tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
August Heißmeyer

August Heißmeyer (11. tammikuuta 1897 Gellersen – 16. tammikuuta 1979 Schwäbisch Hall) oli saksalainen SS-Obergruppenführer ja Waffen-SS:n kenraali. 
Uran alku.
Ensimmäisessä maailmansodassa Heißmeyer palveli luutnanttina ja sai ensimmäisen luokan rautaristin. Sodan jälkeen hän opiskeli autokoulunopettajaksi ja liittyi natsipuolueeseen vuonna 1925. Alkuvuodesta 1926 hänestä tuli SA:n jäsen ja myöhemmin Gauleiter. 
Tammikuussa 1930 Heißmeyerista tuli SS:n 4 370. jäsen. Hän yleni nopeasti organisaation hierarkiassa ja vuodesta 1935 hän oli SS:n päämajan päällikkö. Heißmeyer yleni SS-Obergruppenführeriksi ja hänestä tuli vuonna 1936 Nationalpolitische Erziehungsanstaltenin (NPEA) päätarkastaja.
Toinen maailmansota.
Vuonna 1939 Heißmeyerista tuli SS-Oberabschnittsleiter ”Ost” ja ”Höheren SS- und Polizeiführer Spree”. Sodan syttyessä Heißmeyer alkoi johtaa omaa yksikköään, ”Dienststelle SS-Obergruppenführer Heissmeyeria”, jossa hän oli vastuussa NPEA:n opiskelijoiden sotilaskoulutuksesta. 1. marraskuuta 1939 SS-Gruppenführer Theodor Eickesta tuli SS-divisioona Totenkopfin komentaja ja Heißmeyer korvasi hänet keskitysleireistä vastaavana kenraalina. Joulukuussa 1940 hän meni naimisiin Gertrud Scholtz-Klinkin kanssa. 
Marraskuussa 1944 Heißmeyer sai normaalin SS-arvonsa lisäksi Waffen-SS:n kenraalin arvon. Sodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1945 hän johti Volkssturmista ja Hitler-Jugendista "ad hoc" kerättyä taistelujoukkoaan, jonka tehtävänä oli puolustaa Spandaun lentokenttää Berliinin ulkopuolella.
Sodan jälkeen.
Ranskan viranomaiset ottivat Heißmeyerin kiinni Tübingenin lähellä 29. helmikuuta 1948. Maaliskuussa pidetyssä oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin 18 kuukaudeksi vankeuteen, josta hän vapautui 1949. Seuraavana vuonna hänet kuitenkin tuomittiin merkittävänä natsijohtajana uudelleen kolmeksi vuodeksi vankeuteen. 
Vapauduttuaan hän asui Schwäbisch Hallissa ja hänestä tuli Länsi-Saksan Coca Colan pullotustehtaan johtaja.
Matemaattinen empirismi

Matemaattinen empirismi on eräs realistinen matematiikan filosofian kanta. Sen mukaan löydämme matemaattisia tosiasioita empiirisen tutkimuksen avulla, aivan kuten muillakin tieteenaloilla. Se tarkoittaa, ettei matematiikkaa voida tuntea "a priori" lainkaan.
Matemaattisen empirismin muotoja.
Näkemyksen varhaisia kannattajia oli John Stuart Mill. Hänen näkemyksiään kuitenkin kritisoitiin paljon, koska näkemyksen mukaan sellaiset lauseet kuin ”2 + 2 = 4” ovat epävarmoja, kontingentteja totuuksia, jotka voidaan oppia vain niin, että näemme kahden olioparin tulevan yhteen ja muodostavan neljän olion joukon.
Nykyaikaista matemaattista empirismiä ovat kannattaneet muun muassa W. V. O. Quine ja Hilary Putnam. Sen mukaan matematiikka on korvaamatonta empiirisille tieteille, ja jos haluamme uskoa tieteiden kuvaamien ilmiöiden olevan todellisia, meidän on uskottava myös näiden tieteiden käyttämien kuvausten vaatimiin matemaattisiin entiteetteihin. Esimerkiksi koska fysiikan täytyy puhua elektroneista selittääkseen, kuinka sähkölamppu toimii, elektronien täytyy olla olemassa. Vastaavasti, koska fysiikan täytyy käyttää lukuja elektroneja koskevissa selityksissä, lukujen täytyy olla olemassa. Tällainen näkemys on naturalistinen ja katsoo matemaattisten entiteettien olemassaolon olevan paras selitys havaintokokemuksille. Tämä kaventaa matematiikan ja muiden tieteiden välistä kuilua.
Putnam torjui vahvasti platonisen realismin, koska se johti matemaattiseen ontologiaan, joka ei ollut tarpeellinen käytännöllisen matematiikan harjoittamisen kannalta. Hän kannatti sen sijaan ”aitoa realismia”, joka hylkäsi totuuden ajatukseen liittyvän mystiikan ja hyväksyi suuren osan kvasiempirismistä matematiikassa. Putnam oli osallisena termin ”aito realismi” kehittämisessä.
Kritiikki.
Matemaattinen empirismi on kohdannut kritiikkiä suurin piirtein samassa muodossa kuin jo Mill kohtasi aikoinaan. Jos matematiikka on yhtä empiiristä kuin muutkin tieteet, siitä seuraa, että sen totuudet ovat myös yhtä erehtyväisiä ja kontingentteja kuin muiden tieteiden totuudet. Millin tapauksessa empiirinen oikeutus on suoraa, kun taas Quinen tapauksessa se on epäsuoraa ja seurausta tieteellisten teorioidemme kokonaisuuden yhtenäisyydestä ja johdonmukaisuudesta eli konsilienssista. Quinen mukaan matematiikka vaikuttaa täydellisen varmalta siksi, että se on uskomustemme verkostossa äärimmäisen keskeisessä roolissa, ja siksi, että olisi äärimmäisen vaikeaa (vaikkakaan ei mahdotonta) välttää tämä.
Tampereen yliopiston tieteentekijät

 Tampereen yliopiston tieteentekijät Tatte ry. on Tampereen yliopiston akateemisten työntekijöiden ammattiyhdistys, joka kuuluu akavalaiseen Tieteentekijöiden liittoon.
Tattessa on yli 600 jäsentä: tutkijoita, assistentteja, yliassistentteja, tuntiopettajia, amanuensseja ja muiden ammattiryhmien edustajia. Tatten edeltäjä Tampereen yliopiston assistenttiyhdistys perustettiin vuonna 1967 valvomaan jäsenistönsä palkkaan ja muihin työehtoihin liittyviä asioita. 
Tampereen yliopiston tieteentekijät Tatte ry:n puheenjohtaja vuonna 2022 on Toni Pakkanen.
Punatukkainen Lilli

Punatukkainen Lilli () on vuonna 1932 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Jack Conwayn ohjaama romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa näyttelevät Jean Harlow ja Chester Morris. Sivuosissa ovat muiden muassa Lewis Stone ja Leila Hyams. Anita Loos käsikirjoitti elokuvan Katherine Brushin romaanin pohjalta.
"Punatukkainen Lilli" on mustavalkoinen ja 79 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. kesäkuuta vuonna 1932. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan. Elokuvaa nykyään pidetään mainitun tyylin eräänlaisena klassikkona.
Juoni.
Lillian "Lil" Andrews (Harlow) työskentelee "Legendre Company"-yhtiölle ja aiheuttaa William "Bill" Legendre Juniorille (Morris) ja Irene "Rene" Legendrelle (Hyams) avioeron. Bill ja Lil menee naimisiin sen jälkeen vähän myöhemmin. Lilillä on kuitenkin suhde liikemies Gaersten (Stephenson) kanssa ja käyttää häntä pakottaen yhdistyksen maksamaan huomiota hänelle. Lilillä on myös toinen suhde autonkuljettaja Albertin (Boyer) kanssa.
Muuta.
Elokuvassa Jean Harlow käytti peruukkia, peittäen näin vaaleat hiuksensa, koska elokuvassa Lillianilla on punaiset hiukset ja elokuva kuvattiin mustavalkoisena, korvata hiusten väri hienovaraisesti muuttaen peruukilla ja hänen meikkinsä tehtiin enemmän dramaattisemmaksi korostaen näin hahmonsa luonnetta.
"Punatukkaisessa Lillissä" on jo paljon screwballmaisia piirteitä, tosin mukana on paljon sellaista aistillisuutta, joka vuoden 1934 jälkeen ei enää ollut mahdollista. Tosin vaikeuksia elokuvalla oli jo synnyinvuonnaan: siitä karsittiin liian ilmeisiä seksuaalisia viittauksia, mitä tuottaja Darryl Zanuckin oli vaikea hyväksyä.
Chrystina Sayers

 
Chrystina Lauren Sakamoto Sayers (s. 14. elokuuta 1987 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja tanssija. Sayers kuuluu Girliciousiin.
Zombilation – The Greatest Cuts

Zombilation – The Greatest Cuts on helmikuussa 2009 julkaistu Lordin kokoelmalevy. Kokoelmalevyn julkaisi Lordin saksalainen levy-yhtiö Drakkar Entertainment. Kokoelmalevy sisältää Lordin tunnetuimpia kappaleita yhtyeen neljältä ensimmäiseltä albumilta. "Zombilation" julkaistiin myös Itävallassa, Sveitsissä, Espanjassa ja Italiassa. Kokoelmalevyä on saatavilla myös muutamista suomalaisista levykaupoista.
Kokoelmalevyn rajoitettu painos sisältää yhden bonus-CD:n ja yhden bonus-DVD:n. Bonus-CD:n konsertti on julkaistu vuonna 2007 DVD-muodossa nimellä "Bringing Back the Balls to Stockholm 2006". Kokoelmalevyn bonus-DVD on julkaistu erikseen vuonna 2006 nimellä "Market Square Massacre".
Kappaleet.
Rajoitetun painoksen bonus-CD.
Bonus-CD:n sisältö on äänitetty "Bringing Back the Balls to Europe"-kiertueella Tukholmassa 2006. Samasta konsertista on julkaistu aiemmin DVD-tallenne "Bringing Back the Balls to Stockholm 2006". Bonus-CD:llä on myös Lordin harvinaisempia kappaleita, jotka on aiemmin julkaistu ainoastaan singlellä.
Harvinaiset albumeilla julkaisemattomat kappaleet:
Rajoitetun painoksen bonus-DVD.
Bonus-DVD on sisällöltään sama, kuin vuonna 2006 julkaistu "Market Square Massacre" -niminen DVD.
Luettelo maiden korkeimmista kohdista

Tämä on luettelo maiden korkeimmista kohdista. Järjestysnumero on vain itsenäisillä mailla. Itsehallintoalueiden korkein kohta on mainittu, mutta ei numeroitu.
Keinutien ala-aste

Keinutien ala-asteen koulu (tai Keinutien koulu) on peruskoulu Kontulassa Itä-Helsingissä.Lukuvuonna 2019–2020 on luokkia 33 ja oppilaita noin 600. Koulun rehtorina toimii Maria Kokkonen. 
Joulukuussa 1973 suomenkielisten kansakoulujen johtokunta hyväksyi Keinutien ala-asteen rakennussuunnitelman, jossa koulu mitoitettiin 20 oppilasryhmälle eli 600 oppilaalle. Lisäksi varattiin tilat kouluterveydenhoitajalle, koululaisten päiväkodille, yleiselle hammashoitolalle ja kirjastolle. Maaliskuussa 1974 kaupunginvaltuusto hyväksyi rakennusohjelman. Rakennuttajana toimi Helsingin kaupungin rakennusvirasto. Koulu valmistui 29. kesäkuuta 1978 ja koulutyö aloitettiin saman vuoden syyslukukaudella. Osa opettajista Vesalan ala-asteelta siirtyi työskentelemään Keinutien kouluun. 
Koulun ensimmäisenä rehtorina toimi Rauno Tarkkala vuoteen 1991 asti. Tämän jälkeen rehtorina toimi Jaakko Junkkila vuoteen 2002 asti, minkä jälkeen Timo Mustonen ryhtyi johtamaan koulua. Hammashoito- ja päiväkotitiloja ei enää ole.
Lukuvuonna 2015–2016 Keinutien koulussa oli oppilaita 245 ja Nallin sivukoulussa Kivikossa 110 ja remontin aikaisessa väistötiloissa Vesalassa 215. Keinutien ala-asteen koulussa on Helsingin kaupungista kaikista eniten suomen toisena kielenä opiskelevia oppilaita, noin 58 % oppilasmäärästä.
Työelämän tutkimusyhdistys

Työelämän tutkimusyhdistys ry on tieteellinen yhdistys, joka perustettiin 2003 jatkamaan ja uudistamaan Työpoliittisen yhdistyksen toimintaa. Yhdistyksen tehtävänä on edistää tieteellistä keskustelua, kehittää työelämän tutkijoiden ja työelämän ammattilaisten osaamista sekä tehdä tunnetuksi työelämän tutkimusta ja kehittämistä. 
Yhdistys julkaisee Työelämän tutkimus -lehteä ja järjestää vuosittain Työelämän tutkimuspäivät (Work Research Days/WRD) yhteistyössä Tampereen yliopiston Työelämän tutkimuskeskuksen kanssa. Yhdistys kuuluu jäsenenä työelämän tutkimuksen kansainvälisen kattojärjestön International Industrial Relations Associationiin ja Tieteellisten seurain valtuuskuntaan.
Työelämän tutkimusyhdistyksen puheenjohtajana toimii professori Antti Saloniemi.
Aikaisemmat puheenjohtajat:
Munch-museo

Munch-museo () on taidemuseo Oslossa. Museossa on maailmankuulun taidemaalarin ja -graafikon Edvard Munchin jälkeenjääneitä teoksia, jotka hän testamenttasi Oslon kaupungille vuonna 1940. Museo avattiin yleisölle vuonna 1963, jolloin Munchin syntymästä oli kulunut sata vuotta.
Rakennus.
Vanha rakennus.
Rakennuksen osoitteessa Tøyengata 53 Itä-Tøyenissä Oslossa ovat suunnitelleet arkkitehdit Gunnar Fougner ja Einar Myklebust. Myklebust suunnitteli myös museon kunnostuksen ja laajennuksen, joka vihittiin käyttöön vuonna 1994, jolloin Munchin kuolemasta oli kulunut 50 vuotta.
Museossa ovat muun muassa näyttelytilat, valokuvaus- ja konservointitilat, toimistotiloja, kirjasto ja varastotilat. Museon keskellä on luentosali, jota käytetään myös näyttelyihin, konsertteihin, teatteri- ja elokuvanäytöksiin, ja uudessa osassa on museokauppa ja kahvila.
Uusi rakennus.
Museo siirtyi uuteen rakennukseen Bjørvikassa Oslossa, joka avattiin 22. lokakuuta 2021.
Uuden rakennuksen on suunnitellut Estudio Herreros.
Uusi rakennus on viisi kertaa suurempi kuin vanha rakennus.
Tarvetta uudelle rakennukselle on esitetty vuodesta 2004 lähtien, jolloin Tøyenissa sijaitsevasta museosta varastettiin teos.
Kokoelmat.
Edvard Munch testamenttasi Oslon kaupungille noin 1 100 maalausta, 15 500 grafiikanlehteä 700 aiheesta, 4 700 piirrosta sekä kuusi veistosta. Lisäksi testamenttiin kuului 500 painolevyä, 2 240 kirjaa, muistiinpanokirjoja, asiakirjoja, valokuvia, työkaluja ja huonekaluja. Munchsin laajan kirjekokoelman testamenttasi myöhemmin museolle hänen sisarensa Inger Munch, ja testamenttiin sisältyi myös huomattava määrä alkuperäisteoksia, etenkin 1880-luvulta.
Nykyisin museon omistuksessa on lahjoitusten ja vaihtojen ansiosta runsaasti yli puolet Munchin maalauksista, kaikki grafiikan aiheet ja kaikki olemassa olevat painolaatat. Niiden ja laajan kirjaston ansiosta Munch-museo on kansainvälisesti ainutlaatuinen. Kokoelmien ansiosta museossa käy runsaasti niin koti- kuin ulkomaisiakin tutkijoita ja opiskelijoita.
Muutto.
Ehdotukset museon siirtämisestä uuteen paikkaan on aiemmin aina tyrmätty, mutta 28. toukokuuta 2008 tehtiin päätös, että Munch-museo ja Stenersen-museo sijoitettaisiin yhteisiin tiloihin Bjørvikaan Akerselvan itäpuolelle.
Houston Stewart Chamberlain

Houston Stewart Chamberlain (9. syyskuuta 1855 – 9. tammikuuta 1927) oli brittiläissyntyinen kirjailija, josta tuli yksi vaikutusvaltaisimmista pangermanististen ja antisemitististen liikkeiden teoreetikoista.
Chamberlainin alaa olivat poliittinen filosofia, luonnontieteet ja hänen edesmenneen appensa Richard Wagnerin tutkiminen. Hänen kaksiosainen kirjansa "Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts" (1899) oli yksi 1900-luvun alun pangermanismin ja myöhemmin kansallissosialistisen rotuideologian perusteoksista. Chamberlain saksalaistui täysin ja muun muassa kirjoitti propagandaa entistä kotimaataan vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana. 
Chamberlainin terveys oli huono ja hieman maailmansodan päättymisen jälkeen hänen tilansa heikkeni jättäen kehon osittain halvaantuneeksi. Chamberlain ehti 1920-luvulla tapaamaan tuoreen natsipuolueen johtajan Adolf Hitlerin, jota hän piti saksalaisuuden suurena lupauksena. Hitlerin innoittamana Chamberlain liittyi natsipuolueeseen, joka puolestaan ylisti hänen "Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts" -kirjaansa puolueen evankeliumina. Chamberlain kuoli Bayreuthissa 1927.
Brasiliankesalpinia

Brasiliankesalpinia eli brasilianneulapalko eli brasilpuu eli bresilja ("Caesalpinia echinata", syn. "Paubrasilia echinata") on hernekasvien heimon kesalpinioiden sukuun kuuluva kasvilaji. Myös nimillä "brasilianpuu", "bresiljapuu" ja "pernambukopuu" tunnettu laji on keski- ja eteläamerikkalainen puu, jota on käytetty väriaineen tuottamiseen. Se on saanut nimensä alun perin hehkuvaa hiillosta tarkoittavasta portugalinkielisestä sanasta "brasil", jota käytettiin kuvaamaan puun aasialaisen sukulaislajin sappankesalpinian ("Caesalpinia sappan") puuainesta. Portugalilaiset löysivät tätä puuta runsaasti Etelä-Amerikasta, alueelta, jolle he antoivat nimeksi Hehkupuun maa, Terra de Brasil.
Ulkonäkö.
Brasiliankesalpinian lehdissä on soikeita lehdyköitä pareittain. Keltaiset kukat kasvavat terttuina. Siemenkota on litteä, piikkinen ja sitruunan siemenen muotoinen. Kaarnassa kasvaa piikkejä. Nuoren puun rungosta suuri osa on valkoista ja pehmeää, mutta ydinpuu on punaista ja kiiltävää. Puun ikääntyessä ydinpuun osuus kasvaa. Puu kasvaa hitaasti, mutta jo 30-vuotiaasta puusta voidaan tehdä jousia.
Brasiliankesalpinia kukkii ja tekee hedelmiä elokuun lopulta maaliskuuhun.
Levinneisyys.
Brasiliankesalpiniaa kasvaa Brasilian itäosissa. Se on luonnonvarainen Pernambucon, Bahian, Espirito Santon ja Rio de Janeiron osavaltioissa, mutta sitä on istutettu muuallekin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi.
Käyttö.
Brasiliankesalpinian ydinpuusta saadaan punaista väriainetta. Sitä on käytetty myös jousisoittimien jousien valmistamiseen. Puun siemenistä tehdään koruja.
Sitä on käytetty myös rohdoksena, ja sen käyttöä syöpälääkkeeksi on tutkittu. Brasilianpuun kaupallista käyttöä on rajoitettu CITES-sopimuksella.
Brittiläisten Neitsytsaarten lippu

Brittiläisten Neitsytsaarten lippu on Brittiläisten Neitsytsaarten käyttämä tunnus. Se otettiin käyttöön 15. marraskuuta 1960. Lipun pohja on sininen ja siinä on Ison-Britannian tunnus "Union Jack". Vaakuna lipussa on Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna, jota symboloi Ursula-niminen pyhimys. Lipun mittasuhteet ovat 1:2.
Aiemmat liput.
Nykyinen Brittiläisten Neitsytsaarten alue kuului vuodesta 1625 lähtien Alankomaille ja oli osa Alankomaiden Neitsytsaaria. Saarten lippuna käytettiin Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian trikoloria. Alue siirtyi Britannian hallintaan vuonna 1680, josta eteenpäin sen lippuna käytettiin Britannian (ja vuodesta 1801 Yhdistyneen kuningaskunnan) lippua.
Vuosina 1833–1956 Brittiläiset Neitsytsaaret oli osa Brittiläisten Leewardsaarten siirtokuntaa ja käytti sen lippua. Vuonna 1956 Brittiläiset Neitsytsaaret sai oman lippunsa, jossa oli sinisellä pohjalla Union Jack ja Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna. Lippu ja vaakuna virallistettiin vuonna 1960, jolloin lippuun lisättiin vaakunan alle saarten motto.
Muut liput.
Brittiläisten Neitsytsaarten kauppalippu on punainen ja siinä on samat tunnukset kuin kansallislipussa. Lisäksi Brittiläisten Neitsytsaarten kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu seppeleen reunustamaan valkoiseen ympyrään Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna.
Rodriguezinkaija

Rodriguezinkaija ("Psittacula exsul") oli Mauritiuksen saaristossa elänyt kaijalaji. Laji sai virallisen suomenkielisen nimensä vuonna 2006. Nykyinen kirjoitusasu on BirdLife Suomen nimiluettelon mukaan rodriguesinkaija.
Koko ja ulkonäkö.
Rodriguezinkaijan pituus oli noin 40 cm. Sen höyhenpuvun pääväri oli vaalean turkoosi, jossa oli harmahtava vivahde. Naamassa oli musta kaareva juova, joka oli koiraalla tarkkaviivaisempi ja tummempi kuin naaraalla. Koiraan ylänokka oli punainen, alanokka musta, naaraan nokka oli kokonaan musta. Iiris oli keltainen ja koivet harmaat.
Esiintyminen.
Rodriguezinkaija eli Mauritiuksen saaristossa Rodriguesin saarella. Se oli yleinen ja kesy vuosina 1691–1693, jolloin ranskalainen François Leguat asui saarella. Sen lihan sanottiin olevan hyvän makuista. Lajista on säilynyt vain kaksi museoyksilöä, joista viimeisen ampui herra Vandorous 14. elokuuta 1875. Molemmat yksilöt, naaras ja koiras, ovat Cambridgen yliopiston museossa. Sen jälkeen lajista on vain epävarmoja havaintoja ja sen uskotaan kuolleen sukupuuttoon. Katoamisen syynä olivat todennäköisesti metsästys ja elinympäristön hävitys.
Elinympäristö.
Rodriguezinkaijat elivät metsissä.
Ravinto.
Rodriguezinkaijat söivät ainakin erään oliivipuuta muistuttavan puun pähkinöitä.
Bakumatsu

Bakumatsu (jap. 幕末) viittaa Japanin historiassa Edo-kauden viimeisiin, kaoottisiin vuosiin, jolloin Tokugawa-shōgunaatin valtakausi päättyi. 
Vuosien 1853 ja 1869 välillä Japani lopetti sakokuksi kutsutun eristäytyneen ulkopolitiikkansa ja siirtyi feodaalisesta shōgunaatista keisarin johtamaan Meiji-hallintoon. Aikakautta leimasivat ishin shishiksi kutsuttujen keisaria kannattavien kansallismielisten ja shōgunia tukevien shinsengumi-miekkamiesten yhteenotot. Bakumatsun käännekohta oli Boshin-sota vuosina 1868–1869, jonka seurauksena valta saatiin palautettua keisarille. Yleisesti Bakumatsu oli levotonta aikaa ja silloin oli paljon taisteluja.
Rick Moranis

Frederick Allan ”Rick” Moranis (s. 18. huhtikuuta 1953 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Perhe on paras", "Haamujengi", "Kulti, kutistin kakarat", "Avaruusboltsit", "Pieni kauhukauppa" ja "The Flintstones – Kiviset ja Soraset" sekä television sketsikomediasarjasta "Second City Television" (1981–1983).
Elämäkerta.
Moranis kävi high schoolin Torontossa ja työskenteli samalla osa-aikaisesti radioteknikkona. Esiinnyttyään ensin yökerhokoomikkona ja radion tiskijukkana Moranis liittyi Second City -komediaryhmään, jonka jäsenenä hän pääsi esiintymään Kanadan televisioon vuonna 1980. Hänen televisiohahmonsa oli Bob McKenzie, eräs kanadalaismiehen arkkityyppi, josta tehdyn elokuvan "Strange Brew" (1983) Moranis myös osittain kirjoitti ja ohjasi.
Lähdettyään Second Citystä Moranis jatkoi elokuvanäyttelijänä, joka on usein esittänyt ymmällään olevia nörttimäisiä hahmoja. Moranisin tunnetuimpia rooleja ovat olleet esimerkiksi Louis Tullyn rooli kahdessa "Haamujengi"-elokuvassa, Seymour Krelboinin rooli musikaalissa "Pieni kauhukauppa" (1986) ja keksijä Wayne Szalinskin rooli elokuvassa "Kulti, kutistin kakarat" (1989) sekä sen jatko-osissa 1992 ja 1997. 1990-luvulla Moranis esitti häviäjästä voittajaksi nousevaa hahmoa elokuvissa "Little Giants" (1994) ja "Koulun kauhu" (1995) sekä Tahvo Sorasta elokuvassa "The Flintstones – Kiviset ja Soraset" (1994).
Moranisin vaimo Anne Moranis kuoli syöpään vuonna 1991. Moranis kasvatti heidän kaksi lastaan yksin. 
Moranis ei ole näytellyt elokuvissa 1990-luvun jälkeen, mutta hän on tehnyt joitain äänirooleja. Hän on myös julkaissut countryalbumin "The Agoraphobic Cowboy" (2005) sekä omaa juutalaisuuttaan käsittelevän huumorilaulukokoelman "My Mother’s Brisket &amp; Other Love Songs" (2013).
Moranis on yli 20 vuoden näyttelemistauon jälkeen lupautunut "Kulti, kutistin kakarat" -elokuvasarjan neljänteen osaan "Shrunk", jonka kuvauksia on valmisteltu 2020-luvulla.
Bill Nunn

William Goldwyn ”Bill” Nunn III (20. lokakuuta 1952 Pittsburgh, Pennsylvania – 24. syyskuuta 2016 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Nunn muistetaan parhaiten Radio Raheemin roolista Spike Leen elokuvassa "Do the Right Thing – kuuma päivä" (1989). Hän esiintyi myös mm. elokuvissa "Spider-Man" (2002), "Spider-Man 2" (2004) ja "Spider-Man 3" (2007) sekä televisiosarjoissa "New York Undercover" ja "Jeparit".
Yksityiselämä.
Nunn oli naimisissa Donna-nimisen naisen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Hän valmistui Morehouse Collegesta, Atlantasta.
Taikinamäki

Taikinamäki on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Lappeenrannan kuudennen ja seitsemännen kaupunginosan alueet eli nykyiset Taikinamäki ja Kimpinen liitettiin Lappeenrantaan pakkolunastamalla 11. toukokuuta 1907. Aiemmin alueet kuuluivat Lappeen pappilan maihin.
Taikinamäen maamerkki on Lappeenrannan vesitorni ja sen edustan suuri kiertoliittymä. Alkuperäinen vesitorni valmistui vuonna 1927 ja nykyinen vanhan ympärille vuonna 1955. Vesitornin tuntumasta alkaa puulajipuisto Arboretum, joka jatkuu itään Kimpisen ja Lepolan kaupunginosien alueelle Valtakadun molemmin puolin.
Pohjolankadulla ovat Kimpisen koulu ja siihen nykyisin kuuluva Peltolan koulu, Kimpisen lukio ja Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon seurakuntakeskus. Pohjolankadun koulukiinteistöissä Taikinamäellä toimi aiemmin myös Saimaan ammattikorkeakoulun yksiköitä, jotka muuttivat Skinnarilaan vuonna 2011. Koulukadulla on Lappeenrannan musiikkiopisto. Sen pihapiirissä on Lappeen ensimmäinen kansakoulu, joka aloitti toimintansa 1870-luvun lopulla. Vuonna 1917 viereen rakennettiin Taikinamäen koulu, joka on purettu 2000-luvulla. Vapaudenaukion ympäristössä ovat Lappeenrannan kaupunginkirjaston pääkirjasto, Lappeenrannan kaupunginteatteri ja Assi Vapaudenaukio eli entinen Technopolis.
Taikinamäen asutus on 90 prosenttisesti kerrostaloasutusta. Taikinamäen tilastoalueella on 888 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat Maaherrankatu pohjoisessa, Pajakuja ja Messukatu idässä, Armilankatu etelässä ja Lappeenkatu ja Anni Swanin katu lännessä. Taikinamäen naapurikaupunginosia ovat Kimpinen, Lepola, Peltola ja Kylpylä.
Loganin kansainvälinen lentoasema

Kenraali Edward Lawrence Loganin kansainvälinen lentoasema (, ) on Bostonin kaupungin kansainvälinen lentoasema Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Se avattiin 8. syyskuuta 1923. Vuonna 2015 lentokenttä palveli 33 449 580 matkustajaa.
Lentoasemalla on kuusi kiitotietä ja neljä terminaalia.
Polaroid

Polaroid Corporation on yhdysvaltalainen Edwin H. Landin vuonna 1937 perustama valokuvausalan yritys. Yhtiön tunnetuimpia tuotteita olivat sen vuonna 1948 markkinoille tuomat pikakamerat. Ne olivatkin päätuote aina vuoteen 2008, jolloin yhtiö lopetti niiden tuotannon kokonaan. Toimintansa yhtiö aloitti kuitenkin valmistamalla polarisoivia aurinkolaseja. Lokakuussa 2001 yhtiö haki konkurssisuojaa. Yhtiön varat ja tuotemerkki Polaroid siirrettiin uudelle yhtiölle. Uusi yhtiö jatkoi nimellä Polaroid Corporation valmistaen kameroita vuoteen 2007. Pikakameroihin tarvittavan filmin valmistamisen se ilmoitti lopettavansa vuonna 2009. Yhtiön ongelmien taustalla oli sen kyvyttömyys ennakoida digitaalisen valokuvauksen läpimurtoa ja vastata sen tuomiin muutoksiin.
Polaroid voitti vuonna 1986 Kodakia vastaan käymänsä patenttiriidan, minkä seurauksena Kodak vetäytyi pikakameramarkkinoilta.
Polaroidin yksi kaupallisesti epäonnistuneista keksinnöistä oli Polavision-niminen pikakehitteinen elokuva. Se tuotiin kalliin kehittelytyön tuloksena markkinoille juuri, kun magneettiseen videonauhaan perustuva kuvatallennus valtasi alaa. 
Polaroid oli ensimmäisten joukossa valmistamassa digitaalisia kameroita vuonna 1996, mutta sen markkinaosuus ei kohonnut suureksi.
Itävaltalainen yrittäjä aloitti Polaroid-kameroiden tuotannon jälleen vuonna 2010.
Polaroidilla on ollut vaikeuksia myös oman tuotemerkkinsä hallinnassa. Vuoden 2001 konkurssisuojan yhteydessä Polaroid-tuotemerkki lisensoitiin Petters Group Worldwide -nimiselle yritykselle, joka osti tuotemerkin itselleen 2005. Kolme vuotta myöhemmin Petters Group hakeutui konkurssiin FBI:n tutkittua sitä ja todettua yrityksen pyramidihuijaukseksi. Vuonna 2009 ryhmä sijoittajia osti Polaroid-tuotemerkin ja perusti sitä lisensoimaan PLR IP Holdings -yhtiön.
Eero Yrjö-Koskinen

Eero Lauri Sakari Yrjö-Koskinen (s. 10. joulukuuta 1962 Helsinki) on Brysselissä toimivan eurooppalaisen ajatuspajan (Institute for European Environmental Policy, IEEP) toiminnanjohtaja. Hän siirtyi tehtävään marraskuusssa 2022. Sitä ennen hän toimi Suomen instituutin (FinnAgora) johtajana Budapestissa, Keskuskauppakamarin vastuullisuusasiantuntijana, Green Budget Europe -järjestön toiminnanjohtajana Brysselissä sekä Kestävän kaivostoiminnan verkoston pääsihteerinä Etelärannassa.
Yrjö-Koskinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja valtiotieteen maisteriksi vuonna 1990 Helsingin yliopistosta. Hän työskenteli vuosina 1990–1991 Kehitysmaainstituutin (nyk. Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kehitysmaatutkimuksen laitos) tutkijana ja vuodet 1991–1993 YK:n huumevalvontaohjelman apulaisasiantuntijana La Pazissa Boliviassa. Suomeen hän palasi vuonna 1993 ja toimi Ylen TV-uutisten kesätoimittajana ja siirtyi samana vuonna Wider-instituutin tiedottajaksi, jona toimi vuoteen 1995. Vuosina 1995–1999 hän oli Euroopan parlamentin suomenkielisen tiedotusyksikön esimiehenä Brysselissä ja Luxemburgissa ja vuosina 1999–2002 europarlamentin budjettivaliokunnan valiokuntasihteerinä. Vuonna 2002 hänet valittiin Suomen luonnonsuojeluliiton toiminnanjohtajaksi, jossa hän toimi elokuuhun 2015 saakka.
Yrjö-Koskinen on työskennellyt myös Vihreän liiton ensimmäisenä liittosihteerinä vuosina 1987–1988 ja Ydin-lehden toimitussihteerinä vuonna 1989. Lisäksi hän on toiminut Riihimäen vihreiden puheenjohtajana ja Vapaus Valita Toisin ry:n puheenjohtajana. Vuosina 2007–2009 hän oli vihreiden puoluehallituksen jäsen. Yrjö-Koskinen toimi Riihimäen kaupunginvaltuutettuna vuosina 2009−2012 ja 2017−2020. Hän luopui Riihimäen luottamustehtävistä muutettuaan Helsinkiin syyskuussa 2020. 
Yrjö-Koskisen vaimo Marja Väätäinen kuoli kesäkuussa 2022 pitkäaikaiseen sairauteen. Heillä on kaksi aikuista lasta. Eero Yrjö-Koskisen isoisän isoisä oli professori, senaattori ja fennomaani Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.
L.A. Law

L.A. Law on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu draamasarja, joka sijoittui kuvitteelliseen Los Angelesissa sijaitsevaan asianajotoimistoon. Sarjaa tehtiin kahdeksan kautta, vuodesta 1986 vuoteen 1994. Se oli yksi 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun suosituimmista televisiosarjoista Yhdysvalloissa. Sarjan luojat ovat Steven Bochco (hänen muita sarjojaan ovat "Hill Street Blues" ja "NYPD Blue") ja lakimies Terry Louise Fisher. Sarjan tunnusmusiikin sävelsi Mike Post.
Sarjassa käsiteltiin muun muassa seuraavia aiheita: AIDS, seksuaalisuus, kuolemantuomio ja rotumellakat.
L.A. Law voitti useita palkintoja, kuten Emmy-palkinnot 1987, 1989, 1990 ja 1991. Kaudella 1988–1989 yhdeksän sarjan näyttelijää oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Kuitenkin vain Larry Drake voitti (paras miessivuosan esittäjä).
Näyttelijät.
Alkuperäiset näyttelijät:
Myöhemmin mukaan tulleita:
Jack Cassidy

John Joseph Edward ”Jack” Cassidy (5. maaliskuuta 1927 Richmond Hill, New York – 12. joulukuuta 1976 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. 
Cassidy loi mittavan teatteriuran Broadwaylla ja on yksi eniten Tony-ehdokkuuksia ansainnut näyttelijä musikaalikategorioissa. Lisäksi hän sai kaksi Emmy-ehdokkuutta. Teatterin jälkeen Cassidy siirtyi televisio-ja elokuvarooleihin ja vieraili muun muassa Alfred Hitchcockin lyhytfilmeissä, "Bonanzassa", "Cannonissa", "Sheriffi McCloudissa" ja etenkin "Columbossa", jossa hän näytteli murhaajan osaa kolmessa eri televisioelokuvassa. Elokuvarooleja hänellä oli harvakseltaan, ehkäpä huomattavin oli Clint Eastwoodin vuoden 1975 trillerissä "Tehtävä Alpeilla".
Cassidy oli biseksuaali ja solmi kaksi avioliittoa, joista ensimmäisestä Evelyn Wardin kanssa syntyi yksi ja jälkimmäisestä Shirley Jonesin kanssa kolme lasta. Cassidy kuoli tapaturmaisesti asuntonsa tulipalossa joulukuussa 1976.
Noora Pesola

Noora Johanna Kautonen (o.s. Pesola, s. 8. maaliskuuta 1987 Lahti) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti urallaan Lahden Ahkeraa ja häntä valmensi vuoteen 2007 Helgi Lamp, vuosina 2007–2013 Jarkko Salminen ja vuosina 2013–2015 Janne Lahtinen.
Pesola sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailussa Pekingissä 2006 tuloksella 617 cm. Hän kuului samoissa kilpailuissa lisäksi Suomen joukkueeseen, joka putosi alkuerissä 4 × 100 metrin viestissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta.
Pesola on voittanut ulkoratojen Suomen-mestaruuden Tampereella 2008 ennätyksellään 646 cm ja Espoossa 2009 tuloksella 623 cm. Hopeaa hän sai Turussa 2011 ja pronssia Kajaanissa 2010. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän kuului 4 × 100 metrin voittajajoukkueeseen Turussa 2007 ja Pedersöressä 2010 ja sai pronssia 2005. Sisäratojen SM-kilpailuissa Pesola on voittanut kultaa Rovaniemellä 2007 tuloksella 610 cm, Joensuussa 2008 tuloksella 616 cm, Vaasassa 2009 tuloksella 617 cm ja Turussa 2010 tuloksella 614 cm. Helsingissä 2011 hän sai hopeaa ja Tampereella 2012 ja Jyväskylässä 2013 pronssia. Halliennätyksensä 627 cm hän hyppäsi Anconassa ja Jyväskylässä vuonna 2008.
Pesola lopetti uransa kauden 2015 jälkeen ja keskittyi työhönsä fysioterapeuttina. Hänellä on kaksi lasta.
Wengemillettia

Wengemillettia ("Millettia laurentii") on afrikkalainen puulaji, jota käytetään huonekaluissa ja sisustusmateriaalina.
Ulkonäkö ja koko.
Wengemillettia kasvaa noin 20 metriä korkeaksi, ja rungon halkaisija voi olla metrin verran.
Levinneisyys.
Wengemillettiaa kasvaa Kamerunissa, Kongon tasavallassa, Gabonissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Se on IUCN:n luokittelussa erittäin uhanalainen laji. 
Käyttö.
Wenge on kovaa ja erikoisen väristä, ja sitä on käytetty veistoksissa, huonekaluissa ja sisärakenteissa kuten portaissa ja parketeissa. Uhanalaista wengeä hakataan sisustuskäyttöön myös laittomasti.
 Wengeä käytetään myös sähkökitaroiden ja -bassojen materiaalina.
Eväsrasia

Eväsrasiaksi kutsutaan laatikkoa, jossa säilytetään lounaseväitä. Monet ihmiset ottavat eväsrasioita mukaan esimerkiksi työpaikoille tai kouluihin. Eväsrasioita on monenlaisia, ja ne kertovat joskus, millainen niiden käyttäjä on. Ennen eväiden kuljettamiseen saatettiin käyttää esimerkiksi paperipusseja, mikä oli paljon epäkäytännöllisempää kuin nykyajan eväsrasiat.
Eväsrasia on erityisen suosittu Yhdysvalloissa, jossa ei yleensä ole järjestettyä työpaikka- tai kouluruokailua. Koululaisen varustukseen kuuluukin värikäs, usein sarjakuvahahmoilla koristettu eväsrasia. Amerikkalaiseen rasiasarjaan kuuluu yleensä myös yhteensopiva termospullo.
Aiheesta muualla.
Darwin-seura

Darwin-seura on vuonna 2001 perustettu suomalainen poliittisesti, uskonnollisesti ja aatteellisesti sitoutumaton yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää evoluutiobiologian tuntemusta ja tutkimusta sekä kehitysopillista lähestymistapaa eri tutkimusaloilla.
Seuran perustamisajatus lähti siitä, että Charles Darwinista ja hänen kehitysopistaan ei tiedetä tarpeeksi Suomessa. Perustajien mukaan kehitysopin sovellukset ovat myös olleet syrjittyjä esimerkiksi yhteiskuntatutkimuksessa. Seuran puheenjohtajana ja perustajajäsenenä toimi Osmo Tammisalo.
Jasmiina

Jasmiina ja Jasmina ovat naisen etunimiä, Jasmin-nimen muunnelmia. Vuodesta 2020 lähtien Jasmiinan nimipäivä on Suomessa 9. heinäkuuta, joka jo ennestään on ollut Jasminin nimipäivä.
Suomessa nimi Jasmiina on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1538 ja Jasmina 778 henkilölle. Sekä Jasmiinoista että Jasminoista yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Ennen vuotta 1960 nimeä Jasmiina ei ollut Suomessa annettu kenellekään, nimi Jasmina vain viidelle henkilölle.
Rantamerbaupuu

Rantamerbaupuu ("Intsia bijuga") on tropiikissa kasvava puulaji, jota käytetään sisustuksessa ja huonekaluteollisuudessa. Se on Guamin kansallispuu.
Ulkonäkö.
Rantamerbaupuu kasvaa 50 metriä korkeaksi. Sen lehdissä on yksi tai kaksi paria pyöreähköjä lehdyköitä. Vaaleanpunaiset kukat kasvavat terttuina. Hedelmä on nahkamainen, kova, päärynänmuotoinen, 8–24 cm pitkä palko, jossa on yhdestä yhdeksään siementä.
Levinneisyys.
Rantamerbaupuu on suhteellisen laajalle levinnyt kasvi, ja sitä kasvaa Tyynenmeren eteläosan saarilla, Australian pohjoisosissa, Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Aasiassa sekä Intian valtamerestä Madagaskarilta ja Seychelleiltä. Lisäksi sitä on istutettu muun muassa Tansaniaan ja Mauritiukselle.
Käyttö.
Merbau on kovaa, säilyttää muotonsa kuivuessaan ja kestää termiittien hyökkäyksiä. Siksi sitä on käytetty kasvualueillaan lattioihin, ikkunankehyksiin, kaappeihin ja vastaaviin. Sitä on tuotu Eurooppaan parkettimateriaaliksi.
Metsäteollisuus tarvitsee ainakin 80 vuotta vanhoja puita. Luonnonvarainen merbau on harvinaista, salahakkuiden takia eräät maat ovat asettaneet vientirajoituksia, mutta niiden kiertämisestä on vahvoja epäilyitä.
Hitlantis

Hitlantis oli internetissä toimiva startup-yritys Cognitive Mapsin musiikkipalvelu riippumattomille artisteille. Palvelun ja Cognitive Mapsin perustivat Timo Poijärvi, Petri Kotro ja Marcus Tilgmann vuonna 2009 tavoitteenaan luoda erilainen musiikkiyhteisö. Toimitusjohtaja Tilgmann kuvaili Hitlantista "indie-musiikin Spotifyksi". Tilgmannin mukaan Hitlantiksen tarkoitus ei kuitenkaan ollut haastaa Spotifya, koska "Spotifyhan tarjoaa jo levytettyä musiikkia, kun taas Hitlantis tekee sen askeleen ennen sitä." Hitlantiksen nimen keksi HIM-yhtyeen Ville Valo ja palvelun neuvonantajana toimi Ace of Base -yhtyeen Ulf Ekberg.
Hitlantiksen suurimpia omistajia olivat Hasan &amp; Partnersin riskisijoitusyhtiö Hasan Development, sijoittaja Juha Halttunen ja yrityksen toimiva johto. 
Virallisesti palvelu avattiin kesäkuussa 2010, ja saman vuoden joulukuuhun mennessä sillä oli 12 000 käyttäjää ja 2500 artistia.
Sivuston kautta pystyi kuuntelemaan artistien itse sinne lähettämää musiikkia ilmaiseksi. Artistien oli maksettava kuukausimaksua, jotta lähetetty musiikki pysyi palvelussa. Artisteja motivoitiin tulemaan Hitlantiksen käyttäjiksi tarjoamalla suosituimmille artisteille mahdollisuuksia esiintyä livenä festivaaleilla sekä saada musiikkinsa soimaan radioasemilla. Lisäksi he pystyivät myymään musiikkiaan latauksina Hitlantiksen kautta ilmaisen kuuntelun lisäksi. Myydyn musiikin tuotoista artisteille pyrittiin antamaan 90 prosenttia, ja palvelusta haluttiin löytyvän vain musiikkia, jonka oikeudet artistit itse omistivat. 
Poijärven mukaan Hitlantiksen näkyvin ominaisuus oli sen pallomerta muistuttava visuaalinen selailutapa, jonka kautta sisällön etsiminen ja löytäminen erottui muista palveluista. Visuaalisuuden avulla käyttäjän haluttiin näkevän ja ymmärtävän helpommin palvelun tarjonnan laajuuden ja laadun, sillä lähellä keskiötä olivat kaikkein suosituimmat artistit. Poijärvi kuvaili ominaisuutta seuraavasti verrattuna musiikin hakemiseen muista palveluista: "Se oli perusidea ihmisen normaalista käyttäytymisestä: Jos kävelet kadulla ja näet levykaupan (niitä on edelleen olemassa), et pysähdy ovelle ja huuda jotain outoja kirjaimia postilaatikkoon. Ei, astut sisään kauppaan ja alat selata visuaalisesti." Hitlantiksen Suomen yhteisövastaavan Wallu Valpion mukaan visuaalisen selaustavan avulla palvelun tavoitteena oli olla "aidosti sosiaalinen".
Hitlantis valittiin Tietoviikon kyselyssä keväällä 2010 Suomen 25:n mielenkiintoisemman uuden it-yrityksen joukkoon.
Kesäkuussa 2011 Hitlantis sai 1,5 miljoonaa euroa rahoitusta entisiltä Nokian johtajilta, yrityksiltä ja muilta enkelisijoittajilta. Rahoitusta käytetiin uusien toimintojen tekemiseen ja palvelun tuomiseen Android-käyttöjärjestelmälle.
Hitlantis-palvelun takana ollut yritys Cognitive Maps meni konkursiin vuonna 2015. Mato Valtonen oli yrityksen vähemmistöosakkaana, ja hän kommentoi konkurssia vuonna 2023 seuraavasti: "Idea oli nerokas. Jotkut professorit jopa puhuivat, että se voisi olla Suomen seuraava Nokia. Harmittavasti suomalaisten rahalliset resurssit eivät riittäneet. Olisi pitänyt iskeä isommin ja nopeammin maailmanmarkkinoille."
Parkkinan vanha kirkko

Parkkinan vanha kirkko eli Pyhän Mikaelin kirkko ("храм Святого Михаила") oli Petsamon ortodoksisen seurakunnalle kuulunut kirkko Petsamon kirkonkylässä Parkkinassa. Kirkkoa kutsuttiin myös Kalastajien kirkoksi. Parkkinassa sijaitsi myös seurakunnan pääkirkko eli Parkkinan kirkko.
Kirkko oli rakennettu alkujaan kalastajien varoilla Trifonan kylään tsasounaksi vuonna 1808. Kirkoksi se oli laajennettu vuosina 1880-1885 kauppias Roman Šerbukin lahjoittamilla varoilla. Vuosina 1894-1899 kirkko purettiin ja siirrettiin Parkkinaan. Kirkko oli kahdeksan metriä pitkä, neljä metriä leveä ja 3,5 metriä korkea. Puurakenteisen kirkon edessä oli erillinen kellokatos. 
Kirkko jäi ehjänä paikalleen, kun Petsamo luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944.
Alfred Büchi

Alfred Büchi (11. heinäkuuta 1879 Winterthur – 27. elokuuta 1959 Winterthur) oli sveitsiläinen keksijä, joka kehitti ensimmäisen turboahtimen. 
Hän patentoi keksintönsä (patentti Nr. 204630) vuonna 1905. Büchia pidettiin ahtamisen asiantuntija ja vuonna 1909 hänet nimitettiin Sulzer AG:ssa tutkimusryhmän johtoon, joka johti pääasiallisesti käytettyyn turboahtimen ratkaisuun. Turboahtimesta tehtiin mekaanisesti riippumaton moottorista, joka teki siitä kevyemmän, yksinkertaisemman, tehokkaamman ja edullisemman. Vuonna 1925 hän teki kolmannen merkittävän edistysaskeleen.
Antal Kovács

Antal Kovács (s. 28. toukokuuta 1972 Paks, Tolna) on unkarilainen judoka.
Hän voitti kultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja vuoden 1993 judon maailmanmestaruuskilpailuissa Hamiltonissa, molemmissa alle 95 kg -sarjassa.. Hän oli vuonna 1993 "vuoden unkarilainen miesurheilija". Hän sai MM-hopeaa alle 100 kg:n painoluokassa 2001. EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa alle 100-kiloisissa 2004 sekä pronssia alle 95 kg:n painoluokassa 1992 ja 1993, alle 100 kg:n sarjassa 2002 ja 2003 sekä avoimessa luokassa 2004. EM-joukkuekilpailussa hän sai hopeaa 2005.
Kovács saavutti nuorten MM-kilpailuissa alle 95-kiloisissa hopeaa 1992 ja nuorten EM-kilpailuissa samassa painoluokassa pronssia 1991. Hän voitti opiskelijoiden maailmanmestaruuden 100 kg:n sarjassa 1998 ja 2000 ja sai pronssia 95-kiloisissa 1994. Hän voitti kymmenen maailmancupin kilpailua ja kuusi aikuisten Unkarin-mestaruutta.
Fort Jesus

Fort Jesus on portugalilaisten vuonna 1593 rakentama linnoitus Mombasassa, Keniassa. Nykyisin linnoitus toimii museona ja on suosittu turistikohde. Linnoitus on rakennettu ylhäältä katsottuna miehen muotoiseksi ja se on nimetty Jeesuksen mukaan.
Linnoituksen suunnitteli italialainen arkkitehti Giovanni Batista Cairati (), joka oli työskennellyt Portugalin kuninkaan Filip I:n palveluksessa jo vuosia. Omanin arabit piirittivät Fort Jesusta vuosina 1696−1698 ja saivat sen lopulta haltuunsa. Britannian valtaantulon myötä 1895 Fort Jesus muutettiin vankilaksi. Vuonna 1962 linnoituksesta tuli museo.
Fort Jesus lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2011.
Aurinkolentokone

Aurinkolentokone on lentokone, joka käyttää voimanlähteenään aurinkoenergiaa.
Aurinkoenergian avulla maapallon ympäri aikova ryhmä teki lentokoneensa ensimmäisen koelennon torstaina 3. joulukuuta 2009 Sveitsissä Dübendorfin kentällä. Sveitsiläisen seikkailijan Bertrand Piccardin johtama ryhmä pyrkii lentämään Maan ympäri auringon voimalla vuonna 2012.
Jo vuonna 2007 brittiläinen aurinkovoimalla toimiva ultrakevyt lentokone teki aurinkoenergialla tehtyjen lentojen pituusennätyksen. Ase- ja turvatekniikkayritys Qinetiqin Zephyrin miehittämätön kone lensi yhtämittaisesti 54 tuntia. Myöhemmin se teki vajaan 34 tunnin lennon. Lennon aikana kone nousi noin 18 kilometrin korkeuteen. Kokeet tehtiin elokuussa 2007 New Mexicossa Yhdysvalloissa.
Tsitsi Dangarembga

Tsitsi Dangarembga (s. 1959 Mutoko, Rhodesia) on zimbabwelainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen esikoisromaaninsa "Nervous Conditions" (1988) sai Kansainyhteisön kirjallisuuspalkinnon vuonna 1989. Teoksesta on muodostunut afrikkalaisen kirjallisuuden moderni klassikko. Dangarembga on kirjoittanut myös useita muita teoksia, kuten näytelmiä.
Dangarembga vietti osan lapsuudestaan Englannissa. Hän opiskeli lääketiedettä Cambridgen yliopistossa ja psykologiaa Zimbabwen yliopistossa. Hänen ohjaamansa "Everyone’s Child" (1996) on ensimmäinen mustan zimbabwelaisen naisen ohjaama koko illan elokuva.
Lokakuussa 2021 Dangarembga sai Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon Frankfurtin kirjamessuilla.
Hawaii Five-O

Hawaii Five-O oli yhdysvaltalainen Havaijille sijoittuva poliisisarja, jota CBS esitti vuosina 1968–1980. Sarja kuvaa Havaijin kuvernööriä Paul Jamesonia avustavan erikoisyksikön toimintaa. Kuvernööriä näytteli Richard Denning ja erikoisyksikön päällikköä etsivä Steve McGarrettia esitti Jack Lord.
Sarjan tunnussävel nousi The Venturesin esittämänä Yhdysvaltain singlelistalla sijalle neljä vuonna 1969. Kappaleen sävelsi Morton Stevens. Hän vastasi suurelti myös sarjan muusta musiikista, ja hänet palkittiin Emmy-palkinnolla vuosina 1970 ja 1974.
Rikokset.
Sarja käsittelee hyvin monenlaisia rikoksia. Yleisimmät rikokset ovat murhia. Muita rikoksia ovat esimerkiksi kidnappauksia, mielisairaiden ihmisten linnoittautumisia ja kansainvälisiä selkkauksia. Ryhmän arkkivihollisena toimii kiinalainen Wo Fat.
Eero Naapuri

Eero Johannes Naapuri (29. joulukuuta 1918 Lammi – 14. joulukuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen mestarihiihtäjä ja eversti.
Eero Naapuri oli armeijan palveluksessa asevelvollisuuden aikaan käynnistyneessä Talvisodassa ja Jatkosodassa ja edelleen sotien jälkeen rajavartiolaitoksen palveluksessa aina eläköitymiseensä eli vuoteen 1978 asti. Talvisodassa hän oli kaukopartiotehtävissä sekä jatkosodassa kaukopartioiden johtajana osasto Kuismasessa että Erillinen pataljoona 4:ssa. Vuonna 1944 hän siirtyi Rajavartiosto 6:n palvelukseen Lapissa ja Kainuussa. Hän oli mm. Suomussalmen rajakomppanian päällikkö 1954-1955 ja Rajakoulun johtaja 1965-1970. Sen jälkeen hän oli Pohjois-Karjalan rajavartioston komentajana ja rajavaltuutetuna 1970-1978. 
Naapuri oli aktiivi talviurheilija, erityisesti niormaali kilpahiihtäjä ja sotilaspartiohiihtäjä. 
Hän toimi sotilaspartiohiihdossa johtajana hopealle sijoittuneen Suomen partiossa 1948 St. Moritzin olympialaisissa. Naapurin johtama partio sijoittui hopealle myös kaksi vuotta myöhemmin Lake Placidissa hiihdon MM-kisoissa.
Naapuri sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä 38:nneksi ja 15. tammikuuta 50 kilometrillä 19:nneksi. Vuonna 1953 hän voitti Ounasvaaran 50 km:n hiihdon. Lisäksi hänellä oli useita puolustusvoimain mestaruksia hiihdossa ja partiohiihdossa.
Naapuri toimi Suomen hiihtoliiton johtokunnassa vuosina 1958-1970. Lisäksi hän oli useita kertoja talvirheilujoukkueemme johtajana.
Matti Ylöstalo -palkinto

Matti Ylöstalo -palkinto on Suomen Asianajajaliiton säätiön myöntämä arvostettu palkinto ansioituneelle asianajajalle. Palkinto on nimetty Helsingin yliopiston siviilioikeuden professorin Matti Ylöstalon mukaan.
Palkinnon saaneet.
Palkinto on myönnetty seuraaville henkilöille:
Vendetta (albumi)

Vendetta on power metal -yhtye Celestyn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2009. Levyllä on mukana Tampereen kaupunginorkesteri sekä sekakuoro. Levyn orkesteri- ja kuoro-osuudet on sovittanut oopperalaulaja, säveltäjä ja kapellimestari Kalevi Olli.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 30.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Celesty ja sanoittanut Jere Luokkamäki
Laiska Leppone

Laiska Leppone (oikealta nimeltään Sami Kallioinen, s. 1983 Hämeenlinna) on suomalainen hip hop -artisti Janakkalan Turengista. Leppone levyttää 3rd rail musicille.
Metsänhoidollisia toimenpiteitä

Metsänhoidollisia toimenpiteitä on Ritva Kovalaisen ja Sanni Sepon valokuvateos. Kuvateoksena teos jatkaa osin jo unohtunutta valokuvauksen yhteiskuntakriittistä perinnettä.
Teos sai 2009 Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon. Palkintolautakunnan perustelujen mukaan se kertoo kriittisesti, siitä "mihin pelkkää taloudellista hyötyä tavoittelevat metsänhoidolliset toimenpiteet ovat johtaneet".
Anja Blieninger

Anja Blieninger (s. 15. kesäkuuta 1981 Garmisch-Partenkirchen) on saksalainen alppihiihtäjä. Blieninger laskee pujottelua ja suurpujottelua.
Helmikuussa 2001 hän kisasi ensimmäistä kertaa Alppihiihdon maailmancupissa, pujottelussa Garmisch-Partenkirchenissä.
Aiheesta muualla.
Anja Blieningerin kotisivut
Kauko Heikkilä

Kauko Tapio Heikkilä (3. helmikuuta 1910 Ikaalinen – 31. lokakuuta 1957 Pori) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Heikki Upari".
Äidinkielenopettajana toiminut Heikkilä julkaisi omalla nimellään muun muassa runoja ja näytelmiä sekä kirjailijanimellä "Heikki Upari" nuorten seikkailukirjoja.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Heikki Upari":
Head Automatica

Head Automatica on yhdysvaltalainen yhtye, jonka perustaja on Glassjaw-yhtyeessä ollut Daryl Palumbo.
Yhtyeen debyyttialbumi "Decadence" julkaistiin 17. elokuuta 2004. Albumi sijoittui Billboard-lehden top 200-albumilistalle ja Top Heatseekers-listalle.
Toisen albuminsa, nimeltään "Popaganda" yhtye julkaisi 6. kesäkuuta 2006. Ensimmäisen albumin tuotti Dan Nakamura ja toisen albumin Howard Benson, joka tunnetaan työskentelystä P.O.D.in ja Coldin kanssa.
Vuonna 2006 yhtye oli kiertueella yhdessä muun muassa Coheed and Cambrian ja Avenged Sevenfoldin kanssa.
Martti Juutilainen

Martti Veikko Sakari Juutilainen (9. tammikuuta 1910 Viipuri – 15. maaliskuuta 1957) oli suomalainen komentajakapteeni ja kirjailija.
Juutilainen oli mukana kouluttajana kahdella Suomen Joutsenen valtameripurjehduksella 1932–1933 ja 1937–1938. Hän kirjoitti kirjan Suomen Joutsenen tekemistä kahdeksasta valtameripurjehduksesta ja hän toimi myös "Laivasto"-lehden päätoimittajana. Kuurilan junaturmassa kuollut Juutilainen oli juoksija Pekka Juutilaisen isä.