tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
George Albert Smith (keksijä)

George Albert Smith (4. tammikuuta 1864 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. toukokuuta 1959 Brighton, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen keksijä, hypnotisoija, ajatustenlukija, astronomi ja brittiläisen elokuvan varhaisimpia edustajia.
Georg Albert Smith syntyi Lontoossa. Perheen isän kuoleman jälkeen perhe muutti Brightoniin. Smith oli 17-vuotiaana kuuluisa lavahypnotisoija ja ajatustenlukija. Psyykkisen tutkimuksen seura uskoi hänellä todella olleen yliluonnollisia kykyjä. Smith kuului seuraan 1883–1888, ja hän kirjoitti tutkimuksen telepatiasta 1889.
Vuonna 1892 Smith vuokrasi puutarhan Hovesta, ja hän muutti alueesta suositun puiston. Hän teki puistoon myös ensimmäisen elokuvastudionsa, jonka hän rakensi vanhaan pumppuasemaan todennäköisesti vuonna 1899. Smith oli nähnyt Lumièren veljesten elokuvaesityksen Leicester Squarella maaliskuussa 1896, ja heidän innoittama Smith hankki ensimmäisen kameransa vuoden 1897 alussa. Smith oli useissa varhaisissa elokuvissaan kiinnostunut luomaan illuusioita. Vuoden 1898 elokuvissaan "The Mesmerist" ja "Photographing a Ghost" hän käytti kaksoisvalotusta luodakseen päällekkäisiä kuvia hengistä, ja pysäyttämällä ja käynnistämällä kameran hän pystyi luomaan henkien häviämisen ja ilmestymisen.
Warwick Trading Company levitti Smithin elokuvia. Smith teki yhteistyötä yrityksen toimitusjohtaja Charles Urbanin kanssa. Heidän yhteistyönsä tuloksena syntyi myös ensimmäinen menestynyt värielokuvatekniikka: Kinemacolor. Urban oli rahoittanut Edward R. Turneria, joka oli keksinyt menetelmän. Turnerin kuoltua 1903 Urban hankki patenttioikeudet ja pyysi Smithiä viimeistelmään keksinnön. Alkujaan tekniikassa käytettiin kolmea väriä: punaista, sinistä ja vihreää. Smith yksinkertaisti keksintöä ja siirtyi käyttämään vain punaista ja vihreää.
Ensimmäisen kerran elokuvaa, jossa käytettiin Kinemacoloria, esitettiin julkisesti vuoden 1909 alkupuolella. Urban perusti Natural Colour Kinemacolor Companyn, joka menestyi hyvin 1910–1913. Se tuotti tuona aikana yli 100 lyhytelokuvaa. Yritys kaatui, kun William Friese-Greene haastoi sen patenttirikkomuksesta vuonna 1914, minkä seurauksena myös Smithin elokuvaura päättyi.
Kuninkaallinen taideseura oli ehtinyt palkita Smithin kultaisella mitalilla työstään elokuva-alan parissa. Elokuvauransa jälkeen Smith harrasti tähtitiedettä, ja hän oli Kuninkaallisen tähtitieteen seuran jäsen. Smithin työ elokuva-alalla tunnustettiin 1940-luvun lopussa. Häntä haastateltiin, ja elokuvatuottaja Michael Balcon kutsui häntä "brittiläisen elokuvan isäksi". Smithistä tuli vuonna 1955 Britannian elokuva-akatemian jäsen. Smith kuoli Brightonissa vuonna 1959.
Teollisuuden Näytelehti

Teollisuuden Näytelehti on keväällä vuonna 1983 toimintansa aloittanut suomalainen teollisuuslehti. Sen julkaisijana on alusta alkaen toiminut TN-lehti Oy. Yhtiö on useamman tahon omistuksessa; osa on yksityisessä omistuksessa ja osa on suomalaista teollisuutta omistavien yhtiöiden hallussa. 
Ensimmäisenä toimintavuonna (1983) Teollisuuden Näytelehteä julkaistiin kolme numeroa, seuraavana vuonna lehtiä ilmestyi jo 10 numeroa ja sen jälkeen joka vuosi 21 numeroa kalenterivuosittain. 
Lehden tavoite on ollut aikaansaada tietoa teollisuudesta teollisuuteen. Se on tuonut tietoa ulkomaisilta messuilta sekä toiminut yhteistyössä eri maahantuojien kanssa julkistaen alan uutisia uusista menetelmistä ja laitteista. Lehti on esitellyt laaja-alaisesti eri yritysten tuotantoa ja tuotantomenetelmiä.
Julkaisutoiminta tapahtuu Salosta käsin. Teollisuuden Näytelehti käyttää myös ulkopuolisia asiantuntijoita tekstien laadinnassa, esimerkiksi messumatkoilla. Teollisuuden Näytelehteen on voinut tutustua näköislehtenä Internetissä jo vuodesta 1996 alkaen.
John I. Thornycroft and Company

John I. Thornycroft and Company (lyh. Thornycroft) oli John Isaac Thornycroftin 1800-luvun puolessavälissä perustama brittiläinen laivanrakennusyhtiö.
Ainoastaan kuusitoistavuotias Thornycroft aloitti 1859 ainoana apunaan nuorempi sisarensa isänsä takapihalla Chiswickissä Thamesin varrella laivanrakennuksen tehden pienen höyrypurren. Hän muutti 1864 vanhempiensa mukana Glasgowiin, jossa hän jatkoi laivojen rakentamista.
Hän aloitti 1866 ensimmäisen varsinaisen yhtiönsä Church Wharfissa Chiswickissä, kun tontti saatiin lunastettua. Täällä luotiin tulevien torpedoveneiden alku, kun valmistettiin 1873 Norjan laivaston "Rap". Tämän jälkeen syntyi 1877 Kuninkaallisen laivaston "HMS Lightning".
Yhtiö teki kesäkuussa 1904 päätöksen siirtyä Woolstoniin Hampshireen, mistä se hankki Mordey, Carney and Companyn omistaman telakan itselleen. Chiswickissä ollut telakka suljettiin elokuussa 1909. Ensimmäinen Kuninkaalliselle laivastolle Woolstonista valmistunut alus oli Tribal-luokan hävittäjä "HMS Tartar".
Yhtiön perustaja John Isaac Thornycroft kuoli kesäkuussa 1928, mutta hänen tilalleen yhtiön toimitusjohtajaksi oli jo 1908 tullut hänen poikansa John Edward Thornycroft. Seuraava toimitusjohtajan vaihdos tapahtui 1960 kun perustajan pojanpoika John Ward Thornycroft nousi toimitusjohtajaksi.
Thornycroft yhdisti voimansa 1966 Vosper and Companyn kanssa muodostaen yhden yhtiön, vaikka sen nimi muuttuikin virallisesti vasta 1970 Vosper Thornycroftiksi. Nykyään yhtiö on osa VT Groupia. Se luopui laivanrakennuksesta myytyään telakkatoimintojensa yhteistyöyrityksestä 45 prosentin osakepääomansa aseyhtymä BAE Systemsille 2009. VT Group keskittyi palveluliiketoimintoihin.
SAS Institute

SAS Institute (SAS) on yhdysvaltalainen ohjelmistotalo, joka toimittaa liiketoiminta-analytiikkaratkaisuja. Vuonna 1976 perustettu yhtiö työllistää yli 13 000 henkilöä ympäri maailmaa. SASin liikevaihto vuonna 2013 oli 3,02 miljardia dollaria ja sen pääjohtajana toimii edelleen yksi yhtiön perustajista, Jim Goodnight. SAS on toiminut Suomessa vuodesta 1987 keskittyen erityisesti toimialaratkaisujen, kuten pankki- ja vakuutusalan ratkaisujen tuottamiseen. Helsingissä sijaitseva SAS Institute Oy työllistää noin 60 henkilöä, ja yrityksen toimitusjohtajana toimii Pasi Helenius.
Stiglitzin komitea

Stiglitzin komitean (nimetty Joseph Stiglitzin mukaan) tehtävä oli tehdä parannusehdotuksia kansantalouksien taloudellisen suorituskyvyn ja väestön hyvinvoinnin mittaamiseen, raportointiin ja tilastointiin. Komission työn käynnisti Ranskan presidentti Nicholas Sarkozyn aloite helmikuussa 2008. Toimeksiannon lähtökohtana oli tyytymättömyys niihin tilastollisiin tietolähteisiin, joilla oli keskeinen rooli talouden ja yhteiskunnallisen kehityksen mittaamisessa ja ohjaamisessa. Stiglitzin komission raportti julkaistiin 15.9.2009 (Stiglitz &amp; al. 2009). 300-sivuinen raportti antaa kokonaiskuvan kansakuntien taloudellisen suorituskyvyn ja väestön hyvinvoinnin mittaamistavoista ja niiden parantamisehdotuksista. Raportin johtopäätöksissä todetaan, että hyvinvointi (well-being) on moniulotteinen käsite, jonka kaikkia komponentteja pitäisi ainakin periaatteessa käsitellä samanaikaisesti. Hyvinvointia tarkastellaan seuraavan kolmen pääotsikon alla: 1) Taloudellisen suorituskyvyn mittaaminen, erityisesti tuotanto, tulonmuodostus, kulutus ja varallisuus 2) Elämänlaatu 3) Kestävä kehitys ja ympäristö. (Stiglitz &amp; al. 2009, Simpura 2009)
Komitean suositukset.
Näiden pääotsikoiden alla komitea esittä 12 periaatteellista ehdotusta hyvinvoinnin mittaamiseen ja tulkintaan (Simpura 2009). Suositukset 1–5 liittyvät kansantalouden tilinpidon kehittämiseen, suositukset 6–10 koskevat elämän laatua ja suositukset 11–12 liittyvät kestävään kehitykseen.
Hyvinvointikäsite.
Raportissa todetaan, että hyvinvointi (well-being) on moniulotteinen käsite, jonka kaikkia komponentteja pitäisi ainakin periaatteessa käsitellä samanaikaisesti. Stiglitzin komitea on tunnistanut hyvinvoinnissa seuraavat perusulottuvuudet (Stiglitz &amp; al. 2009, Simpura 2009)
Eero Eerola

Eero Jalmari Eerola (10. toukokuuta 1884 Tuulos – 20. tammikuuta 1939 Hämeenlinna) oli suomalainen agronomi, lehtimies ja kirjailija.
Eerolan vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Johan (Eero Johannes) Eerola ja Vilhelmiina Brusila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui 1906 Mustialan maanviljelysoppilaitoksesta agronomiksi. Eerola toimi Uudenkirkon kansanopiston maatalousopin opettajana 1906–1915 ja Viipurin kaupunginagronomina 1915–1928. Hän oli myös opettajana Kanneljärven opistossa ja metsänhoitajana Viipurissa. Lounais-Hämeessä asuessaan Eerola oli opettajana Jokioisten pienviljelijäkoulussa 1929–1931, Oy Leivän leipätehtaan toimitusjohtajana Forssassa vuodesta 1931 sekä Forssan lehden toimitussihteerinä 1931–1932. Eerola oli lisäksi Karjala-lehden teatteriarvostelijana 1925–1926, Helsingin Sanomien maatalousosaston toimittajana 1912–1914 ja Hämeen Sanomat-lehden maatalousosaston toimittajana vuodesta 1929.
Eerola oli Viipurin läänin maanviljelysseuran johtokunnan jäsenenä 1924–1926 ja Viipurin Näyttämön johtokunnan sihteerinä 1918–1928 sekä Karjalan kulttuurirahaston isännistön jäsenenä vuodesta 1918 alkaen ja Lounais-Hämeen museo- ja Kotiseutuyhdistyksen jäsenenä vuodesta 1931.
Eerola esiintyi useilla suurjuhlilla juhlarunoilijana ja puhujana. Eerolan kirjalliseen tuotantoon kuului maahenkisiä runoja ja näytelmiä ("Maamieslauluja", "Maahengen uskossa", "Kyläsoittajan lauluja", "Peltojen päivä", "Lauluja ja runoja", "Kalevan uhri", "Kuokka, miekka ja auringon armo", "Isänmaa ja maahenki"). Hän kirjoitti myös sanat Jean Sibeliuksen 1920 säveltämään Viipurin Lauluveikkojen kunniamarssiin. Muita Eerolan sanoituksia olivat muun muassa suomalaiseen kansansävelmään perustunut "Kyntäjän laulu" ja Erkki Melartinin säveltämä "Nuorten maamiesten laulu". Eerola kirjoitti myös vuonna 1918 "Suojeluskuntien marssin" sanat, joihin Toivo Kuula sittemmin sävelsi musiikin. Eerola kirjoitti viimeksi juhlarunon "Hämeenlinna - Hämeen sydän" Hämeenlinnan kaupungin 300-vuotisjuhlia varten tammikuussa 1939. Hän kuoli sydänkohtaukseen pian sen jälkeen.
Eero Eerola oli naimisissa 1910–1927 Annikki Arvida Niskasen kanssa. Avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1930 Hulda Matilda Silanderin kanssa.
Niki Sirén

Niki Sirén (s. 5. helmikuuta 1976 Kouvola) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi Sveitsin Nationalliga A:n Rapperswil-Jona Lakersissa. Lukuun ottamatta viimeistä kautta sekä satunnaisia pudotuspelejä Sirén pelasi hyökkääjänä, yleensä yhdessä joukkueen muiden ulkomaalaisten kanssa.
Sirén on kouvolalaisen KooKoon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1995–1996 ja siirtyi neljäksi seuraavaksi vuodeksi Wisconsinin yliopistojoukkueeseen. Hän voitti WCHA:n play-off-mestaruuden keväällä 1998 sekä runkosarjan mestaruuden keväällä 2000. Sirén palasi Suomeen kaudeksi 2000–2001 ja siirtyi Tampereen Tapparaan, jonne hän pääsi treenipeleissä annettujen vahvojen esitysten ansiosta. Sirén saavutti SM-hopeaa keväällä 2001. Kaudeksi 2001–2002 Sirén siirtyi Lahden Pelicansiin. 
Sirén pelasi syksystä 2002 lähtien ainoastaan Sveitsissä ja hänellä on Sveitsin jääkiekkolisenssi, mistä johtuen häntä ei siellä laskettu ulkomaalaiseksi pelaajaksi. Sirén siirtyi kaudeksi 2002–2003 Nationalliga A:n Rapperswil-Jona Lakersiin. Hän pelasi siellä vuoteen 2005 asti ja vuodet 2005–2007 hän pelasi saman liigan SCL Tigersissa, jonka kotikaupunki on Langnau im Emmental. Siréniä valmensi Langnaussa hänen isänsä Esa Sirén. Kokeneena valmentajana tunnettu Esa Sirén on myös ansioitunut sotakirjailija.
Sirén palasi kaudeksi 2007–2008 Rapperswiliin. Hän solmi marraskuussa 2008 kevääseen 2011 ulottuvan jatkosopimuksen, jota jatkettiin vielä vuodella. Sirén lopetti uransa kevääseen 2012 ja siirtyi työskentelemään rahoitusalalle.
Valfrid Ahonen

Karl (Kaarlo) Valfrid Ahonen (17. syyskuuta 1893 Helsinki – 26. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija. Hän työskenteli viimeksi reviisorina puolustusministeriössä.
Valfrid Ahonen kävi Helsingin kaupungin kauppakoulun ja opiskeli sitten vuoden verran Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. Käytyään Vöyrin sotakoulun Ahonen toimi vuodesta 1918 alkaen harjoitusupseerina Pohjois-Savon rykmentissä ja sen jälkeen tilitysupseerina ja v. a. intendenttinä Vuoristoprikaatissa. Ahonen oli sitten sotilasvirkailijana RT l:ssä ja suojeluskuntain yliesikunnassa sekä taloudenhoitajana III/KTR3:ssa. Hän oli tämän jälkeen työssä siviilialalla, kunnes vuonna 1935 hän tuli revisoriksi yleisesikuntaan ja vuonna 1937 puolustusministeriöön.
Ilmari Unhon ohjaama elokuva "Punahousut" (1939) perustui Valfrid Ahosen "Rakuunat tulivat" -näytelmään.
A. V. Multia

Akseli Viljam Viljasalo, kirjailijanimi A. V. Multia (8. heinäkuuta 1889 Keuruu – 19. helmikuuta 1980 Pori) oli suomalainen upseeri ja kirjailija.
Viljasalo suoritti keskikoulun kurssin ja hän palveli rautateillä 1909–1915 ja 1915–1918 Jyväskylän kaupungin kirjastonhoitajana. Suomen sisällissodan aikana hän oli Jyväskylän suojeluskunnan mukana Vilppulassa. Sodan jälkeen vuonna 1918 Viljasalo kävi sotavänrikkikoulun ja oli sitten tässä koulussa opetusupseerina, Pohjois-Hämeen rykmentin täydennyspataljoonan komentajana ja Vaasan läänin 2. kutsuntapiirin kutsuntatoimiston sotilasjäsenenä. Vuosina 1919–192O Viljasalo oli Jyväskylän suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä ja 1922–1923 Jyväskylän pitäjän suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hän toimi sitten Saimaan kutsuntapiirin apulaispiiripäällikkönä 1923–1926, puolustusministeriön toimistoupseerina 1926–1928, Saimaan kutsuntapiirin piiripäällikkönä 1928–1933 ja vuodesta 1933 Savon jääkäripataljoonan talouspäällikkönä. Viljasalo oli vuodesta 1935 lähtien puolustusministeriön sota-asiainosaston toimistoupseerina ja vuodesta 1937 järjestely- ja liikekannallepano-osaston toimistoupseerina asevelvollisuusasiain toimistossa.
Viljasalo oli puolustusvoimien kantahenkilökuntaa. Hän sai kapteenin arvon 1929, majurin 1940, ja 1944 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1944. 
Savonlinnassa asuessaan Viljasalo oli muun muassa v.t. kunnallisneuvosmiehenä 1931 ja Savonlinnan kaupunginkirjaston johtokunnan puheenjohtajana 1931—1935. Viljasato on julkaissut näytelmän "Pelkkää väärinkäsitystä", romaanin "Kukkosen Petterin maallinen menestys", ohjekirjan "Reserviläinen" ja 1938 kirjailijanimellä A. V. Multia romaanin "Kasarmin komein poika". Hän toimi myös viisi vuotta sanomalehtimiehenä.
Ilmari Unhon 1940 ohjaama elokuva "Kersantilleko Emma nauroi?" perustuu Viljasalon romaaniin "Kersantillekko Emma nauroi?".
Teoksia.
Nimellä Akseli Viljasalo:
Nimimerkillä "A. V. Multia":
SMS Derfflinger

SMS Derfflinger oli Saksan keisarikunnan laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. Alus nimettiin kolmikymmenvuotisessa sodassa palvelleen brandenburgilaisen sotamarsalkka Georg von Derfflingerin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Blohm &amp; Vossilta, missä köli laskettiin tammikuussa 1912. Alus laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1914.
Palvelus.
Lähes koko ensimmäisen maailmansodan 1. tiedusteluryhmään kuulunut alus osallistui Doggermatalikon taisteluun, jossa siihen osui kolme 13,5 tuuman kranaattia. Osumat eivät kuitenkaan aiheuttaneet merkittäviä vaurioita. Skagerrakin taistelussa aluksen tykistö ampui yksitoista täyslaidallista Britannian kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijä "HMS Queen Maryyn" tuhoten sen. Alus kärsi myös itse mittavia vaurioita, kun siihen osui kymmenen 15 tuuman, yksi 13,5 tuuman ja kymmenen 12 tuuman kranaattia. Aluksen taaemmat tykkitornit muuttuivat käyttökelvottomiksi "HMS Revengen" ampumien 15 tuuman kranaattien sytytettyä torneissa olleet ajopanokset tuleen. Aiemmin alukseen osuneet 15 tuuman kranaatit olivat aiheuttaneet vuodon aluksen etuosastoissa. Taistelun loppuessa alukseen oli vuotanut 3 350 tonnia vettä, mistä määrästä 1 020 tonnia oli tarkoituksella laskettu alukseen sammutettaessa takatornien tulipaloja ja 206 tonnia vakauttamaan aluksen kallistumaa.
Sodan päättyessä laiva internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 1934, minkä jälkeen hylky romutettiin.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Bill Bottrell

Bill Bottrell (s. 27. lokakuuta 1952 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, sanoittaja sekä muusikko. Hänet tunnetaan yhteistyöstään artistien Michael Jackson ja Sheryl Crow kanssa.
Steeltown Records

 Steeltown Records oli Gordon Keithin perustama lyhytaikainen levy-yhtiö, joka oli aktiivisena vuodesta 1966 vuoteen 1972 asti. Se on parhaiten tunnettu levy-yhtiönä, joka teki ensimmäisen levytyssopimuksen The Jackson 5 -yhtyeen kanssa, vuotta ennen kuin yhtye siirtyi Motown Recordsille.
Kaksi The Jackson 5 -yhtyeen singleä julkaistiin tämän lyhyen levytyssopimuksen aikana, "Big Boy" ja "We Don't Have To Be Over 21 (to Fall in Love)"
Canonical

Canonical Ltd. on eteläafrikkalaisen Mark Shuttleworthin perustama yritys. Yhtiö on rekisteröity Mansaarelle, mutta pääkonttori on Lontoossa. Canonicalin tuotantoa on Ubuntu-käyttöjärjestelmä.
Historia.
Yrityksen perusti Mark Shuttleworth, joka myi vuonna 1999 digitaalisia sertifikaatteja tarjoavan yrityksensä nimeltä Thawte. Shuttleworth aloitti Ubuntu-jakelun ja perusti Canonicalin. Canonicalin tehtävä oli valvoa, että julkaisut tapahtuvat ajallaan, vastaavat tiettyjä kriteerejä, ja että ohjelmisto toimii tietyllä laitteistolla jolle kolmannet osapuolet pyytävät sertifiointia. Canonicalin liiketoimintamalli on tarjota palveluja, jotka liittyvät ohjelmistoon. Yrityksen tarjoamiin palveluihin kuuluvat tekninen tuki, kehitystyö, muokkaaminen ja laitetuki halutulle alustalle.
Palvelut.
Canonical kehittää ohjelmistoja ja tarjoaa tuki- ja ylläpitopalveluja yrityksille.
MicroCloud on Canonicalin kehittämä ohjelmisto pilvipalveluita varten, joka on suunnattu helppoon palveluiden tarjoamiseen.
Canonical myös ylläpitää Snap-nimistä Linux-jakeluille tarkoitettua sovelluskauppaa (Snap Store), joka tarjoaa helposti asennettavia työpöytäsovelluksia. Snap Storessa julkaisevat sovelluksia esimerkiksi Spotify, Google ja Microsoft. Canonical myös kehitti snap-säiliöiksi paketointiin Snapcraft-nimisen työkalun.
Tropiikkitöyhtökiuru

Tropiikkitöyhtökiuru ("Galerida modesta") on afrikkalainen töyhtökiurujen sukuun kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen länsi- ja keskiosia Senegambiasta Etelä-Maliin, Guineasta, Sierra Leonesta ja Norsunluurannikolta itään Sudanin lounais- ja eteläosiin sekä Kamerunin ylängöt, Kongon luoteisosan, Keski-Afrikan kaakkoisosan ja Ugandan luoteiskolkan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Theodor von Heuglin kuvaili lajin holotyypin Bongosta, Bahr-el-Ghazalista, Sudanista 1864.
Kokkolan linja-autoasema

Kokkolan linja-autoasema sijaitsee Kokkolan ydinkeskustassa Tehtaankadulla, Rautatienkadulla ja Kustaa Aadolfinkadulla. Kaikki Kokkolan paikallis- ja kaukoliikenteen vuorot pysähtyvät asemalla. Linja-autoasemalla on kuusi lähtölaituria, ja sieltä lähtee päivittäin kymmeniä vuoroja. 
Kokkolan Matkahuolto valittiin vuonna 2006 vuoden Matkahuolloksi.
Tammikuussa 2025 rakennusta alettiin purkaa uuden hotelli- ja liikerakennuksen tieltä.
Norjan Supercup

Norjan Supercup ("Superfinalen") oli kahdesti järjestetty jalkapallokilpailu Norjassa. Siinä kohtasivat edellisen kauden Tippeligaenin ja Norjan Cupin mestarit. Supercup pelattiin noin viikkoa ennen Norjan liigan alkua. Mikäli sama joukkue oli voittanut edellisellä kaudella sekä liigan että cupin pelasi mestari liigassa toiseksi sijoittunutta seuraa vastaan.
Ottelu järjestettiin hyväntekeväisyystapahtumana vuosina 2009 ja 2010. Sen tuotto meni UNICEFille. Superfinalen osoittautui kuitenkin taloudellisesti kannattamattomaksi ja se lopetettiin.
Antti Chydeniuksen katu

Antti Chydeniksen katu () sijaitsee Kokkolassa. Se on saanut nimensä Anders Chydeniuksen mukaan. Katu alkaa Tehtaankadusta ja kulkee koilliseen. Se päättyy Pohjoisväylän kohdalla. Antti Chydeniuksen kadulla sijaitsee muun muassa Kokkolan keskuskenttä ja vuonna 1930 rakennettu Mäntykankaan koulu. Katu kulkee Kiviniittyssä, Mäntykankaassa, Neristanissa ja Hakalahdessa.
Kaarlelankatu (Kokkola)

Kaarlelankatu () on Kokkolassa oleva katu. Katu on saanut nimensä Kokkolaan vuonna 1977 liitetyltä Kaarlelan kunnalta. Kaarlelankatu alkaa Pohjoisväylän risteyksestä, suuntanaan etelä, ja loppuu Rautatienkadun kulmaan. Kaarlelankadulla sijaitsee muun muassa Kokkolan pääpoliisiasema, Kokkolan jäähalli, Uintikeskus Vesiveijari ja Sokos Hotel Kaarle. Kaarlelankadulla on hotelli Kaarlen kohdalla iso kivi, johon on tehty J. V. Snellmanin patsas. Kaarlelankatu kuluu osittain Mäntykankaaseen ja Rytimäkeen.
Torikatu (Kokkola)

Torikatu () on Kokkolassa sijaitseva katu. Torikatu alkaa Hakalahdenkadun kulmasta ja loppuu Tehtaankadun risteykseen. Torikadulla sijaitsevat muun muassa Kokkolan tori, Hotel Seurahuone ja Kokkolan kaupunginteatteri.
Patagoniansirkku

Patagoniansirkku ("Phrygilus patagonicus") on Etelä-Amerikassa Chilessä ja Argentiinassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan patagoniansirkku on noin 15 cm. Koiraan pää on väriltään harmaa. Selkä on okrankeltainen ja yläperä kirkkaamman keltainen. Siivet ovat mustat. Vatsa on keltainen ja kyljet hieman ruskeammat. Naaras eroaa koiraasta oliivinvihreän selkänsä perusteella. Harmaahuppusirkku ("Phrygilus gayi") muistuttaa patagoniansirkkua, mutta on kookkaampi ja alavatsastaan valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Patagoniansirkkua tavataan Chilestä ja Länsi-Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat metsien reunamaat ja pensaikot. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 200 metrin korkeudella meren pinnasta.
Thriller (kappale)

Thriller on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin seitsemäs vuoden 1982 albumilta "Thriller" julkaistu single. Se julkaistiin vasta vuonna 1984. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Rod Temperton.
Kalpa (lehti)

Kalpa on Kadettitoverikunta ry:n julkaisema aikakaustyyppinen opiskelijalehti. Vuonna 1930 perustetun lehden artikkelit käsittelevät kadettien ja muiden Maanpuolustuskorkeakoulussa opiskelevien ihmisten elämään liittyviä asioita eri näkökulmista.
Lehti ilmestyy kolme kertaa vuodessa ja jokaisesta numerosta otetaan 2 500–3 000 kappaleen painos. Kadettien lisäksi lehti jaetaan myös MPKK:n henkilökunnalle, upseereille, yhteistyöyrityksille, varuskuntiin sekä muille sidosryhmille. Lehden päätoimittaja vaihtuu vuosittain lokakuun alussa, jolloin vastuu lehden toimittamisesta siirtyy kadettien toiselle vuosikurssille.
Human Nature (Michael Jacksonin kappale)

Human Nature on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin viides vuoden 1982 albumilta "Thriller" julkaistu single. Se julkaistiin heinäkuussa 1983. Kappale otettiin menestyslevylle viime hetkessä, kun tuottaja Quincy Jones kuuli demonauhan, jonka Toto-yhtyeestä tuttu Steve Porcaro oli tehnyt keskeneräisellä, lopulliseen versioon päätymättömällä sanoituksella. Alkuperäinen sanoitus käsitteli Porcaron tyttären kokemusta koulussa, kun poika oli tönäissyt tätä. Siihen isä oli vastannut: "Ehkä se poika piti sinusta, se on ihmisluontoa". "Thrillerin" tuottaja piti "Human Naturea" täydellisenä pehmeänä lauluna levylle, ja kappaleen lopullisen lyriikan teki John Bettis. Kappaleesta on tullut arvostettu, muun muassa Miles Davis on versioinut sen, ja se oli yksi "Thrillerin" top10-hiteistä, joita oli ennenkuulumattomat seitsemän singleä.
Don’t Stop ’til You Get Enough

Don’t Stop ’til You Get Enough on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen single vuoden 1979 albumilta Off the Wall. Kappale oli Jacksonin ensimmäinen itse sävelletty sooloartistina. Hän oli kuitenkin säveltänyt aiemmin kappaleita hänen ja veljiensä yhtyeelle The Jackson 5.
Tomi Pöllänen

Tomi Ensio Pöllänen (s. 26. toukokuuta 1978 Joensuu) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkolija.
Ura.
Pöllänen on Jokipoikien kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jääkiekon I-divisioonassa kaudella 1996–1997. Välillä joukkueensa kapteeninakin toiminut Pöllänen edusti Jokipoikia vuoteen 2001 asti ja siirtyi kaudeksi 2001–2002 Kouvolan KooKoohon. Hän teki siellä läpimurtonsa tehdessään 44 ottelussa tehot 28+23=51. Pöllänen voitti 28 osumallaan Mestiksen maalipörssin ja valittiin tähdistökentälliseen. Pistepörssissä hän sijoittui kolmanneksi yhdessä Hermeksen Jani Uskin kanssa. Pöllänen voitti myös Mestiksen hopeaa.
Pöllänen siirtyi kaudeksi 2002–2003 jääkiekon SM-liigan Porin Ässiin. Hän pelasi kauden 2004–2005 GET-liigan Frisk Tigersissa. Pöllänen palasi SM-liigaan kaudeksi 2005–2006 ja siirtyi sarjaan nousseeseen KalPaan. Hän oli aluksi seurassa kahden viikon koeajalla, jonka jälkeen sai 1+1-vuotisen sopimuksen. Pöllänen aloitti kauden 2006–2007 ottelukohtaisella sopimuksella Jokipojissa, mutta siirtyi seitsemän ottelun jälkeen kuukauden koeajalle Sveitsin Nationalliga B:n HC Sierreen. Hänen piti alun perin tuurata loukkaantunutta Eric Fortieriä, mutta jäi lopulta ilman sopimusta. Pöllänen palasi loppukaudeksi Jokipoikiin marraskuussa 2006.
Pöllänen siirtyi kaudeksi 2007–2008 GET-liigan Lillehammer IHK:hon. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan Pöllänen oli GET-liigan pistepörssin kuudes, toisella kolmas ja kaudella 2009–2010 hän voitti runkosarjan pistepörssin tehoin 28+41=69. Pöllänen valittiin liigan tähdistökentälliseen ja palkittiin kauden parhaana pelaajana.
Kaudeksi 2010–2011 Pöllänen palasi Frisk Tigersiin. Hän oli tehoilla 19+32=51 joukkueen paras pistemies ja sijoittui GET-liigan pistepörssissä yhdeksänneksi. Kevään 2011 pudotuspeleissä Pöllänen oli tehoilla 1+5=6 Tigersin paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton maanmiehensä Markku Vuorisalon kanssa.
Kaudeksi 2011–2012 Pöllänen siirtyi Ruotsin I-divisioonan Karlskrona HK:hon. Karlskrona HK nousi kauden päätteeksi Allsvenskaniin. Kaudeksi 2012–2013 Pöllänen nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistus

Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistus, puhekielessä Obamacare tai ACA, on uudistus, jonka sisältö on Yhdysvaltain edustajainhuoneen 22. maaliskuuta 2010 hyväksymässä lakipaketissa nimeltä Patient Protection and Affordable Care Act (myös muodossa H. R. 3590).
Poliittinen prosessi.
Edustajainhuone hyväksyi lakiehdotuksen äänin 219–212. Jokainen republikaani sekä 34 demokraattia äänesti ehdotusta vastaan.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama vahvisti lain seuraavana päivänä, 23. maaliskuuta. Terveydenhuoltouudistus oli yksi Obaman merkittävimmistä sisäpoliittisista hankkeista. Muutosta valmisteltiin yli vuoden ajan.
Donald Trumpin vaalilupauksiin kuului lain kumoaminen, mutta kumoaminen ei saanut riittävästi kannattajia republikaanien keskuudessa, ja Trump perui 24.3.2017 aiotun äänestyksen. Osa vastusti sitä siksi, että se olisi vienyt terveydenhoidon vähävaraisilta, osa siksi, että sen tuomat säästöt eivät olisi olleet riittäviä.
Sisältö.
Uudistus takaa sairausvakuutuksen yli 30 miljoonalle yhdysvaltalaiselle. Aluksi uudistus rajoittaa sairausvakuutusyhtiöiden mahdollisuuksia evätä vakuutus niiltä, joilla on jo valmiiksi olemassa oleva terveysongelma. Vakavaan tautiin sairastuneen vakuutetun turvaa ei voi myöskään enää yhtäkkiä lopettaa. Lisäksi jokaiselle tulee myöhemmin pakolliseksi hankkia sairausvakuutus vähävaraisten saadessa valtion tukea tai verohelpotuksia sen maksamiseksi.
Nuokkukohokki

Nuokkukohokki ("Silene nutans") on monivuotinen, nuokkuvakukkainen kohokkilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Nuokkukohokki kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Se on monivartinen, varsi on yleensä karvainen ja varsinkin yläosastaan tahmea. Kukintovarren tyvellä on tavallisesti kukattomia versoja. Kasvin juurakko on vaalea. Aluslehdet ovat vastapuikeita-suikeita. Ylimmät varsilehdet ovat tasasoukan suikeita. Kukinto koostuu useista toispuoleisesti nuokkuvista haaroista, ja niiden päässä sijaitsevista vaaleista kukista. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on ulkoverhiötön, pysyvästi hoikka ja violettisuoninen. Terälehdet ovat kellertävänvalkeat, kynnelliset ja syvään kaksijakoiset, niiden liuskat ovat kapeat. Suomessa nuokkukohokki kukkii kesä-heinäkuussa. Kukat ovat iltaisin tuoksuvia. Hedelmänä on kota.
Nuokkukohokista tunnetaan Pohjoismaissa kaksi muunnosta, karvanuokkukohokki (var. "nutans") ja kaljunuokkukohokki (var. "infracta"). Näistä jälkimmäinen on kokonaan kalju.
Levinneisyys.
Nuokkukohokkia tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaalta Venäjälle saakka. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan, Romaniaan, Etelä-Ukrainaan ja Keski-Venäjän eteläosiin, pohjoisessa Britteinsaarille, Fennoskandian keskiosiin ja Keski-Venäjän pohjoisosiin. Levinneisyysalue jatkuu Venäjällä Aasian puolelle Keski-Siperiaan saakka. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös muutamalle alueelle Pohjois-Amerikassa ja Uudessa-Seelannissa. Suomessa nuokkukohokki on melko yleinen laji eteläisimmässä osassa maata, missä se kasvaa myös alkuperäisenä. Lounais-Suomessa se on paikoin yleinenkin. Pohjoisempana laji on satunnainen uustulokas, jota on Länsi-Lapissa tavattu Käsivarren korkeudelle asti.
Elinympäristö.
Nuokkukohokki kasvaa muun muassa kuivilla mäenrinteillä, kalliotörmillä, harjunrinteillä, harjukedoilla, rinneniityillä ja -pensaikoissa ja kyläkedoilla.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1991–1992

Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kausi 1991–1992 oli järjestyksessään 29. maan korkeimman sarjatason, 1. Bundesliigan, kausi. Se alkoi 2. elokuuta 1991.
Nousijoina kauden aloittivat FC Hansa Rostock, FC Schalke 04, Dynamo Dresden ja MSV Duisburg. 
Mestaruuden voitti VfB Stuttgart. Bundesliigasta putosivat Stuttgarter Kickers, FC Hansa Rostock, Fortuna Düsseldorf ja MSV Duisburg.
Kampaniili

Kampaniili () on kirkon erillinen kellotorni. Varhaisimmat ovat peräisin alkuseurakunnan ajoilta. Kampaniileja on nykyään myös muissa julkisissa rakennuksissa kuin kirkoissa.
Kuuluisia kampaniileja ovat muun muassa Pisan torni, Pyhän Markuksen torni Venetsiassa ja Torinon tuomiokirkon kampaniili.
Juice Leskisen diskografia

Juice Leskisen diskografia käsittää yli 30 albumia, joissa hän esiintyy eri yhtyeidensä kanssa.
Sylvan Learning

Sylvan Learning (aiemmin Sylvan Learning Center) on useita oppimiskeskuksia käsittävä yritys. Sylvan tarjoaa henkilökohtaista avustusta lukemisessa, kirjoittamisessa, matematiikassa sekä opiskelutaidoissa. Se tarjoaa avustusta 4½-vuotiaista aina high school -ikäisiin asti.
Sylvanilla on noin 1 100 oppimiskeskusta ympäri Pohjois-Amerikkaa. Keskuksia on 49 Yhdysvaltojen osavaltiossa sekä kuudessa Kanadan provinssissa. Sen päämaja sijaitsee Baltimoressa, Marylandin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Unabomberina tunnettu yhdysvaltalainen kirjepommittaja Theodore Kaczynski kritisoi New York Timesissa vuonna 1995 ilmestyneessä manifestissaan "Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus" sitä, kuinka Sylvanin tapaiset oppimiskeskukset aivopesevät lapsia yhteiskuntaan sopiviksi.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1992–1993

Saksan jalkapallon 1. Bundesliigan kausi 1992–1993 oli järjestyksessään 30. maan korkeimman sarjatason, 1. Bundesliigan, kausi. Se alkoi 15. elokuuta 1992.
Nousijoina kauden aloittivat SC Freiburg, MSV Duisburg ja VfB Leipzig. 
Mestaruuden voitti Werder Bremen. Bundesliigasta putosivat VfL Bochum, KFC Uerdingen 05 ja 1. FC Saarbrücken.
A New Bohemia

A New Bohemia on Lapkon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. toukokuuta 2010.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Repullinen hiittiä

Repullinen hiittiä on rap-artisti Brädin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2010. Albumin julkaisi Rähinä Records -levy-yhtiö ja sen tuotannosta vastaa kokonaan MGI. Levyllä vierailevat muun muassa Sami Saari, Illi, TS, Cheek ja Osmo Ikonen. Levyn nimi on mukaelma Eppu Normaalin "Repullinen hittejä" -kokoelma-albumista.
Kappaleet.
Lisäietoja kappaleista.
Kappale "Parempaa kangasta" julkaistiin ensimmäistä kertaa jo vuonna 2008 "Suomihiphoppia Vol. 5" -kokoelmalla. "Kuka hän on" kappaleen kertosäkeen sanat on Kasevan kappaleesta "Striptease-tanssija". "Kato mun käteen" sisältää samplet Elastisen kappaleesta "Nuori nero" sekä 5th Elementin "2.8 promillea" -kokoelman "Mä oon niin leija" -kappaleesta.
Repullinen remixejä.
Albumista julkaistiin 4. elokuuta 2012 DJ Luoman tekemä remixversio nimellä "Repullinen remixejä". Remixversio julkaistiin vain ilmaisladattavaksi internetissä.
Kappaleet.
Lisäietoja kappaleista.
Ainoa kappale, jota ei ole remix-versiossa on "Parempaa kangasta". Albumilla on alkuperäisten kappaleiden lisäksi yksi skitti sekä kappale "EPMT mestari areenalla", joka on koottu Brädin säkeistöistä Herrasmiesliigan viideltä ensimmäiseltä "Ei pahalla, mut tahallaan" -kappaleelta.
Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus

Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus () on "Unabomberina" tunnetun kirjepommittaja Theodore Kaczynskin kirjoittama manifesti. Se julkaistiin 19. syyskuuta 1995 FBI:n suosituksesta The Washington Postissa sekä The New York Timesissa. Kaczynski oli toimittanut manifestin lehtien toimituksille kesäkuussa 1995. FBI suositteli lehdille manifestin julkaisemista vihjeiden saamiseksi.
Kaczynski oli poliisille osoitetussa kirjeessään luvannut lopettaa kirjepommikampanjansa, mikäli hänen manifestinsa julkaistaisiin laajalevikkisessä sanomalehdessä. Viimeisin pommi oli ollut tappava. Manifestin julkaisun jälkeen veljen vaimo epäili Theodoren voivan olla Unabomber ja veli David tunnisti Theodoren kirjoitustyylin vertaamalla henkilökohtaisiin kirjeisiin ja paljasti tämän FBI:lle. Kaczynskin asumukselle tehtiin kotietsintä ja hänet pidätettiin 4. huhtikuuta 1996. 
Sisältö.
"Teollinen yhteiskunta ja sen tulevaisuus" alkaa Kaczynskin väitteellä "Teollinen vallankumous ja sen seuraukset ovat olleet katastrofi ihmiskunnalle". Manifesti käsittelee teollistumisen ja modernin teknologian haittoja ihmisille sekä luonnolle. Kaczynski katsoo, että ihmisvapauden ja autonomian kaventuminen on väistämätöntä teknologisessa yhteiskunnassa, koska "järjestelmän täytyy säädellä tarkkaan ihmisten käyttäytymistä toimiakseen". Kaczynski uskoo tämän johtavan voimattomuuden tunteeseen, stressiin ja muihin psykologisiin ongelmiin.
Kaczynski kritisoi manifestissaan Sylvanin oppimiskeskusten kaltaisia paikkoja, joissa ihmiset "aivopestään" käyttäytymään järjestelmän mukaisesti. Hän korostaa, ettei propaganda kuitenkaan rajoitu vain oppimiskeskuksiin. Myös media ja yritykset manipuloivat ihmisiä käyttäytymään järjestelmälle hyödyllisellä tavalla. Kaczynskin mielestä teollista yhteiskuntaa ei voida tuhota rauhanomaisin keinoin, vaan sen tuhoaminen vaatii vallankumouksen.
Kaczynski analysoi manifestissaan modernia vasemmistoa. Hän uskoo modernin vasemmistolaisuuden olevan teknologisesta elämäntavasta johtuvaa oireilua. Kaczynski nimittää alhaisen itsetunnon ja ylisosiaalistumisen vasemmistolaisille keskeisiksi taipumuksiksi. Kaczynski pitää vasemmistolaisia esteenä teknologiavastaiselle vallankumoukselle, koska "vasemmistolaista ajaa vallantarve" ja "vasemmistolainen ei todennäköisesti koskaan luovu teknologiasta, koska teknologia on liian arvokas kollektiivisen vallan lähde". Hän ennustaa, että vasemmistolaiset tulevat käyttämään modernia teknologiaa muiden sananvapauden rajoittamiseen. 
Kaczynski oli lukenut ranskalaisen filosofin Jacques Ellulin teoksia, joista tunnetuin on tekniikan haittoja käsittelevä "The Technological Society". Kaczynski on maininnut Ellulin teoksen lempikirjakseen.
Kuusi moraalitarinaa

Kuusi moraalitarinaa tai Kuusi moraalista tarinaa ("Six contes moraux" tai myös "Contes moraux") on ranskalaisen elokuvaohjaajan Éric Rohmerin kuuden elokuvan sarja vuosilta 1962–1972.
Rohmer ei ollut erityisen tunnettu ohjaaja, eikä hänen esikoiselokuvansa "Leijonan merkki" saanut juuri huomiota. "Kuusi moraalitarinaa" -elokuvasarjan edetessä hänen maineensa kuitenkin alkoi kasvaa. Kiitetyimpiä ja yleisön suosikkeja ovat erityisesti "Yöni Maudin luona" ja "Clairen polvi". 
Kunkin elokuvan tarina rakentuu muunnelmana samasta teemasta: miehen ja naisen rakkaudesta, josta mies pyrkii pois toisen naisen luokse mutta palaa kuitenkin ensimmäisen luo. Rohmer on korostanut, että ranskan kielen moraali-sana on merkitykseltään toinen kuin muissa kielissä. Kyse ei ole tarinasta, jossa on moraali, vaan "moraliste" on kiinnostunut ihmisen sisäisistä mielenliikkeistä, ja olennaista on siten ihmisen oma näkemys käyttäytymisestään, ei käyttäytyminen sinänsä.
Sting in the Tail

Sting in the Tail on saksalaisyhtye Scorpionsin kahdeksastoista studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2010. Ensimmäisellä singlekappaleella ”The Good Die Young” vierailee Tarja Turunen.
Musiikillisesti yhtye meni takaisin juurilleen, ja albumille onkin poimittu parhaat elementit 1980-luvun albumeista ja yhdistelty hieman uutta. 
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 23. Suomessa se nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Päällekkäisvalotus

Päällekkäisvalotus on valokuvauksessa käytetty tekniikka, jossa sama valokuva valotetaan kahdesti tai useammin.
Kaksoisvalotuksella luodaan kuva, jossa on päällekkäin kaksi kuvaa. Sitä voidaan käyttää luomaan aavemaisia kuvia tai tuomaan kuvaan ihmisiä tai esineitä, joita ei alkuperäisessä kuvassa ollut paikalla. Tekniikkaa on käytetty usein valokuvahuijausten luomiseen ja toisaalta myös taiteellisten syiden takia. Digitaalitekniikalla voidaan käyttää kuvankäsittelyohjelmaa kahden kuvan muuttamiseen päällekkäisiksi.
Kriketin maailmanliiga

Kriketin maailmanliiga on vuonna 2007 käynnistynyt sarja. Alkuperäinen liiga käsitti viisi divisioonaa, joihin joukkueet valittiin maailmanrankingin perusteella. Toisella kaudella liigassa on jo kahdeksan divisioonaa. Ensimmäisellä kaudella kuhunkin turnaukseen osallistui 6-12 joukkuetta, mutta kaudella 2009–2013 kuhunkin divisioonaan osallistuu kuusi joukkuetta, poikkeuksena 8. divisioona, jossa pelaa kahdeksan joukkuetta. Lopputurnauksessa, joka on karsinta World Cupiin pelaa kuitenkin 12 joukkuetta.&lt;br&gt;
Kustakin divisioonasta kaksi parasta nousee ylempään divisioonaan, kaksi heikointa putoaa alempaan ja muut säilyttävät paikkansa ko. divisioonassa, joka pelataan jälleen kahden vuoden kuluttua. Tästä on kuitenkin muutamia poikkeuksia. 8. divisioonasta nousee kaksi, mutta vain yksi säilyy ja loput viisi joukkuetta putoavat liigasysteemin ulkopuolelle. Nämä paikat täytetään sitten maanosien (Afrikka, Amerikka, Aasia ,Itä-Aasia-Tyynenmeren alue ja Eurooppa) parhailla joukkueilla, joilla ei vielä ole paikkaa maailmanliigassa. 1. divisioonasta ei myöskään kesken kauden pudoteta yhtään joukkuetta, vaan kaikki kuusi ovat varmuudella mukana lopputurnauksessa, josta jälleen 6 parasta jatkaa 1. divisioonassa. Sijoille 7-10 sijoittuneet aloittavat 2. divisioonassa ja 11-12 sijoittuneet 3. divisioonassa. Lopputurnauksen neljä parasta joukkuetta selviytyvät lisäksi World Cupiin.&lt;br&gt;
Kaudella 2007–2009 maailmanliigan voittajaksi selviytyi Irlanti. Irlannin krikettijoukkue käsittää sekä Irlannin tasavallan että Pohjois-Irlannin pelaajat.
Tod Browning

Tod Browning (syntyjään Charles Albert Browning, Jr.; 12. heinäkuuta 1880 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat – 6. lokakuuta 1962 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen ohjasi urallaan sekä mykkä- että äänielokuvia. Hän ohjasi mm. elokuvat "Dracula – vanha vampyyri" ja "Freaks – kummajaiset".
Ura.
Browningin lapsuudesta ei ole juurikaan tietoja, mutta 16-vuotiaana hän karkasi kiertävän sirkuksen mukaan. Browning esiintyi sirkuksessa mm. klovnina, käärmeihmisenä ja kahlekuninkaana. Hän työskenteli sirkuksen lisäksi huvipuistoissa ja vaudevillessä, ennen kuin aloitti uransa elokuvanäyttelijänä Biographilla vuonna 1913. Seuraavana vuonna hän siirtyi Reliance-Majestic Studiosille, jossa hän esiintyi mm. D. W. Griffithin elokuvassa "Suvaitsemattomuus" (1916). Browning toimi myös elokuvan apulaisohjaajana.
Browning siirtyi Universal Picturesin listoille vuonna 1919. Universalilla Browning ohjasi useita elokuvia Priscilla Deanin kanssa. Yrityksen palveluksissa hän tutustui myös näyttelijä Lon Chaneyyn, jonka kanssa hän teki myöhemmin yhteistyötä. Metro-Goldwyn-Mayer perustettiin 1924, ja se tavoitteli nousemista Hollywoodin suurimmaksi elokuvayhtiöksi. Se palkkasikin heti monia suuria nimiä. Browning ohjasikin vuonna 1925 MGM:lle elokuvan "Kolme paholaista" (1925), jonka pääosassa oli Chaney. Elokuva oli vuoden 1925 menestykkäimpiä. Browningin ja Chaneyn yhteistyö ehti tuottaa MGM:lle kahdeksan elokuvaa ennen Chaneyn kuolemaa vuonna 1930. Näistä tunnetuimmat ovat "Singaporen opiumipesä" (1926), "Kädetön Alfonso" (1927), "West of Zanzibar" (1928) ja kadonnut "Laukaus yössä" (1927). Browningin muut elokuvat tuona aikana eivät saavuttaneet samaa kuuluisuutta kuin ne, jotka hän teki Chaneyn kanssa.
Monissa Browningin elokuvista oli uhkaava ilmapiiri. Hänen vuoden 1931 elokuvansa "Dracula – vanha vampyyri", jossa pääosaa esitti Bela Lugosi, nosti Universalin kauhugenren hallitsijaksi kahdeksi vuosikymmeneksi. Se oli myös käytännössä aloittamassa uutta elokuvan lajityyppiä. "Draculan" menestyksen jälkeen Universal mainosti tekevänsä vielä uuden kauhuelokuvan. Se oli ensimmäinen kerta, kun termiä kauhuelokuva käytettiin. Browningin menestys "Draculan" jälkeen ei jatkunut kovinkaan kauan, sillä hänen seuraava elokuvansa, "Freaks – kummajaiset" (1932), käytännössä lopetti hänen uransa. "Freaksin" päähahmoina oli sirkuksen kummajaisia, mikä oli monelle katsojalle liikaa. Katsojat inhosivatkin elokuvaa, ja kriitikot haukkuivat sen. Elokuva oli myös 31 vuoden ajan kiellettynä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. "Freaksin" maine on kuitenkin kasvanut sen jälkeen, kun se esitettiin uudelleen Venetsian elokuvajuhlilla 1962. Siitä on tullutkin kriitikoiden ylistämä.
"Freaksin" surkean menestyksen jälkeen Browning tippui b-elokuvien ohjaajaksi, mikä ei tarjonnut hänelle tarpeeksi haasteita. Hän ohjasikin enää muutaman elokuvan, kunnes lopetti uransa 1939. Browningin viimeisimpiä elokuvia olivat "Mark of the Vampire" (1935), joka oli uusintaversio "Laukauksesta yössä", ja "Hirveä kosto" (1936).
Lee Seung-hoon

 
Lee Seung-Hoon (s. 6. maaliskuuta 1988 Soul) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija ja pikaluistelun kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kaukalopikaluistelu.
Lee sijoittui kaukalopikaluistelun MM-kilpailuissa Pekingissä 2005 kolmanneksi 1 500 ja 3 000 metrillä sekä kokonaiskilpailussa viidenneksi. 5 000 metrin viestissä hän kuului Etelä-Korean hopeajoukkueeseen. Gangneungin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestin maailmanmestaruuden. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän voitti 3 000 metriä ja sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi. MM-joukkuekilpailussa hän sai hopeaa Chuncheonissa 2005 ja pronssia Harbinissa 2008.
Lee sai Torinon universiadeissa 2007 kultaa viestissä, hopeaa 1 000 ja 3 000 metrillä sekä pronssia 1 500 metrilä. Harbinin univediadeissa 2009 hän voitti kultaa 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä sekä sai pronssia viestissä. 
Pikaluistelu.
Lee siirtyi pikaluisteluun 2009, kun hän ei mahtunut Etelä-Korean kaukalopikaluistelumaajoukkueeseen. Hän voitti Obihiron Aasian mestaruuskilpailuissa 2010 kultaa 1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 6.16,95. 10 000 metrillä hän voitti kultaa olympiaennätyksellä 12.58,55. Hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi, kun nopeimman ajan luistellut Sven Kramer hylättiin ratarikon vuoksi. Joulukuussa 2010 hän voitti Harbinissa Aasian-mestaruuden 1 500, 5 000 ja 10 000 metrillä. Inzellin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 5 000 metrillä ja oli neljäs 10 000 metrillä. Hän voitti Aasian mestaruuden 5 000 ja 10 000 metrillä Astanassa 2012. Seuraavana talvena hän sai maanosan mestaruuskilpailuissa Changchunissa kultaa 5 000 ja 10 000 metrillä sekä hopeaa 1 500 metrillä. Sotšin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa sekä oli neljäs 10 000 metrillä ja kahdeksas 5 000 metrillä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sai joukkuetakaa-ajossa hopeaa ja oli 10 000 metrillä neljäs. Heerenveenissä 2015 hän sai MM-pronssia joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Hän voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden Kolomnassa 2016 ajalla 7.18,26 ja oli 10 000 metrillä kymmenes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Lee voitti kultaa yhteislähtökilpailussa ja saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä ja viidenneksi 5 000 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia yhteislähdössä. Hän sijoittui MM-kilpailujen yhteislähdössä neljänneksi 2023 ja sai samassa lajissa hopeaa 2025. Hän sai vuonna 2025 hopeaa Aasian talvikisojen joukkuetakaa-ajossa.
Lee voitti yhteislähdön maailmancupin kausilla 2014–2015 ja 2016–2017 sekä sijoittui kolmanneksi 2017–2018. Hän on voittanut yhdeksän maailmancupin osakilpailua yhteislähdössä ja yhden 5 000 metrillä.
Ekoenergia

EKOenergia-merkki on Suomen luonnonsuojeluliiton (SLL) ylläpitämä ympäristömerkki energialle. Se on ainoa energian ympäristömerkki Suomessa ja toimii maailmanlaajuisesti. Merkki on voittoa tavoittelematon. 
Kriteerit ja historia.
Merkki myönnetään uusiutuvista energianlähteistä tuotetulle energialle tietyin kriteerein. Kriteerien täyttymistä valvotaan vuosittaisella auditoinnilla. 
Merkin tavoitteena on ohjata kuluttajia energiavalintoihin, joiden ympäristövaikutukset ovat mahdollisimman pienet, sekä lisätä tietoisuutta energiantuotannon ympäristöhaitoista. Se todentaa myös, että ostopäätös johtaa aina uuteen uusiutuvan energian tuotantoon. 
EKOenergia-merkki on Suomen ainoa riippumattomasti valvottu energian sertifiointijärjestelmä. Se on myös ainoa koko maailmanlaajuinen ympäristömerkki energialle. 
Merkki on ollut käytössä vuodesta 2013, mutta sen juuret ovat suomalaisessa 1998 perustetussa Norppaenergia-merkissä, jolloin sähkömarkkinoiden vapautumisen myötä kuluttajille avautui mahdollisuus kilpailuttaa energiayhtiöitä. Nykyinen logo otettiin käyttöön siitä järjestetyn suunnittelukilpailun jälkeen 23. lokakuuta 2009.
Tulokset.
Ilmastorahasto.
Jokaisesta EKOenergiana myydystä megawattitunnista maksetaan vähintään 10 eurosenttiä EKOenergian Ilmastorahastoon, josta rahoitetaan uusiutuvan energian hankkeita kehittyvissä maissa. 
Hankkeiden toteuttajina toimivat kokeneet kansainväliset tai paikalliset kansalaisjärjestöt, ja ne toteutetaan tiiviissä yhteistyössä paikallisen väestön kanssa. Hankkeet vähentävät energiaköyhyyttä ja edistävät konkreettisesti muitakin kestävän kehityksen tavoitteita. Rahoitettavat hankkeet valitaan vuosittain läpinäkyvällä ja avoimella prosessilla, jossa myyjät ja kuluttajat ovat aktiivisesti mukana. Lopullisen päätöksen rahoituksesta tekee EKOenergian hallitus. 
EKOenergia on rahoittanut vuodesta 2015 lähtien 99 hanketta yhteensä 2 915 945,70 eurolla. 
Valtuutetut myyjät Suomessa.
Suomessa Ekoenergiaa myyvät muun muassa Ekosähkö Oy, Helen, Lumme-energia, Nordic Green Energy, Porvoon Energia, Raaseporin Energia, Oomi, Vattenfall ja Väre. Jotkut yritykset myyvät Ruotsissa, Tanskassa tai Norjassa tuotettua energiaa.
Carlos Megía Dávila

Carlos Megía Dávila (s. 7. heinäkuuta 1966 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi vuodet 1995–2009 Espanjan Primera Divisiónissa, yhteensä 220 ottelua.
Hänen isänsä oli myös jalkapallotuomari. Nykyään Megía Dávila työskentelee Real Madridin organisaatiossa.
Hän tuomitsi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 10. syyskuuta 1995, jossa kohtasivat Valencia ja Valladolid. Vuonna 2004 hän tuomitsi Supercopa de Españan ottelun. Hän tuomitsi urallaan myös Mestarien liigan sekä Uefa-cupin otteluita.
Megía Dávila nimettiin kaudeksi 2009–2010 yhdeksi erotuomareista, mutta hän ei kuitenkaan läpäissyt kuntotestejä.
Espanjan suurin urheilulehti "Marca" palkitsi kausina 2007–2008 ja 2008–2009 Megía Dávila Primera Divisiónin parhaana erotuomarina ("Guruceta").
Gregoire Lake Estates

Gregoire Lake Estates on Gregoire Lake -järven rannalla sijaitseva 253 asukkaan (2008) nukkumalähiö Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Gregoire Lake Estates sijaitsee Highway 881 -maantien varrella, noin 7 kilometriä itään Highway 63 -tieltä ja noin 25 kilometriä Fort McMurraysta. Alueen asukkaiden tärkein työllistäjät ovat öljyhiekkaa louhivat öljy-yhtiöt, jotka työllistävät noin 30 prosenttia alueen asukkaista. "Gregoire Lake Provincial Park" -luonnonpuisto sijaitsee asuinalueen pohjoispuolella. Arvioiden mukaan alueen västö kasvaisi 362 asukkaaseen vuoteen 2030 mennessä. Nykyisin alueella on 84 asuintaloa ja väestön kasvaessa alueelle tarvittaisiin rakentaan 29 uutta asuntoa, mutta tällä hetkellä alue on täyteen rakennettu. Yhtenä vaihtoehtona on kaavailtu tonttien puolittamista, mutta päätöstä asiasta ei ole vielä tehty (huhtikuu 2008).