Kirill

Kirill (, s. 20. marraskuuta 1946 Leningrad), siviilinimeltään Vladimir Mihailovitš Gundjajev (), on Moskovan ja koko Venäjän patriarkka, Venäjän ortodoksisen kirkon johtaja, vuoden 2009 helmikuun alusta. Etniseltä taustaltaan hän kuuluu suomalais-ugrilaiseen kansaan, ersäläisiin. 
Ura.
Kirill valittiin Moskovan ja koko Venäjän 16. patriarkaksi selvällä äänten enemmistöllä. Häntä vastustivat kirkon vanhoilliset piirit, jotka eivät pidä siitä, että Kirill on pyrkinyt saamaan hyvät suhteet myös Vatikaaniin.
Ennen patriarkaksi valintaansa Kirill toimi Viipurin piispana vuosina 1976–1984, arvonimenään piispa vuosina 1977–1984 ja sen jälkeen arkkipiispa. Tämän jälkeen hän toimi Smolenskin ja Kaliningradin piispana vuosina 1984–2009. Jälkimmäisessä virassa hänen arvonimenään oli aluksi arkkipiispa vuosina 1984–1991 ja sitten metropoliitta vuosina 1991–2009. Viipurin piispana ollessaan hän oli myös vuodesta 1978 alkaen Suomessa toimivien Moskovan patriarkaatin alaisten seurakuntien johtaja. Pitkään kylmillään ollut Viipurin Kristuksen kirkastumisen katedraali kunnostettiin ja vihittiin uudelleen hänen tullessaan piispaksi, alkuvuonna 1976.
Ennen piispallista uraansa Kirill toimi Leningradin hengellisen akatemian rehtorina 1974–1984. Pyhän Synodin jäsen hän on ollut vuodesta 1989 alkaen.
KGB.
"Forbes"-talouslehden mukaan "Neuvostoliiton arkistojen mukaan Kirill oli KGB:n agentti, kuten [edeltäjänsä] Aleksei. Tämä tarkoittaa, ettei hän ollut vain informantti... Hän oli järjestön aktiivinen upseeri." Hän ajoi Venäjän ihmisoikeusvastaisia kantoja.
KGB:n Kirillille antamat tehtävät olivat useimmiten kansainvälisiä. Kirillin piti auttaa Neuvostoliitolle mieleisiä ihmisiä pääsemään tärkeisiin virkoihin ja saada neuvosto tuottamaan Neuvostoliitolle sopivia julkilausumia.
The Guardianin artikkelissa ukrainalaiset katsoivat Kirillin KGB-taustan syyksi hänen vihamielisiin lausuntoihinsa Ukrainasta. Kirill puolusti Venäjän hyökkäystä Ukrainaan ja vaati ihmiskuntaa valitsemaan, onko se Jumalan puolella vai vastaan. Homoseksuaalisuuden turmelemat länsimaat olivat hänestä pahan voimia.
Neuvostoliitossa kommunistit ensin tukahduttivat ortodoksikirkkoa. Vuonna 1943 Stalin, entinen pappisseminaarilainen, tarvitsi kirkkoa vahvistamaan kansan taistelutahtoa Saksaa vastaan. Siitä lähtien Venäjän ortodoksikirkko on toiminut Kremlin ehdoilla. Entinen suurlähettiläs Rene Nyberg kertoi kirkon olleen KGB:n soluttama ja olevan nyt syvällä mukana korruptiossa. Kirkko, oligarkit ja voimamiehet palvelevat yhdessä valtion johtoa. Kirillin isä kastoi aikanaan Putinin. Kirill toimi pitkään Kirkkojen maailmanneuvostossa Venäjän kirkon edustajana. Vuonna 1989 hänestä tuli Moskovan patriarkaatin ulkomaansuhteiden johtaja. Neuvostoarkistoissa kerrotaan Kirillin KGB-yhteyksistä vuodesta 1972 asti. Vuonna 1991 KGB arvioi, että 15–20 prosenttia papeista kieltäytyi KGB-yhteistyöstä.
Suomen Kuvalehden mukaan Kirill on ilmeisesti läheisissä suhteissa FSB:hen. Papistoa valvoneista KGB:n työntekijöistä moni päätyi FSB:n avaintehtäviin. Siunatessaan ortodoksikirkon, joka rakennettiin FSB:n akatemiaa vastapäätä, Kirill kiitti FSB-johtaja Aleksandr Bortnikovia siitä, että kirkko rakennettiin akatemian aloitteesta ja tuella. Bortnikov kuuluu Putinin sisäpiiriin.
Näkemyksiä.
Kirillin mukaan feminismi on erittäin vaarallista ja voi tuhota Venäjän. Hän katsoo, että feminismi tarjoaa naisille illuusion vapaudesta, eräänlaisen pseudo-vapauden, jossa naiset toimivat avioliiton ja perheen ulkopuolella – kun heidän pitäisi keskittyä perheisiinsä ja lapsiinsa. Kirillin mukaan käy niin, että naisen tärkeä rooli hävitettäessä sen mukana tuhoutuu kaikki muukin, kuten perhe, ja sen mukana kotimaa. Hän katsoo, että ei ole sattumaa, että suurin osa feministijohtajista on naimattomia.
Kansainvälinen asema.
Kirillin aikakaudella Venäjän ortodoksinen kirkko on etääntynyt muusta ortodoksisesta ja kristillisestä maailmasta.
Kirillin johdolla Venäjän ortodoksinen kirkko katkaisi ehtoollisyhteyden Konstantinopolin ekumeeniseen patriarkaattiin ja samalla myös Suomen ortodoksiseen kirkkoon vuonna 2018, koska nämä tunnustivat Ukrainan ortodoksisen kirkon itsenäistymisen Moskovan patriarkaatista.
Kansainvälinen teologiryhmä tuomitsi Kirillin harhaoppiseksi maaliskuussa 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Annetussa julistuksessa Kirillin opetukset niin sanotusta venäläisestä maailmasta tuomittiin harhaoppisiksi, fundamentalistisiksi ja totalitaristisiksi. Julistuksessa todettiin, että "jonkin tietyn kansallisuuden ympärille rakentuvan kirkon idea tuomittiin Konstantinopolin kokouksessa vuonna 1872". Julistuksessa tuomittiin myös "Venäjän hallinnon häpeälliset toimet aloittaa sota Ukrainaa vastaan". Julistus on saanut satoja allekirjoittajia teologeista ja kirkollisista toimijoista. Suomen ortodoksinen kirkko julkaisi julistuksen kotisivuillaan teologian tohtori ja tutkija Ari Koposen suomentamana. Koponen ja Suomen ortodoksisen kirkon jäsenistöä allekirjoittivat julistuksen, mutta kirkko itse Konstantinopolin patriarkaatin alaisena ei voinut allekirjoittaa sitä, koska harhaoppijulistukset kuuluvat ylemmälle patriarkaattitasolle.
Maaliskuussa 2022 Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leo vaati, että Kirill tuomitsisi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan. Kirill oli tukenut sotaa. Venäjän kirkon johto esitti sen oikeutettuna, niin sanottuna pyhänä sotana. Leon mukaan Venäjän sotarikokset olivat äärimmäistä pahuutta. "Herätkää ja tuomitkaa tämä pahuus!", Leo vetosi Kirilliin. Suomen ortodoksinen kirkko ja sen kaikki neljä piispaa tuomitsivat Venäjän hyökkäyksen yhteisessä julkilausumassaan 26. helmikuuta 2022.