tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zuzana Dolinková

Zuzana Dolinková (o.s. Jankejová, s. 20. tammikuuta 1983 Topoľčany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, asianajaja ja yrittäjä. Hän toimi maansa terveysministerinä Ficon neljännessä hallistuksessa lokakuusta 2023 lokakuuhun 2024. Dolinková toimii yhtenä HLAS – sociálna demokracia -puolueen varapuheenjohtajista.
Elämä.
Dolinková syntyi nykyiseen Keski-Slovakiaan kuuluvassa Topoľčanyn kaupungissa vuonna 1983. Hän muutti Bratislavaan opiskelemaan oikeustiedettä, josta hän valmistui vuonna 2009.
Valmistumisensa jälkeen Dolinková työskenteli asianajajana. Vuonna 2015 hän siirtyi johtamaan yksityisten lääkintäpalveluidentarjoajien liittoa ("Zväz ambulantných poskytovateľov").
Vuoden 2020 parlamenttivaaleihin Dolinková osallistui pienen Hyvä valinta ("Dobrá voľba") -puolueen listalta, mutta ei päässyt parlamenttiin puolueen äänisaaliin jäätyä äänikynnyksen alle. Seuraavana vuonna hän erosi työpaikaltaan. Hyvä valinta sulautui HLAS–SD -puolueeseen ja Dolinková valittiin sen varapuheenjohtajaksi kesäkuussa 2021.
Ministerikausi.
Syskyn 2023 parlamenttivaalien jälkeen Hlas liittyi Robert Ficon muodostamaan hallitukseen. Dolinková nimettiin Slovakian terveysministeriksi 25. lokakuuta. Edeltävänä vuonna hän oli väittänyt ettei suostuisi samaan hallitukseen entisen valtapuolue Smerin kanssa, josta nyt oli tullut pääministeripuolue. 
Ministerin virkansa ensimmäisinä kuukausina Dolinková vaihtoi usean sairaalan ja terveysinstituutin johtajan, mitä opposition edustajat kritisoivat läpinäkyvyyden ja viestinnän puutteesta. Kevään 2024 presidentinvaaleissa Dolinková tuki puoluetoveriansa Peter Pellegriniä perumalla sukupuolenvaihdosta helpottaneen asetuksen juuri ennen vaalipäivää. Tämä auttoi Pellegriniä saamaan puolelleen konservatiivisia äänestäjiä. 
Dolinková ajautui konfliktiin pääministeri Ficon kanssa liittyen hallituksen säästöpakettiin. Hänen johtamansa terveysministeriö joutui säästötoimenpiteiden kohteeksi, mitä Dolinková ja Slovakian oppositio kritisoivat. Dolinková erosi ministerin asemastaan 10. lokakuuta 2024, minkä jälkeen tehtävävään nimettiin Kamil Šaško.
São Félixin roomalaiskatolinen alueprelatuuri

São Félixin roomalaiskatolinen alueprelatuuri on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Brasiliassa. Sen keskuspaikkana toimii São Félix do Araguaia.
Hiippakunnan perustaminen.
13. toukokuuta 1969 paavi Paavali VI antoi asetuksen São Félixin prelatuurin perustamisesta. Uuteen hiippakuntaan lisätään 15 kuntaa: Santa Cruz do Xingu, São José do , Serra Nova Dourada, Alto Boa Vista, Ribeirão Cascalheira, Querência. Siinä oli 13 seurakuntaa, 23 pappia ja 153 200 jäsentä, 85,7 % alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 155 000 km²
Kaisu Försti

Kaisu Försti (os. Hautala, s. 17. kesäkuuta 1933 Evijärvi) on suomalainen harmoninsoittaja ja mestaripelimanni.
Soittajana.
Kaisu Förstin isä oli evijärveläinen pianonvirittäjä ja pelimanni Iivari Hautala. Myös Förstin isoisä ja isoisän isä olivat paikkakunnalla tunnettuja kansansoittajia. Harmonia Kaisu Försti alkoi soittaa jo lapsena ja säesti isäänsä julkisesti ensimmäistä kertaa seitsenvuotiaana. Hautalan talossa vieraili usein pelimanneja, ja Försti oppi kotonaan niin isänsä Iivarin sävellyksiä kuin tämän soittokumppaneiden kuten Matti Haudanmaan mukanaan tuomia sävelmiä. Äidiltään hän oppi tämän piikana ollessaan kuulemia kansanlauluja.
Elämänsä aikana Försti toimi tämmääjänä eli säestäjänä lukuisille lähiseudun pelimanneille. Kun purppuritanssijoilla ei ollut viulistia, Försti opetteli säestämisen lisäksi soittamaan harmonilla myös sävelmien melodiat. Pelimannina Försti tulikin tunnetuksi juuri taitavasta ja rytmikkäästä yksinsoitostaan. Hänen ohjelmistoaan on koottu Timo Valon toimittamaan nuottikirjaan Tuhannen riemun harmooni. Kansanmusiikki-instituutin arkistossa on noin kuusi tuntia Förstiltä äänitettyä soittoa ja kaksisataa tämän soittamaa sävelmätoisintoa. Förstille myönnettiin mestaripelimannin arvonimi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla vuonna 1980.
Yksityiselämä.
Kaisu Försti avioitui Pentti Förstin kanssa ja eli perheenemäntänä. Hänellä on neljä lasta. Laulaja Johanna Försti on Kaisu Förstin tytär.
Jonimatti Joutsijärvi

Jonimatti Joutsijärvi (s. 1984 Salla) on suomalainen runoilija. Hän on opiskellut Oriveden opistossa, Turun Taideakatemiassa ja valmistunut uskontotieteen maisteriksi Turun yliopistosta. Hän asuu Tampereella.
Joutsijärvi sai Vuoden tiedekirja 2023 -palkinnon Teoksesta "Mirkka Rekola I".
Julija Kaplina

Julija Vladimirovna Kaplina (; s. 11. toukokuuta 1993 Tjumen, Venäjä) on venäläinen kiipeilijä, joka on erikoistunut nopeuskiipeilyyn. Hän edusti Venäjän olympiakomiteaa vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjassa. Hän teki nopeuskiipeilyn maailmanennätyksen vuoden 2020 Euroopan mestaruuskisoissa, mutta Aleksandra Mirosław rikkoi ennätyksen olympiafinaalissa. Kaplina sijoittui olympialaisissa 17:nneksi.
Kaplina on yltänyt mitalisijoille nopeuskiipeilyn maailmancupien osakilpailuissa 31 kertaa, joista hän on voittanut kultaa 12 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailun mitalisijoilla hän on ollut kuusi vuotta putkeen vuosina 2013–2018. Nopeuskiipeilyn maailmanmestaruuskisoista hän on voittanut hopeaa ja pronssia. Maailmanennätyksen hän on tehnyt yhdeksän kertaa.
Song Yiling

Song Yiling (; s. 2001) on kiinalainen kiipeilijä. Hän on erikoistunut nopeuskiipeilyyn. Hän osallistui vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjaan ja sijoittui 12:nneksi.
Song aloitti kiipeilyn 7-vuotiaana. Hän pääsi Kiinan kiipeilymaajoukkueeseen 15-vuotiaana ja voitti kolmen vuoden päästä ensimmäisen nopeuskiipeilyn maailmanmestaruutensa sekä teki uuden maailmanennätyksen.
Tarqumiya

Tarqumiya () on kaupunki Palestiinan Länsirannalla lähellä Hebronin kaupunkia ja Israelin rajaa. Sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 18 960.
Maantiede.
Tarqumiya sijaitsee Palestiinan Länsirannan eteläosassa noin 9 kilometriä Hebronin kaupungista luoteeseen. Hallinnollisesti se on osa Hebronin kuvernementtia. Naapuripaikkakuntia ovat Hebronin lisäksi Taffuh ja Beit Kahil idässä, Beit Ula pohjoisessa ja Idhna etelässä. Lännessä paikkakunta rajautuu Israelin rajaan. Tarqumiyan rajanylityspaikka on yksi Israelin ja Länsirannan rajan tarkastuspisteistä suurimpia.
Tarqumiya on rakennettu matalalle kukkulalle ja sen korkeus merenpinnasta on noin 490 metriä. Vuotuinen keskimääräinen sadanta on 419 mm. Vuoden keskilämpötila on 19 °C.
Historia.
Nykyinen Tarqumiya sijaitsee "Neftah"-nimisen muinaisen kanaanilaisen kylän raunioilla. Roomalaiskaudella se tunnettiin puolestaan nimellä "Tricomias". Nimi voi olla väännös sanasta "Tetracomias", joka viittaa ”neljään kylään”. Vuonna 1883 paikan kuvailtiin olevan ”pieni kylä kivikkoisella kukkulalla”.
Väestö.
Tarqumiyan asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 18 960. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 14 142.
Alexandre Rolla

Alexandre Rolla on ranskalainen kirjailija, taidehistorioitsija ja kuraattori. Hän opettaa Caen Cherbourgin taiteiden ja median korkeakoulussa sekä Franche-Comtén yliopistossa.
Rollan kolmas teos on "À contre-jour", josta on näytteenä katkelma "Päivää päin" "Parnassossa" (2/2024). Teos kuvaa Ranskan maaseutua nykyisyyden ja menneisyyden näkökulmasta. Hän yhdistää kerronnassaan runollista ja proosailmaisua mutta myös taiteiden välisyyttä ja dokumentaatiota.
Kapulaisia

Kapulaisia on Oldstars Oy:n vuonna 1989 tuottama 10-osainen kotimainen sketsiviihdeohjelma. Iltalehti luonnehti ohjelmaa Kapulaisen perheen kootut vitsit -tyyppiseksi, jossa Henri Kapulainen ja Leena Uotila esittävät avioparina sketsejä ja sketsisarjoja malliin "aviomies tulee kotiin yöllä." Myös TV-ohjelmille irvaillaan. Arvostelija kirjoittaa tuotantoyhtiön nimen lainausmerkeissä "Ölstars" eikä innostu ohjelman huumorista.
Sarjan käsikirjoittivat Jouko Lehmuskallio ja Henri Kapulainen. Sarjan ohjasi Jouko Lehmuskallio. Kapulaisia on tuotettu erittäin rajallisella budjetilla, ja sen näyttelijäkaartissa esiintyivät pääosin Henri Kapulaisen perheenjäsenet, mukaan lukien hänen vaimonsa Leena Uotila sekä poika Arttu Kapulainen. Tuotannossa hyödynnettiin merkittävästi tekijöiden henkilökohtaista verkostoa, ja useat kuvauksissa näkyvistä henkilöistä kuuluivat tekijöiden kaveripiiriin, mikä viittaa ammattimaisen näyttelijäkunnan sijaan enemmän yhteisölliseen tuotantotapaan.
Netta Tiitinen

Netta Tiitinen (s. 16. elokuuta 1980 Vantaa) on suomalainen kuvataiteilija.
Asuu ja työskentelee tällä hetkellä Helsingissä.
Tiitinen kävi steinerkoulun ja Helsingin kuvataidelukiota. Koulutukseltaan hän on visualisti ja suorittanut sosiologian perusopinnot Helsingin avoimessa yliopistossa sekä johtamisen ja yritysjohtamisen erikoisammattitutkinnon. Hän on kuvataiteilijana itseoppinut. Hän ryhtyi päätoimiseksi kuvataiteilijaksi vuonna 2009 erikoistuen tilaustöihin. Tiitinen sai näkyvyyttä Habitare-messuilla vuosina 2010 ja 2011. Läpimurtonsa hän teki Taidekeskus Salmelan näyttelyissä vuosina 2012–2014. Hän voitti yleisöäänestykset Taidekeskus Salmelassa vuosina 2012 ja 2013.
Tiitinen on yhteisnäyttelyihin osallistumisen lisäksi pitänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Ranskassa. Hän on osallistunut messuille Suomessa, Saksassa ja Ruotsissa. Tiitisen näyttelytoiminnan painopiste on yksityisnäyttelyissä, joissa on vahvasti esillä erilaiset filosofiset ja yhteiskunnalliset teemat, teoksiin ja näyttelyihin liittyvine pohdintoineen. Tärkeässä asemassa hänen teoksissaan ovat olleet lapsiin ja luontoon liittyvät aiheet. Postin Vuoden kaunein postimerkki -äänestyksessä vuonna 2020 voittajaksi äänestettiin Tiitisen postimerkki "Pieni haaveilija".
Jan Gunnar Røise

Jan Gunnar Røise (s. 24. syyskuuta 1975 Eidsvoll) on norjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Norjan kansallisteatterissa vuodesta 2000.
Ura.
Røise opiskeli näyttelijäksi Teaterhøgskolenissa ja hän debytoi Norjan kansallisteatterissa kappaleessa "1001 Natt" vuonna 2000. Jatkossa hän sai mainetta klassisista rooleistaan muun muassa August Strindbergin näytelmässä "Påske" (2002) ja Henrik Ibsenin näytelmässä "Bygmester Solness" ("Rakentaja Solness", 2006). Røisen uran myöhempiä tehtäviä ovat muun muassa nimiosa Nikolai Gogolin näytelmässä "Revisoren" (2015) ja Claudius William Shakespearen tragediassa "Hamlet" (2021).
Røise on näytellyt useasti myös Kansallisteatterin lastennäytelmissä, kuten herra Nilssonin roolin Astrid Lindgrenin teoksessa "Pippi Langstrømpe" (2005).
Røise on näytellyt pääroolit muun muassa elokuvissa "Hawaii, Oslo" (2004), "En helt vanlig dag på jobben" (2010) ja "Sex" (2024). Hän on tulkinnut niin ikään lukuisia sivurooleja. Televisiossa hänen roolejaan on esimerkiksi Reiulf Steen sarjassa "Valta" (2023–2024).
Charlotte Kool

Charlotte Kool (s. 6. toukokuuta 1999 Blaricum, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team DSM:ssä vuonna 2022 ja edustaa edelleen samaa joukkuetta, nimeltään nyt Team Picnic PostNL.
Kool voitti vuonna 2023 UCI Women's World Touriin kuuluneen etappikilpailu RideLondon Classiquen 11 sekunnin erolla Chloe Dygertiin. Hän voitti kaksi etappia Tour de France Femmes -kilpailussa 2024.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Baloise Ladies Tour, 2a. etapin voitto
GP d'Isbergues, voitto
GP du Morbihan, toinen
GP Eco-Struct, voitto
Giro Donne, 2. ja 4. etapilla toinen, 1. etapilla kolmas
Holland Ladies Tour, 3. etapin voitto
UAE Tour, pistekilpailun sekä 1. ja 4. etapin voitto
Scheldeprijs, toinen
La Vuelta Femenina, 2. etapin voitto, 3. etapilla toinen
ZLM Omloop der Kempen Ladies, voitto
RideLondon Classique, kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. ja 3. etapin voitto
Baloise Ladies Tour, prologin, 1., 2. ja 3a. etapin voitto
Tour de France Femmes, 6. etapilla toinen, 1. etapilla kolmas
Holland Ladies Tour, prologin ja 3. etapin voitto
Classic Brugge–De Panne, toinen
Gent–Wevelgem, neljäs
Scheldeprijs, toinen
RideLondon Classique, kokonaiskilpailussa toinen
Baloise Ladies Tour, 2. etapin voitto
Tour de France Femmes, 1. ja 2. etapin voitto
Gent–Wevelgem, kolmas
Scheldeprijs, toinen
Copenhagen Sprint, neljäs
Baloise Ladies Tour, 1. etapin voitto
Kathrine Thorborg Johansen

Kathrine Thorborg Johansen (s. 8. marraskuuta 1989 Nøtterøy) on norjalainen näyttelijä. Hänen roolejaan on muun muassa Gro Harlem Brundtland televisiosarjassa "Valta".
Ura.
Johansen opiskeli näyttelijäksi Teaterhøgskolenissa 2009–2013. Hän näytteli Trøndelagin teatterissa kaksi vuotta näyttämötehtävinään muun muassa päärooli musikaalissa "Påfuglen" ja Hedvigin rooli Henrik Ibsenin klassikkodraamassa "Villisorsa". Johansen sai Hedvigin roolistaan hyvät arviot. Sittemmin hän on näytellyt Det Norske Teatretissa ja Norjan kansallisteatterissa.
Johansen on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Öljysäätiö" ja "Valta", jossa hänen roolinaan on Gro Harlem Brundtland. Lisäksi hän on tehnyt roolisuorituksia muutamissa kokoillan elokuvissa, kuten "Skjelvet" (2018), "Børning 3" (2020) ja "Oslo – København" (2020).
Aarre Heinonen (näyttelijä)

Aarre Juhani Heinonen (15. syyskuuta 1939 Orimattila – 15. maaliskuuta 2021) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Lappeenrannan kaupunginteatterissa vuodesta 1969 vuoteen 2002.
Ura.
Heinonen työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1964–1965, Rauman kaupunginteatterissa 1965–1967, Vaasan suomalaisessa teatterissa 1967–1969 ja uudelleen Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1969–2002, jolloin hän jäi eläkkeelle. Ennen 1964 alkanutta ammattiuraansa hän oli ollut harrastajanäyttelijä.
Heinosen näyttämötehtäviä olivat esimerkiksi Tolari ("Tukkijoella"), Iivari ("Nummisuutarit"), Aadolf ("Tohvelisankarin rouva") ja Luukas Filemon Koikale ("Nuori mylläri").
Heinonen näytteli ministeri Kiipulaa Markku Onttosen ohjaamassa kansankomediassa "Hirvikeikka" (1985), joka ensiesitettiin MTV2:n Aitiopaikalla 26. helmikuuta 1985.
Heinonen opetti Lappeenrannan työväenopiston näytelmäpiirissä 1975–1981 ja toimi Lappeenrannan kaupunginteatterin nuorisolinjan vetäjänä 1978–1981. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Miira Raiskila

Miira Raiskila (s. 1990 Oulu) on Maskun kunnanjohtaja. Aiemmin hän oli Vaalan kunnanjohtaja. Hänet valittiin virkaansa Vaalaan vuonna 2018. Hän aloitti alkuvuodesta 2018 edellisen kunnanjohtajan Arto Oikarisen jäätyä eläkkeelle. Maskun kunnanjohtajaksi Raiskila valittiin helmikuussa 2022. Koulutukseltaan Raiskila on valtiotieteiden maisteri. Raiskila on ollut puoluepolitiikassa aktiivinen Kokoomuksessa.
Aya Nakamura

Aya Nakamura (oik. Aya Danioko) (s. 10. toukokuuta 1995, Mali) on ranskalainen laulaja, joka on kuunnelluimpia ranskankielisiä nykyartisteja. Hänet tunnetaan omasta ranskalaisesta tyylistään, johon sekoittuvat afrobeat ja karibialainen zouk.
Nakamura varttui Pohjois-Pariisin esikaupunkialueella. Hän syntyi Malissa ja saapui Ranskaan pienenä lapsena. Hänen äitinsä oli perinteinen malilainen runoilija tai laulaja, griootti. Taiteilijanimi Nakamura on peräisin supersankaridraamasta "Heroes". Nakamuran ura lähti käyntiin hänen julkaistuaan kappaleita netissä 19-vuotiaana.
Nakamuran neljäs albumi "DNK" julkaistiin 27. tammikuuta 2024. Siinä Aya Nakamura sekoittaa amerikkalaista R’n’B:tä ja länsi-intialaista musiikkia.
Kiista olympiaesiintymisestä.
Keväällä 2024 Ranskassa syntyi poliittinen kiista, kun Aya Nakamura kutsuttiin esiintymään Pariisin olympialaisten avajaisseremoniassa. Tarkoituksena oli, että hän tulkitsisi avajaisissa Édith Piafia. Ranskan äärioikeisto asettui vastustamaan jyrkästi Nakamuran esiintymistä.
Ranskan keskustaoikeistolainen presidentti Emmanuel Macron on puolustanut Aya Nakamuran esiintymistä olympialaisissa. Äärioikeiston Marine Le Pen on kuitenkin sanonut, että Macronin pyrkimykset ovat provokatiivisia ja että Nakamuran kappaleet eivät edusta riittävästi Ranskaa. Le Penin ja äärioikeistolaisten poliitikkojen mukaan hänen musiikkinsa kumartaa liikaa Afrikan ja Yhdysvaltojen suuntaan. Musiikin lisäksi Le Pen on moittinut Nakamuraa tämän pukeutumisesta ja ”mauttomuudesta”.
Mervi Kytösalmi-Buhl

Mervi Kytösalmi-Buhl (s. 1948 Imatra) on Saksassa asuva ja työskentelevä kuvataiteilija ja suomalaisen videotaiteen pioneeri. Kytösalmi-Buhlin varhaisimmat teokset ovat performansseja ja videoteoksia, joissa hän esiintyi usein videokameralle itse. Kytösalmi-Buhlin varhaiset videoteokset käsittelivät kehon suhdetta aikaan ja tilaan. Hänen uudempaan tuotantoonsa kuuluu valokuvaa, tekstiiliteoksia, installaatioita, esinekoosteita ja kollaaseja. Kytösalmi-Buhl hyödyntää teoksissaan usein käsityötekniikoita kuten virkkausta, ja materiaaleina löydettyjä esineitä tai kuvia. Hän on kertonut omalle taiteelliselle työskentelylleen tärkeiksi vaikutteiksi isoäidiltä perityn viehätyksen kankaisiin ja lankoihin sekä isän ja puolison puunkäsittelytaidon. Saimaan rannalla eletyn lapsuuden jälkinä teoksissa toistuvat taiteilijan mukaan vesi, paperi ja puu. Vanhoista puisista puurokauhoista tehty teos "Gutzeit" on kunnianosoitus Vuoksen voimalle ja menneiden sukupolvien työlle. 
Opinnot.
Kytösalmi-Buhl kouluttautui taiteilijaksi Saksassa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän opiskeli aluksi Kölnin taidekorkeakoulussa, josta siirtyi myöhemmin kuvanveistäjä ja performanssitaiteilija Klaus Rinken oppiin Düsseldorfin Taideakatemiaan. Vuonna 1762 perustettu Düsseldorfin Taideakatemia oli noihin aikoihin tunnettu kokeellisen taiteen tapahtumapaikka, jossa videotaiteen opetus käynnistyi jo vuonna 1976. Vuodesta 1978 Düsseldorfin taideakatemian vierailevana videotaiteen professorina toimi videotaiteen pioneeri ja Fluxus-liikkeessä aktiivisesti toiminut Nam June Paik, jonka ensimmäisiin opiskelijoihin Kytösalmi-Buhl kuului. Kytösalmi-Buhl valmistui Düsseldorfin Taideakatemiasta vuonna 1981.
Näyttelyitä.
Kytösalmi-Buhlin videonauhoja on esitetty Saksassa jo 1970-luvun lopulla. Suomessa Kytösalmi-Buhlin teoksia nähtiin ensimmäisen kerran Vanhallla ylioppilastalolla Helsingin juhlaviikoilla vuonna 1981. Vuonna 1983 hän esitteli videotaidetta myös Turussa. Samana vuonna Kytösalmi-Buhlin videoteoksia oli mukana myös ensimmäisessä suomalaisen videotaiteen katselmuksessa Long Beach Museumissa Yhdysvalloissa. Hän edusti Suomea myös Hanasaaren kulttuurikeskuksessa vuonna 1983 järjestetyssä pohjoismaisen videotaiteen symposiumissa. Kytösalmi-Buhlin videoteoksia on ollut mukana yhteisnäyttelyissä, videotaidetapahtumissa ja näytöksissä monissa eri maissa. Suomessa teoksia on ollut esillä muun muassa Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmanäyttelyssä Oikeilla jäljillä vuonna 2010, yksityisnäyttelyssä Käden salaisuus Imatran taidemuseossa vuonna 2014 sekä kansainvälisessä nykytaiteen katselmuksessa ARS22: Eläviä kohtaamisia / Living encounters Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2022. Hänen yksityisnäyttelynsä Punainen oli syksyllä 2025 esillä Helsingissä Galleria Forum Boxissa. 
Palkinnot ja tunnustukset.
Vuonna 2023 Olga ja Vilho Linnamon Säätiö myönsi Kytösalmi-Buhlille Linnamo-palkinnon, joka jaetaan joka toinen vuosi tunnustuksena taiteellisessa työssä osoitetusta avarakatseisuudesta ja kokeilevuudesta. Palkintolautakunnan mukaan Kytösalmi-Buhlille myönnetty palkinto on "tunnustus merkittävälle, omaa polkuaan raivanneelle yksilölliselle äänelle Suomen taiteen kentällä."
Milla Toivanen

Milla Toivanen (s 1972) on suomalainen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä.
Toivanen on taidemaalariliiton jäsen ja opiskellut:
Kuvataideakatemiassa 1996-2000 ja 1994-1996 E.N.S.A.V. de la Cambressa Brysselissä.
Toivasen teoksia Jenny ja Antti Wihurin rahaston, Saastamoisen säätiön, Amos Andersonin taidemuseon, Espoon modernin taiteen museon (EMMA) ja Helsingin taidemuseon kokoelmissa.
Gail Bradbrook

Gail Bradbrook (s. 30. huhtikuuta 1972) on brittiläinen ympäristöaktivisti. Hän oli vuonna 2018 yksi Elokapinan perustajista yhdessä Roger Hallamin ja Simon Bramwellin kanssa. 
Bradbrook on koordinoinut useita joukkotottelemattomuuskampanjoita. Ennen Elokapinaa hän organisoi mielenosoituksia vesisärötystä vastaan. Hän on täysin sitoutunut väkivallattomuuteen. Bradbrookin ja Elokapinan tavasta vaatia muutosta tukkimalla katuja, siltoja ja junaratoja on tullut valtava globaali liike.
Bradbrook on suorittanut tohtorin tutkinnon Manchesterin yliopiston bioteknologian laitoksella ja valmistunut vuosikurssinsa parhaana. Hän on julkaissut useita tieteellisiä artikkeleja vuosituhannen vaihteessa.
Saudan kirkko

Saudan kirkko () on Saudan kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1866.
Anders Opedal

Anders Opedal (s. 4. toukokuuta 1968 Sauda) on norjalainen yritysjohtaja, joka on toiminut öljy-yhtiö Equinorin pääjohtajana vuodesta 2020. Hän on työskennellyt yrityksessä vuodesta 1997.
Angela Burdett-Coutts

Angela Georgina Burdett-Coutts (21. huhtikuuta 1814 – 30. joulukuuta 1906) oli brittiläinen filantrooppi. 
Elämä.
Angela Burdett-Coutts syntyi 21. huhtikuuta 1814. Hänen sukunsa oli merkittävä pankkiirisuku. Angela oli perheen kuudesta lapsesta nuorin. Hänen isänsä, Sir Francis Burdett, toimi parlamentin jäsenenä ja oli tunnettu radikaaleista mielipiteistään. Hänen äitinsä, Sophia Coutts, oli pankkiiri Thomas Couttsin tytär. Näiden merkittävien sosiaalisten ja poliittisten perhesiteiden ansiosta hän pystyi tapaamaan merkittäviä poliitikkoja, mukaan lukien pääministerit Disraeli ja Gladstone. 
Kun hänen isoisänsä kuoli vuonna 1822, hänen omaisuutensa jäi hänen toiselle vaimolleen. Neljätoista vuotta myöhemmin tämä kuoli, ja 23-vuotias Angela peri merkittävän omaisuuden ja hänestä tuli yksi maan varakkaimmista naisista. Hän peri myös useita kiinteistöjä, mukaan lukien kartanon Highgatessa, jossa hän isännöi monia merkittäviä vieraita. Sekä kuningatar Victoria että tuleva kuningatar Mary vierailivat hänen luonaan. Hän käytti suuren osan perimästään omaisuudesta projekteihin köyhien koulutuksen ja asumisen hyväksi. Sosiaalihuollon lisäksi hän perusti kirkkoja ja kirkkokouluja sekä lahjoitti Kapkaupungin, Adelaiden ja Brittiläisen Kolumbian piispakunnille. Vuonna 1871 hänestä tehtiin aatelinen. 
Burdett-Coutts meni naimisiin vasta 67-vuotiaana 29-vuotiaan sihteerinsä William Lehman Ashmead-Bartlettin kanssa. Hän kuoli 30. joulukuuta 1906 keuhkoputkentulehdukseen, ja hänet haudattiin Westminster Abbeyyn.
Christel Alsos

Christel Alsos Monsen (s. 20. joulukuuta 1984) on norjalainen Fauskesta kotoisin oleva laulaja-lauluntekijä ja pianisti. Hänen läpimurtonsa oli kappale "Come On", josta tuli suuri radiohitti vuonna 2006. Seuraavan vuoden alussa ilmestyi esikoisalbumi "Closing The Distance", jota myytiin noin 30 000 kappaletta. Kaikkiaan hän on julkaissut kuusi levyä ja ollut useasti ehdolla Spellemannprisen-gaalassa.
Guiscard

Guiscard on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Compiègnen kaupungista koilliseen.
Saint-Quentinin kirkko on peräisin pääasiassa 1100- ja 1500-luvuilta. Kirkon vanhin osa on 1100-luvun jälkipuoliskolla rakennettu romaaninen laiva.
Kunta oli varhaisella keskiajalla Noyonin piispan omistuksessa, joka antoi sen Magnyn herrojen hallintaan. He olivat Noyonin piispan vasalleja. Kunta tunnettiin tuolloin nimellä Magny. Vuosina 1337–1453 käydyssä satavuotisessa sodassa Magny ja sen linna kärsivät englantilaisten ja burgundialaisten ryöstelyissä. 1500- ja 1600-luvuilla alue kärsi erilaisista konflikteista, kuten sodasta espanjalaisia vastaan sekä frondesta. 1600-luvun loppu ja 1700-luku olivat kehityksen ja vaurauden aikaa. Tuolloin se kaupungistui ja sai upean Château de Magnyn puistoineen. Vuonna 1699 Chevreusen herttua myi Magnyn maat kreivi Louis de Guiscardille. Ranskan kuningas Ludvig XIV perusti Guiscardin markiisaatin vuonna 1705, josta kunta sai nimensä noin sata vuotta myöhemmin. Ensimmäisessä maailmansodassa kunta kärsi paljon tuhoa.
Mona Juul

Mona Juul (s. 20. syyskuuta 1967 Aarhus) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja maaliskuusta 2024. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2019. Ennen poliittista uraansa Juul työskenteli Envision-mainostoimistossa, jonka toimitusjohtajana hän toimi 2007–2018.
Skjebergin kirkko

Skjebergin kirkko () on Sarpsborgin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva kivikirkko 1100-luvulta.
Ingedalin kirkko

Ingedalin kirkko () on Sarpsborgin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva kivikirkko 1200-luvulta.
Ullerøyn kirkko

Ullerøyn kirkko () on Sarpsborgin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1725.
Kathryn Hunter

Kathryn Hunter, oik. Aikaterini Hadjipateras (s. 9. huhtikuuta 1957), on brittiläis-yhdysvaltalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Harry Potter ja Feeniksin kilta" (2007), "The Tragedy of Macbeth" (2021), "Poor Things" (2023), sekä Disney+ -suoratoistopalvelun "Tähtien sota" -universumiin sijoittuvassa televisiosarjassa "Andor" (2022–2025).
Linnea Kuusela

Linnea Kuusela (s. 20. elokuuta 2002 Tampere) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa kaudella 2025-2026 lentopallon mestaruusliigassa LP-Vampulan joukkuetta. 
Pelipaikka on yleispelaaja. Hän saavutti Suomen mestaruuden LP Viestin joukkueessa kaudella 2020-2021. Linnean kasvattajaseura on Ylöjärven Ryhti.
Linnea valittiin maajoukkueryhmään 2024.
Aiemmat kaudet mestaruusliigassa:.
2024-2025 LP- Vampula, 2023-2024 LP-Vampula, 2022-2023 Oriveden Ponnistus, Orivesi.
2021-2022 LP Viesti, Salo.
2020-2021 LP Viesti, Salo.
14-vuotiaana Linnea siirtyi harjoittelemaan Kuortaneen valmennuskeskukseen.
Ensimmäiset pelit mestaruusliigassa Linnea Kuusela pelasi Kuortaneen valmennuskeskusjoukkueessa kaudella 2019-2020, yhteensä 10 peliä.
Maaliskuussa 2020 koronaepidemia keskeytti pelit ja harjoittelun Kuortaneella. Kaudelle 2020-2021 Linnea siirtyi pelaamaan LP Viestiin.
Katja Saarinen

Katja Saarinen (s. 18. syyskuuta 1979) on suomalainen vammaisluokissa kilpaillut alppihiihtäjä, joka osallistui neljiin paralympialaisiin vuosina 2002–2014. Hän saavutti pujottelussa MM-pronssia vuonna 2004.
Saarinen sairastui kuusivuotiaana luusyöpään, ja hänen oikea jalkansa amputoitiin reidestä saakka. Urheilu-uran jälkeen hänen vatsastaan on poistettu liposarkoomakasvain.
Saarinen sijoittui ensimmäisissä paralympialaisissaan Salt Lake Cityssä 2002 pystylaskijoiden sarjassa pujottelussa seitsemänneksi, suurpujottelussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Torinon paralympialaisissa 2006 hän sijoittui pujottelussa ja syöksylaskussa 12:nneksi, supersuurpujottelussa 14:nneksi sekä suurpujottelussa 20:nneksi. Vancouverin paralympialaisissa 2010 hän oli alppiyhdistetyssä yhdeksäs, pujottelussa kymmenes ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Sotšissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa 12:nneksi. Sotšin paralympialaisten avajaisissa hän oli Suomen joukkueen lipunkantaja. 
Saarinen valittiin Kansainvälisen paralympiakomitean urheilijaneuvostoon vuonna 2014. Hän on toiminut Suomen Paralympiakomiteassa pitkään kehittämispäällikkönä, ja vuonna 2024 hänet nimettiin sen uuteen urheilujohtajan tehtävään.
Saarinen palkittiin vuoden 2015 urheilugaalassa urheilu-urastaan.
Annakaisa Kultima

Annakaisa Kultima on suomalainen pelitutkija, taiteen ja median opettaja Aalto-yliopistossa, Lapin yliopiston dosentti, sekä Suomen Game Jam ry:n puheenjohtaja ja Suomen Pelimuseon perustajatiimin jäsen. 
Hän on tehnyt merkittävää työtä suomalaisen pelitutkimuksen ja suomalaisen pelialan edistämiseksi työskentelemällä muun muassa pelikilpailuiden tuomaristossa, luomalla ja osallistumalla pelijamitapahtumiin, kuratoimalla ja luomalla pelinäyttelyitä ja kehittämällä peleihin liittyvää tutkimusta. 
Lisäksi Kultima on johtanut Global Game Jam -teemakomiteaa, ja toiminut Global Game Jamin alueellisena järjestäjänä useiden vuosien ajan. Nykyisin hän työskentelee Nordic Game-konferenssin asiantuntijana. 
Vuonna 2013 Kultima sai opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnon osoituksena merkittävästä urasta.
Koulutus ja ura.
Kultima valmistui informaatiotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2018. Hänen väitöskirjansa "Game Design Praxiology" tarkasteli pelien luomista. Ennen tohtorikoulutustaan Kultima opiskeli sosiaalitieteiden maisteriksi Turun yliopistossa vuonna 2008, ja media-alaa Lapin yliopistossa vuonna 2004. 
Valmistumisensa jälkeen Kultima on työskennellyt tutkijana, informaatiotieteiden ja pelitutkimuksen professorina sekä projektipäällikkönä Game Research Labissa Tampereen yliopistossa. Vuonna hän aloitti 2017 työt myös Aalto-yliopiston professorina ja tutkijana.
Kultima on työskennellyt myös vierailevana luennoitsijana yliopistoissa ympäri maailmaa, esimerkiksi Yhdysvalloissa, Kiinassa, Tanskassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa. Lisäksi hän on perustanut maailman ensimmäisen taidepeleille ja leikkisälle taiteelle tarkoitetun Kumma Galleryn, sekä OASIS:n, joka on sosiaalinen kohtaamistila sekä Game Research Labin keskus Tampereen yliopiston pääkampuksella.
Amber L. Hollibaugh

Amber L. Hollibaugh (20. kesäkuuta 1946 – 20. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen aktivisti. Hänen aktivisminsa keskittyi erityisesti seksuaalivähemmistöihin ja feminismiin. Hän kuvaili itseään lesboksi, entiseksi seksityöntekijäksi, insestistä selviytyneeksi, romaniksi ja köyhäksi white-trashiksi. Hän oli myös seksuaalisen halun puolestapuhuja.
Hollibaugh syntyi köyhään perheeseen Bakersfieldissä. Hänen lapsuutensa oli vaikea ja hän joutui sukulaisensa seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi. Muutettuaan pois kotoaan lukion jälkeen hän elätti itseään monilla eri töillä, joihin lukeutui myös seksityö.
HLBT-aktivismin hän aloitti vuonna 1978. Hän teki töitä muun muassa tasa-arvoisen avioliiton ja AIDS-terveyspalvelujen parissa. Hollibaughin kirjoittama kirja "My Dangerous Desires: A Queer Girl Dreaming Her Way Home" julkaistiin vuonna 2000. Kirja voitti Publishing Trianglen Judy Grahn -palkinnon.
Hollibaugh seurusteli kirjailija Jenifer Levinin kanssa kuolemaansa asti. Parisuhteen pituus oli 25 vuotta.
Jokebed

Jokebed (myös Jookebed; ) on Raamatun henkilö. Häneen viitataan toisessa Mooseksen kirjassa ja neljännessä Mooseksen kirjassa. Hän oli kertomuksen mukaan Mooseksen, Aaronin ja Mirjamin äiti sekä Amramin täti ja vaimo.
Jokebed Raamatussa.
Raamatun mukaan Jokebed syntyi Egyptissä Leevin tyttäreksi. Faaraon väitetään määränneen heprealaiseen kansaan kuuluneet pojat tapettaviksi, minkä johdosta Jokebedin kerrotaan piilottaneen Mooseksen kolmeksi kuukaudeksi ja asettaneen sitten kaislakorissa Niiliin. Kertomuksessa faaraon tytär löytää lapsen, joka pelastetaan joesta. Hän hyväksyy Mirjamin tarjouksen etsiä heprealainen nainen poikaa imettämään. Näin Jokebed palaa tarinan mukaan hoitamaan Moosesta.
Raamatussa Jokebed esitellään sekä Amramin tätinä että vaimona. Tämä rikkoo kolmannen Mooseksen kirjan asettamaa kieltoa, mutta Vanhan testamentin kieltoja rikkovat suhteet eivät ole Raamatussa poikkeuksellisia.
Nimi.
Jokebedin nimen merkitys on "Jahve on kunnia". Jokebed on ensimmäinen Raamatun henkilö, jonka nimessä esiintyy Jahve-sanasta (YHWH) lyhenteenä muodostettu "yah"-osa.
Golancourt

Golancourt on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 42 kilometriä Compiègnen kaupungista koilliseen.
Saint-Rémin kirkko on rakennettu 1700-luvulla. Kirkon romaaninen kasteallas on neljän pylvään reunustama, ja se on peräisin samalla paikalla aiemmin olleesta kirkosta. Kirkon alttarin sanotaan olevan peräisin tuhoutuneesta Saint-Barthélemy de Noyonin luostarista.
Niina Nukarinen

Niina Nukarinen (s. 6. toukokuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. 
Nukarinen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Lappeenrannan Pesä Ysejä ja Rauman Feraa Hän pelaa ulkokentällä siepparina ja sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana. Nukarinen on pelannut 119 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme kunnaria ja 22 tavallista juoksua, tuonut 51 juoksua ja kerännyt 363 kärkilyöntipistettä. Nukarinen on pelannut seitsemän Superpesiksen ylempien pudotuspelin ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden juoksun, tuonut neljä juoksua ja kerännyt 31 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Viktorija Meškova

Viktorija Meškova (s. 2000) on venäläinen kiipeilijä. Vuonna 2020 hän voitti Euroopanmestaruuden lead-kiipeilyssä, boulderoinnissa ja yhdistetyssä kiipeilyssä. Yhdistetyn kiipeilyn EM-voittajana hän sai paikan vuoden 2020 kesäolympialaisiin. Olympialaissa hän sijoittui yhdeksänneksi jääden yhden sijan päähän finaalipaikasta.
Anouck Jaubert

Anouck Jaubert (s .27. tammikuuta 1994) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut nopeuskiipeilyyn. Hän oli vuoden 2020 kesäolympialaisissa yhdistetyn kiipeilyn naisten sarjan kuudes.
Vuonna 2014 hän ylsi nopeuskiipeilyn maailmancupin osakilpailussa kolmanneksi. Vuoden 2015 maailmancupeissa hän oli viisi kertaa neljän parhaan joukossa voittaen kaksi kultamitalia. Hän oli kauden kokonaistuloksissa toinen. Hän on ollut maailmancupeissa palkintosijoilla 28 kertaa, joista hän voitti kuusitoista kertaa. Maailmanmestaruusmitaleja Jaubertilla on kaksi: hopea vuodelta 2016 ja pronssi vuodelta 2019. Ranskanmestaruuden hän on voittanut neljä kertaa. Hän lopetti kilpailun vuoden 2020 Tokion olympialaisten jälkeen.
Boxer (panssariajoneuvo)

Boxer on saksalaisen ARTEC GmbH:n kehittämä panssaroitu kuljetusajoneuvo Saksan ja Alankomaiden asevoimien tarpeisiin. Ajoneuvoa ovat tilaneet myös Australia, Yhdistynyt kuningaskunta, Liettua ja Slovenia. Saksa on toimittanut ajoneuvoja aseapuna myös Ukrainaan. Sen modulaarinen rakenne mahdollistaa ajoneuvon tehtäväkohtaisen muokkaamisen. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi jalkaväen kuljettamiseen, kenttäambulanssina, komentoajoneuvona, logistiikkaajoneuvona tai taistelukentän huoltoajoneuvona. RCH 155 on Boxer-pohjainen tykkitornillinen haupitsijärjestelmä.
Boxer on varustettu ilmastoinnilla, joka mahdollistaa toiminnan äärimmäisissä lämpötiloissa. Lisäksi siinä on NBC-suojaus.
Eero Kaukonen

Eero Kaukonen (13. helmikuuta 1904 Kuopio – 31. lokakuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena.
Henkilöhistoria.
Eero Kaukosen vanhemmat olivat tehtailija Antti Juho Kaukonen ja voimistelunopettaja Ida Maria Kemiläinen ja puoliso vuodesta 1946 farmaseutti Brita Maja Dahlström. Kaukonen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1922 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1930. Hän oli auskultantti Viipurin hovioikeudessa 1930 ja Vaasan hovioikeudessa 1933, jolloin hän sai myös varatuomarin arvon.
Kaukonen oli ulkoasiainministeriön vt. avustaja ja jaostosihteeri 1930 ja Kesälahden nimismies 1930–1932 ja sitten korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen virkamies ja esittelijä vuodesta 1934, notaari vuodesta 1936, nuorempi hallintosihteeri vuodesta 1939, vanhempi hallintosihteeri vuodesta 1954, ylimääräinen hallintoneuvos vuodesta 1956, esittelijäneuvos vuodesta 1958 ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsen eli hallintoneuvos 1959–1971.
Vakuutusneuvoston ylimääräinen virkamies Kaukonen oli 1934–1935 ja vt. sihteeri 1935, oikeuskanslerinviraston ylimääräinen virkamies 1944–1945 ja Helsingin raastuvanoikeuden ylimääräinen rikosnotaari 1946–1959. Hän toimi myös Helsingin huoneenvuokralautakunnan ylimääräisenä puheenjohtajana 1945–1946 sekä verovalituskomitean puheenjohtajana vuodesta 1962 ja kirjanpitoneuvottelukunnan puheenjohtajana vuodesta 1963.
Ruohopyrstönapsija

Ruohopyrstönapsija ("Culicivora caudacuta") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Ruohopyrstönapsija kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on musta. Kellanruskeissa selässä ja siivissä on tummanruskeita, lähes mustia, juovia. Silmäkulmajuova on valkoinen. Ruohopyrstönapsijan kyljet ovat ovat oranssinrukeat ja rinta sekä vatsa vaaleat. Pyrstö on pitkä ja kapea.
Levinneisyys ja elintavat.
Ruohopyrstönapsijaa tavataan Brasilian keskiosista ja Boliviasta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja kuivahkot ruohomaat. Se liikkuu yleensä pareittain, mutta pesimäkauden ulkopuolella myös pieninä ryhminä, ja voi liittyä sekaparviin. Linnun ravintoa ovat hyönteiset ja siemenet. Ruohopyrstönapsija pesii sadekaudella lokakuusta huhtikuulle. 
Ruohopyrstönapsijakantaa uhkaa elinympäristön häviäminen laiduntamisen, viljelymaiksi muuttamisen ja maastopalojen vuoksi.
Pro Volleyball Federation

Pro Volleyball Federation (PVF) on naisten lentopalloilun ammattilaissarja Yhdysvalloissa. Sarja perustettiin vuonna 2022, ja se aloitti toimintansa 2024.
Kausi pelataan alkuvuodesta, ja se huipentuu toukokuussa pelattavaan neljän joukkueen lopputurnaukseen.
Sarjassa on ensimmäisellä kaudella 2024 yhteensä seitsemän joukkuetta. Seuraavalle kaudelle joukkuemäärää on tarkoitus kasvattaa kolmella.
Verkkokeilakotilo

Verkkokeilakotilo ("Conus textile") on myrkyllinen keilakotilolaji. Laji elää pääosin Intian valtameressä, Itä-Afrikan rannikolla ja Australian ympäristössä.
Aikuisten yksilöiden tyypillinen pituus on noin 9-10 cm.
Myrkyllisyys.
Keilakotiloita, kuten verkkokeilakotelo, voi todenmukaisesti kuvata myrkyllisyytensä vuoksi eräiksi Maan vaarallisimpia eläimiä. 
Verkkokeilakotilo on lihansyöjä ja käyttää saalistamiseen radulaa, eli mikroskooppista "neulaa", jota se käyttää konotoksiinin (hermomyrkyn) saattamiseksi saaliiseensa. Verkkokeilakotilo syö kotiloita.
Useimmat ihmisten myrkytystapaturmat johtuvat verkkokeilakotilon päälle astumisesta esimerkiksi rannalla, tai kun elävää verkkokeilakotiloa käsitellään paljain käsin. Elävänä verkkokeilakotelo on vaarallinen sitä käsittelevälle henkilölle.
Nairobin terrori-isku 2019

Nairobin terrori-isku 2019 tapahtui DusitD2-rakennuskompleksissa Nairobissa Keniassa 15.–16. tammikuuta 2019, kun terrostit hyökkäsivät sinne. Iskussa kuoli 22 paikalla ollutta ihmistä sekä kaikki viisi terroristia.
Tausta.
Iskun takana oli somalialainen islamistinen terroristijärjestö Al-Shabaab, joka tunnetaan Keniassa Westgate-ostoskeskuksen verilöylystä 2013 ja Garissan yliopiston iskusta 2015. Al-Shabaab vastustaa Kenian hallituksen toimia Somalian sisällissodassa. Järjestö ilmoitti motiivikseen myös sen, että Yhdysvaltain presidentti Donald Trump oli tunnustanut Jerusalemin Israelin pääkaupungiksi. Tämä aiheutti islamilaisessa maailmassa ärtymystä, sillä Jerusalem on myös Islamin pyhä kaupunki.
Tapahtumapaikka.
Isku tapahtui Nairobin läntisellä Westlands-alueella, osoitteessa 14 Riverside Drive sijaitsevassa kompleksissa. Rakennuskokonaisuudessa on korkeatasoinen DusitD2-hotelli ja useiden yritysten toimistoja.
Hyökkäys.
Terroristien hyökkäys alkoi 15. tammikuuta 2019 kello 15 paikallista aikaa, kun viisi terroristia saapui autoilla paikalle. Yksi heistä räjäytti itsensä lähellä ravintolaa. Sen jälkeen muut alkoivat ampua vartijoita ja heitellä käsikranaatteja. Sisälle alueelle päästyään he sytyttivät muutamia parkkeerattuja autoja tuleen ja ampuivat ihmisiä. Kenian poliisin erikoisyksikkö lähetettiin taistelemaan hyökkääjiä vastaan. 
Tapahtuma-aikaan Keniassa sotilaita kouluttamassa ollut brittiläinen SAS-erikoisjoukkojen sotilas Christian Craighead sai hälytyksen ja suuntasi tapahtumapaikalle nopeasti. Hänellä oli varustuksena oma rynnäkkökivääri ja suojaliivit. Paikalle saapui auttamaan myös slovenialainen sotilas. Graighead johti alueen läpikäyntiä kerros kerrokselta ja rakennus rakennukselta. Craighead ja muut viranomaiset saattoivat ja kantoivat panttivankeja ja loukkaantuneita ulos rakennuksesta ja sitten taas jatkoivat etenemistä sisällä. Kaikkiaan satoja ihmisiä evakuoitiin rakennuksista. Rakennuksessa tulitettiin paljon ja kuultiin räjähdyksiä. Tapahtumat olivat ohi seuraavana päivänä, 16. tammikuuta, aamulla noin kello kymmeeneen mennessä. Craighead ampui kaksi hyökkääjää ja sai myöhemmin Britanniassa Cospicuous Gallantry Cross -ansiomitalin urheudestaan.
Iskussa kuoli yhteensä 22 siviiliä; 19 Kenian kansalaista, yksi Yhdysvaltain kansalainen ja yksi Britannian ja Etelä-Afrikan kaksoiskansalainen sekä yksi kenialainen nainen, joka menehtyi vuotta myöhemmin vammojensa takia. Myös kaikki viisi terroristia kuolivat.
Ajax (panssariajoneuvo)

Ajax on Britannian armeijalle kehitetty panssariajoneuvoperhe, johon kuuluvat samalle alustalle rakennetut ajoneuvot:
Vaunut rakekntaa General Dynamics UK. Vaunu on digitaalinen. Ensimmäiset alustat toimitettiin helmikuussa 2019 ja toimitukset jatkuvat vuoteen 2025.
Florence R. Sabin

Florence Rena Sabin (9. marraskuuta 1871 – 3. lokakuuta 1953) oli yhdysvaltalainen lääketieteilijä.
Sabin tutki uransa alkuvuosina imusuonistoa. Hän osoitti, että imusuonet kehittyvät erityisestä solukerroksesta tietyissä sikiön verisuonissa eikä, kuten vallitsevan teorian mukaan ajateltiin, solujen välisistä tiloista. Myöhemmin hän keskittyi veren, verisuonten ja verisolujen tutkimukseen ja julkaisi monia tärkeitä tutkimustuloksia niiden kehityksestä. 
Vuonna 1924 Sabin valittiin Yhdysvaltain anatomisen seuran puheenjohtajaksi, ja vuonna 1925 hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Molemmissa tehtävissä hän oli ensimmäinen nainen.
Agnese Bonfantini

Agnese Bonfantini (s. 4. heinäkuuta 1999) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bonfantini pelasi kaudet 2018–2021 Italian Serie A:ssa Roman joukkueessa, jossa hän teki ensimmäisellä liigakaudellaan 21 ottelussa neljä maalia, toisella 15 ottelussa seitsemän maalia ja kolmannella 20 ottelussa yhden maalin. Hän siirtyi kesällä 2021 Juventukseen, jossa hän teki ensimmäisellä liigakaudellaan 20 ottelussa kolme maalia ja toisella 13 ottelussa yhden maalin. Hän voitti liigamestaruuden kaudella 2021–2022. Tammikuussa 2023 hän siirtyi puoleksi vuodeksi lainalle Sampdoriaan, jossa hän pelasi 11 liigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Elokuussa 2023 hän siirtyi lainasopimuksella Interiin.
Bonfantini on pelannut Italian naisten maajoukkueessa. Hän on tehnyt maalin syyskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Moldovaa ja huhtikuussa 2024 EM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan.
Maintal

Maintal on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksan keskiosassa. Se muodostettiin vuonna 1974 liittämällä neljä kuntaa toisiinsa. Maintal kuuluu Frankfurt am Mainin suurkaupunkialueeseen. Maintalin väekkäimmät kaupunginosat ovat Dörnigheim ja Bischofsheim.
Maantiede.
Maintal sijaitsee Hessenin eteläpuoliskolla välittömästi Frankfurt am Mainin itäpuolella ja Hanaun länsipuolella. Kaupunki rajautuu etelässä Mainjokeen.
Historia.
Maintal syntyi 1. heinäkuuta 1974, jolloin Dörnigheimin kaupunki sekä maalaiskunnat Bischofsheim, Hochstadt ja Wachenbuchen liitettiin toisiinsa. Dörnigheimista on varhaisin kirjallinen maininta vuodelta 793. Bischofsheim mainitaan ensi kerran vuonna 880 muodossa Biscofesheim. Hochstadt mainitaan vuonna 846 muodossa Hohunsteter marca ja Wachenbuchen vuonna 798 muodossa Bucha marca. Dörnigheim sai kaupunkioikeudet 1964.
Maintalin arvorakennuksiin kuuluu muun muassa Dörnigheimin evankelinen kirkko (Alte Kirche am Main).
Maintalin raatihuone (Rathaus der Stadt Maintal) sijaitsee Hochstadtissa Klosterhofstraßen varrella.
Talous ja liikenne.
Maintalin yrityksiä ovat muun muassa Norma Group (kiinnitysteknologia), Syngenta (maatalouskemia) ja Lubcon (erikoisvoiteluaineet). Maintalin rautatieliikennepaikat, Maintal West ja Maintal Ost, sijaitsevat rataosuudella Frankfurt Süd–Aschaffenburg. Maintalin halki kulkee lännestä itään moottoritie BAB 66. Kaupungin alueella on liittymät Maintal-Bischofsheim ja Maintal-Dörnigheim.
Giada Greggi

Giada Greggi (s. 18. helmikuuta 2000 Rooma) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Greggi on koko pääsarjauransa ajan Italian Serie A:ssa edustanut synnyinkaupunkinsa Rooman seuraa, kausina 2014–2018 Res Romaa ja siitä eteenpäin AS Romaa. Hän pelasi Res Romassa neljän kauden aikana 69 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. AS Romassa hän on pelannut viiden ensimmäisen kautensa aikana 81 liigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2023.
Greggi on pelannut Italian naisten maajoukkueessa. Hän on tehnyt maalin marraskuussa 2021 EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle Italian kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on pelannut myös Italian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Hit Me Hard and Soft

Hit Me Hard and Soft on Billie Eilishin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2024 Darkroomin ja Interscopen kautta. Albumin on tuottanut Eilishin veli Finneas, ja sisarukset ovat kirjoittaneet sen kappaleet yhdessä.
Albumi sai hyviä arvioita musiikkikriitikoilta. Se ylsi albumilistojen kärkeen muun muassa Britanniassa, Australiassa ja Suomessa. Yhdysvalloissa albumi sijoittui parhaimmillaan toiseksi.
Albumilta ei julkaistu singlejä ennen sen ilmestymistä, koska Eilish halusi, että albumi kuunnellaan kokonaisuutena. ”Lunch”-kappale julkaistiin singlenä 12 tuntia albumin jälkeen, mutta sen suosio jäi odotuksista. Seuraavana singlenä julkaistiin heinäkuussa ”Birds of a Feather”, joka oli yllättävästi osoittautunut kuuntelijoiden suosikiksi. Lokakuuhun mennessä siitä oli tullut yksi Eilisihin koko uran parhaiten menestyneistä kappaleista. Albumin muista kappaleista ”Wildflower” on ollut huomattavan suosittu ja musiikkivideo on julkaistu singlejen lisäksi myös kappaleelle ”Chihiro”.
Vastaanotto.
Arvostelut.
"Hit Me Hard and Soft" pärjäsi hyvin kriitikoiden arvosteluissa. Niitä kokoavan Metacriticin mukaan albumi sai 22 arvostelussa keskimäärin 89 pistettä sadasta, mikä vastaa ”yleistä ylistystä” kriitikoiden keskuudessa. Se on julkaisuvuoden albumeista 12. parhaiten arvioitu.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Vuoden 2025 Grammy-palkintogaalassa Eilish on albumilla ja sen kappaleilla ehdolla yhteensä kuudessa kategoriassa. Albumi on ehdolla vuoden albumiksi ja parhaaksi popalbumiksi. ”Birds of a Feather” on ehdolla vuoden levytykseksi, vuoden lauluksi sekä parhaaksi pop-sooloesitykseksi, ja pidennetty versio kappaleesta ”L’Amour De Ma Vie” on ehdolla parhaaksi tanssipopkappaleeksi.
Kaupallinen menestys.
Toisin kuin Eilishin kaksi edellistä listaykkösalbumia, "Hit Me Hard and Soft" debytoi yhdysvaltalaisen Billboard 200 -listan toisella sijalla Taylor Swiftin "The Tortured Poets Department" -albumin pidettyä ensimmäistä sijaa viidettä viikkoa. Albumia oli kuitenkin myyty vaikuttaksi luonnehdittu määrä julkaisuviikolla: 339 000 albumiyksikköä, eli yli 100 000 yksikköä enemmän kuin hänen toista albumiaan "Happier Than Ever". Syyskuuhun 2024 mennessä albumi oli myynyt platinaa Yhdysvalloissa, mikä vastaa miljoonaa myytyä albumiyksikköä. Billboard Hot 100 -singlelistalla parhaiten albumin kappaleista ovat pärjänneet toiselle sijalle yltänyt ”Birds of a Feather” ja viidenneksi sijoittunut ”Lunch”.
Britanniassa "Hit Me Hard and Soft" -albumi on palkittu kultalevyllä, eli sitä on myyty tai striimattu yli 100 000 albumiyksikköä vastaava määrä. Eilishin aikaisempien julkaisujen tapaan albumi sijoittui ensimmäiseksi Britannian albumilistalla ja myi 67 100 albumiyksikköä julkaisua seuranneen viikon aikana, mikä oli hänen oma ennätyksensä. Britannian singlelistalla albumin kappaleista parhaiten ovat menestyneet toiseksi nousseet singlet ”Birds of a Feather” ja ”Lunch”. Listan kymmenen parhaan joukkoon ovat yltäneet myös kappaleet ”Chihiro” ja ”Wildflower”.
Albumi sijoittui albumilistojen kärkeen myös muualla maailmassa, kuten Suomessa, Ruotsissa ja Australiassa.