tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ousmane Sembène

Ousmane Sembène (1. tammikuuta 1923 Ziguenchor, Casamance, Ranskan Länsi-Afrikka – 9. kesäkuuta 2007 Dakar, Senegal) oli senegalilainen kirjailija, ohjaaja, tuottaja ja jossain määrin myös mustan Afrikan elokuvan isä.
Sembène toimi mekaanikkona (1937–1938) ja oli toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen niin sanottuna siirtomaasotilaana (1942–1946) Senegalissa ja Ranskassa. Hän palasi Senegaliin, mutta työnsaantiongelmien vuoksi hän muutti 1948 Marseilleen ja toimi ahtaajana ja tummaihoisten työntekijöiden ammattiyhdistyksen pääsihteerinä. Kirjailijan ura alkoi teoksella "Le Docker noir" (1956). Sembène palasi Senegaliin (1960), ja tajusi, ettei kirjallisuudella ole suurta vaikutusta lukutaidottomien keskuudessa, joten hän katsoi parhaaksi ryhtyä elokuvantekoon. Hän sai 1961 stipendin Moskovan elokuvakouluun (VGIK), jossa hän opiskeli Sergei Gerasimovin ja Mark Donskoin ohjauksessa (1962). Sembènen ensimmäinen elokuva oli "L’Empire Sonrai" (1963). Samana vuonna valmistui lyhytelokuva "Borom Sarret". Sembène on myös vuonna 1972 aloittaneen "Kaddu"-sanomalehden perustajapäätoimittaja.
Sembènen saamiin elokuvapalkintoihin kuuluvat muun muassa ranskalaisen Jean Vigo -palkinto parhaasta pitkästä ranskankielisestä elokuvasta, kultaisen Tanit-palkinto Karthagon elokuvajuhlilta ja Dakarin festivaalien Negro Arts -palkinto (1966); Cannesin elokuvajuhlien palkinto (1967), Venetsian elokuvajuhlien tuomariston palkinto (1969) ja Atlantan elokuvajuhlien palkinto (1970).
Harry Morgan

Harry Morgan (alk. Henry Bratsburg; 10. huhtikuuta 1915 Detroit, Michigan – 7. joulukuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän näytteli urallaan muun muassa televisiosarjoissa "Dragnet" ja "M*A*S*H". Roolistaan M*A*S*H:ssa Morgan palkittiin Emmy-palkinnolla.
Nuoruus.
Morgan syntyi Detroitissa 1915 mutta vietti lapsuutensa Muskegonissa. Hän pelasi high schoolissa amerikkalaista jalkapalloa ja oli mukana koulun mestaruuden voittaneessa väittelyjoukkueessa. Morgan opiskeli Chicagon yliopistossa lakia ja kiinnostui tuona aikana puhekurssien aikana lavaesiintymisestä. 
Hän joutui lopettamaan yliopiston 1930-luvun laman takia ja teki sen jälkeen töitä myyntimiehenä. Samaan aikaan hän esiintyi amatöörinäytelmissä. Morgan sai ensimmäisen roolinsa ammattilaisteatterissa vuonna 1937 näytelmästä "At Mrs. Beam’s". Hän esiintyi myös muutamissa Broadway-näytelmissä vielä nimellä Harry Bratsburg.
Ura.
Morgan lähti vaimonsa Eileenin kanssa 1941 Hollywoodiin. 20th Century Fox tarjosi hänelle sopimusta, kun hänet oli nähty Santa Barbarassa esitetyssä näytelmässä "Hello Out There". Morganin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1942 valmistunut "To the Shores of Tripoli". Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Kuolemantuomiopaikka". Muita Morganin varhaisia elokuvia olivat "Sheriffi" ja "Glenn Miller Story". Televisiouransa Morgan aloitti jo vuonna 1954 televisiosarjassa "December Bride", jossa esiintyi vuoteen 1959. Hän jatkoi sen jälkeen sen rinnakkaissarjassa "Pete and Gladys". Hänet tunnettiin uransa alussa nimellä Henry Morgan, mutta hän muutti nimensä Harry Morganiksi 1950-luvulla, jottei häntä sekotettaisiin suosittuun televisiokoomikko Henry Morganiin.
Vuonna 1967 Morgan korvasi Ben Alexanderin rikossarjassa "Dragnet", jossa hän esitti neljän kauden ajan Los Angelesin poliisin konstaapeli Bill Gannonia. Morgan valittiin 1970-luvun puolivälissä korvaamaan hittisarja "M*A*S*H:sta" poislähtenyttä McLean Stevensonia. Se perustui Robert Altmanin elokuvaan "M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala". Morgan sai roolistaan eversti Potterina kahdeksan Emmy-palkintoa. Hänelle myönnettiin palkinto kertaalleen 1980, jolloin hän oli ehdokkaana myös yhden jakson ohjaustyöstä. Hän teki vielä "MASHin" jälkeen noin 20 televisiotuotantoa ja esiintyi muun muassa muutamassa komediasarjan "Kolmas kivi auringosta" jaksossa.
Perhe.
Morganilla oli ensimmäisen vaimonsa Eileen Detchonin kanssa neljä lasta. Heidän avioliittonsa kesti 45 vuotta ja päättyi, kun Morgan jäi leskeksi Eileenin kuoltua 1985. Hän meni seuraavana vuonna uudestaan naimisiin. Morganin toinen vaimo oli mykkäelokuvien tähden Francis X. Bushmanin tyttärentytär Barbara Bushman.
George Perle

George Perle (6. toukokuuta 1915 Bayonne, New Jersey – 23. tammikuuta 2009 New York, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän opiskeli Ernst Křenekin johdolla. 
Perle julkaisi lukuisia klassista musiikkia käsitteleviä kirjoja. Hän kutsui sävellystyyliään kaksitoistasäveltonaalisuudeksi, joka eroaa kaksitoistasäveljärjestelmästä, mutta joka liittyy siihen. 
Perle oli vuonna 1968 mukana perustamassa "Alban Berg Societyä". Hän sai vuonna 1986 MacArthur-stipendin, ja lisäksi hän voitti neljännellä puhallinkvintetollaan musiikin Pulitzer-palkinnon.
Louise-Geneviève de La Hye

Louise-Geneviève de La Hye (8. maaliskuuta 1810 – 17. marraskuuta 1838) oli ranskalainen pianisti, säveltäjä ja urkuri. 
De La Hyetä pidettiin aikanaan lapsinerona, ja hän aloitti opintonsa Pariisin konservatoriossa 11-vuotiaana. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. dramaattinen kuoroteos "Le songe de la religieuse" sekä lukuisia kamarimusiikkiteoksia. 
De La Hye kuoli ainoastaan 28-vuotiaana, ja moni hänen suunnittelemansa teos jäi säveltämättä. Tuotantoa julkaistiin kuitenkin jonkin verran vielä postuumisti. De La Hye jätti jälkeensä kaksi lasta.
Morten Lauridsen

Morten Lauridsen (s. 27. helmikuuta 1943) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänet tunnetaan hänen kuoromusiikistaan, jota hän on säveltänyt sekä maallista että hengellistä. 
Lauridsen syntyi Colfaxissa, Washingtonin osavaltiossa tanskalaistaustaiseen sukuun. Hän kasvoi Portlandissa Oregonissa ja opiskeli Whitman Collegessa sekä Etelä-Kalifornian yliopistossa. 
Lauridsen on voittanut urallaan useita palkintoja. Hänen tunnetuimpiin kuoroteoksiinsa lukeutuu "Lux Aeterna" (1997).
Italian miesten lentopallomaajoukkue

Italian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Italian tasavaltaa sekä lentopalloliittoa kansainvälisissä lentopallon arvokilpailuissa sekä muissa kilpailuissa. Se on yksi menestyneimmistä lentopallomaajoukkueista kautta aikojen.
Historia.
Italian miesten lentopallomaajoukkue on ollut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Euroopan ja ajoittain myös maailman parhaita lentopallojoukkueita. Se on voittanut viisi maailmanmestaruutta, seitsemän Euroopan-mestaruutta ja kahdeksan kertaa maailmanliigan. Olympiakisoissa se on saavuttanut kolme hopeaa ja kolme pronssia.
Erkki Viljos

Erkki Viljos (oik. "Viljo Valdemar Siltanen", 21. marraskuuta 1920 Tampere – 16. joulukuuta 2001 Helsinki) oli yksi Suomen merkittävimmistä amatöörinäyttelijöistä.
Viljos toimi alun perin kauppamerenkulun puolella karattuaan merille teini-ikäisenä, sitten taksi- ja kuorma-auton kuljettajana sekä autonkorjaajana. 1940-luvun lopulla hän ryhtyi näyttelemään sekä teatterissa että elokuvissa. Vaikka Viljoksella ei ollut näyttelijänkoulutusta, hän esiintyi useissa koreissa sankarirooleissa.
Viljos esiintyi kaikkiaan neljässätoista elokuvassa vuosien 1948–1963 aikana. Kaikki hänen 1940-luvun ja 1950-luvun elokuvaroolinsa olivat pääosia. Viljos näytteli muun muassa elokuvissa "Soita minulle, Helena!", "Ratavartijan kaunis Inkeri", "Siltalan pehtoori", "Minä ja mieheni morsian" sekä värielokuvassa "Niskavuoren naiset", jossa Viljos tulkitsi Niskavuoren Aarnen roolin. 1960-luvulla Viljos esiintyi lähinnä vain pienissä sivuosissa. Viljoksen ura päättyi näyttelijälakkoon vuonna 1963. Tällöin hän palasi koulutuksen kautta takaisin kauppamerenkulun puolelle – perämiehestä yliperämieheksi rahtilaivoille ja tankkereille.
Viljos kuoli 81-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen 16. joulukuuta 2001.
Clarence Clemons

Clarence Clemons (11. tammikuuta 1942 Norfolk, Virginia – 18. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän soitti saksofonia Bruce Springsteenin E Street Bandissa vuodesta 1972. 
Clemonsilla oli myös omia projekteja. Hän teki mm. Jackson Brownen kanssa dueton "You're a Friend of Mine" ja soitti saksofonia Aretha Franklinin singlellä "Freeway of Love". Hän esiintyi jonkin verran myös televisiossa ja elokuvissa. Hän soitti viimeksi Lady Gagan toukokuussa 2011 ilmestyneellä "Born This Way" -levyllä.
Clemons sai vakavan aivoverenkiertohäiriön 12. kesäkuuta 2011. Kahdesta leikkauksesta huolimatta hän menehtyi viikon kuluttua.
Love Gun (kappale)

Love Gun on hard rock -yhtye Kissin single ja nimikappale yhtyeen albumilla "Love Gun", joka julkaistiin vuonna 1977. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Kissin laulaja-komppikitaristi Paul Stanley. ”Love Gun” nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla 61. sijalle. 
Stanley sävelsi kappaleen päässään lentomatkan aikana Japaniin. Määränpäässä hän otti esiin kitaran ja tarkisti kappaleen toimivuuden. Stanley on kertonut, että Kissin kappaleista hän todennäköisesti pitää eniten juuri ”Love Gunin” soittamisesta. Hän soitti myös kappaleen bassoroidan Gene Simmonsin sijaan.
Singlen b-raitana oli rumpali Peter Crissin laulama kappale ”Hooligan”. Yhdessä Stan Penridgen kanssa kirjoitettu kappale kuului myös "Love Gun" -albumille.
Ferrari F92A

Ferrari F92A oli Formula 1 -auto, jota Ferrari -talli käytti kaudella . Autoa ajoivat ranskalainen Jean Alesi ja italialainen Ivan Capelli, jonka korvasi kahdessa viimeisessä kilpailussa maanmies Nicola Larini. 
Autolla oli luotettavuusongelmia, mikä edesauttoi sen huonoa menestystä kilpailuissa. Ferrari toi loppukaudesta autostaan päivitetyn version F92AT, jossa oli uusi poikittain asennettu 7-vaihteinen vaihteisto (transversale). Auton paras tulos oli kahdesti ajettu kolmas sija.
Fordin säätiö

Fordin säätiö () on Edsel Fordin ja kahden Ford Motor Companyn johtajan vuonna 1936 Yhdysvalloissa perustama yleishyödyllinen säätiö, joka rahoittaa demokratian vahvistamiseen, taloudelliseen kehitykseen, koulutuksen kehittämiseen, median, taiteen ja kulttuurin tukemiseen sekä ihmisoikeuksien vahvistamiseen tähtääviä pyrkimyksiä. Säätiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. Lisäksi säätiöllä on paikalliset toimistot 12 kaupungissa ympäri maailmaa.
Vuonna 2006 säätiö käytti 589 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria rahoittamiensa hankkeiden suoraan taloudelliseen tukemiseen. Säätiön kokonaismenot samana vuonna olivat 684 miljoonaa dollaria ja kokonaistulot 1 312 miljoonaa dollaria. Säätiön omaisuuden arvo vuoden 2006 lopussa oli 12,2 miljardia dollaria.
Pyynikinajo

Pyynikinajo oli Tampereen Pyynikillä ajettu TT-moottoripyöräkilpailu. Se ajettiin vuosina 1932–1939 ja 1946–1971 yhteensä 34 kertaa. Ajot jätettiin järjestämättä sodan takia vuosina 1940–1945. Pyynikinajojen kulta-aika sijoittuu vuosiin 1962–1963, jolloin Pyynikillä ajettiin MM-tasolla. Kilpailemassa nähtiin muun muassa Mike Hailwood ja Jim Redman, jotka olivat maailmanmestareita. Suomalaisista ajajista Raine Lampisesta tuli Pyynikinajojen suuri sankari. Hän otti osaa ajoihin peräti 19 kertaa ja voitti 500-kuutioisen luokan viisi kertaa. Hän otti osaa jo Pyynikinajojen ensimmäiseen kilpailuun 1932 ja ajoi siellä viimeisen kerran vuonna 1962.
Pyynikinajoissa kuoli vuosien saatossa kolme ajajaa. Ajot kiellettiin liian vaarallisina vuonna 1971.
Kilpailut keräsivät katsojia yli puoli miljoonaa.
Muistoajot.
Pyynikillä on järjestetty muistoajot vuosina 1991,2000, 2015 ja 2018. Muistoajoissa rataa kierretään näytösluonteisesti vanhoilla kilpamoottoripyörillä.
Stereolab

Stereolab on englantilainen rockyhtye, jonka tyyliä on usein luonnehdittu post-rockiksi. Se perustettiin Lontoossa vuonna 1990.
Stereolabiin alusta asti kuuluneet jäsenet ovat Tim Gane ja Lætitia Sadier. Muihin pitkäaikaisiin jäseniin kuuluvat rumpali Andrew Ramsay (liittynyt 1993) sekä vuonna 1992 mukaan tullut Mary Hansen, joka kuoli jäätyään polkupyörällä auton alle joulukuussa 2002. 
Stereolab oli yksi ensimmäisistä yhtyeistä, jonka musiikkia kutsuttiin post-rockiksi. Heidän ensisijaiset musiikillinen vaikutteensa olivat 1970-luvun krautrockissa, jonka he yhdistivät loungeen ja 1960-luvun popmusiikkiin. Yhtyeen musiikille on tyypillistä elektroniset koskettimet ja naislaulu englannin ja ranskan kielellä. Yhtyeen sanoitukset sisältävät yleensä yhteiskunnallis-poliittisia teemoja.
Stereolab jäi tauolle vuonna 2009, mutta se julkaisi kuitenkin uuden albumin "Not Music" vuonna 2010. Albumi sisältää julkaisematonta materiaalia edelliseltä albumilta "Chemical Chordsilta".
Mary Hansen

Mary Hansen (1. marraskuuta 1966 – 9. joulukuuta 2002) oli australialaissyntyinen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1990 perustetun brittiläisen Stereolab-yhtyeen kitaristina ja laulajana. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1992 ja vaikutti siinä loppuelämänsä.
Hansen kuoli ainoastaan 36 vuoden ikäisenä liikenneonnettomuudessa jäätyään auton alle ajaessaan polkupyörällä Lontoossa. Hän oli uransa aikana laulanut lisäksi mm. Brokebackin, The High Llamasin, Moonshaken ja Mouse on Marsin levytyksillä. Hän oli lontoolaisen Chicane-yhtyeen tuottaja.
Hansen oli syntynyt Australian Queenslandissa ja asunut 1980-luvulta lähtien Englannissa. Hänen oma albuminsa "Hybird" julkaistiin postuumisti vuonna 2004.
Siivilä

Siivilä on keittiöväline, jossa on pienen pieniä reikiä. Siivilä korvaa yleensä lävikön. Siivilöitä on eri kokoisia, ja niitä käytetään esimerkiksi jauhojen paakkujen selvittämisen tai riisin, marjojen tai kastikkeiden valuttamiseen. Siivilä muodostuu ns. "siiviläosasta" ja "kahvasta", josta pidetään kädellä kiinni.
Nykyaikainen siivilä on yleensä valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Vanhemmat tinalangasta valmistetut siiviläverkot murtuivat helposti ja ruostuivat ajan myötä. Muovista valmistettu siivilä puolestaan kestää huonosti kuumia tuotteita. Erityistä kastikkeiden valuttamista varten valmistettua siivilää kutsutaan kastikesiiviläksi. Se on yleensä suppilon muotoinen, mikä mahdollistaa kastikkeen ohjaamisen tarjoiluastiaan.
Mustanmeren saksalaiset

Mustanmeren saksalaiset () ovat etnisiä saksalaisia, jotka jättivät kotimaansa 1700- ja 1800-luvuilla ja asettuivat Mustanmeren pohjoisrannikolle, pääosin eteläisen Venäjän keisarikunnan alueelle. Mustanmeren saksalaisiin lukeutuvat Bessarabian saksalaiset, Dobrogean saksalaiset ja Bukovinan saksalaiset.
Eteläisen Venäjän keisarikunnan alueella saksalaiset asettuivat alueelle, joka käsittää nyky-Ukrainan ja Krimin niemimaan. Mustanmeren saksalaiset eivät asuttaneet aluettaan yhtä tiiviisti kuin esimerkiksi samoihin aikoihin Venäjälle muuttaneet Volgan saksalaiset omalla alueellaan, vaan Mustanmeren saksalaisten alue koostui pikemminkin eri siirtokunnista. Ensimmäiset saksalaiset saapuivat alueelle vuoden 1787 tienoilla, aluksi Länsi-Preussista ja myöhemmin Saksan länsi- ja lounaisosista, osa myös Varsovan alueelta.
Vuonna 1844 Ukrainan eteläosissa ja Krimillä asui noin 72 000 saksalaista. Vuoteen 1898 mennessä saksalaisten lukumäärä oli noussut 283 000:een. Väestönlaskennassa 1926 heitä oli jo 330 000 tällä alueella. Kolmannessa kansanäänestyksessä (1938), nälkävuosien ja stalinistisen terrorin seurauksena, väkiluku oli noin 364 000.
Mustanmeren saksalaiset siirrettiin Molotov-Ribbentrop -sopimuksen nojalla Saksaan. Vuoden 1989 väestönlaskennassa koko Ukrainassa kirjattiin noin 88 000 saksalaista ja vuonna 2001 noin 33 000.
Aune

Aune ja Auni ovat suomalaisia naisen etunimiä. Ne polveutuvat kansainvälisestä nimestä Agnes, joka puolestaan on versio kreikan puhtautta ja siveyttä merkitsevästä nimestä Hagne. Lisäksi Agnes liittyy latinan lammasta merkitsevään sanaan "agnus".
Suomessa nimi Aune on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 32 976 naiselle ja ainakin 14 miehelle. Suurin osa heistä on syntynyt ennen vuotta 1940, ja 1910-luvulla Aune oli yksi suosituimmista tyttölapsille annetuista nimistä. Sittemmin nimen suosio pitkään laski vuosikymmenestä toiseen, mutta viime vuosikymmeninä on selvästi elpynyt, vaikkei nimi muotinimeksi olekaan palautunut: 1990-luvulla Auneja nimettiin vain 129 mutta 2010-luvulla 646. Vastaavasti Auni on annettu nimeksi noin 350 suomalaiselle, joista alle 15 on miehiä.
Tunnettuja Auneja (Aune tai Auni).
Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Jalmari Sauli

Jalmari Verneri Sauli (vuoteen 1908 Saxelin) (17. elokuuta 1889 Hämeenlinna – 22. huhtikuuta 1957 Tampere) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja olympiaurheilija.
Elämäkerta.
Saulin vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Carl Otto Saxelin ja Zaida Maria Blåfield. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Sauli toimi vuosina 1911–1914 "Aamulehden" päätoimittajana ja "Hämeen Sanomien" päätoimittajana 1914–1917. Myöhemmin hän oli G. A. Serlachius Oy:n palveluksessa Mäntässä 1917–1920, "Varsinais-Suomen Vartion" päätoimittajana sekä "Järviseutu"-lehden toimittajana 1937–1945.
Sauli kirjoitti nelisenkymmentä kaunokirjallista teosta ja oli aikanaan tunnettu erityisesti nuortenkirjoistaan. Jälkimmäisiä Otava julkaisi uusintapainoksena vielä vuonna 1984. Sauli sai jo opiskeluaikanaan Hämäläis-osakunnalta palkinnon runoistaan, mutta vasta 1917 hän alkoi julkaista runojaan Nuoressa Suomessa ja muissa julkaisuissa ja vuonna 1919 ilmestyi hänen esikoisteoksensa romaani "Isäin pahat teot". Sauli julkaisi aluksi suosiota saavuttaneita nuorisokirjoja, muun muassa Suomen sisällissotaan sijoittuneen seikkailuromaanin "Valkoinen varjo". Hänen myöhempään tuotantoonsa kuuluivat kertomuskokoelmat "Sepi ja minä" (1926) ja "Himmeli" (1928), erakkoromaani "Hopeamaja", avioliittoromaani "Vaakalauta" (1929), taiteilijaromaani "Vanha savenvalaja" (1936), humoristinen seikkailuromaani "Pormestari pakenee yhteiskuntaa" (1935) sekä eläinromaani "Kotka ja nahkatakki". Saulin kirjoittamia historiallisaiheisia seikkailuromaaneja olivat esimerkiksi Suomen sodan aikaan liittyneet "Kuu-Joonas käy sotaa" ja "Amiraali Spoofin rumpalipoika", nuijasodan aikaan sijoittunut "Nuori Kijl" sekä romaani "Siniristi ja punatähti".
Saulilla oli sivupääosa elokuvassa "Muurmannin pakolaiset", joka on ensimmäisen maailmansodan vuosiin sijoittuva seikkailutarina. Saulin roolihahmo oli Väinö Taipale -niminen opas ja hänet tunnistaa kuvista paljon muita miesnäyttelijöitä pidempänä (193,5 cm).
Sauli osallistui Lontoon olympiakisoihin vuonna 1908. Olympiakisojen valintakilpailuissa hän oli tehnyt uuden keihäänheiton Suomen ennätyksen 50,58. Hän sijoittui olympiakisoissa keihäänheitossa ja kuulantyönnössä seitsemänneksi sekä vapaan tyylin keihäänheitossa kahdeksanneksi. Lisäksi hän osallistui kiekonheittoon sekä normaalityylin että antiikkisen tyylin kilpailussa. Vuonna 1908 hän saavutti Tukholmassa maailmanennätyksen kuulantyönnön molempien käsien yhteistuloksessa. Vuonna 1908 Sauli työnsi kuulassa uuden Suomen-ennätyksen 14,06, joka paransi Elmer Niklanderin vanhaa ennätystä 32 senttimetriä. Niklander otti ennätyksen takaisin seuraavana vuonna.
Sauli oli naimisissa vuosina 1909–1929 Lyyli Allaksen kanssa ja vuodesta 1931 Kaarina Pirjolan kanssa. Hänen poikansa Jaakko Sauli (1911–1940) voitti kaksi Suomen-mestaruutta viestijuoksuissa ja kaatui Säkkijärvellä talvisodan viime hetkillä. Jalmari Saulin veli Jonni Sauli (1881–1957) toimi Helsingin yliopiston maanviljelysopin dosenttina ja professorina. Hänen veljensä oli myös taiteilija Into Saxelin.
Belgian saksankielinen yhteisö

Belgian saksankielinen yhteisö (, DG) on yksi kolmesta Belgian virallisesta kieliyhteisöstä. Noin 73 000 asukkaallaan saksankielinen yhteisö on kieliyhteisöistä pienin. Yhteisö käsittää yhteensä noin 854 neliökilometrin suuruisen alueen, joka ei ole kuitenkaan maantieteellisesti yhtenäinen: Se jakaantuu pohjoiseen Eupenin kantoniin ja eteläiseen St. Vithin kantoniin. Yhteisö on osa Vallonian aluetta. Alue siirtyi Belgialle Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Yhteisöön kuuluu yhteensä yhdeksän eri kuntaa. Saksan kieltä käytetään hallinnollisissa, koulutuksellisissa ja oikeudellisissa asioissa. Yhteisön alueen ranskankielisillä asukkailla on oikeus saada hallinnolliset dokumentit ranskaksi. Yhteisöllä on myös oma hallituksensa, jonka nimittää yhteisön parlamentti viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallitusta johtaa ministeripresidentti.
Väestö.
Vuoden 2005 alussa saksankielisen yhteisön asukasluku oli 72 521 ja asukastiheys 84,9 as./km². Noin kuusikymmentä prosenttia yhteisön asukkaista asui Eupenin kantonissa ja loput neljäkymmentä prosenttia St. Vithin kantonissa. Eupenin kantonin asukastiheys oli tuolloin 190,4 as./km² ja St. Vithin kantonin 46,3 as./km². Yhteisön asukkaista 18,4 prosenttia on ulkomaalaista alkuperää. Noin 89 prosenttia ulkomaalaisista asuu Eupenin kantonissa.
Antti Peura

Antti Peura (s. 27. joulukuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeisenä seuranaan Ykkösessä pelaavaa AC Oulua. Hän pelasi vasempana laitapuolustajana ja laitahyökkääjänä, mutta kykeni myös pelaamaan oikealla puolella.
Peura on Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2004. Kaudella 2006 hän teki Ykkösessä kahdeksan maalia olleen näin joukkueen paras maalintekijä yhdessä Zeddy Sailetin kanssa. Kesken kauden 2008 Peura siirtyi RoPS:sta FC Santa Clausiin. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Kakkosessa pelanneen FC YPA:n riveihin.
Tammikuussa 2010 hän teki sopimuksen FC Santa Clausin kanssa.
Peura ilmoitti lopettavansa uransa joulukuussa 2016. Syynä oli saman vuoden keväällä harjoitusottelussa sattunut ristisidevamma, joka esti pelaamisen koko kauden ajan.
Kalle Rönkkö

Kalle Rönkkö (s. 1. joulukuuta 1976 Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Oulun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Hänen aikaisempia seurojaan ovat FC YPA, RoPS, KePS, OLS, KPT-85 ja PS Kemi. Rönkkö on pelannut Veikkausliigaa RoPS:ssa kausilla 2000–2001 ja 2008. Rönkkö lukeutuu myös niihin harvoihin maalivahteihin, jotka ovat onnistuneet myös maalinteossa. Hän teki kaudella 2007 RoPS:n paidassa 14. lokakuuta pelatussa ottelussa Atlantista vastaan maalin suoraan maalipotkusta.
Rönkkö on pelannut pääsarjatasolla myös futsalia. Hän edusti FT Kemi-Torniota, jonka riveissä hän on voittanut kolme Suomen mestaruutta kausina 1998–1999, 2000–2001 ja 2001–2002.
Lætitia Sadier

Lætitia Sadier (s. 6. toukokuuta 1968) on ranskalaissyntyinen rock-muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Lontoossa vuonna 1990 perustetun Stereolab-yhtyeen laulajana ja yhtenä alkuperäisjäsenistä. Hän vaikuttaa yhtyeessä yhä.
Sadier syntyi Ranskassa ja tapasi tulevan yhtyetoverinsa Tim Ganen Lontoossa 1980-luvun lopulla. Laulamisen ohella Sadier soittaa myös ainakin kosketinsoittimia, lyömäsoittimia, kitaraa ja vaskia. 
Sadier on lisäksi laulanut mm. taustat Blurin listahittiin "To the End" (1994), kertosäkeen Commonin kappaleella "New Wave" sekä lauluosuudet Sigmatropicin kappaleella "Haiku One". Sadierilla ja Ganella on vuonna 1998 syntynyt lapsi Alex.
Janne Turpeenniemi

Janne Turpeenniemi (s. 17. toukokuuta 1989 Rovaniemi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Turpeenniemi on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Juniorina hän kävi kahden viikon testiajalla Englannin Mestaruussarjassa pelanneessa Plymouth Argylessä. Turpeenniemi on myös voittanut poikien MM-kultaa jääpallossa tammikuussa 2004 tullen valituksi finaalin parhaaksi pelaajaksi. Hän debytoi Rovaniemen Palloseuran edustusjoukkueessa kaudella 2005 pelaten muutaman liigapelin ja kaudeksi 2006 nousi avauskokoonpanoon. Turpeenniemi pelasi pääasiassa oikeana laitapuolustajana, mutta myös laitalinkkinä ja -hyökkääjänä. Hän pelasi myös muutaman pelin keskuspuolustajana.
Syksyllä 2008 Turpeenniemi teki vuoteen 2011 kestäneen jatkosopimuksen RoPS:n kanssa. Kaudella 2010 hän toimi myös RoPS:n kapteenina. Kaikkiaan Turpeenniemi pelasi RoPS:n riveissä neljä Veikkausliigakautta ja kolme Ykkösen kautta. Kaudella 2012 Turpeenniemi siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen JJK Jyväskylään. Kaudet 2013 ja 2014 Turpeenniemi pelasi Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Assi IF:ssä sekä Bodens BK:ssa. Kaudeksi 2015 Turpeenniemi siirtyi Ykköseen nousseen PS Kemin riveihin.
Janne Turpeenniemi lopetti aktiivijalkapalloilijan uransa kauden 2016 jälkeen. 
Turpeenniemen isä Jorma Turpeenniemi on myös pelannut 1970-luvulla Rovaniemen Palloseurassa ja toimi myöhemmin RoPSin joukkueenjohtajana.
Koulutukseltaan Turpeenniemi on opettaja. Hänellä on kolme poikaa.
Kolossikalmari

Kolossikalmari ("Mesonychoteuthis hamiltoni") on mustekala, jonka uskotaan olevan kalmarilajeista suurin ja samalla suurin nykyisistä selkärangattomista eläimistä. Siitä on saatu vain muutama näyte, mutta pituuden arvioidaan olevan enimmillään noin 12–14 metriä ja painon noin 500 kg.
Toisin kuin jättiläiskalmareilla, kolossikalmarin pyyntilonkeroiden päässä olevissa imukupeissa on terävät kääntyvät koukut. Sen ruumis on leveämpi ja painavampi kuin jättiläiskalmarin. Kolossikalmarilla on kalmareista suurin nokka. Sen silmien uskotaan myös olevan eläinkunnan suurimmat.
Kolossikalmari on sukunsa "Mesonychoteuthis" ainoa laji.
Maaliskuussa 2025 tutkijat onnistuivat kuvaamaan kolossikalmarin videolle lähellä Eteläisiä Sandwhichsaaria.
Everything You Want

Everything You Want on vuonna 2005 ensiesityksensä saanut yhdysvaltalainen televisioelokuva. Lajityypiltään se on romanttinen komedia. Elokuvan ohjasi Ryan Little ja pääosissa esiintyivät Shiri Appleby ja Nick Zano.
Juoni.
Taideopiskelija Abbylla on lähes täydellinen poikaystävä, joka jakaa hänen kiinnostuksen kohteensa ja tekisi kaikkensa hänen vuokseen. Kun Abby tapaa tyylikkään Quinnin, jolla ei noita ominaisuuksia ole, hänen on pakko miettiä, mitä todellinen rakkaus oikein on.
Iranit

Irani on termi zarahustralaisille iranilaisille, jotka ovat muuttaneet Intiaan viimeisimmän kahden vuosisadan aikana. Iranit eivät ole parseja, jotka ovat myös saapuneet Persiasta Intiaan. Iranit muuttivat Persiasta Qajar-dynastian aikana, jolloin zarahustralaisia vainottiin. 
Iranit ovat kulttuurillisesti ja kielellisesti lähellä iranilaisia. Heidän äidinkielensä on gabrin kieli. Iranien sukunimet ovat yleensä moderneja persiankielisiä nimiä, mutta Irani on myös sukunimenä yleinen. Iranit asuvat Intiassa lähinnä Bombayn kaupungissa.
Nina Brosh

Nina Brosh (s. 12. marraskuuta 1975, Ramat Yishai) on israelilainen malli ja näyttelijä. 
Saavutettuaan nopeasti huomattavaa menestystä kotimaassaan hän lähti New Yorkiin, mutta sai todellista kansainvälistä huomiota vasta Pariisissa. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Evianin, Byblosin ja Givenchyn kanssa. 
Brosh esiintyi vuonna 1993 Duran Duranin musiikkivideolla Lou Reed -coverlaululle "Femme Fatale", joka julkaistiin albumilla "Duran Duran" eli "The Wedding Album". "The Facessa" hänet äänestettiin vuonna 1995 muodin 79. näkyvämmäksi hahmoksi.
Irene Cara

Irene Cara, syntymänimeltään Irene Escalera, (18. maaliskuuta 1959 Bronx, New York – 25. marraskuuta 2022 Florida) oli yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän voitti Oscar-, Grammy- ja Golden Globe -palkinnot.
Cara kasvoi latinalaisamerikkalaisessa perheessä New Yorkissa, ja esiintyi Broadwaylla ensimmäisen kerran kahdeksanvuotiaana musikaalissa "Maggie Flynn". Kuusitoistavuotiaana hän oli jo esiintynyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän nousi kuuluisuuteen kappaleella ”Fame”, jonka hän esitti samannimisessä musikaalielokuvassa vuonna 1980. Hän hyödynsi elokuvan tuomaa julkisuutta albumilla "Anyone Can See" vuonna 1982.
Cara voitti Oscarin vuonna 1984 parhaan laulun kategoriassa kappaleella ”Flashdance... What a Feeling” elokuvasta "Flashdance". 
Cara kuoli 63-vuotiaana kotonaan Floridassa 25. marraskuuta 2022.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1979

Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1979 oli kautensa 15. ja viimeinen kilpailu. Se ajettiin Yhdysvalloissa Watkins Glenin radalla 7. lokakuuta. Kilpailun voittoon ajoi Ferrari-kuljettaja Gilles Villeneuve, jolle voitto oli kauden kolmas. Maailmanmestaruuden vei Villeneuven tallikaveri Jody Scheckter, jolle mestaruus oli ensimmäinen.
Harjoitukset ja aika-ajot.
Koko Watkins Glenin viikonloppu oli sateinen ja märkä. Viikonloppuna suurimman huomion veikin perjantaiharjoituksissa ajanut Villeneuven, jonka aika oli peräti yli 11 sekuntia nopeampi kuin hänen tallikaverinsa Scheckterin.
Aika-ajot olivat myös melko yllätyksellisiä. Paalupaikalle ajanut Alan Jones jätti yllättäen toiseksi tulleen Nelson Piquet'n 1,3 sekunnin päähän. Erot olivat lähes murskaavia, kun Villeneuve ajoi aika-ajoissa kolmanneksi ja tallikaveri Scheckter hyytyi sijalle 16. jääden paalupaikalle ajaneesta Jonesista neljä sekuntia. Aika-ajoihin osallistui 30 kuljettajaa, joista 24 nopeinta pääsi mukaan kilpailuun. Sijalle 30. jäänyt Arturo Merzario jäi kärjestä yli 13 sekuntia.
Kilpailu.
Kilpailun alkaessa rata oli märkä vähän aikaa ennen kilpailun alkua loppuneen sateen jäljiltä. Villeneuve sai parhaan lähdön ja otti kärkipaikan, perässä seurasivat Jones, Carlos Reutemann, Jacques Laffite ja Jean-Pierre Jabouille. Sekä Reutemann ja Laffite ajoivat ulos muutama kierros myöhemmin, jolloin Clay Regazzoni pääsi nousemaan kolmanneksi ohi jo neljänneksi nousseen Scheckterin. Molemmat joutuivat kuitenkin käymään varikolla vaihtamassa sliksit, jolloin Jabouille pääsi nousemaan kolmannelle sijalle. Jabouillen Renault'n moottori hajosi kuitenkin jälleen kerran, jolloin tallikaveri René Arnoux nousi kolmannelle tilalle. Kierroksella 31 johdossa ajanut Villeneuve tuli varikolle, jolloin Jones nousi toiseksi. Viisi kierrosta myöhemmin Jones ajoi varikolle vaihtamaan sliksit, mutta pysähdys meni pieleen renkaan lähtiessä irti hänen Williamsistaan. Näin Villeneuve nousi ylivoimaiseen johtoon, jonka hän piti loppuun asti. Arnoux ajoi toiseksi ja Didier Pironi Tyrrellillään kolmanneksi. Elio de Angelis, Hans-Joachim Stuck ja John Watson nappasivat loput pistesijat.
The Originals

The Originals on hard rock -yhtye Kissin kokoelma-albumi, joka ilmestyi vuonna 1976. Levy on koottu yhtyeen kolmesta ensimmäisestä pitkäsoitosta "Kiss", "Hotter Than Hell" ja "Dressed to Kill". Levyllä soitti yhtyeen alkuperäiskokoonpano; Gene Simmons, Paul Stanley, Ace Frehley ja Peter Criss. 
Vuonna 2005 julkaistiin kokoelmalevy "KISS Chronicles", jonka sisältö on tismalleen sama kuin "The Originalsin".
Kappaleet.
Levy 1: "KISS".
A-puoli
B-puoli
Levy 2: "Hotter Than Hell".
A-puoli
B-puoli
Levy 3: "Dressed to Kill".
A-puoli
B-puoli
Pelle Gudmundsen-Holmgreen

Pelle Gudmundsen-Holmgreen (21. marraskuuta 1932 Kööpenhamina – 27. kesäkuuta 2016) oli tanskalainen säveltäjä. Hän voitti Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon teoksellaan "Symfoni/Antifoni" (1980).
Gudmundsen-Holmgreen aloitti viulunsoiton vuonna 1948. Hän opiskeli vuosina 1951–1953 yksityisesti musiikin teoriaa ja sävellystä Finn Høfdingin johdolla. Hän opiskeli myös Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa. Hänelle myönnettiin vuoden 1973 Carl Nielsen -palkinto.
Gudmundsen-Holmgreen sävelsi monipuolisesti muun muassa orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Heikki Jylhä

Otto Heikki Jylhä (21. toukokuuta 1903 Karstula – 19. lokakuuta 1979 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. 
Siirtolaisperheeseen syntynyt Jylhä muutti Suomeen jo nuorena. Hän opiskeli Oriveden ja Lahden kansanopistoissa sekä myös Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Jylhä oli 1930-luvulla aluksi vapaa toimittaja ja sittemmin hän toimi "Uusi Häme" -lehden päätoimittajana. Vuosina 1940–1968 Jylhä oli "Keskisuomalainen"-lehden kulttuuritoimittajana ja toimitussihteerinä. Jylhä oli vielä jonkin aikaa "Keskisuomalaisen" toimittajana 1970-luvun alussa ja jäi sitten eläkkeelle 1972. Jylhä oli myös perustamassa Keski-Suomen Kirjailijat ry:tä vuonna 1962 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 1962–1963 ja 1965–1972.
Tunnetuin Jylhän kirjoista on vuonna 1938 ilmestynyt nuorten seikkailukirja "Delawaren pojat" jonka tapahtumat sijoittuivat 1700-luvun Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Jylhän runokokoelma "Askelten kirja" (1936) muistutti tyylilitään Edgar Lee Mastersin "Spoon River antologiaa" mutta runojen lakoninen kieli ei saanut vastakaikua aikalaiskriitikoilta. Vuonna 1945 Jylhä julkaisi vielä lapsille tarkoitetun runokirjan "Yhdeksän meren takana".
Diagoras Meloslainen

Diagoras Meloslainen (, ; myös "Diagoras Jumalaton"; s. n. 475 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja runoilija. Hän oli kotoisin Meloksesta.
Diagorasta on pidetty Demokritoksen oppilaana. Joidenkin lähteiden mukaan Demokritos osti hänet orjuudesta vuonna 411 eaa., kun Alkibiades valtasi Meloksen, jonka jälkeen Diagoraasta tuli tämän oppilas.
Diagoras tunnettiin ”jumalattomana”, sillä hän ryhtyi ateistiksi, koska jumalat eivät kostaneet erästä hänelle sattunutta ikävyyttä. Diagoras puhui vakiintunutta uskontoa vastaan ja pilkkasi Eleusiin mysteerimenoja.
Kerrotaan, että kerran Diagoras heitti puisen jumalankuvan tuleen sanoen, että jumalan tulisi tehdä ihme ja pelastaa itsensä. Ciceron mukaan eräs Diagoraan ystävä pyrki saamaan tämän vakuuttuneeksi jumalien olemassaolosta huomauttamalla, että monet ovat pystyttäneet kiitospatsaita jumalille pelastuttuaan myrskystä merellä. Diagoras vastasi, ettei missään näy merellä haaksirikkoutuneiden ja kuolleiden pystyttämiä patsaita. Toisen Ciceron kertoman esimerkin mukaan Diagoras oli kerran laivassa, joka joutui myrskyyn. Miehistön epäiltyä myrskyn olevan heidän syytään, koska he olivat ottaneet jumalattoman Diagoraan laivaan, Diagoras kysyi, onko muissakin samassa myrskyssä olevissa laivoissa Diagoras.
Athenagoraan mukaan Diagorasta rangaistiin, koska hän paljasti orfilaiset opit sekä Eleusiin ja kabiirien mysteerit, ja pilkkoi Herakleen patsaan keittääkseen nauriinsa.
Diagoras tuomittiin Ateenassa kuolemaan, ja hänen päästään luvattiin palkkio. Hän pakeni Korinttiin, missä hänen kerrotaan kuolleen.
Keinäsperä

Keinäsperä on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva haja-asutteinen kylä. Hetekylästä on matkaa noin 12 kilometriä. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta on matkaa noin 25 kilometriä Taipaleenharjun ja Keinäsperän kylien välisen Pyöriäniementie-nimisen tieyhteyden kautta. Hetekylän kautta kiertäessä Kurenalta on matkaa Keinäsperälle noin 45 kilometriä. Keinäsperältä lähtee tieyhteys myös Utajärven kunnan Juorkunan kylään. 
Kylän alueella toimi aikoinaan Seulan kansakoulu, joka erotettiin Hetekylän koulupiiristä omaksi piirikseen vuonna 1945. Koulun yhteydessä oli myös oppilasasuntola. Koulun nimi tuli sen läheisyydessä sijaitsevan Seulajärvi-nimisen järven ja Seula-nimisen tilan mukaan.
Alueen halki virtaa Ruottisenharjun kylässä sijaitsevalta Ruottisenjärveltä alkava Nuorittajoki. Keinäsperän kohdalla joessa oli aiemmin elinvoimainen rapukanta vuoteen 1999 asti.
M.O.P.

M.O.P. (Mash-Out Posse) on yhdysvaltalainen, Billy Danzenien ja Lil' Famen muodostama hardcore rap duo Brooklynin Brownsvillestä. Yhtye tunnetaan värikkäistä, rehellisistä ja yleensä väkivaltaisen tematiikan ympärillä liikkuvista lyriikoistaan. Yhtye on yksi hiphop-musiikin klassikoista, ja etenkin vuoden 2000 singlet ”Ante Up” &amp; ”Cold As Ice” nousivat molemmat suuriksi radio- ja klubihiteiksi.
Niemitalon Juustola

Niemitalon Juustola on pudasjärveläislähtöinen alun perin vuonna 1976 perustettu elintarvikkeita valmistava yritys. Sen päätuote oli leipäjuusto, jota paikkakuntalaiset kutsuvat myös niin sanotuksi "Kollajanjuustoksi". 
Alkujaan leipäjuustoa valmistettiin Kollajan ja Kipinän kylässä sijaitsevissa tuotantotiloissa, mutta vuonna 2022 sen valmistus siirtyi Porlammin meijerille kustannussyistä. 
Historiaa.
Juustolan perusta luotiin vuonna 1976, kun Esteri Niemitalo aloitti leipäjuuston toimittamisen Oulun kauppahalliin. Tällöin vielä Niemitalo valmisti leipäjuustoa omalla kotitilallaan. Vuonna 1979 tilalla toteutettiin sukupolvenvaihdos ja leipäjuuston valmistusta sekä tilanpitoa jatkoivat Pekka ja Kirsti Niemitalo. Vuonna 1982 rakennettiin tilan yhteyteen noin 200 neliömetrin kokoiset tuotantotilat. Tuolloin yritys tunnettiin nimellä Kotijuustola Kollaja Ky. 
Vuonna 1985 yrityksen toiminta laajeni valtatien 20 ja Hetekyläntien risteyksessä oleviin tuotantotiloihin. Seuraava tuotantotilojen laajennus toteutettiin vuonna 1989. Nyt yritys oli nimeltään Niemitalon Juustola Ky. Vuonna 1991 tällä nimellä oleva yritys teki konkurssin liian suurten investointien vuoksi. Muutama vuosi myöhemmin yrityksen tilat vapautuivat, ja Pekka Niemitalo siirsi oman yrityksensä toiminnan vapaana oleviin tiloihin. Samalla yrityksen nimi muutettiin Niemitalon Juustolaksi. Viimeisin laajennus toteutettiin vuonna 1997.
Vuonna 2022 Niemitalon Juustolan nimellä valmistettavan leipäjuuston valmistus siirrettiin Porlammin meijerille kustannussyistä.
Kahvila-, ravintola- ja kyläkauppatoiminta.
Valtatie 20:n ja Hetekyläntien risteyksessä olevien tuotantotilarakennuksen yhteydessä on vuosien aikana leipäjuuston tuotannon lisäksi erilaista kahvila-, ravintola- ja kyläkauppatoimintaa. Viimeksi kahvilatoimintaa tuotantotilarakennuksen yhteydessä oli vuoden 2024 aikana, kun tiloihin avattiin kahvila uudestaan joksikin aikaa.
Suunnittelumaantiede

Suunnittelumaantieteellinen tutkimus tuottaa ja järjestää tietoa alueiden ja yhdyskuntien kehityksestä ja suunnittelusta. Suunnittelumaantieteessä kysytään, miten yhdyskuntien muutoksiin ja alueelliseen kehitykseen tulisi vaikuttaa, jotta ihmisten hyvinvointi ja ympäristön kestävä kehitys toteutuisivat. Keskeisiä tutkimusaiheita ovat ympäristön tilan seuranta, ympäristövaikutusten ja suunnittelun vaikuttavuuden arviointi, yhteiskunnallisten rakennemuutosten seuranta, kestävän kehityksen, esimerkiksi ekologisen yhdyskuntasuunnittelun tietotarpeet ja Euroopan unionin pohjoinen ulottuvuus. Tutkittavat aiheet ja niitä vastaavat alueet voivat vaihdella paikallisista kysymyksistä valtakunnallisiin ja kansainvälisiin.
Suunnittelumaantiedettä opiskelleet sijoittuvat erilaisiin suunnittelu-, asiantuntija- ja tutkimustehtäviin muun muassa valtiolle ja kuntiin sekä yksityisiin yrityksiin niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Työtehtävät liittyvät muun muassa yhdyskuntien ja kaupunkien suunnitteluun, kaavoitukseen, aluekehittämiseen ja erilaisiin kehittämishankkeisiin. 
Suunnittelumaantiedettä voi Suomessa opiskella Helsingin yliopistossa.
Suunnittelumaantieteelle läheistä toimintaa on maisemasuunnittelu, johon liittyviä asioita ovat seikat viheralueiden suunnittelusta viherkonsultointiin.
Biggie &amp; Tupac

Biggie &amp; Tupac – totuus murhien takaa on dokumenttielokuva kahdesta rap-artistista, The Notorious B.I.G:stä ja Tupac Shakurista. Dokumentin on ohjannut Nick Broomfield, ja se julkaistiin vuonna 2002. Dokumentti pureutuu kahden rap-legendan murhien taustoihin ja yrittää selvittää, ketkä olivat heidän murhiensa takana. Dokumentissa tehdään paljon haastatteluja ja tutkitaan erilaisia tietolähteitä, joiden perusteella syyttävä sormi osoittaa Los Angelesin poliiseihin ja Death Row Recordsin johtajaan, Suge Knightiin.
Broomfieldiltä kysyttiin BBC:n haastattelussa 7. maaliskuuta 2005 kuka tappoi Tupacin, hän vastasi: "The big guy next to him in the car... Suge Knight."
Eupen

Eupen on Itä-Belgiassa, Liègen provinssissa sijaitseva Belgian saksankielisen yhteisön hallintokaupunki. Kaupunki sijaitsee noin 16 kilometrin päässä Saksan Aachenista ja 45 kilometrin päässä Belgian Liègestä sekä Alankomaiden Maastrichtista. Eupenissa asuu noin 18 200 ihmistä, joista noin 90 prosentilla on äidinkielenä saksa. Pinta-alaltaan kaupunki on 103,74 neliökilometrin suuruinen, asukastiheys on 176 as./km². 
Eupen mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1213. Vuoden 1796 lokakuussa Eupen liitettiin osaksi Ranskaa. Wienin kongressissa 31. toukokuuta 1815 kaupunki liitettiin Preussiin. Ensimmäisen maailmansodan lopussa Eupenista ja sen naapurikunnasta, Malmédystä, tuli Versailles’n rauhan myötä Belgian hallinnon alaisia vuosiksi 1920–1925. Belgian hallintokauden loppupuolella järjestettiin äänestys siitä, haluavatko Eupenin ja Malmédyn asukkaat jäädä osaksi Belgiaa vai liittyä takaisin Saksaan. Asukkaat äänestivät Belgian puolesta.
Mauri Valtonen

Mauri Valtonen (s. 1945) on suomalainen tähtitieteilijä ja Turun yliopiston professori. Valtonen on kirjoittanut useita suomenkielisiä tähtitiedettä käsitteleviä kirjoja.
Valtonen valmistui filosofian tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1975. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa tuolloin jo sairastuneen Stephen Hawkingin avustajana. Hän toimi Tuorlan observatorion johtajana vuodesta 1980 vuoteen 2002. Valtonen palasi observatorion johtajaksi jälleen vuonna 2007. Tutkimuksessaan Mauri Valtonen on keskittynyt mm. gravitaatiofysiikkaan, ratojen laskentaan ja radioastronomiaan. Vuonna 2008 Valtosen johtama tutkimusryhmä vahvisti Albert Einsteinin kehittämän yleisen suhteellisuusteorian. Aiemmin teoria on kyetty vahvistamaan suhteellisen heikoissa painovoimakentissä, mutta Valtonen tutkimusryhmineen havaitsivat OJ 287 -kvasaarin kaksoismusta-aukkojärjestelmän prekessoivan täsmälleen yleisen suhteellisuusteorian ennustamalla tavalla. Samalla Valtosen tutkimusryhmä varmisti mustien aukkojen olemassaolon. Valtonen tunnetaan erityisesti myös kolmen kappaleen ongelmaan liittyvästä tutkimustyöstään.
This Is Me Now

This Is Me Now on Amy Diamondin esikoisalbumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2005. Albumin korkein listasijoitus Ruotsin listoilla oli 2., ja Suomessa se ylsi sijalle 21. Ruotsissa sitä myytiin yli 100 000 kappaletta. Levyn ensimmäinen single ”What's in It for Me” oli kolme viikkoa Ruotsin listaykkösenä. Suomessa sen paras sijoitus oli kymmenes ja kappale äänestettiin Kids Top 20 -ohjelman ykköseksi.
Levy on tyyliltään popmusiikkia, ja sen on tuottanut Thysper/Mack/Grizzly-kolmikko TEN productionsista.
Still Me Still Now

Still Me Still Now on Amy Diamondin toinen albumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2006. Albumin korkein listasijoitus Ruotsin listoilla oli 2. ja Suomessa se ylsi tilalle 34. Ruotsissa se myi yli 100 000 kappaletta. 
Levy on tyyliltään popmusiikkia ja sen on tuottanut Thysper/Mack/Grizzly-kolmikko TEN productionsista. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 34.
Jerusalemin mellakka vuonna 1947

 
Vuoden 1947 mellakka Jerusalemissa tapahtui sen jälkeen, kun vuoden 1947 YK:n jakosuunnitelma tuli julkisuuteen. Arabien mielenosoitus alkoi 2. joulukuuta 1947. Väkivaltaisuudet jatkuivat kaksi päivää ja useisiin juutalaiskaupunginosiin hyökättiin tuona aikana, jonka vuoksi Haganah päätti sallia voimankäytön tulevaisuudessa väkivaltaisuuksien estämiseksi.
Turkmenistanin vaakuna

Turkmenistanin vaakuna on Turkmenistanin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta vuonna 1991. Kahdeksan vihreää kolmiota muodostavat Rub el Hizbin tähden ۞ , joka on islamin uskon symboli. Kuunsirppi vaakunan yläreunassa on tyypillinen turkkilainen symboli, joka edustaa myös tulevaisuudentoivoa. Viisi valkoista tähteä edustavat Turkmenistanin viittä maakuntaa.
Vaakunan keskellä on punainen kiekko, jota reunustavat vehnäntähkät. Kiekossa on viisi mattokuviota ja pienempi sininen kiekko, johon on kuvattu hevonen. Kuviot edustavat Turkmenistanin viittä suurta heimoa, hevonen taas on turkmenistanilainen Ahaltekhevonen. Suuri osa vaakunan elementeistä on kuvattu myös Turkmenistanin lippuun.
Väärälänperä

Väärälänperä on Kempeleen kunnassa lähellä Oulun kaupungin rajaa sijaitseva kylä ja asuinalue. Se sijaitsee noin viisi kilometriä kunnan keskustasta pohjoiseen. Väärälänperällä on perinteistä maanviljelysmaisemaa sekä uudenlaista taajama-asutusta. Alkujaan maatalouslähtöisenä kylänä tunnettu Väärälänperä on kehittymässä tulevaisuudessa suuremmaksi asuinalueeksi. Vuonna 1985 Väärälänperälle perustettiin kylätoimikunta.
Väärälänperällä sijaitsee Ouluntullin palvelualue sekä uimaranta. 
Ouluntulli.
Ouluntullin palvelualue sijaitsee valtatien 4 Limingan Haaransillan ja Iin Räinänperän välisen moottoritieosuuden varrella noin kolme kilometriä Kauppakeskus Zeppelinin liittymästä pohjoiseen. Kempeleen keskustaajamasta on matkaa noin viisi kilometriä. Palvelualue avattiin syksyllä 1990.
Palvelualueella toimi 27. syyskuuta 2025 asti Nesteen huoltoasema, jonka yhteydessä oli Kotipizza-ketjun pizzaravintola. Aiemmin huoltoasema kuului Kesoil-ketjuun. Myöhemmin samoihin tiloihin ollaan avaamassa Restelin Huili-ketjun huoltoasema.
Ouluntullin uimaranta.
Huoltoaseman takana on uimaranta Kalliomonttu, joka on alkujaan ollut vanha kalliolouhosalue. 
Kalliomonttu on luokiteltu Euroopan unionin asettamien kriteerien täyttäväksi EU-rannaksi, jolla arvioidaan käyvän kesäkauden aikana lämpimänä kesäpäivänä vähintään sata uimaria päivässä sekä sieltä löytyy muut tarpeelliset vaatimukset.Vesi on pohjasta tihkuvaa kirkasta pohjavettä, joka pitää veden viileänä. Uimarannalla on pukusuojat, ja kolme hyppytasoa. Veden syvyys on parhaimmillaan yli kahdeksan metriä. Talvella uimarannalla voi harrastaa avantouintia. Uimarannalle on kulkuyhteys huoltamoalueelta että Kokkokankaantieltä.
Kurt Moll

Kurt Moll (11. huhtikuuta 1938 – 5. maaliskuuta 2017) oli saksalainen oopperalaulaja, jonka ääniala oli basso.
Moll syntyi Buirissa, lähellä Kölniä Saksassa. Hän oli lapsena lupaava sellisti ja keskittyi vasta koulunsa kuoronjohtajan innoittamana lauluun, jota hänelle opetti Köln Hochschule für Musikissa Emmy Müller.
Moll liittyi Kölnin oopperaan 20-vuotiaana ja esiintyi siellä vuoteen 1961. Hän lauloi kolme vuotta Mainzissa ja viisi vuotta Wuppertalissa. Vuonna 1969 hän sai kiinnityksen Hampurin valtionoopperaan, ja sittemmin hän esiintyi lukuisissa Euroopan merkittävimmissä oopperataloissa.
Moll teki Yhdysvaltain-debyyttinsä San Franciscossa vuonna 1974, jolloin hänellä oli rooli Richard Wagnerin oopperassa "Parsifal". Hän lopetti esiintymiset 31. heinäkuuta 2006 ja asettui asumaan Kölniin.
Alberto Cisolla

Alberto Cisolla (s. 10. lokakuuta 1977) on italialainen lentopalloilija, joka pelaa nykyisin Lube Maceratan joukkueessa Italiassa.
Cisolla pelasi pitkään kotikaupunkinsa Trevision Sisley Volleyn joukkueessa. Hän aloitti lentopallon 1990 seuraten veljeänsä Sisleyn juniorijoukkueeseen. Cisolla osoittautui nousevaksi tähdeksi ja voitti 3 junioreiden maailmanmestaruutta: alle 16-, 18- ja 20 -vuotiaissa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä Sisleyn edustusjoukkueessa oli 1996, mutta vasta vuonna 2002, monen kovan harjoittelukauden jälkeen Cisolla pääsi näyttämään taitonsa Sisleyn aloituskokoonpanossa. Nykyiseen joukkueeseensa Lubeen Cisolla siirtyi vuonna 2009. 
Cisolla on marraskuusta 2000 lähtien pelannut Italian maajoukkuessa. Kausi 2005 oli hänelle erittäin tärkeä, sillä Cisolla pääsi ensimmäistä kertaa aloituskuusikkoon euroopanestaruuskisoissa. Kisat olivat Cisollalle todellinen menestys, sillä Italian joukkue voitti Euroopan mestaruuden ja Cisolla valittiin kisojen parhaimmaksi pelaajaksi.
Ala-Temmes

Ala-Temmes on Limingan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee valtatie 4:n varrella noin 10 kilometrin päässä Limingan keskustaajamasta ja noin 30 kilometrin päässä Oulusta. Kylä rajoittuu pohjoisessa Kedonperälle ja etelässä sekä idässä Tyrnävän kunnanrajalle. Kylän halki virtaa Temmesjoki. Jokivarsiasutuksen poikkeuksellisen komea ja vauras rakennuskanta ilmentää 1800­-luvun vaurasta pohjoispohjalaista talonpoikaisarkkitehtuuria. Esimerkiksi kylällä sijaitseva historiallinen Pehkosen tila on rakennettu todennäköisesti 1500- tai 1600-luvulla. 
Ala-Temmeksellä toimii vuonna 2006 perustettu kyläyhdistys, joka oli ensimmäisen kerran toiminut 1980-luvulla. Kyläyhdistyksen ensimmäinen projekti oli nuorisoseurantalon remontin loppuun saattaminen, ja kunnostus kylätaloksi. Kylällä toimii vuonna 1945 perustettu voimistelu- ja urheiluseura Ala-Temmeksen Vesa.
Ala-Temmeksessä ei ole enää nykyään kyläkauppaa. Kylällä toimii SEO-ketjun huoltoasema. Kylällä aiemmin on toiminut Limingan kunnan ylläpitämä vanhainkoti. Kylällä on Ala-Temmeksellä oli aiemmin oma koulu; Lakeuden koulu, joka suljettiin vuonna 2018 sisäilmaongelmien vuoksi. Kylän lapset siirtyivät käymään koulua Limingan keskustaajamassa sijaitsevalle Liminganlahden yhtenäiskoululle. 
Kylästä lähtee tieyhteydet Ketunmaan kylään sekä seututie 827, joka johtaa viiden kilometrin päässä olevalle Tyrnävän kirkonkylälle, ja siitä edespäin Muhokseen.