tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Musiikin Edistämissäätiö

Musiikin edistämissäätiö sr (MES) on suomalainen säätiö, joka edistää suomalaista musiikkia tukemalla sen tekijöitä, esittäjiä, kustantajia ja tuottajia.
Kotimaista musiikkia tukeneet Esittävän säveltaiteen edistämiskeskus (ESEK) ja Luovan säveltaiteen edistämissäätiö (LUSES) yhdistettiin kesällä 2012 Musiikin edistämissäätiöksi.
MESin perustivat Gramex ja Teosto. Gramex ja Teosto luovuttivat kumpikin säätiön peruspääomaksi 500 000 euroa eli yhteensä miljoona euroa.
Säätiö jakaa avustuksia ja apurahoja sekä muuten edistää ja tukee taloudellisesti suomalaiseen musiikkiin liittyviä elävän musiikin tilaisuuksia, musiikkitallenteiden tuottamista, musiikin markkinointia ja vientiä, kustannustoimintaa ja koulutusta. Tukitoiminta rahoitetaan yksityisen kopioinnin hyvitykseen osoitetuilla varoilla, valtionavustuksilla ja säätiön taustayhteisöjen lahjoituksilla.
MESin ensimmäinen pääsihteeri oli Leena Hirvonen. Johtajaksi valittiin 2015 Hannu Saha. MESin nykyinen toimitusjohtaja Tommi Saarikivi valittiin säätiön johtoon 2021.
Säätiön hallituksen puheenjohtajana on ollut vuodesta 2019 Nasima Razmyar.
Slovakian parlamenttivaalit 1998

Slovakian parlamenttivaalit 1998 järjestettiin Slovakiassa 25. – 26. syyskuuta 1998. Vaaleissa valittiin kaikki Slovakian kansallisen neuvoston 150 paikkaa.
Tausta.
Vladimír Mečiarin pääministerikautena 1994–1998 Slovakia oli ajautunut ulkopolitiikassa eristyksiin. Maan sisäpoliittinen tilanne oli hyvin tulehtunut johtuen hallituksen korruptiosta, vallan väärinkäytöstä sekä kansaa jakavasta politiikasta. Suurimpia kiistanaiheita olivat kommunismin aikaisten valtionyritysten yksityistäminen hallituksen liittolaisia suosimalla, Slovakian tiedustelupalvelun väärinkäyttö sekä maan unkarilaisvähemmistön oikeuksien epääminen. Slovakian kaoottinen tilanne sai ulkomaalaiset investoinnit karttamaan maata, minkä lisäksi se jätettiin pois Euroopan unionin ja Naton ensimmäisistä laajentumisneuvotteluista sen epädemokraattinen kehityksen vuoksi.
Presidentti Michal Kováčin valtakauden tullessa loppuun vuonna 1998 maan parlamentti ei pystynyt valitsemaan uutta viranhaltijaa. Niinpä pääministeri Mečiar sai itselleen myös väliaikaisen presidentin valtaoikeudet. Slovakian oppositiopuolueet reagoivat tähän luomalla Slovakian demokraattisen koalition (SDK), jonka pääpuolueet olivat Kristillisdemokraatit, Slovakian Demokraattinen liitto sekä Demokraattinen puolue sekä Unkarilaisen koalitiopuolueen (SMK). Nämä puolueet puolueet pyrkivät kampeamaan Mečiarin HZDS-puolueen vallasta.
Seuraukset.
Vaikka HZDS säilytti niukasti suurimman puolueen paikkansa, ei se pystynyt muodostamaan hallitusta. Pitkien neuvotteluiden jälkeen Slovakian uudeksi pääministeriksi nousi joulukuussa 1998 SDK:n Mikuláš Dzurinda, joka muodosti hallituksen yhdessä SDK:n, Demokraattisen vasemmiston puolueen sekä Kansallisen yhteisymmärryksen puolueen (SOP) kanssa.
Hallituspuolueiden muodostama 93:n edustajan enemmistö salli sen muuttaa perustuslakia. Toukokuussa 1999 SOP:in Rudolf Schuster valittiin maan Slovakian presidentiksi suoralla kansanvaalilla.
Äänestäminen.
Äänestysoikeutettuja henkilöitä oli 4 023 191, ja hyväksyttyjä ääniä oli 3 359 176. Koko maan äänestysprosentti oli 84,24 %. 
Parlamenttiin pääsemiseen vaadittiin viiden prosentin äänikynnyksen ylittäminen.
Timo Kyntäjä

Timo Pekka Kyntäjä (28. huhtikuuta 1948 – 23. lokakuuta 2014) oli suomalainen marxilainen sosiologi, valtiotieteen tohtori ja dosentti. Kyntäjä väitteli vuonna 1993 tohtoriksi tulopolitiikasta.
Ura.
Kyntäjä työskenteli kriminologian ja oikeussosiologian yliopettajana Poliisiammattikorkeakoulussa, oikeussosiologian yliassistenttina Helsingin yliopistossa ja sosiologian assistenttina ja vs. professorina Turun yliopistossa. Kyntäjä oli Johann Bäckmanin paljon kritiikkiä herättäneen väitöskirjan ohjaaja. 
Kyntäjä kirjoitti useita teoksia ja artikkeleita marxilaisuudesta ja oikeussosiologiasta. Varhainen teos marxilaisesta sosiologiasta vuonna 1972, "Marxilaisen sosiologian näkökulmia," perustui tekijöiden pro gradu -töihin. Kyntäjä suomensi saksankielestä useita sosiologisia tutkimuksia. Niihin kuuluu Weberin teos "Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki."
Yksityiselämä.
Kyntäjä oli kolmesti naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Jacques Canetti

Jacques Canetti (30. toukokuuta 1909 Ruse – 7. kesäkuuta 1997 Suresnes) oli ranskalainen teatterijohtaja, ja hän toimi myös äänilevyalalla.
Canettia voidaan pitää Georges Brassensin, Jacques Brelin, Guy Béartin, Félix Leclercin, Francis Lemarquen, Serge Gainsbourgin, Henri Salvadorin, Boris Vianin, Raymond Devosin, Fernand Raynaudin, Anne Sylvestren, Pierre Dacin ja Francis Blanchen, Juliette Grécon, Catherinen Sauvage, Claude Nougaro ja monet muut ranskankieliset artistit. Hän perusti Les 3 Baudets -kabareen Pariisiin ja toimi levy-yhtiön Philips Polydorin johtajana vuoteen 1962. Sitten hän perusti oman levy-yhtiön Les Productions Jacques Canetti.
Canetti oli Nobel-palkitun kirjailijan Elias Canettin veli.
Canetti valmistui HEC Parisista.
Sebastian Walukiewicz

Sebastian Wiktor Walukiewicz (s. 5. huhtikuuta 2000 Gorzów Wielkopolski) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Empolia. Hän on pelannut Puolan A-maajoukkueessa vuodesta 2020.
Walukiewicz pelasi Legia Varsovan juniori- ja reservijoukkueissa. Hän siirtyi kesällä 2017 Pogoń Szczeciniin ja pelasi seuran Ekstraklasassa pelaavassa edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran huhti-toukokuussa 2018 kolmen ottelun verran. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 pääottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän siirtyi tammikuussa 2019 italialaisseura Cagliarin omistukseen mutta pelasi kauden loppuun lainalla Pogoń Szczecinissä. Kolmena seuraavana kautena hän pelasi Serie A:ssa kausittain 14, 19 ja seitsemän ottelua tekemättä maaleja. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla Empolissa ja siirtyi kesällä 2023 seuran omistukseen. Hän pelasi Serie A:ssa Empolin lainakaudellaan 11 ottelua ja seuraavalla kaudella 27 ottelua.
Walukiewicz pelasi kaikissa Puolan nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin yhteensä yli 50 ottelun verran. Hän pelasi kolme ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Walukiewicz pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran loka-marraskuussa 2020, jolloin hän oli avauskokoonpanossa ystävyysottelussa Suomea, Kansojen liigan ottelussa Italiaa ja ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Hän palasi A-maajoukkueeseen kesäkuussa 2024 ja teki maalin ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan.
Jean Hamilius

Jean Hamilius (s. 5. helmikuuta 1927 Luxemburg) on luxemburgilainen poliitikko.
Hamilius joutui värvätyksi natsi-Saksan ilmatorjuntaan avustajaksi 16-vuotiaana. Vuosi myöhemmin hän tuki Luxemburgin vastarintaliikkeessä yhdysvaltalaisia sotilaita Luxemburgin vapauttamisessa natsimiehityksestä. Tämän jälkeen hän oli yhdysvaltalaisten tulkkina Saksassa. Hamilius opiskeli Université libre de Bruxellesissa Belgiassa ja Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa. Palattuaan Luxemburgiin vuonna 1951 hän suoritti asepalveluksen. Hamilius osallistui 400 metrin juoksuun ja 4 × 400 metrin viestijuoksuun vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Hän loi uran finanssialalla ja oli perustamassa Crédit Européenia, josta myöhemmin tuli ING Luxembourg.
Hamilius oli mukana perustamassa Luxemburgin nuoria demokraatteja. Hän toimi 1970-luvulla Gaston Thornin hallituksessa maatalous- ja julkistyöministerinä sekä varaulkoministerinä. Tämän jälkeen Hamilius oli ensimmäisen Euroopan parlamentin jäsen. Hän edusti kansallisessa politiikassa demokraattista puoluetta ja Euroopan parlamentissa Liberaalien ja demokraattien ryhmää, jossa hän myös toimi varapuheenjohtajana. Lisäksi Hamilius oli Luxemburgin edustajainhuoneen jäsen ja Luxemburgin kaupunginvaltuutettu. Vuonna 1992 hän oli Luxemburgin paviljongin komissaari Sevillan maailmannäyttelyssä. Hamilius julkaisi Éditions Guy Binsfeldin kautta kirjat "Luxemburg: Im Wandel der Zeiten: Erinnerungen" (2014) ja "Au fil des années: Réactions et réflexions" (2020). Ensin mainittu kirja oli muistelmateos, joka syntyi reaktiona Vincent Artuson julkaisuun luxemburgilaisesta yhteistyöstä natsien kanssa toisessa maailmansodassa. Jälkimmäinen kirja koostui artikkeleista, jotka enimmäkseen ovat peräisin Hamiliuksen vuonna 2015 avaamasta blogista.
Hamiliuksen isä oli poliitikko Émile Hamilius.
Bartosz Salamon

Bartosz Salamon (s. 1. toukokuuta 1991 Poznań) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 194-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaassaan Lech Poznańia, johon hän siirtyi vuonna 2021 pelattuaan lähes 15 vuotta Italiassa. Hän on pelannut Puolan A-maajoukkueessa vuodesta 2013.
Salamon siirtyi kotimaastaan italialaisseura Brescian kesällä 2016. Hän pelasi Italiassa eri sarjatasoilla Brescian, Foggian, Sampdorian, Pescaran, Cagliarin, SPAL:in ja Frosinonen joukkueissa. Hän kuului alkuvuonna 2013 puolen vuoden ajan myös AC Milanin omistukseen mutta ei päässyt pelaamaan edustusjoukkueessa. Hän pelasi Serie A:ssa kaikkiaan 66 ottelua tekemättä maaleja ja Serie B:ssä 139 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia.
Salamon siirtyi tammikuussa 2021 junioriaikojensa seuraan Lech Poznańiin. Hän on pelannut 3,5 kauden aikana Ekstraklasassa 63 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän voitti liigamestaruuden kaudella 2021–2022. Hän pelasi neljä ottelua Konferenssiliigassa kaudella 2022–2023.
Salamon pelasi Puolan eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2013 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Hän pelasi vuoden 2013 aikana kaikkiaan viisi maaottelua. Hän palasi maajoukkueeseen vuonna 2016, jolloin hän pelasi neljä maaottelua mutta jäi varamiehen rooliin EM-kilpailuissa. Kymmenennen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2022 ja seuraavan maaliskuussa 2023. Voitokkaassa EM-karsintojen loppuottelussa Walesia vastaan maaliskuussa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle. Kesäkuussa 2024 hänen maaottelumääränsä nousi 14:ään. Hän on ollut yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa.
Salamon oli huhti-joulukuussa 2023 poissa kentiltä dopingtuomion vuoksi.
Delara Burkhardt

Delara Burkhardt (s. 3. marraskuuta 1992) on saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko.
Burkhardt sai kandidaatin arvon yhteiskuntatieteessä Kielin yliopistosta ja maisterin arvon sosiaalitaloustieteessä Hampurin yliopistosta. Hän oli Saksan sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestö Jusosin varapuheenjohtaja vuosina 2015–2019. Burkhardt valittiin vuonna 2019 jäseneksi Euroopan parlamenttiin, jossa hän liittyi Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmään. Vuoden 2024 eurovaaleissa hänet valittiin uudelleen.
Burkhardtin äiti muutti perheineen Iranista Saksaan 1980-luvun loppupuolella.
Iisalmen Kamera

Iisalmen Kamera oli vuodesta 1972 Iisalmessa järjestetty valokuvaukseen, kaitafilmiharrastukseen ja elokuvaan keskittynyt kesätapahtuma.
Tapahtuman perustajiin kuului muiden yhdistysten ohella Iisalmen Kameraseura. Parin ensimmäisen kerran jälkeen tapahtuman suunnittelijana aloitti läänintaiteilijana tuolloin toiminut valokuvaaja Topi Ikäläinen. Vuoden 1974 tapahtuma koostui yhdeksästä valokuvanäyttelystä (mm. ”Neuvostoliitto tänään”), Risto Jarvan elokuvien näytöksistä, elokuvapoliittisesta keskustelusta sekä lasten ja eläkeikäisten elokuvanäytöksistä. Tapahtuman järjestäjinä oli neljä iisalmelaista yhdistystä, jotka saivat rahallista tukea opetusministeriöltä ja Iisalmen kaupungilta.
Vuoden 1976 tapahtumassa esitettiin osia tekeillä olleesta suomalais-neuvostoliittolaisesta yhteistyöelokuvasta "Luottamus" ja tavattiin sen tekijöitä. Viisi valokuvanäyttelyä esittivät muun muassa vuoden parhaita lehtikuvia Suomesta ja Ruotsista sekä Kalle Kultalan ja neuvostoliittolaisen Dmitri Baltermantsin tuotantoa. Taideteollinen korkeakoulu oli tuolloin yksi aktiivisista tapahtuman järjestäjistä.
Harrastajatapaamisesta alkunsa saanut Iisalmen Kamera oli 1980-luvun alkuun mennessä kehittynyt monipuoliseksi ammattilaisiakin kiinnostavaksi tapahtumaksi, jonka järjestäjiä olivat Taideteollisen korkeakoulun lisäksi Suomen elokuva-arkisto, Suomen elokuvasäätiö sekä Iisalmessa tuolloin työskennellyt valokuvauksen läänintaiteilija Jouko Kivimäki. Tapahtuma pani vuosien mittaan liikkeelle vanhojen valokuvien arkistointihankkeita useissa Suomen kunnissa. Keskeinen osa Iisalmen Kameraa olivat myös harrastajille ja ammattilaisille suunnatut lyhytkurssit. Tapahtuma sai toisaalta kritiikkiä paikallisten asukkaiden unohtamisesta, minkä perusteella heille alettiin suunnata viihteellisiä elokuvanäytäntöjä.
Tapahtuma järjestettiin 20. kerran kesällä 1991, jolloin tapahtuman teemana oli ympäristönsuojelu sekä valokuvissa että elokuvissa. Tuolloin muun muassa esitettiin yhdysvaltalaisen kokeellisen elokuvantekijän Stan Brakhagen tuotantoa. Festivaalin ohjelmistossa oli myös lastenelokuvia, kauhuelokuvia ja ympäristöaiheisia elokuvia.
1990-luvun puolenvälin tienoilla tapahtuma muuttui joka toinen vuosi järjestettäväksi biennaleksi, jollaisena se järjestettiin ainakin vuoteen 2009 asti. Vuonna 1995 tapahtuman päävieraaksi oli kutsuttu elokuvan "Orlando" ohjaaja Sally Potter, minkä lisäksi esitettiin muun muassa Julio Medemin ja Cynthia Beattin elokuvia. Kansainväliset valokuvanäyttelyt tulivat Belgiasta. Vuonna 1999 järjestettiin valokuvakilpailu, jossa palkittiin inuiitteja kuvannut Tiina Itkonen. Päävieraana oli ruotsalainen Lasse Jonsson takautuvalla valokuvanäyttelyllään "Kaaoksesta kosmokseen".
Arne Slot

Arend Martijn ”Arne” Slot (s. 17. syyskuuta 1978 Bergentheim) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesäkuusta 2024 lähtien hän on toiminut Liverpoolin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Slot nousi FC Zwollen edustusjoukkueeseen vuonna 1995. Slot voitti kaudella 2001–2002 Zwollen riveissä Eerste Divisien mestaruuden ja Zwolle nousi takaisin Eredivisieen 13 vuoden tauon jälkeen.
Kesällä 2002 Slot siirtyi ilmaissiirrolla NAC Bredaan. Kaudella 2003–2004 hän pelasi ensimmäiset europelinsä UEFA Cupissa, missä hän pelasi kaksi ensimmäisen kierroksen ottelua Newcastle Unitedia vastaan. Slot pelasi NAC Bredassa vuosina 2002–2007 yhteensä 142 pääsarjaottelua, joissa hän teki 21 maalia ja antoi 15 maalisyöttöä.
Slot siirtyi NAC Bredasta Sparta Rotterdamiin kesällä 2007 ja pelasi kahden kauden aikana rotterdamilaisseurassa 54 pääsarjaottelua, joissa hän teki kuusi maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. Slot palasi kaudeksi 2009–2010 Zwolleen lainasopimuksella ja kesällä 2010 hän siirtyi seuraan pysyvästi.
Kaudella 2011–2012 Zwolle voitti Eerste Divisien mestaruuden ja nousi takaisin Eredivisieen. Slot palkittiin kaudella Eerste Divisien parhaana pelaajana. Kaudella 2012–2013 Slot pelasi Eredivisiessä 12 ottelua ja lopetti uransa kauden päätyttyä.
Ura valmentajana.
Slot toimi vuosina 2014–2016 SC Cambuurin apuvalmentajana. Lokakuussa 2016 Slot nimitettiin Eredivisiestä pudonneen Cambuurin päävalmentajaksi ja hän valmensi seuraa loppukauden ajan.
Kesällä 2017 Slot siirtyi Cambuurista AZ Alkmaariin John van den Bromin apuvalmentajaksi. Slot nousi kesällä 2019 Alkmaarin päävalmentajaksi. Kaudella 2019–2020 Slotin alaisuudessa Alkmaar oli Eredivisiessä sarjan toisella sijalla, kunnes kausi keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi, eikä sitä pelattu loppuun. Joulukuussa 2020 Slot sai potkut Alkmaarista.
Slot aloitti kesällä 2021 Feyenoordin päävalmentajana aluksi kaksivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä kaudella Slotin alaisuudessa Feyenoord sijoittui Eredivisiessä kolmanneksi ja eteni Konferenssiliigassa loppuotteluun asti, jonka se hävisi AS Romalle. Slot palkittiin kesäkuussa 2022 Alankomaiden vuoden valmentajana. Seuraavalla kaudella Feyenoord voitti Slotin johdolla Eredivisien mestaruuden ja hänet valittiin jälleen Alankomaiden vuoden valmentajaksi. Kaudella 2023–2024 Feyenoord sijoittui Eredivisiessä toiseksi ja voitti KNVB-cupin.
Toukokuussa 2024 Englannin Valioliigassa pelaava Liverpool ilmoitti palkanneensa Slotin uudeksi päävalmentajakseen kolmivuotisella sopimuksella. Slot luotsasi ensimmäisellä Liverpool-kaudellaan seuran Valioliigan mestariksi.
Siegbert Droese

Siegbert Droese (s. 7. kesäkuuta 1969 Leipzig) on saksalainen Vaihtoehto Saksalle -puolueen (AfD) poliitikko.
Droese kouluttautui ravintola- ja hotellialoille, joiden parissa hän on luonut politiikan ulkopuolisen työuransa. Vuonna 2013 hän liittyi AfD:n jäseneksi. Vuonna 2015 hänestä tuli sen Leipzigin-piirin ja vuonna 2017 Saksin-osaston johtaja. Vuonna 2017 Droese valittiin Saksan liittopäivien edustajaksi. Hän edustaa AfD:n radikaalia Der Flügel -ryhmää, joka keskittyi Björn Höcken ympärille. Vuonna 2024 Droese valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi.
Droese on ollut toistuvasti osallisena uusnatsismiin liittyneissä kohuissa. Itse hän määrittelee itsensä kansallisliberaaliksi.
Kohut.
Droese oli vuosina 2015–2016 osallisena uusnatsismiin liittyneissä kohuissa, joissa hän käytti rekisterikilpiä AH1818 ja GD3345. AH ja 18 ovat uusnatsien piireissä vakiintuneita tapoja viitata Adolf Hitleriin, ja GD3345-koodia on käytetty tarkoituksessa "Großdeutschland 1933–1945" ("Suur-Saksa 1933–1945"). Droesesta julkaistiin lisäksi kuva, jossa hän poseeraa Hitlerin päämaja Wolfsschanzen edessä oikea käsi sydämensä kohdalla ja hattu päästä otettuna. Droese vetosi siihen, että kuva oli julkaistu luvatta ja valittu tarkoitushakuisesti.
Anita Pratap luonnehti Intian "The Week" -lehdessä Droesea Hitlerin ihailijaksi.
Näkemyksiä.
Droese on kritisoinut Saksan poliittista johtoa etääntymisestä saksalaisten edusta. Hän on syyttänyt vallanpitäjiä muun muassa satojentuhansien maahanmuuttajien "laittomasta kutsumisesta" Saksaan. Droese on myös pitänyt vallanpitäjiä syyllisinä toimimiseen edelläkävijöinä "eurooppalaisessa supervaltiossa", jota hän vertaa Neuvostoliittoon. Hän on lisäksi esittänyt poliittisille vastavoimilleen syytöksiä avoimesta saksalaisiin kohdistuvasta rasismista. Droese on vaatinut saksalaisille työntekijöille oikeudenmukaista palkkausta ja kansanäänestyksen järjestämistä yhteisvaluutassa pitäytymisestä. Itse hän kannattaa eurosta luopumista. Marraskuussa 2017 Droese väitti Angela Merkeliä "poststalinistiksi" ja katsoi Saksan olevan lähempänä totalitarismia kuin liberalismia.
Droese on kannattanut AfD:n ja Pegidan läheistä yhteistyötä. Hän oli mukana ensimmäisessä Leipzigin Pegidan (Legida) mielenosoituksessa.
Yksityiselämä.
Droese on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Tibet House US

Tibet House US on New Yorkiin vuonna 1987 perustettu tiibetiläisen kulttuurin ja tutkimuksen keskus. Se perustettiin dalai-lama Tenzin Gyatson pyynnöstä ja Tiibetin pakolaishallituksen avustuksella. Tibet House US:n tarkoitus on säilyttää Tiibetin kulttuuri aikana, jolloin se ajautuu sukupuuttoon omalla maaperällään. Tenzin Gyatso ilmaisi avajaisissa toivovansa siitä pitkäaikaista kulttuuri-instituutiota, joka takaa tiibetiläisen sivilisaation ja kulttuurin selviytymisen tiibetiläisten kohtalosta riippumatta.
Compluvium

Compluvium on roomalainen atriumin katto- ja valoaukko, joka on usein runsaasti koristettu terrakotilla. Sen kautta kattolappeilta kerääntyvät räystäsvedet syöksyvät vedenheittäjien kautta alla olevaan impluvium-altaaseen., Koska rakennuksen muut huoneet sijaitsivat atriumin ympärillä, eikä siinä siten voinut olla valoaukkoja seinissä, oli compluvium samalla siis myös valoaukko..
Kevät (Tavaramarkkinoiden kappale)

Kevät on Tavaramarkkinat-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1986. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Liisa Akimof. Laulu on julkaistu yhtyeen viimeiseksi jääneellä singlellä, jonka B-puoli on ”Kaduttaa, Mikko?”.
Laulu alkaa sanoilla ”On siis kevät / kuljen Hakaniemenrantaa”. Sanoituksessa kertoja kulkee pitkin sateista Hakaniemenrantaa ja suree tultuaan petetyksi rakkaudessa. Laulun kirjoittaja Liisa Akimofin mukaan laulu syntyi Hakaniemenrannassa ja se perustuu osittain tositapahtumiin.
Suurin osa Tavaramarkkinoiden kappaleista on Liisa Akimofin laulamia. ”Kevään” lauloi kuitenkin Elisa Korjus, joka oli liittynyt Tavaramarkkinoihin samana vuonna.
Vastaanotto.
Kappale ”Kevät” sijoittui kymmenenneksi "Rumba"-lehden järjestämässä rocktoimittajien Kotimaiset rockbiisit -äänestyksessä vuonna 1998.
Cover-versiot.
Muista artisteista kappaleen ovat levyttäneet esim. Kotiteollisuus ja Heidi Kyrö. Märät säpikkäät on tehnyt kappaleesta saamenkielisen mukaelman "Syksy".
Wind &amp; Wuthering

Wind &amp; Wuthering on brittiläisen rock-yhtye Genesiksen kahdeksas studioalbumi vuodelta 1976. Levy on viimeinen, jolla vuodesta 1970 yhtyessä kitaraa soittanut Steve Hackett on mukana.
Ukrainan presidentinvaali 1999

Ukrainan presidentinvaali 1999 käytiin ensimmäisen vaalin osalta 31. lokakuuta ja 14. marraskuuta 1999. Istuva presidentti Leonid Kutšma valittiin jatkokaudelle.
Tausta.
Leonid Kutšma oli valittu presidentiksi vuoden 1994 presidentinvaalissa, jossa hän voitti Ukrainan istuvan, ensimmäisen presidentin Leonid Kravtšukin. Presidentinvaalissa presidentiksi valitaan vähintään puolet annetuista äänistä saanut ehdokas; jos yksikään ehdokas ei saa vähintään puolta äänistä, käydään toinen vaali kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä. Ehdokkaaksi haluavan oli kerättävä miljoona allekirjoitusta, vähintään 30 000 kultakin Ukrainan alueelta. Keskusvaalilautakunta hyväksyi 9. elokuuta mennessä yhdeksän ehdokasta ja hylkäsi kuusi ehdokashakemusta vedoten kannatusilmoitusten puutteellisuuksiin; Ukrainan korkein oikeus kuitenkin määräsi keskuslautakuntaa hyväksymään nämä ehdokkaat sen jälkeen, kun keskusvaalilautakunta ei esittänyt todisteita kannatusilmoitusten väitetyistä puutteellisuuksista.
Kampanja.
Suurin osa ehdokkaista rikkoi vaalilainsäädäntöä käyttämällä kampanjoihinsa enemmän rahaa kuin laki salli. Erityisesti Kutšman väitettiin saaneen kampanjaansa varten rahaa rikolliseen toimintaan yhdistetyiltä henkilöiltä ja antaneen pois valtion omaisuutta kannattajilleen. Ehdokkaiden saama medianäkyvyys esimerkiksi valtio-omisteisella UT 1 -televisiokanavalla oli hyvin Kutšma-myönteistä; kunkin ehdokkaan vaalimainoksen yhteydessä kanavalla esitettiin negatiivisia kommentteja ehdokkaasta. Myös kaupalliset kanavat, kuten 1+1 ja Inter, olivat jokseenkin Kutšma-myönteisiä. Kutšmaan kohdistuvaa kritiikkiä yritettiin hiljentää: esimerkiksi STB-televisiokanavaan kohdistettiin verotarkastuksia ja sen pankkitili jäädytettiin. Toimittajat ilman rajoja -järjestön mukaan yli 25 tiedotusvälinettä joutui painostuksen kohteeksi ja useat toimittajat saivat tappouhkauksia. Kutšman kampanjassa hyödynnettiin valtion työntekijöitä. Kahdeksan alueen valtionhallinnon johtajat kehottivat äänestämään Kutšmaa, miliisit kiinnittivät kampanjajulisteita, postinjakajat jakoivat kampanjaesitteitä, ja ehdokkaiden kampanjatyöntekijöitä estettiin käyttämästä toimitilojaan tai järjestämästä tapahtumia julkisissa tiloissa.
Vaalitoimitus.
Ensimmäisen vaalin vaalitoimitus sujui Etyjin tarkkailijoiden mukaan hyvin. 13. marraskuuta korkein oikeus hylkäsi kahden ehdokkaan tekemät valitukset ensimmäisen vaalin aikana tapahtuneista rikkomuksista. Toisen vaalin aikana vaalitarkkailijat kuitenkin havaitsivat lukuisia vakavia rikkomuksia. Valtion työntekijät ja virkamiehet kampanjoivat Kutšman puolesta sairaaloissa ja yliopistoissa, miliisit jakoivat esitteitä, vaaliuurniin lisättiin ylimääräisiä äänestyslippuja, jotkut äänestivät kahdesti, vaalihuoneistoissa oli läsnä ylimääräisiä ihmisiä, ja äänestyspöytäkirjoja väärennettiin. Korkein oikeus hylkäsi hävinneen ehdokkaan Petro Symonenkon tekemän valituksen todeten, ettei sillä ole asiassa toimivaltaa. Rikkomusten ei arvioitu vaikuttaneen olennaisella tavalla vaalitulokseen.
Janne Antin

Janne Antin (s. 1970 Pietarsaari) on entinen suomalainen televisiojuontaja. Hän tuli tunnetuksi kohdepäällikkönä "Matkaoppaat"-ohjelmasta, jota kuvattiin Bulgarian Sunny Beachilla. Vuodesta 2015 lähtien hän juonsi Nelosella "Onnenarpa"-ohjelmaa. Antin lopetti juontamisen Onnenarpa-ohjelmassa yllättäen. Hänen viimeinen lähetyksensä oli 18.6.2024. Janne Antin kertoo, että lopetti Onnenarvan juontamisen osittain sen takia, ettei hän saanut toivomaansa korotettua korvausta työpanoksestaan. 
Antin aloitti matkaoppaan työt Lontoossa vuonna 1996 ja on sittemmin muun muassa asunut sekä työskennellyt matkanjohtajana Dubaissa. Lisäksi hän on työskennellyt kampaajana. Antin sai kesällä 2006 diagnoosin HIV-infektiosta, jonka hän on kertonut saaneensa tutun miehen huumattua ja raiskattua hänet Ghanassa syyskuussa 2005. Hän kertoi asiasta julkisuudessa vuonna 2013. Antin on kertonut kokeneensa asian johdosta työsyrjintää. Hän koki syyllistämistä myös julkisuudessa ja kertoi kohdanneensa HIV-positiivisuuden takia torjuntaa sekä muiden homomiesten että HIV-positiivisia tukevien järjestöjen taholta. Pettyneenä Antin muutti pois Suomesta vuonna 2014. 
Antin aloitti "Onnenarvan" juontamisen vuonna 2015 Unkarista käsin. Hän sanoutui irti juontajan tehtävistään vuonna 2018 ja palasi Suomeen, mutta juontotyö ohjelmassa jatkui myös tuotannon palattua Suomeen. Lisäksi Antin osallistui vuonna 2015 "Yle Kioski" -ohjelman tempaukseen, jonka tarkoitus oli kokeilla, uskaltaisivatko tuntemattomat koskea HIV-positiivisuudestaan kertovaan henkilöön. Julkisuudesta poistunut Antin on sittemmin pyörittänyt Suomessa lemmikkihotellitoimintaa.
Markéta Gregorová

Markéta Gregorová (s. 14. tammikuuta 1993 Most, Tšekki) on tšekkiläinen poliitikko, joka on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2019. Gregorová edustaa Tšekin piraattipuoluetta.
Ura.
Gregorová syntyi luoteis-böömiläisessä Mostin kaupungissa ja opiskeli kansavälisiä suhteita ja Eurooppa-opintoja Brnon Masaryk-yliopistossa. Vuonna 2023 hän valmistui maisteriksi Prahan CEVRO-instituutista julkishallinnon ja turvallisuustutkimuksen maisteriksi.
Politiikkaan Gregorová astui jo 18-vuotiaana kun hän liittyi Tšekin piraattipuolueeseen vuonna 2012. Vuosina 2018–2019 hän toimi Brnon kaupunginvaltuutettuna, mutta erosi tultuaan valituksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa. Gregorová uusi paikkansa ainoana piraattina vuoden 2024 vaaleissa.
Poliittisia näkemyksiä ja painopisteitä.
Europarlamentaarikon urallaan Gregorová on keskittynyt erityisesti aseviennin rajoittamiseen sekä disinformaatiota, kyberturvallisuutta ja muita turvallisuusalan moderneja teknologioita koskeviin kysymyksiin. Hän on myös puolustanut usein autoritäärisissä valtioissa asuvien ihmisten ihmisoikeuksia.
Vuoden 2021 parlamenttivaalien jälkeen Gregorová vastusti piraattien menemistä Petr Fialan muodostamaan hallitukseen.
Yksityiselämä.
Gregorová on suuri kissojen ystävä. Hän laulaa Definitivní Ententýk -yhtyeessä.
Avelin

Avelin on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Lillen kaupungista etelään.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Avelinin kylästä löytyy vuodelta 1050. Avelinin herra Gérard d’Avelin mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1184. Hän osallistui Flanderin kreivin Konstantinopolin Johannan rinnalla Bouvinesin taisteluun vuonna 1214. Avelin oli vuosisatojen saatossa usean suvun hallinnassa. Vuonna 1661 Michel d'Hangouart, joka oli yksi Lillen kaupungin rikkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista miehistä, osti Avelinin maat. Hän muutti vanhan Château d’Avelinin keskiaikaisen linnan residenssiksi. Espanjan kuningas Filip IV, joka oli tuolloin Flanderin hallitsija, myönsi hänelle paronin arvonimen. Vuonna 1703 Ranskan kuningas Ludvig XIV ylensi hänen jälkeläisensä markiisiksi. Viimeinen Avelinin markiisi joutui muuttamaan maasta vuonna 1793 Ranskan suuren vallankumouksen melskeissä.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1936 perustettiin Seclin-Enchemontin sotilaslentokenttä, joka oli osittain Avelin kunnan alueella. Vuonna 1947 sen paikalle avattiin Lille-Lesquinin lentoasema.
Urheilu.
Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Mérignies – Avelin osuuden pituus on 630 metriä.
Tynsetin kirkko

Tynsetin kirkko () on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1795. Sen edeltäjä vuodelta 1708 oli palanut kolme vuotta aiemmin.
Kviknen kirkko (Tynset)

Kviknen kirkko () on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1654.
Tylldalenin kirkko

Tylldalenin kirkko () on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1736.
Brydalenin kirkko

Brydalenin kirkko () on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1884.
Kvikne

Kvikne on entinen Norjan kunta Innlandetin läänissä. Se liitettiin vuonna 1966 Tynsetiin lukuun ottamatta Innsetin pitäjää, joka liitettiin Rennebuhun.
Sarah Wiener

Sarah Wiener (s. 27. elokuuta 1962 Halle) on itävaltalainen vihreä poliitikko ja kokki.
Wiener on perustanut monia ravintoloita. Lisäksi hän on ollut yksi Wiener Brot -puu-uunileipomon ja luomutila Gut Kerkowin omistajista. Wiener tuli tunnetuksi televisiokokkina. Hän sai vuonna 2013 Ordre National du Mériten ritarin arvon ranskalaiseen keittiöön keskittyneestä ohjelmastaan. Wiener esiintyi myös muun muassa ohjelmissa "Abenteuer 1900 – Leben im Gutshaus" ja "Die kulinarischen Abenteuer der Sarah Wiener". Hän on julkaissut ruoka-aiheisia kirjoja. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin B.A.U.M.-erikoispalkinto työstään ekologisen kestävyyden hyväksi. Wiener on edistänyt paikallista, kestävää maataloutta ja suhtautunut kriittisesti teolliseen ruoantuotantoon. Hän oli Saksan lähettiläs YK:n Biodiversiteetin vuosikymmeneen.
Wiener valittiin vuonna 2019 Itävallan vihreiden listalta Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuoden 2024 eurovaaleissa. Hän ilmoitti pyrkivänsä keskittymään enemmän yleishyödyllisen yhteisönsä Sarah-Wiener-Stiftungin toimintaan. Wiener oli vuosina 2008–2014 naimisissa näyttelijä Peter Lohmeyerin kanssa.
Anders Rambech

Anders Rambech (2. syyskuuta 1767 Kvikne – 14. syyskuuta 1836 Meldal) oli norjalinen virkamies ja Eidsvollin kansalliskokouksen jäsen. Hän oli myös suurkäräjäedustaja vuosina 1815, 1818, 1824 ja 1827.
Jacob Munch

Jacob Munch (9. elokuuta 1776 Kristiania – 10. kesäkuuta 1839 Kristiania) oli norjalainen upseeri ja taidemaalari. Hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa ja erikoistui muotokuviin.
Elämäkerta.
Munch opiskeli taidetta Kööpenhaminassa sekä Pariisissa, missä hänen opettajanaan oli ranskalainen uusklassinen taidemaalari Jacques-Louis David. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Italiassa ja Saksassa. Vuonna 1813 tuleva Tanskan kuningas Kristian VIII kutsui hänet Norjaan, missä hän maalasi merkittävän Kaarle XIV Juhanan kruunajaiskuvan Nidarosin katedraalissa vuonna 1818. Samana vuonna Munch oli perustamassa Norjan kansallista käsityö- ja taideteollisuusakatemiaa Christianiassa ja toimi siellä myös opettajana.
Perhe.
Munch oli tarkastaja Edvard Munchin ja Petronelle Helene Kreftingin poika. Hän avioitui Emerentze Carlsen Barclayn kanssa, ja heidän neljä lastaan olivat Sophie Edvarda Munch, Emma Wilhelmine Munch, Nicoline Munch ja Marie Fredrikke Munch. Munchin suvussa vaikuttivat myös lääkäri Christian Munch, historioitsija Peter Andreas Munch sekä tämän veljenpoika taidemaalari Edvard Munch. Taidemaalari Frits Thaulow oli Munchin tyttärenpoika.
Monika Vana

Monika Vana (s. 14. syyskuuta 1969) on itävaltalainen vihreän puolueen poliitikko. Hän istui Euroopan parlamentin jäsenenä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä vuosina 2014–2024.
Vana sai vuonna 1992 maisterin arvon Wienin teknillisestä yliopistosta opiskeltuaan liike-elämän ja hallinnon tietotekniikkaa. Vuonna 2000 hän väitteli Wienin yliopistosta tohtoriksi yhteiskunta- ja taloustieteissä. Vuosina 2001–2014 Vana toimi kunnallisen ja osavaltiollisen tason politiikassa Wienin kaupunginvaltuutettuna, Wienin osavaltioparlamentin jäsenenä sekä vuosina 2012–2014 Wienin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän oli Euroopan vihreän puolueen hallituksen jäsen vuosina 2009–2012.
Vana istui kaksi kautta eli yhteensä kymmenen vuotta Euroopan parlamentin jäsenenä eikä enää asettunut ehdolle vuoden 2024 eurovaaleissa. Hän piti tärkeimpinä ansioinaan Euroopan parlamentissa syrjinnänvastaisen säännöstön toimeenpanoa, sukupuolten tasa-arvon sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien edistämistä ja ilmastotoimien nostamista korkeammalle tasolle.
Pär Holmgren

Pär Holmgren (s. 24. lokakuuta 1964) on ruotsalainen poliitikko. Hän on Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019 ja kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Kotimaansa politiikassa hän edustaa Ympäristöpuolue Vihreitä.
Vuoden 2024 vaaleissa Holmgren valittiin toiselle kaudelle.
Holmgren on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti Uppsalan yliopistosta pääaineenaan meteorologia. Hän on myös ilmavoimien upseeri. Vuosina 1988-2008 Holmgren työskenteli meteorologina Ruotsin yleisradiossa.
Holmgren on käyttänyt meteorologina saamaansa julkisuutta hyväkseen kertoakseen ilmastonmuutoksesta selkeästi. Hän on ollut aktiivinen keskustelija ja tavoittanut nuorta yleisöä musiikin ja nuortenohjelmien kautta. Holmgren pyrkii vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen ja päättäjiin esitelmien ja verkkosivujen avulla. ”Itämeren päivä” -tapahtumassa hänen esitelmänsä ”Ilmastonmuutos ja Itämeri” sekä tietopaketti saivat paljon huomiota.
Aluksi Holmgrenia kiehtoi meteorologiassa ilmakehän monimutkaisuus. Hän piti puhtaasti teoreettisia haasteita ja kehittynyttä matematiikkaa jännittävämpinä kuin itse säätä. Alussa häntä kiinnosti myös ajatus ilmastonmuutoksesta – ajatus, että ilmasto voi muuttua, vaikka se on ollut maailmanlaajuisesti melko vakaa viimeiset tuhannet vuodet. Nykyään häntä ajavat enemmänkin humanitaarisen oikeudenmukaisuuden kysymykset. Kokonaisvaltaiset näkökulmat ja monitieteellinen ajattelu ovat tulleet hänelle tärkeämmiksi kuin se teoreettinen yksityiskohtainen tieto, joka alun perin herätti hänen kiinnostuksensa.
Yangiobod

Yangiobod (uzb. kyrill. Янгиобод, ) on kaupunki Taškentin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Chatqolvuorten lounaisrinteellä 20 kilometriä Angrenista pohjoiseen. Kaupunki on Angrenin paikallishallinnon alainen. Siellä oli 8 900 asukasta vuonna 2016.
Vuonna 1953 perustettu kaupunki on syntynyt toisen maailmansodan jälkeen uraanikaivoksen asuintaajamaksi. Kaivos on sittemmin lopettanut toimintansa, ja aikoinaan ulkopuolisilta suljettu kaupunki on menettänyt suurimman osan asukkaistaan. Yangiobod on luontonsa ja kauniiden maisemiensa ansiosta suosittu retkeilykohde, ja siellä toimii samanniminen matkailukeskus.
Georgian presidentinvaalit 2018

Georgian vuoden 2018 presidentinvaalit järjestettiin ensimmäisen kierroksen osalta 28. lokakuuta ja toisen kierroksen osalta 28. marraskuuta.
Tausta.
Vuonna 2017 Georgian perustuslakia muutettiin siten, että vastaisuudessa presidentin valitsee suoran kansanvaalin sijaan 300-henkinen valitsijamieskollegio. Uusi perustuslaki astui voimaan joulukuussa 2018 presidentinvaalien jälkeen. Muutoksen myötä vuoden 2018 presidentinvaalit jäivät viimeisiksi vaaleissa, joissa kansa sai suoraan äänestää presidenttiä.
Voitaakseen vaalit ehdokkaan tulee saada vähintään puolet annetuista äänistä. Mikäli näin ei käy ensimmäisellä kierroksella, kahden eniten ääniä saaneen välillä käydään toinen kierros. Toisen kierroksen voittaa se, joka saa enemmän ääniä, vaikka määrä ei olisikaan yli 50 % annetuista äänistä.
Äänioikeus ja ehdokasasettelu.
Äänioikeus vaaleissa on sellaisilla Georgian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Henkilöt, jotka istuvat yli 5 vuoden mittaista vankeusrangaistusta tai on todettu oikeuden päätöksellä vajaavaltaiseksi, eivät voi äänestää.
Ehdokkaiksi hyväksyttiin 25 henkilöä, mikä oli suurin määrä sitten vuoden 1991.
Salome Zurabišvili osallistui vaaleihin virallisesti sitoutumattoman, mutta georgialainen unelma -puolue tuki hänen ehdokkuuttaan.
Tulokset.
Vaalit voittanut Zurabišvili nousi maan ensimmäiseksi naispresidentiksi. Opposition mukaan vaalit olivat vilpilliset.
Bastukärr

Bastukärr on läntisessä Sipoossa sijaitseva, muun muassa S-ryhmän käyttämä logistiikka-alue suurine automaattivarastoineen. Se sijaitsee Sipoon Martinkylässä seututie 148:n varrella, valtaosin tien eteläpuolella, Lahdenväylältä kolmisen kilometriä itään ja Sipoon Nikkilästä noin kuusi kilometriä länteen.
Metsäisen Bastukärrin alueen muutos alkoi 1980-luvun lopulla, kun Sipoon kunta vuokrasi maata Betokem Ky:n betoniasemaa varten. Samoihin aikoihin alettiin rakentaa Bastukärrin länsilaidalle Sipoon moottorikerhon 33 hehtaarin laajuista enduro- ja motocross-rataa, joka on sittemmin siirtynyt Savijärvelle Nikkilän itäpuolelle. Rudus-yhtiö harjoittaa Bastukärrissä kallionlouhintaa ja -murskausta sekä betonin valmistusta.
Logistiikan toimijoita alue alkoi kiinnostaa keskeisen sijaintinsa ansiosta: Lahdenväylälle on kolmen kilometrin matka sekä Vuosaaren satamaan ja Helsinki-Vantaan lentoaseman rahtiterminaaleille noin 25 kilometriä. Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta SOK ja sen logistiikkayhtiö Inex Partners rakennuttivat 2010-luvun mittaan alueelle uudet keskusvarastonsa, joihin toiminnot siirtyivät Espoon Kerasta (ns. Keran hallit) ja Vantaan Hakkilasta. Tämä viidessä vaiheessa rakennettu S-ryhmän täysin automatisoitu logistiikkakeskus oli yksi Suomen suurimmista yksittäisistä rakennuskohteista, ja siihen kuuluva päivittäistavaravarasto on Suomen suurin katettu rakennus, 35:n Eduskuntatalon kokoinen.
2020-luvun alussa SOK:n yhteistyökumppani, Posti Groupin omistama Transval rakennutti Bastukärriin uuden 30 000 neliömetrin laajuisen jättivarastonsa, joka otettiin käyttöön toukokuussa 2022 ja on nyt varustettu Postin tunnuksin Transval-brändin jäätyä pois käytöstä. Kuljetusyhtiö DHL:n 44 000 neliömetrin logistiikkakeskus valmistui Bastukärriin vuonna 2024. Vuoden 2024 alussa käynnistyi 3PLogistiikka Groupin uuden logistiikkakeskuksen rakentaminen.
Ensimmäisessä vaiheessaan 230 hehtaarin kokoista logistiikkakeskittymää, markkinointinimeltään "Bastukärr Freeway Logistic City", suunnitellaan laajennettavaksi 125 hehtaarin verran etelän suuntaan ja 15,5 hehtaarin verran seututie 148:n pohjoispuolelle.
Bastukärrissä 148-tien varrella sijaitsevat myös erityisesti raskaan liikenteen polttoainehuoltoa palvelevat useat tankkausasemat.
Luettelo julkisilta paikoilta varastetuista ja tuhoutuneista teoksista Suomessa

Suomessa julkisilta paikoilta varastetut ja tuhoutuneet teokset on luettelo Suomessa julkisella paikalla olleista taideteoksista. Luettelossa mainitaan teosten epäiltyjä varkauksia, joista on uutisoitu laajasti tai joita on tuhottu tahallisesti. Luettelossa ei ole ikääntymisen tai muun kulumisen takia pysyvästi poistettuja teoksia, eikä teoksia, jotka on siirretty varastoon esimerkiksi sen takia, että teoksen ympäristö on muuttunut. Näistä teoksista on tietoja kunkin kunnan julkisten teosten ja muistomerkkien luetteloissa. 
"Tyhmän rikoksen ylistyslaulu".
Vuonna 2023 varastettiin viisi julkista taideteosta ja vuonna 2024 kolme. Aikaisemmin on Helsingissä tuhopoltettu kaksi julkista teosta. 
Tampereen ja Lappeenrannan teosten varastajat ja silppuajat jäivät kiinni. Heidät tuomittiin käräjäoikeudessa kahden vuoden vankeusrangaistuksiin ja yli 250 000 euron korvauksiin. Hovioikeus korotti molempien miesten rangaistuksia kahden ja puolen vuoden ehdottomaksi vankeudeksi. Poliisi luonnehti tekoja "tyhmän rikoksen ylistyslauluna”. Poliisin tiedotteen mukaan ”Kulttuurihistoriallisesti korvaamattomia ja jo materiaalisesti satoja tuhansia euroja maksavia patsaita on vahingoitettu leikkaamalla ja siirtämällä, vain muutaman sadan keräysmetallista saatavan euron johdosta”. Rikoksia ei voida poliisin mukaan arvioida tekijöille kannattavaksi, koska he saivat patsaista ”mitättömän hyödyn”. Patsaiden siirtämiseen ja pilkkomiseen käytettiin lukemattomia työtunteja.
Kesällä 2025 varastettiin Laila Pullisen veistospuistosta Vantaalta kaksi pronssiveistosta ja kolmas, kivijalassa kiinni oleva pronssiteos oli kaatunut kumoon ja siinä oli jälkiä nostoyrityksestä.
Jacques Morel

Jacques Morel (29. toukokuuta 1922 Pariisi – 9. huhtikuuta 2008 Pariisi) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä.
Hänet tunnettiin ehkä parhaiten sarjakuvahahmon Obelixin ranskankielisenä äänenä sarjakuvan Asterix animaatiosovituksessa.
Jacques Morel kuoli Pariisissa, Ranskassa, 9. huhtikuuta 2008 85-vuotiaana.
Jacques Morel opiskeli HEC Parisissa.
Christopher Gwabin Musa

Christopher Gwabin Musa (s. 25. joulukuuta 1967) on Nigerian puolustusvoimien komentaja. Presidentti Bola Tinubu nimitti hänet virkaan 19. kesäkuuta 2023.
Ura.
Vuonna 1993 Musa suoritti jalkaväen nuorten upseerien kurssin, vuonna 1998 rykmentin signaaliupseerikurssin ja vuonna 2000 kurssin Jajin asevoimien komento- ja esikuntaopistossa. 
Vuosina 2012–2013 Musa suoritti jatkotutkinnon puolustus- ja strategiakurssista sekä maisterin tutkinnon sotilastieteistä. Vuonna 2017 Musa suoritti Yhdysvaltain sotilaskorkeakoulun johto- ja strategiatoiminnasta.
Johannes Conrad

Johannes Conrad (1839–1915) oli saksalainen taloustieteilijä ja Bruno Hildebrandin oppilas. Hän oli vuodesta 1872 professorina Hallen yliopistossa. Hän tutki erityisesti maatalouteen liittyviä kysymyksiä. Hänen teoksiaan on muun muassa laaja taloustieteen oppikirja "Grundriss zum Studium der politischen Oekonomie" (1896–1900). Hän oli aikakauskirjan "Jahrbücher für Nationalökonomie und Statistik" ja teoksen "Handwörterbucli der Staatswissen-schaften" toimittajia. Teoksista on ilmestynyt suomeksi "Grundriss zum Studium der politischen Oekonomie" nimellä "Kansantalouspolitiikka".
Perustellessaan tilapäisen viljatullin hyödyllisyyttä vuonna 1914 tullista käydyssä keskustelussa J. R. Danielson-Kalmari vetosi Conradiin, joka periaatteessa oli viljatullien vastustaja ja johon tullin vastustajatkin vetosivat. Conradin "Kansantalouspolitiikan" suomennos oli vastikään ilmestynyt.
Conrad syntyi Danzigissa (Itä-Preussi) preussilaiseen maanomistajasukuun. Hän opiskeli Berliinissä ja Jenassa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1864. Vuonna 1868 hän suoritti habilitaation Bruno Hildebrandin, jonka tyttären hän myöhemmin nai, ohjauksessa. Samana vuonna Conradista tuli Jenan yliopiston yksityisdozentti, ja vuonna 1870 hänet nimitettiin professoriksi. Vuonna 1872 Conrad siirtyi Hallen yliopistoon, korvaten Gustav Schmollerin, joka oli siirtynyt Strasbourgiin. Conrad pysyi Hallessa koko loppu-uransa ajan.
Suomennetut teokset.
Alkuteos "Grundriss zum Studium der politischen Oekonomie". Koko teos on Laura ja Leo Harmajan suomentama ja Suomen oloja esittävillä lisäyksillä täydentämä.
Janne Kettunen (muusikko)

Janne Kettunen on suomalainen muusikko, tuottaja ja säveltäjä. Hän omistaa jyväskyläläisen musiikkistudio Studio Audion. Kettunen tunnetaan myös Semmareiden ja Funkykarkureiden jäsenenä.
Elämä.
Alun perin Kuopiosta kotoisin oleva Kettunen muutti Jyväskylään 1988 opettajaopintojen perässä. Seuraavana vuonna perustettiin opettajaopiskelijoista koostuva Seminaarinmäen mieslaulajat, jossa Kettunen on edelleen mukana. Samoihin aikoihin hän oli perustamassa niin ikään opiskelijakaveruksista koostunutta Collection Blues Bandia, joka 1990-luvulla sai nimekseen Funkykarkurit. Funkykarkureissa hän soitti trumpettia ja lauloi.
Janne Kettunen pyörittää päätyönään Seppälässä sijaitsevaa Studio Audiota, jonka toiminnassa hän on ollut mukana jo 1990-luvulta lähtien.
We Can’t Dance

We Can’t Dance on brittiläisen rock-yhtye Genesiksen neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1991. 
Yhtye oli saavuttanut suurta menestystä edellisellä albumillaan "Invisible Touch" (1986), ja myös sitä seurannut kiertue oli ollut menestyksekäs. Pitkäkestoinen kiertue oli kuitenkin ollut yhtyeen jäsenille raskas, minkä vuoksi se jäi tauolle ja aloitti seuraavan albumin nauhoitukset vasta alkuvuodesta 1991. Tällä välin Phil Collins jatkoi soolouraansa ja Mike Rutherford julkaisi materiaalia Mike &amp; the Mechanics -yhtyeensä kanssa. Myös Tony Banks oli julkaissut sooloalbumin vuonna 1991.. "We Can’t Dance" julkaistiin loppuvuodesta 1991, ja se nousi listakärkeen Britanniassa ja neljänneksi Yhdysvalloissa. Albumilta julkaistiin kuusi singleä, joista menestyneimmät olivat ”No Son of Mine” (UK#6, US#12), ”I Can’t Dance” (UK#7, US#7) ja ”Hold on My Heart” (UK#16, US#12). Albumi jäi laulaja-rumpali Collinsin viimeiseksi Genesis-levyksi, sillä hän erosi yhtyeestä vuonna 1996. Banks ja Rutherford jatkoivat kuitenkin yhtyeen toimintaa, ja se julkaisi seuraavana vuonna viimeiseksi jänneen albuminsa "Calling All Stations", jolla laulajana toimi Ray Wilson.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Tony Banks, Phil Collins ja Mike Rutherford. Kaikki kappaleet sanoittanut Phil Collins ellei toisin mainita.
Global Airlines

Global Airlines on brittiläinen startup-lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 2021. Yhtiön aloittaa lennot Airbus A380 -koneilla vuonna 2025.
Historia.
Global Airlines perustettiin heinäkuussa 2021. Yhtiön perustaja on brittiläinen investointipankkiiri James Asquith, joka on matkustanut nuorimpana ihmisenä kaikkiin maailman valtioihin. Asquith halusi perustaa oman lentoyhtiön, joka palauttaisi lentomatkustamisen takaisin kulta-aikaansa, nykyaikaisella tavalla.
Yhtiö on hankkinut neljä Airbus A380 -lentokonetta. Konetyyppi on maailman suurin matkustajalentokone. Sen valmistus lopetettiin vuonna 2021, sillä vain harvat lentoyhtiöt tarvitsivat niin suuren koneen tai pystyivät lentämään sillä kannattavasti. Koronaviruspandemian aikana, matkustajamäärien laskiessa rajusti, A380-koneiden kannattavuus oli olematonta ja useat lentoyhtiöt lopettivat niiden käytön tai ilmoittivat niiden käytöstä poistamisesta.
Vuonna 2021 Global Airlines kertoi lanseeraavansa viisi matkustusluokkaa koneisiinsa. Niihin kuului perinteiset economy-, premium economy-, business- ja ykkösluokat sekä "pelaajaluokka", jonka tarkoitus oli olla 15-paikkainen matkustusluokka videopelien pelaamiseen. Suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin vuonna 2023. Nyt tarkoitus on aloittaa kolmella luokalla (economy, business, ykkösluokka). Koneisiin tulee 450–470 matkustajapaikkaa.
Global Airlines aikoo keskittyä aluksi transatlanttiseen liikenteeseen. Yhtiön on tarkoitus lentää Lontoosta ainakin New Yorkiin ja Los Angelesiin. Lentoja operoi Hi Fly Malta.
Jami Virta

Jami Virta (s. 19. syyskuuta 1973 Haapavesi) on suomalainen prikaatikenraali, joka on toiminut vuoden 2024 alusta Porin prikaatin komentajana. Koulutukseltaan hän on yleisesikuntaupseeri ja valtiotieteiden tohtori.
Virta suoritti upseerin tutkinnon Kadettikoulussa vuosina 1994–1998. Hän on toiminut urallaan aiemmin muun muassa opettajana Maanpuolustuskorkeakoulussa, pataljoonan komentajana Karjalan prikaatissa sekä osastoesiupseerina, sektorijohtajana ja apulaisosastopäällikkönä Pääesikunnassa.