tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johanna Suomi

Johanna Marianna Suomi (s. 24. joulukuuta 1976 Helsinki) on suomalainen kemian tohtori, joka työskentelee Ruokaviraston tutkimusprofessorina elintarvikkeiden riskejä arvioiden. Hänet nimitettiin tutkimusprofessorin tehtävään viisivuotiskaudeksi 2022–2027. Suomen tieteellinen toiminta keskittyi vuoteen 2011 asti analyyttiseen kemiaan ja sen jälkeen hän paneutui elintarviketurvallisuuteen.
Suomi on tuonut tiedotusvälineissä esille muun muassa kalan syömisen positiivisia terveysvaikutuksia ja suositellut runsaampaa kotimaisen kalan syömistä. Vaikka kaloista voidaan mitata periaatteessa haitallisia aineita kuten PFAS-yhdisteitä, viikottaisen kalansyömisen hyödyt ovat 75-kertaiset laskennallisiin haittoihin verrattuna. Kalaa voi syödä huoletta ainakin kahdesti viikossa; ainakin 200 grammaa syödystä kalasta olisi hyvä olla rasvaista kalaa kuten lohta, muikkua tai lahnaa.
Suomi kirjoitti ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulussa 1995 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1998. Hän väitteli filosofian tohtoriksi analyyttisen kemian alalta Helsingin yliopistossa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjatutkimuksensa (2002) oli otsikoitu "Micellar electrokinetic capillary chromatography in the analysis of iridoid glycosides in Melitaea cinxia and its host plants". Lisäoppian hän hankki suorittamalla Koulutuskeskus Salpauksessa johtamisen ja yritysjohtamisen erikoisammattitutkinnon 2021.
Työurallaan Suomi on toiminut opettavana tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa 2003–2009 ja sitä seuranneessa Aalto-yliopistossa 2010–2011. Sieltä hänen urapolkunsa johti erikoistutkijaksi ja yksikönjohtajan sijaiseksi Elintarviketurvallisuusvirasto Eviraan vuosiksi 2011–2018 ja samoihin tehtäviin Eviran seuraajaan Ruokavirastoon vuosiksi 2019–2022. Farmakognosian eli rohdosopin dosentuuri Suomella on ollut Helsingin yliopistossa vuodesta 2006 lähtien. Sivutoimenaan hän toimi Valtion ravitsemusneuvottelukunnan jäsenenä 2017–2023.
Suomi on toiminut asiantuntijana monessa kansallisessa verkostossa, pitänyt kymmeniä julkisia luentoja ja antanut lukuisia haastatteluja. Hän on kirjoittanut noin 40 artikkelia tieteellisiin julkaisuihin, kymmeniä artikkeleita suomalaisiin asiantuntijalehtiin, parikymmentä tieteellistä raporttia sekä oppaita ja opintomonisteita. Suomen kirjoittamiin teoksiin lukeutuu myös Otavan julkaisema yliopistotasoinen tietokirja "Kemiallisen näytteen esikäsittely" (2009; ).
Johanna Suomen isä on ulkoasiainneuvos ja historiantutkija Juhani Suomi.
Sielun matka Jumalaan

Sielun matka Jumalaan () on Bonaventuran teos vuodelta 1259.
Teosta pidetään lyhyydestään huolimatta yhtenä kristillisen kirjallisuuden huomattavimmista teoksista, ja yhtenä keskiajan edustavimmista kirjoista. Se on samaan aikaan filosofinen ja teologinen teos, keskiajan spiritualiteetin summa ja näyte fransiskaanisääntökunnan ajattelusta. Lisäksi se viitoittaa tietä uudelle luonnon arvostamiselle ja myös sen empiiriselle tutkimiselle. Bonaventura jatkaa teologisesti platonilais-augustinolaista linjaa. Teoksen suomennoksessa latinan sana "speculatio" on käännetty tähyämiseksi. "Mens" on suomeksi lähinnä "mieli" mutta tarkoittaa myös korkeampia sielunkykyjä yhdessä: muistia, ymmärrystä ja tahtoa. Otsikossa se on yleiseen tapaan käännetty vain "sieluksi",
Teoksen sisällys:
Seagulls

Seagulls (seagull = ) tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Ahti Reijonen

Teemu Ahti Tapio Reijonen (12. helmikuuta 1933 Liperi – 27. huhtikuuta 2021 Joensuu) oli suomalainen yritysjohtaja ja tekstiiliteknologian professori.
Ahti Reijonen syntyi opettajien Arthur Reijonen ja Kerttu Lavikainen perheeseen. Hän avioitui 1956 hammaslääkäri Pirkko Liisa Marjatta Elon kanssa. Reijonen tuli ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta 1951 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1955 ja tekniikan lisensiaatiksi 1963.
Reijonen oli Porin Puuvillan kutomon insinööri 1955–1958, Finlayson-Forssan insinööri 1961–1964 ja Finlayson-yhtymän kehityspäällikkö 1966–1971 ja johdon erikoistehtävissä 1971–1975. "Tekniikan Aikakauslehden" erikoistoimittaja hän oli 1959–63 ja päätoimittaja 1964–1966. Teknillisen korkeakoulun tekstiiliteknologian assistenttina Reijonen toimi 1958–1961, vt. professorina 1969–1971 ja professorina 1971–1977. Tampereen teknillisessä korkeakoulussa hän oli tekstiiliteknologian professori 1977–1998. Reijosella oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Elias Syrjä

Elias Syrjä (s. 28. elokuuta 1998) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee slopestylessa ja big airissa. Hän on big airin MM-mitalisti. Hän edustaa Freestyleseura Moebiusta.
Syrjä sijoittui Park Cityn MM-kilpailuissa 2019 big airissa 21:nneksi ja slopestylessa 22:nneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän oli slopestylessa yhdestoista ja big airissa 28:s. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti big airissa hopeaa ja sijoittui slopestylessa 15:nneksi.
Syrjä kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Cardronassa elokuussa 2017. Toisessa maailmancupkilpailussaan, Milanon big airissa marraskuussa 2017, hän sijoittui seitsemänneksi ja kaksi viikkoa myöhemmin Mönchengladbachin big airissa neljänneksi. Hän on sijoittunut big airissa neljänneksi myös Destnessä helmikuussa 2020, Churissa lokakuussa 2024 ja Kreischbergissä tammikuussa 2025, ja se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa. Big airin maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui viidenneksi kausilla 2017–2018 ja 2019–2020, seitsemänneksi kaudella 2024–2025, kahdeksanneksi kaudella 2023–2024 ja kymmenenneksi kaudella 2018–2019.
Ivan Tavčar

Ivan Tavčar (28. elokuuta 1851 – 19. helmikuuta 1923) oli Itävalta-Unkarissa vaikuttanut slovenialainen poliitikko, kirjailija ja lakimies. Tavčar toimi esimerkiksi Ljubljanan pormestarina ja johti Kansallista edistyspuoluetta. Hän tuki ajatusta Slovenian autonomiasta ja eteläslaavien Jugoslaviasta.
Elämäkerta.
Ivan Tavčar syntyi 28. elokuuta 1851 Poljanen kylässä lähellä Škofja Lokan kaupunkia nykyisessä Sloveniassa ja tuolloisessa Itävalta-Unkarissa. Hänen perheensä olivat köyhiä talonpoikia ja Tavčar oli yksi perheen monista lapsista.
Tavčar opiskeli lakia Wienin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1875. Valmistumisen jälkeen Tavčar harjoitti lakia ja perusti lopulta vuonna 1884 oman lakitoimistonsa Ljubljanassa. 1870-luvun alussa Tavčar kiinnostui teologi Anton Mahničin teorioista ja nationalismista. Mahničin ajatusten pohjalta hän yhdisteli kansallismielisyyteen katolilaisuutta ja saksalaisvastaisuutta. Tavčar alkoi tukea Slovenian autonomiaa. Näihin aikoihin hän tutustui myös Ivan Hribariin, jonka kanssa Tavčar alkoi julkaista lehteä "Slovan". Vuonna 1894 Tavčar ja Hribar nousivat kansallisen liberaalipuolueen johtoon ja puolue nimettiin vuonna 1905 kansalliseksi edistyspuolueeksi. Puolue vastusti Itävalta-Unkarin habsburgeja, näiden kanssa yhteistyötä tehneitä liberaaleja, sekä konservatiivista papistoa. Ajatukseen autonomiasta alettiin liittää idea panslaavilaisuudesta ja Jugoslaviasta eli eteläslaavien yhteisvaltiosta.
Tavčarin ja Hribarin puolue alkoi saada kannatusta Krainin herttuakunnassa Itävalta-Unkarin slovenialaisissa osissa. Tavčar itse valittiin Ljubljananan kaupunginvaltuustoon vuonna 1884 ja hän oli sen jäsen vuoteen 1921 saakka. Hän toimi myös kaupungin varapormestarina vuosina 1909–1910 ja pormestarina 1911–1921. Vuosina 1901–1906 hän oli Itävallan kansallisneuvoston jäsen . Politiikan ohella Tavčar harjoitti liiketoimintaa ja vuonna 1900 hän oli mukana perustamassa Slovenian ensimmäistä pankkia, toimien sen johtajana vuosina 1916–1923.
Itävalta-Unkari hajosi ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Tavčar kannatti hajoamisen seurauksena syntynyttä Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa. Hänen terveytensä oli kuitenkin maan itsenäistyessä huono, eikä hän osallistunut enää aktiivisesti politiikkaan. Tavčar kuoli Ljubljanassa 19. helmikuuta 1923.
Tavčar kirjoitti elämänsä aikana useita teoksia, kuten 12. osaisen romaanin "Med gorami" (1876–1888). Muita hänen teoksiaan töitään ovat "Izza kongresa" (1905–1908), "Cvetje v jeseni" (1917) ja "Višoška kronika" (1919). Kahdeksanosainen kokoomateos "Zbrano delo" julkaistiin Tavčarin kuoleman jälkeen vuosina 1951–1959.
Tartaria

Tartaria on historiallinen nimitys alueesta, johon kuului Siperia, osia Keski-Aasiasta ja nykyisestä Mongoliasta ja Lähi-idästä, jonne Tartarian alue ulottui Afganistaniin. Nimitystä käyttivät venäläiset ja eurooppalaiset. Tartaria nimitys on yhdistetty tataareihin. Tataareihin liittyen myös tartarpihvien ja tartarkastikkeen alkuperäistä alue Keski-Aasiassa kuului Tartariaksi kutsuttuun alueeseen.
Michael Köhlmeier

Michael Köhlmeier (s. 15. lokakuuta 1949 Hard, Vorarlberg) on itävaltalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Der Peverl-Toni und seine abenteuerliche Reise durch meinen Kopf" ilmestyi vuonna 1982. Romaanien lisäksi Köhlmeier on kirjoittanut muun muassa runoja, elokuvakäsikirjoituksia ja laulujen sanoituksia, joissa hän käyttää kotiseutunsa murretta. Köhlmeier on toiminut myös juontajana television keskusteluohjelmissa.
Lamberto Bava

Lamberto Bava (s. 3. huhtikuuta 1944 Rooma) on italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on italialaisohjaaja Mario Bavan poika. Lamberto Bavan isoisä on puolestaan erikoistehostetaiteilijana ja ohjaajana tunnettu Eugenio Bava. Elokuvaohjaaja Fabrizio Bava on Lamberto Bavan poika.
Bava tunnetaan lajityyppielokuvien, erityisesti giallo-, kauhu-, jännitys- ja fantasiaelokuvien ohjaajana. 
Lamberto Bava aloitti elokuvauransa toimimalla isänsä apulaisohjaajana yli 10 vuoden ajan. Vuonna 1980 hän debytoi esikoisohjauksellaan "Macabro". Lisäksi hän on työskennellyt esimerkiksi elokuvaohjaaja Joe D’Amaton ja Ruggero Deodaton tuotannoissa. Myöhemmin Lamberto Bava on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi elokuvaohjaaja Dario Argenton kanssa.
1990-luvun alusta lähtien Bava ohjasi enemmän televisiotuotantoja. Yksi hänen tunnetuimpia teoksiaan televisiotuotannoista on "Fantaghirò"-fantasiasarja.
Bavan tunnetuimpana teoksena pidetään kauhuelokuvaa "Dèmoni" (1985), jonka hän teki yhteistyössä Dario Argenton kanssa. Elokuvan on arvioitu jääneen erääksi italialaisen kauhuelokuvan viimeisiksi menestystapauksiksi 1980-luvulla.
Lamberto Bava on toisinaan käyttänyt elokuvissaan pseudonyymiä ”John Old Jr.”, jota pidetään kunnianosoituksena hänen omalle isälleen. Mario Bava on käyttänyt aikanaan pseudonyymiä ”John M. Old”. 
Vuonna 2021 Lamberto sai tunnustuspalkinnon Heroes International Film Festivalilla Roomassa. 
Vuonna 2014 Bava debytoi kirjailijana kauhuromaanillaan "Solo per noi vampiri". Vuonna 2020 julkaistiin hänen toinen romaaninsa "Il terzo giorno".
Don Rosan kootut

Don Rosan kootut on vuosien 2011 ja 2012 aikana julkaistu sarjakuvakirjakokoelma, joka sisältää kronologisessa järjestyksessä koko Don Rosan julkaistun Disney-tuotannon. Kirjasarja julkaistiin kolmessa osassa, jossa jokaisessa oli kolme kovakantista kirjaa suojakotelossa. Kirjasarjaa ei koskaan myyty kirjakaupoissa, vaan se oli lyhyen aikaa saatavilla pelkästään suoraan kustantajalta tilaamalla.
Maunu Eerikinpojan vapauskirje

Maunu Eerikinpojan vapauskirje on asiakirja, joka laadittiin 8. päivänä heinäkuuta 1319 Maunu Eerikinpojan kuninkaanvaaleissa Uppsalassa. Dokumentissa tuore kuningas vahvisti kirkon ja aatelin privilegiot ja sitoutui tiettyihin periaatteisiin valtakunnan hallitsemisessa, käytännössä rajoittaen omia valtaoikeuksiaan. Vapauskirje liitettiin myöhemmin osaksi Maunu Eerikinpojan maanlakia ja säilyi voimassa vuoteen 1719 asti.
Sittemmin sitä on toisinaan verrattu Englannin kuningas Juhana Maattoman hyväksymään Magna Cartaan ja pidetty jopa Ruotsin ensimmäisenä perustuslakina. 
Tausta.
Kuningas Maunu Ladonlukon kuoltua vuonna 1290 Ruotsin valtaistuimelle nousi hänen vanhin poikansa Birger Maununpoika. Pian valtaan astumisensa jälkeen Birger ajautui konfliktiin nuorempien veljiensä Eerikin ja Valdemarin kanssa. Valtakamppailua ja -kilpailua jatkui aina vuoteen 1317 asti, jolloin Birger vangitsi veljensä Nyköpingin linnaan (ks. Nyköpingin pidot), jossa herttuat kuolivat seuraavana vuonna – huhujen mukaan nälkään ja pahoinpitelyyn. Kuningas ei ollut kuitenkaan varautunut veljiensä kannattajien reaktioon, jotka heti käynnistivät täysimittaisen sodan Birgeriä vastaan, pakottaen hänet hylkäämään valtaistuimensa ja pakenemaan Tanskaan.
Valtakunnan johtavat henkilöt kokoontuivat valitsemaan uutta kuningasta vuonna 1319. Ehdokkaaksi oli asetettu kuolleen herttua Eerikin kolmevuotias poika Maunu. Ylimystö käytti hyväkseen kruunun heikkoa asemaa ja hyväksytti vapauskirjeenä (ruots. frihetsbrevet) tunnetun asiakirjan, jossa kuninkaan valtaoikeuksia heikennettiin.
Sisältö.
Vapauskirjeessä vahvistettiin kirkon ja aatelin privilegiot, valtaneuvoston asema virallistettiin ja annettiin vakuudet mielivaltaista verotusta vastaan säätämällä, ettei uusia veroja voitu asettaa ilman valtaneuvoston ja rahvaan hyväksyntää ja kieltämällä verojen kerääminen kaikilta paitsi tehtävään virallisesti nimitetyiltä henkilöiltä. Lisäksi määrättiin, että Ruotsissa tulisi vastaisuudessakin olemaan vaali- ei perinnöllinen kuninkuus, sillä aiemmat kuninkaat olivat työskennelleet kovasti varmistaakseen kuninkuuden siirtyvän omalle perilliselleen.
Aiheesta muualla.
Vapauskirje Riksarkivetin sivuilla (latinaksi)
Ameny Qemau

Ameny Qemau oli Egyptin 13. dynastian faarao. Hänen nimensä merkitsee "Amenyn poika, Qemau". Ameny Qemau lienee hallinnut noin vuosina 1793–1791 eaa.
Roztoky

Roztoky on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Vuonna 2024 siellä asui 9 034 asukasta. 
Maantiede.
Roztoky sijaitsee Keski-Böömin läänissä, Praha-Západin piirikunnassa. Se sijaitsee maan pääkaupunki Prahan pohjoispuolella, Vltava-joen vasemmalla laidalla.
Historia.
Böömin kuningaskunnan ensimmäinen pääkaupunki Levý Hradec sijaitsee Roztokyn itäosissa. Sen yhteydessä sijaitsee luultavasti jo vuonna 882 perustettu kristillinen kirkko.
1900-luvun alussa kaupunki oli suosittu retkikohde.
Liikenne.
Roztokyn rautatieasema sijaitsee Praha – Kralupy nad Vltavou -radan varrella.
Kulttuuri.
Roztokyssä sijaitseva Keski-Böömin museo esittelee kattavasti alueen historiaa. Se on perustettu kaupungin vanhaan linnaan, jota on uudistettu useaan kertaan vuosisatojen saatossa. Museon pysyviin näyttelyihin kuuluvat linnan historiaa esittelevä näyttely, taidemaalari Zdenka Braunerován ateljee ja biedermeier-tyylinen salonki.
Alice Rohrwacher

Alice Rohrwacher (s. 29. joulukuuta 1981) on italialainen elokuvaohjaaja, leikkaaja ja käsikirjoittaja. 
Rohrwacher tunnetaan muun muassa elokuvastaan "Le meraviglie" (2014), joka voitti Grand Prix -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. Rorchwacherin kokopitkä fiktioelokuva "Lazzaro felice" (2018) palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla parhaan käsikirjoituksen palkinnolla. Rohrwacherin lyhytelokuva "Le pupille" (2022) sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta lyhytelokuvasta.
Sodankylän elokuvajuhlat on kuvaillut Rohrwacherin elokuvien sekoittavan realismia ja satujen maagista maailmaa. Hänen elokuvien on luonnehdittu käsittelevän maaseudun ja kaupunkien, sekä menneen että nykyhetken välistä jännitettä.
Ura ja elämä.
Rohrwacher on syntynyt Fiesolessa, Toscanassa. Hänen äitinsä on italialainen ja isänsä saksalainen. Rohrwacher vietti nuoruutensa Castel Giorgion kylässä Umbriassa, jossa hänen äitinsä oli syntynyt ja jossa hänen isänsä työskenteli mehiläistarhaajana. Hänen vanhempi sisarensa on Alba Rohrwacher, joka on tunnettu näyttelijä Italiassa. 
Rorchwacher on opiskellut kirjallisuutta ja filosofiaa Torinon yliopistossa. Käsikirjoittamiseen hän erikoistui Torinon Holden-koulussa.
Rohrwacherin esikoisohjaus on usean ohjaajan voimin vuonna 2006 tehty dokumentti "Checosamanca". Rochrwacherin ensimmäinen pitkä fiktioelokuva oli "Corpo celeste" (2011). 
Rorchwacher nimettiin vuonna 2014 Venetsian elokuvajuhlilla ”Luigi De Laurentiis” -palkinnon kansainvälisen tuomariston puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2018 Rohrwacher kutsuttiin Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi. Rohrwacher kutsuttiin tuomaristoon Cannesin elokuvajuhlille 2019.
The Kiffness

The Kiffness on vuonna 1988 syntynyt etelä-afrikkalainen muusikko, DJ ja tuottaja oikealta nimeltään David Scott. Hän alkoi tehdä musiikkia kotonaan vuonna 2012, mutta kansainvälistä kuuluisuutta hän alkoi saada 2020.
Kiffness on uudelleenmiksannut turkkilaisen Bilal Goregenin viraaliesityksen suomalaisesta Ievan polkasta.
Kiffness versioi myös Andri H’lyvnjukin esittämän kuuluisan laulun Oi u luzi tšervona kalyna Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.
Atomfall

Atomfall on vuonna 2025 julkaistu toiminta- ja selviytymispeli, jonka kehitti ja julkaisi Rebellion Developments.
Juoni.
"Atomfall" sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa vuonna 1957 tapahtunut Windscalen (nyk. Sellafield) ydinvoimalaonnettomuus muutti suuren osan Englantia karanteenin alaiseksi erämaaksi. Pelaaja ohjaa muistinsa menettänyttä ja nimeltään tuntematonta hahmoa, jonka on selvitettävä karanteenialueen salaisuudet.
Elisa Kärjä

Elisa Kärjä on kalajokinen ITE-taiteilija. Hän tekee huovutettuja teoksia taiteen ja julkisuuden hahmoista kuten poliitikoista.
Kärjän töitä on ollut esillä Oulun Pohjois-Pohjanmaan museon "ITE käsillä" -näyttelyssä vuonna 2017 ja Alavieskan kirjastossa 2024.
IPhone 16e

IPhone 16e on Applen 19. maaliskuuta julkistama ja 28. maaliskuuta 2025 julkaisema älypuhelin. Se on iPhone 16 -malliston halvin malli.
Ominaisuudet.
IPhone 16e:ssä on käytössä Applen Apple A18 -järjestelmäpiiri. Piiri ei ole kuitenkaan identtinen muiden iPhone 16 -mallien kanssa, sillä piirin viidestä grafiikkaytimestä on poistettu yksi. Prosessoripuoli on mallien välillä sama. IPhone 16e:ssä on esiasennettuna iOS 18.3.1 -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä iOS 26.0.1 -versioon.
IPhone 16e:n mitat ovat 146,7 × 71,5 × 7,8 millimetriä, ja se painaa 167 grammaa. Puhelin on rakennettu alumiinikuoreen, ja sen takakansi on lasia. Näyttö on 6,1 tuuman kokoinen ja resoluutioltaan 1 170×2 532 pikseliä. Puhelin on luokiteltu IP68-luokituksella, joten se voidaan upottaa kuuden metrin syvyyteen puoleksi tunniksi. Puhelimeen on valittavissa joko 128, 256 tai 512 gigatavua tallennustilaa. Kaikissa malleissa on kahdeksan gigatavua keskusmuistia. Puhelin tuli saataville mustana ja valkoisena.
IPhone 16e:ssä on yksi 48 megapikselin takakamera. Kamera nousee hieman puhelimen takapinnasta, ja sen aukko on f/1,6. Takakameralla voi kuvata 4K-videokuvaa korkeimmillaan 60 kuvan sekuntinopeudella ja 1080p-videokuvaa korkeimmillaan 240 kuvan sekuntinopeudella. Puhelimen etukamera on 12 megapikseliä, ja sen aukko on f/1,9. Niin ikään etukameralla voi kuvata 4K-videota 60 kuvan sekuntinopeudella, mutta 1080p-videokuvaa vain 120 kuvan sekuntinopeudella. 
Vastaanotto.
IPhone 16e herätti välittömästi kysymyksiä sen MagSafe-latauksen tuen puutteesta. Suomalainen tietotekniikkasivusto io-tech kritisoi iPhone 16e:n hinta-laatusuhdetta. Puhelin tarjoaa samankaltaista suorituskykyä kuin edeltävä ja samanhintainen iPhone 15 -mallisarja, mutta niiden kamera on parempi kuin iPhone 16e:ssä. "The Guardianin" toimittaja Samuel Gibbs taas pitää puhelinta ”perustasoisena”, mutta kritisoi sitä vain yhdestä kamerasta.
Stockholm Archipelago Trail

Stockholm Archipelago Trail koostuu noin 270 kilometrin pituisesta verkostosta vaellusreittejä, jotka kulkevat Tukholman saariston halki Ruotsissa. Reitti ulottuu Arholmasta pohjoisessa Landsortiin etelässä, ja jokainen reitin osuus tarjoaa erilaisia kokemuksia. Reitit ovat saavutettavissa alueen julkisilla lauttayhteyksillä.
Vuodesta 2024 alkaen Stockholm Archipelago Trail kattaa 20 saarta, ja saarien määrän odotetaan kasvavan tulevaisuudessa. Jokainen reitti on merkitty luokituksilla: ”helppo”, ”keskitasoinen”, tai ”haastava”.
Stockholm Archipelago Trail on saanut kansainvälistä tunnustusta, muun muassa "National Geographic" -lehdeltä, joka lokakuussa 2024 nimesi Tukholman saariston yhdeksi maailman 25 parhaasta matkakohteesta vuonna 2025.
520 Park Avenue

520 Park Avenue on Yhdysvalloissa, New Yorkin Manhattanilla sijaitseva 238 metriä korkea, 54-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Se rakennettiin vuosina 2015–2018 ja on asuinkäytössä. Rakennus on valmistettu kokonaisuudessaan betonista.
Huhtikuun teesit

Huhtikuun teesit () olivat Vladimir Leninin Venäjälle paluunsa jälkeen Venäjän sosiaalidemokraattiselle puolueelle ja huhtikuun 17. päivänä 1917 bolševikkipuolueelle esittämiä poliittisia vaatimuksia. Niiden tarkoituksena oli proletariaatin diktatuuriin tähtäävän sosialistisen vallankumouksen saattaminen viivyttelemättä loppuun Venäjällä ja vallankumouksen kipinän levittäminen muualle Eurooppaan. Sekä menševikit että bolševikit hylkäsivät ensin Leninin vaatimukset, mutta Venäjän sosiaalidemokraattisen puolueen 7. edustajakokous, joka pidettiin toukokuun 7.–12. päivä, hyväksyi ne osaksi puolueohjelmaa iskulauseella "kaikki valta neuvostoille". Huhtikuun teesit levisivät ympäri Venäjää ja johtivat myöhemmin samana vuonna heinäkuun levottomuuksiin ja Lokakuun vallankumoukseen.
Teesit olivat seurausta Leninin Venäjän vallankumousta varten laatimasta strategiasta ja tilannearviosta. Hän katsoi, että helmikuun vallankumouksen jälkeen syntynyt Venäjän väliaikaisen hallituksen ja Pietarin neuvoston välinen yhteistyö ei voinut luokkataistelun vuoksi olla pysyvää. Koska proletaarisen Pietarin neuvoston asema tulisi ennen pitkää uhatuksi, yhteistyö olisi lopetettava ja porvarillisen väliaikaisen hallituksen valta siirrettävä yksin työläisten ja sotilaiden neuvostoille. Pietarin neuvoston asemaa olisi bolševikkien avulla vahvistettava, jotta se pystyisi ottamaan vallan väliaikaiselta hallitukselta. Lisäksi huhtikuun teeseihin sisältyivät vaatimukset rauhanteosta keskusvaltojen kanssa, viljelysmaan jakamisesta talonpojille sekä pankkien, tuotantovälineiden ja tuotteiden jakelun kansallistamisesta.
Robert A. M. Stern

Robert Arthur Morton Stern (23. toukokuuta 1939 New York, New York – 27. marraskuuta 2025 New York, New York) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Sternin työt sijoittuvat postmodernismin piiriin.
Stern opiskeli Columbian ja Yalen yliopistoissa. Hän suoritti 1960 alemman korkeakoulututkinnon Columbiasta ja vuonna 1965 maisterintutkinnon Yalesta. Hän teki vuosina 1969–1977 yhteistyötä John Hagmannin kanssa, kunnes perusti oman yrityksensä, nimeltään Robert A.M. Stern Architects.
Sternin toimiston varhaisissa töissä korostui Long Islandille rakennetut yksityiskodit ja huvilat, jotka muistuttivat 1900-luvun alun paanuarkkitehtuuria. Stern yhdisti niissä postmoderneja ja historiallisia piirteitä. Sternin töitä ovat muun muassa Lawson House (1981) East Quoguessa ja toscanalainen villa Houstonin River Oaksissa.
Toimiston kasvaessa se alkoi myös suurempia projekteja, ja erityisesti The Walt Disney Companyltä yritys sai merkittäviä toimeksiantoja. Stern suunnitteli 1980- ja 1990-luvuilla Disneylle monia rakennuksia. Hän istui myös vuosina 1992–2003 yrityksen johtokunnassa. Stern suunnitteli vuosina 1987–1991 Floridan Lake Buena Vistaan Disney’s Yacht Club Resortin, joka muistuttaa 1800-luvun Uuden-Englannin rantalomakohdetta, ja Disney’s Beach Club Resortin. Hänen töitään ovat myös Kalifornian Burbankissa sijaitseva Walt Disneyn animaatiostudion päärakennus ja Celebrationin kaupunkisuunnitelma. Sterniä myös kritisoitiin Disney-yhteistöistään, sillä monet pitivät hänen historiallisia viitteitä kitschinä.
Sternin aloitti postmodernisnmilla, mutta varsinkin hänen uransa loppuvaiheen työt olivat uutta klassismia. Hänen myöhäisiin suunnitelmiin kuuluvat esimerkiksi New Yorkin asuinpilvenpiirtäjiä, kuten 220 Central Park South ja 520 Park Avenue. "Vanity Fair" -lehti kutsui Sterniä ”Central Park Westin kuninkaaksi”, kun hänen suunnittelemansa 15 Central Park West valmistui 2008. Se oli asuntojen arvoltaan New Yorkin historian arvokkain uusi asuinkerrostalo, ja se oli myös kunnianosoitus kaupungin 1920- ja 1930-lukujen klassiselle arkkitehtuurille. Rakennuksen asuntoja on myyty noin 2 miljardilla dollarilla.
Stern suunnitteli myös esimerkiksi Four Seasons -hotelliketjun New York Downtownin hotellin. Stern suunnitteli New Yorkin ulkopuolelle Philadelphiaan Comcast Centerin ja Courbevoieen Tour Carpe Diemin.
Stern on kirjoittanut useita menestyneitä kirjoja arkkitehtuurin historiasta. Lisäksi hän opetti vuodesta 1970 Columbian yliopistossa ja toimi vuosina 1998–2016 Yale School of Architecturen dekaanina.
Hainan Airlines

Hainan Airlines () on kiinalainen lentoyhtiö, joka on perustettu lokakuussa 1989. Maaliskuussa 2025 yhtiön laivastoon kuului 224 lentokonetta, joiden keski-ikä oli 9,9 vuotta. Yhtiöllä on aktiivikäytössä sekä Boeingin että Airbusin konemalleja.
Praha-Západin piirikunta

Praha-Západ on piirikunta Tšekin Keski-Böömin läänissä. Vuonna 2023 siellä asui noin 160 600 ihmistä.
Maantiede.
Praha-Západ muodostaa puolikuumaisen alueen, joka ympäröi Tšekin pääkaupunki Prahaa sen länsipuolella. Etelässä sen naapureina ovat Příbramin- ja Benešovin piirikunnat, lännessä Berounin ja Kladenskén piirikunnat ja pohjoisessa Mělníkin piirikunta. Praha-Západin pinta-ala on 580 km2, mikä tekee siitä Keski-Böömin läänin pienimmän piirikunnan.
Piirikunnan alueella esiintyy useita erilaisista geomorfologisista alueita, kuten alankoja, kukkuloita sekä ylänköjä. Sen alin kohta sijaitsee 169 metriä merenpinnan yläpuolella Vltavan uomassa lähellä Dolanya. Korkein kohta Skalka sijaitsee lähellä Mníšek pod Brdyä 553 metrin korkeudessa. Praha-Západissa sijaitsee kaksi suojeltua maiselma-aluetta, Český kras ja Medník. 
Talous.
Praha-Západissa ei ole merkittäviä teollisuuskeskittymuä, mutta piirikunnassa on jonkin verran muun muassa värimetallien ja rakennusmateriaalien tuotantoa. Suuri osa alueen asukkaista käy töissä Prahan yrityksissä. Vuoden 2023 lopussa Praha-Západin yrityksistä maa- ja metsätalous muodosti 3,1 prosenttia, teollisuus 12,1 prosenttia, rakentaminen 9,0 prosenttia ja tukku- ja vähittäiskauppa 17,3 prosenttia. Samassa laskennassa työttömyysprosentti oli 1,58 prosenttia. 
Alueet.
Černošicen laajennetun toimivallan kunta sijaitsee Praha-Západissa. Tämän lisäksi piirikunta on jaettu kuuteen kuntaan, joilla on valtuutettu kuntavirasto (Černošice, Roztoky, Hostivice, Mníšek pod Brdy, Jílové u Prahy ja Jesenice). Kuntien lukumäärä vuonna 2025 on 79, joista 11 on kaupungin asema (Jesenice, Hostivice, Chýně, Roztoky, Černošice, Mníšek pod Brdy, Rudná, Jílové u Prahy, Dobřichovice, Řevnice ja Libčice nad Vltavou).
Mitä on tehtävä? (Lenin)

Mitä on tehtävä? () on Vladimir Leninin vuonna 1902 julkaistu venäjänkielinen kirja, jossa hän pyrki antamaan esityksen siitä, miten vallankumouksellinen sosiaalidemokraattinen puolue Venäjällä oli organisoitava. 
Teoksen julkaisi kustantamo nimeltä Dietz Stuttgartissa maaliskuun alussa vuonna 1902. Ilmoitus teoksen julkaisusta julkaistiin heti Iskrassa. 
Sisältö.
Leninin mukaan tsaarinvalta pakotti Venäjällä puolueen käyttämään maanalaisia keinoja, mikä poikkesi Karl Marxin ammattiyhdistystoimintaa painottaneesta linjauksesta. Lenin korosti myös älymystöön perustuvan johtajuuden ja luokkatietoisen kaupunkityöväestön merkitystä vallankumouksessa. Puolue oli maanalaisen toiminnan vuoksi rakennettava muutaman tehtaanjohdon komentoon tottuneen henkilön muodostamiin soluihin perustuvaksi. Älymystöjohto, jonka piti koostua kokopäiväisistä vallankumouksellisista, oli Leninin mukaan oikeutettu johtamaan puoluetta mielensä mukaan, kunhan päämäärä eli vallankumous saavutetaan. He pystyivät toimimaan vain, jos heidän ei tarvinnut pelätä jäävänsä valitsematta seuraavassa puoluekokouksessa.
Evert Invenius

Evert Konstantin Invenius (31. maaliskuuta 1875 Valkeala – 30. syyskuuta 1950 Tampere) oli suomalainen huonekalutehtailija.
Valkealassa syntyneen Evert Inveniuksen isä oli Kymiyhtiön tehtaalla paperikoneenhoitajana. Perhe muutti sitten Tampereelle, jossa Invenius kävi kansakoulun ja käsityöläiskoulun ja meni sitten oppilaaksi puuseppämestari Davidssonin huonekaluliikkeeseen. Opin käytyään hän muutti Helsinkiin työhön Heimburgerin huonekalutehtaaseen ja suoritti samalla myös kurssin Taideteollisessa keskuskoulussa. Invenius matkusti sitten Ruotsiin ja työskenteli Göteborgissa ja Tukholmassa, käyden samalla Tukholman teknillisessä koulussa piirustajakurssin Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen stipendin turvin. Valtion apurahan saatuaan Invenius opiskelisen jälkeen vuoden verran Tanskassa Kööpenhaminan Teknillisen Seuran koulussa. Sieltä päästyään hän matkusti Saksaan työskennellen useammassa tehtaassa eri kaupungeissa. Palattuaan Suomeen vuonna 1900 Invenius osti veljeltään rakennusmestari Vaarannolta pienen puuseppäliikkeen. Liike laajeni sitten tehdasmaiseksi huonekalutehtaaksi vuonna 1920. Invenius teki useita opintomatkoja muun muassa Ranskaan, Belgiaan ja Hollantiin.
Invenius oli jäsenenä Tampereen kaupunginvaltuustossa, verotuslautakunnassa ja kunnan työnvälitystoimiston, kunnan työläisten eläkelaitoksen sekä ammattikoulun johtokunnissa. Hän oli Tampereen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuuston monivuotinen jäsen ja rahastonhoitaja, mukana Tampereen Ammattiklubissa sekä oli Suomen Käsityöläis-Osakepankin Tampereen konttorin valvoja pankin perustamisesta alkaen.
Evert Invenius oli naimisissa vuodesta 1915 Ellen Maria Lindeqvistin (1891–1957) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kauppatieteen maisteri, valimonjohtaja Erik Valdemar (Erkki) Värre, ent. Invenius (1916–1976) ja filosofian maisteri, lehtori Eeva Anero, ent. Värre ja Invenius (1925–1995).
Evert Invenius on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Suokala

Suokala ("Chologaster cornuta") on sokkokaloihin kuuluva kalalaji. Laji tavataan makeista vesistä Yhdysvaltojen itäosista.
Koko ja ulkonäkö.
Suokala kasvaa useimmiten 2–4 cm pitkäksi ja voi suurimmillaan saavuttaa noin 7 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan laji on lieriömäinen ja päästään sekä pyrstöstään litistynyt. Kalan silmät ovat pienet ja vatsaeviä ei ole. Silmät ovat pienet. Peräaukko sijaitsee kurkussa. Suokala on selästään ruskea ja vatsastaan kellertävä tai valkoinen. Ruumiissa on kolme tummanruskeaa poikkijuovaa. Lajin evät ovat läpikuultavat.
Levinneisyys ja elintavat.
Suokalaa tavataan Virginian eteläosista Georgiaan. Lajin elinympärisöä ovat happamat suot, lammet ja hitaasti virtaavat purot ja laji kätkeytyy usein vesikasvillisuuden joukkoon. Se on yöaktiivinen kala, jonka ravintoa ovat äyriäiset ja hyönteisten toukat. Suokalan lisääntymiskausi on maaliskuusta huhtikuulle.
Voyage (kappale)

Voyage () on sveitsiläisen laulajan Zoë Mën kappale. Hän edusti Sveitsiä Eurovision laulukilpailussa 2025.
Kappale sijoittui kymmenenneksi saaden 214 pistettä.
Elin Wrede

Elin Fredrika Wrede af Elimä, s. 28. helmikuuta 1867, k. 19. huhtikuuta 1949 Helsingissä., oli suomalainen aatelinen, taidemaalari ja graafikko. Elin Wrede opiskeli Suomen Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa ja jatkoi opintojaan Ruotsissa ja Pariisissa. Hän osallistui useisiin taidenäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla. Elin Wrede kuului Suomen Taiteilijaseuraan.
Yksityiselämä.
Elin Wrede kuului vapaaherralliseen Wrede af Elimä -aatelissukuun. Hän oli kartanonherra Alfons Herman Lorens Bernt Wrede af Elimän ja Fanny Gustava Sjögrenin tytär. Elin Wreden isoisä oli kielitieteilijä Anders Johan Sjögren.
Özgür Özel

Özgür Özel (s. 21. syyskuuta 1974 Manisa) on turkkilainen Tasavaltalaisen kansanpuolueen poliitikko.
Özel syntyi opettajavanhemmille. Hän valmistui Egen yliopistosta vuonna 1997 ja työskenteli farmaseuttina. Hän liittyi Tasavaltalaiseen kansanpuolueeseen vuonna 2009 ja tuli valituksi Turkin suuren kansalliskokouksen jäseneksi ensimmäisen kerran vuonna 2011. Özel toimi puolueensa parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana vuosina 2015–2023 ja sitten puheenjohtajana vuonna 2023. Hänet valittiin Kemal Kılıçdaroğlun seuraajaksi Tasavaltalaisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuonna 2023. Özel nousi Istanbulin pormestari Ekrem İmamoğlun pidätyksen jälkeen voimistuneen kansanliikkeen ääneksi maaliskuussa 2025. Recep Tayyip Erdoğan on syyttänyt Özeliä terroristijärjestöjen tukemisesta esittämättä todisteita väitteen tueksi.
Özel on naimisissa farmaseutti Didem Özelin kanssa. Pariskunnalla on yhteinen tytär.
Road to Vostok

Road to Vostok on kehityksessä oleva suomalainen ammunta- ja selviytymispeli. Peli sijoittuu post-apokalyptiseen skenaarioon tapahtumien painottuen Suomen ja Venäjän väliselle rajalle, jossa pelaajan tehtävänä on kerätä erilaisia varusteita, aseita ja elintarvikkeita, sekä selviytyä niiden avulla hengissä. Pelissä myös varustellaan omaa tukikohtaa ja puolustaudutaan vihollisilta. Varmaa julkaisuajankohtaa ei vielä ole tiedossa, mutta pelistä on tällä hetkellä jaossa Steamissä ilmainen demo-versio, missä pelaajat voivat testata pelin toimintoja. Demoa on ladattu peräti 700 000 kertaa.
Vuonna 2023 peli palkittiin Finnish Game Awardsissa vuoden luovana saavutuksena.
Landshutin piirikunta

Landshutin piirikunta on Baijerissa Saksassa sijaitseva piirikunta, jota halkoo Isar-joki. Landshutin kaupunki on kokonaan piirikunnan ympäröimä ja sen hallinnollinen keskus, vaikka ei ole osa sitä.
Kunnat ja kaupungit.
Seuraavat kunnat ja kaupungit kuuluvat piirikuntaan:
Arista Networks

Arista Networks, Inc. on yhdysvaltalainen yritys, joka kehittää, markkinoi ja myy pilvipohjaisia verkostoratkaisuja. Se perustettiin Arastra-nimellä vuonna 2004. Nykyinen nimi otettiin käyttöön lokakuussa 2008. Arista Networks pitää päämajaansa Santa Clarassa Kaliforniassa. Yritys listattiin New Yorkin pörssiin vuonna 2014.
Arista Networksin perustivat Andy Bechtolsheim, David Cheriton ja Kenneth Duda. Vuonna 2008 yrityksen toimitusjohtajaksi nousi Jayshree Ullal. Arista Networksin asiakkaiden joukossa on muun muassa nettiyhtiöitä, finanssipalveluiden tarjoajia, hallinnollisia toimijoita sekä media- ja viihdeyhtiöitä. Arista Networksin liikevaihto oli vuonna 2023 lähes 5,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Peter R. Neumann

Peter R. Neumann (s. 1974 Würzburg) on saksalainen sotatieteilijä ja terrorismin asiantuntija.
Neumann sai maisterin arvon politiikan tutkimuksessa Freie Universität Berlinistä. Hän väitteli filosofian tohtoriksi sotatieteissä King’s College Londonista. Ennen akateemista uraansa hän työskenteli Saksassa radiotoimittajana. Neumann on toiminut turvallisuusalan tutkimuksen professorina King’s College Londonissa. Hän perusti sinne Kansainvälisen radikalisaation tutkimuskeskuksen (ISCR), jota johti vuosina 2008–2018. Neumann on lisäksi työskennellyt Oxfordin yliopistossa, Georgetownin yliopistossa, Johns Hopkins -yliopistossa, Sciences Po Lyonissa ja St. Gallenin yliopistossa. Hän on ollut vanhempi tutkija Euroopan komission Radicalisation Awareness Networkissa ja vuonna 2017 Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön erikoisedustaja väkivaltaisen ekstremismin torjunnassa.
Neumann on julkaissut laajalti radikalisoitumisesta, ekstremismistä, terrorismista ja terrorismin vastustamisesta. Hänen kirjojensa joukossa ovat "Radicalized: New Jihadists and the Threat to the West" (2016), "Bluster: Donald Trump’s War on Terror" (2020) ja "The New World Disorder" (2023).
José Matías Delgado

José Matías Delgado (24. helmikuuta 1767 – 12. marraskuuta 1832) oli elsalvadorilainen pappi, lakimies ja alueen itsenäisyysliikkeen vaikuttaja. Hän johti epäonnistunutta yritystä itsenäistyä Espanjasta vuonna 1811 ja vaikutti 1820-luvulla Keski-Amerikan liittotasavallan perustamiseen johtaneessa liikkeessä. Hänestä tuli myös vuonna 1825 perustetun El Salvadorin hiippakunnan ensimmäinen piispa.
Elämäkerta.
Nuoruus.
José Matías Delgado syntyi tuolloin Espanjaan kuuluvan Salvadorin provinssin hallinnollisessa keskuksessa San Salvadorissa 24. helmikuuta 1767. Hän opiskeli kanonista oikeutta ja oikeustiedettä Guatemalan San Carlosin yliopistossa. Delgado oli osa paikallisten Espanjan valtaan tyytymättömien yliopistoista valmistuneiden kreolien sukupolvea ja yliopsitoaikaanaan hän omaksui valistusaatteita.
Itsenäisyysliike.
Miguel Hidalgon ja José María Morelosin johtaman Meksikon itsenäisyyssodan innoittamina Delgado, Manuel José Arce ja joukko muita salvadorilaisia järjestivät kapinan espanjalaisia vastaan vuonna 1811. Delgado julisti Salvadorin provinssin itsenäiseksi ja kapinalliset yrittivät valalta provinssin espanjalaisen maistraatin, asevarikon ja rahaston. Samalla alkoi kapina Nicaraguassa. Kapinaliike jäi etenkin kreoliyläluokan hankkeeksi, eikä siihen liittynyt suuria kansanjoukkoja. Guatemalasta lähetetyt espanjalaisjoukot päättivät kapinan, jota seurasi ankarat itsenäisyysliikkeen tukahduttamistoimet. Vaikka kapina oli epäonnistunut, sen juurisyyt ja tyytymättömyys espanjalaisiin säilyivät, mikä johti uusiin itsenäisyyspyrkimyksiin seuraavalla vuosikymmenellä.
Vuonna 1821 Agustín de Iturbide esitti Meksikossa itsenäisyyttä vaatineen Igualan suunnitelman ja Córdoban sopimus sai Meksikon itsenäisyyden näyttämään varmalta. Tällä oli vaikutusta myös Keski-Amerikassa, josa itsenäisyysliike vahvistui jälleen. Delgado oli matkustanut Guatemalaan, jossa hän loi yhteyksiä alueen itsenäisyysaktiiveihin. Delgado ja alueen johtavat liberaalit, kuten José Cecilio del Valle, Pedro Molina ja José Francisco Barrundia saivat taivuteltua espanjalaisen kenraalikapteeni Gabino Gáinzan tukemaan alueen itsenäisyyttä. Keski-Amerikan kenraalikapteenikunta julistettiin itsenäiseksi 15. syyskuuta 1821. Päivää juhlitaan edelleen alueen eri maiden itsenäisyyspäivänä.
Meksiko oli itsenäistynyt keisarikuntana johdossaan Iturbide. Hän suostutteli Guatemalan itsenäisuusjuntan liittymään Meksikoon tammikuussa 1822. Salvadorissa Delgadon johtamat liberaalit vastustivat liitosta. Iturbide lähetti alueelle joukkojaan, mutta tämä sai Keski-Amerikan muutkin alueet vastustamaan ajatusta liitoksesta Meksikoon. Iturbide joutui lopulta ahtaalle myös kotimaassaan ja keskiamerikkalaiset purkivat liiton helmikuussa 1823. Heinäkuussa 1823 alue julistautui itsenäiseksi Keski-Amerikan liittotasavallaksi. Delgadolla ja Salvadorilla oli ollut huomattava rooli tapahtumaketjussa ja palkinnoksi Delgado sai läpi myönnytyksiä Salvadorille. Delgado pelkäsi Guatemalan ylivaltaa ja halusi rajata tätä. El Salvadorista tuli oma hiippakuntansa vuonna 1825 ja Delgadosta tuli sen ensimmäinen piispa. Delgado kuoli 12. marraskuuta 1832.
Naurun kansalaisuus

Naurun kansalaisuus on laillinen suhde Naurun tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Naurun kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on henkilön syntyessä Naurun kansalainen. Lisäksi sellaiset henkilöt, jotka ovat syntyneet Naurun maaperällä, mutta jäisivät muuten valtiottomiksi, saavat syntyessään Naurun kansalaisuuden.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle henkilölle, jolla on suhde Nauruun. Pelkästään asumalla riittävän kauan maassa, kansalaisuutta ei voida myöntää. Naurun kansalaisen kanssa naimisissa olevalle henkilölle hakuehdot ovat seuraavat:
Adoption kautta kansalaisuus myönnetään ulkomaalaiselle, mikäli vähintään yksi hänen adoptiovanhemmistaan on Naurun kansalainen, lapsi oleskelee Naurulla ja maan hallitus on antanut luvan adoptioon etukäteen. Presidentti voi hallitusta konsultoiduttuaan myöntää kansalaisuuden kirjallisella määräyksellä.
Kansalaisuuden saaminen investoimalla.
Vuonna 2025 Nauru alkoi tarjota kansalaisuutta sellaisille henkilöille, jotka ovat investoineet vähintään 105 000 Yhdysvaltain dollaria maahan. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun maa on pyrkinyt houkuttelemaan kansalaisuushakemuksia investointien kautta. Nauru on myös aikaisemmin tarjonnut kansalaisuutta rahaa vastaan, mutta huonoin tuloksin: vuonna 2003 maa jäi kiinni myytyään kansalaisuuksia Al-Qaidan jäsenille.
Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus.
Nauru sallii kaksoiskansalaisuuden.
Vuoden 2017 kansalaisuuslain nojalla presidentti voi hallitusta konsultoituaan myöntää kunniakansalaisuuden. Tarkoista kunniakansalaisuuden ehdoista päättää maan hallitus.
Andri H’lyvnjuk

Andri H'lyvnjuk on ukrainalaisen rockyhtyeen Boomboxin laulaja. Hän liittyi armeijan joukkoihin, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan helmikuussa vuonna 2022.
Hän lauloi viraalivideolla Kiovan torilla ukrainalaista kansanlaulua Oi u luzi tšervona kalyna ja tuli Pink Floyd -yhtyeen David Gilmourin tietoisuuteen. Laulusta tehtiin Pink Floydin kanssa hyväntekeväisyyskappale Hey, Hey, Rise Up huhtikuussa 2022.
Överboda

Överboda on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 264 asukasta.
Stöcksjö

Stöcksjö on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 598 asukasta.
Sörmjöle

Sörmjöle on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 309 asukasta.
Botsmark

Botsmark on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 212 asukasta.
Ström (Uumaja)

Ström on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 203 asukasta.
Skravelsjö

Skravelsjö on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 208 asukasta.
Svedjan

Svedjan on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 419 asukasta.
Kassjö

Kassjö on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 254 asukasta.
Djäkneböle

Djäkneböle on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 200 asukasta.
Degernäs

Degernäs on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 211 asukasta.
Norrmjöle

Norrmjöle on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 237 asukasta.
Kanariansaarten ralli 2025

Kanariansaarten ralli 2025 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2025. Kilpailu järjestettiin 24. – 27. huhtikuuta 2025 ja kilpailun huoltopaikka oli Las Palmas de Gran Canarialla.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui yhteensä 63 autokuntaa, jossa oli mukana Rally1-autojen (P1) lisäksi WRC2- ja WRC3-sarjoissa ajavia Rally2- ja Rally3-autoja (P2 ja P3).
Erikoiskokeet.
Kilpailussa oli 18 erikoiskoetta, joista kaksi oli yleisöerikoiskokeita. Kilpailussa ajettiin erikoiskokeita. Siirtymiä oli ja kokonaispituus oli . Erikoisuutena kilpailussa oli ennen kilpailullisia kellotettuja osioita renkaiden lämmitykseen tarkoitettu alue.
Tapahtumia.
Sami Pajari ajoi kaiteeseen lauantaina ja joutui keskeyttämään. Josh McErlean ajoi kaiteeseen sunnuntaina ja joutui keskeyttämään.
Brännäset och Boviken

Brännäset och Boviken on taajama Uumajan kunnassa Västerbottenin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 322 asukasta.
Il Fatto Quotidiano

Il Fatto Quotidiano on italialainen sanomalehti. Se on perustettu vuonna 2009 ja ilmestyy päivittäin. Lehden nimi tulee RAI:lla vuosina 1995–2002 esitetystä "Il Fatto" -televisio-ohjelmasta, jossa toimittaja Enzo Biagi päivittäin kommentoi maan poliittista tilannetta. Ohjelma lopetettiin pääministeri Silvio Berlusconi painostuksesta. "Il Fatto Quotidiano" kieltäytyy ottamasta vastaan valtion lehdistöavustusta.
Al-Ghad

Al-Ghad (, ’huominen’) on jordanialainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Sen omistaa liikemies Mohammad Khalid Alian, joka kuuluu kuningashuoneen lähipiiriin.
The Floor Suomi

The Floor Suomi on suomalainen visailuohjelma, joka perustuu alankomaalaiseen The Floor -formaattiin. Ohjelman juontaa Janne Kataja.
Ohjelmassa sata kilpailijaa pelaa toisiaan vastaan. Jokaisella on oma alue pelilautana toimivalla lattialla ja oma aihealue. Kilpailijat haastavat vuorollaan viereisissä ruuduissa olevia kilpailijoita kaksintaisteluun näiden omissa aihealueissa. Kaksintaistelussa kilpailijat tunnistavat vuorotellen aihealueeseen liittyviä asioita kuvista tai muista vihjeistä, kunnes jommankumman pelikellosta loppuu aika. Kaksintaistelun hävinnyt pelaaja putoaa kilpailusta ja voittaja saa haltuunsa molempien alueet pelilaudalla. Mikäli jokin pelaajista voittaa kolme kaksintaistelua putkeen voittaa hän kultaisen vyöhykkeen. Kultaisen vyöhykkeen etu on viisi sekuntia lisää aikaa henkilökohtaiseen pelikelloon. Kauden voittaa se pelaaja, joka lopulta hallitsee koko pelilautaa. Kauden voittajan palkinto on 30 000 euroa.
Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin joulukuussa 2024 ja sen ensimmäinen jakso esitettiin MTV3-kanavalla 5. maaliskuuta 2025. Toinen tuotantokausi esitetään keväällä 2026.
Jaksot.
Ensimmäinen tuotantokausi.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.
Linda Yaccarino

Linda Yaccarino (s. 1963 New York) on yhdysvaltalainen toimitusjohtaja.
Yaccarino syntyi italialaistaustaisille vanhemmille. Hän opiskeli Pennsylvanian osavaltionyliopistossa. Yaccarino oli vuosina 1992–2011 Turner Broadcasting Systemin operatiivinen johtaja ja varapuheenjohtaja. Hän oli vuosina 2011–2023 NBCUniversalin globaalin mainostuksen ja kumppanuuksien puheenjohtaja. Vuonna 2023 Yaccarino nimitettiin X:n toimitusjohtajaksi. Heinäkuussa 2025 hän ilmoitti jättävänsä X:n toimitusjohtajan roolin.
Hänen nettovarallisuutensa vuonna 2023 X:n toimitusjohtajaksi astuessaan oli 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Yaccarino on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Orange (manga)

Orange () on japanilainen mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Ichigo Takano. Sarjaa julkaistiin alun perin vuosina 2012–2022 japanilaisessa "Bessatsu Margaret" -aikakauslehdessä. Sarjasta on julkaistu 13-jaksoinen animesarja, sekä yksi elokuva, joka kattaa kuudennen kirjan tarinan. Sarjasta on myös julkaistu kolmen kirjan pituinen light novel -sarja. Suomeksi Orangea julkaisee Sangatsu Manga, joka aloitti julkaisun 28. kesäkuuta 2024. Sarjan on suomentanut Kim Sariola. Sarjasta on myös spin-off -sarja nimeltä Sorigerisu, joka kertoo päähahmo Saku Hagitan sarjassa lukemasta mangasta.
Nils Ebbessøn Astrup

Nils Ebbessøn Astrup (7. kesäkuuta 1901 Kristiania – 29. syyskuuta 1972 Oslo) oli norjalainen laivanvarustaja. Hän tuli rikkaasta suvusta ja nousi isoisänsä perustaman Fearnley &amp; Eger -varustamon osaomistajaksi vuonna 1931. Vuosina 1961–1963 hän toimi Norjan laivanvarustajien liiton puheenjohtajana ja 1966–1969 kansainvälisen varustajaliiton varapuheenjohtajana. Historiasta kiinnostunut Astrup tuki rahallisesti Norjalaisen instituutin perustamista Roomaan. Hänelle myönnettiin Pyhän Olavin ritarikunnan komentajan arvo vuonna 1969 sekä useita ulkomaisia kunniamerkkejä.
Marci Shore

Marci Shore (s. 1972) on yhdysvaltalainen historioitsija. Hän on tutkimuksessaan keskittynyt Keski- ja Itä-Euroopan 1900- ja 2000-lukujen aatehistoriaan.
Shore valmistui humanististen tieteiden maisteriksi Toronton yliopistosta vuonna 1996. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Stanfordin yliopistosta vuonna 2001. Hän opetti Indianan yliopistossa ja liittyi sitten Yalen yliopiston henkilökuntaan historian professorina. Shore käänsi Michał Głowińskin teoksen "Czarne sezony", joka julkaistiin englanniksi nimellä "The Black Seasons". Hänen kirjojaan ovat "Caviar and Ashes: A Warsaw Generation’s Life and Death in Marxism, 1918-1968", "The Taste of Ashes: The Afterlife of Totalitarianism in Eastern Europe" ja "The Ukrainian Night: An Intimate History of Revolution".
Maaliskuussa 2025 Shore ilmoitti siirtyvänsä aviomiehensä Timothy Snyderin kanssa opettamaan Kanadaan. Pariskunta teki päätöksen Donald Trumpin voitettua vuoden 2024 presidentinvaalit ja alettua virkaan astuttuaan uhkailla korkeakoulutusta.