tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vasil Garvanliev

Vasil Garvanliev (; s. 2. marraskuuta 1984 Strumica, Makedonian ST, Jugoslavia), tunnettu myös taiteilijanimellään Vasil, on pohjoismakedonialainen ihmelapsitähti, kuorosolisti, klassinen oopperalaulaja ja poplaulaja. Hänen oli tarkoitus edustaa Pohjois-Makedoniaa kappaleella ”You” vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja Vasil valittiin sen sijaan Pohjois-Makedonian edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään ”Here I Stand”. Hän kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa hän sijoittui kuudenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Vasil on toiminut myös taustalaulajana Pohjois-Makedonian esityksessä vuoden 2019 Euroviisuissa. Tuolloin Pohjois-Makedoniaa edusti Tamara Todevska kappaleella ”Proud”.
Biografia.
Garvanliev syntyi 2. marraskuuta 1984 Strumicassa Makedonian sosialistisessa tasavallassa Jugoslaviassa. Hän aloitti musiikkiuransa jo 7-vuotiaana ja esiintyi joillakin suosituimmilla silloisen Makedonian lastenfestivaaleilla. 12-vuotiaana Garvanlievin perhe muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi uraansa solistina Chicagon lastenkuorossa. Garvanliev on opiskellut joissain maailman arvostetuimmista musiikkikouluista, kuten Academia Liricia Italiana -koulussa Milanossa, Toronton yliopiston oopperakoulussa ja Toronton kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa nimeltä "Glenn Gould", mikä johdatteli häntä esiintymään joillakin maailman arvostetuimmista festivaaleista. Palatessaan Pohjois-Makedoniaan vuonna 2018, Garvanliev on esiintynyt monissa konserteissa ja julkaissut useita menestyksekkäita pop-kappaleita.
Kerkasoros

Kerkasoros (, myös , ; ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa, ja kuului Letopoliteen nomokseen. Kaupungin paikka on nykyisen Kairon metropolialueen pohjoisosaa.
Kerkasoros sijaitsi noin 15 kilometriä etelään Memfiistä kohdassa, jossa Niili jakautui lukuisiksi suuhaaroikseen. Samalla joki lakkasi kulkemasta kapeassa laaksossa, ja maisema avautui itään ja länteen suistoalueen alkaessa laskeutua pohjoiseen kohti Välimeren rannikkoa. Nykyisin Niilin päähaaran ja ainoan toisen jäljellä olevan suuhaaran eli Damiettan suuhaaran erkaantumiskohta on yli kymmenen kilometriä pohjoisempana.
Sijaintinsa ansiosta kaupunki oli Ala- ja Ylä-Egyptin solmukohta, vaikkakin Ala-Egyptin eteläisimmän ja Ylä-Egyptin pohjoisimpien nomosten raja kulkikin etelämpänä. Paikka oli merkittävä sekä kaupankäynnin että sotilaalliselta kannalta.
Matti Retula

Matti (Matts) Retula (Kartano) (5. huhtikuuta 1817 Sääksmäki – 29. tammikuuta 1869 Tyrväntö) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Retula oli ratsutilallinen ja maanviljelijä Tyrvännöstä. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen, mukana keisaria Hämeenlinnaan tervehtimään tulleessa lähetystössä 1863 ja talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä 1863–1864, missä hän edusti Janakkalan tuomiokuntaa. Valtiopäivillä Retula teki anomuksen majoitusvelvollisuuksien rasitusten tasaamisesta. Hän oli myös valitsijamies, toimitusvaliokunnan jäsen ja puhemiesneuvoston varajäsen.
Miesten Ykköspesis-kausi 2021

Ykköspesis-kausi 2021 oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 41. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Sarjan oli tarkoitus tämän kauden ajan olla poikkeuksellisesti 13 joukkueen sarja, sillä yksikään joukkue ei pudonnut koronaviruspandemian vuoksi edellisellä kaudella sarjasta. Sotkamon Jymyn kakkosjoukkue Jaguars kuitenkin luopui sarjapaikastaan, joten sarjan koko säilyi entisellään. Alun perin sarjan oli tarkoitus alkaa 13. toukokuuta, mutta kauden alkua jouduttiin siirtämään koronaviruspandemian vuoksi. Kausi alkoi lopulta 2. kesäkuuta.
Sarjan voitti Oulun Lippo. Sen lisäksi nousukarsintoihin pääsi edellisellä kaudella Ykköspesikseen Suomensarjasta noussut Jyväskylän Lohi. Kaikki edellisen kauden väliin jättäneet joukkueet – Laukaan Urheilijat, Ulvilan Pesä-Veikot ja Vähänkyrön Viesti – putosivat Suomensarjaan. Niiden tilalle Ykköspesikseen nousivat seuraavaksi kaudeksi Haapajärven Pesä-Kiilat ja Kouvolan Pallonlyöjien kakkosjoukkue. Yksikään joukkue ei onnistunut nousemaan Superpesikseen.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Sarjajärjestelmä.
Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Sen neljä parasta joukkuetta pääsivät välierävaiheeseen. Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen joukkueen. Välierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, ja niiden voittajat etenivät superpesiskarsintaan Superpesiksen toiseksi ja kolmanneksi heikoimpia joukkueita vastaan. Superpesiskarsinta pelataan ottelupareina, joiden voittajat pelaavat Superpesiksessä kaudella 2022.
Ykköspesiksen runkosarjan kaksi heikointa joukkuetta taas putosivat suoraan Suomensarjaan seuraavaksi kaudeksi. Lisäksi, jotta joukkuemäärä pysyisi 12:ssa yhden ylimääräisen joukkueen pudotessa Superpesiksestä, runkosarjan yhdeksänneksi ja kymmenenneksi sijoittuneet pelasivat paras kolmesta -järjestelmällä sarjassa säilymisestä.
Sarjajärjestelmä muuttui sarjan alun siirtämisen yhteydessä. Alun perin Superpesiskarsinta oli tarkoitus pelata kahdeksan joukkueen yksinkertaisena sarjana, jonka kolme parasta olisivat saaneet paikat Superpesiksessä kaudella 2022.
Välierät.
Välierissä runkosarjan voittaja kohtasi runkosarjan neljänneksi sijoittuneen joukkueen ja runkosarjan toiseksi paras joukkue kolmanneksi parhaan joukkueen. Ottelusarjat pelattiin paras kolmesta -menetelmällä ja niiden voittajat etenivät Superpesiskarsintaan. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Putoamiskarsinta.
Putoamiskarsintaan joutuivat runkosarjan yhdeksänneksi ja kymmenenneksi sijoittuneet joukkueet. Ottelusarja pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Häviäjä putosi Suomensarjaan kaudeksi 2022. Voittaja säilytti paikkansa Ykköspesiksessä. Kotietu oli runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Niilo Kosonen

Niilo Kosonen (1827 Kerimäki – 1888) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Kosonen kävi Savonlinnassa kaksiluokkaisen koulun, toimi sitten kauppa-apulaisena ja vei voita kaupaksi Pietariin. Hän oli talonpoikaissäädyssä Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja valtiopäivämies 1877–1878, edustaen Kiteen tuomiokuntaa. Valtiopäivillä hän kuului valtiovarainvaliokuntaan ja osallistui anomukseen Mikkelin lyseon opetuskielen muuttamisesta suomeksi.
Amanda Gorman

Amanda Gorman (s. 7. maaliskuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen runoilija ja aktivisti. Hän käsittelee teksteissään muun muassa sorron, feminismin, rodun ja syrjäytymisen kysymyksiä sekä afrikkalaista diasporaa.
Gorman sai vuonna 2014 Los Angelesin ensimmäisen "Youth Poet Laureaten" arvonimen ja vuonna 2017 ensimmäisen Yhdysvaltain kansallisen "Youth Poet Laureaten" arvonimen. Hän julkaisi vuonna 2015 runokokoelman "The One for Whom Food Is Not Enough". 20. tammikuuta 2021 Gorman lausui runonsa "The Hill We Climb" presidentti Joe Bidenin virkaanastujaisissa. Hän esiintyi myös Barack Obaman isännöimässä Valkoisessa talossa. 
Gorman opiskeli vuodesta 2016 sosiologiaa Harvardin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2020.
Jen Psaki

Jennifer Rene ”Jen” Psaki (; s. 1. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen poliittinen neuvonantaja, joka toimi Valkoisen talon lehdistösihteerinä tammikuun 2021 ja toukokuun 2022 välisenä aikana.
Marraskuussa 2020 Yhdysvaltain presidentiksi valittu Joe Biden ilmoitti valinneensa Jen Psakin Valkoisen talon lehdistösihteeriksi.
Varhainen elämä.
Jen Psaki syntyi Stamfordissa, Connecticutissa, James R. Psakinille ja Eileen D. Medveylle. Hänen isänsä on eläkkeellä oleva kiinteistökehittäjä ja hänen äitinsä psykoterapeutti. Hän valmistui Greenwichin lukiosta vuonna 1996. Vuonna 2000 hän valmistui William &amp; Maryn yliopistosta englanninkielen tutkinnolla. Hän on Chi Omega -seuran jäsen.
Ura.
Marraskuussa 2020 Psaki erosi työstään CNN-kanavalta ja liittyi Joe Bidenin presidenttikampanjaan. Myöhemmin samassa kuussa Psaki nimettiin Bidenin hallituksen Valkoisen talon lehdistösihteeriksi. Tätä ennen hän on toiminut CNN-kanavan poliittisena kommentaattorina.
Yksityiselämä.
Vuonna 2010 Psaki meni naimisiin Gregory Mecherin, demokraattisen kongressin kampanjakomitean varajohtajan kanssa. Heillä on yhdessä kaksi lasta.
Trivimi Velliste

Trivimi Velliste (s. 4. toukokuuta 1947 Tartto) on virolainen poliitikko. Hän toimi uudelleen itsenäisyystyneen Viron alkuvuosina ulkoministerinä Mart Laarin hallituksessa. Poliittisesti hän kuuluu alun perin Isänmaan ja Res Publican liittoon, jonka perustajajäseniä hän oli. Puolue muutti nimensä 2018 Isänmaaliitoksi.
Valmistuttuaan Tarton lukiosta 1965 Velliste opiskeli saksaa ja romaanista filologiaa Tarton yliopistossa ja valmistui vuonna 1970. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli päätoimittajana Valgus-kustantamossa. Vuosina 1971–1976 hän työskenteli Neuvosto-Viron valtion julkaisukomitean varajohtajana. Sen jälkeen vuosina 1976–1987 hän työskenteli toimittajana Sirp ja Vasar -lehdessä.
Kun Virossa tapahtui 1980-luvun loppupuolella yhteiskunnan avautuminen, maassa perustettiin virolaisen kulttuuriperinnön säilyttämiseksi Viron Muinaismuistoyhdistys, jonka puheenjohtajana Velliste toimi vuosina 1987–1991. Ajankohtaan sijoittuu Laulavan vallankumouksen ajanjakso, joka johti Neuvostoliiton hajotessa Viron uudelleenitsenäistymiseen elokuussa 1991. Tunnustuksena aktiivisesta toiminnasta hänelle myönnettiin vuonna 1988 Thorolf Rafton muistopalkinto, jonka tavoitteena on antaa tunnustusta ihmisoikeuksiin keskittyneille henkilöille.
Aivan neuvostovallan loppuvaiheessa vuosina 1990–1992 Virossa toimi aktiivisti ensimmäisen itsenäisyyden ajan kansalaisista ja heidän jälkeläisistään muodostettu Viron kongressi, joka nähtiin vallassa olleen Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston rinnakkaisena elimenä. Velliste toimi aktiivisti yli 500-jäsenisessä Viron kongressissa. Viron itsenäistyttyä elokuussa 1991 Vellistestä tuli Viron ulkoministeriön neuvonantaja, varaulkoministeri ja lokakuussa 1992 ulkoministeri Mart Laarin hallitukseen. Hän oli tehtävässä runsaan vuoden ajan eli tammikuun alkuun 1994. Velliste valittiin lokakuussa 1992 vuosiksi 1992–1994 uudelleen itsenäisyystyneen Viron ensimmäiseen riigikoguun.
Velliste siirtyi 1994 ulkoministerikauden jälkeen New Yorkiin Viron pysyväksi YK-edustajaksi. Hän oli tehtävässä vuoteen 1998, jolloin hän palasi Tallinnaan, jossa hän toimi vuosina 1998–1999 puolustusministerin neuvonantajana. Velliste valittiin vuosina 1999, 2003 ja 2007 Isänmaaliiton edustajana parlamenttiin eli riigikoguun. Parlamentaarikon ura päättyi vuonna 2011, jolloin hänestä tuli Pro Patria -instituutin puheenjohtaja.
Yoga (taulutietokone)

Yoga on Lenovon valmistama taulutietokoneiden mallisto. Ensimmäiset Yogat julkistettiin lokakuussa 2012, ja tuotelinjan ensimmäiset mallit olivat Lenovo IdeaPad Yoga 11 ja 13. 
Yoga-mallistossa on myös 2-in-1-kannettavia.
Saitijoki (Rånejoki)

Saitijoki () on Ruotsissa Norrbottenin läänissä Jällivaarassa virtaava 12 kilometriä pitkä Rånejoen sivujoki.
Joen kulku.
Sen lähteet sijaitsevat Mievresáhpen aapasuolla Meurisvaaran ja Atjekjauren välisellä alavalla seudulla. Suon keskeltä alkaa kaakkoon päin virtaava puro, joka alittaa pian Nattavaaran ja Jokimukkan välisen maantien. Pian alittamisen jälkeen joki kääntyy kohti itää, jossa siihen yhtyy ennen Koutojänkkää pieni Kenttäjärven laskupuro. Uoma virtaa Koutojänkän kautta ja kaartaa samalla kohti koillista. Siihen yhtyy silloin Palosaarenvuoman kaakkoisreunalla sijaitsevien järvien laskupuro. Yhtymäkohdan kaakkoispuolelle jää Saitikielinen ("Sájttegielas") ja sen koillispuolella aukeaa pieni järvialue, joka jää Nattavaaran eteläpuolelle. Joki virtaa niiden ohitse käymättä yhdessäkään järvessä. Sitten joki kääntyy pohjoiseen ja se virtaa Nattavaaran asemakylän länsipuolella asutuksen vierestä. Se yhtyy Rånejokeen Lietakkan suvannossa. Alueen asutus on keskittynyt Nattavaaran asemakylään.
Valuma-alue.
Saitijoen valuma-alueen pinta-ala on 22 km², jonka pääuomana joki on. Se yhtyy ensin Rånejokeen, joka laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Pekka Ahokas

Pekka Ahokas (19. joulukuuta 1864 Uukuniemi – 28. kesäkuuta 1902 Sortavala) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Uukuniemellä talonpoikaissukuun syntynyt Ahokas kävi kansakoulun 1883 ja toimi sitten kauppa-apulaisena Parikkalassa, Jaakkimassa ja Pitkärannassa. Oman kaupan pitäjä Pitkärannassa hän oli 1891–1899 ja perusti sen jälkeen tukkukaupan Sortavalaan liikekumppaninsa kanssa, hoitaen sitä kuolemaansa saakka. Ahokas osallistui aktiivisesti Impilahden kunnalliselämään ja tuli valituksi talonpoikaissäädyssä valtiopäiville 1897 edustamaan Salmin tuomiokuntaa. Valtiopäivillä hän osallistui useisiin yhteisiin anomuksiin ja otti esille muun muassa Itä-Karjalan lahjoitusmaa-asian.
Maen Roch

Maen Roch on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Fougèresin kaupungista luoteeseen.
Kunta perustettiin 1.1.2017 jolloin kaksi kuntaa Saint-Brice-en-Coglès (bretoniksi "Sant-Brizh-Gougleiz") ja Saint-Étienne-en-Coglès (bretoniksi "Sant-Stefan-Gougleiz") yhdistyivät. Kunnan hallintopaikka on Saint-Brice-en-Coglès.
Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulla rakennettu linna "Château Le Rocher Portail". Linna puutarhoineen on ollut vuodesta 2017 lähtien avoinna vierailijoille.
Kaskela (Vantaa)

Kaskela () on Vantaalla Hakunilan kaupunginosan läntisessä osassa sijaitseva asuinalue. Se rajautuu lännessä Lahdenväylään, etelässä Kehä III:een ja pohjoisessa Itä-Hakkilaan. Aluetta halkoo leveyssuunnassa Kyytitie, ja alueen itäreunassa kulkee Lahdentie. Vain vähän matkan päässä Itä-Hakkilan puolella on Vantaan vankila. Toukokuussa 2021 Kaskelassa asui 1 200 ihmistä.
Kaskela oli pitkään tunnettu pientaloalueena, jonka halkoo keskeltä Kyytitie, ja jonka keskellä sijaitsi suuri linja-autovarikko. Alueen pohjois- ja eteläosat säilyvät pientaloalueina, mutta keskiosaan Kyytitien molemmin puolin on kaavoitettu kerrostalokortteleita. Ensimmäiset kerrostalot Kyytitien pohjoispuolelle valmistuivat vuonna 2018. 
Kehittämissuunnitelma.
Kaskelan on tarkoitus yhdistyä selkeämmin Hakunilaan, ja ”Hakunilan keskustan laajennus 2” -kaavamuutoksen mukaisesti alueelle rakentuu paljon taloja ja palveluita. Puretun bussivarikon tilalle on suunniteltu paljon asuntoja, liiketoimintatiloja, päiväkoteja ja puistoalueita. Asuntoja rakennetaan myös Lahdentien toiselle puolelle Laukkarinteen ja Liinakkokujan alueille.
Kaavamuutos tiivistää kaupunkirakennetta suunnitellun Vantaan pikaraitiotien ympäristössä. Raitiotien reitti kulkee Kaskelan läpi Kyytitietä pitkin. Itä-Vantaan aluearkkitehdin mukaan Kaskelan laajentamisen entisen bussivarikon tontille on sanottu riippuvan raitiotien rakentamispäätöksestä. Rakentamispäätös tehtiin lopulta vuonna 2023.
Nykyisellään Kyytitie ylittää Lahdentie-seututien sillalla, mutta Kaskelan laajennussuunnitelmaan kuuluu Lahdentien muuttaminen kaduksi ja linjaaminen uudelleen Kyytitien tasoon.
Liikenne ja palvelut.
Alueella on runsaat joukkoliikenneyhteydet. Vantaan poikittaisliikenteen runkolinja 570 Mellunmäestä lentoasemalle kulkee Hakunilan ja Kaskelan läpi. Suoria poikittaisyhteyksiä on myös muun muassa Leppävaaraan ja Myyrmäkeen. Viereisellä Lahdentiellä kulkee busseja Kalasatamaan ja Rautatientorille sekä pohjoisen suuntaan muun muassa Nikinmäkeen, Keravalle, Nikkilään ja Pornaisiin. 
Kaskelan asuinalueella nykyisessä asussaan ei ole palveluita, mutta alueelta on matkaa Hakunilan keskukseen vain noin puoli kilometriä. Myös Porttipuiston ostospuisto Kuninkaalan puolella on noin puolen kilometrin päässä.
Aiheesta muualla.
Acer Aspire

Acer Aspire on taiwanilaisen Acer Incorporated-yhtiön kannettavien tietokoneiden ja pöytätietokoneiden mallisto.
Jāsk

Jāsk tai Jāšk on rannikkokaupunki Iranin Hormozgānin provinsissa. Sen asukasluku oli vuonna 2016 16 860. 
Maantiede.
Jāsk sijaitsee Iranissa Persianlahden rannikolla historiallisen Makranin alueella. Se on osa Jāskin piirikuntaa Hormozgānin provinsissa.
Historia.
Nykyinen Jāsk on joskus yhdistetty paikannimeen "Badis", joka esiintyy Arrianoksen kertomuksessa Nearkhosin merimatkasta. Muita Jāskiin joskus liitettyjä historiallisia paikannimiä ovat Klaudios Ptolemaioksen "Dagasira" ja "Periplus Maris Erythraein" "Omana". Myöhemmät islamilaiset maantieteilijät Yaqut ja Qazwini mainitsevat Jāsak-nimisen saaren, jolla tosin todennäköisesti vviitattiin Jāskin sijaan nykyiseen Larakin saareen.
Edward Connockin komentama englantilainen laiva "James" purjehti Jāskiin joulukuussa 1616 mukanaan kauppatavaraa Intian Suratista. Tästä sai alkunsa Englannin ja Persian välinen kaupankäynti. Safavidihallitsija Abbas solmi englantilaisten kanssa kauppasopimuksen heinäkuussa 1617, jonka mukaan englantilaiset siavat esimerkiksi tuoda tavaraa tullitta Persiaan Jāskin kautta. Connockin seuraaja Thomas Barker ei kuitenkaan saanut pyynnöstään huolimatta perustaa paikalle englantilaista linnoitusta. Vuonna 1620 englantilaiset laivat ottivat yhteen portugalilaisten laivojen kanssa Jāskin taistelussa. Englantilaiset menettivät komentajansa, mutta portugalilaiset voitettiin.
Vuonna 1809 Jāskista tuli Masqatin imaamin eli nykyisen Omanin alainen. Vuonna 1869 sen kautta rakennettiin lennätinlinja Euroopasta Intiaan. Vuonna 1886 Jāsk liitettiin qajarien hallitsemaan Persiaan.
Talous.
Iranissa on kaavailtu Jāskin sataman kehittämistä merkittäväksi öljysatamaksi. Tarkoituksena on vähentää maan riippuvuutta Hormuzinsalmen läpi kulkevista öljytankkereista. Tarkoitusta varten vuonna 2020 rakennettiin öljyputkea Länsi-Iranista kohti Jāskia.
Väestö.
väkiluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 16 860. Paikalliset ovat balucheja.
Helenanrattaat

Helenanrattaat ("Trochetiopsis") malvakasveihin kuuluva kasvisuku, joka esiintyy endeemisenä Saint Helenan saarella. Suvussa on ollut alun perin kolme lajia pieniä puita tai pensaita. Niistä yksi "Trochetiopsis melanoxylon" hävisi kokonaan sukupuuttoon ja kaksi muuta ovat joutuneet aivan sukupuuton partaalle sen jälkeen, kun eurooppalaiset toivat laiduntavat kotieläimet Saint Helenalle saaren löytämisen jälkeen.
The Waterboys

The Waterboys on skotlantilainen yhtye Edinburghista Isosta-Britanniasta. Yhtyeen kokoonpano on vaihdellut. Muun muassa saksofonisti Anthony Thistlethwaite (1982–1991), viulisti Steve Wickham (1985–1990, 2000–), kosketinsoittaja Karl Wallinger (1983–1985) ja kosketinsoittaja ja huilisti Richard Naiff (1999–2008) ovat olleet mukana yhtyeessä.
Opiskeltuaan collegessa englantia ja filosofiaa Mike Scott, joka oli entinen Another Pretty Face -yhtyeen jäsen, perusti yhtyeen yhdessä multi-instrumentalisti Anthony Thistlethwaiten ja rumpali Kevin Wilkinsonin kanssa vuonna 1983.
Yhtyeen ja Mike Scottin musiikissa on ollut erilaisia suuntauksia, kuten alkuaikojen ”Big Music”, "Fisherman’s Blues" -albumin new folk ja kelttiläismusiikki, "Dream Harder" -albumin elektroninen hard rock ja "Out of All This Blue" -albumin country-, R&amp;B- ja hip hop -vaikutteet.
Tennessee Jet

Tennessee Jet on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Oklahomassa kasvaneen Tennessee Jetin vanhemmat olivat rodeoesiintyjiä. Dwight Yoakam, The White Stripes ja Kurt Cobain ovat hänen musikaalisia esikuviaan. Tennessee Jet on ollut mukana eri yhtyeissä ja niiden jälkeen esiintynyt yhden miehen yhtyeenä.
Esikoisalbumi "Tennessee Jet" (2015) on lähes kokonaan soolotuotantoa laulujen kirjoittamisesta, laulamisesta ja instrumenteista tuotantoon, äänittämiseen ja miksaukseen. "The Country" (2020) on levytetty yhdessä Dwight Yoakamin kiertueyhtyeen kanssa.
Lārak

Lārak on saari Iranin rannikolla Hormuzinsalmessa. Vieressä sijaitsevat Hormuzin ja Qešmin saaret. Saarella sijaitsee Iranin vallankumouskaartin laivaston tukikohta.
Maantiede.
Lārak sijaitsee Iranin rannikolla Hormuzinsalmessa Hormuzin saaren eteläpuolella 18 kilometriä Qešmin saaresta itään ja noin 45 kilometriä Bandar Abbasin kaupungista kaakkoon.
Historia.
Lārak on joskus yhdistetty useisiin eri historiallisiin paikannimiin, joskin niidenyhteys nykyiseen saareen ei ole aina selvä. Joskus se on yhdistetty esimerkiksi antiikin aikaisene paikannimeen "Organa", jota kuitenkin useimmiten pidetään nykyisenä Hormuzina Lārakin lähellä. Sen sijaan uskottavampana pidetään yhteyttä Markianos Herakleialaisen mainitsemaan paikkaan "Agedana". Agedanaa kuvaillaan saareksi, jolla tuotetaan "punaista lyijyä". Tällä saatetaan viitata saarelta löytyvään hematiittiin.
Hormuzia Afonso de Albuquerquen johdolla 1500-luvun alussa piirittäneet portugalilaiset keräsivät Lārakilta juomavettä. Lārak oli yksi harvoista alueen juomakelpoisen veden lähteistä, sillä Qešmillä olleet kaivot oli pilattu mädällä kalalla. Portugalilaisissa lähteissä saari esiintyy nimillä "Laraque", "Larequa", "Lareca" ja "Careca". Saari esiintyy portugalilaisessa kartoissa ensi kertaa vuonna 1510. Portugalilaiset rakennuttivat Lārakin pohjoisosaan pienen linnoituksen, joka valmistui mahdollisesti 1550-luvun lopussa. Myöhemmin joissain lähteissä linnoitukseen viitattiin virhellisesti hollantilaisena linnoituksena.
Portugalilaisella kaudella saarelle tuli siirtolaisia Omanista, joihin viitataan portugalilaisissa lähteissä nimellä "niquelus". He olivat paenneet alkuperäisiltä alueiltaan Omanin sisämaasta ilmeisesti jonkin konfliktin takia. Portugalilaiset antoivat heille oikeuden aettua tuolloin asumattomalle Lārakille vastineeksi Makranin rannikon merirosvoja vastaan toimimisesta. Safavidit valtasivat Lārakin Hormuzin ja Qešmin ohella 1600-luvun alkupuolella. Tukea he saivat hollantilaisilta, jotka auttoivat jälleenvaltaamaan saaren toistamiseen vuonna 1708 intialaisilta merirosvoilta.
1800-luvun alussa brittiläiset lähteet kuvailivat Lārakin asukkaiden elävän kalastuksella ja taatelien kasvatuksella. Saarella kuvaillaan olleen myös runsaasti gaselleja. 11. tammikuuta 1897 saarelle iski useita ihmishenkiä vaatinut maanjäristys ja vuonna 1908 sen asukasluvuksi mainitaan noin 200. Persian valta saarella oli tuolloin lähinnä muodollinen ja paikalliset olivat uskollisia vain paikalliselle šeikille. Sittemmin paikalle rakennettiin öljysatama, joka tuhoutui Irakin ilmavoimien iskussa Irakin–Iranin sodan aikana toukokuussa 1987. Nykyisin saarella on Iranin vallankumouskaartin laivaston tukikohta.
Väestö.
Saaren asukkaat puhuvat kumzarin kieltä. Larakin ohella kieltä puhutaan lähinnä Omanissa. Lārakilla puhuttu kumzari muodostaa oman murteensa. Kumzarin ohella useimmat saarelaiset osaavat persiaa, arabiaa tai bandaria.
Alex Padilla

Alejandro ”Alex” Padilla (s. 22. maaliskuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on toiminut Yhdysvaltain senaattorina Kaliforniasta tammikuusta 2021 lähtien. Kuvernööri Gavin Newsom nimitti hänet tehtään Kamala Harrisin erottua tehtävästä ennen varapresidentiksi tulemista. Ennen senaattiin nimitystä Padilla toimi Kalifornian valtiosihteerinä vuosina 2015–2021. Hän on demokraattisen puolueen jäsen.
Yoga pyrops

Yoga pyrops on kalalaji, jonka Gilbert Percy Whitley on kuvannut 1954. "Yoga pyrops" kuuluu sukuun "Yoga" ja heimoon tokot. Alalajeja ei Catalogue of Lifen mukaan ole tiedossa.
Yōga (Tokio)

Yōga () on Tokion kaupunginosa Setagayan erillisalueella. Se sijaitsee sisämaassa Tamajoen lähistöllä erillisalueen eteläosassa. Kaupunginosa on rakentunut Tōkyū-rautateiden Den’entoshi-linjan Yōgan rautatieaseman ympärille. Sen läpi kulkee myös Tokion kaupunkimoottoritien reitti 3 (Shibuya-linja). 
Yōga jakautuu neljään osa-alueeseen, jotka ovat Yōga 1-chōme, Yōga 2-chōme, Yōga 3-chōme ja Yōga 4-chōme. Niissä on yhteensä 15 376 asukasta (tammikuussa 2021). Kaupunginosan pinta-ala on 0,91 kilometriä ja väestötiheys lähes 17 000 asukasta neliökilometrillä.
Historia.
Kaupunginosan nimen arvellaan olevan peräisin sanskritin sanasta "yuga", sillä sinne perustettiin Kamakura-kauden alkuvaiheilla joogan harjoittelupaikka ("dōjō"). Myöhemmin paikalle rakennettiin Shinpuku-jin buddhalainen temppeli. Meiji-kaudelta 1800-luvun lopulta lähtien alue kuului Tamagawan kyläkuntaan, ennen kuin se liitettiin Tokion kaupunkiin vuonna 1932.
Kaupunkikuva ja rakennukset.
Yōga sijaitsee Setagayan eteläosassa Tamajoen pohjoispuolella. Naapurikaupunginosia ovat lännessä ja pohjoisessa Kami-Yōga, idässä Sakura-Shinmachi ja Fukasawa sekä etelässä Nakamachi, Kami-Noge, Seta ja Tamagawadai.
Yōga on lähinnä asuinaluetta, ja siellä on myös päivittäistavarakauppoja ja muita liikkeitä. Lähistöllä sijaitsee Kinutan puisto, jossa on museo ja kuntoilumahdollisuuksia.
Liikenne.
Yōgaa palvelee Tōkyū-rautateiden Den’entoshi-linja, joka pysähtyy Yōgan rautatieasemalla. Linja kulkee maan alla. Se liittää Yōgan Tokion keskustan suunnassa Shibuyaan.
Yōgan läpi kulkee Tokion pääkaupunkimoottoritien linja nro. 3 eli Shibuya-linja. Sen alla on samansuuntainen valtakatu Tamagawa-dōri eli Japanin valtatie 246.
Yoga (vuorenhuippu)

Yoga on vuorenhuippu Burundissa Ngozissa. Se on 1 881 metriä korkea. Sen sijaintialue on kostea trooppinen savanni.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2021

Lasten Eurovision laulukilpailu 2021 oli järjestyksessään 19. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 19. joulukuuta 2021 Pariisissa, Ranskassa. Maa isännöi Lasten Euroviisuja ensimmäistä kertaa.
EBU tiedotti 2. syyskuuta 2021 19 maan osallistuvan kilpailuun. Bulgaria palasi kilpailuun neljän vuoden tauon jälkeen. Azerbaidžan palasi kilpailuun kahden vuoden tauon jälkeen. Albania, Armenia, Irlanti, Italia, Pohjois-Makedonia ja Portugali palasivat kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Valko-Venäjä puolestaan vetäytyi kilpailusta.
Kilpailun voitti Armenian Maléna kappaleella "Qami Qami".
Tapahtumapaikka.
Valentinan voiton jälkeen vuonna 2020, vuoden 2021 kilpailu järjestettiin Ranskassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Ranska isännöi Lasten Euroviisuja.
9. joulukuuta 2020 EBU vahvisti, että Ranska tulisi isännöimään vuoden 2021 Lasten Eurovision laulukilpailun. Myös Espanja oli ilmaissut kiinnostuksensa järjestää kilpailun, jos maa olisi voittanut edellisenä vuonna.
20. toukokuuta 2021 France Télévisionsin ja EBU:n pitämässä lehdistötilaisuudessa vahvistettiin, että kilpailu järjestetään Pariisissa. Kilpailu järjestettiin toista kertaa peräkkäin isäntämaan pääkaupungissa. Tapahtumapaikkana toimi konserttisali La Seine Musicale.
Formaatti.
Graafinen ilme.
Kilpailun tunnuslause "Imagine" () julkistettiin 20. toukokuuta 2021 vuoden 2021 Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa. Tunnuslause viittaa edellisen vuoden voittokappaleeseen "J'imagine", jonka esitti ranskalainen Valentina. Tunnuslause kannustaa lapsia ja nuoria olemaan luovia ja seuraamaan unelmiaan. Kilpailun logo on saanut inspiraationsa kolmesta teemasta: mielikuvituksesta, joulusta ja Pariisin kaupungista.
Osallistujamaat.
19 maata osallistui vuoden 2021 kilpailuun.
Muut maat.
Seuraavat maat olivat osallistuneet ennen, mutta eivät osallistuneet vuonna 2021:
Juhana Heikki Ala-Hanho

Juhana Heikki Ala-Hanho (Alahanho) (24. tammikuuta 1843 Ruovesi – 3. lokakuuta 1933 Ruovesi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Ala-Hanho osallistui aktiivisesti Ruoveden kunnalliselämään. Hän edusti Ruoveden tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1877–1878 ja 1891. Ensin mainituilla hän oli lisätyn valtiovarainvaliokunnan ja jälkimmäisillä säädyn valitusvaliokunnan jäsen. Ala-Hanho oli säädyssään suomenmielinen. Valtiopäivillä 1877–1878 hän osallistui anomukseen kruununtorpparien aseman parantamisesta ja 1891 muun muassa valtion metsänhoidon parantamista ja tienteon järjestämistä koskeviin esityksiin. 
Ala-Hanhon poika oli filosofian tohtori ja tilastovirkamies Juho Teofilus Hanho.
Turun seudun linja-autoliikenne

Turun seudun linja-autoliikenne on Turun seudun joukkoliikenteen eli Fölin linja-autoilla liikennöitävää paikallisliikennettä. Bussiliikenne kattaa Turun, Kaarinan, Raision, Naantalin, Liedon, Paimion ja Ruskon sisäisen liikenteen sekä näiden kuntien rajat ylittävän seutuliikenteen.
Bussiliikenteen suunnittelusta ja aikatauluttamisesta vastaa Turun joukkoliikennetoimisto.
Ensimmäiset täyssähköbussit tulivat Föli-liikenteeseen vuonna 2016 linjalle 1 (Satama–Lentoasema). Heinäkuun alussa 2021 sähköbussien määrä nousi 61:een, minkä myötä noin kolmasosa liikenteestä hoidettiin sähköllä. Vuoden 2023 aikana sähköbussien määrä nousi 83:een ja ajokilometreistä noin puolet ajettiin sähköllä.
Heinäkuun 2025 linjastouudistuksessa Föli otti käyttöön kymmenen runkolinjaa, jotka muodostavat tiheästi liikennöidyn runkolinjaston. Uudistuksen tavoitteena oli yksinkertaistaa linjastoa sekä lisätä joukkoliikenteen matkustajamääriä ja saavutettavuutta. Runkolinjauudistuksen yhteydessä Fölin liikennöimien kilometrien määrä nousi noin 20 prosentilla.
Linjat.
Suurin osa Fölin runkolinjoista, seutulinjoista ja Turun sisäisistä linjoista kulkee Turun keskustan kautta, jossa ne pysähtyvät joko Kauppatorilla, Puutorilla tai linja-autoasemalla. Alla olevissa linjataulukoissa ”Turun keskustalla” tarkoitetaan Kauppatoria, ellei erikseen ole muuta täsmennetty.
Runkolinjat.
Runkolinjat muodostavat Fölin linjaston ytimen. Kaikki runkolinjat pysähtyvät Turun keskustasssa Kauppatorilla, paitsi linjat 10 ja 10A, jotka ovat keskustan ulkopuolella kiertäviä kehälinjoja. Suurin osa runkolinjoista on Turun sisäisiä, mutta osa niistä jatkaa Kaarinaan, Raisioon, Naantaliin tai Lietoon.
Seutulinjat.
Fölin seutulinjat ovat kuntarajat ylittäviä bussilinjoja. Osa runkolinjoista on myös seutulinjoja, mutta niitä ei luetella alla olevassa taulukossa.
Liikennöitsijät.
Föli-alueella liikennöivät seuraavat yhtiöt:
Karl Schranz (laskettelurinne)

Karl Schranz on laskettelurinne Sankt Anton am Arlbergissä Itävallassa.
Laskettelurinne on nimetty paikallisen alppihiihdon olympiamitalistin ja kolminkertaisen maailmanmestarin Karl Schranzin mukaan.
Siinä järjestettiin vuoden 2001 alppihiihdon MM-kilpailut lukuun ottamatta naisten vauhtilajikilpailuja, jotka laskettiin viereisessä Gertrud Gabl -rinteessä. Vuodesta 2007 alkaen siinä on järjestetty satunnaisesti alppihiihdon maailmancupin naisten vauhtilajiosakilpailuja. Aikojen saatossa Sankt Anton am Arlbergissä on kilpailtu myös Arlberg-Kandahar-kilpailuja, johon myös 2000-luvulla järjestetyt naisten vauhtilajikilpailut ovat kuuluneet.
Reitti.
Karl Schranz -rinteen yläasema sijaitsee 2 328 metriä merenpinnan yläpuolella Kapall-vuoren huipulla. Miesten syöksylaskun lähtö sijaitsee 2 310 metriä ja naisten syöksylaskun lähtö 2 027 metriä merenpinnan yläpuolella. Rinteen ylin osuus on "Kandahar-Kapall" -niminen, joka päättyy "Himmeleck"-kohtaan. Naisten super-g-lähdön jälkeen tulee "Gampen". Sitä seuraa "Waldschneise", jossa rinne kääntyy ensin vasemmalle, joka jatkuu edelleen kapenevaan ja vasemmalle jyrkkenevään käännökseen.
Rinteen keskipaikkeilla Waldschneisen jälkeen sijaitsee koko rinteen jyrkin kohta "Eisfall" (Jääputous), jonne käännytään jyrkästi oikealle. Se on kapea jyrkänne, jossa rinteen jyrkkyys on enimmillään 78 %. Eisfallin jälkeen alkaa rinteen alaosuus "Fang".
Syöksylaskun maali sijaitsee 1 350 metriä merenpinnan yläpuolella Karl-Schranz-Zielstadionilla lähellä St. Antonin keskustaa.
Pikkurusonapsija

Pikkurusonapsija ("Euscarthmus meloryphus") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkurusonapsija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Pikkurusonapsijan päälaki on harmahtavan ruskea ja päälaella on punaruskehtava laikku. Naama on väriltään oranssinruskea. Linnun selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään harmahtavan ruskeat ja siivissä on myös oranssinruskeita raitoja. Pikkurusonapsijan kurkku on valkoinen, rinta vaalean ruskea ja vatsa kellertävä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pikkurusonapsijalla on kaksi erillistä levinneisyysaluetta. Sitä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosassa Venezuelassa ja Kolumbiassa ja Brasiliasta Boliviaan ja Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kuivat pensaikot ja tiheikköisen metsien reunamaat. Pikkurusonapsija liikkuu yleensä yksittäin ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Lintu rakentaa kuppimaisen pesänsä pensaaseen.
Vesipaju

Vesipaju ("Salix" 'Aquatica Gigantea', syn. "Salix burjatica" var. "aquatica") on pajujen ("Salix") sukuun kuuluva kasvi, joka on hyvin nopeakasvuinen. Nopeakasvuisuutensa vuoksi sen käyttöä energiametsätaloudessa on tutkittu paljon monissa eri maissa, muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa sekä Uudessa-Seelannissa. Vesipaju sopii hyvin myös korien punontaan tai muihin vastaaviin pajutöihin. Länsi-Euroopassa pajutöihin käytetään yleensä vannepajua ("Salix" × "dasyclados"), jota on tutkittu myös energiakäyttöön.
Vesipaju muistuttaa ulkonäöltään paljolti vannepajua. Vesipajun, kuten myös vannepajun, taksonominen asema on kuitenkin epäselvä. Vesipaju sekä vannepaju kuuluvat kumpikin mahdollisesti samaan siperialaiseen "Salix burjatica" -lajiin, jolloin vesipaju olisi sen muunnos "Salix burjatica" var. "aquatica". Vesipajun toi markkinoille tanskalainen pajututkija Jensen 1940-luvun lopulla. 1950-luvun alussa vesipaju sai lajikenimen "Salix" 'Aquatica Gigantea' № 56. Vesipajusta on sittemmin kehitetty erilaisia kloonaamalla lisättyjä kantoja. Alkuperäinen vesipaju numero 56 on hedekasvi.
Vesipajun historia Suomessa.
Suomeen vesipajun toi Eeva Tapio (o.s. Relander) vierailtuaan vuonna 1948 vesipajuviljelmillä Tanskassa. Vesipajua istutettiin kymmenelle erilliselle Maatalouden tutkimuskeskuksen koealueelle, ja pajuja tutkittiin useissa tutkimuksissa vuosina 1950–1953. Vuonna 1953 Suomeen haettiin Tanskasta lisää vesipajuja, ja niitä istutettiin eri puolille Suomea Metsäntutkimuslaitoksen erilaisia kenttätutkimuksia varten. 1960-luvulla Suomeen tuotiin vesipajun emiyksilö Unkarista. Sen jälkeen vesipajua on tutkittu Suomessa monissa erilaisissa tutkimuksissa seuraavien vuosikymmenten aikana.
Vannepaju

Vannepaju ("Salix" × "dasyclados", syn. "Salix dasyclados") on pajujen ("Salix") sukuun kuuluva kasvi, joka on alun perin koripajun ("Salix viminalis") ja tuhkapajun ("Salix cinerea") välinen risteymä. Vannepajusta on sittemmin kehitetty monia kloonaamalla lisättyjä kantoja. Alkuperäinen vannepaju on emiyksilö. Vannepaju muistuttaa paljolti lähisukuista vesipajua, ja mahdollisesti osa vannepajukannoista kuuluukin vesipajun tavoin siperialaiseen "Salix burjatica" -lajiin.
Käyttö.
Vannepaju on yksi Länsi-Euroopan tunnetuimmista punontatöihin käytetyistä pajuista. Vannepajua on vesipajun tavoin tutkittu myös energiakasvikäyttöön. Suomessa on kuitenkin tutkittu lähinnä vain vesipajua ja vannepajua on tutkittu vain vähän.
Elmalı

Elmalı on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Elmalın väkiluku oli 38 972.
Alkaline Trion diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen punk rock-yhtye Alkaline Trio diskografia.
Kino Engel

Kino Engel on elokuvateatteri Helsingin Kruununhaassa. Teatteri on osa Torikortteleita Senaatintorin laidalla Sofiankadulla. Engelissä on kaksi salia, joista pienemmässä on 55 ja suuremmassa 68 paikkaa. Kesäisin teatterin sisäpihalla esitetään ulkoilmaelokuvia. Vuonna 1985 perustettu teatteri tunnettiin alun perin nimellä Amanda.
Engeliä on kutsuttu art house- ja boutique-elokuvateatteriksi. Sen esitystoiminnasta vastaa suomalainen elokuvien maahantuoja Cinema Mondo, ja teatteri kuuluu Europa Cinemas -verkostoon. Jäsenyyden edellytyksenä on, että teatterin esitettämistä elokuvista merkittävä osa tulee olla eurooppalaisia ei-kansallisia tuotantoja. Muita verkostoon kuuluvia elokuvateattereita ovat Helsingissä Korjaamo Kino, Maxim ja Orion sekä Espoossa Kino Tapiola, Lahdessa Kino Iiris, Tampereella Niagara ja Kuopiossa Kino Kuvakukko.
Metsämarssi

Metsämarssi 1950 oli valtakunnallinen tapahtuma, joka järjestettiin 15.–20. kesäkuuta 1950. Sen tavoitteena oli yksityismetsien puuntuotannon lisääminen metsänhoidollisin toimenpitein ja kansalaisten innostaminen ja kannustaminen metsänhoitotöihin. Marssi koostui erilaisista metsätöistä ja niiden toteutukseen osallistumisesta. Metsätyöksi katsottiin hakkuualan raivaus ja laikutus, istutustaimistojen vapauttaminen ja mahdollisesti muu taimiston hoito, metsäojien perkaus, karsiminen, pätevän ammattimiehen johdolla suoritettu kulotus sekä istutus ja kylvö.
Metsämarssi 1950 -tapahtuman ensimmäiseen marssipäivän metsätöihin – metsäpuiden siemenien kylvöön – osallistui Tuusulan Järvenpäässä maan korkeinta johtoa muun muassa presidentti presidentti Paasikivi, hallitus ja muita julkisuuden henkilöitä osoittaen tukensa marssin tavoitteelle. 
Metsämarssi-laatalla palkittiin voittoisa maakunta, pitäjä tai asutuskeskus, joka Metsämarssin aikana sai alueen metsälöiden kokonaismäärään verrattuna eniten henkilöitä vähintään yhden päivän ajaksi osallistumaan metsätyöhön. 
Maakuntien välisen kilpailun voitti Itä-Savon metsänhoitolautakunta. Maakuntien välisessä kilpailussa palkittiin lisäksi Pohjois-Savo, Pohjois-Häme, Kainuu, Keski-Pohjanmaa ja Lappi.
Pitäjien välisessä kilpailussa reliefilaatan kunniakirjoineen saivat Siilinjärvi, Paimio, Vesanto, Rautavaara, Suonenjoki, Tervo, Kuru, Karttula, Kuopion mlk, Rantasalmi, Jämsänkoski, Karjala Tl (Mynämäki), Metsämaa, Honkilahti, Vahto, Uukuniemi, Sauvo ja Rusko. Lisäksi Kainuussa arvottiin yksi palkinto pitäjien kesken.
Asutuskeskusten välisessä kilpailussa reliefipalkintoja jaettiin Varkaudelle, Tampereelle, Lahdelle, Äänekoskelle, Kajaanille, Raahelle, Hangolle ja Joensuulle.
Metsämarssin järjestivät Keskusmetsäseura Tapio ja metsänhoitolautakunnat. Tapahtumaan osallistui yli 480 000 henkeä, ja metsänhoitotöitä tehtiin yli 60 000 hehtaarin alalla.
Metsämarssi 2023.
Valtakunnallisen Metsämarssi:n järjestäjinä olivat Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto (MTK), Metsänhoitoyhdistykset ja Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbund r.f. (SLC). 
Metsämarssi toteutettiin eri puolilla Suomea 11.– 17. syyskuuta 2023. Viikon aikana tuotiin esille erityisesti metsänhoidon metsien monipuolisen käytön roolia suomalaisessa yhteiskunnassa.
Xavier

Xavier on miehen etunimi. Sitä käytetään varsinkin katolisissa maissa, englannin-, katalaanin-, portugalin- ja ranskankielisillä alueilla. Nimi on peräisin katolisen lähetystyön uranuurtajalta Francisco Xavierilta, jonka nimessä "Xavier" viittaa hänen syntymäpaikkaansa Xavierin linnaan. Se sijaitsee Espanjan Navarrassa.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Xavier on maaliskuun 2025 loppuun mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 390–410 miehellä. Xavier-nimi on käytössä myös sukunimenä.
Kaine (Egypti)

Kaine (; ) eli Kainepolis (; ) eli Maksimianopolis (, myös ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä eli Thebaiksessa ja kuului Tentyriteen nomokseen. Kaupunki sijaitsi nykyisen Qinan kaupungin paikalla.
Kaine sijaitsi Niilin itärannalla pohjoiseen Koptoksesta. Samalla kohdalla joen toisella puolella sijaitsi Tentyris. Kainen länsipuolella eli alajuoksulla päin sijaitsi Diospolis Mikra ja eteläpuolella Koptoksesta yläjuoksulle Apollonopolis Mikra sekä Theba eli Diospolis Megale.
Herodotos mainitsee kaupungin nimeltä "Neapolis" (), joka saattaa olla sama kaupunki; kummankin nimi tarkoittaa ”Uutta kaupunkia”. Myöhäisantiikin aikana kaupunki sai nimen "Maksimianopolis".
Kaine

Kaine voi viitata seuraaviin:
"Kaine" (, ”Uusi”; ) tai "Kainepolis" (, ”Uusi kaupunki”; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Muuta:
Sukunimenä:
Maksimianopolis

Maksimianopolis (; ) tai Maximianopolis (lat.) (”Maximianuksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Kellia

Kellia (, ) oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosissa etelään Nitriasta.
Kellia oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Nitrian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita.
Klysma

Klysma (; ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Punaisenmeren rannalla lähellä nykyistä Suezin kaupunkia.
Maantiede.
Klysma oli satamakaupunki, ja yksi Egyptin puolisen Punaisenmeren satamista Bereniken ja Myos Hormoksen ohella. Eusebios Kesarealainen kutsui samalla nimellä koko Heroopoliinlahtea eli nykyistä Suezinlahtea.
Historia.
Klysman tiedetään olleen olemassa roomalaiselta kaudelta keisari Trajanuksen ajasta lähtien, ja se mahdollisesti perustettiin tuolloin. Antiikin lähteet mainitsevat kaupungin vain lyhyesti. Varhaisimmat maininnat ovat Klaudios Ptolemaiokselta, joka käytti siitä nimitystä "Klysma frūrion" eli ”Klysman linnoitus”, sekä Lukianokselta. "Tabula Peutingerianassa" kaupunki esiintyy nimellä "Clysmo" ja "Itinerarium Antonini Augustissa" nimillä "Clysma" ja "Clisma". 300-luvun lopulla kaupungin mainitsee sen kautta matkannut Egeria. Samoihin aikoihin kaupungin lähistö toimi munkkilaisuuden keskuksena.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella kaupunki kuului Augustamnica secundan provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Leontopoliin metropoliitan alainen piispanistuin. Sen piispa Stefanos mainitaan Konstantinopolin toisen kirkolliskokouksen (553) osanottajien joukossa. Nykyisin Klysma on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin.
Kaupungin merkitys kasvoi satama- ja kauppapaikkana varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla. Se toimi satamana Intian suuntaan, mukaan lukien eteläinen Punainenmeri ja Adeninlahti, jotka luettiin myöhäisantiikin aikana saman termin alle. Kaupunki oli myös uskonnollinen keskus, jonka kautta kulki paljon pyhiinvaeltajia. Näille esiteltiin paikkaa, jossa israelilaiset olivat ylittäneet Punaisenmeren. Monet olivat menossa Siinainvuorelle. Arabiajalla paikan nimi muuntui muotoon "al-Kulzum" ("al-Qulzum").
Klysman arkeologiset kaivaukset tehtiin vuosina 1930–1932 Bernard Bruyèren johdolla.
Rakennukset ja löydökset.
Kirjallisten lähteiden perusteella Klysmassa tiedetään olleen 500-luvulla muun muassa basilikakirkko sekä lukuisia muita kirkkoja. Basilikassa sanotaan olleen 18 erämaaisän pyhäinjäännökset. Kaivauksissa Klysmasta ei tehty erityisiä arkeologisia löytöjä ainakaan sen satamakaupunkihistoriaan liittyen.
Leukos Limen

Leukos Limen (, ”Valkoinen satama”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
Leukos Limen (Egypti)

Leukos Limen (, ”Valkoinen satama”) on pelkästään Klaudios Ptolemaioksella esiintyvä satamakaupunki antiikin ajan Egyptissä. Se olisi sijainnut Punaisenmeren rannalla.
Kaupunki sijoitettiin pitkään Quseir el-Qadimiin (myös Quseir al-Qadim; ”Vanha Quseir”) noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen nykyisestä El Quseirista. Nykyisin katsotaan, ettei koko kaupunkia ole ilmeisesti ollut olemassakaan, vaan nimi on sekaannus Leuke Kome -nimiseen satamaan Punaisenmeren toisella puolella (nykyinen ʿAjnuna Saudi-Arabiassa). Kaupungin aiemmin oletettu paikka Quseir el-Qadimissa on todettu sen sijaan Myos Hormoksen satamakaupungin paikaksi.
Nimellä ”Leukos Limen” tunnettin myös Ugarit Syyriassa.
Nitriai

Nitriai (monikko, , ) on antiikin aikainen nimitys soodajärvien alueelle ja aavikolle (Nitrian/Nitriain aavikko), joka sijaitsee Niilin suiston länsipuolella Egyptissä. Varsinaisia soodajärviä alueella oli antiikin aikana kuusi. Nykyisin varsinainen järvialue ja syvänne tunnetaan nimellä Wadi El Natrun. Nitriain aavikko käsitti koko alueen suunnilleen Aleksandrian ja Memfiin (nykyisen Kairon) välillä.
Historia.
Nitriain alue mainitaan joskus omana nomoksenaan nimellä "Nitriotes" (). Tällöin se korvasi Ala-Egyptin 3. nomoksen, joka tunnetaan yleensä nimellä Libya tai Gynaikopolites, tai oli erotettu siitä, mutta ei kuulunut Egyptin vakiintuneiden nomosten joukkoon. Alueen asukkaista käytettiin etnonyymejä "Nitritēs" () ja "Nitriōtēs" ().
Varhaisina kristillisinä vuosisatoina aavikko tunnettiin luostariyhdyskunnistaan ja koptilaisen munkkilaisuuden keskuksena. Sen syntyyn vaikuttivat erakkomunkkilaisuuden suosio sekä myös kristittyjen vainot, joiden seurauksena kristittyjä vetäytyi erämaahan. Alue kukoisti erityisesti 300–600-luvuilla, jolloin siellä oli parhaimmillaan satoja luostareita. Alue taantui Egyptin muslimivalloituksen vuonna 641 myötä.
Aavikolla oli kolme laajempaa luostariyhdyskuntaa:
Alueen munkkeja on kutsuttu erämaaisiksi. Heidän opetuksiaan on koottu teokseen "Gerontikon". Alueen luostarielämä on elpynyt jonkin verran 1960-luvulta lähtien.
Nitria (luostarialue)

Nitria () oli varhainen kristillinen luostarialue Nitriaissa eli Nitrian aavikolla Egyptissä. Se sijaitsi aavikon pohjoisosassa Niilin suiston länsilaidalla.
Nitria oli myöhäisantiikin aikana yksi Nitriain kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Kellian ja Sketiksen eli Skiitan ohella. Näistä kolmesta Sketis eli nykyinen Wadi El Natrun on ainoa, jossa on edelleen luostareita.
Wadi El Natrun

Wadi El Natrun (myös "Wadi el-Natrun", "Wadi al-Natrun"; ) on laakso Egyptissä Niilin suiston länsipuolella olevalla aavikolla. Se tunnetaan soodajärvistään, joihin myös sen nimi viittaa. Varhaisella kristillisellä kaudella paikka tunnettiin nimellä Sketis (, myös , ; ), ja se luettiin osaksi laajempaa Nitriain aavikon aluetta.
Maantiede.
Wadi El Natrunin laakso sijaitsee noin 50 kilometriä länteen Niilistä ja linnuntietä noin 95 kilometriä luoteeseen Kairosta. Sen pituus on noin 35 kilometriä. Laaksossa on peräkkäin useita soodajärviä. Antiikin aikana niitä oli kuusi kappaletta ja ne tunnettiin nimellä "Nitriai" (). Seudun maaperä on suola- ja sooda- eli natronpitoista entistä merenpohjaa. Järvet saavat vettä sateista talvikaudella, mutta niissä tapahtuu paljon haihtumista kesäkaudella. Näin niiden vedenpinta on perinteisesti ollut ylempänä silloin kun Niilin pinta on alempana.
Historia.
Antiikin aikana soodajärvien vettä käytettiin muumioinnissa ja roomalaisella kaudella myös lasinvalmistuksessa. Varhaisella kristillisellä kaudella Sketis oli yksi Nitriain aavikon kolmesta tärkeimmästä luostarialueesta Kellian ja Nitrian ohella. Nimi "Sketis" viittaa seudun askeetikkoihin eli erakkomunkkeihin.
Näistä kolmesta Sketis eli ”Skiitta” tai ”Skiitan erämaa” on ainoa, joka on säilynyt luostarielämän keskuksena läpi arabikauden. Seudun luostarielämä on myös elpynyt 1960-luvulta lähtien. Nykyisin Wadi El Natrunissa toimii neljä luostaria, jotka ovat:
Alfa Ophiuchi

Alfa Ophiuchi (α Oph/α Ophiuchi) eli Rasalhague on kaksoistähti ja Käärmeenkantajan tähdistön kirkkain tähti.
Nimi.
Alfa Ophiuchin perinteinen nimi, Rasalhague tai Ras Al Hague, tulee arabiasta: رأس الحوا "raʼs al-ḥawwāʼ", mikä tarkoittaa ”käärmeenkantajan päätä”. IAU:n tähtien nimistötyöryhmä vahvisti Rasalhaguen Alfa Ophiuchin viralliseksi käyttönimeksi vuonna 2016.
Ominaisuudet.
Rasalhague on kaksoistähtijärjestelmä, jonka A-komponentti on valkoinen jättiläistähti, ja B-komponentti oranssi pääsarjan tähti. Niiden kiertoaika on noin 8,62 vuotta. Alfa Ophiuchi A:n massa on noin 2,4 Auringon massaa, ja B:n 0,85 Auringon massaa.
Kaksoistähden yhteinen näennäinen kirkkaus on 2,07, ja ne sijaitsevat noin 48,6 valovuoden (14,9 parsekia) päässä Maapallosta. Alfa Ophiuchi A:n spektriluokka on A5 III, eli se on jättiläistähti, joka on poistunut pääsarjasta kulutettuaan loppuun vedyn ytimestään. Sen valovoima on noin 25 kertaa Auringon valovoima, ja pintalämpötila noin 8 000 kelviniä.
Pyöriminen.
Alfa Ophiuchi A pyörii erittäin nopeasti. Sen pyörimisnopeus on 240 km/s, joka on lähes 90 prosenttia rajanopeudesta, jolla tähti lentäisi hajalle. Tästä syystä se on voimakkaasti litistynyt: tähden napasäde on 2,388 Auringon sädettä ja ekvaattorisäde on noin 2,858 Auringon sädettä, eli noin 20 prosenttia suurempi. Litistyneisyyden ja suuren pyörimisnopeuden takia painovoima tähden navoilla on suurempi kuin sen päiväntasaajalla. Tästä seuraa myös, että se on kuumempi ja valovoimaisempi navoiltaan kuin päiväntasaajaltaan. Alfa Ophiuchi A:n pintalämpötilan lasketaan olevan 9 384 kelviniä navoilla, mutta vain 7 569 kelviniä päiväntasaajalla.
Alfa Ophiuchin pyörimisakseli on 87,7° ± 0,4° kulmassa linjaan Maasta, eli se näkyy lähes tarkalleen sivulta päin.
Wang Yaping

Wang Yaping (; s. 27. tammikuuta 1980 Yantai, Shandong, Kiina) on kiinalainen sotilaslentäjä ja maansa toinen naistaikonautti. Hänen ensimmäinen avaruuslentonsa oli Shenzhou 10 -lento Kiinan avaruusasema Tiangong-1:lle 11.–26. kesäkuuta 2013. Lennon aikana Wang piti 40 minuutin mittaisen oppitunnin mikrogravitaatiosta, joka televisioitiin Kiinassa yli 60 miljoonalle perus- ja keskiasteen oppilaalle. Tästä syystä häntä kutsutaan toisinaan nimellä "Taikong Jiaoshi" (avaruusopettaja). 
Wang oli varalla oleva taikonautti jo Kiinan edelliselle avaruuslennolle Shenzhou 9. Avaruuslennolle osallistuessaan Wangin sotilasarvo oli kapteeni. Sittemmin hän on ylennyt everstiksi.