tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brita Borge

 
Brita Constance Borge (o.s. Nyqvist; 1931–2013) oli suomalaissyntyinen, norjalainen Høyren poliitikko. Hän edusti Hordalandin lääniä suurkäräjillä vuosina 1981–1983 ja 1984–1989.
Elämä ja ura.
Nyqvist syntyi suomenruotsalaiseen perheeseen Vaasassa, ja hänen isänsä oli pappi. Hän opiskeli luonnontieteitä Helsingin yliopistossa ja työskenteli muutaman vuoden lukion lehtorina Vaasassa ja Hangossa.
Nyqvist muutti Norjaan 24-vuotiaana mennäkseen naimisiin Ola Borgen kanssa. Hän työskenteli nahkavalmistaja Borge Kromlærfabrikissa, jossa hänen miehensä toimi johtajana. Brita Borge toimi myös useissa tehtävissä liike-elämän ja muotialan järjestöissä sekä alan tutkimuksessa.
Borgesta tuli suurkäräjien varaedustaja vuonna 1981, ja hän sijaisti usein ulkomaankauppaministeri Arne Skaugea suurkäräjillä. Borge valittiin varsinaiseksi edustajaksi vuoden 1985 suurkärävaaleissa, mutta menetti puolueensa ehdokkuuden ennen vuoden 1989 vaaleja.
Parlamenttiuransa jälkeen hän työskenteli World Confederation of Productivity Science -järjestön pohjoismaiden koordinaattorina Bergenissä.
Siiri Böök

Siiri Kyllikki Böök (11. huhtikuuta 1888 Jyväskylä – 17. lokakuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen lastentarhanopettaja ja -johtaja, joka toimi merkittävänä vaikuttajana varhaiskasvatuksen kehityksessä 1900‑luvun alussa. Hänen työnsä kansanlastentarhoissa auttoi parantamaan vähävaraisempien työläisperheiden lasten arkea ja loi edellytykset modernin varhaiskasvatuksen syntymiselle Suomessa.
Biografia.
Siiri Böök syntyi Jyväskylässä ja kasvoi perheessä, jossa koulutuksella ja kulttuurilla oli tärkeä rooli. Hän oli Hämeenlinnan Historiallisen museon perustajan ja monitoimisen kunnallismiehen, lehtori Albert Theodor Böökin tytär. Böök omaksui varhaiskasvatuksen tehtävät ajankohtaisena keinona vastata yhteiskunnallisiin haasteisiin, kuten köyhien lasten hyvinvoinnin parantamiseen. 
Ammatillinen ura.
Vuonna 1912 Siiri Böök aloitti uransa Hämeenlinnassa Myllymäen kansanlastentarhan johtajattarena ja opettajana. Lastentarha oli tarkoitettu erityisesti vähävaraisille työläisperheiden lapsille, ja Böök pyrki tarjoamaan turvallisen, inspiroivan ja rakastavan ympäristön, jossa lapset saivat ruokaa, hoivaa ja mahdollisuuden leikkiä. Hänen työtään vastustettiin ja pilkattiin jopa kaupungin viralliselta taholta. Böök piti lastentarhaa vastarinnasta huolimatta ja ajoittain jopa omilla perintörahoillaan. Valtuuston lakkautettua kansanlastentarhan määrärahan, Böök teki pääosan urastaan Helsingin lastentarha Onnelassa, joka oli perustettu jo vuonna 1888 ja on Pohjoismaiden vanhin päiväkoti.
Päivi Pietarinen

Päivi Annikki Pietarinen (s. 14. lokakuuta 1970 Espoo) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut muun muassa tasavallan presidentin oikeudellisena neuvonantajana ja korkeimman hallinto-oikeuden kansliapäällikkönä.
Ura.
Pietarinen valmistui Turun yliopistosta valtiotieteen maisteriksi vuonna 1994, oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1995. Hän on myös suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon Johtamistaidon Opistossa vuonna 2011. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2025.
1990- ja 2000-luvuilla Pietarinen työskenteli eri tehtävissä korkeimmassa hallinto-oikeudessa, virkamiehenä sosiaali- ja terveysministeriössä, ulkoministeriössä ja oikeusministeriössä sekä lakimiehenä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa. Hän toimi korkeimman hallinto-oikeuden kansliapäällikkönä vuodesta 2009 alkaen ja Helsingin hallinto-oikeuden hallinto-oikeustuomarina vuosina 2017–2018. Vuosina 2018–2024 Pietarinen oli tasavallan presidentin Sauli Niinistön kabinetin jäsen tämän oikeudellisena neuvonantajana. Pietarinen nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi helmikuusta 2025 alkaen.
Anton Kettunen

Anton Kettunen (s. 2. elokuuta 2006 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kettunen osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Kettunen on Jokipoikien kasvatti. Kaudella 2021–2022 hän toimi seuran U16-joukkueen varakapteenina. Kaudeksi 2022–2023 Kettunen muutti 16-vuotiaana Lahteen ja siirtyi Pelicansin U18-joukkueeseen. Kaudella 2024–2025 hän debytoi myös SM-liigassa, jossa Kettunen pelasi kolme runkosarja- ja kaksi liigakarsintaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2025 Porin Ässiä vastaan, kun Leevi Tukiainen joutui sivuun. Kettunen merkittiin Pelicansin kakkossentteriksi laidoilleen kaksi muuta debytanttia: Joonas Paqvalin ja Eelis Teutari. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.21 minuuttia ja Kettunen otti kymmenen aloitusta voittoprosentilla 70%.
Toukokuussa 2025 Kettunen teki Pelicansin kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Syyskuussa hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2028 saakka.
Kettunen teki hänen ensimmäisen SM-Liiga maalinsa 22. marraskuuta 2025 Porin Ässiä vastaan.
Maajoukkueura.
Kettunen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Yhteensä hän on pelannut 11 nuorten ja 15 poikien maaottelua.
Pelityyli.
Syyskuussa 2025 Pelicansin kotisivujen jatkosopimustiedote kuvaili Kettusta hyvin peliä lukevaksi puolustavaksi sentteriksi. Tiedote mainitsi hänet myös isokokoiseksi, sulavasti liikkuvaksi sekä hyvän persoonan ja asenteen omaavaksi pelaajaksi. Kettunen on kertonut mallintaneensa pelityyliään Aleksander Barkovilta. Hän itse kuvaili kehityskohteitaan jatkosopimuksensa jälkeen julkaistussa Jatkoaika.com-verkkolehden haastattelussa:
Jutta Kuoppala

Jutta Kuoppala (s. 10. toukokuuta 2000 Lappajärvi) on suomalainen pesäpalloilija. Kuoppala edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Ura.
Kuoppala on Vimpelin Vedon ja Lapuan Virkiän kasvatti, mutta pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa kotikuntansa Lappajärven Veikoille. Hän pelasi kyseisen pelin kaudella 2019 Superpesiksessä Kirittäriä vastaan. Peli oli ainut Superepesis tasolla, sillä Kuoppala oli tuolloin sopimuspelaajana Mailattarissa ja pelasi kaudet 2019 ja 2020 joukkueen edustuksessa Ykköspesiksessä samalla pelaten Virkiän tyttöjen joukkueessa tyttöjen Superpesistä.
Kuoppala siirtyi Mynämäen Vesaan kaudeksi 2021 Vesattarien tehdessä nuorennusleikkauksen joukkueeseen. Kuoppala oli tärkeä osa joukkuetta, pelaten 20 peliä kaudella.
Kuoppala siirtyi Kankaanpään Mailajunioreihin kaudeksi 2022 Ykköspesikseen ja pelasi joukkueessa 19 ottelua.
Kuoppala siirtyi takaisin Superpesikseen liittyen Lapuan Virkiään kaudeksi 2023 vuoden kattavalla sopimuksella. Kuoppala oli osana Virkiän 2023 SM-pronssi joukkuetta ja allekirjoitti jatkosopimuksen kauden jälkeen. Kuoppala pelasi myös Lavettarissa kaudella 2023. Kuoppala siirtyi lainalle Haminan Palloilijoihin kaudeksi 2024 peliajan ja isomman roolin perässä. Kuoppala ei kuitenkaan päässyt pelaamaan koko kautta Palloilijoissa, vaan palasi lainalta Virkiän päätettyä lainasopimus siirtorajalla heinäkuussa.
Kuoppala liittyi takaisin Mailattariin kaudeksi 2025.
Yksityiselämä.
Jutta Kuoppala on pesäpalloilija Juulia Kuoppalan kaksoissisko. Siskokset ovat pelanneet useampana vuonna samoissa joukkueissa kuten Virkiässä vuosina 2017, 2019 ja 2023, Mailattarissa 2019, 2020 ja 2025, sekä Lavettarissa 2023. Siskokset ovat myös kummatkin Vimpelin Vedon kasvatteja.
Kuoppala on valmistunut liikuntaneuvojaksi Kuortaneen Urheiluopistosta.
Helen Hoffmann

Helen Hoffmann (s. 7. helmikuuta 2002) on saksalainen maastohiihtäjä. Hän on kilpaillut maailmancupissa joulukuusta 2023 alkaen ja sijoittunut henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan 13:nneksi. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut viestissä pronssia. Hän on voittanut alle 23-vuotiaiden ja nuorten MM-kilpailuissa neljä mestaruutta.
Hoffmann kilpaili nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2020–2022. Vuokatissa 2021 hän saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Lygnassa 2022 hän voitti kultaa vapaan hiihtotavan 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa ja saavutti pronssia 4 × 3,3 kilometrin viestissä. Alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa 10 kilometrillä kolmissa peräkkäisissä kisoissa: Whistlerissä 2023 vapaalla hiihtotavalla, Planicassa 2024 perinteisellä hiihtotavalla ja Schilpariossa 2025 jälleen vapaalla tyylillä. Vuonna 2025 hän saavutti lisäksi pronssia sekajoukkueiden 4 × 5 kilometrin viestissä.
Hoffmann kilpaili aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Trondheimin MM-kilpailuissa 2025. Siellä hän saavutti 4 × 7,5 kilometrin viestissä pronssia sekä sijoittui 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 12:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 16:nneksi.
Hoffmann kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Jällivaarassa joulukuussa 2023. Seuraavalla viikolla hän sijoittui Östersundissa vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 17:nneksi. Joulukuussa 2024 hän sijoittui Lillehammerin yhdistelmäkilpailussa 13:nneksi ja Davosin perinteisen hiihtotavan 20 kilometrillä 15:nneksi. Tammikuussa 2025 Les Rousses'ssa hän saavutti kaksi 17. sijaa. Helmikuussa Falunissa hän oli vapaan hiihtotavan 20 kilometrin yhteislähtökilpailussa 18:s.
Noora Karvonen

Noora Karvonen (s. 14. maaliskuuta 2007) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Helsingin Jalkapalloklubia.
Karvonen edusti juniorina FC Kontua ja Puotinkylän Valttia. Hänet palkittiin vuoden 2023 tyttöpelaajana. Tuon kauden jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän pelasi kaudella 2024 Kansallisessa liigassa 21 ottelua, joissa hän oli 16 kertaa avauskokoonpanossa, ja voitti liigamestaruuden ja Suomen Cupin. Hänet valittiin liigassa vuoden tulokkaaksi. Polvivamma piti hänet poissa kentiltä kaudella 2025.
Karvonen on pelannut useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Jiřina Šiklová

 
Jiřina Šiklová (17. kesäkuuta 1935 Praha, Tšekkoslovakia – 22. toukokuuta 2021 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen sosiologi ja yksi Peruskirja 77:n allekirjoittajista.
Elämäkerta.
Šiklová syntyi vuonna 1935 silmälääkärin ja opettajan perheeseen Prahan Uudessakaupungissa. Valmistuttuaan lukiosta vuonna 1953 hän opiskeli historiaa ja filosofiaa Kaarlen yliopiston filosofisessa tiedekunnassa ja puolusti vuonna 1965 kandidaattiväitöskirjaansa "NMKY:n historia Tšekkoslovakiassa 1918–1939". Šiklován puolusti keväällä 1969 habilitaatiotutkielmaansa "Opiskelijaliike Tšekin tasavallassa – uusi vasemmistoliike Euroopassa 1967–1969", mutta siitä ei kuitenkaan myönnetty hänelle dosentuuria. 1960-luvun puolivälissä Šiklová oli mukana perustamassa yliopiston sosiologian laitosta. 
Šiklová liittyi vuonna 1956 valtaapitäneeseen Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen, jossa hän kuuului sen uudistusmielisiin jäseniin. Myöhemmin hän kertoi haastattelussa uskoneensa, että tilanne puolueen sisällä oli tuolloin muuttumassa, kun Josif Stalinin hirmuteot ja keskitysleirien olemassaolo tunnustettiin.
Prahan kevään aikana Šiklová jatkoi uudistusmielisten kommunistien tukemista. Tšekkoslovakian miehitystä protestoineet opiskelijalakkojen jälkeen Šiklová erosi puolueesta, ja hän aktivoitui maanalaisessa toisinajattelijaliikkeessä. Näihin aikoihin hänet myös erotettiin yliopistosta. Seuraavien vuosikymmenten aikana Šiklová kuljetti huomattavan määrän samizdat-kirjallisuutta Tšekkoslovakiaan ja sieltä ulkomaille. Šikloválla oli siis merkittävä rooli maan toisinajattelijapiireissä. Hän ei kuitenkaan allekirjoittanut Peruskirja 77:ää heti, sillä hhän uskoi sen herättävän epätoivottua huomiota. Varovaisuudesta huolimatta Šiklová pidätettiin salakuljetuksesta kahdesti, ja hän kärsi vankeusrangaistukset vuosina 1981–1982 ja 1988–1989. Peruskirja 77:n allekirjoittajien joukkoon Šiklová liittyi lopulta vuonna 1989.
Normalisaation aikana Šiklová työskenteli ensin siivoojana ja sen jälkeen pitkään Prahan Thomayerin sairaalan geriatrian osastolla. Ystäviensä avustuksella hän pystyi työnsä ohessa jatkamaan akateemisten julkaisujen kirjoittamista, joita ei kuitenkaan voitu julkaista hänen omalla nimellään. Samettivallankumouksen jälkeen Šiklová palasi yliopistomaailmaan, ja hän oli mukana perustamassa Kaarlen yliopiston sosiaalityön laitosta ja sukupuolentutkimuksen keskusta sekä sen kirjastoa.
Šiklová kuoli Prahassa 22. toukokuuta 2021 86-vuotiaana.
Kunnianosoitukset.
Tšekin presidentti Václav Havel myönsi Šikloválle vuonna 1999 ensimmäisen luokan ansiomitalin.
Ledstore

LedStore on suomalainen led-valaistukseen ja -valonauhojen valmitukseen erikoistunut perheyritys. Yritys sijaitsee Vantaalla, jossa samassa rakennuksessa sijaitsee valmistus, myymälä ja varasto. Yrityksen omistaa Janne Halttu.
Janne Halttu.
Ledstoren omistaja, yrittäjä Janne Janne Halttu on palkittu vuonna 2023 kolmella eri suunnittelupalkinnolla:
LedStoren vaiheita.
LedStore.fi-verkkokauppa avattiin 2010 toisen yhtiön nimissä ja yhtiöitettiin omaksi yhtiöksi vuonna 2011.
Sapucái (Paraguay)

Sapucái on pikkukaupunki Paraguayn Paraguarín departementissa. Se on perustettu vuonna 1910. Vuonna 2022 kaupungin asukasluku oli 5 218.
Maantiede.
Sapucái sijaitsee Paraguayn Paraguarín departementissa noin 88 kilometrin päässä maan pääkaupunki Asunciónista.
Historia.
Sapucái perustettiin 16. heinäkuuta 1910. Se oli Ferrocarril Central Carlos Antonio López-rautatien korjaamo. Monet rautiellä töitä tehneistä teknikoista tulivat Britanniasta ja heidän 35 taloa käsittänyt siirtokuntansa tunnettiin nimellä "Villa Inglesa". Nykypäiviin siitä on jäljellä vain vähän.
Toukokuussa 2012 alkuperäisen krojaamon huoltohallilla avattiin rautatiemuseo Japanita saadulla ulkomaanavulla. Museon lisäksi kaupungissa sijaitsee Santa Isabel, Paraguayn ainut leprasiirtola.
Väestö.
Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan Sapucáin asukasluku oli 5 218.
Svanskog

Svanskog on taajama Säfflen kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 454 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Värmlandsbro

Värmlandsbro on taajama Säfflen kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 277 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Enbacka, Mora och Naglarby

Enbacka, Mora och Naglarby on taajama Säterin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 935 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Solvarbo

Solvarbo on taajama Säterin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 310 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Skedvi kyrkby

Skedvi kyrkby on taajama Säterin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 431 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vrigstad

Vrigstad on taajama Sävsjön kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 477 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Stockaryd

Stockaryd on taajama Sävsjön kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 019 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Rörvik

Rörvik on taajama Sävsjön kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 557 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Profil (lehti)

Profil on itävaltalainen politiikkaan ja tutkivaan journalismiin keskittyvä viikkolehti. Se on perustettu vuonna 1970 ja ilmestyy sunnuntaisin.
Eelis Teutari

Eelis Teutari (s. 16. toukokuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Teutari on Jokereiden kasvatti. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Jokereiden ja Vuosaaren Viikinkien U18-yhdistelmäjoukkueessa, josta Teutari siirtyi kaudeksi 2022–2023 Jokereiden U18-joukkueeseen. Kaudeksi 2023–2024 hän siirtyi Pelicansin U20-joukkueeseen.
Kaudeksi 2024–2025 Teutari nimettiin Pelicansin U20-joukkueen kapteeniksi. Hän debytoi kauden aikana myös SM-liigassa, jossa Teutari pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan viidenneksi viimeisellä kierroksella 5. maaliskuuta 2025 Porin Ässiä vastaan, kun Rasmus Kumpulainen ja Elias Vilén joutuivat sivuun juuri ennen ottelun alkua. Teutari merkittiin Pelicansin kakkosketjun oikeaan laitaan kahden muun debytantin, Anton Kettusen ja Joonas Paqvalinin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.26 minuuttia.
Toukokuussa 2025 Teutari teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen.
Muuta.
Teutari on maininnut suosikkipelaajakseen Teemu Selänteen ja pelilliseksi esikuvakseen Harri Pesosen.
De Tijd

De Tijd on belgialainen hollanninkielinen sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1968. Se ilmestyy maanantaista lauantaihin ja keskittyy erityisesti talouteen.
"De Tijdin" ranskankielinen sisarlehti on "L'Echo".
Campus Agrippae

Campus Agrippae oli antiikin aikainen Campus Martiuksen osa antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Se ulottui etelästä suunnilleen Aqua Virgon linjasta ainakin nykyisen Via di San Claudion pohjoispuolelle. Sen länsirajana toimi Via lata, ja idässä se ulottui kohti Quirinaliksen rinnettä, vaikkakin sen raja tuossa suunnassa on epäselvä.
Campus Agrippae sai nimensä Agrippasta, joka suunnitteli sen eräänlaiseksi puistoksi. Augustus viimeisteli ja vihki sen käyttöön vuonna 7 eaa. Campus Agrippae oli roomalaisten suosima kävelyalue. Vipsaniusten portiikki ("Porticus Vipsania") rakennettiin alueen länsireunalle Via latan varrelle.
Campus cohortium praetoriarum

Campus cohortium praetoriarum (lat., ”Pretoriaanikaartin kenttä”) oli avoin alue antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Se sai nimensä pretoriaanikaartista, ja sen oletetaan viittaavan avoimeen alueeseen, joka sijaitsi kaartin kasarmialueen Castra praetorian ja Serviuksen muurin edustalla olleen maavallin ("agger") välissä. Alueelta on löydetty lähinnä alttareita ja pyhäköitä sekä sinne omistettuja, luonteeltaan sotilaiden harjoituskentälle tyypillisiä muistomerkkejä. Jotkut antiikin lähteet viittaavat paikkaan yksinkertaisesti nimellä "Campus".
Campus Esquilinus

Campus Esquilinus oli avoin alue Esquilinus-kukkulalla antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Nimitystä käytettiin tasavallan loppukaudella ja varhaisella keisarikaudella siitä osasta Esquilinuksen ylänköä, joka sijaitsi Porta Esquilinasta ulospäin. Sen tarkkoja rajoja, joko tuolloin tai aiemmin, ei tunneta, mutta sen sanotaan sijainneen Via Labicanan pohjoispuolella, ja se lienee käsittänyt osan nykyistä Piazza Vittorio Emanuele II:n aluetta sekä sen pohjoispuolista seutua.
Campus Esquilinus muodosti osan varhaista Esquilinuksen nekropolia, johon haudattiin sekä merkittäviä roomalaisia että köyhiä. Augustuksen ajan alussa alue kuitenkin otettiin uuteen käyttöön ja muutettiin puistoksi. Siellä suoritettiin myös teloituksia. Alueesta käytettiin myös nimitystä "Agri novi".
Lemmy (ohjelmisto)

Lemmy on ilmainen ja avoimen lähdekoodin ohjelmisto, jota käytetään uutisseurantaan ja keskustelufoorumeiden alustana. Instanssit, joille Lemmy-ohjelmistot on asennettu kommunikoivat keskenään ActivityPub-protokollan avulla.
Historia.
Lemmyn loi nimimerkki Dessalines GitHubissa helmikuussa 2019 , ja se lisensoitiin Affero General Public License -lisenssillä.
Seuraavana vuonna Dessalines kertoi antaneensa pitkään nimettömänä olleelle ohjelmistolle eläinaiheisen nimen Fediversumin perinteiden mukaisesti. Lemmy pääsi mukaan nimiäänestykseen siksi, että Dessalines pelasi usein Lemmings-videopeliä ja Lemmy Kilmister kuoli vähän ennen äänestystä. Suomeksi Lemming on sopuli, Lemmini.
Fediverse-tilastosivuston the-federation.info mukaan Lemmy-instansseja oli alle sata toukokuussa 2023. Heinäkuun loppuun mennessä instansseja oli 1 521 ja niillä oli yhteensä 66 000 aktiivista kuukausittaista käyttäjää. Instansseissa suurimmat olivat tuolloin lemmy.world (27 000 aktiivista käyttäjää kuukaudessa) ja lemmy.ml (4 000 käyttäjää).
Toiminta.
Kuten muutkin Fediversumin ohjelmistot, myös Lemmy-ohjelmiston asentaneet instanssit ovat keskenään yhteydessä. Lemmyä pidetään hajautetun sosiaalisen median vaihtoehtona Redditille.
Lemmy-instanssien käyttäjät voivat lähettää julkaisuja, jotka sisältävät linkkejä, tekstiä tai kuvia. Ne kohdistetaan käyttäjien luomille keskustelufoorumeille (communities). Keskusteluketjuissa julkaisuja ja niiden alle jätettyjä kommentteja järjestellään käyttäjien antamien plus- ja miinusäänten perusteella. Instanssin omistaja voi halutessaan kuitenkin poistaa miinusäänestyksen käytön omalla instanssillaan.
Vaikka keskustelufoorumi sijaitsee fyysisesti yhdellä Lemmy-instanssilla, myös muiden Lemmy-instanssien jäsenet voivat seurata foorumin viestintää ja osallistua siihen. Lemmyn foorumeita moderoivat sekä instanssin ylläpitäjät että kyseisen foorumin ylläpitäjät. Foorumien nimi on osa niiden url-osoitetta (esimerkiksi codice_1).. Foorumeihin voidaan Fediversumissa viitata myös muodossa codice_2. 
Jokaisen Lemmy-instanssin etusivulla esitellään instanssin keskustelufoorumeiden suosituimpia julkaisuja, mutta myös muiden Lemmy-instanssien suosituimpia julkaisuja. Lemmy-käyttäjä voi käyttää myös näkymää, jossa näkyvät vain ne julkaisut, jotka on tehty niihin foorumeihin, joiden jäsen hän on.
Lemmy-instanssien kulut katetaan yleensä lahjoituksin.
Lemmy Fediversumissa.
ActivityPub-protokollan ansiosta Lemmy-instanssit ovat yhteydessä Fediversumiin ja Lemmy-käyttäjät voivat seurata oman instanssinsa kanssa vaikkapa Kbin- tai Mastodon-instansseilla tehtyjä julkaisuja.
Campus Flaminius

Campus Flaminius oli avoin alue Campus Martiuksen eteläosassa antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Sen mainitsee ainoastaan Varro, joka selittää sen paikaksi, johon Circus Flaminius rakennettiin ja josta se sai nimensä. Circus nimettiin luonnollisesti sen rakentajan mukaan, mutta on todennäköistä, että tämä osa Campus Martiusta oli saanut nimensä joltakin Flaminiusten suvun aiemmalta jäseneltä, mikä on erikoinen yhteensattuma. Campus Flaminius lienee ollut synonyymi nimitykselle Prata Flaminia.
Campus Martialis

Campus Martialis oli avoin alue Caelius-kukkulalla antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Se sijaitsi todennäköisesti juuri Serviuksen muurin ulkopuolella.
Campus Martialiksella vietettiin Equirria-juhlaa silloin, kun Campus Martius oli Tiberin tulvavesien alla. Paikan nimi saattoi säilyä keskiajalla olemassa olleen San Gregorio in Martio -kirkon nimessä.
Campus Martialis saattoi olla sama kuin "Campus Caelemontanus", joka tunnetaan yhdestä piirtokirjoituksesta. Joskus Campus Martialis on yritetty yhdistää Catulluksen mainitsemaan Campus minoriin ja sijoitettu Porta Capenan ulkopuolelle, mutta tämä on virheellinen tulkinta.
Ceroniae

Ceroniae eli Cerolia oli nimitys Caeliuksen ja Carinaen väliselle laaksolle antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Myöhemmin osan laaksosta täytti Colosseum. Paikannimet esiintyvät myös adjektiivimuodoissa "Ceroniensis" ja "Ceroliensis".
Prata Flaminia

Prata Flaminia oli alue antiikin Rooman kaupungissa Italiassa. Liviuksen mukaan se oli aiempi nimi alueelle, joka sijaitsi välittömästi Capitolium-kukkulan länsipuolella ja jota myöhemmin kutsuttiin siellä sijainneen Circus Flaminiuksen mukaan. Ennen kuin julkiset rakennukset levisivät pohjoiseen varsinaiselle Campus Martiukselle, tämä alue oli jo tiheästi rakennettu. Prata Flaminia vastasi ilmeisesti Campus Flaminiusta, mutta nimen alkuperä on kiistanalainen, vaikka se todennäköisesti liittyy Flaminiusten sukuun.
Sucusa

Sucusa (myös "Succusa") oli paikka antiikin ajan Rooman kaupungissa Italiassa. Sen on oletettu liittyvän toisaalta paikkaan nimeltä "Succusanus pagus" ("Pagus Succusanus") ja toisaalta Suburaan, mutta näiden kolmen paikan välinen suhde ja kahden ensin mainitun sijainti on epäselvä.
Nimi Suc(c)usa esiintyy Festuksen tekstiin tehtynä tekstikorjauksena Suburan paikalla, kohdassa, jossa Antistius Labeo mainitaan lähteenä luettelolle Septimontiumiin kuuluneista paikoista, joita on kahdeksan odotetun seitsemän sijasta. Tämä tekstikorjaus perustuu Succusanus paguksen olemassaoloon. Se oli alue, joka oli varhaisen Rooman kaupungin rajojen ulkopuolella, ja mainitaan kahdessa lähteessä:
Ne, jotka hyväksyvät tämän korjauksen, sijoittavat Sucusan Caeliukselle, Ceroniaen kaakkoispuolelle, juuri Serviuksen muurin Porta Caelimontanan sisäpuolelle, ja Succusanus paguksen vielä kauemmas itään, alueelle, joka ulottui koilliseen Lateraanilta. Tämä Succusanus paguksen sijainti vastaa Festuksen mainintaa, mutta ei Varron kuvausta siitä, että se olisi sijainnut lähellä Carinaeta.
Sony Lab’ou Tansi

Sony Lab’ou Tansi (oikealta nimeltään Marcel Ntsoni; 5. heinäkuuta 1947 – 14. kesäkuuta 1995) oli brazzavillenkongolainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, novellikokoelma "Conscience de tracteur" ilmestyi vuonna 1979. Samana vuonna hän julkaisi myös esikoisromaaninsa "Vie et demie". Sony arvosteli eurooppalaista kolonialismia, mutta irtisanoutui marxismi-leninismistä. Hän työskenteli kieltenopettajana Pointe-Noiressa ja johti kiertävää Rocado Zulu -teatteria, joka esitti hänen kirjoittamiaan näytelmiä.
Tansi liittyi 1980-luvulla Denis Sassou Nguessoa vastustavaan oppositiopuolueeseen. Vuonna 1992 tämä joutui luopumaan vallasta, mutta siirtyminen demokratiaan ei onnistunut. Tansi menetti passinsa vuonna 1994, eikä voinut matkustaa ulkomailla saamaan hoitoa hänen ja vaimonsa sairastuttua AIDSiin. Hän kuoli pari viikkoa vaimonsa jälkeen kesällä 1995.
Eelis Granholm

Eelis Anton Granholm (s. 3. elokuuta 2006 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa U20 SM-sarjaa Kiekko-Espoossa.
Ura.
Seuraura.
Granholm on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen kapteenina ja johdatti joukkueen SM-hopealle. Kaudella 2022–2023 Granholm voitti U18 SM-pronssia. Kaudella 2023–2024 hän toimi HIFK:n U18-joukkueen varakapteenina. Granholm oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+24=29, joilla hän sijoittui U18 SM-sarjan puolustajien pistepörssissä kahdeksanneksi. Granholm valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2024–2025 Granholm siirtyi Kiekko-Espoon U20-joukkueeseen. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-hopeaa. Granholm debytoi kauden aikana myös SM-liigassa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Granholm teki liigadebyyttinsä 5. maaliskuuta 2025 Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Kiekko-Espoon seitsemänneksi puolustajaksi. Granholm sai ottelussa jääaikaa 2.45 minuuttia.
Maajoukkueura.
Granholm on pelannut kuusi nuorten maaottelua.
Yksityiselämä.
Granholm valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulusta keväällä 2025.
Acosta Ñun taistelu

Acosta Ñun taistelu tai Campo Granden taistelu oli kolmoisliiton sodan aikana 16. elokuuta 1869 käyty taistelu Paraguayn ja Brasilian välillä. Taistelu oli sodan suuremmista yhteenotoista toiseksi viimeinen. Se päättyi puolustavien paraguaylaisten selvään tappioon. Heistä kaikki kaatuivat tai jäivät vangeiksi. Paraguayssa taistelu tuli tunnetuksi etenin, kun siihen oli ottanut osaa suuri määrä alaikäisiä poikia. Maassa vietetään vuosittan taistelun muistopäivää nimellä "Día del Niño".
Tausta.
Liittoutuneet olivat vallanneet Paraguayn pääkaupunki Asunciónin 1. tammikuuta 1869 ja Paraguayn presidentti Francisco Solano López oli vetäytynyt jäljellä olevine joukkoineen maan koillisosien ylängölle. Hän kokosi uusia joukkoja suunnitelmanaan aloittaa sissisota liittoutuneita vastaan samalla, kun tappiot aikaisemmissa verisissä taisteluissa hidastivat liittoutuneiden toimintaa. Eun kreivi Gaston d'Orléansin johtamat brasilialaiset joukot aloittivat Lópezin ajojahdin 18. toukokuuta 1869. Lópezin joukkojen vielä hallitsemat pikkukaupungit hidastivat heitä huomattavasti, mutta 12. elokuuta brasilialaisten onnistui vallata Piribebuy.
Liittoutuneiden ollessa Lópezin kannoilla hän muodosti parhaista jäljellä olevista joukoistaan takavartioston kenraali Bernardino Caballeron komennuksessa. Niiden tehtävänä oli erota pääjoukosta ja pysäyttää etenevät liittoutuneiden joukot. Paraguaylaisia oli noin 3 600 miestä ja 12 tykkiä. Miehet olivat suurelta osin ikääntyneitä veteraaneja ja alaikäisiä poikia. Ne ottivat asemat kohdatakseen liittoutuneet Acosta Ñussa noin 9 kilometriä nykyisestä Eusebio Ayalasta pohjoiseen ja 72 kilometriä Asunciónista itään. Heitä vastaan eteni noin 20 000 brasilialaista.
Taistelu.
Seurannut taistelu käytiin 16. elokuuta 1869. Se tunnetaan Paraguayssa Acosta Ñun tai Ñu Guazún taisteluna. Brasilialaisessa historiankirjoituksessa on käyttty nimeä Campo Granden taistelu.
Vaikeakulkuisessa maastossa käyty taistelu päättyi paraguaylaisten selvään tappioon. Kaikki puolustajat kaatuivat tai otettiin vangeiksi. Vangiksi otettujen joukossa oli myös kenraali Caballero. Taistelukentän kuvailtiin peittyneen kuolleiden poikien ruumiista, joista monilla oli ollut tekoparta näyttääkseen aikuisilta.
Seuraukset.
Taistelu ei ollut lopulta pysäyttänyt tai edes merkittävästi hidastanut brasilialaisia. Lópezin muu joukko pakeni kohti pohjoista. Ne viettivät useita kuukausia käyden lyhyitä yhteenottoja liittoutuneita vastaan ja suuri osa joukoista nälkiintyi tai jätti rivit. Lopulta 1. maaliskuuta 1870 brasilialaiset yllättivät Lópezin Cerro Corán taistelussa, jossa hän sai surmansa. Tappio merkitsi kolmoisliiton sodan loppua.
Paraguayssa taistelusta on tullut osa kansallista eeppistä historiaa, joka muistetaan etenkin sen aikana kaatuneiden lapsisotilaiden vuoksi. Acosta Ñun taistelua muistellaan vuosittain sen taistelupäivänä nimellä "Día del Niño" eli lastenpäivä. Eri lastenoikeuksien järjestöt ovat joskus kritisoineet päivän muistamista kontekstissaan.
Vola

Vola (tyyliteltynä VOLA) on tanskalainen metalliyhtye, joka perustettiin Kööpenhaminassa vuonna 2006. Yhtye yhdistelee musiikissaan metallia ja elektronista musiikkia sekä käyttää tahtilajin vaihdoksia kappaleissa luoden omatyylisen soundinsa. Yhtye on ottanut vaikutteita muun muassa Opeth, Porcupine Tree, Devin Townsend, Soilwork, Meshuggah, Massive Attack &amp; Ulver -yhtyeiltä.
Steve Sailer

Steve Sailer (s. 1958 t. 1959) on yhdysvaltalainen kolumnisti, esseisti ja rotubiologian kannattaja. Hän on saavuttanut suosiota valkoisen ylivallan kannattajien keskuudessa.
Sailer on kotoisin Kaliforniasta. Hän aloitti uransa toimittajana "National Review" -lehdessä, jossa hän erikoistui tiedejournalismiin. Hän sai huomiota genetiikan ja evoluutioteorian käyttämisellä biologisia rotueroja koskevien väitteiden perusteluina. Sailer kirjoitti "National Reviewiin" vuoteen 1997 saakka. Hän popularisoi ilmauksen “ihmisen biodiversiteetti” (“human biodiversity”, HBD), josta myöhemmin tuli alt-right-piirien suosima. Vaikka jotkut akateemisessa maailmassa ovat tukeneet Sailerin näkökulmia, hänen kriitikkonsa ovat pitäneet hänen näkemyksiään näennäistieteellisinä ja joskus eugeenisina.
Sailer ehdotti vuonna 2000 strategiaa, jonka mukaan republikaanien tulisi voittaa valkoisten työläisten äänet maahanmuuttoasioilla. Republikaanit torjuivat ajatuksen. Ehdotus on kuitenkin herättänyt myöhemmin huomiota, kun Donald Trump menestyi pitkälti tuomalla republikaaneille valkoisia työläisäänestäjiä Keskilännestä. Sailer väitti laajalti huomioidussa kirjoituksessaan, että hurrikaani Katrinaa (2005) seuranneet levottomuudet kertoivat afroamerikkalaisten luontaisesta arvostelukyvyttömyydestä muihin ryhmiin verrattuna. Hän väitti afroamerikkalaisten tarvitsevan tiukempaa moraalista ohjausta yhteiskunnan taholta.
Sailer perusti eugeniikkaan keskittyvän Human Biodiversity Instituten. Hän on kirjoittanut kolumneja "The American Conservativeen" ja ollut säännöllinen kirjoittaja maahanmuuttajavastaisella VDARE-sivustolla. Sailerin kirjoituksia on julkaissut äärioikeistolainen kustantamo Passage Press. Sailer julkaisi vuonna 2024 antologian "Noticing", jonka yhdessä esseessä hän muun muassa väittää, että Afrikan voimakas väestönkasvu johtuu “alkukantaisesta afrikkalaisesta hedelmällisyyskultista”.
Daniel Ahola

Daniel Ahola (s. 11. heinäkuuta 1996 Pori) on suomalainen tuottaja, tubettaja, ja dokumentaristi. Ahola on tehnyt Youtube-kanavalleen dokumentteja vuodesta 2016 alkaen. Kesäkuussa 2025 Aholalla oli Tiktokissa noin 249 000 seuraajaa ja Youtubessa noin 217 000 tilaajaa.
Ura.
Aholan ura alkoi, kun hän lähti liftaamaan ympäri Eurooppaa nollabudjetilla samalla dokumentoiden matkaansa lähinnä ystävilleen ja perheelleen. Matkan aikana Ahola innostui kuvaamisesta ja päätti tehdä siitä itselleen ammatin. Myöhemmin Australiassa ja Brasiliassa töissä ollessaan hän harjoitteli kuvaamista ja palattuaan Suomeen hän aloitti tapahtumakuvaajana muun muassa HC TPS:lle sekä Logomolle. Samoihin aikoihin Ahola alkoi toimimaan myös tubettaja Mike Bäckin valokuvaajana sekä tuottajana. Koronapandemian takia Aholan ja Bäckin yhteistyö kuitenkin loppui lyhyeen. Tämän jälkeen Ahola siirtyi tuottajan tehtäviin tubettaja Roni Bäckille.
Kesäkuussa 2021 Ahola julkaisi debyyttisinglensä "Aamuun asti" yhdessä suomalaisen Kätfish punk pop -yhtyeen kanssa. 
Ahola julkaisi ensimmäisen jakson Blast FM podcastisaan heinäkuussa 2021. Podcastissa Ahola ja hänen ystävänsä keskustelevat ajankohtaisista aiheista sekä arkielämän asioistaan.
Vuoden 2022 alussa Ahola lopetti työskentelyn Back Media Oy:llä ja päätti keskittyä enemmän omaan uraansa.
Vuoden 2022 Youtube tilastojen mukaan Aholan video ”Koko Suomen laajuinen piilohippa 1000 eurosta!! Ft. Alha, Ara, Lotta Toivonen, Nikita Touvike” oli Suomen kolmanneksi katsotuin video kyseisenä vuonna. Video keräsi vuoden aikana 1,3 miljoonaa katselukertaa.
Toukokuussa 2023 Nelonen Media ilmoitti Aholan YouTubesta tutun, satoja tuhansia näyttökertoja saaneen Poliisia ja Rosvoa -konseptin laajentuvan osaksi Ruudun ohjelmistoa. Sarjassa esiintyivät muun muassa Duudsonien Jarno ja HP ja Miss Suomi -kilpailun voittajat Alina Voronkova sekä Essi Unkuri. Ahola sai sarjasta kaksi Kultainen Venla -ehdokkuutta.
Tammikuussa 2024 Ahola kiipesi Kilimanjarolle yhdessä Jari Saarion sekä Andreas Tolosen kanssa.
Aholan Youtube-video "Selviydytään 100 h autiosaarella" voitti vuoden video -palkinnon vuoden 2024 Tubeconissa. Toukokuussa 2024 Ahola osallistui Julia Korpisen ja Juuso Jokisen kanssa Red Bullin maailmanlaajuiseen "Can You Make It?" -kilpailuun.
Ahola osallistui vuonna 2024 paluun tekevään Suuri seikkailu -tositelevisiokilpailuun. Ahola on yksi kilpailijoista keväällä 2025 esitettävässä Erikoisjoukot -tositelevisiokilpailussa.
Vuonna 2025 Ahola julkaisi kuuden videon pituisen sarjan, jossa hän kiersi maailman ympäri 60 päivässä ilman rahaa.
Kikko Siltanen

Kikko Siltanen (s. 1999) on suomalainen pianisti ja kirkkomuusikko. Hän on syntynyt Turussa ja opiskelee Sibelius-Akatemiassa kirkkomusiikin aineryhmässä. Hän toimii kanttorina, kamarimuusikkona ja pianistina. Siltanen on esiintynyt muun muassa Helsinki Concordia-orkesterin solistina ja esittänyt seitsemän konsertin Sibelius-pianokonserttisarjan Temppeliaukion kirkossa.
Siltanen on Kustavi Ensemble -nimisen kamarimusiikkiyhtyeen perustajajäsen. Hän on tehnyt kanttorin töitä muun muassa Nousiaisten seurakunnassa, Turun saariston seurakunnissa ja Helsingissä Töölön seurakunnassa.
Koulutus.
Siltasen opettajia ovat olleet pianonsoitossa muun muassaa Hanna Aho-Oikkonen ja laulussa Hanna-Leena Haapamäki, orkesterinjohdossa hän on saanut oppia Jorma Panulan akatemiassa. Siltanen opiskelee myös lääketiedettä.
Martin Eberhard

Martin Eberhard (s. 15. toukokuuta 1960 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä.
Eberhard varttui Kensingtonissa. Hän sai Illinoisin yliopistosta (Urbana-Champaign) vuonna 1982 kandidaatin arvon tietokonetekniikassa ja vuonna 1984 maisterin arvon sähkötekniikassa. Eberhard työskenteli sähköinsinöörinä Wyse Technologyssa ja elektroniikan varapuheenjohtajana Belfort Memory International -yhtiössä. Hän oli mukana perustamassa Network Computing Devicesia ja toimi sen pääinsinöörinä.
Vuonna 1997 Eberhard perusti Marc Tarpenningin kanssa NuvoMedian, jonka kehittämä e-kirjan lukulaite Rocket eBook ilmestyi vuonna 1998. Eberhard toimi yrityksen toimitusjohtajana, kunnes se myytiin vuonna 2000. Hän perusti vuonna 2003 Tarpenningin kanssa Tesla Motorsin. Eberhard erosi Teslan toimitusjohtajan tehtävistä vuoden 2007 loppupuolella, mutta liittyi yhtiön neuvoa-antavaan elimeen. Hän lähti yrityksen palveluksesta vuonna 2008, mutta pysyi sen osakkaana. 
Eberhard nosti vuonna 2009 kunnianloukkauskanteen Elon Muskia vastaan, koska Musk väitti itseään Teslan perustajaksi ja halvensi Eberhardia julkisuudessa. Asia ratkaistiin sovittelulla. Musk syytti vuonna 2021 Eberhardia pahimmaksi urallaan tapaamakseen ihmiseksi ja väitti tämän olleen lähellä tuhota Tesla-yhtiön.
Uusi Juttu

Uusi Juttu on suomalainen verkossa julkaistava journalistinen ajankohtaismedia, joka aloitti julkaisutoiminnan tammikuussa 2025. Julkaisu keskittyy syventäviin artikkeleihin, jotka ovat saatavilla sekä kirjoitetussa että ääneen puhutussa muodossa, minkä lisäksi se tuottaa podcast-tyylisiä äänisisältöjä. "Uusi Juttu" on rahoitettu täysin tilaajamaksujen kautta, eikä se myy mainoksia.
"Uusi Juttu" sai alkunsa syys-lokakuussa 2024 järjestetyllä joukkorahoituskampanjalla, jossa se tavoitteli 5 000 ”perustajajäsentä” eli ennakkotilaajaa julkaisutoiminnan aloittamiseksi. Tavoite täyttyi neljässä päivässä. Lopulta perustajajäseniä kertyi yli 12 000 ennen ensimmäistä julkaisupäivää. Maaliskuussa 2025 jäseniä oli 16 000. Marraskuussa 2025 "Uusi Juttu" järjesti kolmiviikkoisen kampanjan, jonka tavoitteena oli kerätä 5 000 jäsentä lisää, jolloin jäsenmaksut kattaisivat yhtiön menot. Lopulta jäseniä liittyi kampanjan aikana yli 10 000, mikä nosti jäsenmäärän 30 000:een.
Julkaisun päätoimittajana toimii Olli Seuri, toimituspäällikkönä Sonja Saarikoski ja toimitusjohtajana Antti Pikkanen. Toimituksessa työskentevät myös muun muassa toimittajat Eeva Lehtimäki, Oskari Onninen ja Anu Partanen. "Uuden Jutun" toimitus sijaitsee Helsingin Vallilassa.
Enemmistön "Uudesta Jutusta" omistaa tanskalainen mediayhtiö Zetland, joka on julkaissut vastaavaa verkkolehteä Tanskassa vuodesta 2016. Olli Seurin ja Antti Pikkasen lisäksi yhtiön perustajaosakkaita ovat viestintäammattilainen Tuuli Hongisto ja toimittaja Jussi Sippola. Syyskuussa 2025 Bonnier ilmoitti ostavansa enemmistöomistuksen Zetlandista.
Dundo

Dundo on kunta, kaivoskaupunki ja maakuntakeskus Angolan koillisosassa Lunda Norten maakunnassa.
Paikkakunnalta löydettiin timanttiesiintymä vuonna 1912. Sen läheisyyteen timanttiyhtiö Diamang () perusti vuonna 1917 yksityisen asutuksen, josta nykyinen kaupunki on kehittynyt. Maakuntakeskus Dundo on ollut vuodesta 2000. Vuoden 2009 jälkeen kaupungin länsiosiin rakennettiin uusi kaupunginosa Novo Dundo.
Dundo sijaitsee vain 10 kilometriä Kongon demokraattisen tasavallan rajan eteläpuolella; Angolan pääkaupunki on linnuntietä noin 853 kilometriä lännempänä. 
Dundossa on kansallisesti keskeisiin lentoasemiin lukeutuva Dundon lentoasema .
Lauri Reuter

Lauri Reuter on suomalainen biotekniikan tohtori ja sijoittaja, joka toimii perustajakumppanina Nordic Foodtech VC:ssä. Reuterin työ keskittyy pohjoismaisiin ruokateknologia-alan yrityksiin ja innovaatioihin, joilla pyritään kehittämään ruoantuotantoa kestävämmäksi.
Reuterilla on laaja tausta tutkimuksessa, ja hän on aiemmin toiminut VTT:llä monenlaisissa ruoantuotantoon ja bioteknologiaan liittyvissä projekteissa. Hän on muun muassa tutkinut kasvisolujen hyödyntämistä ruoan tuotannossa ja esiintynyt asiasta julkisissa puheenvuoroissa. Sijoittajana hän tukee yrityksiä, jotka keskittyvät uusien teknologioiden ja kiertotalouden ratkaisujen kehittämiseen. Reuter osallistuu aktiivisesti keskusteluihin ruoantuotannon tulevaisuudesta ja sen ympäristövaikutuksista.
Reuter voitti Global Impact Challenge Finland 2017 -kilpailun kestävän ruoantuotannon ideallaan, joka mahdollistaa ravinnon tuottamisen myös ulkoavaruudessa. Voitto antoi hänelle mahdollisuuden osallistua Singularity Universityn kesäohjelmaan Piilaaksoon. Tämän jälkeen Reuter siirtyi VTT:llä strategian pariin, jossa hän uudisti tutkimusprosesseja ja johti iBEX-ohjelman kehittämistä.
Reuter on korostanut tiedostamisen merkitystä ruoantuotannon ja kulutuksen osalta, erityisesti ilmastonmuutoksen aiheuttamien haasteiden valossa. Reuterin mukaan kestävät tuotantotavat ja ympäristövaikutusten mittaaminen ovat keskeisessä roolissa tulevaisuuden ruokajärjestelmien kehittämisessä.
Minna Ålander

Minna Ålander on suomalainen politiikan tutkija. Hänen tutkimuksensa on keskittynyt Saksan ja Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, Pohjois-Euroopan ja Arktisen alueen turvallisuuteen, pohjoismaiseen puolustusyhteistyöhön ja Natoon. Joulukuusta 2024 alkaen hän on työskennellyt brittiläisessä Chatham House -tutkimuslaitoksen Eurooppa-ohjelmassa. Lisäksi hän on vieraileva tutkijana ruotsalaisessa Frivärld-ajatushautumossa sekä yhdysvaltalaisessa Center for European Policy Analysis -tutkimuslaitoksessa.
Ålander on suorittanut maisteritutkinnon (MA) kansainvälisissä suhteista Freie Universität Berlinin, Humboldt-yliopiston ja Potsdamin yliopiston yhteisessä maisteriohjelmassa vuonna 2019. Vuosina 2019–2022 hän työskenteli tutkimusassistenttina Saksan kansainvälisten ja turvallisuusasioiden instituutissa (). Venäjän hyökättyä Ukrainaan hän siirtyi tutkijaksi Ulkopoliittiseen instituuttiin tuoden asiantuntijuutta Saksan muuttuvasta turvallisuuspolitiikasta. Saksalaisessa mediassa Ålander on myös usein kommentoinut Suomen Nato-jäsenhakemusprosessia ja Saksan hidastelua asetoimituksissa Ukrainalle.
Saga Mast

Saga Mast (Saga Sormunen) on vihtiläislähtöinen pop- ja rock-musiikkia yhdistelevä artisti ja lauluntekijä, joka on julkaissut kaksi albumia. Hän on julkaissut omakustanteena "Rakasta draamaa-"albumin vuonna 2023. Toinen albumi "Huutava hullu sydän" ilmestyi Playground Musicin kautta vuonna 2025, sen vastaavana tuottajana on toiminut Axel Liljeblad, Sormusen osallistuessa musiikin tuottamisvaiheeseen kappaleiden alkutuotannon ohessa.
Hän on valmistunut Pop &amp; Jazz Konservatorion lauluntekijälinjalta keväällä 2024, opiskeltuaan ennen sitä Kallion ilmaisutaidon lukiossa, josta kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 2019. Lisäksi hän on opiskellut Vihdissä Länsi-Uudenmaan musiikkiopistossa. Hänen instrumentteihinsa ovat kuuluneet ainakin sello ja piano. Musiikin ohessa hän työskentelee alppihiihtovalmentajana. 
Diskografia.
Albumit:
Singlet:
Le Vif/L’Express

Le Vif/L’Express on belgialainen ranskankielinen viikkolehti, joka keskittyy politiikkaan. Lehti on perustettu vuonna 1983, ja se ilmestyy torstaisin. Linjaltaan se on keskusta-vasemmistolainen.
Musamimmien päivä

Musamimmien päivä on musiikkialan tapahtuma, jonka tavoitteena on yhdenvertaisemman musiikkialan edistäminen. Tapahtumien ohjelmaan kuuluu musiikkialan ammattilaisten puheenvuoroja, musiikkiesityksiä sekä verkostoitumista. Tapahtuman taustalla on Musamimmit ja muusut -Facebook-ryhmä ja se järjestettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 2023. Tapahtuman perustajat ovat Christina Boman, Cristal Flores, Jojo von Hertzen ja Heli Järvenpää. Työryhmän jäseninä ovat toimineet myös Jasmin Kuusela, Elisa Linna-Dini, Emmi Malinen, Nea Peltola, Helmi Pitkänen, Jenni Sainio, Iina Suorsa ja Viivi Varpanen.
Tapahtuma on keskittynyt toistaiseksi pääkaupunkiseudulle ja sitä on järjestetty Vantaan F-Musiikin tiloissa, Musiikin Satamassa Espoossa sekä Kulttuurikasarmilla sijaitsevassa Henry's Music Barissa Helsingissä. Musamimmien päivät ovat pääsymaksuttomia ja pääosin ikärajattomia. Musamimmien päivissä on esiintynyt muun muassa Berta ja Emilia Ex. Tapahtuman puhujina on nähty esimerkiksi Renaz Ebrahimi, Oona Kapari, Bämä, Maiju Talvisto sekä Lilli Keh ja Kristiina Wheeler.
Palkinnot.
Musamimmien päivä on saanut Taide- ja kulttuurialan ammattijärjestö Taku ry:n vuoden 2024 taide- ja kulttuurialan teko -palkinnon sekä Musamimmien työryhmä Suomen Musiikintekijät ry:n myöntämän Pro Musiikintekijä -kunniamaininnan vuoden 2024 lopulla. 
Aiheesta muualla.
Kotisivut
Via Silentii

Via Silentii on keväällä 2022 perustettu hiljaisen rukouksen luostariyhteisö. Sen vihkivät käyttöön piispat Seppo Häkkinen ja Mari Leppänen Haminassa Poitsilan kartanossa, joka on myös Via Silentiin ykköskoti. Luostari toimii Hiljaisuuden Ystävät ry:n yhteydessä ja on kiinteä osa yhdistyksen hiljaisuuden viljelyä ja jatkuvaa rukouselämää.
Luostari on ekumeeninen ja sitä voi pitää osana uusmonastista liikettä. Se poikkeaa totutusta luostarirakenteesta siinä, että vaikka se toimii joka päivä vuoden ympäri, siellä ei asu kukaan pystyvästi. Paikalla on kuitenkin aina kaksi sitoutunutta luostaripalvelijaa, jotka vaihtuvat viikoittain. He ylläpitävät päivä- ja viikkorytmiä, jossa vaihtelevat rukous ja työpalvelu, hiljaisuus ja puheaika, ateriat ja lepo, oma ja yhteinen aika. Rukoushetkien ja hetkipalvelusten lisäksi luostarissa on viikoittain kaikille avoin messu.
Luostaripalvelijoiden lisäksi luostarielämään voi tulla mukaan hiljaiseksi rukoilijaksi vuoden minä tahansa päivänä. Vähimmäisaika on vuorokausi, tyypillinen luostarijakso tuntuu olevan puolesta viikosta viikkoon.
Hiljaisen rukouksen perinteet.
Via Silentii noudattaa perinteistä benediktiinistä ora et labora -luostariperinnettä, jossa päivän mittaan välillä rukoillaan yksin, välillä yhdessä ja välillä tehdään yhteistä työtä, välillä omaa. Työpalveluna yhteisö itse mm. laittaa ruuan, siivoaa, hoitaa puutarhaa ja työskentelee käsityöpajassa.
Hiljaisen rukouksen perinne, jota kulloinkin eletään viikon rukoushetkissä (kolmasti päivässä), on sen hetkisen rukouskumppanin (toinen luostaripalvelijoista) elämässään säännöllisesti harjoittama ja siten luostariin mukanaan tuoma rukouksen muoto. Näitä rukousperinteitä on Via Silentiissä 13: fransiskaaninen, hiljaisuuden jooga, ignatiaaninen, Jeesuksen rukous, kehorukous, kelttiläinen, kristillinen meditaatio, lectio divina, luontohengellisyys, meditatiivinen tanssi, pyhiinvaellus, rukouslaulu sekä sydänrukous. Ilmoittautuessaan hiljaiseksi rukoilijaksi omille luostaripäivilleen näkee tuolloin harjoitettavan rukousperinteen vuosikalenterista.
Luostarin toimintaa muualla Suomessa.
Vaikka Via Silentiin ykköskoti on Haminan Poitsilassa, vie Hiljaisuuden Ystävät luostarin vuosittain myös muualle Suomeen noin kahden kuukauden ajaksi. Tähän mennessä se on toiminut hetken Enonkoskella ja Vieremällä ja tänä vuonna sen toiminta siirtyy Lappohjaan kesäkaudeksi. Tavoitteena on pikkuhiljaa kiertää koko Suomi ja tuoda luostariarkeen asettumisen mahdollisuus lähelle ihmisiä, missä sitten asuvatkin
L’Echo

L'Echo on belgialainen ranskankielinen talouteen keskittyvä kuusipäiväinen sanomalehti. Sen hollanninkielinen sisarlehti on "De Tijd". Alun perin "L’Echo" perustettiin vuonna 1881 raportoimaan Brysselin pörssistä.
Géza Toldi

Géza Toldi (11. helmikuuta 1909 Budapest – 16. elokuuta 1985) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Peliuransa jälkeen hän toimi valmennustehtävissä.
Toldi edusti pelaajaurallaan suurimmaksi osaksi kotikaupunkinsa Ferencvárosia. Hän voitti joukkueessa neljästi Unkarin pääsarjamestaruuden ja Unkarin cupin sekä kerran Mitropa Cupin. Toldi liittyi Unkarin A-maajoukkueeseen huhtikuussa 1929 ja pelasi joukkueessa 45 ottelua, joissa hän iski 25 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1934 ja 1938.
Gilda (elokuvateatteri)

Gilda on Helsingin Kampissa sijaitseva elokuvateatteri, joka on osa viihde- ja tapahtumakeskus Kulttuurikasarmia.
Gilda perustettiin marraskuussa 2024, ja se korvasi samassa rakennuksessa aiemmin toimineen Bio Rex Kulttuurikasarmin. Elokuvateatterilla on sisäänkäynnit sekä Narinkkatorilla että Lasipalatsinaukiolla. Gildassa on kolme salia ja lisäksi baari.
Ansu Kabia

Ansu Kabia on brittiläinen näyttelijä. Hän opiskeli London Drama Centerissä ja oli entinen Royal Shakespeare Company Ensemblen jäsen.
Kabia tunnetaan muun muassa TV-sarjan "Neiti Scarlet ja Herttua" Moseksen roolihahmosta. Hän on näytellyt myös BBC:n draamassa "World On Fire", HBO:n sarjassa "I May Destroy You" ja Netflix-sarjoissa "The Irregulars" ja "The Sandman".
Kälin

Kälin on muun muassa seuraavien sveitsiläisten henkilöiden sukunimi:
Cotton Club

Cotton Club ("The Cotton Club") on Francis Ford Coppolan ohjaama yhdysvaltalainen musiikkielokuva vuodelta 1984. Manhattanin 1920-luvun jazzklubista kertovan tarinan pääosissa näyttelevät Richard Gere, Gregory Hines, Diane Lane ja Lonette McKee sekä tärkeimmissä sivuosissa Bob Hoskins, James Remar, Nicolas Cage, Allen Garfield, Gwen Verdon, Fred Gwynne ja Laurence Fishburne.
"Cotton Club" oli "U.S. News &amp; World Report" -lehden arvion mukaan koko 1980-luvun kolmanneksi suurimmat tappiot tuottanut Hollywood-elokuva. Kriitikot suhtautuivat siihen melko suopeasti, ja elokuva toi Golden Globe -ehdokkuudet parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen sarjassa sekä Oscar-ehdokkuudet lavastuksesta ja leikkauksesta.