tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alan Smith (jalkapalloilija, 1962)

Alan Smith (s. 21. marraskuuta 1962) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Smith edusti suurimman osan ammattilaisurastaan lontoolaisseura Arsenalia, jonne hän siirtyi vuonna 1987. Tätä ennen hän pelasi viiden vuoden ajan, vuodesta 1982, Leicester Cityssä. Hän oli Arsenal-vuosinaan voittamassa kahta Englannin mestaruutta, kausina 1988–1989 ja 1990–1991, joina hän oli myös silloisen Englannin 1. divisioonan paras maalintekijä. Ensiksi mainitulla kaudella hän teki 23 ja jälkimmäisellä 22 liigamaalia. Lisäksi Smith oli voittamassa FA Cupia vuonna 1993 ja Euroopan cup-voittajien cupia vuonna 1994. Hän teki italialaisseura Parmaa vastaan pelatun, 1–0 päättyneen loppuottelun ainoan maalin.
Smith lopetti pelaajauransa vuonna 1995, 32-vuotiaana, polvivamman vuoksi. Hän edusti Arsenalia kahdeksan vuoden aikana 347:ssä ottelussa, joissa hän teki 115 maalia. Englannin A-maajoukkueessa Smith pelasi 13 ottelua, ensimmäisen kerran vuonna 1988, ja teki kaksi maalia. Hän kuului Englannin joukkueeseen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1992.
Pelaajauransa jälkeen Smith on toiminut muun muassa The Daily Telegraph -lehden kolumnistina ja television Sky Sportsin jalkapallokommentaattorina. Hän on ollut kommentaattorina myös EA Sportsin FIFA-videopeleissä.
O. A. Wilkman

O. A. Wilkman viittaa seuraaviin henkilöihin:
Ivo Josipović

Ivo Josipović, (s. 28. elokuuta 1957 Zagreb) on kroatialainen poliitikko, säveltäjä ja maansa kolmas presidentti vuosina 2010–2015. Josipović edusti poliitikkona Kroatian sosiaalidemokraattista puoluetta.
Josipović opiskeli oikeustieteitä ja valmistui maisteriksi vuonna 1985 ja tohtoriksi 1994. Lisäksi Josipović on opiskellut Zagrebin musiikkiakatemiassa. Ennen presidenttikauttaan Josipović toimi Kroatian parlamentin jäsenenä vuodesta 2003 lähtien.
Josipović voitti 32,4 prosentin ääniosuudella Kroatian presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen 27. joulukuuta 2009. Josipovićin vastaehdokkaaksi vaalien toiselle kierrokselle tuli sitoutumaton Milan Bandić. Toinen kierros pidettiin 10. tammikuuta 2010. Josipović sai äänistä 60,29 % ja valittiin maansa kolmanneksi presidentiksi.
Josipović pyrki toisellekin presidenttikaudelle, mutta tammikuussa 2015 pidetty vaali ratkesi hänen vastaehdokkaansa Kolinda Grabar-Kitarovićin niukkaan voittoon.
Åtvidaberg

Åtvidaberg on samannimisen Åtvidabergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 859 asukasta.
Åtvidaberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Åtvidabergin alueella alettiin keskiajalla louhia kuparia ja kuntaan muodostui paljon teollisuutta. Kun kuparikaivokset ehtyivät 1800-luvun lopulla, sadat Åtvidabergin asukkaat lähtivät siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin Michiganin osavaltion pohjoisosan kuparikaivoksiin, jonne tuli myös paljon suomalaisia (ks. Kuparisaari) ja muita eurooppalaisia. 
Sellu- ja paperiteollisuutta Åtvidabergissä harjoittivat Cedersholmin (1805–1850) ja Mariedahlin (1821–1967) tehtaat.
1970-luvulle saakka suurimpana teollisuusyrityksenä toimi Willgodt Odhnerin kehittämiä mekaanisia laskimia sekä muita toimistovälineitä kuten kirjoituskoneita valmistanut Facit, joka oli muodostunut 1942 Original-Odhner-yhtiön ja Åtvidaberg-yhtiön fuusiossa. Sähköisten laskinten ja kirjoituskoneiden tuloon yhtiö ei kyennyt kunnolla vastaamaan. Vuonna 1972 Facit myytiin Electroluxille, joka myi sen eteenpäin Ericssonille vuonna 1981. Eri vaiheiden jälkeen omistajaksi tuli sopimusvalmistaja Partnertech, jonka puolestaan osti suomalainen Scanfil Oyj 2015.
Kunnan jalkapallojoukkue Åtvidabergs FF pelaa Ruotsin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Åtvidaberg on pienin Allsvenskan-joukkueen kotikunta kaudella 2012.
Willy Hess (viulisti)

Willy Hess (14. heinäkuuta 1859, Mannheim, Saksa – 17. helmikuuta 1939, Berliini, Saksa) oli saksalainen viulutaiteilija ja viulunsoiton opettaja. Hän opiskeli aluksi opettajanaan oma isänsä, joka oli Louis Spohrin oppilas. Vuonna 1865 Hess matkusti opiskelemaan Yhdysvaltoihin, jossa teki 9-vuotiaana kiertueen Thomas Orchestran kanssa. Alankomaihin hän muutti 1872, sieltä Heidelbergiin ja 1876 hän aloitti opinnot Berliinin musiikkikorkeakoulussa Joseph Joachimin oppilaana. Aiemmin häntä oli opettanut muun muassa Henri Vieuxtemps.
Hess työskenteli konserttimestarina Frankfurt am Mainissa 1878–1886 ja hänestä tuli 1886 Rotterdamin konservatorion viulunsoiton professori. Vuodet 1888–1895 hän toimi Manchesterissa Hallé-orkesterin konserttimestarina ja 1895–1903 Kölnin konservatorion professorina. Kölnissä Hess toimi Gürzenich-kvartetin ensiviulistina. Lontoon kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa (Royal Academy of Music) hän opetti 1903–1904. Berliinin musiikkikorkeakoulun viulunsoiton professorina hän oli 1910–1928.
Kamarimusiikkia Willy Hess soitti Boston Symphony Quartettissa, josta myöhemmin tuli Hess-Schröder-kvartetti. Berliinissä syntyi pianotrio, jossa pianoa soitti Georg Schumann ja sellistinä toimi aluksi Hugo Dechert. Sittemmin selloa soitti G. Wille ja lopuksi A. Földesy. Berliinissä Hess soitti myös Haliř-kvartetin ensiviulistina.
4-hydroksinonenaali

4-hydroksinonenaali (C9H16O2) eli 4-HNE tai vain HNE on tyydyttymätön hydroksyyliryhmän sisältävä aldehydi. 4-hydroksinonenaali on solumyrkyllinen yhdiste, jota muodostuu lipidien peroksidaatiossa.
Muodostuminen.
4-hydroksinonenaalia syntyy oksidatiivisen stressin yhteydessä LDL-kolesterolista. Erityisesti 4-hydroksinonenaalia muodostuu monityydyttymättömistä omega-6-rasvahapoista, kuten arakidonihaposta ja linolihaposta.
4-hydroksinonenaalin lisäksi LDL-kolesterolin hapettuessa syntyy muitakin haitallisia yhdisteitä, kuten malonidialdehydiä ja radikaaleja.
Vaikutukset.
4-hydroksinonenaali on hyvin reaktiivinen ja reagoi esimerkiksi monien proteiinien kanssa aiheuttaen soluvaurioita ja jopa apoptoosin eli solukuoleman. Yhdiste reagoi erityisesti rikkiä sisältävien aminohappojen kanssa. Se kiinnittyy kovalenttisesti kysteiini-, histidiini- ja lysiiniaminohappoihin niin kutsutulla Michael-additiolla.
4-hydroksinonenaali on mutageeninen yhdiste eli kykenee aiheuttamaan vaurioita DNA:ssa. Lisäksi se estää proteolyysiä. Aineen yhteyttä Parkinsonin tautiin on myös tutkittu. Otsonin on todettu lisäävän 4-hydroksinonenaalin muodostumista kehossa. On siis mahdollista, että yhdiste on osasyyllinen otsonin aiheuttamiin soluvaurioihin esimerkiksi keuhkoissa.
Detoksifikaatio.
Glutationi on tripeptidi, joka sisältää kysteiiniaminohapon. 4-hydroksinonenaali reagoi proteiinien sijasta glutationin kanssa eikä näin pääse aiheuttamaan soluvaurioita. Tätä reaktiota katalysoivat entsyymit, jotka kuuluvat glutationi-S-transferaaseihin. Näillä entsyymeillä ja glutationilla on siis tärkeä rooli 4-hydroksinonenaalin detoksifikaatiossa.
Merimiessäkki

Merimiessäkki () on suuri sylinterin muotoinen kantoväline, jonka saa suljettua päältä. Merimiessäkki valmistetaan paksusta kankaasta, jolloin se on sekä kevyt että kestävä.
Merimiessäkin englanninkielinen nimi "Duffel bag" viittaa belgialaiseen Duffelin kaupunkiin. Sieltä oli alkujaan peräisin paksu kangas, josta säkkejä tehtiin. Suomalainen nimi merimiessäkki perustuu säkin yhteen perinteiseen käyttäjäkuntaan, merimiehiin. Näiden lisäksi merimiessäkki kuuluu useassa valtiossa sotilaiden varustukseen.
HC Dennis

HC Dennis oli turkulainen käsipalloseura, joka lakkautettiin vuonna 2005.
Historia.
Seuran perusti vuonna 1995 turkulainen pizzayrittäjä Dennis Rafkin. Seura sai paikan käsipallon 3-divisioonasta Turun Weikkojen luovuttua sarjapaikasta. Sen jälkeen seura nousi vuosi vuodelta sarjaportaista ylöspäin.
Vuonna 1996 seura aloitti virallisen pelitoimintansa ja nousi jo kaudeksi 1998–1999 SM-sarjaan. Ensimmäinen kausi päättyi heti mitaleihin, sillä seura voitti SM-pronssia. 2000-luvulla seura alkoi saavuttamaan kirkkaimpia mitaleita ja vuonna 2000 HC Dennis voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Seura voitti myös viisi perättäistä käsipallon Suomen Cupia. Viimeisellä kaudellaan HC Dennis saavutti SM-pronssia, jolloin seura oli saavuttanut seitsemällä perättäisellä kaudella vähintään SM-mitalin.
Huhtikuussa 2005 seuran toiminta päätettiin lopettaa Rafkinin huonon terveydentilan takia. Lopettamispäätöstä edesauttoivat myös kaupungin huono hallitilanne, sekä Pohjoismaiden käsipalloliigan peruuntuminen. HC Dennisin sarjapaikan sai HC Fenix, joka jatkoi seuran junioritoimintaa.
Akša

Akša () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ononin ja sen sivujoen Akšan laaksossa 269 kilometriä Tšitasta etelään. Kylä on Akšan piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).
Totmasta muuttaneet talonpojat perustivat kylän vuonna 1750. Siellä ovat asuneet karkotettuina dekabristit Pavel Abramov (1832–1836), Konstantin Torson (1835–1837) ja Wilhelm Küchelbecker (1839–1844). Vuodesta 1872 lähtien Akša oli kaupunki sekä Taka-Baikalian lääniin kuuluneen piirikunnan ja kasakkastanitsan keskus. Vuonna 1926 se alennettiin kyläksi.
Akšassa on metsäteollisuutta ja lihatehdas. Kylässä toimii keskikoulu, lasten luomistyön keskus, urheilukoulu, kulttuuritalo, kotiseutumuseo, kirjasto, piirisairaala ja ortodoksinen pyhän Nikolaoksen kirkko. Paikallislehtenä ilmestyy "Selskaja nov". Nähtävyyksiä ovat Pavel Abramovin hauta, Akšan linnoituksen jäänteet sekä vanhat asuintalot.
Tupik

Tupik () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tungir-joen rannalla 811 kilometriä Tšitasta koilliseen. Kylä on Tungirin-Oljokman piirin keskus. Asukkaita on 1 000 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on perustettu turkisten kauppapaikaksi 1920-luvulla. Vuonna 1966 se siirrettiin kauemmaksi tulva-alueelta. Ennen Baikalin–Amurin rautatien rakentamista Tupikin kautta kulki talvitie Kalarin piirin Tšaraan. Lentoliikenne alueen pääkaupunkiin loppui vuonna 1993. Nykyään maantie yhdistää kylän 102 kilometrin päässä sijaitsevaan Mogotšan rautatieasemaan.
Asukkaat harjoittavat etupäässä metsästystä. Kylässä asuu noin 90 evenkiä. Tupikissa on piirin ainoa keskikoulu ja sen yhteydessä toimiva kotiseutumuseo, koululaisten asuntola, vapaa-ajankeskus, kirjasto, piirisairaala ja sääasema. Paikallislehtenä ilmestyy "Severjanka".
Jussi Ristimäki

Jussi Mikko Ristimäki (s. 30. tammikuuta 1944 Seinäjoki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaura.
Ristimäen kasvattajaseura pelaajana oli Törnävän Pallo-55. Suurimman osan peliurastaan hän pelasi Seinäjoen Palloseurassa sekä Ilves-Kissoissa.
Kissojen paidassa hän pelasi SM-sarjassa 81 ottelua. Maajoukkueessa Ristimäki pelasi kaksi ottelua alle 18-vuotiaiden joukkueessa vuonna 1962.
Valmentajaura.
Pelaajauransa loputtua Ristimäki siirtyi heti valmennustehtäviin. Hän toimi neljänä kautena Tampereen Ilveksen apuvalmentajana. Vuonna 1982 hän otti haltuunsa Ilveksen päävalmentajan paikan ja johdatti seuran seuraavalla kaudella mestaruuteen. Vuotta myöhemmin joukkue saavutti SM-pronssia. Kaudeksi 1985 Ristimäki siirtyi Tampereen Pallo-Veikkojen joukkueen peräsimeen II divisioonassa ja saavutti jo ensimmäisellä kaudellaan nousun I divisioonaan. Ristimäki palasi kuitenkin Ilveksen valmentajaksi 1989 ja johdatti seuran sen historian toiseen Suomen Cup -mestaruuteen vuonna 1990. Kausina 1993–1994 hän toimi porilaisen FC Jazzin päävalmentajana johdattaen heti ensimmäisellä kaudella joukkueen Suomen mestaruuteen.
Kesken kauden 1995 Ristimäki tuli toiselle kerralleen TPV:n valmentajaksi, tavoitteenaan säilyttää joukkueen sarjapaikka. Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään joukkueen kurssia ja putoaminen sinetöityi viimeisellä kierroksella. Tämän jälkeen Ristimäki toimi kolme kautta piirijoukkuevalmentajana.
Pidettyään taukoa vastuuvalmentamisesta kolmen vuoden ajan, Ristimäki palkattiin heinäkuussa 2001 mestaruuteen johdattamansa Jazzin valmentajaksi pelastaakseen joukkueen putoamiselta. Hän onnistui tehtävässään ja Jazz säilyi Veikkausliigassa. Ristimäki palkattiin toistamiseen pelastamaan Jazz vuoden 2002 liigakarsintaa varten, jossa porilaisjoukkue säilyi sarjassa viimeisen pelin tasatuloksen ansiosta. Seuraavan kerran valmentajana Ristimäki toimi vuonna 2006, kun hänet palkattiin vahvistamaan Porin Palloilijoiden valmennusryhmää kesken kauden. Toistaiseksi viimeisen kerran päävalmentajana hän on toiminut Ilves-Kissojen peräsimessä, jossa hän saavutti sarjanousun Kakkoseen kaudella 2010.
9Dragons

9Dragons on eteläkorealaisen Indy21:n kehittämä massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli, joka julkaistiin ensi kerran suljettuna beta-versiona Microsoft Windowsille syyskuussa 2006.
Peli sijoittuu Ming Dynastian aikaiseen Kiinaan ja pohjautuu kamppailulajien ympärille. Pelaaja voi omalla hahmollaan aloittaa kuudesta eri paikasta oman seikkailunsa. Jokainen aloituspaikka on jonkin klaanin hallinnassa. Jokaisessa näistä on matalatasoisia hirviöitä, elämiä tai sotureita, joita surmaamalla voi kehittää omaa hahmoaan.
Antti Boman

Antti Boman (s. 5. elokuuta 1974) on suomalainen jääkiekkotuomari ja uransa lopettanut jääkiekkoilija. Boman tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän on SM-liigan historian eniten otteluita tuominnut päätuomari.
Boman aloitti SM-liigan tuomarina syksyllä 2007. Hänet palkittiin kaudella 2010–2011 Unto Wiitala -palkinnolla SM-liigan parhaana tuomarina yhdessä Jari Levosen kanssa. Hänet on palkittu kahdeksan peräkkäistä kertaa kaudesta 2017–2018 kauteen 2024–2025 Kultaisella pillillä SM-liigan pelaajien äänestämänä parhaana tuomarina. Kaudella 2015–2016 Boman toimi päätuomarina KHL:ssä.
Boman tuomitsi CHL-pelejä kaudella 2008–2009 ja jääkiekon MM-kilpailuja 2012 Suomessa ja Ruotsissa. 
Liigan neljännesfinaaliottelussa 22. huhtikuuta 2021 Boman tuomaroi uransa 700. ottelunsa Liigassa. Hän oli neljäs ottelumäärään yltänyt suomalainen erotuomari. Hän tuomaroi tuhannennen liigaottelunsa 26. maaliskuuta 2025. Hän on toinen tähän ottelumäärään yltänyt päätuomari Timo Favorinin ohella.
Pelaajaura.
Boman on pelannut yli 160 ottelua Suomen, Ruotsin, Saksan, Norjan ja Ranskan sarjoissa. SM-liigassa hän edusti Porin Ässiä ja Tampereen Tapparaa ja pelasi vuosina 1996–2004 runkosarjassa 139 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja sai 14 syöttöpistettä sekä istui jäähyllä 44 minuuttia.
Sulo Lipsanen

Sulo Aulis Lipsanen (5. huhtikuuta 1929 Imatra – 18. tammikuuta 2012 Imatra) oli suomalainen pesäpalloilija.
Sulo Lipsanen on Imatran Pallo-Veikkojen perustajajäsen. Mestaruussarjan tuomarina hän toimi 1960–1964, Itä–Länsi-ottelun päätuomarina 1963, jolloin hänet valittiin myös vuoden tuomariksi, ja Itä–Länsi-ottelun valitsijamiehenä 1962.
Pesäpallon Mestaruussarjassa Lipsanen pelasi 1949 (Tainionkosken Tähti).
Lipsanen pelasi myös TUL:n mestaruussarjoissa jääpalloa 1949–1950 ja koripalloa 1951–1954.
Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki Lipsaselle myönnettiin 1975.
Saavutukset.
Pesäpallotuomarina
Ansiomerkit
Aleksi Rantala

Aleksi Rantala (s. 25. elokuuta 1978 Turku) on suomalainen jääkiekkotuomari. Rantala tuomitsee pääsääntöisesti Liiga:ssa päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2003-2004.
Kansainvälisellä uralla hän on toiminut tuomarina mm. MM-kilpailuissa 2014-2015 ja 2018, 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja ollut tuomarina Japanissa ja Etelä-Koreassa.
Rantala oli ensimmäinen täyspäiväinen ulkomaalainen ammattilaistuomari SHL:ssä Ruotsissa. Nykyisin Rantala kuuluu Liigan ammattituomariryhmään.
Petri Tuomisto

Petri Tuomisto (s. 14. maaliskuuta 1971) on suomalainen jääkiekkotuomari. Tuomisto tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan kaudella 2005–2006 linjatuomariksi, mutta siirtyi 2009–2010 päätuomariksi. 
Pelaajana Tuomisto on Porin Ässien kasvatti. Hän pelasi yhden kauden ajan Ässien A-junioriessa ennen lähtöään Alaskaan opiskelemaan ja pelaamaan yliopistokiekkoa. Neljän Alaskassa vietetyn vuoden jälkeen Tuomisto palasi takaisin Suomeen ja pelasi kaudella 1996–1997 seitsemän ottelua Ässien liigajoukkueessa ja kolme ottelua TuTon divarijoukkueessa. Seuraavan kauden Tuomisto pelasi I-divisioonaa Kokkolassa Hermeksen joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi vielä kaksi vuotta Ranskassa ja lopetti sitten uransa pelaajana ja siirtyi erotuomariksi.
Tuomiston poika Antti pelaa myös jääkiekkoa Ässien A-junioreissa.
Tuomo Sorakangas

Tuomo Sorakangas (s. 2. heinäkuuta 1978 Oulu) on suomalainen jääkiekkotuomari. Sorakangas tuomitsee pääsääntöisesti Mestistä päätuomarina. SM-liigaa hän tuomitsi 2001-2002 alkaen linjatuomarina ja siirtyi 2006-2007 päätuomariksi. Nuorempana Sorakangas pelasi jääkiekkoa B-junioreihin saakka.
Sorakangas on tuominnut jääkiekkopelejä myös Aasian-sarjoissa.
Alpo Viinikainen

Alpo Antero Viinikainen (s. 25. huhtikuuta 1941 Jyväskylä) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Alpo (Vini) Viinikainen aloitti pesäpalloilun Lohessa, jossa voitti vuonna 1958 ja lyöjäkuninkuuden. Välillä Vini edusti PuMua 1961-62 ja Jyväskylän Kiriä 1962-69, voitti Kirissä Suomen mestaruuden 1964, osallistui kahdesti Itä-Länsi -otteluun ja kolmesti Liitto-Lehdistö -otteluun.
Deadlock (elokuva)

Deadlock on vuonna 2007 valmistunut kaitafilmille kuvattu suomalainen harrastelijatoimintaelokuva. Elokuva kertoo kolmesta ystävyksestä jotka noutavat keskeltä erämaata asiakirjoja ja joutuvat pakenemaan henkensä edestä toista samoja asiakirjoja tavoittelevaa ryhmää.
Elokuvan alkuperäinen pituus on 40 minuuttia ja siitä on olemassa 24 minuutin mittainen TV-versio, jonka ensiesitys Suomen televisiossa FST5-kanavalla 9. syyskuuta 2009. Syksyllä 2008 lyhytelokuva sai Kroatiassa "Trash Film Festival" -juhlilla parhaan toimintaelokuvan "Golden Chainsaw" -palkinnon.
Elokuvasta on DVD- ja internetversiot. Internetversiota levitetään Creative Commons -lisenssin alaisuudessa.
Tonfisk Design

Tonfisk Design Oy on suomalainen muotoiluyhtiö. Yhtiön perustivat vuonna 1999 taiteen maisterit Brian Keaney ja Tony Alfström. Yhtiön tuotteet valmistetaan pääosin Suomessa, tehdas ja tehtaanmyymälä sijaitsevat Turussa. Yrityksessä työskentelee kolme henkilöä. Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli 236 000 euroa ja liikevoitto 10 000 euroa.
Yrityksen tuotteita on myynnissä eri design-myymälöissä yli 30 maassa, muun muassa Pariisin Pompidou-keskuksessa ja New Yorkissa Museum of Modern Artissa. Turun Sanomien mukaan yritys on saanut maailmalla "suitsutusta ja palkintoja".
Useimmat yrityksen tuotteet ovat suunnitelleet Keany tai Alfsröm. Brian Keaneylle on myönnetty Ilmari Tapiovaara -palkinto ja Ornamo-palkinto vuonna 2007 Lisäksi suunnittelijoina ovat toimineet Susanna Hoikkala, Jenni Ojala, Tanja Sipilä ja Cecilia Johansson.
Warm-sarja.
Tonfisk Designin tunnetuin tuotesarja on Keanyn Warm-astiasto, jossa on yhdistetty toisiinsa tammi- tai pähkinäpuu ja keramiikka. Kannun, tee- ja kahvimukin käsittävää sarjaa on kuvattu klassikoksi. Wallpaper-lehti esitteli vuonna 2006 Warm-sarjan yhtenä vuosikymmenen parhaista design-tuotteista. Sarja on pyydetty Norjan design- ja arkkitehtuurimuseoon ja Pariisin design-museoon. Sarjan keramiikka valmistetaan Suomessa, puuosat Saksassa ja korkkiosat Portugalissa.
Verh-Usugli

Verh-Usugli () on kylä Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nertšan vesistöön kuuluvan Uldurgan sivujoen Usuglin rannalla 320 kilometriä Tšitasta koilliseen. Kylä on Tungokotšenin piirin keskus. Asukkaita on 2 700 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1936 löydetyn fluoriittiesiintymän yhteyteen. Vuosina 1959–1966 rakennettiin kaivos ja rikastamo. Vuonna 1976 piirikeskus siirrettiin Tungokotšenista Verh-Usugliin. Kylässä toimii keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala. Asukkaista noin 50 on evenkejä. Paikallislehtenä ilmestyy "Vesti Severa".
Ville Vuohtoniemi

Ville Vuohtoniemi (s. 11. joulukuuta 1980 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkotuomari. Vuohtoniemi tuomitsi jääkiekon SM-liigaa sekä Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2005-2006. 
Nuorempana Vuohtoniemi pelasi jääkiekkoa Mestiksessä.
Matti Venäläinen

Matti Kalevi Venäläinen (16. huhtikuuta 1947 Varkaus – ?) oli suomalainen pesäpalloilija.
Matti Venäläinen aloitti pelaamisen 1959 Könönpellon Kisan piirisarjajoukkueessa. Vuosina 1964 ja 1965 hän saavutti SM-hopeaa Puurtilan Kisa-Pojissa, 1971 pronssia Puna-Mustissa ja 1972 Kouvolan Pallonlyöjissä. Vuonna 1966 Matista tuli mestaruussarjan lyöjäkuningas ja 1968 hän voitti Pesäpallon Maakunta Cupin Suur-Savon joukkueessa. Miesten Itä-Länsi -ottelussa Venäläinen on pelannut kolme kertaa ja Liitto-Lehdistö -ottelussa neljästi.
Jääpallossa Venäläinen on pelannut muutamissa nuorten maaotteluissa Ruotsia ja Norjaa vastaan ja voittanut nuorten SM-kultaa 1966 ja hopeaa 1965 (WP-35).
Sami Laaksonen (jääkiekkotuomari)

Sami Laaksonen (s. 23. joulukuuta 1977 Salo) toimii jääkiekon SM-liigassa linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2004-2005. Nuorempana hän pelasi C-junioreissa.
Lähteet.
jääkiekkolehti, kausiennakko 2009-2010 s. 139-141
Jukka Isometsä

Jukka Isometsä (s. 22. kesäkuuta 1981 Tornio) on suomalainen jääkiekkotuomari, joka toimii jääkiekon SM-liigassa linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2006−2007. Nuorempana Isometsä pelasi 1-divisioonassa.
Stefan Fonselius

Stefan Fonselius (s. 19. syyskuuta 1976 Turku) on jääkiekon SM-liigassa toimiva päätuomari. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 1998–1999. Nuorempana Fonselius pelasi A-junioreissa. Vuonna 2010 hän siirtyi päätuomarin tehtäviin. 
Fonselius toimi linjatuomarina vuosien 2006 ja 2010 olympialaisissa. Vancouverissa 2010 hän tuomitsi olympiafinaalissa. MM-kisoissa hän on ollut kolmesti linjatuomarina (2005, 2007 ja 2008) ja kahdesti päätuomarina (2016 ja 2017). 
SM-liigassa parhaalle erotuomarille myönnettävällä Unto Wiitala -palkinnolla hänet on palkittu kolmesti (2015, 2016 ja 2019) ja parhaalle linjatuomarille myönnettävällä Pentti Isotalo -palkinnolla vuonna 2004.
5. maaliskuuta 2021 hän ylsi SM-liigassa neljäntenä tuomarina 900 tuomittuun otteluun. Näistä 449 linjatuomarina ja 451 päätuomarina.
13. joulukuuta 2022 Fonseliuksesta tuli eniten Suomessa liigaotteluita (1001) tuominnut erotuomari.
28. marraskuuta 2024 Stefan Fonselius saavutti Liiga-historian ensimmäisenä tuomarina 1100 tuomittua liigaottelua.
Oiva Autio

Oiva Iivari Autio (26. huhtikuuta 1933 Suistamo – 23. tammikuuta 1976 Iisalmi) oli suomalainen ekonomi ja kirjailija.
Aution vanhemmat olivat maanviljelijä Viktor Autio ja Martta Penttinen. Hän valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1959.
Aution romaani "Katkerat vuodet" perustui hänen omiin kokemuksiinsa sotavuosilta. Romaanissa Tervarannan perhe joutuu ensin evakkoon ja palaa sitten jatkosodan aikana hävitettyyn Karjalaan.
Pasi Nieminen

Pasi Nieminen (s. 16. huhtikuuta 1979 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkotuomari. Nieminen tuomitsee pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä linjatuomarina. Hän tuli SM-liigaan tuomariksi kaudella 2005-2006 ja saavutti 500 tuomitun SM-liigaottelun rajan kaikkien aikojen kolmantena linjatuomarina helmikuussa 2018. Junioritasolla Nieminen pelasi HPK:ssa.
Larry Silván

Larry Silván (5. kesäkuuta 1955 Tammisaari – 14. elokuuta 1976 Pohja) oli suomenruotsalainen runoilija.
Tammisaaressa syntynyt Silván koki kotikaupunginsa ahdistavana, ja niinpä hän muutti lopulta kaatopaikan lähellä sijainneeseen hylättyyn taloon. Silván asui talossa yksin, harrasti viljelyä omiksi tarpeikseen sekä kirjoitti runoja ja sävelsi.
Silván teki itsemurhan elokuussa 1976. Hänen ainoa runokokoelmansa ilmestyi vuotta myöhemmin, ja siitä on tullut jonkinasteinen kulttikirja. Silvánin runoja on julkaistu suomeksi Merja-Riitta Stenroosin toimittamassa kirjassa "Talvi on hiljaisuutta ja vastarintaa: Uutta suomenruotsalaista lyriikkaa" (1986).
Jouni Hyytiä

Jouni Hyytiä (s. 24. kesäkuuta 1964 Lokalahti) on suomalainen jalkapalloerotuomari.
Ura.
Hyytiä aloitti erotuomarinuransa vuonna 1992. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Ilves–Jazz hän tuomitsi vuonna 1996, ja tästä vuotta myöhemmin hänet nimettiin kansainväliseksi FIFA-tuomariksi. Kansainvälisiä otteluita hän on tuominnut yli 60.
Hyytiä saavutti 17. lokakuuta 2009 Veikkausliigan ottelussa HJK–Jaro 200 tuomitun pääsarjaottelun rajan. Vastaavaan olivat aikaisemmin yltäneet vain Martti Hirviniemi ja Mikko Vuorela. Hyytiä on valittu vuoden liigaerotuomariksi kuudesti ja Veikkausliigan 20-vuotisjuhlajoukkueeseen vuonna 2009. Hänet palkittiin Suomessa vuoden ansioituneimpana erotuomarina seitsemän kertaa, vuosina 1998, 2002–2006 ja 2009.
Hyytiä edustaa Turun erotuomarikerhoa. Ammatiltaan hän on opistoupseeri.
Hyytiä nimettiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2014.
Erkki Korhonen (pesäpalloilija)

Erkki Juhani Korhonen (s. 1. marraskuuta 1940 Jyväskylä) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Vuonna 1964 Keski-Suomen parhaaksi pesäpalloilijaksi valittu Erkki (Korppu) Korhonen pelasi kolmessa Itä-Länsi -ottelussa, voitti miesten Suomen mestaruuden 1957, 1958 ja 1964.
Korhonen on pelannut myös jääkiekkoa yhden kauden SM-sarjassa (Oulun Kärpät) ja kahdeksan suomensarjassa (JYP).
Jonas Gustavsson

Jonas Gustavsson (s. 24. lokakuuta 1984 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SHL-joukkue Linköping HC:a. Gustavsson on kärsinyt uransa aikana loukkaantumisista, joista vakavimpana voidaan pitää sydämen rytmihäiriöitä.
Gustavsson pelasi upean kauden 2008–2009 ja torjui kauden päätteeksi Färjestadin Ruotsin mestariksi. Hienot otteet Elitserienissä herättivät kiinnostusta NHL:ssä ja Toronto Maple Leafs tekikin Gustavssonin kanssa sopimuksen kaudeksi 2009–2010. Gustavsson aloitti kauden Toronton kakkosvahtina, mutta syrjäytti kesken kauden heikosti pelanneen ykkösvahdin Vesa Toskalan. Gustavsson pelasi 42 NHL-ottelua kaudella 2009–2010, torjuntaprosentilla 90,2 %.
Kaudella 2010–2011 James Reimer syrjäytti Gustavssonin ykkösvahdin paikalta, ja Gustavsson joutui jopa lyhyelle, viiden ottelun mittaiselle visiitille AHL:ään. Gustavsson pelasi kaudella 24 NHL-ottelua. Torjuntaprosentti kaudelta oli 89,0 %
Kausi 2011–2012 oli Gustavssonilta jälleen parempi ja hän valtasi takaisin Toronton ykkösvahdin paikan. Gustavssonin hienot otteet maalilla kauden keskivaiheilla nostivat Toronton pudotuspeliviivan yläpuolelle, mutta loppukaudesta sekä Gustavsson että koko muu Toronton joukkue pelasivat heikommin, ja Maple Leafs putosi jälleen pudotuspeleistä. Gustavsson torjui kaudella 42 NHL-ottelussa torjuntaprosentilla 90,2 %. 
Kaudeksi 2012–2013 Gustavsson siirtyi Detroit Red Wingsin joukkueeseen. Gustavsson oli koko kauden 2012–2013 Detroitin kakkosmaalivahti, ja pelasi ainoastaan seitsemän NHL-runkosarjaottelua.
Gustavsson teki maalin AHL:ssä maaliskuussa 2017.
Maajoukkueura.
Gustavsson on pelannut Ruotsin maajoukkueessa MM-kisoissa 2009 ja 2010, sekä Vancouverin talviolympialaisissa 2010. Gustavsson on voittanut Tre Kronorin paidassa kaksi MM-pronssimitalia.
Vesa Mäkinen (pesäpalloilija)

Vesa Pekka Antero Mäkinen (25. heinäkuuta 1945 Lahti – 24. lokakuuta 2015 Tampere) oli suomalainen pesäpalloilija ja taloustieteiden professori Tampereen yliopistossa.
Elämä.
Mäkisen vanhemmat olivat johtaja Paavo Mäkinen ja sairaanhoitaja Kerttu Inkeri (o.s. Mikkola). Puoliso oli oopperalaulaja Auli Mikkola-Meurmanin tytär yliopettaja, taloustieteiden maisteri Helena Anna Aulikki (o.s. Meurman) vuodesta 1970. Mäkinen on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle vanhempiensa hautaan.
Mäkinen tuli ylioppilaaksi vuonna 1964, taloustieteiden kandidaatiksi 1969, lisensiaatiksi 1972 ja tohtoriksi 1977 Tampereella. Hän toimi viransijaisena lehtorina Tampereen yliopistossa vuosina 1969–1971, lehtorina ja virkaatekevänä apulaisprofessorina 1974–1978, apulaisprofessorina 1979–1981, ja yrityksen taloustieteen professorina, erityisesti yrityksen laskentatoimen professorina vuodesta 1981. Mäkinen oli Suomen Hypoteekkiyhdistyksen hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1975 ja varapuheenjohtaja vuodesta 1984, Tampereen aluesäästöpankin hallituksen jäsen vuodesta 1981, varapuheenjohtaja 1985–1987 ja puheenjohtaja vuodesta 1987. Mäkinen toimi myös hallitusten jäsenenä tai puheenjohtajana Tampereen Kirjapaino Oy:ssä (vuodesta 1988 Aamulehti-yhtymä Oy), keskinäisessä vakuutusyhtiö Varmassa ja Kauppatieteiden yhdistyksessä, sekä useissa yrityksissä ja yhteisöissä ja Liiketaloudellisen Aikakauskirjan toimituskunnassa. Mäkinen tutki pienyritysten taloutta, yrittäjyyden edellytyksiä ja ongelmia sekä yrityksen taloustieteen metodologiaa.
Mäkinen pelasi vuoden 1964 mestarijoukkueessa (Jyväskylän Kiri) polttolinjassa 19-vuotiaana, vierellään konkari Antti Elomaa. Sisäpelissä Vesa (Vesse) kunnostautui ennen kaikkea hyvillä sijoituksillaan. Samana vuonna Vesse voitti Puolustusvoimain mestaruuden saaden palkinnoksi kahdeksan päivän kuntoisuusloman, joka kului Kirin koko joukkueelle kustantamalla Rhodoksen matkalla. Mäkinen pelasi nuorten Itä-Länsi -ottelussa 1963.
Tenniksessä Mäkinen voitti Ilpo Paloheimon kanssa SM-hallikisojen nelinpelin hopeaa 1969, jolloin pari hävisi loppuottelun parille Heikki Hedman-Pekka Petersen-Dyggve. Vesan veli Esko Mäkinen on Ilveksen mestaruussarjajääkiekkoilijoita.
Empathy

Empathy on vapaa avoimen lähdekoodin pikaviestintäohjelma. Empathy tukee teksti-, ääni- ja videokeskustelua sekä tiedostonsiirtoja. Ohjelman tukemia pikaviestiprotokollia ovat .NET Messenger Service, AOL Instant Messenger, Facebook Messenger, Gadu-Gadu, Google Talk, Groupwise, ICQ, IRC, QQ, Salut ja Yahoo! Messenger.
Empathy perustuu Telepathy protokollakirjastoon ja Gossip pikaviestimen GTK+ käyttöliittymään.
Empathy sisältyy GNOMEn mukana toimitettaviin ohjelmiin versiosta 2.24 alkaen. Empathy toimii myös oletuspikaviestinohjelmana Ubuntussa alkaen versiosta 9.10 sekä Fedorassa alkaen versiosta 12.
Vilho Hirvi

Vilho Ilmari Hirvi (28. marraskuuta 1941 Jyväskylän maalaiskunta – 27. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija ja opetushallinnon virkamies.
Vilho Hirvi pelasi Jyväskylän Kirin joukkueessa SM-sarjaa 1960-luvun alussa neljä kautta, jolloin voitti Suomen mestaruuden 1964. Lisäksi Hirvi voitti kaksi nuorten Suomen mestaruutta. Hirvi pelasi myös koripalloa ja toimi Kirin pesäpallojoukkueen huoltajana. Hän oli Suomen Pesäpalloliiton puheenjohtaja 1994–1995.
Urheilu-uransa jälkeen Hirvi kouluttautui opettajaksi ja väitteli kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1982. Hän työskenteli ensin äidinkielen lehtorina Jyväskylän Lyseossa, siirtyi 1973 Jyväskylän kaupungin opetustoimen johtajaksi, 1975 Keski-Suomen läänin koulutoimentarkastajaksi ja 1982 Jyväskylän yliopiston täydennyskoulutuskeskuksen johtoon. Vuosina 1988–1991 Hirvi oli Keski-Suomen lääninhallituksen kansliapäällikkönä, 1991–1994 Opetushallituksen ensimmäisenä pääjohtajana ja viimeksi 1995–2001 opetusministeriön kansliapäällikkönä. Hän ilmoitti puoluekannakseen kokoomuksen.
Hirvi vihittiin kasvatustieteiden kunniatohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1996 ja Turun yliopistossa vuonna 2000.
Aïrin sulttaanikunta

Aïrin sulttaanikunta (tai Agadezin sulttaanikunta) on sulttaanikunta länsiafrikkalaisessa Nigerissä. Sulttaanikunnan ensimmäinen sulttaani, Yunus, aloitti toimessaan vuonna 1404. Vuonna 2012 valtaan nousi järjestyksessä 55. sulttaani Oumarou Angali.
Kel Ferwanin, Kel Owin ja Itesenin tuaregiheimojen suullisen perimätiedon mukaan sulttaanikunta perustettiin, koska heimojen välillä oli jo pitkään ollut tuhoisia yhteenottoja. Yhteenottojen vuoksi heimot lähettivät Istanbuliin lähettilään etsimään heimoille yhteistä hallitsijaa. Istanbul oli kuitenkin sulttaanikunnan perustamisen aikoihin vielä bysanttilainen Konstantinopoli, joten perimätiedossa on epäselvyys.
Alun perin sulttaanikunnan keskuspaikka oli Tadaliza, joka on nykyisin Aïrvuoristossa sijaitseva arkeologinen kohde. Sulttaani Ilisawan (1430–1449), yksi Aïrin ensimmäisistä sulttaaneista, saapui 1400-luvulla Agadeziin ja päätti rakentaa sinne palatsin. Vuodesta 1430 lähtien Agadez on toiminut sulttaanikunnan pääkaupunkina. Toisen lähteen mukaan keskuspaikan Agadeziin siirtäjä olisi ollut vuosina 1461–1477 hallinnut sulttaani Yusuf bin Aishata.
Erik Haru

Erik Olavi Haru (ent. "Hammaren"; 18. helmikuuta 1908 Äänekoski – 1. kesäkuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja pesäpalloilija.
Haru toimi Pesäpalloliiton varapuheenjohtajana 1950–1959. Aktiiviaikoinaan hän pelasi lukkarina Helsingin Pallonlyöjissä, jotka saavuttivat Suomen Mestaruuden 1934. Harulle myönnettiin Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki numero 12 vuonna 1952.
Sotilasurallaan Haru toimi toimisto- ja koulutusupseerina. Hän oli Helsingin sotilaspiirin esikunnan asevelvollisuustoimiston päällikkö 1953–1963.
Tosin Abasi

Oluwatosin Ayoyinka Olumide "Tosin" Abasi (s. 7. tammikuuta 1983 Washington (DC)) on yhdysvaltalaisnigerialainen kitaristi. Hän on yhdysvaltalaisen instrumentaalista progressiivista metallia soittavan Animals As Leaders -yhtyeen perustajajäsen, toinen kitaristi ja yhtyeen keulakuva, jonka lisäksi hän soittaa fuusiojazzia esittävässä T.R.A.M. -yhtyeessä.
Abasi on kehittänyt ja soveltanut basson soitossa käytetyn peukalo-sormi tekniikan kitaralle ollen tyylin pioneeri instrumentille.
Soittimet ja välineet.
Kitarat.
Tosin Abasi on käyttänyt useita kitaramerkkejä. Ibanez on valmistanut myös signature-malleja.
Mikrofonit.
Tosin käyttää pääasiassa EMG:n ja DiMarzion ja Fishmanin valmistamia mikrofoneja kitaroissaan.
Kitarakaapit.
Abasi kokeili jonkin aikaa AXE FX -laitetta suoraan kytkettynä PA:han ilman perinteisiä kitaravahvistimia taikka kaappeja, mutta päätti siirtyä takaisin kitarakaapin käyttäjäksi, sillä pienillä konserteilla konsertinjärjestäjien PA-laitteisto ei useinkaan ollut kyllin hyvä.
Tosin Abasi on perustanut oman Abasi Concepts - kitaramerkin, joka valmistaa kitaroita myös tilauksesta ja jonka kitaroita hän luonnollisesti käyttää. 2023 hän vaihtoi vahvistin-kaappi yhdistelmänsä
Badcat - merkkiin.
Skill Street Entertainment

Skill Street Entertainment eli SSE oli suomalainen hip hop -musiikkiin suuntautunut levy-yhtiö. Sen perusti vuonna 2009 rap-artisti/tuottaja LX-Beats/Rekami.
Skill Street Entertainment ajautui konkurssiin alkuvuodesta 2012, jonka johdosta yhtiö lopetti toimintansa.
Stefanie Japp

Stefanie Japp (s.23. toukokuuta 1972, Zürich, Sveitsi) on saksalainen näyttelijä. Hänon näytellyt muun muassa televisio sarjoissa "Kriminalisti", jossa hän näytteli Jana Wagneria, "Hintern Gittern - Der Frauenknast", "M.E.T.R.O - Ein Team Leben auf Tod", "Vier Frauen un ein Todesfall", "Kahden keikka" ja "Tatort". Hän on näytellyt myös elokuvissa Rascals on the Road (2005) ja "Champions" (2009).
Stefanie Jappin isä on saksalainen ja äiti sveitsiläinen.
Inka Friedrich

Inka Friedrich (s.1965, Freiburg im Breisgau) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista "Ich liebe das Leben" (2003), "Summer in Berlin" (2005), "Die Mauer – Berlin '61" (2006), "Nichts ist vergessen" (2006) ja "A Year Ago in Winter" (2008).
Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa "Kriminalisti", "Tatort" ja "Polizeiruf 110.
Inka Friedrich on opiskellut Berlin State Schoolissa musiikkia ja esittävää taidetta.
Sign In Please

Sign In Please on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Autographin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1984. Se sisältää yhtyeen ainoan suurhitin, kappaleen ”Turn Up the Radio”. Levy on Autographin myydyin ja ainoa, joka on ylittänyt RIAA:n platinarajan.
"Sign In Pleasen" kappaleista ”Turn Up the Radio” sisältyy ' -videopelin soundtrackiin ja ”All I’m Gonna Take” pelin jatko-osan ' soundtrackiin.
Carolyn Waldo

Carolyn Jane Waldo O.C. (s. 11. joulukuuta 1964 Montréal, Québec) on kanadalainen taitouimari ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Waldo voitti yksinuinnin olympiakultaa Soulin kesäolympialaisissa 1988, samoin pariuinnin, jossa hänen parinaan ui Michelle Cameron. Waldo oli aikaisemmin saavuttanut hopeaa yksinuinnista vuoden 1984 kesäolympialaisista.
Waldo lopetti urheilu-uransa vuonna 1988 ja työskenteli sen jälkeen ottawalaisen CJOH-kanavan urheilutoimituksessa. Hänet on palkittu Order of Canadan kunniamerkillä, joka on korkein kanadalaiselle myönnettävä kunniamerkki.
Ruth Bishop

Ruth Frances Bishop (12. toukokuuta 1933 Dandenong, Victoria, Australia – 15. toukokuuta 2022) oli australialainen virologi, joka löysi rotaviruksen. Hän tutki vuonna 1973 Australiassa Melbournessa Royal Children’s Hospitalissa soluja lapselta, joka sairasti gastroenteriittiä. Elektronimikroskoopin avulla hän havaitsi viruksia, jotka hän nimitti duoviruksiksi, koska ne nähtiin pohjukaissuolessa (duodenum) ja niissä oli kaksinkertainen kapsidi. Nimitystä rotavirus esitti myöhemmin irlantilainen Thomas Henry Flewett. Rotavirukset aiheuttavat ripulia ja oksetusta pienillä lapsilla, ja ne ovat merkittävä kehittyvien maiden lasten kuolinsyy.
Devínska Kobyla

Devínska Kobyla on 514 metrin korkuinen vuori Slovakiassa. Se on Pikku-Karpaattien vuoriston ja Bratislavan kaupungin korkein kohta. Devínska Kobyla sijaitsee Devínska Nová Vesin, Devínin ja Dúbravkan alueiden rajalla. Vuori on ollut luonnonpuistona vuodesta 1965.
Devínska Kobylan alueelta on löydetty 234 sieni-, 110 jäkälä-, 100, sammal- ja 1 100 kasvilajia. Lounaisrinteellä on jäännöksiä vanhoista tammimetsistä.
Luonnonpuistossa sijaitsee neljän kilometrin mittainen opastettu luonnonpolku. Alueella on paleontologisesti yksi Slovakian mielenkiintoisimmista paikoista. Sandbergiksi kutsutusta paikasta on löytynyt fossiileja 14–16 miljoonaa vuotta vanhoista merieläimistä.
Medhi Lacen

Medhi Lacen (, s. 15. toukokuuta 1984 Pariisi, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti vuonna 2019 päättyneellä pelaajaurallaan Espanjan pääsarjassa Alavésia, Racing Santanderia, Getafea ja Málagaa.
Seurajoukkueura.
Lacen aloitti uransa ranskalaisjoukkue Stade Lavalloisista. Sieltä hän siirtyi vuonna 2004 toiseen ranskalaisjoukkueeseen ASOA Valenceen. Vuonna 2005 Lacen siirtyi Espanjan pääsarjassa pelanneeseen Deportivo Alavésiin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 15. lokakuuta 2005 kotiottelussa Villarrealia vastaan. Kauden jälkeen Alavés putosi pääsarjasta, kun se oli jäänyt sarjassa kolmanneksi viimeiseksi. Kaksi seuraavaa kautta Lacen kuului baskiseuran luottopelaajiin ja pelasi lähes kaikki ottelut.
Lacen siirtyi 15. elokuuta 2008 kolmivuotisella sopimuksella Racing Santanderiin. Hän pääsi myös nopeasti Racingin avauskokoonpanoon, keskikentän pohjalle.
Lacen teki helmikuussa 2011 esisopimuksen Getafen kanssa, kun hänen sopimuksensa Racing Santanderin kanssa oli päättymässä kesäkuussa 2011. Hän allekirjoitti Getafen kanssa neljän vuoden sopimuksen. Virallinen sopimus astui voimaan 25. toukokuuta 2011.
Maajoukkueura.
Ranskalaissyntyinen Lacen ei päättänyt heti, kumpaa maata hän halusi edustaa, Ranskaa vai Algeriaa. Lacen ilmoitti 26. heinäkuuta 2009 tehneensä päätöksen, että hän olisi Algerian maajoukkueen käytettävissä.
Ensimmäisen maajoukkuekutsun Lacen sai päätöksensä jälkeen helmikuussa 2010, kun Algerian maajoukkueen päävalmentaja Rabah Saadane julkisti kokoonpanon 3. maaliskuuta 2010 pelattavaan harjoitusotteluun Serbiaa vastaan. Lacen pääsi ottelun avaukseen mutta joutui tulemaan ottelun loppuhetkillä vaihtoon lievän loukkaantumisen vuoksi. Seuraavat maaottelunsa hän pelasi saman vuoden touko-kesäkuussa harjoitusotteluissa Irlantia ja Yhdistyneitä arabiemiirikuntia vastaan.
Lacen pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa Algeria jäi alkulohkoon. Hän pelasi Algerian kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hänet valittiin Algerian kapteeniksi vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskilpailuihin, joissa joukkue jäi alkulohkoon. MM-kilpailuissa 2014 Lacen tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä ottelussa Belgiaa ja Etelä-Koreaa vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa Saksaa vastaan neljännesvälieräottelussa, jonka Algeria hävisi jatkoajan jälkeen maalein 1–2. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2015 Lacen pelasi kolme alkulohko-ottelua, joista kaksi ensimmäistä avauskokoonpanossa. Tappiollisessa puolivälieräottelussa hän ei päässyt kentälle.
Lacen pelasi kaikkiaan 44 maaottelua vuosina 2010–2015.
Samo

Samo (k. 658) oli frankkikauppias, joka oli todennäköisesti kotoisin nykyisestä Sensin kaupungista. Hän perusti ensimmäisen slaavien valtakunnan.
Valtakunta syntyi vuonna 623, kun slaavit ryhtyivät ajamaan avaareja ulos Slovakiasta. Valtakunta saavutti itsenäisyytensä, kun se kukisti frankkikuningas Dagobert I:n armeijan 631.
Samon valtakunta käsitti parhaimmillaan nykyisen Määrin, Slovakian, Ala-Itävallan ja todennäköisesti Böömin ja Elbe-joen varrella sijainneen Sorbian sekä väliaikaisesti Kärntenin. Samon 658 tapahtuneen kuoleman jälkeen hänen perustamansa kaupunkivaltio säilyi kauppapaikkana ja yhdistyi 800-luvulla osaksi Suur-Määrin valtiota.
Grandia

Grandia on japanilaisen Game Arts -pelitalon luoma roolipeli. Alkujaan huonosti menestyneellä Sega Saturnilla debytoinut peli ilmestyi myöhemmin myös PlayStationilla. Peli on saanut kiitosta muun muassa erikoisesta taistelusysteemistään, hahmoistaan sekä musiikista, jonka Noriyuki Iwadare sävelsi. 
"Grandia" ilmestyi Euroopassa maaliskuussa 2001, kun taas "Grandia II Dreamcast" -versio ilmestyi kuukautta aiemmin, helmikuussa 2001. Näin ollen, ensimmäinen osa ilmestyi toisen jälkeen. Samankaltaista ilmestymisjärjestystä on nähty mm. "Final Fantasy" -sarjan suhteen Euroopassa. Pelin kehitys aloitettiin jo Sega Mega-CD:llä, mutta siirrettiin Sega Saturn -alustalle, ilmeisesti Mega-CD:n heikosta menekistä ja 16-bittisen ajanjakson loppumisesta.
Pelin maailma.
"Grandia" sijoittuu nimeämättömään maailmaan, joka on jaettu "vanhaan" maailmaan ("Messina") ja "uuteen" maailmaan ("Elencia"). Maailmassa on myös vielä tutkimattomia seutuja. Vanha maailma ja sen kaupungit ovat kuin teollisen vallankumouksen ajoilta, kun taas Uusi maailma on teknisesti kehittynyt.
Hahmot ja tarina.
Peli kertoo Justinista, hyväntuulisesta punatukkaisesta pojasta, sekä lukuisista muista hahmoista, jotka liittyvät Justinin seikkailuihin. Peliä, etenkin sen juonta, on verrattu usein Hayao Miyazakin elokuvaan "".
Taistelu.
Peli ilmestyi alkujaan samoihin aikoihin kun Squaresoftin maineikas "Final Fantasy VII". Siihen verrattuna taistelu oli huomattavan erilainen. Taistelu on toki vuoropohjaista, mutta sisältää enemmän strategisia elementtejä, mahdollisuuden keskeyttää vihollisen hyökkäykset, hahmot voi jopa asettaa tietokoneen ohjattavaksi. Hahmot ja viholliset kulkevat aikajanaa pitkin, kun taas "Final Fantasy" tukeutui ATB (Active Time Battle) -mittariin.
Versiot.
Sega Saturnin versio Grandiasta ei koskaan ilmestynyt länsimaissa, johtuen Segan tiukasta politiikasta roolipelejä kohtaan. Näin ollen, PlayStation-versio oli ensimmäinen Grandia länsimaissa. Pelistä ilmestyi Japanissa Saturnille ns. jatko-osa, "Grandia Digital Museum". Kuten alkuperäinen, tämäkään ei länsimaissa ilmestynyt.
Perniön vaakuna

Perniön kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä ja elinkeinosta. Auranterä kuvastaa vanhoja viljelysmaita. Lehmuksen lehdet viittaavat vanhaan suomalaiseen sanaan ”pärnä”, joka tarkoittanee lehmusta. Kunnan nimen uskotaan juontavan juurensa tästä sanasta.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 22. lokakuuta 1957. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaateinen auranterä, josta kasvaa viisi lehmuksen lehteä; kaikki kultaa”. Vaakuna muuttui kotiseutuvaakunaksi 2009 Perniön liityttyä Salon kaupunkiin. Perniön kunnanvaltuuston 8. syyskuuta 2008 tekemällä päätöksellä ainoastaan Perniön kotiseutuyhdistys ry:llä on vaakunan käyttöoikeus.
Weisshorn

Weisshorn on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Valaisissa sijaitseva 4 505 metriä korkea vuorenhuippu.
Ensimmäisinä huipulle ovat kiivenneet John Tyndall sekä oppaat J. J. Bennen ja Ulrich Wenger, 19. elokuuta 1861. Weisshornin eteläpuolen kiipesivät ensimmäisinä J. M. Biner, A. Imboden ja E. Broome vuonna 1895.
Szatmárin rauha

Szatmárin rauha solmittiin Szatmárin kaupungissa (nykyinen Satu Mare Romaniassa) vuonna 1711 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle VI:n ja unkarilaisten sotilasjohtajien Sándor Károlyi ja János Pálffyn välillä. Sopimukseen päättyi myös Ferenc II Rákóczin johtamien joukkojen kahdeksan vuotta jatkunut kapinointi katolisten Habsburgien valtaa vastaan, sillä unkarilaisille ja transsilvanialaisille taattiin koskemattomuus ja uskonnonvapaus. Rauhansopimuksen solmimisen jälkeen noin 12 000 Rákóczin kannattajaa vannoi uskollisuutta Habsburgeille. Rauha oli tervetullut sillä sodassa oli kuollut yli puoli miljoonaa unkarilaista.
Tuomi Elmgren-Heinonen

Tuomi Elmgren-Heinonen (5. helmikuuta 1903 Ruovesi – 17. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen laulaja, journalisti, kirjailija ja antroposofi. Vuonna 1932 hän avioitui taidemaalari Aarre Heinosen kanssa; perheeseen syntyi kolme lasta, Marja, Reijo ja Pilvi.
Laulaja ja näyttelijä.
Tuomi Elmgren-Heinonen opiskeli laulamista Viipurissa ja Helsingissä, myöhemmin myös Berliinissä ja Pariisissa ja toimi ooppera- ja konserttilaulajana. Hän teki kymmenkunta roolia myös Suomen Kansallisteatterin tuotannoissa vuosina 1923–1932.
Journalisti ja kirjailija.
Tuomi Elmgren-Heinonen toimi journalistina ja kirjailijana 1930-luvulta lähtien. Hän kirjoitti muun muassa säveltäjä Toivo Kuulan elämäkerran (1938) ja Fredrik Paciuksen elämäkerran "Laulu Suomen soi" (1958). Lisäksi hän kirjoitti säännöllisesti kolumnistina sanomalehti "Uuteen Suomeen", sodan aikana myös rintamalta, ja kirjoitti romaanin "Lottatyttö komennuksella" (1940), joka käännettiin kolmelle kielelle. "Lasten satu-Kalevala" (1946), kuvitus Kirsti Gallen-Kallela. Hänen tunnetuin teoksensa on "Käytöksen kultainen kirja" (1954). Teatterikorkeakoulun tapahistorian opettajana hän toimi pitkään ja kirjoitti teoksen tapahistoriasta. Viimeinen kirja oli antroposofisesta näkökulmasta: "Suhteemme vainajiin" (1978).
Antroposofia.
Tuomi Elmgren-Heinonen kohtasi jo varhain kirjailija Kersti Bergrothin keskustelupiirissä antroposofian, ja se muodostui tärkeäksi toiminnan kanavaksi. Antroposofisen seuran jäseneksi hän liittyi 1931, ja vuosina 1956–1977 hän toimi Suomen antroposofisen liiton johtokunnan jäsenenä, viimeiset viisi vuotta myös varapuheenjohtajana. Puoli vuosisataa hän oli aktiivinen jäsen, toimitti Suomen antroposofisen liiton jäsenlehteä sekä hoiti työryhmää ja osaltaan Vapaan hengentieteellisen korkeakoulun toimintaa. Hän toimi myös pitkään Lahden kaupungissa sijaitsevan hoitopedagogisen Sylvia-kodin tukiyhdistyksen hallituksessa ja henkilökunnan kouluttajana.
Sex Packets

Sex Packets on debyyttialbumi rap-ryhmä Digital Undergroundilta. Albumi julkaistiin vuonna 1990. "The Humpty Dance" oli kahdella singlelistalla sijalla 1 ja U.S. pop charts listalla sijalla 11. The Source lehti valitsi albumin yhdeksi parhaimmista rap-albumeista vuonna 1998.
Vuonna 2008 samainen single rankattiin sijalle 30 VH1's 100 parasta hip hop kappaletta -kategoriassa.
Kappalelista.
Kasetti.
"1 puoli"
"2 puoli"
Kashmirinsieppokerttu

Kashmirinsieppokerttu ("Seicercus whistleri") on Bhutanissa, Intiassa, Nepalissa ja Kiinassa tavattava uunilintuihin kuuluva varpuslintu. Kashmirinsieppokerttu erotettiin omaksi lajikseen kultasieppokertusta ("Seicercus burkii") vuonna 1999. 
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan kashmirinsieppokerttu on noin 12 cm. Lajin pää ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Päälaella on kaksi tummemman vihreää raitaa. Pyrstö on musta ja sen kärki on valkoinen. Vatsa on väritykseltään keltainen. 
Elinympäristö.
Kashmirinsieppokertut elävät subtrooppisissa ikivihreissä kosteissa vuoristometsissä 2 000–2 750 metrin korkeudessa.