Juha (vuoden 1937 elokuva)

Juha on Nyrki Tapiovaaran ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1937 ja hänen esikoisohjauksensa. Se perustuu Juhani Ahon "samannimiseen romaaniin. 
Tapiovaaran elokuvaa on luonnehdittu ensimmäiseksi elokuvaksi, jossa Suomen luonto näyttäytyy elimellisenä osana eikä vain taustana tapahtumille. Tarina noudattelee Ahon alkuperäisteosta.
Syntyhistoria.
Juhani Ahon pojat Heikki Aho ja Björn Soldan pyysivät Tapiovaaraa ohjaamaan elokuvan isänsä romaanista, vaikka Tapiovaaran näkemys oli, että elokuvien ei pitäisi pohjautua sovinnaisiin klassisiin kirjallisiin lähteisiin. Lisäksi miehet olivat käyneet sanasotaa syksyllä 1935: Tapiovaara oli kirjoittanut "Kinolehteen" poleemisia mietteitään lyhytelokuvasta ja saanut ärhäkän vastineen lyhytelokuvavalmistamo Aho &amp; Soldanilta. Pintaa syvemmältä katsoen "Juha" tarjosi herkullisen pohjan ajattomalle yhteiskuntakuvaukselle ja tarkalle psykologiselle erittelylle. Lisäksi se oli Tapiovaaralle näytön paikka.
Kuvauspaikat.
Vuonna 1921 kuollut Juhani Aho ei ollut suosiossa 1930-luvulla. Uusi sukupolvi kapinoi edellisen polven perintöä vastaan. Aho, Soldan ja Tapiovaara kulkivat siis vastavirtaan alkaessaan tehdä "Juhasta" elokuvaa kesällä 1936. Kuvausryhmä majoittui kahdeksaksi viikoksi Kuusamon pohjoiskolkkaan Kitkajoen yläjuoksulle lähelle Kallunkijärveä. Elokuvan vesimatkat kuvattiin Kitkajoen ja Oulankajoen koskilla. Kuvallinen ennakkosuunnittelu oli tarkkaa. Nyrki Tapiovaaran veli, Tapio Tapiovaara oli mukana sisäkuvien lavastajana ja piirsi kuvasarjoja tukemaan käsikirjoitusta.
Henkilökuvaus.
Alkuperäisteos on elokuvasovitukselle ihanteellinen. Henkilöitä on vähän, juoni on selkeä ja käänteet sekä huippukohdat ovat selkeästi esillä. Tapiovaara nosti luonnon hallitsevaan asemaan, hänen kuvakielensä liitti ihmiset elimellisesti ympäristöönsä ja perinteisen ajattelun neljään peruselementtiin, maahan, veteen, tuleen ja ilmaan. Elokuvan sisäkuvia on sanottu maalauksellisen kauniiksi ja voimakkaan tunnelmallisiksi. Tapiovaaran ihmiskuvaus tekee elokuvan päähenkilöistä ajattomia, samalla kun he Aho-tutkija Juhani Niemen määritelmän mukaisesti säilyvät ”perinnekantaisina tyyppeinä”, jotka ”ajautuvat kohtaloihinsa klassisen draaman yleispäteviä lakeja noudattaen”.
Elokuvassa nähdään Irma Seikkula ensimmäisessä pääosassaan. Aikalaiskritiikki kehui Seikkulan tulkintaa Marjasta, kun taas Hannes Närhen ilmaisukeinot Juhan roolissa arvioitiin liian teatraalisiksi. Shemeikkaa tulkinneen Walle Saikon puheilmaisua pidettiin kehittymättömänä, ja hänen kokemattomuutensa sanottiin paistaneen läpi.
Arviot.
Aikalaiskriitikoista Vappu Roos ("Ilta-Sanomat") kiitti "Juhaa" nuoren suomalaisen elokuvahistorian ”taiteellisimmaksi kaikista tähänastisista tuotteista”, eikä ja Aino Aurelan mielestä ("Elokuva-Aitta") enää ”tarvitse puhua edistysaskelesta kotimaisen filmituotannon alalla, vaan voidaan jo puhua saavutuksesta ja taidefilmistä kansainvälisten mittojen mukaan”. Joissakin arvioissa katsottiin, kuten Orvo Kärkönen ("Aamulehti"), että elokuvasta puuttui vauhti: ”Lyyrillinen ja eepillinen kuva on hallitsevampana kuin draamallinen”. 
Myöhemmin varauksia ei ole enää esitetty, vaan elokuva on saanut kriitikot luonnehtimaan Tapiovaaraa jo esikoisellaan monia pitkän uran tehneitä näkemyksellisemmäksi elokuvantekijäksi ja itse elokuvaa ”todelliseksi eläväksi klassikoksi” (Pertti Lumirae, "Demari"). Elokuvassa yhdistyvät herkkään luontokuvaukseen selkeä rakenne ja tarkka kerronta vivahteikkaine luonnealalyyseineen.
Muita Juha-elokuvia.
Tapiovaaran ohjaama elokuva on toinen aiheesta tehty filmatisointi, ensimmäinen on Mauritz Stillerin ruotsalainen mykkäelokuva "Juha" ("Johan") vuodelta 1921. Toivo Särkkä on ohjannut Ahon teokseen pohjautuvan "Juhan" vuonna 1956. Se on ensimmäinen suomalainen kokoillan värielokuva. Aki Kaurismäen ohjaama mykkäelokuva "Juha" valmistui 1999.
Esitykset.
"Juha" esitettiin televisiossa ensi kerran 10. syyskuuta 1961, päivänä, jolloin Nyrki Tapiovaara olisi täyttänyt 50 vuotta.