tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reeo Tiiainen

Reeo Tiiainen (s. 1973) on suomalainen salibandynpelaaja ja julkisuuden henkilö.
Tiiainen pelasi Salibandyseura Viikingeissä kaudella 1998–1999 SSV:n voittaessa ensimmäisenä 1-divisioonajoukkueena Suomen Cupin. Vuosina 1999–2003 hän pelasi HIFK Salibandyssa. Tiiainen pelasi kaikkiaan 85 liigapeliä. HIFK Salibandyn kanssa hän oli mukana voittamassa yhtä Suomenmestaruutta ja yhtä EuroFloorball Cupia. Suomen salibandymaajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun. 
Tiiainen on salibandyn ilmaveivin kehittäjä yhdessä Janne Tähkän kanssa. 
Reeo näytti paljasta takapuoltaan Vantaalla vuonna 2001. Hän oli ollut monta kuukautta sairastuvalla ja tehnyt juuri paluun liigakentille, kun HIFK hävisi ratkaisevan, runkosarjan viimeisen pelin AC Hak:lle. Tämä sinetöi HIFK:n paikan karsinnoissa, ja Tiainen sai neljän ottelun pelikiellon ja 3 000 markan sakon, jonka HIFK kuittasi. 
Tiiainen teki YleX:lle radio-ohjelmaa "Salibrandy" ja juonsi myös makasiiniohjelmaa ReeoTV, joiden puitteissa hän isännöi ja toimitti salibandy-ottelujen suoria lähetyksiä pitkälle toista sataa. Hän on toiminut kuvaajana, ohjaajana ja leikkaajana muun muassa ohjelmassa "Arktiset vedet," ohjaavana kuvaajana seurantareality "Rekkakuskit Suomi -"ohjelmassa ja leikkaajana mm. ohjelmassa "Suorinta Reittiä." 
Tiiainen on ollut peliuransa jälkeen media-alalla yrittäjänä. 
Vuonna 2019 Tiiainen aloitti salibandysivusto Pääkallo.fi:n "KalloCast"-podcastin teknisenä tuottajana ja kommentaattorina.
Tiiainen voitti Suomen Big Brother 2022 -kilpailun. Hänellä on kaksi omaa lasta ja tytärpuoli. Muiden toimiensa ohella Tiiainen on soittanut basistina PANIC IC:ssä, ja Godsplague-yhtyeessä. Kitaristina hän toimi mm. The Oho -yhtyeessä. Vuodesta 2024 alkaen hän on soittanut bassoa Million Made -yhtyeessä. Hän oli ehdokkaana myös Lordin hakiessa uutta basistia ja etenikin loppusuoralle, mutta hävisi lopulta kilpailun paikasta Samer Elnahhalille.
Hardbakke

Hardbakke on taajama Solundin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,28 neliökilometriä ja asukasluku 280 vuonna 2023.
Utværin majakka

Utværin majakka () on Solundin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1900, automatisoitiin 1986 ja jätettiin miehittämättömäksi 2004. Utvær on Norjan läntisin majakka ja sijaitsee lähellä Norjan läntisintä pistettä, Holmebåenin luotoa.
Persianlimetti

Persianlimetti eli tahitinlime ("Citrus x latifolia") on sitruspuiden sukuun kuuluva risteymälaji. Se on todennäköisesti meksikonlimen ja sitruunan risteymä. Se on ilmeisesti levinnyt Persian kautta Välimeren alueelle. Se levisi Portugalista Brasiliaan 1800-luvun lopulla. Nykyään persianlimeä tuotetaan eniten Floridassa. Hedelmä on soikea ja sitruunan kokoinen. Se on raakana vihreä ja muuttuu kypsyessään keltaiseksi. Persianlimetin hedelmä on maultaan kirpeän makea. Persianlimetti on kasvina noin 45-55 cm korkea ja noin 15-20 cm leveä. Se on huonekasvina helppohoitoinen.
Leif Sverdrup

Leif Johan Sverdrup (11. tammikuuta 1898 Solund, Norja – 2. tammikuuta 1976 St. Louis, Yhdysvallat) oli norjalaissyntyinen yhdysvaltalainen insinööri ja upseeri. Hän osallistui sekä ensimmäiseen että toiseen maailmansotaan. Jälkimmäisessä hän palveli Douglas MacArthurin alaisuudessa ja johti lentotukikohtien perustamista Tyynellä valtamerellä. Hän saavutti kenraalimajurin arvon ja jättäytyi pois aktiivipalveluksesta sodan jälkeen. Siviiliurallaan hän tuli tunnetuksi erityisesti siltojen suunnittelijana.
Viktor Granholm

Viktor Granholm (s. 30. huhtikuuta 1997 Bærum) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa jääkiekon SM-liigajoukkue SaiPassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja hän laukoo oikealta.
Granholm on Frisk Askerin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2022 asti, jolloin siirtyi ICE Hockey Leaguen itävaltalaiseen Graz99ersiin. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi ruotsalaiseen Östersundiin, josta hän siirtyi edelleen SaiPaan kaudeksi 2024–2025.
Sula (saari)

Sula on Solundin kunnan pääsaari Vestlandin läänissä Norjassa. Sulan pinta-ala on 116 neliökilometriä ja asukasluku 820 vuonna 2019. Heistä noin kolmasosa asuu Hardbakken taajamassa.
Sita Airin lento 601

Sita Airin lento 601 oli Sita Airin Nepalin sisäinen reittilento Kathmandusta Luklaan. 28. syyskuuta 2012 suoritetulla lennolla kone syöksyi nousun jälkeen maahan. Kaikki koneessa olleet 19 matkustajaa ja miehistön jäsentä kuolivat turmassa.
Taustaa.
Onnettomuuskone oli malliltaan Dornier Do 228-202K, rekisteriltään 9N-AHA ja valmistenumeroltaan 8123. Kone oli valmistettu vuonna 1987, ja sillä oli lennetty 15 248 tuntia.
Koneen kapteeni oli onnettomuushetkellä 42-vuotias, ja hänellä oli liikennelentäjän lupa kyseiselle konetyypille. Hänellä oli lentokokemusta 8 308 tuntia, joista kyseisellä konetyypillä 7 112. Perämies oli onnettomuushetkellä 24-vuotias. Hänellä oli lentokokemusta 772 tuntia, joista kyseisellä konetyypillä 519. Koneen matkustajista 12 oli turisteja ja neljä Nepalin kansalaisia.
Tapahtumien kulku.
Onnettomuuspäivän säätiedotteen mukaan onnettomuuspäivänä oli kevyttä tuulta, noin 3 000 metrin näkyvyys ja pilviä noin 600 metrin korkeudessa. Kello 6.13 perämies pyysi lupaa rullata kohti kiitotietä 20. Lähtövalmistelujen jälkeen heille annettiin lupa rullata kiitotielle odottamaan lähtölupaa.
Kun kone oli asetettu linjaan kiitotien kanssa, kapteeni kertoi näkevänsä linnun jossakin. Kun kone aloitti nousukiidon kello 6.17, kapteeni varoitti perämiestä uudestaan linnusta, jonka hän oli nähnyt. Pari sekuntia sen jälkeen kun koneen nopeus oli saavuttanut 50 solmua, perämies ilmoitti linnun olevan poissa. Kun kone oli saavuttanut nousunopeuden, sen nokka ei aluksi noussut. Kone nousi ilmaan kun kone oli saavuttanut 86 solmun nopeuden.
Kone nousi 11 sekunnin ajan noin 30 metrin korkeuteen, minkä jälkeen se lensi tasaisella korkeudella seuraavat 14 sekuntia. Nopeus oli laskenut ensin alle 80 solmun, ja sen jälkeen pian alle 70 solmun. Lennonjohtaja kysyi teknisestä viasta, jolloin lentäjät mainitsivat linnun epäselvässä viestissä. Sakkausvaroitin aktivoitui ja kone alkoi hitaasti menettää korkeutta kallistuen samalla vasemmalle. Kone osui maahan 420 metrin päässä kiitotien 20 päästä.
Onnettomuuden syyt.
Onnettomuustutkinnan yhtyeenvedossa todettiin, että moottorit tuottivat liian vähän tehoja, mutta merkkejä osumisesta lintuun ei löytynyt. Koneen nopeuden ollessa 70 solmua se menetti nopeasti tehoja, eikä miehistö ilmeisesti huomannut sitä. Kun kone oli saavuttanut 30 metrin korkeuden, työntövoima pieneni jälleen, eikä se kyennyt pitämään konetta ilmassa. Tutkinnan mukaan vika oli todennäköisesti vasemmassa moottorissa. Moottorin tehojen häviämisen syytä ei olla saatu selville. Onnettomuudesta on syytetty myös ylikuormaa.
Hagagatan

Hagagatan on katu Vasastadenin kaupunginosassa Tukholmassa. Se ulottuu Odengatanilta Ynglingagatanille.
Ernst Friedrich Zwirner

Ernst Friedrich Zwirner (1802–1861) oli saksalainen arkkitehti. Hän opiskeli Breslaussa ja Karl Friedrich Schinkelin johdolla Berliinissä. Zwirnerille uskottiin 1833 Kölnin tuomiokirkon jatkamistyöt, jotka hänen johdollaan saivat uutta vauhtia mutta jotka vasta hänen kuoltuaan hänen apulaisensa Richard Voigtel sai päätökseen. Zwirnerin erityisenä ansiona on tuomiokirkon Bauhütten järjestäminen, josta oli lähtöisin monta gotiikan perussääntöihin perehtynyttä työntekijää.
Zwirnerin omia töitä ovat muun muassa Fürstenbergin kreivin linna Herdringenissa (1844–1852), Remagenin Apollinariskirkko (1839–1853), joka oli ensimmäinen uusgoottilainen Reinin varrella, ja Kölnin synagoga (1859–1861).
Alversundin kirkko

Alversundin kirkko () on Alverin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1879.
Love You till Tuesday (kappale)

Love You till Tuesday on brittimuusikko David Bowien musiikkikappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran hänen vuonna 1967 ilmestyneellä esikoisalbumillaan. Tenho Immonen kuvaa kappaletta kirjassaan "David Bowie – elämä laulu laululta" (2016) ”irtonaisesti kulkevaksi, hilpeäksi popralliksi”.
Myöhemmin saman vuoden heinäkuussa ”Love You till Tuesday” julkaistiin singlenä erilaisena versiona, joka oli nauhoitettu 3. kesäkuuta, kaksi päivää albumin julkaisun jälkeen. Sen B-puolena oli albumilta yli jäänyt ”Did You Ever Have a Dream”. Single sai positiivisia arvioita lehdistössä, mutta se ei saavuttanut kaupallista menestystä, ja jäi Bowien viimeiseksi levytykseksi Deram Recordsille.&lt;ref name="Immonen/54-55"&gt;Immonen 2016, s. 54–55.&lt;/ref&gt; 
Bowie esitti kappaleen marraskuussa 1967 alankomaalaisessa "Fan Club" -tv-ohjelmassa ja seuraavan vuoden helmikuussa Saksan liittotasavallassa ohjelmassa "4-3-2-1 Musik für Junge Leute". Tammikuussa 1969 kappaleeseen päällekkäisäänitettiin uusi lauluraita saksankielistä versiota ”Liebe dich bis Dienstag” varten.
Bauhütte

Bauhütte tarkoittaa vanhimmassa merkityksessään keskiaikaisilla rakennuksilla työskennelleiden kivenhakkaajien ja työmiesten työsuojaa. 1200-luvulta lähtien se oli kivenhakkaajien ja rakennustyöläisten kiinteä työhuonekunta tai ryhmä, joka valvoi työntekijöiden etuja ja ammattitaitoa sekä auttoi arkkitehtejä ja kuvanveistäjiä tekemään keskinäistä yhteistyötä. 
Bauhüttet olivat keskiajalla tärkeitä ammattitaitoa eteenpäin välittäneitä organisaatioita, mutta niiden merkitys taantui 1400-luvun kuluessa ja järjestelmä lakkautettiin 1700-luvulla. Tietty Bauhütte merkitsi valmistamansa kivet erityisellä merkillä eli kivenhakkaajamerkillä.
Darren McStay

Darren Paul McStay (s. 1977/8) on brittiläinen näyttelijä, joka muutti Suomeen vuonna 2016.
McStay sai maisterin oppiarvon Essexin yliopiston East 15 Acting Schoolista vuonna 2011. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Modernit miehet" (Alex) ja "Pysäyttäkää Nyqvist" (Alastair Kirkpatrick). McStaylla on ollut elokuvarooleja muun muassa Tuukka Temosen "Valmentajassa" ja Ran Huangin elokuvassa "What Remains" (2023). Hän on suorittanut rooleja näyttelijänä myös muun muassa Giacomo Puccinin oopperan "Manon Lescaut" tuotannoissa Royal Opera Housessa.
McStay on kertonut suhtautuneensa intohimoisesti musiikkiin lapsuudestaan saakka. Hän onkin kuvaillut "tulleensa näyttelijäksi vahingossa". Hän on julkaissut joitain kappaleita ja ohjaamiaan musiikkivideoita, joihin kuuluu "Days Gone By" (2018). McStay osallistui vuonna 2018 "Voice of Finland" -ohjelmaan.
McStay meni naimisiin Lontoossa tapaamansa näyttelijä Monika Lindemanin kanssa ja asettui tämän kanssa Suomen pääkaupunkiseudulle vuonna 2016. Pariskunta sai yhteisen pojan.
Sophie Gradon

Sophie Gradon (25. lokakuuta 1985 – 20. kesäkuuta 2018 Medburn, Ponteland, Northumberland) oli brittiläinen missi ja tositelevisioesiintyjä.
Gradon voitti Miss Newcastle -kilpailun ja tuli kruunatuksi Miss Great Britainiksi vuonna 2009. Hänen ammatikseen ilmoitettiin tuolloin markkinointipäällikkö. Missiksi tultuaan Gradon tuli tunnetuksi aktivismistaan; hän muun muassa keräsi rahaa syöpäsairaiden lasten hyväksi.
Osallistuminen Love Islandiin.
Gradon osallistui vuonna 2016 "Love Island" -ohjelmaan. Hän oli siinä ensin Tom Powellin pari. Tämän jälkeen Gradon oli Katie Salmonin pari. Hän oli biseksuaali ja muodosti Salmonin kanssa ohjelman ensimmäisen samansukupuolisen parin.
Gradonilla oli viimeisinä vuosinaan yli 400 000 Instagram-seuraajaa.
Terveysongelmat ja kuolema.
Gradonilla todettiin masennus vuonna 2013. "Love Islandiin" osallistumisensa jälkeen hän kärsi sosiaalisten tilanteiden pelosta. Gradon joutui myös laajamittaisen nettikiusaamisen uhriksi; häiriköt pilkkasivat muun muassa hänen ulkonäköään ja puhetapaansa.
20. kesäkuuta 2018 Gradon teki itsemurhan hirttäytymällä alkoholin ja kokaiinin vaikutuksen alaisena vanhempiensa asunnon olohuoneessa. Hänen ruumiinsa löysi hänen miesystävänsä, 25-vuotias Aaron Armstrong veljensä kanssa. Kaksikymmentä päivää myöhemmin myös Armstrong teki itsemurhan nautittuaan alkoholia ja kokaiinia. Kuolinsyyntutkija Eric Armstrong varoitti julkisesti alkoholin ja kokaiinin yhdistelmän vaikutuksesta itsemurhariskiin, joka Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen perusteella saattaa olla alkoholin ja kokaiinin käyttäjällä 16-kertainen.
Gradonin jälkeen myös "Love Islandin" osallistuja Mike Thalassitis ja juontaja Caroline Flack tekivät itsemurhat. Terveysministeri Matt Hancock vaati tositelevisio-ohjelmien tekijöitä ottamaan enemmän vastuuta osallistujien henkisestä voinnista tehtyään näistä nopeasti julkisuuden henkilöitä. Itsemurhatapausten myötä laajempaa huomiota sai osakseen myös kilpailijoiden kohtaama nettikiusaaminen. Gradon oli itsemurhaansa edeltäneinä kuukausina kertonut kärsivänsä invalidisoivista masennus- ja ahdistusoireista. Itsemurhatapaukset johtivat vaatimuksiin "Love Islandin" lakkauttamisesta.
Gradon uskoi kärsineensä tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriöstä (ADHD), mutta hänen vanhempiensa väitteen mukaan hänellä olisi saattanut olla diagnosoimaton aivojen valtimo-laskimoepämuodostuma. Heidän mukaansa Gradonin persoonallisuus ja käytös olivat äkillisesti muuttuneet joulukuussa 2017.
Tenzin Gyatson kunnianosoitukset

Tenzin Gyatso (s. 1935), eli nykyinen ja järjestyksessään 14. dalai-lama, on ottanut vastaan useampia palkintoja ja kunnianosoituksia.
Nobelin rauhanpalkinto.
Dalai-lamalle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1989. Perusteiksi mainitaan hänen pyrkimyksensä ajaa rauhanomaisia ratkaisuja tiibetiläisten kulttuuriperinnön suojelemiseksi, joissa huomioitiin myös suvaitsevaisuus ja molemminpuolinen kunnioitus. 
Muita kunnianosoituksia.
Dalai-lama esiintyy myös useissa elokuvissa. Häntä itseään tai hänen toimintaansa käsitteleviä dokumentteja ovat muun muassa "Dalai Lama Renaissance" (2007) ja "Dalai Lama Awakening" (2014). Muita dalai-lamaa käsitteleviä elokuvia ovat muun muassa "Seitsemän vuotta Tiibetissä" (1997) ja "Kundun" (1997).
Kongressin kultamitalin dalai-lama sai vuonna 2006. Kyseessä on korkein mahdollinen Yhdysvaltain kongressin myöntämä huomionosoitus. Perusteluiksi mainittiin hänen useat tekonsa rauhan, väkivallattomuuden, ihmisoikeuksien ja uskontojenvälisen yhteisymmärryksen saralla. Hän otti mitalin vastaan kuitenkin vasta 17. lokakuuta 2007. Luovutustilaisuudessa oli läsnä myös Yhdysvaltain silloinen presidentti George W. Bush, jonka dalai-lama myöhemmin tapasi.
Dalai-lama on Kanadan kunniakansalainen, jonka hän sai vuonna 2006 vieraillessaan Vancouverissa. Kunniakansalaisuuden myötä hänellä ei kuitenkaan ole mitään Kanadan kansalaisen oikeuksia tai velvollisuuksia, vaan kyseessä on puhtaasti symbolinen ele.
Kaupungin avaimen dalai-lamalle ovat myöntäneet seuraavat kaupungit:
Lähde:
Olli Anetjärvi

Olli Anetjärvi on suomalainen itsetuntemuskouluttaja ja kirjailija.
Anetjärvi kirjoitti sisarensa Tiina-Maija Anetjärven kanssa Otavan kustantamat kirjat "Väritä tunteesi" ja "Tunne tunteesi". Ensimmäinen julkaistiin 6. heinäkuuta 2023 ja toinen vuotta myöhemmin 4. heinäkuuta 2024.
Aliisa ja yksisarvinen

Aliisa ja yksisarvinen on amerikkalais-kanadalainen lasten animaatiosarja. Sarja perustuu Emily Mullockin kirjaan, ja sen tuotti YTV:lle ja Disney Channelille Sonar Entertainment yhdessä Nelvanan kanssa. 
Se keskittyy Aliisan ja energisen yksisarvisen epätodennäköiseen ystävyyteen. Aliisa ja yksisarvinen ovat bestiksiä erilaisuuksistaan huolimatta. Touhukas ja yli-innokas yksisarvinen saa järkeilevän Aliisan usein raivon partaalle. Vilpittömällä olemuksellaan se on kuitenkin sulattanut koko perheen sydämet. Isä, äiti ja pikkuveli Juuso ovat siitä innoissaan, vaikka Aliisan mielestä se käyttäytyy omalaatuisesti arkisissakin tilanteissa.
Laurin laiva

Laurin laiva () on irlantilainen animaatiosarja. Suomessa sarjaa näytetään Pikku Kakkosen yhteydessä suomeksi dubattuna.
Supersisarukset

Supersisarukset ("Héros à Moitié") on ranskalainen animaatiosarja vuodelta 2022.
Matti Mali

Matti Mali, vuoteen 1934 Karl Mathias Malin (9. marraskuuta 1903 Turku – 27. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä.
Henkilöhistoria.
Matti Malin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori Anton Karl Otto Malin ja Ellen Charlotta Malin ja puoliso vuodesta 1930 kanslianhoitaja Tyyne Elisabet Nummenmaa. Mali tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1921 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1925. Varatuomarin arvon hän sai 1928. 
Mali oli Turun hovioikeuden ylimääräinen virkamies vuodesta 1927, kanslisti vuodesta 1930, notaari vuodesta 1933, viskaali 1936, asessori vuodesta 1937 ja hovioikeudenneuvos 1948–1949. Korkeimman oikeuden apujäsen hän oli 1948 ja jäsen sekä oikeusneuvos vuodesta 1949. Mali oli myös lakimies Kataja &amp; Tulenheimon lakiasiaintoimistossa 1933–1935 ja sotatuomari 1937 ja 1939–1948. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Johann Karl Friedrich Zöllner

Johann Karl Friedrich Zöllner (1834–1882) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän oli astronomian professorina Leipzigin yliopistossa vuodesta 1866. Hän tutki Kuun vaiheiden valovoimakkuutta ja taivaankappaleiden fyysisiä ominaisuuksia fotometrian avulla. Hän julkaisi runsaasti astrofysikaalisia ja myös puhtaasti fysikaalisia teoksia, muun muassa teokset "Grundzüge einer allgemeinen Photometrie des Himmels", "Photometrische Untersuchungen", "Über die Natur der Kometen". Zölllnerin myöhemmissä julkaisuissa "Prinzipien einer elektro-dynamischen Theorie der Materie" ja "Wissenschaftliche Abhandlungen" ilmenee spiritistisiä näkökohtia, joita hän perustelee matemaattisesti olettamalla avaruuden neliulotteiseksi.
Karkun koulu

Karkun koulu on Sastamalan Karkussa sijaitsevaa peruskoulu, joka tarjoaa esiopetusta ja perusopetusta vuosiluokilla 1−6. Vuonna 2023 koulussa oli 70 oppilasta ja neljä opettajaa sekä osa-aikainen erityisopettaja. 
Koulun toimintaa tukee vanhempainyhdistys.
Historia.
Karkun koulu ja Tyrvään kirkonkylän koulu olivat Sastamalan ensimmäiset kunnalliset koulut, ja ne perustettiin molemmat syksyllä 1873. Karkun koulu aloitti toimintansa 12.10.1873. Koulu perustettiin lahjoituksena saadulle Ikosen tilalle, ja se aloitti toimintansa Ikosen tilan rakennuksissa. Aluksi koulua myös kutsuttiin Ikosen kouluksi. Koulu on ollut aiemmalta nimeltään Aluskylän koulu. 
Rakennukset.
Koulun päärakennus on rakennettu vuonna 1909 Ikosen tilan päärakennuksen paikalle. Käsityörakennus on vuodelta 1916 ja alakoulu vuodelta 1932. Koulun ruokalarakennus on rakennettu vuonna 2002.
Deck13

Deck13 Interactive GmbH on saksalainen videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 2001 nimellä Triggerlab GmbH. Yrityksen perustajat toimivat aiemmin yrityksessä nimeltä Artex Software.
Vuonna 2020 Focus Home Interactive kertoi ostavansa Deck13:n 7,1 miljoonan euron arvoisessa kaupassa. Deck13:ssa työskentelee 60 henkilöä. Vuonna 2021 Focus Home Interactive ilmoitti avaavansa Deck13:sta tytäryhtiön Montrealiin.
Pelit.
Studio on kehittänyt muun muassa vuonna 2014 julkaistun pelin "Lords of the Fallen", "The Surge" -sarjan pelit sekä "Atlas Fallen".
Matilda Niskakangas

Matilda Niskakangas (s. 4. heinäkuuta 2008) on suomalainen pesäpalloilija. Niskakangas edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Seinäjoen Maila-Jusseja. 
Hän pelaa ulkokentällä kolmosvahtina tai lukkarina ja sisäpelissä kotiuttajana. Kaudella 2024 Niskakangas valittiin Vuoden tulokkaaksi. Niskakangas on pelannut neljä Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua ja kerännyt kuusi kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 2. toukokuuta 2024.
Amitratsi

Amitratsi (C19H23N3) on formamidiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hyönteis- ja punkkimyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa amitratsi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi asetoniin ja tolueeniin. Amitratsi vaikuttaa hyönteisten oktopamiinireseptoreihin aiheuttaen hermoston yliaktivoitumisen. Se tehoaa esimerkiksi punkkeihin, kirvoisin ja perhosten toukkiin. Aine on myös nisäkkäiden α-adrenergisten reseptorien agoisti ja voi olla myrkyllistä esimerkiksi kissoille, koirille ja hevosille.
Amitratsia valmistetaan 2,4-ksylidiinin, trietyyliortoformaatin ja metyyliamiinin reaktiolla.
Amitratsia käytetään esimerkiksi puuvillan ja päärynöiden tuhohyönteisten torjuntaan, varroapunkkien torjuntaan mehiläispesissä ja vaikuttavana aineena koirien ja kissojen punkkipannoissa. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi maataloudessa muun muassa Australiassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Euroopan unionin alueella amitratsin käyttö kasvinsuojeluaineena ei ole hyväksyttyä.
Bhutan Airlines

Tashi Air Pvt. Ltd, kaupalliselta nimeltään Bhutan Airlines, on bhutanilainen lentoyhtiö ja maan ensimmäinen yksityinen lentoyhtiö. Yhtiön solmukohta on Paron kansainvälinen lentoasema. Bhutanin kansallinen lentoyhtiö on valtion omistama Druk Air.
Historia.
Lentoyhtiö aloitti toimintansa joulukuussa 2011 nimellä Tashi Air. Yhtiö lensi aluksi maan sisäisiä lentoja Pilatus PC-12 -potkuriturbiinikoneella. Kuitenkin jo vuoden 2012 kesällä yhtiö pyysi Bhutanin valtiolta lupaa kotimaanlentojen keskeyttämiseen huonon menestyksen takia. Lentoyhtiö jatkoi toimintaansa lokakuussa 2013 nimellä "Bhutan Airlines", kun se oli saanut yhden Airbus A320 -suihkukoneen ja miehistön käytöönsä wet lease -sopimuksella. Yhtiö aloitti samalla kansainväliset lennot Bhutanista. Valtio velvoitti jatkamaan myös kotimaanlentoja vuoden 2014 lokakuuhun mennessä. Yhtiö sai vuoden 2014 aikana kaksi omaa Airbus A319 -konetta käyttöönsä. Nämä korvattiin uusilla kahdella A319 -koneella, jotka toimitettiin vuonna 2018.
Henna Kalinainen

Henna Maarit Kalinainen (s. 16. toukokuuta 1989 Iisalmi) on suomalainen julkisuuden henkilö.
Kalinainen on koulutukseltaan merkonomi ja on työskennellyt myyntialalla. Hän muutti lapsena vanhempineen Keravalle ja asettui sittemmin Helsinkiin. Alun perin Kalinainen tuli julkisuuteen "Seiskan" uutisoitua lokakuussa 2008 hänen suhteestaan jalkapalloilija Mikael Forsselliin, joka silloin oli toisessa parisuhteessa. Hän poseerasi myös "Iltalehden" Iltatyttönä ja toimi samoihin aikoihin Super Girls -tanssiryhmässä. Vuonna 2008 Kalinainen osallistui Big Brotherin silloiselle tuotantokaudelle. Seuraavana vuonna hän palasi Big Brotheriin katsojien suosikkina. Tuolloin hän meni ohjelmaan osallistumisen aikana naimisiin Antti Kurhisen kanssa. Avioliitto päättyi eroon vuonna 2010.
Kalinainen osallistui 2010-luvulla muun muassa tositelevisiosarjoihin "Maatilan prinsessa" ja "Viidakon tähtöset". Vuonna 2020 hän osallistui ohjelmaan "Olet mitä syöt". Hän käsitteli siinä aiempia elämänhallinnan ongelmiaan ja epäterveellisiä elämäntapojaan. Kalinainen kiitti elämäntapamuutoksestaan Pippa Laukkaa. Hän meni kihloihin uuden miesystävänsä kanssa helmikuussa 2020. Pariskunnalle syntyi yhteinen tytär tammikuussa 2021. Kalinainen pääsi yhtenä neljästä julkkisäidistä esiintymään televisiosarjaan "Gossip Moms Suomi". Hän on juontanut Vilma Karjalaisen kanssa podcastia "Mamma mia". Hän on lisäksi esiintynyt muun muassa Niko Saarisen podcastissa "Nikotellen". Vuonna 2021 Kalinainen kertoi nuorempana tekemiensä kauneusleikkausten johtuneen koulukiusaamisesta ja itsetunto-ongelmista. Hän on kertonut sairastaneensa keskivaikeaa masennusta.
Kalinainen oli mukana kilpailijana Farmi Suomi -televisio-ohjelmassa, joka esitettiin Nelonen-kanavalla ja Ruutu+-palvelussa keväällä 2025.
Keväällä 2025 Kalinainen ilmoitti opiskelevansa ammattikorkeakoulussa IT-alan tutkintoa.
Rikostuomiot.
Helsingin hovioikeus tuomitsi Kalinaisen syyskuussa 2019 vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen pahoinpitelystä. Aiemmin Helsingin käräjäoikeus oli langettanut törkeästä pahoinpitelystä vuoden ja kymmenen kuukauden ehdollisen tuomion, mutta hovioikeus piti pahoinpitelyä rajatapauksena pahoinpitelyn ja törkeän pahoinpitelyn välillä, mikä johti tuomion lieventämiseen. Kalinainen oli pahoinpidellyt silloisen miesystävänsä keittiöveitsellä kotonaan Helsingissä heinäkuussa 2016.
Maaliskuussa 2024 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Kalinaisen sakkorangaistukseen vahingonteosta, joka oli tehty 9. heinäkuuta 2023 helsinkiläisessä Lepakkomies-baarissa.
Tankebyggarorden

Tankebyggarorden oli Ruotsin ensimmäinen kirjallisuusseura. Seura toimi vuosina 1753–1763.
Historia.
Seura perustettiin Tukholmassa vuonna 1753. Seuran perustivat suomalaistaustainen valtiopäivämies, pormestari Anders Gottlieb Herkepaeus, joka oli Herkepeus-suvun jäsen ja kanslianeuvos, runoilija Carl Friedrich Eckleff. Eckleff oli intohimoinen vapaamuurari. 
Seuran ensimmäisiä jäseniä olivat kreivi Gustaf Philip Creutz, kanslianeuvos, runoilija Gustaf Fredrik Gyllenborg ja Ruotsin ensimmäinen feministi, kirjailija Hedvig Charlotta Nordenflycht. Ensimmäisen vuoden lopussa seurassa oli 34 jäsentä. Seura toimi salaseuran tavoin. 
Seuran tarkoituksena oli edistää ruotsin kielen asemaa ja kehitystä. Seura kokoontui viikottain. Seura pyrki ennen kaikkea edistämään valistusta. 
Seura toimi kilpailijana Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademie'lle, jonka oli perustanut Ruotsin kuningatar Loviisa Ulriika vuonna 1753. 
Kirjailija Nordenflychtin menehtyminen vuonna 1763 merkitsi seuran loppua. Seuran tulevaisuus sai lopullisen iskun, kun Creutz nimitettiin Ruotsin suurlähettilääksi Madridiin. Seuraa yritettiin elvyttää uudelleen vuonna 1775, mutta hanke epäonnistui.
Iso Kuumujärvi

Iso Kuumujärvi on rantaviivaltaan mutkitteleva ylänköjärvi Kuhmon pohjoisosassa Kainuussa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Järvi sijaitsee Kuumun kylässä noin 100 kilometriä Kajaanista itäkoilliseen.
Maantiede.
Isoon Kuumujärveen pistää lukuisia niemiä, kuten haarautuva Huutoniemi etelärannalla sekä Jysmänniemi, Materonniemi ja Melkoniemi pohjois- ja itärannalla. Niemet sulkevat sisäänsä lahtia, joista järven luoteisosan Härkölahti on hieman erillään pääaltaasta, kuten myös kaakkoinen Kotalahti. Huutoniemi rajaa länsiosan Likolahtea. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee paikka paikoin varsin lähellä rantaa, ja noin kahdeksasosa järvestä on enintään metrin syvyinen. Vähintään kolme metriä syvää ja enintään neljä metriä syvää aluetta on noin neljäsosa järvestä. Syvin piste, noin yksitoista metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Ison Kuumujärven saariluku on viisi. Laajin saari on järven eteläosan Venäläissaari, jonka pinta-ala on noin 12,5 hehtaaria ja pituus kaakosta luoteeseen noin 900 metriä. Muut saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia.
Ison Kuumujärven luoteisrannalla sijaitsee Niemenkylän asutus. Etelärannalla sijaitsee Kuumu. Järven itäpuolitse kulkee seututie 912, etelä- ja länsipuolitse kulkee paikallistie 19301.
Ison Kuumujärven tulouoma on idästä virtaava Välijoki, joka saa alkunsa Pieneltä Kuumujärveltä (213,9 metriä mpy). Ison Kuumujärven luusua sijaitsee lounaassa, josta alkaa etelään virtaava Kuumujoki.
Ison Kuumujärven vesitilavuus on 9 575 000 kuutiometriä.
Iso Kuumujärvi (59.933.1.001) kuuluu Iso Kuumujärven valuma-alueeseen (59.933), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Änättijärven valuma-alue (59.93) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Iso Kuumujärven valuma-alueella on yksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Iso Kuumujärvi on laajin. Toiseksi laajin on Pieni Kuumujärvi. Alueen pienin vakavesi on noin hehtaarin laajuinen Valkeameri.
Nepalin maanjäristys 2023

Nepalin maanjäristys 2023 tapahtui 3. marraskuuta 2023 kello 23.47, kun 5,7 magnitudin maanjäristys iski Jajarkotin piirikuntaan Nepalissa, ja vaikutti myös ympäristöpiirikunnissa. Ainakin 157 ihmisen on raportoitu kuolleen ja yli 375 loukkaantuneen. Kyseessä on Nepalin pahin maanjäristys sitten vuoden 2015 maanjäristyksen.
Järistys.
Maanjäristys oli voimakkuudeltaan 5,7 momenttimagnitudia. Nepalin maanjäristysseuranta ilmoitti voimakkuuden olleen 6,4 magnitudia. Se tapahtui 3. marraskuuta 2023 kello 23.47 paikallista aikaa noin 32,6 kilometrin syvyydessä. Järistyksen episentrumikeskuksen arvioidaan sijainneen Ramidandan kylässä, Jajarkotin piirikunnassa. Järistyksen jälkeen on raportoitu ainakin 382 jälkijäristystä. Niistä yksi tapahtui 6. marraskuuta, ja sen voimakkuus oli 5,2 magnitudia.
Vaikutukset.
Saman päivän aikana Yhdysvalloissa uutisoitiin ainakin 150 ihmisen kuolleen järistyksessä. Ensimmäisten tutkimusten mukaan yli 4 000 kotia oli vaurioitunut. Tietojen mukaan 213 koulua oli vaurioitunut, joista 91 oli sortunut. Tilastojen mukaan ensiarvio oli, että 1,3 miljoonaa ihmistä olivat olleet maanjäristyksen vaikutusalueella, ja heistä 250 000 vaati välitöntä apua. Vaikutuksia nähtiin yhteensä 12 piirikunnassa.
Kuolleiden määrän arvioidaan olevan ainakin 157. Yli 375 ihmistä on raportoitu loukkaantuneen. Jajarkotin piirikunnassa, jossa episetrumikeskus sijaitsi, raportoitiin 4. marraskuuta 105 kuollutta ja 55 loukkaantunutta. Rukumin piirikunnassa raportoitiin 52 kuollutta ja 85 loukkaantunutta. Arvioiden mukaan kuolleista 82 oli lapsia. Nepalin Punainen Risti arvioi, että tuhoutuneita koteja oli yli 9 000 ja vahingoittuneita noin 19 000 
Reaktio.
Maailman terveysjärjestö lähetti Nepaliin seitsemän lääkintäpakkausta, joista jokaisesta sai lääkintätarpeet 10 000 ihmiselle kolmeksi kuukaudeksi, sekä hätäleikkaustarvikkeita. Nepalin Punainen Risti harkitsi käyttävänsä noin 20–25 prosenttia resursseistaan noin 250 000 ihmisen auttamiseksi. Suomen lähetysseura ilmoitti tukevansa CMC Finlandia saadakseeen nepalilaisille koululaisille ja opettajille psykologista apua.
Pelastustyöt lopetettiin 5. marraskuuta.
Arkusjärvi

Arkusjärvi (myös Argusjärvi) on Parikkalan kirkonkylän eteläpuolella sijaitseva järvi Etelä-Karjalassa. Saarettoman järven pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on noin 56 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Arkusjärvi muodostuu yhdestä selkeäpiirteisestä altaasta, jossa on kaksi leveäsuista lahtea: Ukonojanlahti kaakossa ja Niininiemenlahti idässä. Lahtien välissä sijaitsee Niininiemenkallio, jonka laki on noin 95 metriä merenpinnan yläpuolella. Arkusjärvi syvenee suhteellisen tasaisesti rannoilta kohti keskiosaa. Lähes 40 prosenttia järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Yli neljätoista metriä syvää alaa on vain kaksitoista aaria. Syvin piste, runsaat neljätoista metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla.
Arkusjärven lähistöllä on peltomaata, mutta aivan järven rantaan pellot ulottuvat vain pohjoisessa. Järven itäpuolella on pieniä järviä sekä Pikku Punkaharju ja Vierevienharju. Arkusjärven itäpuolitse kulkee valtatie 6 ja rautatie. Länsipuolitse kulkee paikallistie 14931.
Arkusjärven lähtöuoma on nimetön alle kilometrin pituinen laskuoja, joka päätyy Simpelejärven Pyöriälahteen eli Papinlahteen.
Arkusjärven vesitilavuus on 8 647 000 kuutiometriä.
Arkusjärvi (03.021.1.010) kuuluu Simpelejärven alaosan lähialueeseen (03.021), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Simpelejärven alaosan alue (03.02). Simpelejärven alaosan lähialueella on seitsemäntoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Arkusjärvi on neljänneksi laajin. Laajimmat ovat Simpelejärvi, Haapalahti ja Kivijärvi, joista kaksi viimeksi mainittua ovat vesitilavuudeltaan Arkusjärveä pienempiä.
Kankaanpään helluntaiseurakunta

Kankaanpään helluntaiseurakunta (aik. Kankaanpään Siion-seurakunta) on Kankaanpäässä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1935. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten lisäksi lähetysillat, eläkeläistilaisuudet, nuortentapahtumat, lastenkerhot sekä miestenillat ja naistenpäivä. Seurakunnassa on 210 jäsentä.
Historia.
Helluntaiherätyksen toiminta Kankaanpäässä sai alkunsa Eino Heinosen ja Urho Salmion elokuussa 1920 pitämistä kokouksista. Puhujat tulivat tuolloin Jämijärveltä. Heinonen vieraili Kankaanpäässä uudelleen vuonna 1921. Vuonna 1931 Yrjö Lainen piti kokouksia Kankaanpäässä ja hänen toimintansa seurauksena syntyi herätystä. Ensimmäinen kastetilaisuus pidettiin 1932.
Kankaanpään helluntaiseurakunta perustettiin Veneskosken Maamiesseuran talossa 3. kesäkuuta 1935. Frans Virtasen kuoleman jälkeen seurakunnan toiminta jäi viideksi vuodeksi Elviira Virtasen ja eräiden muiden sisarten varaan.Martta rantalan kodista tuli vuonna 1943 seurakunnan kokoontumispaikka. Ensimmäiset Satakunnan veljespäivät pidettiin Kankaanpäässä 1947. Seurakunta järjestäytyi uudelleen vuonna 1948.
Vuonna 1954 seurakunnan nimi muutettiin Siion-seurakunnaksi. Paavo Kauhanen oli seurakunnan ensimmäinen päätoiminen saarnaaja ja hänen kaudellaan seurakunnan jäsenmäärä kaksinkertaistui. Kauhasen aikana seurakunta kasvoi noin sataan jäseneen ja kokoontui Forsbergin talon yläkerrasta vuokratussa rukoushuoneessa. Seurakunta aloitti solutoiminnan vuonna 1981.
Rukoushuone.
Kankaanpäässä kokoonnuttiin pitkään Kirkkovainiolla, kunnes vuoden 1960 lopussa seurakunta sai tilat Jäniskankaan talosta Rauhankadun varrelta. Oman tontin seurakunta osti vuonna 1965. Vilho Mäkelän kaudella seurakunta aloitti rakennustyöt oman temppelin rakentamiseksi. Rukoushuone vihittiin käyttöön 27. marraskuuta 1966. Rukoushuone remontoitiin täysin vuonna 1983.
Saarnaajat.
Kankaanpään helluntaiseurakunnan saarnaajina ovat toimineet:
Hannu Lindholm

Hannu Antero Lindholm (s. 20. syyskuuta 1947 Turku) on suomalainen lavastaja. Hän teki uransa suurimmalta osin Tampereen Työväen Teatterissa ja Porin teatterissa. Lindholm vieraili Suomen Kansallisteatterissa, Kansallisoopperassa ja useissa kaupunginteattereissa.
Ura.
Turun piirustuskoulussa kuvataidetta kaksi vuotta opiskellut Lindholm aloitti lavastajan uransa Vaasan kaupunginteatterissa 1970–1975, jatkoi Porin teatterissa 1975–1990 ja Turun kaupunginteatterissa 1990–1993. Pisin kiinnitys hänellä oli Tampereen Työväen Teatteriin: 1993–2023. Lisäksi Lindholm toimi vierailevana lavastajana Suomen Kansallisteatterissa sekä Lahden, Helsingin, Espoon, Oulun ja Kuopion kaupunginteattereissa. Lindholm lavasti myös muutamia Suomen Kansallisoopperan tuotantoja.
Lindholm ensimmäinen lavastus oli "Nummisuutarit" (1970). Kaikkiaan hän lavasti yli 200 näytelmää. Lindholmin lavastuksia ovat esimerkiksi "Mielipuolen päiväkirja" (Suomen Kansallisteatteri, 1980) ja "Selman juonet" (Suomen Kansallisteatteri, 1991). Tampereen Työväen Teatterissa hän lavasti näytelmät "Näköala sillalta" (1996), "Kesäyön uni" (2002), "Niskavuoren nuori emäntä" (2003), "Kauppamatkustajan kuolema" (2006), "Vuonna 85" (2006), "Fanny ja Alexander" (2010), "Anna Liisa" (2011), "Näillä palkoilla ei makseta!" (2014) ja lukuisia muita. Suomen Kansallisoopperan lavalle Lindholm lavasti muun muassa teoksen "Pohjalaisia" (2009).
Lindholm sai näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2003.
Siikaisten helluntaiseurakunta

Siikaisten helluntaiseurakunta on Siikaisissa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1936. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten lisäksi Elämän leipä -tilaisuudet, rukouskokoukset, päiväkokoukset, ystäväpiiri, Sanan valossa -illat, raamattupiirit ja telttakokoukset.
Historia.
Helluntaiherätyksen toiminta Siikaisissa sai alkunsa syyskuussa 1933 Otamolla järjestetyssä helluntaikokouksessa. Kokouksia jatketiin myös lokakuussa. Ensimmäinen kastetilaisuus pidetttiin Heikkilän Vatajassa 15. heinäkuuta 1934. Tuolloin kastettiin 12 uskoon tullutta. Kastetilaisuudet vetivät paljon kansaa ja ensimmäisessä tilaisuudessa oli paikalla noin 2500 ihmistä.
Helluntaiherätyksen kokoukset keräsivät paljon väkeä ja myös vastustus oli ankaraa. Siikaisten seurakunta järjestäytyi 19. huhtikuuta 1936. Sotien jälkeen Pomarkun herätys ulottui myös Siikaisiin.
Sigerfjord

Sigerfjord on taajama Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 818 vuonna 2023.
Strand (Sortland)

Strand on taajama Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 781 vuonna 2023.
Laura Munsterhjelm

Laura Munsterhjelm (o.s. Heimo, s. 1964) on suomalainen elokuva- ja televisionäyttelijä ja näyttelijöiden agentti. Hän on näytellyt muun muassa Kustaavan roolin televisioelokuvassa "Niskavuoren nuori emäntä" ja Tanjan roolin komediassa "Apinan vuosi".
Ura.
Munsterhjelm perusti Suomen ensimmäisen näyttelijäagentuurin nimeltään Actors in Scandinavia ja työskentelee sen omistajayrittäjänä.
Munsterhjelm on tehnyt useita elokuvarooleja alkaen vuodesta 1983, jolloin hän näytteli Tanjaa Janne Kuusen ohjaamassa komediassa "Apinan vuosi". Vuonna 1985 Munsterhjelm näytteli Irinaa Renny Harlinin ohjaamassa toimintaelokuvassa "Jäätävä polte" ja 1987 hänellä oli iso sivuosa Kustaavana Kalle Pursiaisen ohjaamassa televisioelokuvassa "Niskavuoren nuori emäntä". Vuonna 1992 Munsterhjelm näytteli sivuosan Anssi Mänttärin draamakomediassa "Mestari" ja vuonna 1995 hänellä oli Ritvan rooli Markku Pölösen draamakomediassa "Kivenpyörittäjän kylä". Vuonna 2000 Munsterhjelm näytteli sivuosan Pölösen elämäkertaelokuvassa "Badding". Vuonna 2013 hänellä oli lääkärin rooli Dome Karukosken elokuvassa "Leijonasydän".
Munsterhjelmin televisiorooleja ovat muun muassa Kristiinan osa sarjassa "Isku suoneen" (1988), Hilkka Saarenmaa sarjassa "Jäähyväiset ilman kyyneleitä" (1999) ja Kielo minisarjassa "Kirjava silta" (2000).
Sortlandsavisa

Sortlandsavisa oli Sortlandin kunnassa Norjassa vuosina 2008–2017 ilmestynyt paikallislehti, jonka enemmistöomistajana oli "Harstad Tidende". Suurimmillaan lehden levikki oli noin 1 600 vuonna 2010.
Sortlandin kirkko

Sortlandin kirkko () on Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1901.
Indre Eidsfjordin kirkko

Indre Eidsfjordin kirkko () on Sortlandin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1970.
Gustav Natvig-Pedersen

Gustav Natvig-Pedersen (18. elokuuta 1893 Stavanger – 27. heinäkuuta 1965) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1937–1953 ja toimi niiden puhemiehenä 1949–1953.
Suomen Maanviljelijäin Kauppa

Suomen Maanviljelijäin Kauppa Osakeyhtiö (SMK) oli 1900-luvun taitteessa perustettu suomalainen maatalousalan kauppa- ja teollisuusyritys, joka 1980-luvun puolivälissä muuttui kehitysyhtiöksi nimeltä Finvest Oy. SMK:n kanssa kilpailevia valtakunnallisia yrityksiä olivat Hankkija, Labor, Maantuote ja Mylly Oy ja Maanviljelyskauppa sekä kaupan keskusliikkeiden Keskon, SOK:n ja OTK:n maatalousosastot.
Historiaa.
Yrityksen perusti vuonna 1897 Gustaf Wilhelm Osonen Tampereelle nimellä Hämeen Maanviljelijäin Kauppa, kunnes nimi vaihdettiin valtakunnalliseksi laajentunutta toimintaa kuvaavaksi vuonna 1925. 1930-luvun taitteessa yritykseen fuusioitiin P. Sidorow Suomalainen Kalustokauppa. Yritys aloitti kauppaliikkeenä, mutta eteni teollisuuteen perustamalla viljamyllyn Hämeenlinnaan 1933, Poriin 1938, Mikkeliin 1939 ja Kuopioon 1943, sitten leipätehtaan Kuopioon 1944 ja myllyn Järvenpäähän 1949. 1950-luvun alussa SMK:lla oli myös rehusekoittamot Helsingin Malmilla ja Järvenpäässä, traktori- ja autokorjaamot Tampereella, Malmilla ja Kuopiossa sekä radiokorjaamo ja sähkötyöpaja Tampereella. Yrityksellä oli tuolloin koneosasto, auto- ja traktoriosasto, saha- ja myllykoneosasto, meijerilaiteosasto, rehu- ja lannoiteosasto, siemenosasto, puutarhaosasto, viljaosasto ja sähköosasto. 
1930-luvulla SMK:n pääomistajia olivat Lohjan Kalkkitehdas Oy ja Paraisten Kalkkivuori Oy, kunnes vuonna 1940 SMK:n osti Rosenlew. Vuonna 1943 valmistui uusi pääkonttori Tampereen Hämeenkatu 7:ään, talvisodan pommituksissa tuhoutuneen entisen paikalle. Läpi 1950-luvun SMK:n henkilöstömäärä oli noin 800.
Osuuskaupparyhmä SOK osti kolmanneksen SMK:n osakkeista 1968 riitaannuttuaan siihenastisen yhteistyökumppaninsa Hankkijan kanssa, ja lisää vuosina 1970 ja 1972 niin, että ostojen ja vuonna 1970 järjestetyn osakeannin jälkeen SOK jäsenosuuskauppoineen omisti SMK:n 90-prosenttisesti. 1970-luvun mittaan SOK siirsi SMK:n liiketoimintaa pala palalta itselleen niin, että SMK:lle jäi lopulta vain pientä vaihtotraktorien kauppaa ja kunnostusta. 
Johtohenkilöitä.
SMK:n ensimmäinen toimitusjohtaja oli Riku Fagersten. Vuodesta 1925 vuoteen 1953 SMK:n toimitusjohtajana oli kauppaneuvos Werner Oesch. Hallitusta johti yhtiön perustamisesta kuolemaansa 1941 asti kunnallisneuvos Otto Thuneberg. Oeschin jälkeen toimitusjohtajaksi tuli Ilmari Säntti, ja vuosina 1964–1970 toimitusjohtajana toimi Jaakko Meurman. 
Finvest Oy.
Loppuvuodesta 1984 SOK myi SMK-osakkeensa usealle suuryritykselle, jotka muodostivat SMK:sta kehitysyhtiö Finvestin. Vuonna 1990 sen isoksi omistajaksi tuli Kai Mäkelän Nobiscum Oy ja 1992 edelleen Kalle Isokallion Oy Deltaboni Ab. Vuonna 1995 Ehrnroothit ja Kari Stadigh ostivat enemmistön Finvestistä ja liittivät siihen omistamansa Jaakko Pöyry -yhtiön. Finvest pilkottiin osiin ja lopetettiin vuonna 2000.
The Prettiest Star

The Prettiest Star on brittimuusikko David Bowien alun perin vuonna 1970 julkaistu musiikkikappale. Bowie kirjoitti kappaleen kumppaninsa Angie Bowien innoittamana. Se on Bowielle epätyypillisesti rakkauslaulu.
Kappaleessa vierailee Marc Bolan, joka soittaa kitaraa. Tuottaja Tony Visconti halusi tuoda kaksi nousevaa tähteä samaan studioon. Viscontin mukaan äänitysssessio sujui hyvin siihen asti, kunnes Bolanin vaimo June ilmaisi mielipiteenään, että Bolan on liian hyvä soittamaan Bowien levyllä.&lt;ref name="Immonen/82"&gt;Immonen 2016, s. 82.&lt;/ref&gt; 
”The Prettiest Star” ilmestyi singlenä mutta ei saavuttanut listamenestystä. Singleä myytiin tiettävästi alle 8 000 kappaletta, mikä oli suuri pettymys edellisen ”Space Oddity” -singlen menestyksen jälkeen. Yhdysvalloissa single jätettiin kokonaan julkaisematta.
Bowie levytti kappaleen uudelleen vuonna 1972 ja julkaisi sen seuraavana vuonna ilmestyneellä albumillaan "Aladdin Sane". Versio on alkuperäistä glam rock -vaikutteisempi. Kitaraa soitti Mick Ronson, joka kopioi alkuperäiset Bolanin soittamat osuudet lähes nuotilleen. Versioon lisättiin myös doo-wop-taustalaulu, puhallinsektio, aggressiivinen piano ja raskaampi rytmi. 
Kokoonpano.
 1970 versio 
 1973 versio
Gerrit

Gerrit on etunimi, joka voi viitata muun muassa seuraaviin:
Gerrit (ohjelmisto)

Gerrit on web-sovellus, jota käytetään koodin katselmointiin. Gerritin avulla ohjelmistoprojektiin osallistuvat henkilöt voivat arvioida ohjelmakoodin ennen sen ottamista osaksi projektia. Gerrit on julkaistu avoimena lähdekoodina Apache 2.0 -lisenssillä. Gerrit rakentuu Git-versionhallintajärjestelmän päälle.
Historia.
Google kehitti Mondrian-työkalun koodin katselmointiin, mutta se oli sidoksissa Perforce-versionhallintajärjestelmään sekä Googlen omiin palveluihin. Mondrian koettiin hyödylliseksi ja osia siitä julkaistiin Rietveld-projektissa, jota käytettiin Android Open Source Projectissa (AOSP). Työkalu kuitenkin erkaantui alkuperäisestä muutoksien myötä ja kirjoitettiin uudelleen, sekä se nimettiin uudelleen arkkitehti Gerrit Rietveldin mukaan.
Käyttäjät.
Gerritiä käytetään muun muassa Androidin ja Chromiumin kehityksessä.
Maria Malm

Maria Malm, o.s. Nyman (16. marraskuuta 1726 Pietarsaari – 5. huhtikuuta 1803 Pietarsaari) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja, Suomen kaikkien aikojen varakkaimpia ja menestyneimpiä naiskauppiaita.
Pietarsaaressa syntyneen ja siellä koko ikänsä vaikuttaneen Maria Malmin vanhemmat olivat kauppias Matts Nyman ja Beata Back ja puoliso vuodesta 1747 kauppias, laivanvarustaja ja raatimies Niclas Malm (1724–1785). He saivat kaksitoista lasta, joista Anna Catharina (1762–1833) oli kauppaneuvos Adolph Lindskogin puoliso ja Pehr (1768–1827) kauppaneuvos. Maria Malm toimi itse kauppiaana ja laivanvarustajana miehensä kuoleman jälkeen 1785–1799.
Maria Malmin puolisosta Niclas Malmista tuli ensin appensa apulainen, porvarinoikeudet hän sai 1754 ja peri apen kuoltua tämän liiketoimet. Kun Niclas Malm kuoli 1785, hänen leskensä jatkoi menestyksekästä liiketoimintaa ja laivojen varustamista. Jo miehensä kuolinvuonna hän oli mukana varustamassa fregatti "Orionia" ja vuonna 1788 hän rakennutti oman kaljaasi "Eilandin". Liiketoimintaa Maria Malm harjoitti aina syksyyn 1799 asti, 73-vuotiaaksi.
Saslikki

Saslikki () on grillattu varrasruoka, joka on lähtöisin Venäjän ja nykyisen Georgian alueelta. Siihen käytetään useimmiten lampaanpaistia, rasvaista sianlihaa ja sipulia sekä etikkaa ja öljyä sisältävää marinadia. Se on juhlaruoka mutta myös arkisempi piknikruoka. Georgiassa eli entisessä Gruusiassa saslikkiin käytetään joskus kirsikkatomaatteja ja omenanlohkoja ja marinadiin saatetaan käyttää punaviiniä. Joskus lampaanliha voidaan korvata esimerkiksi hirvenlihalla.
Biratnagarin lentoasema

Biratnagarin lentoasema on Biratnagarissa, Nepalissa sijaitseva sisämaanlentojen lentoasema. Se avattiin lentoliikenteelle 6. heinäkuuta 1958. Lentoasemalla on yksi itä-länsisuuntainen 1 500 metriä pitkä ja 30 metriä leveä kiitotie. Biratnagarin lentoasemaa pidetään maan toiseksi kiireellisimpänä sisämaanlentojen asemana Pokharan lentoaseman jälkeen.
Biratnagarin lentoasemaa suunnitellaan laajennettavaksi kansainväliseksi lentoasemaksi.
Aino Lindeman

Aino Gustaf Gottfrid Lindeman (2. huhtikuuta 1866 Vaasa – 21. joulukuuta 1929 Vaasa) oli suomalainen agronomi ja liikemies, jonka perustamia yrityksiä ovat Ab Aino Lindeman Oy, monet kalaverkko- ja nuottakutomot sekä Venäjältä öljytuotteita vuosina 1910–1914 tuonut Ab Atlas-Öljy Oy. Verkonpunontaa jatkaa nykyisin Vaasan Raippaluodossa toimiva perheyritys Oy Lindeman Ab, ja Aino Lindemaniin juontaa juurensa myös kiinteistöyhtiö Oy Lindeman-Invest Ab.
Aino Lindeman syntyi Vaasassa 1866. Hän valmistui Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta 1888 ja kävi sitten yksivuotisen maanviljelyskoulun Sipoon Söderkullassa. Hän toimi Ruotsinpyhtäällä Strömforsin ruukin tilanhoitajana, kunnes perusti oman yrityksensä 1895 synnyinkaupunkiinsa Vaasaan eli silloiseen Nikolainkaupunkiin. Ab Aino Lindeman Oy harjoitti 1900-luvun alkupuolella vientiä, tuontia ja tukkukauppatoimintaa ja teollisuutta. Lindeman perusti Suomen ensimmäisen mallastehtaan Vaasan Klemettilään olutpanimoita palvelemaan. Sen tuotanto laajeni sittemmin ohramaltaista ruismaltaisiin. Mallastehtaan rakennus 1930-luvun lopusta on yhä osoitteessa Varastokatu 5–7.
Vuonna 1908 Ab Aino Lindeman Oy osti Anton Blomqvistin perustaman kalaverkkotehtaan Vasa Nätfabrik, jonka tuolloin omisti Vaasan Puuvilla Oy. Vetokannaksella toimineesta Vaasan Verkkotehtaasta oli vuoteen 1950 mennessä kasvanut Suomen suurin kalaverkkojen tekijä. ALW-tuotemerkkiä käyttäneet kalaverkot ja -nuotat kudottiin irlantilaisesta pellavasta sekä amerikkalaisesta ja egypti]]läisestä puuvillasta. Vuodesta 1937 kalaverkkoja kutoi myös Björköbyssä sijainnut, keksijä Anders Ohlsin kanssa perustettu tytäryritys.
Aino Lindeman kuoli 1929, mutta hänen aloittamansa liiketoiminta laajeni edelleen monille uusille aloille. Ab Aino Lindeman Oy:n tytäryrityksiä olivat muun muassa Oy Auto-Velo Ab, vaasalaispanimo Bock, Kajana Hemmans Ab, Oy Lindeman-Mekan Ab, Oy Lindeman Trawl Ab (Oy Hangon Trawl Ab), Oy Ostro Ab, Oy Pyydys Ab, Vaasan Kutomo Oy, Vaasan Matto Oy, Vaasan Saippua Oy, Oy Vaasan Vaunu ja Traktori Ab, Wasa Ångbryggeri Ab, Verkkoteollisuus Oy, Ålands Trawl Ab, AB Laxen Fiskredskapsfabrik (Uumaja, Ruotsi) ja A/S Nibirlon (Bergen, Norja). Oljesta puristettuja Ol-Ha-rakennuslevyjä valmisti tytäryhtiö Oy Olkirakenne – Halmbygge Ab. Lindeman-yhtiön välittämiä kauppatavaroita olivat siemenet ja siemenviljat, välimerensuola, rehut ja lannoitteet sekä jäkälä ja tuohi. 1950-luvun taitteessa Lindemanin yritykset työllistivät noin 150 henkilöä.
Jomolhari

Jomolhari tai Chomolhari (, ) on Bhutanissa Paron piirikunnassa sijaitseva 7 326 metriä korkea vuori. Jomolharilla on historiansa aikana uskottu olevan yhteyksiä jumalattariin, ja sen lähistöllä asuneet pelkäsivät tulevansa pudotetuksi alas vuorelta, jos sinne yrittäisi kiivetä. Sinne kiivettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937, ja nykyään se on vaeltajien suosiossa. Jomolhari on myös Paro Chhu -joen alkulähde. 
Jomolhari Mountain Festival on vuotuinen tapahtuma, jolla juhlitaan Lingzhi Gewogin historiaa. Vuonna 2023 sen isäntäkaupunkina toimi Soe gewogin kylä.
Kanelisieppari

Kanelisieppari ("Pyrrhomyias cinnamomeus") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kanelisieppari kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat tumman vihertävän ruskeat. Päälaella on keltainen laikku. Linnun siivet ja pyrstöt ovat mustat ja siivissä on kaksi punaruskeaa raitaa ja punaruskea siipipeili. Kanelisiepparin rinta ja vatsa ovat punaruskeat. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kanelisiepparia tavataan Venezuelasta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät sekä niiden aukiot ja reunamaat 700–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Kanelisieppari liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä.