tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkenttien kuningatar

Jääkenttien kuningatar () on vuonna 2005 ensi-illan saanut yhdysvaltalainen Disney Channel Original Moviesin tuottama televisioelokuva, jonka ohjasi Francine McDougall. Käsikirjoituksesta vastasivat Patrick J. Clifton ja Beth Rigazio. Pääosissa näyttelevät muun muassa Jordan Hinson, Whitney Sloan, Cristine Rose, Ryan Malgarini, Jake Abel ja Paul Kiernan.
Juoni.
14-vuotias Katelin haluaa tulla maailmanluokan taitoluistelijaksi ja saa siihen tilaisuuden, kun venäläinen taitoluistelijavalmentaja Natasha Goberman tarjoutuu valmentamaan tyttöä yksityiskoulussa. Katelinella ei ole kuitenkaan varaa kalliseen kouluun, eikä Yhdysvalloissa saa taitoluistelusta stipendiä. Goberman saa kuitenkin suostuteltua jääkiekkovalmentajan ottamaan Katelinen joukkueeseen stipendiä varten. Katelin on valmis tekemään mitä tahansa ja liittyy koulun jääkiekkojoukkueeseen saadakseen stipendin.
Milan Jurčina

Milan Jurčina (s. 7. kesäkuuta 1983 Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia) on uransa lopettanut slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. 
Ura.
Jurčina pelasi junioreissa MHk 32 Liptovský Mikulášissa. Hän pelasi seurassa vuosina 1997–2000 Slovakian junioriliigoissa, jonka jälkeen Jurčina siirtyi QMJHL:ään Halifax Mooseheadsiin. Jurčinasta kiinnostuttiin NHL:ssä ja Boston Bruins varasi hänet kahdeksannella kierroksella numerolla 241 vuoden . Hän pelasi Halifax Mooseheadsissa kolme kautta ennen siirtymistä Boston Bruinsin organisaatioon. Ensimmäisen kautensa ammattilaisena 2003–2004 Jurčina pelasi kokonaan Bostonin farmijoukkueessa Providence Bruinsissa. Seuraavalla kaudella oli NHL:n työsulku ja Jurčina pelasi koko kauden AHL:ssä. Kaudella 2005–2006 hän pelasi suurimman osan kaudesta NHL:ssä. Hän pelasi seitsemän AHL-ottelua ja 51 NHL-ottelua sekä teki NHL:ssä 11 pistettä.
Jurčina aloitti kauden 2006–2007 Bostonissa, mutta 40 ottelun jälkeen hänet myytiin Washington Capitalsiin neljännen kierroksen varausvuoroa vastaan. Loppukaudella Washingtonissa hän teki yhdeksän pistettä 30 ottelussa. Jurčina solmi 27. heinäkuuta 2007 kahden vuoden jatkosopimuksen Washingtonin kanssa. Seuraavalla kaudella Jurčina teki 75 ottelussa yhdeksän tehopistettä ja pääsi NHL-urallaan ensimmäistä kertaa pudostuspeleihin. Kaudella 2008–2009 Jurčina teki uransa piste-ennätyksensä, 14 pistettä ja pelasi 14 pudotuspeliä, joissa teki kaksi maalia.
Jurčina aloitti kauden 2009–2010 Washingtonissa, jossa pelasi ensimmäiset 27 ottelua. Joulukuun lopulla 2009 Washington kuitenkin myi hänet yhdessä Chris Clarkin kanssa Columbus Blue Jacketsiin, josta Washington sai vaihdossa hyökkääjä Jason Chimeran. Jurčina pelasi Columbuksessa vain hieman yli kaksi kuukautta, jonka jälkeen hänet myytiin takaisin Washingtoniin.
Jurčina allekirjoitti vapaana agenttina sopimuksen New York Islandersin kanssa heinäkuussa 2010.
Maajoukkueura.
Jurčina edusti Slovakiaa ensimmäisen kerran arvoturnauksissa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001. Seuraavan kerran hän pelasi nuorten MM-kisoissa vuonna 2002. Hän teki kuudessa ottelussa kaksi pistettä. Seuraavan vuoden nuorten kisoissa hän pelasi vain yhden ottelun.
Jurčina debytoi miesten arvokisoissa vuoden 2006 Torinon olympialaisissa. Hän teki kuudessa ottelussa yhden pisteen. Hän oli mukana myös saman vuoden Latvian MM-kilpailuissa, joissa hän teki kolme pistettä. Seuraavaksi Jurčina pelasi Slovakian joukkueessa vuoden 2007 Venäjän MM-kilpailuissa, joissa hän teki kaksi tehopistettä. Hänet edusti Slovakiaa myös vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisissa ja 2014 Sotšin talviolympialaisissa
Şəhriyar Məmmədyarov

Şəhriyar Həmid oğlu Məmmədyarov (s. 12. huhtikuuta 1985 Sumqayıt, Azerbaidžan) on azerbaidžanilainen shakin suurmestari.
The Huffington Post

The Huffington Post (usein lyhennettynä "HuffPo") on yhdysvaltalainen uutissivusto ja blogiyhteisö, jonka perustivat Arianna Huffington, Kenneth Lerer ja Jonah Peretti ja jolla on useita tunnettuja vakituisia kolumnisteja. Sivuston uutistarjonta ulottuu politiikasta ja mediasta aina bisnekseen, muotiin ja ympäristönsuojeluun. Suurin osa uutisjutuista on lainattu muista lähteistä, kuten Associated Pressiltä. Perustaja Arianna Huffingtonin mukaan lehti on puolueeton, mutta sen on nähty selkeästi suosivan liberaaleja kirjoittajia sekä republikaaneja kritisoivia näkemyksiä.
Historia.
The Huffington Post aloitti toimintansa 9. maaliskuuta 2005, ja sen oli alusta lähtien tarkoitus toimia liberaalina vastineena useille samankaltaisille, konservatiivisille uutissivustoille, kuten "Drudge Reportille".
Kesäkuussa 2008 uutissivusto julkaisi ensimmäisen paikallisversionsa, HuffPost Chicagon. Muita paikallisversioita on myöhemmin perustetut HuffPost New York kesäkuussa 2009, HuffPo Denver syyskuussa 2009) ja Los Angelesin HuffPost LA joulukuussa 2009. The Huffington Postilla on erityisen aktiivinen käyttäjäkunta: sen artikkelit saavat yli miljoona kommenttia kuukaudessa.
Omistus.
7. helmikuuta 2011 AOL ilmoitti ostaneensa The Huffington Postin 315 miljoonan US-dollarin hintaan. Osana kauppaa Arianna Huffingtonista tuli uuden The Huffington Post Media Groupin johtaja ja päätoimittaja. Ryhmä sisältää The Huffington Postin lisäksi AOL:n omistamat sivustot Engadget, TechCrunch, Moviefone, MapQuest, Black Voices, PopEater, AOL Music, AOL Latino, AutoBlog, Patch ja StyleList.
Myynnin jälkeen useat Huffington Postiin kirjoittavat alkoivat arvostella julkaisua ja aloittivat kirjoituslakon. Esimerkiksi "The Guardianin" toimittaja Bill Lasarow arvosteli Huffington Postia siitä, että vaikka se on suosittu ja laajasti luettu lehti, se ei maksa kirjoittajille mitään. Hän kysyi, onko hyväksyttävää se, että vakavasti otettavien kirjoitusten ohessa julkaistaan lehdistötiedotteita, maksettuja juttuja kolmannen osapuolen ja roskajournalismin asian ajamiseksi, eikä niitä erotella mitenkään.
Sivusto päätyi Verizon Communicationsille vuonna 2015 sen ostaessa AOL:n.
Vuonna 2020 Buzzfeed osti HuffPostin Verizon Medialta osakevaihdolla, jossa Verizon sai vähemmistöosuuden Buzzfeedista. BuzzFeedin toimitusjohta Jonah Peretti, joka oli perustamassa sivustoa vuonna 2005 Arianna Huffingtonin kanssa johti yritysrypästä.
Slaine

Slaine (oik. George Carroll, s. 27. syyskuuta 1977 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja yhtyeen La Coka Nostra jäsen. Slaine on myös esiintynyt elokuvissa "Gone Baby Gone", "Killing Them Softly" ja "The Town" ja on näyttelijä-ohjaaja Ben Affleckin ystävä.
Slaine korostaa kotikaupunkitaustaansa käyttämällä räpätessään ja laulaessaan vahvaa Bostonin murretta.
Nottingham Panthers

Nottingham Panthers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Nottingham. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa. GMB Union sponsoroi joukkuetta ja siksi joukkueen virallinen nimi GMB Nottingham Panthers.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jäädytetyt numerot.
Nottingham Panthers on poistanut seuraavat pelinumerot käytöstä:
Palermon kivi

Palermon kivi on myöhemmin annettu nimitys steelalle, johon on kirjoitettu muinaisen Egyptin 1–5 dynastioiden annaalit. Nimitys juontuu siitä, että kiveä säilytetään Palermon arkeologisessa museossa. Toisinaan Palermon kiveksi nimitetään koko kuninkaallisten annaalien kokonaisuutta, vaikka osa niistä on Kairossa Egyptiläisessä museossa ja Lontoossa University College Londonin museossa.
Steela on mustaa basalttia, johon on kaiverrettu hieroglyfiteksti. Teksti koostuu hallitsijaluettelosta, joka ulottuu tarujen aikaan. Horus esitetään siinä todellisena hallitsijana. Tekstissä on myös tietoja egyptiläisten uskonnollisesta ja sosiaalisesta elämästä.
Pesäpallon miesten Suomen Cup 1970

Pesäpallon Suomen Cupin finaalista 1970 kehkeytyi todellinen jännitysnäytelmä, joka ratkesi vasta kahden jatkovuoroparin jälkeen. Ottelu pelattiin Ulvilassa 20. syyskuuta.
Loppuottelun juoksulista:
Ulvilan Pesä-Veikot 1970:
Sheffield Steelers

Sheffield Steelers on englantilainen jääkiekkojoukkue, jonka kotipaikka on Sheffield. Se pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Ville Liukko

Ville Liukko (s. 24. toukokuuta 1974 Turku) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 117 syyskuussa 1999 ja nelinpelissä sijalle 216 helmikuussa 2001.
Huhtikuussa 1994 Liukko teki Davis Cup -debyytinsä Suomen joukkueessa maaottelussa Viroa vastaan. Lokakuussa 1998 hän voitti San Diegon ATP-haastajaturnauksen voitettuaan finaalissa Paul Goldsteinin.
Liukko selviytyi Yhdysvaltain avoimissa 1999 pääsarjaan karsintojen kautta. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Goran Ivaniševićille lukemin 5–7, 6–7(5), 6–4, 2–6. Syyskuussa 1999 Suomi pelasi Davis Cupin maailmanlohkon karsinnoissa maaottelussa Italiaa vastaan. Liukko voitti kaksinpelissä Davide Sanguinetin ja nelinpelissä Tuomas Ketolan kanssa Andrea Gaudenzin ja Diego Nargison, mutta hävisi toisen kaksinpelinsä Andrea Gaudenzille, mikä ei riittänyt Suomelle maaotteluvoittoon. Heinäkuussa 2000 Liukko voitti Tampereen ATP-haastajaturnauksen nelinpelin Jarkko Niemisen kanssa.
Liukko on toiminut Suomen Fed Cup -joukkueen kapteenina.
Kurt Nordman

Kurt Alvar Nordman (23. huhtikuuta 1938 Oravainen – 16. helmikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja.
Nordman toimi vuodesta 1987 vuoteen 1997 Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana ja vuodesta 1997 vuoteen 2000 Helsingin Puhelin Oyj:n (sittemmin Elisa Oyj) hallituksen puheenjohtajana. Ennen toimitusjohtajuuttaan hän oli työskennellyt HPY:n suunnitteluinsinöörinä vuosina 1963–1967, toimistopäällikkönä vuosina 1967–1968 ja teknisenä johtajana vuosina 1970–1987. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1963.
Nordmanin luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Puhelinlaitosten liiton, sittemmin Finnet-liiton, hallituksen puheenjohtajuus 1988–1998, Helsingin seudun kauppakamarin puheenjohtajuus 1997–1999 ja Suomen Liikemies-Yhdistyksen puheenjohtajuus 2000–2002.
Nordmanille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1997. Eläkkeelle jäätyään hän teki tietokirjoja, kirjan "HPY:n muutoksen vuosikymmenet" (2002) vuorineuvos Martti Harvan kanssa, kirjan "I blommande landskap : en bok om nordiska naturtyper och växter" (2005) ja kirjan "Keihäänkärkiä : kolmetoista kertomusta suomalaisesta huipputekniikasta" (2005).
Nordman on haudattu Östersundomin hautausmaalle Helsinkiin.
Mogoitui

Mogoitui () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluvassa Agan Burjatiassa Venäjällä. Se sijaitsee Mogoitui-joen varrella 189 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Taajama on Mogoituin piirin keskus. Sen kautta kulkee Trans-Siperian rautatieltä Kiinaan johtava rata. Asukkaita on 10 800 henkeä (vuonna 2009).
Mogoituin asemataajama syntyi vuonna 1907 pienen kylän paikalle. Vuonna 1942 siitä tuli Mogoituin piirin hallinnollinen keskus ja vuonna 1966 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Nykyään Mogoituissa on mm. konepaja ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa toimii kolme korkeakoulujen filiaalia, piirin kulttuuritalo, lasten luomistyön keskus, taide- ja urheilukoulut, kaksi museota, kansanteatteri ja piirisairaala.
Björn Ranelid

Björn Ranelid (s. 21. toukokuuta 1949 Malmö) on ruotsalainen kirjailija ja esitelmöitsijä. Hänelle on myönnetty August-palkinto teoksesta "Synti" ("Synden") 1994 ja Aftonbladetin kirjallisuuspalkinto 1989.
Julkisuudessa viihtyvän Ranelidin esiintymisestä "Let's Dance" -ohjelmassa nousi alkuvuodesta 2011 pienimuotoinen kohu. Ranelid on moittinut Ruotsin akatemian jäseniä norsunluutornissa istuviksi tuntemattomiksi ja on kehottanut akatemian jäseniäkin tanssimaan. Akatemian sihteeri Peter Englund on puolestaan vain iloinnut, että kaikki, mikä pitää Ranelidin pois työpöydän äärestä, on hyväksi.
Väinö Teivaala

Väinö Teivaala (29. tammikuuta 1894 Ylöjärvi – 13. tammikuuta 1970 Ylöjärvi) oli suomalainen voimistelunopettaja, urheilutoimittaja ja -vaikuttaja.
Väinö Teivaala oli koulutukseltaan voimistelunopettaja, valmistui vuonna 1917. Hän toimi valmistumisensa jälkeen liikunnan lehtorina Viipurin suomalaisessa lyseossa 1917–1918 ja sen jälkeen suojeluskunnan piiripäällikkönä Kajaanissa ja Kuopiossa 1919–1920. Sisällissodan aikaan keväällä 1918 hän toimi valkoisten majuri Kalmin Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoonassa. Vapaussodan jälkeen hänestä tuli valtakunnallinen urheilutoimija siirtyessään Suojeluskuntien yleisesikunnan urheilutarkastajaksi vuosiksi 1920–1926. Sen jälkeen hän oli hetken Suomen Urheilulehden päätoimittaja 1926–1927 ja sen jälkeen opetustehtävissä Hämeenlinnan lyseon liikunnan lehtorina 1927–1939 ja vastaavasti Tampereen lyseon liikunnan lehtorina 1939–1945. Sodan jälkeen poliittisen suunnan vaihduttua Teivaala vetäytyi syntymäseudulleen Ylöjärvelle maanviljelijäksi.
Siirtyessään 1920-luvun alussa Helsinkiin hänestä tuli SVUL:n liittojohtokunnan jäsen vuosiksi 1921–1922, 1928 ja 1931 sekä yleisurheilijoiden urheilujaoston jäsen 1923–1930, jona aikana hän oli sen varapuheenjohtaja 1923 ja 1928 sekä puheenjohtaja 1924–1926. Teivaala seurasi tässä puheenjohtajan tehtävässä ruotsinkielisiä Stenbergiä ja Hornborgia. Samaan aikaan Stenberg edusti Suomen yleisurheilua IAAF:ssä. Teivaala asetti oman asemansa Stenbergiä eroamista vastaan - kyse oli pitkälti sen ajan kielitaistelusta. Tilanteesta tuli hyvin sekava vahingoittaen Suomen silloista yleisurheilun kansainvälistä yhteistyötä. Lopputulos oli se, että Teivaala erosi puheenjohtajuudesta. Tähän aikaan liittyy suuri julkisuustapahtuma, jossa Teivaala oli "Tahko" Pihkalan tukijana vaatimassa Suomen poisjääntiä vuoden 1928 Amsterdamin olympiakisoista. Aluksi tavoite näytti onnistuvan eli SVUL teki poisjääntipäätöksen, mutta päätös kumottiin. Niinpä Suomi oli mukana Amsterdamin kisoissa, ja Väinö Teivaala yleisurheilujoukkueemme johtajana. 1920-luvun lopulla Teivaala oli keskeinen toimija selvitettäessä SVUL:n siirtymistä erikoisliittorakenteeseen.
Myöhemmin vuosina 1932–1945 itsenäistyneen SUL:n johtokunnan jäsen 1932–1945. Suomen Olympiakomitean hallituksessa Teivaala toimi vuosina 1923–1928 ja 1937–1938 ja valtuuskunnassa 1938–1946 ja 1957–1961. Sodan jälkeen hän oli vielä SVUL:n Hämeen piirin puheenjohtaja 1953–1956. Hänelle myönnettiin 9. maaliskuuta 1955 Suomen Urheilun kultainen ansioristi.
Urheiluseuratoiminnassa Väinö Teivaala oli vuosien varrella ollut myös aktiivi; Tampereen Urheilijoiden sihteeri 1913. Tällöin hän osallistui yleisurheilun silloisiin SM-kisoihin Kalevan otteluun saavuttaen 200 ja 400 metrin pronssia. Ylioppilasvoimistelijoiden sihteeri 1916–1917, Helsingin Voimistelijoiden sihteeri 1921–1922 sekä vuosina 1940–1944 Tampereen Ilveksen puheenjohtajana.
Kunnallispolitiikassa ollessaan Hämeenlinnassa Teivaala toimi ennen sotia kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa 1934–1936 sekä myöhemmin sotien jälkeen Ylöjärven kunnanvaltuustossa.
Lars Johan Prytz

Lars Johan Prytz (9. huhtikuuta 1789 Tarvasjoki, Juvan kapteenin puustelli – 23. kesäkuuta 1823 Turku) oli suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Elämäkerta.
Lars Johan Prytzin vanhemmat olivat kapteeni Anders Johan Prytz ja Hedvig Maria von Mell, jotka muuttivat Tarvasjoelta Turkuun 1790-luvun alussa. Hänellä oli ainakin viisi sisarusta.
Prytz opiskeli Turun Akatemiassa vuodesta 1805 vuoteen 1810, jolloin hän sai maisterin paperit. Pro gradu -väitöstään hän puolusti 27.6.1810, preeseksenä toimi professori Johannes Gadolin. Prytz tutki kotinsa Kuitian lähellä Paraisten Lemlahdessa elänyttä naurulokkiyhdyskuntaa ja lajin biologiaa. Naurulokki oli tuohon aikaan Suomessa hyvin harvinainen ja myöhemmin Prytzin tutkimustulokset asetettiin kyseenalaisiksi, kunnes nykyinen tutkimus on vahvistanut hänen tieteelliset ansionsa. Vuonna 1811 Lars Johan Prytz toimi nuoremman veljensä Lars Adolf Prytzin ohjaajana tämän väitellessä naurulokin biologiasta. Samana päivänä puolusti Fredrik Adolf Holm omaa naurulokkiväitöstään, myös Prytzin johdolla. Kolmas osa naurulokkityöstä esitettiin kuukautta myöhemmin, kun David Emanuel Kriander puolusti väitöstään Prytzin toimiessa jälleen preeseksenä.
Lars Johan Prytz nimitettiin Turun Akatemian luonnontieteen dosentiksi 1811. Hän lähti saman vuoden syksyllä opiskelemaan Uppsalan yliopistoon, mistä hän valmistui lääketieteen tohtoriksi kesäkuussa 1813. Samana vuonna hänet nimitettiin Turun Akatemian filosofisen tiedekunnan apulaiseksi ja kasvitieteen demonstraattoriksi, ja 1814 edellisen toimen ohessa lääketieteellisen kollegion sihteeriksi. Vuonna 1819 Prytz lähti akatemiasta ja teki pitkän tutkimusretken Lappiin. Retken antina hänellä oli yli 20 000 näytettä, kasveista ja hyönteisistä enimmäkseen, jotka hän lahjoitti akatemian museolle.
Lars Johan Prytz toimi Saarijärven piirilääkärinä vuodesta 1821 kuolemaansa saakka. Hänen puolisonsa Anna Carolina af Tengström, vihitty Turussa 24.6.1814, oli arkkipiispa Jakob Tengströmin tytär, ja heille syntyi ainakin neljä lasta, joista viimeinen, Lars Anton Wilhelm, syntyi isän kuoleman jälkeen. Prytz kuoli lavantautiin ja haudattiin Paraisille.
Yoshiyuki Miyake

Yoshiyuki Miyake (s. 30. syyskuuta 1945 Murata, Miyagi, Japani) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Miyake saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa pronssia alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 385 kg. Hän nosti punnerruksessa 122,5 kg, tempauksessa 115 kg sekä työnnössä 147,5 kg. Hänen isoveljensä Yoshinobu Miyake voitti samassa sarjassa kultaa.
Yoshiyuki Miyake voitti maailmanmestaruuden alle 60 kilon sarjassa vuosina 1969 ja 1971. Hän saavutti MM-pronssia alle 56-kiloisissa vuonna 1965 sekä alle 60-kiloisissa vuosina 1966 ja 1970.
Yoshiyuki Miyaken tytär Hiromi Miyake on kilpaillut olympialaisissa painonnostajana 2000-luvulla.
Matti Kontio

Matti Heikki Kontio (27. huhtikuuta 1948 Helsinki – 9. syyskuuta 2017 Inkoo) oli suomalainen kanteleensoittaja, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka muistetaan muun muassa lastenlauluista "Pieni ankanpoikanen", "Saku Sammakko" ja "Lähdetään Korkeasaareen". Hän oli Martti Pokelan oppilas. Hänen vaimonsa oli musiikin tohtori Sinikka Kontio (o.s. Järvinen).
Kontiolle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Levytyksiä.
Matti ja Sinikka Kontiolla oli yhtye Kantele-Duo. Kantele-Duo esiintyy levyllä "Kantelekirkko" (1996). Levyn nimi viittaa kantelekirkkoon, evankelis-luterilaisen kirkon jumalanpalvelukseen, jossa musiikkiosuudet soitetaan kanteleella. Levy on äänitetty Ylivieskassa.
Anna Höglund

Anna Höglund (s. 14. toukokuuta 1958) on ruotsalainen kirjailija ja kuvittaja. Hän on kuvittanut muun muassa Ulf Starkin kirjoja.
Höglundin isä oli taiteilija Erik Höglund. Hän on naimisissa toimittaja Thomas Nordegrenin kanssa.
Masushi Ōuchi

Masushi Ōuchi (, 28. syyskuuta 1943 Kōriyama, Fukushima, Japani – 6. kesäkuuta 2011) oli japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Ōuchi saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia alle 75-kiloisten sarjassa tuloksella 437,5 kg. Hän nosti punnerruksessa 140 kg ja tempauksessa 135 kg. Hän johti kahden nostomuodon jälkeen mutta sai työnnössä ylös vain aloituspainonsa 162,5 kg ja putosi yhteistuloksissa kolmanneksi. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti hopeaa alle 75-kiloisissa tuloksella 455 kg. Hän nosti punnerruksessa 140 kg, tempauksessa 140 kg sekä työnnössä 175 kg.
Ōuchi voitti maailmanmestaruuden alle 82,5 kilon sarjassa vuonna 1969. Hän teki urallaan kuusi maailmanennätystä tempauksessa ja neljä yhteistuloksessa.
Shirō Ichinoseki

Shirō Ichinoseki (, s. 24. tammikuuta 1944 Hachirōgata, Akita, Japani) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Ichinoseki saavutti Tokion 1964 olympialaisissa pronssia kevyimmässä eli alle 56-kiloisten sarjassa tuloksella 347,5 kg. Hän nosti punnerruksessa 100 kg, tempauksessa 110 kg sekä työnnössä 137,5 kg. Hän oli tempauksessa koko kilpailijajoukon paras ja työnnössäkin toiseksi paras mutta punnerruksessa vasta jaetulla yhdeksännellä sijalla. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui alle 56-kiloisten sarjassa viidenneksi tuloksella 350 kg. Hän nosti punnerruksessa 110 kg, tempauksessa jälleen sarjan parhaan tuloksen 107,5 kg sekä työnnössä 132,5 kg. 
Ichinoseki saavutti MM-hopeaa vuonna 1965 ja MM-pronssia vuonna 1963. Hän nosti kolme maailmanennätystä tempauksessa ja kaksi yhteistuloksessa vuosina 1963–1965.
Kenkichi Andō

Kenkichi Andō (, 3. toukokuuta 1950) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Andō kilpaili Münchenin vuoden 1972 olympialaisissa alle 60-kiloisten sarjassa, mutta jäi ensimmäisessä nostomuodossa eli punnerruksessa ilman tulosta. Montréalin olympialaisissa 1976 punnerrus ei kuulunut enää ohjelmaan ja Andō saavutti pronssia alle 56-kiloisten sarjassa tuloksella 250 kilogrammaa. Hän nosti tempauksessa 107,5 ja työnnössä 142,5 kilogrammaa.
Andō saavutti MM-hopeaa alle 60-kiloisissa vuonna 1971 ja MM-pronssia alle 56-kiloisissa vuonna 1978.
Kazumasa Hirai

Kazumasa Hirai (s. 21. marraskuuta 1949) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Hirai saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 275 kg. Hän nosti tempauksessa 125 kg eli saman tuloksen kuin Neuvostoliiton Nikolai Kolesnikov, mutta työnnössä Hirai jäi tuloksellaan 150 kg kymmenen kiloa Kolesnikovista ja joutui päästämään myös bulgarialaisen Georgi Todorovin ohitseen yhteistuloksissa.
Hirai teki urallaan yhden maailmanennätyksen tempauksessa.
John Hillerman

John Benedict Hillerman (20. joulukuuta 1932 Denison, Texas – 9. marraskuuta 2017 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hillerman oli parhaiten tunnettu roolistaan Jonathan Quayle Higginsinä televisiosarjassa "Magnum".
Ura.
Alkuvaiheet.
Hillerman syntyi Denisonissa, Texasissa, jossa hänen vanhempansa Leonora Joan ja Christopher Benedict Hillerman pitivät huoltoasemaa. Hillerman valmistui ensin St. Xavier Academystä ja sitten Texasin yliopiston Austinin kampukselta pääaineenaan journalismi. Vuonna 1953 hän liittyi Yhdysvaltain asevoimiin, palveli neljä vuotta ja yleni kersantiksi. Armeija-aikana hän työskenteli muutamissa teattereissa. Opiskeltuaan New Yorkissa teatterityötä hän sai kiinnityksen ohiolaiseen teatteriin 1957.
Televisio- ja elokuvaura.
Elokuvadebyyttinsä Hillerman teki 1970. Hän teki pieniä rooleja muun muassa elokuvissa "Viimeinen elokuva" (1971), "Ottaaks’ päähän?" (1972), "Ruoska" (1973), "Paperikuu" (1973), "Villiä hurjempi länsi" (1974) ja "Chinatown" (1974).
Parhaiten Hillerman kuitenkin tunnetaan Jonathan Quayle Higginsinä televisiosarjasta "Magnum", jota tuotettiin kahdeksan kautta vuosien 1980 ja 1988 välillä.
Muuta.
Hillerman on kertonut opetelleensa Magnumissa käyttämäänsä brittiaksenttia katselemalla Laurence Olivierin elokuvia. Hänen vastanäyttelijänsä Tom Selleck kuvaili Hillermania ”Amerikan suurimmaksi partiopojaksi” ("The biggest boy scout in America").
Ilkka Ilkare

Ilkka Antero Ilkare (aiemmin "Liikanen"; 7. tammikuuta 1947 Helsinki – 4. maaliskuuta 2021) oli suomalainen elokuvan tekijä, joka ohjasi ja tuotti muun muassa dokumenttielokuvat "Ankara unelma" (2001), "Vaakamestari" (2009) ja "Uni on unta todempaa" (2010). Hän toimi apulaisohjaajana Yleisradion ja Mikko Niskasen tv-suurtuotannossa "Omat koirat purivat", joka kertoo kirjailija Ilmari Kiannon elämänvaiheista talvisodan aikana.
Ilkare esiintyi lapsinäyttelijänä nimellä Ilkka Liikanen. Hän näyttelee talonmiehen poikaa Jack Witikan elokuvassa "Pikku Pietarin piha" (1961), hänellä on rooli Tuiran jengissä Mikko Niskasen elokuvassa "Pojat" (1962) ja pääroolit Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa "”Ei se mitään!” sanoi Eemeli" (1962), joka kuvattiin kevättalvella "Pojat"-elokuvan talvi- ja kesäkuvausten välissä. Hän näyttelee Pessiä Raili Ruston ohjaamassa televisioelokuvassa "Pessi ja Illusia" (1965). Hän teki Vinskin roolin Ylen Radioteatterin kuunnelmassa "Koko kaupungin Vinski". 
Yle TV2 -kanavan dokumenttitoimituksessa Ilkare ohjasi tasavallan presidentti Urho Kekkosen lähipiiriin kuuluneen Paavo Kähkölän toimittaman dokumentin "Suomi, fasismi ja toinen maailmansota" sekä dokumenttielokuvan "Valvovat silmät", joka kertoi hänen kotikulmillaan Kalliossa liikkuvasta poliisipartiosta.
Ilkare näyttelee dokumenttielokuvan ohjaajaa Juho Kuosmasen elokuvassa "Hymyilevä mies" (2016). 
Ilkare on haudattu Malmin hautausmaalle.
Martti Harva

Martti Yrjänä Harva (vuoteen 1927 Holmberg, 14. lokakuuta 1920 Helsinki – 6. heinäkuuta 2010 Porvoo) oli suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja.
Harva toimi vuodesta 1970 vuoteen 1987 Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana. Hän seurasi tehtävässä Sven Jalavistoa. Ennen siirtymistään yrityksen toimitusjohtajaksi hän työskenteli HPY:n apulaisjohtajana vuosina 1957–1960, teknisenä johtajana vuosina 1961–1970 ja varatoimitusjohtajana vuosina 1966–1970. 
Harva tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1939 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1949. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuoteen 1957 Turun kaupungin puhelinlaitoksen käyttöinsinöörinä. Vuosina 1955–1956 hän täydensi opintojaan Michiganin yliopistossa Ann Arborissa saatuaan ASLA-stipendin.
Harvan luottamustehtäviin lukeutuivat muun muassa Sähköinsinööriliiton hallituksen puheenjohtajuus 1965–1970, Puhelinlaitosten liiton puheenjohtajuus 1966–1987, Oy Heltelin hallituksen puheenjohtajuus 1984–1988 ja Datatie Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus 1985–1988. Harvalle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1977. Hän sai myös Suomen Leijonan ritarikunnan ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkit. Sotilasarvoltaan Harva oli reservin insinöörikapteeni (1970). 
Martti Harvan isä oli professori, uskontotieteilijä Uno Harva ja hänen äitinsä oli lastenkirjailija Elin Munsterhjelm. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli arkkitehti Armi Eina Irmeli Seppola.
In a Silent Way

In a Silent Way on Miles Davisin vuonna 1969 julkaistu jazzalbumi, joka koostuu kahdesta, levyn koko puoliskon täyttävästä kappaleesta. Levyä pidetään yhtenä fuusiojazzin merkkipaaluista. Jo kahdella aikaisemma albumilla kuultiin mm. sähköbassoa ja sähköpianoa, mutta "In a Silent Way" on ensimmäinen albumi, jossa sähköisyys oli merkittävässä osassa. Se on myös ensimmäinen albumi, jonka lopulliseen muotoon vaikutti ratkaisevasti tuottaja Teo Maceron leikkaus. Molempien kappaleen leikkauksessa alun teema toistetaan kappaleen lopussa. Tämä on yleinen rakenne muussakin jazz -musiikissa, mutta tällä levyllä ajatus on viety pidemmälle, ja loppuun on leikattu täsmälleen sama otto jota on käytetty kappaleen alussa.
Albumilla soittavat useat myöhemmin fuusiojazzin kehitykseen merkittävästi vaikuttaneet muusikot mm. Chick Corea, Wayne Shorter ja kuukautta aikaisemmin debyyttialbuminsa äänittänyt englantilainen kitaristi John McLaughlin. Seuraavalla albumillaan "Bitches Brew" Davis vei kehityskulkua vielä pitemmälle yhdistelemällä musiikkiin elementtejä rock- ja funk-musiikista.
"In a Silent Way" oli yksi neljästä Miles Davisin albumista, jotka valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen "1001 Albums You Must Hear Before You Die".
Heikki Aarrevaara

Heikki Pekka Aarrevaara (14. lokakuuta 1956 Kittilä – 26. syyskuuta 2019 Vantaa) oli Radiomaailma-lehden päätoimittaja. Hänellä oli pitkä ura DX-kuuntelijana. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteen maisteri ja historiantutkija. Hän oli aiemmin ollut Salaojakeskus ry:n (nykyinen Salaojayhdistys) tiedottaja ja siinä tehtävässä koonnut ja toimittanut julkaisusarjan "Salaojituksen tutkimusyhdistys ry:n tiedote, 7–14" ja kirjoittanut teoksen "Suomen salaojituksen historia".
Julkaisut.
Toimitetut julkaisut, artikkelit.
Aarrevaara on ollut toimittamassa seuraavia julkaisuja tai kirjoittanut niihin artikkelin:
Selviytymispakkaus

Selviytymispakkaus on pakkaus, joka sisältää välineitä hätä- tai onnettomuustilanteen varalle. Selviytymispakkaus kuuluu esimerkiksi sotilaslentokoneiden, pelastusveneiden ja avaruusalusten varustukseen. Myös asumattomilla alueilla työskentelevillä lentäjillä ja metsureilla on usein varusteissaan selviytymispakkaus. Lisäksi esimerkiksi maanjäristysalueella asuville ihmisille suositellaan selviytymispakkauksen hankintaa luonnonkatastrofin varalta.
Selviytymispakkauksen voi sekä koota itse että ostaa valmiina paketteina. Pakkauksia on erikokoisia ja niiden yksityiskohtainen sisältö vaihtelee olosuhteiden mukaan jossa pakkausta on tarkoitus käyttää. Pääpiirteittäin pakkauksessa tulisi olla varusteet ja työkalut, joilla ihmisen on mahdollista suojautua luonnonvoimia vastaan, pysyä lämpimänä ja suorittaa tarvittava ensiapu. Lisäksi pakkauksessa tulisi olla riittävästi ruokaa ja juomaa sekä välineet pelastushenkilökunnan ohjaamiseksi paikalle. Riippumatta olosuhteista, lähes kaikissa selvitytymispakkauksissa on ainakin veitsi (usein linkkuveitsi tai monitoimityökalu), tulitikkuja, ensiapulaukku, päähuivi, kalastusvälineet, ompeluvälineet ja taskulamppu.
Miehikkälän kirkko

Miehikkälän kirkko on Miehikkälän kunnassa sijaitseva vuosina 1879–1881 rakennettu kirkko. Peittämättömästä tiilestä rakennetun kirkon arkkitehtuuri yhdistelee uusgotiikkaa ja muita 1800-luvun loppupuolen tyylisuuntia. Kirkkoa korjattiin vuosina 1927 ja 1963. Nykyisin käytössä olevat urut on rakennettu vuonna 1980 ja alttaritaulu on vuodelta 1930. Kirkossa on tilaa 900 hengelle.
Kirkkomaalla olevan punagraniittisen sankaripatsaan kohokuvion on suunnitellut kuvanveistäjä Sulo Mäkelä 1953.
Erkkola (mopo)

Erkkola oli Eino Erkkolan ja hänen poikansa Matti Erkkolan Ilmajoen Koskenkorvalla 1950-luvulla kehittämä invalidimopo. Erkkola-mopon merkittävin ostajakunta muodostui sotainvalideista. Erkkoloiden elinkaari ylsi 1980- ja 1990-lukujen taitteeseen asti, jolloin Erkkolan invamopo- ja pyörätuolitehtaan liiketoiminnan osti Instrumentariumin tytäryhtiö, lahtelainen Merivaara Oy. Se katsoi ajokuntoisia sotainvalideja olevan liian vähän, eikä pitänyt noin 200 kappaleen vuosimyyntiä enää kannattavana.
Tekniikka.
Erkkola-mopossa oli edessä yksi ohjaava pyörä ja takana kaksi pyörää, joista toinen oli vetävä. 1,5 hevosvoiman moottori sijaitsi kuljettajan vieressä vasemmalla. Mopo käynnistettiin narusta vetämällä. Mopossa oli putkirunko, joka oli aluksi avoin, mutta 1960- ja 1970-lukujen vaihteen paikkeilla jalkatilan suojuksen ylle lisättiin tuulilasi ja katos.
Ajoneuvon moottoriteho nostettiin 1980-luvun lopulla lainmuutoksen jälkeen 2,4 hevosvoimaan. Samalla narukäynnistyksen tilalle asennettiin sähköstartti ja sähköjärjestelmän jännite nostettiin 12 volttiin. Viimeisten Sachs-moottorien vaihteisto oli kaksivaihteinen automaatti, jossa oli mukana peruutusvaihde, jolloin mopoa ei tarvinnut peruuttaa kävelykepillä tai kainalosauvalla työntäen.
Moottorina käytettiin myös sähköstartilla varustettua Morinin moottoria sen jälkeen, kun Sachs-moottorin valmistus loppui 1991. Erkkola kulkee noin 35-40 km/h
Munanjohdinsyöpä

Munanjohdinsyöpä on munanjohtimissa esiintyvä gynekologinen syöpätauti.
Suomessa todettiin kolmekymmentä tapausta vuonna 2005. Tauti ei aiheuta varhaisia oireita, mutta levinneenä siihen liittyy tavallisimmin vuotohäiriöitä ja alavatsakipuja. Sairautta hoidetaan leikkauksin ja solunsalpaajin. Synnytys näyttää alentavan sairastumisvaaraa munanjohdinsyöpään.
Vaikka munanjohdin- ja munasarjasyövät ovat hyvin lähellä toisiaan, osataan ne nykyisin erottaa toisistaan entistä paremmin. Tämä selittää osaksi viime vuosikymmeninä tapahtuneen munanjohdinsyövän esiintyvyyden selvän nousun. Sairauden viisivuotiseloonjäämisennuste on 33 %.
Muun syövän leviäminen munanjohtimiin on paljon yleisempää kuin syövän alkaminen niistä.
RadioCity Areena

RadioCity Areena (aikaisemmin Caribia Areena, 994-halli ja Ikituurin Arena) oli Turussa sijaitseva monitoimihalli, joka toimi kylpylähotelli Holiday Club Caribian yhteydessä. Seisomapaikkoja siellä oli enimmillään 2 700 ja istumapaikkoja 1 800. Hallin nimeksi vaihtui vuoksiksi 2014–2015 RadioCity Areena Radio Cityn ja silloisen Break Sokos Hotel Caribian solmiman sponsorisopimuksen myötä. Maaliskuussa 2016 areenan paikalle avattiin aktiviteettipuisto SuperPark.
Hallia on käyttänyt kotiareenanaan muun muassa Korisliigassa Aura Basket ja TPS Salibandy Salibandyliigassa.
Campbellin piirikunta (Wyoming)

Campbellin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Piirikunta perustettiin vuonna 1911. Campbellin asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 47 026, ja piirikunnan pinta-ala on 12 437 neliökilometriä. Campbellin hallintokeskus on Gillette.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Campbellin piirikunnassa asui 33 698 ihmistä. Heistä 96,06% luokiteltiin valkoihoisiksi, 0,93% alkuperäisasukastaustaisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 3,53 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Campbellin väestö on suurimmalta osin saksalaista- (30,3%), englantilaista- (11,4%), irlantilaista- (11,0%), alkuperäiskansojen- (8,5%) tai norjalaista (6,2%) syntyperää. Väestöstä 7,6 prosenttia eli köyhyysrajan alapuolella.
Matti Puhtila

Matti Puhtila (7. helmikuuta 1958 Helsinki – 30. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja. Hän oli toimittaja ja sanoittaja Sauvo Puhtilan poika. Hänen äitinsä oli toimittaja, kirjailija ja sanoittaja Kirsti Puhtila.
Puhtila, lempinimeltään ”Femma”, toimi 1980-luvun alusta Yleisradion palveluksessa, aluksi äänilevystössä ja myöhemmin toimittajana. 1980-luvun puolivälin jälkeen hän työskenteli Sävelradiotoimituksessa ja toimitti myös Yöradiota, kunnes aloitti vuonna 1990 Radiomafia-kanavalla. Hän juonsi kanavalla monia ohjelmia, muun muassa nimikko-ohjelmaansa "Matti Puhtila" sekä ohjelmia "Eldorado", "Linnunsilmä" ja "Pilttuu". Hän jätti Yleisradion vuonna 2003, jolloin Radiomafia muuttui YleX:ksi.
Puhtila kuoli sairauskohtaukseen 47-vuotiaana maaliskuussa 2005.
Washakien piirikunta

Washakien piirikunta on vuonna 1911 perustettu piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Washakien asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 8 533, ja piirikunnan pinta-ala on 5 809 neliökilometriä. Washakien hallintokeskus on Worland.
Väestö.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Washakien piirikunnassa asui 8 533 ihmistä. Heistä 91,4 % luokiteltiin valkoihoisiksi, 0,6 % aasialaistaustaisiksi, 1,1 % alkuperäisasukastaustaisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 13,6 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Washakien väestö on suurimmalta osin saksalais- (27,1%), englantilais- (13,1%), irlantilais- (9,9%) tai alkuperäiskansataustaista (6,2%). Piirikunnan väestöstä 14,1 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella.
Erik Höglund

Erik Höglund (1932–1998) oli ruotsalainen lasitaiteilija ja kuvanveistäjä. Hän työskenteli Bodalle 1953–1973, jolloin hän uudisti ruotsalaisen lasisuunnittelun. Vuodesta 1988 hän työskenteli Strömbergshyttanissa.
Höglundin tytär on kuvittaja Anna Höglund.
Boda glasbruk

Boda glasbruk on entinen taajama ja nykyinen pientaajama Emmabodan kunnassa Kalmarin läänissä, noin 15 km Emmabodan keskustaajamasta koilliseen. Pientaajamassa oli vuoden 2010 lopussa 170 asukasta.
Yhteisö rakennettiin 1864 perustetun lasitehtaan ympärille. Tehtaan perustamisen yhteydessä kylä muutti aiemman nimensä "Förlångskvarn". Tehdas kuuluu Orrefors Kosta Bodaan ja tuotanto on lopetettu. 
Paikkakunnalla on designmyymälä ja majoituspalveluja. Bodasjönin rannalla on uimapaikka.
Ajax København

Ajax København on tanskalainen käsipalloseura, jonka kotiareena sijaitsee Kööpenhaminassa. Seura perustettiin vuonna 1934 nimellä IF Ajax, ja se on voittanut aikojen saatossa yhdeksän Tanskan mestaruutta, tuoreimman vuonna 1964. Ajaxin naisten joukkue pelaa kaudella 2020-21 naisten käsipallon korkeimmalla sarjatasolla, Bambusa Kvindeligaenissa.
Kim Tiilikainen

Kim Tiilikainen (s. 8. heinäkuuta 1975 Helsinki) on uransa vuonna 2006 lopettanut suomalainen tennispelaaja ja nykyinen valmentaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 207 maaliskuussa 1999 ja nelinpelissä sijalle 401 kesäkuussa 2001. Hän edusti Suomea Davis Cupissa yhdeksässä maaottelussa vuosina 1995–2003.
Tiilikainen selviytyi Ranskan avoimissa 1996 pääsarjaan karsintojen kautta. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Andrea Gaudenzille lukemin 3–6, 1–6, 1–6.
Tiilikainen toimi Suomen Davis Cup -joukkueen kapteenina vuosina 2008–2012.
Heinäkuussa 2009 Tiilikainen alkoi valmentaa puolalaista Jerzy Janowiczia. Valmennussuhde loppui vuoden 2016 elokuussa. Tiilikainen on valmentanut myös muun muassa Michal Prysieznyä, Jürgen Zoppia, Rudolf Möllekeriä, Chun Hsin Tsengiä ja Stéfanos Tsitsipásia. 
Tiilikainen aloitti tenniksen pelaaminen 5–6-vuotiaana ja pelasi juniorina myös jalkapalloa. Hänet valittiin 15-vuotiaana Tennisliiton tehostetun valmennuksen ryhmään Suomen urheiluopistolle Vierumäelle ja kävi samalla koulua Salpauselän urheilulukiossa. Tiilikainen voitti vuonna 1992 Lissabonissa alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa pronssia. 
Tiilikainen asuu ja toimii Puolassa klubivalmentajana Poznánissa. Samassa tenniskeskuksessa hän tapasi puolalaisen Annan vuonna 1996, he avioituivat ja heillä on kaksi jalkapalloilevaa teini-ikäistä poikaa.
Malawin jalkapallomaajoukkue

Malawin jalkapallomaajoukkue edustaa Malawia jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Malawin jalkapalloliitto. Ennen vuotta 1966 joukkueen nimi oli "Njassamaan jalkapallomaajoukkue". 
Malawin maajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Afrikan-mestaruuskilpailujen lopputurnauksessa se esiintyi ensimmäisen kerran Norsunluurannikon kisoissa 1984, jolloin se jäi alkulohkossaan viimeiseksi. Toisen kerran se oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa Angolassa 2010. jolloin se jäi niin ikään alkulohkossaan viimeiseksi, vaikka voittikin Algerian 3–0. Kolmannella kerralla Kamerunissa 2021 Malawi eteni ensimmäistä kertaa jatko-otteluihin parhaiden lohkokolmosten vertailun kautta. Malawi voitti alkulohkossa Zimbabwen 2–1, mutta neljännesvälierissä Marokko oli kuitenkin parempi luvuin 2–1.
Afrikan kisojen jalkapalloturnauksessa Malawi on saanut pronssia Nairobissa 1987. Voitettuaan alkulohkonsa se hävisi välieräottelun Keniaa vastaan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Pronssiottelussa Malawi kukisti Kamerunin 3–1. Malawi on pelannut Afrikan kisojen jalkapalloturnauksessa lisäksi Algerin kisoissa 1978, jossa se jäi alkulohkossaan viimeiseksi.
Luumäen rautatieasema

Luumäen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Luumäellä. Liikennepaikka avattiin Pietarin radan varteen vuonna 1885 pysäkkinä, mutta se korotettiin V luokan asemaksi kolme vuotta myöhemmin. Asemarakennusta laajennettiin vuonna 1907 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaisesti, jonka jälkeen sen ulkoasua on muunneltu useaan otteeseen.
Luumäkeä suunniteltiin risteysasemaksi 1930-luvulla Lappeenrannasta Imatralle johtaneen radan rakentamisen yhteydessä. Uusi oikorata Lappeenrantaan valmistui kuitenkin vasta vuonna 1962.
Henkilöliikenteen junat lakkasivat pysähtymästä Luumäellä toukokuussa 1988. Nykyisin liikennepaikka on lähinnä tavaraliikenteen käytössä. Kouvolasta alkava kaksoisraideosuus päättyy noin kilometri Lappeenrannan suuntaan Karjalan ja Vainikkalan ratojen risteyskohtaan. Aseman yhteydessä on P. E. Svinhufvudin kunniaksi pystytetty professori Väinö Aaltosen veistämä laillisuustaistelun muistomerkki, joka paljastettiin 4. joulukuuta 1937. Svinhufvud lähti vuonna 1914 karkotusmatkalleen Siperiaan Luumäen asemalta.
A’s B’s &amp; Rarities

A's B's &amp; Rarities on brittiläisen glam rock/purukumipop-yhtye Mudin vuonna 2004 julkaistu kokoelma-albumi. Sen kappaleista kahdeksan oli aikaisemmin ennenjulkaisemattomia CD-formaatissa Britanniassa. Levy on omistettu Mud-solisti Les Grayn sekä tuottaja Mickie Mostin muistolle.
Borja Valero

Borja Valero Iglesias (s. 12. tammikuuta 1985 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi toistakymmentä vuotta ammattilaisena Espanjassa, Englannissa ja Italiassa, viimeksi Internazionalessa ja Fiorentinassa. Vuonna 2021 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa ja siirtyi amatööritasolla pelaavaan italialaiseen CS Lebowskiin. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Valero on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 25. lokakuuta 2006 Espanjan cupin ottelussa Écijaa vastaan. Valero pääsi kentälle myös Mestarien liigan ottelussa ukrainalaista Dynamo Kiovaa vastaan. Enempää vastuuta Valero ei edustusjoukkueessa saanut.
Elokuussa 2007 Valero teki viisivuotisen sopimuksen Mallorcan kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa 9. maaliskuuta 2008 kotiottelussa Recreativoa vastaan. 4. huhtikuuta 2008 hän teki toisen maalinsa kasvattajaseuraansa vastaan.
22. elokuuta 2008 Valero siirtyi 7 miljoonan euron siirtosummalla Englannin mestaruussarjan voittaneeseen West Bromwich Albioniin. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa neljä päivää myöhemmin liigacupin ottelussa Hartlepool Unitedia vastaan.
Juuri ennen kesän 2009 siirtoikkunan umpeutumista Valero palasi takaisin Mallorcaan kauden 2009–2010 kattaneella lainasopimuksella. 13. syyskuuta 2009 hän teki Mallorcan seurahistorian 1 000:nnen pääsarjamaalin 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Villarrealia vastaan.
Kesällä 2010 hän siirtyi viisivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Villarrealiin.
Maajoukkueura.
Valero kuului Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2004. Hän teki Turkkia vastaan pelatun loppuottelun ainoan maalin. Ensimmäisen kutsunsa Espanjan A-maajoukkueeseen Valero sai lokakuussa 2010. Ensiesiintymisensä hän teki lopulta 4. kesäkuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Saaren vaakuna

Saaren vaakuna oli Saaren kunnan tunnus. Vaakunan apilat ja puulapion kärki viittaavat maatalouteen, johon viljelysmaat on saatu suurelta osin erämaista raivaamalla järvenlaskulla. Tähän viittaa myös vaakunan kilven väri.
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kentässä hopeinen varreton puulapio kärki alaspäin. Saatteena lakioittain kolme hopeista apilanlehteä.” Vaakunan on suunnitellut Erkki Paakkinen, ja Saaren kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. helmikuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. toukokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Saari ja Uukuniemi yhdistyivät Parikkalan kuntaan.
Simolan rautatieasema

Simolan rautatieasema () on entinen rautatieliikennepaikka Lappeenrannan Simolassa Vainikkalan radan varrella noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Asema avattiin Pietarin radan yhteydessä syyskuussa 1870. Asemarakennuksen suunnitteli Knut Nylander III luokan aseman piirustusten mukaan.
Simolasta tuli risteysasema 1. elokuuta 1885, jolloin Simola–Lappeenranta-rata avattiin liikenteelle. Uusi asemarakennus valmistui vuonna 1886, ja samoihin aikoihin alkuperäinen asema lienee siirtynyt asuinkäyttöön. Uutta asemaa laajennettiin kolmeen otteeseen: 1899, 1914 ja 1940-luvulla, mutta se purettiin vuonna 1975. Samana vuonna valmistui uusin asemarakennus, johon sijoitettiin asematoimintojen lisäksi posti.
Simolan asema menetti merkitystään toisen maailmansodan jälkeen, sillä Lappeenrantaan johtaneelle radalle rakennettiin uusi raide Raiposta Simolan länsipuolelta. Tämän menettelyn seurauksena Lappeenrannan suuntaan kulkeneiden junien ei enää tarvinnut vaihtaa kulkusuuntaa Simolassa. Henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin toukokuussa 1977 ja itse liikennepaikka kesäkuussa 1996. Ratapihan pusikoitumisesta huolimatta sivuraiteiden sähköistys oli pitkään jätettynä paikoilleen, vaikka ratapiha oli jo purettu. Sähköistys on sittemmin purettu muilta kuin käytössä olevalta raiteelta.
Aseman valtasivat Suomen sisällissodan lopulla valkoiset Karjalan 3. rykmentin voimin. Se joutui pommitusten kohteeksi kesällä 1944, ja sen lähellä sijaitseva tiilinen vesitorni toimii sodan aikana menehtyneiden muistomerkkinä.
Archer (tykkijärjestelmä)

ARCHER (tunnetaan myös nimellä Artillerisystem 08) on BAE Systems Boforsin kehittämä itseliikkuva haupitsi. Ase koostuu automatisoidusta Bofors FH-77B -tykistä ja LEMUR-kauko-ohjausjärjestelmästä, jotka on asennettu Volvon valmistaman dumpperin alustalle. Järjestelmään kuuluu myös ammustäydennyksestä vastaava ajoneuvo sekä tukiajoneuvo. ARCHER-tykkijärjestelmä on suunniteltu käyttämään Raytheonin ja BAE Systems Boforsin kehittämää M982 Excalibur -tykistöammusta, joka mahdollistaa tykille jopa 60 kilometrin kantaman. Tykkijärjestelmää käyttää nelihenkinen miehistö ja kauko-ohjauksen ansiosta miehistö voi ampua tykillä poistumatta ohjaamosta.
ARCHER-tykkijärjestelmän ensimmäinen versio suunniteltiin vuonna 1995. Kehittelyn perusteella vuonna 2004 telatykistä rakennettiin kaksi prototyyppiä, joista saatujen kokemusten perusteella Ruotsin armeija tilasi vuonna 2008 ensimmäiset seitsemän telatykkiä ja Norjan armeija yhden. Vuonna 2009 sekä Norjan että Ruotsin armeijat tilasivat kumpikin vielä 24 tykin lisäsarjan. Lisäksi kuuden muun valtion armeijat harkitsevat ARCHER:in hankkimista kalustoonsa.
Käyttäjävaltiot.
Valtiot jotka ovat tilanneet ARCHER-tykkijärjestelmän:
Valtiot jotka harkitsevat tilaamista:
Les Baux-de-Provence

Les Baux-de-Provence (myös Les Baux, oksitaaniksi "Lei Bauç de Provença") on 392 asukkaan kunta Bouches-du-Rhônen departementissa, Ranskassa. Les Baux-de-Provencen kylässä geologi Pierre Berthier löysi ja analysoi ensimmäisenä ihmisenä maailmassa alumiinin valmistukseen tarvittavaa malmia, bauksiittia vuonna 1821. Hän nimesi malmin kylän nimen mukaan.
Kunta on valittu kauneimpien ranskalaiskylien "Les Plus Beaux Villages de France" -järjestön jäseneksi.
Historia.
Les Baux-de-Provencen alue on ollut asuttu jo kivikaudelta lähtien ja myöhemmin alueella on asunut kelttejä. Kaupunki alkoi kuitenkin kehittyä vasta Les Baux’n kreivien kaudella, jotka asettuivat alueelle 900-luvulla Les Bauxin kalliokohouman kohdalle. Paikannimi onkin johdettu ranskan "bau"- tai provensaalin "baou"-sanasta, joka merkitsee vuorenrinnettä. 1100-luvun alussa kaupunki soti Barcelonan kreivejä vastaan satavuotisessa sodassa. Sota ei kuitenkaan estänyt kaupungin taloudellista ja kulttuurillista nousukautta 1100- ja 1200-luvuilla. Tuolloin kaupungin väkiluku kasvoi 4 000:een.
Vuonna 1399 Les Baux-de-Provence ja Les Baux’n suvun omaisuus päätyi Provencelle ja sittemmin kaupunki päätyi Ranskalle muun Provencen kanssa vuonna 1481. Ranskaan liittämistä vastaan syntyi kapina, jonka seurauksena kaupungin linna tuhottiin ja kaupunki alennettiin paronikunnaksi. Uusi nousukausi alkoi kuitenkin jo 50 vuoden jälkeen, kun konnetaabeli A. de Montmorency johti uuden linnan, kirkkojen ja palatsien rakennusta. Kaupungin yksityistaloja rakennettiin renessanssin ja ranskalaisen klassismin tyylisuuntien mukaan. Vuonna 1631 kaupungin linna tuhottiin jälleen, kun kaupunki oli liittoutunut Gaston d'Orléansin puolelle Richelieuta vastaan. Pian tämän jälkeen kaupungin asukkaat alkoivat hajaantua muualle. Kaupunki raunioitui mutta se alkoi elpyä matkailun myötä 1800-luvulla. Taloutta piristivät myös paikalle perustetut kivilouhokset, joissa louhittiin kalkkikiveä ja sittemmin bauksiittia.
Limited Edition Minimax CD

Limited Edition Minimax CD on Michael Jacksonin maxi-single, joka julkaistiin Ghosts -lyhytelokuvan yhteydessä vuonna 1997. Single sisältää kaksi remix-kappaletta sekä yhden uuden kappaleen nimeltä "On The Line". Kappaleen kokopitkä versio julkaistiin The Ultimate Collection -kokoelmaboxin mukana vuonna 2004. 
Kappalelista.
Limited Edition Minimax CD 
Albumiversio
Ubuntu (filosofia)

Ubuntu tarkoittaa eettistä humaania filosofiaa uskollisuudesta ja suhteista toisiin ihmisiin. Sanan alkuperä on Etelä-Afrikan bantukielissä. Ubuntu ymmärretään klassisena afrikkalaisena konseptina. Ubuntu-käyttöjärjestelmä nimettiin tämän periaatteen mukaan.
Merkitys.
Arkkipiispa Desmond Tutu tarjosi pidemmän määritelmän vuonna 1999 kirjoittamassaan kirjassa:
"Ubuntu-ihminen on avoin ja saatavilla toisille, toisten vahvistama, ei vaarannu toisten kyvyistä ja hyvyydestä, hänellä on kunnollinen itsetunto, joka tulee tiedosta, että hän kuuluu suurempaan kokonaisuuteen ja heikentyy kun toisia nöyryytetään tai halvennetaan ja kun toisia kidutetaan tai sorretaan".
Nelson Mandela selitti Ubuntua seuraavasti:
"Kun maiden läpi kulkeva matkustaja pysähtyy kylään, hänen ei tarvitse pyytää ruokaa ja vettä. Kun hän pysähtyy, kylän ihmiset antavat hänelle ruokaa ja viihdyttävät häntä. Tämä on yksi Ubuntun näkökohta, mutta sillä on muitakin näkökohtia. Ubuntu ei merkitse, että ihmiset eivät saisi rikastua. Siksi kysymys kuuluu: Aiotko tehdä niin mahdollistaaksesi ympäröivän yhteisösi kehittymisen"?