tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gamalejan mikrobiologian ja epidemologian tutkimusinstituutti

Gamalejan mikrobiologian ja epidemologian tutkimusinstituutti (Gamaleja-instituutti, )
on Venäjän terveysministeriön alaisuudessa toimiva lääketieteellinen tutkimuslaitos.
Instituutti on perustettu vuonna 1891 F. M. Blumenthalin yksityiseksi kemiallis-mikroskooppiseksi ja bakteriologiseksi toimistoksi. Se otettiin 1919 valtion haltuun ja siitä luotiin terveyden kansankomissariaatin bakteriologinen instituutti. Sodan alkaessa sivutoimipisteitä perustettiin Alma-Ataan ja Sverdlovskiin sekä Kazaniin.
Instituutti nimettiin 1949 Nikolai Gamalejan mukaan.
Laitos sai 1966 Punalipun työn kunniamerkin.
Laitos tuli tunnetuksi kun se 2020 kehitti ensimmäisen COVID-19-rokotteen, jota markkinoidaan nimellä "Sputnik V".
Georg Höij

Georg Nikolai Höij (22. syyskuuta 1885 Porin maalaiskunta – 13. maaliskuuta 1951 Lauritsala) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Höij'n vanhemmat olivat ahtaaja, lautatarhan esimies Per Höij ja Krist Jansson ja puoliso vuodesta 1914 Saima Adolfina Saastamoinen. Höij perehtyi puutavara-alaan käytännössä, työskennellen useissa eri yrityksissä ja tehtävissä. Vuorineuvos Jacob von Julinin ja tämän pojan Jacob von Julinin johtaman Kaukaan Tehtaan omistamalla Kaukaan sahalla Lauritsalassa hän työskenteli kuitenkin pitkään, saatuaan sen isännöitsijänä johtoonsa vuonna 1922.
Saha oli maan suurimpia ja Höij kehitti sitä tarmokkaasti. Hän johti sahaa lähes kolmekymmentä vuotta, mutta toimi yhtiössä samalla muissakin tehtävissä. Höij oli aikanaan Suomen kokeneimpia ja tunnetuimpia puutavara-alan asiantuntijoita, joka osallistui monin eri tavoin alan kehittämiseen. Hän vaikutti samalla myös paitsi Kaukaan Tehtaan hankinta- ja kuljetusjärjestelyihin, myös laajemmin maa- ja meriliikenteen kehittämiseen Itä-Suomessa, kuten esimerkiksi ahtaukseen Uuraan satamassa. Teollisuusneuvoksen arvonimen Höij sai vuonna 1948.
Höij oli keskeisesti mukana myöskin siinä, että Lappeen kunnan Lauritsalan suunnan alueista muodostettiin erillinen Lauritsalan kauppala vuonna 1932. Hän toimi sittemmin sekä Lauritsalan kauppalanvaltuuston että -hallituksen jäsenenä ja osallistui laajemmin Lappeenrannan seudun kehittämiseen, koskien muun muassa Saimaan kanavan käyttöä.
Ivan Volodin

Ivan Aleksandrovitš Volodin (, s. 11. syyskuuta 1997 Angarsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Vitjaz Podolskia.
Ura.
Volodin pelasi kausina 2014–2015 ja 2015–2016 MHL-sarjassa SKA-1946:n joukkueessa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 15 ottelua SKA-1946:n riveissä ja 19 ottelua VHL-seura SKA-Nevan riveissä. Seuraavalla kaudella Volodin pelasi suurimmaksi osaksi SKA Pietarin edellä mainituissa farmijoukkueissa, mutta debytoi myös Pietarin KHL-joukkueessa 27. helmikuuta 2018 Helsingin Jokereita vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.33 minuuttia ja laukoi yhden laukauksen maalia kohti. Kaksi seuraavaa kautta Volodin edusti SKA-Nevaa.
Kaudella 2020–2021 Volodin pelasi 17 VHL-ottelua SKA-Nevassa ja 5 KHL-ottelua SKA Pietarissa, kunnes hän siirtyi kesken kauden KHL-seura HK Sotšin joukkueeseen. Kaudeksi 2021–2022 Volodin siirtyi yksivuotisella sopimuksella Vitjaz Podolskiin.
Champeau-en-Morvan

Champeau-en-Morvan on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 54 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Saint-Légerin kylässä on 1000-luvulta peräisin oleva seurakuntakirkko, joka rakennettiin uudelleen 1800-luvulla. Se on tyyliltään romaaninen, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1860. Vuoteen 1911 saakka kunnan keskus oli siellä, ja kunnan nimi oli tuolloin Saint-Léger-des-Fourches. Tämä kylä oli saanut nimensä piispa Saint Légeristä, sekä naapurikylä Fourchesin nimestä, minne piispat pystyttivät hirsipuut, joita Ranskassa kutsutaan nimellä Fourches patibulaires. Uudesta kunnan keskustasta oli pitkä kirkkomatka, joten vuonna 1913 Champeaun kylään rakennettiin kappeli.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Melodi Grand Prix 2015

Melodi Grand Prix 2015 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 800 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Melodi Grand Prix'in tuottaja Vivi Stenberg, radiojuontaja ja musiikkituottaja Marie Komissar, muusikko ja radiojuontaja Tarjei Strøm ja Music Norway -säätiön johtaja Kathrine Synnes Finnskog, valitsi 11 kappaletta finaaliin.
Finaali pidettiin 14. maaliskuuta Oslo Spektrum -areenalla. Voittajan valitsivat puhelinäänestäjät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät neljä kappaletta toiselle kierrokselle, jossa voittaja äänestettiin. Kilpailun voitti duo Mørland &amp; Debrah Scarlett kappaleella "A Monster Like Me". Finaali keräsi 1 250 000 katsojaa.
"Esiintymisjärjestys, toiselle kierrokselle päässeet värjätty, ensimmäisen kierroksen tarkempaa tulosta ei julkaistu.
Hired Guns

Hired Guns on DMA Designin kehittämä ja Psygnosis-yhtiön julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja DOSille.
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa neljää palkkasoturia, jotka on houkuteltu ansaan. Pelinäyttö on jaettu neljään osaan eri hahmojen näkymää varten. Hahmot liikkuvat luolastoroolipelien tapaan ruudukossa ja liikkuvat toisistaan riippumatta. Peliä voi pelata useampi pelaaja samaan aikaan kukin ohjaamalla yhtä tai useampaa hahmoa tai yksi pelaaja asettamalla hahmot seuraamaan toisiaan. Pelaajat voivat käyttää hiirtä, joystickia tai näppäimistöä ohjaamiseen: kahden pelaajan tapauksessa molemmat voivat käyttää hiirtä kahden hahmon ohjaamiseen. 
Tasoissa on merkittävästi korkeuseroja ja pelaajan on kuljettava veden alla päästäkseen tietyille alueille, mutta kaikki välineet eivät kestä vettä. 
Pelin äänet muodostavat merkittävän osan tunnelmaa. 
Vastaanotto.
Peli on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 95%.
Peli on saanut "CU Amiga" -lehden arvostelussa arvosanaksi 91%.
Karin Smirnoff (ruotsalainen kirjailija)

Karin Smirnoff (s. 1964) on ruotsalainen kirjailija.
Smirnoff on käynyt Lundin yliopiston kirjoittajakoulun. Vuonna 2018 ilmestyi Smirnoffin esikoisteos "Lähdin veljen luo", joka oli August-palkintoehdokkaana. Se on ensimmäinen osa Jana Kippo -trilogiassa. Trilogia on myynyt Ruotsissa yli puoli miljoonaa kappaletta ja siitä on tekeillä televisiosarja. Joulukuussa 2021 ilmoitettiin Smirnoffin jatkavan edesmenneen Stieg Larssonin Millennium-sarjaa, johon aiemmin kirjoitti kolme uutta teosta David Lagercrantz.
Vuonna 2020 Smirnoff sai Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon.
Dompierre-en-Morvan

Dompierre-en-Morvan on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva romaaninen Saint-Pierren kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kirkossa on alkuperäinen kuori. Kirkon laiva on 1500-luvulta ja kellotorni 1700-luvulta. Lasimaalaukset ovat peräisin 1300-luvulta.
Kunnan alueella oleva linna "Château de Villars" on rakennettu uudelleen vuonna 1767. Se on tyyliltään klassinen suorakaiteen muotoinen rakennus.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Taivas on täynnä (Teleksin albumi)

Taivas on täynnä on suomalaisen popyhtye Teleksin kolmas albumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2006.
Kotimatkalla

Kotimatkalla on suomalaisen popyhtye Teleksin neljäs albumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2011.
Heidi Mäkinen

Heidi Mäkinen (s. 28. huhtikuuta 1956 Kiuruvesi) on suomalainen kirjailija, reumatologian erikoislääkäri ja lääketieteen tohtori.
Mäkinen toimi viimeksi reumatologian apulaisylilääkärinä Tampereen yliopistollisen sairaalan reumatologian yksikössä, josta hän jäi eläkkeelle 2019. Hän väitteli nivelreuman aktiivisuusmittareista ja remissiokriteereistä 2008. Kirjoittamista Mäkinen on opiskellut Viita-akatemiassa ja Oriveden opiston kursseilla.
Mäkisen kaunokirjallinen tuotanto sisältää kolme Kariston julkaisemaa teosta. Esikoisromaani "Ei saa mennä ulos saunaiholla" julkaistiin 2016 ja "Ei saa elvyttää" 2020. Vuonna 2023 julkaistu "Kuura ja karkaileva isomummo" on Mäkisen ensimmäinen lasten- ja nuortenkirja. Kirjan on kuvittanut Marja Siira. Mäkinen on päivittänyt suosittua Ei saa mennä ulos saunaiholla -blogiaan vuodesta 2008 lähtien. 
Mäkinen on asunut Tampereella vuodesta 2007 ja on kahden aikuisen lapsen äiti.
Jurmo (albumi)

Jurmo on suomalaisen popyhtye Teleksin viides albumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2013.
Aimo Huikka

Aimo Huikka (s. 2. helmikuuta 1985), viralliselta nimeltään Jussi Moilanen, on kajaanilainen, myöhemmin oululaistunut lauluntekijä, kitaristi, muusikko, näytelmäkirjailija ja toimittaja.
Kirjallinen toiminta.
Moilanen aloitti kirjallisen toimintansa yliopiston ainejärjestölehdissä opiskeluaikanaan. Myöhemmin hän on kirjoittanut muun muassa Oulun kaupungin Pyörre-lehteen, Kaltioon ja Desibeli.net-sivustolle artikkeleja, kritiikkejä ja muita tekstejä. Moilasesta oli vuosina 2015-2019 Hallaus-lehden, nykykirjallisuuden kausijulkaisun päätoimittaja. Moilanen on myös kirjoittanut runoja ja novelleja Hallaukseen. Moilanen on aloittanut AllMicrotonal-nimisen Youtube-kanavan pitämisen vuonna 2025, joka käsittelee mikrotonaalista musiikkia englanniksi.
Moilanen on toiminut Mäntykustannuksen ja N-Y-T-NYT Oy:n kustannustoimittajana. Hän on myös kustannustoimittanut freelancerina muun muassa Jesse Heikkisen ja Pirjo Suvilehdon teoksia. Moilanen on kirjoittanut artikkeleja ja novelleja Mamun kynä -lehteen, joka on JSN:n jäsen. Vuoden 2022 alusta Moilanen pitää suomenkielistä laululyriikkaa käsittelevää Sarvesta härkää, sanasta laulajaa -soitinlähetystä Pohjoisen kulttuurirran kanavalla, jonka kanavapäällikkönä on Jukka Takalo.
Moilanen on kirjoittanut yhden näytelmä- ja yhden musikaalikäsikirjoituksen. Ensimmäinen näytelmä, "Siitindiatribi - Eli satu miehestä joka oli suurempi kuin peniksensä" oli esityksessä Oulun ylioppilasteatterilla vuonna 2017. "Zombiemusikaali: Selonteko vuoden 1672 tapahtumista" oli näytännössä 2019 ja Moilaselle myönnettiin musikaalin johdosta IIK!!-kauhuelokuvafestivaalilla IIKKA-palkinto yhdessä ohjaaja Matias Tapanisen kanssa. Moilanen on säveltänyt kummankin näytelmän musiikit. Hän on lisäksi esiintynyt livemuusikkona useissa OYT:n produktioissa.
Ammatti ja koulutus.
Moilanen on koulutukseltaan yleisen kirjallisuustieteen maisteri Oulun yliopistosta ja ammatiltaan suomen kielen opettaja. Moilanen kirjoitti pro gradu -tutkielmansa otsikolla "John Barthin The Floating Operan ja The End of the Roadin bahtilainen polyfonia eksistentialistisen maailmankuvan ilmentäjänä".
Diskografia.
Kuumet
Nova (2025, Inverse Records)
Aimo Huikan soitinorkesteri
Tarpeeksi vanha kuolemaan (EP, 2023)
The Aeon
HietaKettu
Eripura
Pelimusiikkia
Näytelmämusiikkia
Musiikkivideoiden ohjaus
Vierailut kappaleilla
Valotaidemusiikki
Onnen kaava

Onnen kaava on suomalaisen popyhtye Teleksin kuudes albumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2020.
Juillenay

Juillenay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa on 1400-luvun lopulta peräisin oleva kiviristi, joka on merkkinä vanhasta Burgundin ja Nivernais'n välisestä rajasta.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Lauralee Bell

Lauralee Bell Martin (s. 22. joulukuuta 1968 Chicago) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta "Tunteita ja tuoksuja".
Lauralee Bellin vanhemmat William J. Bell ja Lee Phillip Bell loivat "Tunteita ja tuoksuja" -sarjan. Lauralee esiintyi siinä ensimmäisen kerran jo 9-vuotiaana. Vuonna 1983 hän alkoi näytellä sarjassa Cricket Blair -nimistä nuorta mallia, josta myöhemmin tuli asianajaja. Nykyään hänen hahmonsa tunnetaan nimellä Christine Blair Williams. Lauralee Bell on saanut roolityöstään parhaan naissivuosan Daytime Emmy -palkintoehdokkuuden vuonna 2016. 
Bell on myös vieraillut televisiosarjoissa "Castle", "C.S.I. Miami", "" ja "Walker, Texasista".
Green on Red

Green on Red oli yhdysvaltalainen yhtye, jonka tyylilajeihin kuuluivat indie rock, desert rock ja vaihtoehtoinen country rock. Se sai alkunsa 1970-luvun lopulla Arizonan Tucsonissa The Serfers -nimellä. Yhtye vaihtoi nimensä Green on Rediksi vuonna 1980 muuttaessaan Los Angelesiin.
Green on Red julkaisi kahden EP-levyn jälkeen esikoisalbuminsa "Gravity Talks" vuonna 1983. Yhtyeeseen kuuluivat tuolloin vokalisti-kitaristi Dan Stuart, kosketinsoittaja Chris Cacavas, basisti Jack Waterson ja rumpali Alex MacNicol. Vuonna 1985 ilmestyneellä toisella albumilla "Gas Food Lodging" oli mukaan liittynyt myös kitaristi Chuck Prophet, ja vuonna 1987 ilmestyneellä albumilla "The Killer Inside Me" oli rumpalina MacNicolin korvannut Keith Mitchell.
Ollie Hopnoodle’s Haven of Bliss

Ollie Hopnoodle’s Haven of Bliss on suoraan televisiolevitykseen tuotettu komediaelokuva, joka ensiesitettiin Disney Channelilla 1988. Sen on ohjannut Dick Bartlett.
La Motte-Ternant

La Motte-Ternant on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Sereinjoen varrella, noin 42 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan alemmassa keskustassa on vanha 1200-luvun linna "Chateau de la Motte-Ternant". Linnasta on enää jäljellä rauniot. Ranskan kuningas Ludvig XI tuhosi linnan vuonna 1478, mutta se rakennettiin uudelleen 1500-luvulla. Linna kuitenkin purettiin lopullisesti Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen vuonna 1793.
Ylhäällä mäen päällä, keskellä hautausmaata, sijaitsee 1100-luvun lopulta peräisin oleva ja 1300-luvulla kunnostettu Saint-Martinin kirkko. Sen paikalla on ollut karolingien pieni basilika.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Koiran vuosi (Roope Salmisen &amp; Koirien albumi)

Koiran vuosi on suomalaisen Roope Salminen &amp; Koirat -yhtyeen 25. lokakuuta 2019 julkaistu toinen studioalbumi. Levynjulkaisukeikka oli Helsingin Tavastialla 26. lokakuuta 2019.
La Roche-en-Brenil

La Roche-en-Brenil on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan alueella oleva linna "Château de La Roche-en-Brenil" on rakennettu 1300-luvulla. Vuodesta 1716 lähtien se on ollut yksityinen asuinrakennus. Vuonna 1841 kirjailija ja katolinen johtaja Charles de Montalembert osti linnan, ja hänen sukunsa edelleen omistaa sen.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2022

Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2022.
Väinö Ikonen (teollisuusneuvos)

Väinö Kustaa Ikonen (17. helmikuuta 1898 Ruokolahti – 2. heinäkuuta 1988 Lahti) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Ikosen vanhemmat olivat kauppias Kalle Kustaa Ikonen ja Albertina Pylkkänen ja puoliso 1927–1963 käsityökoulun johtaja Martta Mathilda Berg. Lappeenrannassa 1918 ylioppilaaksi tullut Ikonen valmistui sähkötekniikan alan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1923 ja työskenteli sitten kolme vuotta Yhdysvalloissa General Electricin ja Westinghousen palveluksessa. Suomeen 1927 palattuaan Ikonen meni töihin Valtionrautateiden konepajalle Viipuriin, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna käyttöinsinööriksi vaneria valmistaneen Oy Suolahden Tehtaiden palvelukseen Suolahdelle.
Sieltä hän meni vuoden 1934 lopussa Laatokan Puu -yhtiön teknilliseksi johtajaksi Lahdenpohjaan, mutta palasi vajaan vuoden kuluttua takaisin Suolahden Tehtaille, nyt tehtaan isännöitsijäksi. Ikonen johti vuonna 1942 osaksi Rauma-Raahea tullutta ja vuonna 1952 Rauma-Repolaan liitettyä vaneritehdasta aina vuoteen 1964 asti. Hän sai Rauma-Repolan johtajiston edustajana vuonna 1958 vastuulleen paitsi yhtiön vaneriteollisuuden, myös sen Päijänteen alueella sijaineet muut toiminnot. Paikallisjohtajan tehtävät 1964 jätettyään hän toimi vielä lyhyen aikaa yhtiön pääkonttorissa Helsingissä, kunnes jäi eläkkeelle. Teollisuusneuvoksen arvonimi Ikoselle myönnettiin vuonna 1961. Ikosella oli alansa luottamustehtäviä ja hän oli myös Suolahden kauppalanvaltuutettu ja kauppalanhallituksen jäsen 1932–1957.
Solitude in Madness

Solitude in Madness on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin 12. studioalbumi. Se julkaistiin 1. toukokuuta 2020.
2,4-dinitrofenyylihydratsiini

2,4-dinitrofenyylihydratsiini (C6H6N4O4) on aromaattisiin hydratsiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisenä reagenssina. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 2,4-dinitrofenyylihydratsiini on oranssinpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Aine liukenee niukasti veteen, hieman etanoliin ja hyvin happoihin, dimetyyliformamidiin ja dimetyylisulfoksidiin. 2,4-dinitrofenyylihydratsiinin liuosten väri muuttuu keltaisesta ruskeaksi hyvin emäksisissä oloissa. 2,4-dinitrofenyylihydratsiini on myrkyllistä.
2,4-dinitrofenyylihydratsiinia valmistetaan 2,4-dinitroklooribentseenin ja hydratsiinin välisellä nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla.
2,4-dinitrofenyylihydratsiini reagoi helposti aldehydien tai ketonien kanssa muodostaen oransseja tai punaisia hydratsoneja. Tätä reaktiota käytetään aldehydien ja ketonien tunnistamiseen. Yhdistettä käytetään myös värjäysreagenssina ohutkerroskromatografiassa ja orgaanisen kemian synteeseissä heterosyklisteiden yhdisteiden valmistukseen ja hydratsonijohdannaiset voidaan pelkistää vedyttämällä alkaaneiksi.
Kuiva 2,4-dinitrofenyylihydratsiini on räjähdysherkkää. Siksi se toimitetaan ja säilytetään kosteana.
Saint-Joire

Saint-Joire on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 240 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 18,32 neliökilometriä.
Saint-Joiren naapurikunnat ovat Demange-Baudignécourt, Tréveray, Biencourt-sur-Orge, Ribeaucourt, Bonnet ja Houdelaincourt. Kunnan korkeus merenpinnasta on 257–385 metriä.
Saint-Joiren väkiluku on pienentynyt 176 asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 416 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli naisia ja 49 prosenttia miehiä. Suurin ikäryhmä oli 45–59-vuotiaat.
Louis Jacques Thénard

Louis Jacques Thénard (4. toukokuuta 1777 La Louptière, Aube, Ranska – 21. kesäkuuta 1857 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kemisti, joka tunnetaan vetyperoksidin löytämisestä. Thénardin laatima kemian oppikirja oli aikanaan alan standarditeos.
Elämä ja ura.
Thénardin isä, joka oli köyhä talonpoika, lähetti hänet kuusitoistavuotiaana opiskelemaan farmasiaa Pariisiin. Siellä hän osallistui Antoine François Fourcroyn ja Louis Nicolas Vauquelinin luennoille. Vauquelin järjesti Thénardille oman kemian professuurinsa Collège de Francessa. Myöhemmin hän opetti École Polytechniquessa ja Sorbonnessa, ja lopulta hänestä tuli Pariisin yliopiston kansleri. Hänestä tuli Ranskan instituutin jäsen vuonna 1810. Hänestä tuli vapaaherra vuonna 1825 ja Ranskan parlamentin edustajainhuoneen jäsen vuosina 1828-1832. Hänen kotikylänsä nimettiin hänen kunniakseen La Louptière-Thénardiksi vuonna 1865.
Thénard oli yksi aikansa merkittävimmistä kemisteistä, joka kunnostautui sekä tiedemiehenä että kemian opettajana. Vuonna 1818 hän havaitsi, että vedyn ja hapen yhdistelmästä syntyy veden lisäksi vetyperoksidia. Eräs hänen tärkeimmistä teoksistaan käsitteli eetteriyhdisteitä. Lisäksi hänen tutkimuksensa sebasiinihaposta ja sapesta ansaitsevat maininnan. Hän myös valmisti Thénardin siniseksi (koboltinsininen) kutsuttua pigmenttiä.
Hän teki paljon merkittävää tutkimusta ystävänsä Joseph-Louis Gay-Lussacin kanssa. Tämän kanssa hän kehitti menetelmän kaliumin ja natriumin valmistamiseksi. Vuonna 1808 hän valmisti booria. Erityisen tärkeitä ovat Thénardin Gay-Lussacin kanssa vuonna 1809 tekemät suolahappoa ja klooria koskevat tutkimukset. Myös orgaanisen kemian alalla hän teki merkittävää työtä erityisesti orgaanisia fosforiyhdisteitä koskien. Yhdessä Gay-Lussacin kanssa hän kehitti orgaanisten aineiden analyysimenetelmää.
Thénardin työt on julkaistu "Journal de physique", "Annales de chimie" ja "Annales de chimie et de physique" -lehdissä. Gay-Lussacin kanssa tehty työ on koottu teokseen "Recherches physico-chimiques" (1811). Thénard julkaisi myös yhden aikansa laajimmin käytetyistä kemian oppikirjoista, "Traité de chimie élémentaire" (1813-1816).
Lacour-d’Arcenay

Lacour-d’Arcenay on kunta Ranskassa Côte-d’Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 36 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Lacour-d’Arcenay koostuu kolmesta taajamasta: Lacour, Arcenay ja Franceau. Lacourin kylässä on linna "Château de Lacour d’Arcenay". Linna rakennettiin 1700-luvulla 1300-luvulta peräisin olevan linnoituksen paikalle, joka oli tuhoutunut Ranskan uskonsodissa 1500-luvulla. Alkuperäisestä linnasta on jäljellä vain kaksi tornia. Arcenayn kylässä on linna "Château d'Arcenay", joka on myös rakennettu 1700-luvulla 1300-luvulta peräisin olevan linnan paikalle.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Maailmankisat 1979

13. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1979 Helsingissä 29.–30. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Yleisömäärä oli yhteensä kahtena päivänä 10 612 katsojaa.
Naiset.
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai 110 metrin aitajuoksija Renaldo Nehemiah.
Pauli Hautala

Pauli Hautala (s. 1984 Kokkola) on suomalainen runoilija. Hänen esikoisteoksensa "Katseen maanosat" ilmestyi Poesian kustantamana keväällä 2022. Hautala on saanut kunniamaininnan J. H. Erkon kirjoituskilpailussa 2013. Hänen tekstejään on julkaistu myös kirjallisuuslehti Parnassossa ja runouslehti Tuli &amp; Savussa sekä Jalokiviä &amp; Kiikareita -julkaisussa. Lisäksi hän on ollut mukana yhtenä tekijänä keskisuomalaisten kirjoittajien Saapuneita-antologiassa. Hautalan tyyliä on luonnehdittu modernismin perinteeseen kytkeytyväksi ja paikoitellen asiaproosaa muistuttavaksi. Hautala on valittu illan runoilijaksi Helsingin yliopiston kirjallisuuden ainejärjestöjen järjestämässä RunoSoul 2022 -esikoisrunotapahtumassa. Artemis Kelosaari on nimennyt Hautalan esikoisteoksen yhdeksi viidestä parhaasta vuoden kirjasta Suomen Kuvalehdessä. 
Hautala on koulutukseltaan filosofian maisteri ja työskentelee suomen kielen ja kirjallisuuden lehtorina kokkolalaisen Isokylän koulun luokilla 7-9. Hän on valmistunut Jyväskylän yliopistosta äidinkielen ja kirjallisuuden opettajaksi 2012 ja opiskellut kirjoittamista Jyväskylän avoimen yliopiston kirjoittamisen opinnoissa sekä Helsingissä Kriittisessä korkeakoulussa.
Kjell Ingolf Ropstad

Kjell Ingolf Ropstad (s. 1. kesäkuuta 1985 Arendal) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Vuosina 2019–2021 hän toimi puolueensa puheenjohtajana sekä Norjan lapsi- ja perheministerinä. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2009.
Ura.
Ropstad nousi kristillisen kansanpuolueen puheenjohtajaksi, kun hänen edustamansa kanta oli voittanut enemmistön taakseen ylimääräisessä puoluekokouksessa marraskuussa 2018 ja puolue päättänyt liittyä Solbergin hallitukseen (hänen edeltäjänsä Knut Arild Hareide oli kannattanut yhteistyötä työväenpuolueen kanssa). Vuoden 2021 vaaleissa kristilliset saivat huonoimman tuloksensa sitten toisen maailmansodan, puolue putosi neljän prosentin äänikynnyksen alle ja jäi ilman tasauspaikkoja. Ropstad ilmoitti silti jatkavansa puheenjohtajana, mutta joitakin päiviä vaalien jälkeen paljastui, että Ropstad oli vältellyt maksamasta veroja ministerin virka-asunnostaan, ja hän joutui eroamaan puheenjohtajan tehtävästä.
Malin Ewerlöf

Malin Ewerlöf (s. 2. kesäkuuta 1972) on ruotsalainen keskimatkojen juoksija, joka oli 1990-luvun lopulla Euroopan parhaimmistoa.
Ewerlöf saavutti vuonna 1998 kaksi EM-mitalia. Sisäratojen EM-kilpailuissa Valenciassa hän sai 800 metrin juoksussa hopeaa ajalla 2.03,61. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti hopeaa myös ulkoratojen EM-kilpailuissa Budapestissa ajalla 1.59,61. Välierässään hän juoksi ajan 1.59,44, joka jäi hänen uransa parhaaksi ajaksi.
Ewerlöf saavutti 1 500 metrin juoksussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia vuonna 1990 ja voitti saman ikäluokan EM-kilpailuissa kultaa vuonna 1991. Ewerlöfin ennätys 1 500 metrillä on Luzernissa kesäkuussa 1997 juostu 4.05,49.
Ewerlöfin serkku on näyttelijä Katarina Ewerlöf.
Laura Malmivaaran filmografia ja esiintymiset

Tämä on Laura Malmivaaran filmografia ja esiintymiset.
Maailmankisat 1980

14. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1980 Helsingissä 9.–10. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Yleisömäärä oli yhteensä kahtena päivänä 13 996 katsojaa. Kisat toimivat joukolle suomalaisia yleisurheilijoita viimeisenä näyttöpaikkana elokuisiin Moskovan olympialaisiin.
Tuloksia.
Naiset.
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettavan Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai kiekonheittäjä Mac Wilkins.
Maailmankisojen tulosten perusteella olympiamatkan varmistivat 3 000 metrin estejuoksijat Tommy Ekblom ja Vesa Laukkanen alittaessaan rajaksi asetetun 8.29,00.
Akseli Heikkilä

Akseli Heikkilä (s. 1984) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on lähtöisin tornionjokilaaksolaisesta Kukkolan kylästä, mutta asettunut Helsinkiin.
Heikkilä opiskeli journalismia Metropolia-ammattikorkeakoulussa ja Laajasalon opistossa. Kirjoittamista hän on opiskellut Kriittisessä korkeakoulussa. Kirjallisen uransa ohessa hän on muun muassa työskennellyt "Suosikin" ja MTV:n musiikkitoimittajana sekä "Valittujen Palojen" verkkotuottajana. 
Vuonna 2013 Heikkilä voitti Maahenki-kustantamon kirjoituskilpailun, minkä seurauksena intoutui kirjoittamaan lisääkin. Elokuussa 2019 ilmestyi hänen esikoisromaaninsa "Veteen syntyneet" (WSOY). Romaani toi Heikkilälle Lappi-kirjallisuuspalkinto- ja Tiiliskivi-palkintoehdokkuudet. Kirjailija oli 13-vuotias menettäessään leukemiaan sairastuneen äitinsä, ja hänen pohjoisille kotiseuduilleen tapahtumiltaan sijoittuva romaani heijastelee tästä kokemuksesta kummunneita tunteita.
Kirby’s Ghost Trap

Kirby's Ghost Trap (Pohjois-Amerikassa nimellä Kirby's Avalanche) on HAL Laboratoryn ja Nintendon japanilaisesta, tetris-tyylisestä Puyo Puyo -pelistä muunneltu versio, joka on julkaistu Super Nintendo Entertainment System -pelikonsolille vuonna 1995. Peli kuuluu Kirby -pelisarjaan, jossa pelin keskeiset hahmot esiintyvät samassa sarjassa. King Dedede itse puolestaan esiintyy Kirbyn antagonistina pelissä.
Aiheesta muualla.
Roscommonin piirikunta

Roscommonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 23 459 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Roscommonin kylä ja suurin kunta on Denton Township. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Väestö.
Vuonna 2020 Roscommonin piirikunnan 23 459 asukkaasta valkoisia oli 96,2 %, alkuperäisasukkaita 1,0 %, mustia 0,7 % ja aasialaisia 0,7 %. Vuonna 2019 1,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Chattancourt

Chattancourt on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 180 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 10,36 neliökilometriä.
Chattancourtin naapurikunnat ovat Champneuville, Cumières-le-Mort-Homme, Esnes-en-Argonne, Marre ja Montzéville. Kunnan korkeus merenpinnasta on 185–283 metriä.
Chattancourtin väkiluku on pienentynyt kahdella asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 182 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli miehiä ja 49 prosenttia naisia. Suurin ikäryhmä oli 30–44-vuotiaat.
Resonet in laudibus

Resonet in laudibus ("Kaikki kansat riemuitkaa") on vanha latinankielinen joululaulu. Vanhimmat säilyneet tekstit ovat 1360-luvulta ja se pohjautuu vanhempiin esikuviin. Joidenkin tutkijoiden mukaan sitä ei ole käytetty keskiajalla yleisissä jumalanpalveluksissa, ainoastaan yksityisessä hartauselämässä, kuten joulunäytelmissä, jossa sitä laulettiin Joosefin ja Marian vuorolauluna ja kuoro yhtyi pitkään kertosäkeeseen. Laulu julkaistiin "Piae Cantiones" -kokoelmassa 1582.
Virren tai hymnin teksti käännettiin jo varhain niin suomeksi kuin ruotsiksi. Vanhin suo­mennos on Maskun Hemmingin virsikirjassa ja sen suomennos ”Lauluja nyt laskemaam,/ Jumalasta jutelkaam, /joulu-virsii veisatkaan; /Jeesu kaunis helmas makas Marian” on säilynyt jossain määrin kirjallisuudessa lainattuna tekstinä. Laulun, virren varsinaiset säkeistöt ovat lyhyet, niissä on vain kolme säettä, sen sijaan kertosäe on pitkä, kahdeksan säkeen mittainen.
”Resonet in laudibus” -alku muuttui saksankielisessä tekstissä myös muotoon ”Josef, lieber Josef mein, hilf mir wiegen mein Kinderlein”. Sitä on laulettu monin eri tavoin ja säestetty eri soittimin, joulunäytelmissä tai joulukulkuisessa, joissa kehtoa tai seimeä, jossa Jeesus-lapsi makasi, kannettiin kaduilla. Laulu kehottaa ”Resonet in laudibus cum jucundis plausibus" (kaikuessa, riemukkain kättentaputuksin juhlikoot Siionin uskovaiset), ja sen tahdissa ovat koulupojat tanssineet piirissä kirkkoon rakennetun seimen ympärillä jouluaattona ja jouluyönä taputtaen käsiään laulun kolmijakoiseen tahtiin. 
Sävelmän vanhin käsikirjoitus on vuodelta 1345 Saksasta, Seckausta. Painettuna se on säilynyt Moosburgin graduaalissa vuodelta 1543. Sävelmä on tuttu "Piae Cantiones" -kokoelman välityksellä, mutta sitä lienee laulettu Suomessakin jo ennen "Piae Cantioneksen" ensimmäisen painoksen julkaisua 1582. Kertosäkeelle antaa oman sävynsä ilon ja riemun huudahdus "eijaa". Se on siirtynyt virsien kieleen latinasta, ilon ja riemun huudahdus ”eia” tai ”heia”. 
Laulu on virtenä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, virsi 20, virren tekstin on uudistanut virsikirjakomitea. Se on Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa "Cantemus", laulu 61. Virrestä on myös käännös Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 430. Sen suomennos on Pekka Kivekkään tekemä 1998. Virsi poikkeaa Suomen ev. lut. kirkon virsikirjan virrestä siten, että säkeistöjen pitkä kertosäe lauletaan vain virren 1. ja 4. säkeistöissä.
Dombasle-en-Argonne

Dombasle-en-Argonne on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 402 asukasta vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 11,68 neliökilometriä.
Dombasle-en-Argonnen naapurikunnat ovat Brabant-en-Argonne, Brocourt-en-Argonne, Récicourt, Béthelainville, Jouy-en-Argonne ja Sivry-la-Perche. Kunnan korkeus merenpinnasta on 207–318 metriä.
Dombasle-en-Argonnen väkiluku on pienentynyt viidellä asukkaalla vuodesta 1968, jolloin kunnassa asui 407 asukasta. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli miehiä ja 49 prosenttia naisia. Suurin ikäryhmä oli 30–44-vuotiaat.
Vera Kuzmina

Vera Kuzminitšna Kuzmina (; 16. marraskuuta 1923 Janšihovo-Norvaši, Tšuvassien ASNT – 22. lokakuuta 2021) oli venäläinen näyttelijä.
Kuzmina valmistui Moskovan Lunatšarskin teatteritaiteen valtioninstituutista. Hän teki toisen maailmansodan aikana hakkuutöitä lähellä Smolenskia. Vuodesta 1947 Kuzmina työskenteli Tšuvassian valtiollisessa draamateatterissa, jossa hän uransa aikana esiintyi yli sadassa roolissa. Vuodesta 1952 hän myös osallistui yli kolmensadan elokuvan dubbaamiseen tšuvassin kielelle. Lisäksi Kuzmina lausui radiossa runoja ja tarinoita sekä osallistui televisioesityksiin.
Vuonna 1990 Kuzmina esiintyi rikosdraamassa "Lovkatš i Hippoza" Žanna Jepplen ja Vladimir Ševelkovin kanssa. Vuonna 1994 näyttelijän työstä tehtiin dokumenttielokuva "Vremeni krugovorot". Kuzmina sai urallaan useita tunnustuksia, kuten Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen 20. kesäkuuta 1980. Hän kuoli pitkäkestoiseen sairauteen.
Žarnovica (piiri)

Žarnovican piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2011 lopussa 27 026.
Žarnovican piirillä on Slovakian sisällä yhteistä rajaa Banská Štiavnican, Zlaté Moravcen, Žiar nad Hronomin, Prievidzan, Partizánsken sekä Levicen piirien kanssa.
Vuoden 2010 lopussa Žarnovican piirin asukkaista 50,7 prosenttia oli naisia ja noin 49,3 prosenttia miehiä. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä 90,3 prosenttia oli slovakkeja. Alle 14-vuotiaiden osuus väestöstä oli vuoden 2011 lopussa 14 prosenttia, 15–64-vuotiaiden 71,7 prosenttia ja yli 65-vuotiaiden 14,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,3 vuotta. Žarnovican piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 22 695 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.
Kunnat.
Žarnovican piirin 18 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Jalmari Kotiranta

Juho Jalmari Kotiranta (15. marraskuuta 1886 Tuusula − 7. toukokuuta 1930 Solovetskin saaret) oli suomalainen veturinkuljettaja ja punaupseeri, joka laati ensimmäiset sotilastyön ohjeet Suomen Kommunistiselle Puolueelle (SKP) elokuussa vuonna 1921. Hän syntyi Tuusulassa ja kuoli Solovetskin vankileirillä sydänkohtaukseen. Kotiranta suoritti Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun ja Frunzen akatemian, minkä jälkeen hän palveli Neuvosto-Venäjän turvallisuusjoukoissa. Hän toimi myöhemmin GPU:n ja SKP:n yhdysupseerina Valkeasaaressa, missä hän johti etappiliikennettä ja materiaalien salakuljetusta. Elokuun lopulla vuonna 1929 GPU:n kollegio tuomitsi Jalmari Kotirannan kolmeksi vuodeksi pakkotyöhön "yhteyksistä ulkomaisiin poliittisiin järjestöihin."
The Luck of the Irish

The Luck of the Irish on suoraan televisiolevitykseen tuotettu seikkailukomediaelokuva, joka ensiesitettiin Disney Channelilla 2001. Sen on ohjannut Paul Hoen.
Tommi Kotonen

Tommi Kotonen (s. 1975) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, oppiarvoltaan yhteiskuntatieteiden tohtori.
Kotonen paneutui väitöskirjassaan Yhdysvaltain poliittiseen runouteen. Sittemmin hän on keskittynyt tutkimustyössään Suomen äärioikeiston historiaan ja tuoreempaan kehitykseen. Hän on julkaissut kirjan "Politiikan juoksuhaudat" (Atena Kustannus, 2018). Kotonen on toiminut tutkijatohtorina ja tutkimuskoordinaattorina Jyväskylän yliopistossa. Yle on vuonna 2016 luonnehtinut häntä Suomen tunnetuimmaksi äärioikeiston tutkijaksi. Kotonen on tällöin katsonut suomalaisiksi äärioikeistojärjestöiksi Suomen vastarintaliikkeen ja Soldiers of Odinin. Finnish Defence Leaguen hän arvioi ideologiselta pohjaltaan kapeaksi vastajihadistiseksi liikkeeksi. Suomen Sisua Kotonen piti rajatapauksena; ideologisesti äärioikeistolaisena, mutta toimintatavoiltaan maltillisena.
Soldiers of Odinin saavuttamaa suosiota Kotonen on selittänyt "kohtuullisen helposti kopioitavissa olevan toimintamallin" kehittämisellä ja Facebookin tehokkuudella rekrytointikanavana.
Grosso (Piemonte)

Grosso () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 957 asukasta.
Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 957 asukasta.
Quem pastores laudavere

Quem pastores laudavere (Yöhön synkkään päivä koittaa) on vanha, 1400-luvulta peräisin oleva latinankielinen joululaulu. Siitä on säilynyt käsikirjoitus vuodelta 1410 Hohenfurthissa, Saksassa sijaitsevassa luostarissa. Alkuaan laulussa oli kolme säkeistöä, joista ensimmäinen kuvasi Betlehemin kedon paimenia, toinen tietäjiä, jotka tulivat kunnioittamaan Jeesus-lasta ja kolmas säkeistö oli ns. doxologia, Kolmiyhteisen Jumalan ylistys. Myöhemmin lauluun on lisätty Jeesuksen äitiin, Mariaan liittyvä säkeistö, se on laulun 3. säkeistö. 
”Quem pastores” on ollut keskiajan lopun tunnetuimpia joululauluja, jopa niin, että teinien joulun aikaan laulamia joululauluja on kutsuttu yhteisnimellä ”quempas” virren alkusanan mukaan (QUEM PAStores). Laulu ei kuitenkaan ollut Suomessa julkaistussa "Piae Cantiones" -kokoelmassa, mutta Quempaksen kanssa vuorotellen laulettava ”Nunc angelorum gloria” oli 1625 "Piae Cantiones" -kokoelmassa.
Quempas-perinne elää edelleen voimakkaana Saksassa, jossa kaupunkien ja kylien kirkkoihin kuorot kokoontuvat laulamaan Quempas-laulua muiden joululaulujen ohella (quempas singen). ”Der Quempas” koostuu "Quem pastores" -laulusta (Den die Hirten lobeten sehre), sen kanssa laulettavasta "Nunc angelorum gloria" -laulusta ja seurakunnan osuudesta. Solistit tai esilaulajat laulavat "Quem pastores" -laulun säkeistöjen eri säkeet kirkon eri nurkista tai eri puolilta kirkkoa antaakseen vaikutelman enkeleiden laulusta, joka kaikuu avaruudes­sa. Yhden solistisäkeistön jälkeen kuoro laulaa säkeistön "Nunc angelorum gloria" -laulusta (Heut sein die lieben Engelein in hellem Schein), ja sitä seuraa seurakunnan kertosäe, kaksi loppusäettä (Gottes Sohn ist Mensch geborn) virrestä, joka on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 20. Koko Quempas-laulu on Saksan evankelisen kirkkojen virsikirjassa virsi 29 (Den die Hirten lobeten sehre). Michael Praetoriuksen sovitus Quempas-laulusta on yhä käytössä Quempas-laulussa.
Ruotsinkielisen, Britt G. Hallqvistin kääntämän tekstin pohjalta Anna-Mari Kaskinen käänsi laulun suomeksi 1966. Se on Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 432 "Yöhön synkkään päivä koittaa" ja se on myös Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa "Cantemus", laulu 67.
Wilhelm Björkgren

Gustaf Wilhelm Leonard Björkgren (15. toukokuuta 1847 Västervik – 29. kesäkuuta 1917 Gävle) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja musiikkipedagogi.
Björkgren aloitti opintonsa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuonna 1864 ja suoritti urkuri-kanttorin tutkintonsa 1867. Musiikkijohtajan tutkinnosta hän valmistui 1870. Vuosina 1867–1871 Björkgren toimi urkuri-kanttorina Borgerskapets änkehusissa ja vuosina 1868–1871 lauluopettajana Jakobin ja Johanneksen kansakouluissa. Vuosina 1866–1871 hän oli lisäksi Kuninkaallisen draamateatterin ja Mindre teaternin viulisti. Vuonna 1871 Björkgren muutti Gävleen seurakunnan urkuri-kanttorin toimea varten. Hän oli myös kaupungin opetusjärjestelmän palveluksessa musiikkiopettajana vuosina 1872–1912. Oppilaiden joukossa oli Carl Sjöberg.
Björkgren valittiin 24. helmikuuta 1910 Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan jäsenenä nro 531. Hänen sävellystuotantonsa joukossa on kantaatteja ja mieskuorolauluja.
Satu Erra

Satu Erra (s. 1979) on suomalainen runoilija. 
Erran esikoisteos on Poesian julkaisema runokokoelma "Hetkenä minä", joka oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ehdokkaiden joukossa 2021. Hänen toinen runokokoelmansa "Tämä kaikki on liikaa" ilmestyi Tammen kustantamana 2024. Nuorten aikuisten romaani "Tällainen tunne" ilmestyi Tammelta vuonna 2025.
Erra on koulutukseltaan filosofian tohtori, joka on väitellyt lukiolaisten kirjoittamisesta. Hän on kotoisin Kuusamosta ja asuu nykyisin Sveitsissä. Erra on toiminut runoyhdistys Nihil Interitissä, ja hän on Suomen Lausujain Liiton taiteilijajäsen. Hänen runojaan on julkaistu Parnassossa, Nuoressa Voimassa ja useissa antologioissa.
Vladana Vučinić

Vladana Vučinić (montenegroksi: Владана Вучинић, s. 18. heinäkuuta 1986 Titograd, Montenegron ST), tunnettu myös taiteilijanimellään Vladana, on montenegrolainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edustaa Montenegroa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Italian Torinossa kappaleella "Breathe". Vladanan esityksessä on Eurovision-konkari, lauluntekijä ja tuottaja Darko Dimitrov. Vladana esitti "Breathe"-kappaleensa Euroviisujen toisessa semifinaalissa, sijoittui semifinaalin 17:nneksi ja toiseksi viimeiseksi eikä päässyt finaaliin.
Timanttiananakset

Timanttiananakset ("Guzmania") on ananaskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 85 lajia.
Timanttiananakset kasvavat trooppisessa Amerikassa yleensä päällyskasveina. Useita lajeja kasvatetaan huonekasveina näyttävien lehdistönsä ja kukintojensa takia.
Timanttiananasten lehdet ovat jäykät ja kasvavat ruusukkeena. Kukat ovat keltaiset tai valkoiset.
Jakub Demek

Jakub Demek (s. 6. kesäkuuta 2003 Košice, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa WHL-joukkue Edmonton Oil Kingsissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Demek osaa pelata myös keskellä.
Ura.
Seuraura.
Demek on HC Košicen kasvatti. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Slovakian A-nuorten sarjaa myös maan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Demek edusti joukkuetta myös Slovakian miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Hän pelasi Slovakian U18-maajoukkueessa myös suurimman osan kaudesta 2020–2021, mutta Demek debytoi myös Košicen Extraliga-joukkueessa, jossa hän pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Demek teki Extraliga-debyyttinsä vain 17-vuotiaana 4. joulukuuta 2020 HK Popradia vastaan. Hänet merkittiin Košicen nelosketjun vasempaan laitaan Matúš Havrilan ja Martin Krasničanin viereen. Demek sai ottelussa jääaikaa 5.26 minuuttia.
Vegas Golden Knights varasi Demekin neljännellä kierroksella 128. pelaajana . Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Edmonton Oil Kings 47. pelaajana .
Maajoukkueura.
Demek pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022. Turnaus kuitenkin keskeytettiin useassa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartojen vuoksi. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten ja 15 poikien maaottelua.
Posliinihyasintit

Posliinihyasintit ("Puschkinia") on hyasinttien lähisukuinen parsakasvisuku, johon kuuluu neljä lajia sipulikasveja. Suvussa on aiemmin ollut vain yksi laji: posliinihyasintti eli sineposliinihyasintti ("Puschkinia scilloides"), joka esiintyy alkuperäisenä Kaakkois-Turkissa, Kaukasiassa, Syyriassa, Irakissa ja Iranissa. Kolme muuta nykyisin tunnettua posliinihyasinttia ovat Turkista 2000-luvulla kuvattuja uusia lajeja. Suvun tieteellinen nimi on annettu 1760 syntyneen venäläisen tieteilijän Apollo Mussin-Pushkinin mukaan.
Limodorum

Limodorum on kämmekkäkasvisuku, johon luokitellaan kolme lajia. Ne ovat pesäjuurten lähisukulaisia ja elävät myös mykoheterotrofeina eli toisenvaraisina sienijuurisymbioosissa.
Jonas Selggren

Jonas Selggren (1806–1896) oli ruotsalainen poliitikko.
Selggren työskenteli vuosina 1853–1866 Högre allmänna läroverketin (Vasaskolan) rehtorina ja jatkoi työskentelyä sen kirjastonhoitajana vuoteen 1893. Vuosina 1864–1874 hän toimi Gävlen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana, vuosina 1863–1869 maakuntavaltuuston jäsenenä sekä vuosina 1859–1860 ja uudelleen 1867 Ruotsin valtiopäiväedustajana. Selggren oli naimisissa Per Murénin siskon kanssa, mutta pari ei saanut lapsia. Selggren kuoli 90-vuotiaana jätettyään testamentillaan lahjoituksia, joista 150 000 kruunua oli osoitettu Gävlen kaupungille. Näillä rahoilla rakennettiin 1900-luvun alussa Jonas Selggrenin sanatorio.
Selggren oli säveltäjä Carl Sjöbergin 7-vuotiaana menettämän isän sukulainen ja tuki säveltäjän lapsuudenperhettä taloudellisesti.
Medigenin COVID-19-rokote

Medigenin COVID-19-rokote, virallisesti MVC-COV1901, on Taiwanissa kehitetty rokote COVID-19 -tautia vastaan. Rokotteen ovat kehittäneet taiwanilainen Medigen Vaccine Biologics Corporation ja yhdysvaltalainen Dynavax Technologies sekä Yhdysvaltain terveysvirasto. Kyseessä on ensimmäinen Taiwanissa kehitetty rokote virusta vastaan.
Rokotteen toiminta perustuu proteiinin alayksikölle, eli se sisältää eristettyjä ja puhdistettuja viruksen proteiinin osia (). Rokotteen antigeeninä toimii S-2P-proteiinin rekombinaatio, joka on saatu Yhdysvaltain terveysvirastolta. Rokote annetaan injektiona lihakseen. Täyden suojan saamiseksi vaaditaan kaksi annosta, joista toinen voidaan antaa valmistajan mukaan aikaisintaan 28 vuorokauden kuluttua ensimmäisestä. Rokote on tarkoitettu yli 20-vuotiaille.
Rokote sai hätäluvan heinäkuussa 2021 Taiwanin terveysministeriöltä. Tämä herätti poliittista kritiikkiä oppositiossa, ja pääoppositiopuolue Kuomintang teki lakialoitteen hätäluvan perumiseksi.
Ensimmäisen vaiheen testirokotuksia suoritettiin vain Taiwanissa, toisen vaiheen taas sekä Taiwanissa että Vietnamissa. Toisen vaiheen otanta oli huomattavasti suurempi kuin normaalisti (yhteensä 3800 koehenkilöä, kun normaalikäytäntö on joitakin satoja) ja tämän datan perusteella 99,8 prosentille muodostui immuunivaste virusta vastaan kahden annoksen jälkeen. Kolmannen vaiheen testirokotukset saatiin valmiiksi joulukuun 2021 alussa. Ne toteutettiin Paraguayssa, jossa tuhannesta koehenkilöstä 500 sai Medigenin rokotteen ja 500 AstraZenecan rokotteen.
Joulukuun 2021 lopulla Taiwan ilmoitti lahjoittavansa 150 000 annosta Medigen-rokotetta Somalimaahan. Medigenin rokotteen ovat ottaneet Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen ja varapresidentti William Lai. Toistaiseksi vain Taiwan on sallinut rokotteen käytön hätäluvan nojalla.
Kaukausib

Kaukausib, (saksaksi "Kaukausib-Mulde") on joki eteläisessä Namibiassa. Se on enimmäkseen kuiva eikä se laske minnekään, vaan se kuivuu Namibin aavikolle kohtalaisen lähellä Atlantin valtameren rantaa. Sen valuma-alue kuuluu Namibian eteläosien rajoitetulla timanttialueella, josta saksan kielellä on käytetty sanaa "Sperrgebiet".
Kaukausibin alkulähteenä on Kaukausib-lähde, jossa on vettä vuoden ympäri. Sitä käyttävät juomaveden lähteenä paikalliset eläimet, etenkin keihäsantiloopit ja strutsit. Se sijaitsee 62 km kaakkoon Lüderitzin kaupungista ja 40 km itään Atlantin rannasta 375 metrin korkeudessa merenpintaan nähden.
Siirtomaa-ajan varhaisina päivinä, kun kuljettiin härkävankkureilla Lüderitzistä Ausiin, härät juotettiin Kaukausib-lähteellä. Eräs saksalainen kirjoitti tästä:
Kirjassaan "Diamonds in the Desert" Olga Levinson kuvaa, kuinka August Stauch perusti 1900-luvun alussa yhtiön nimeltä "Kaukausibtal Diamantengesellschaft" eli Kaukausib-laakson timanttiyhtiön.
Felix Körling

Felix Körling (17. joulukuuta 1864 Kristdala – 8. tammikuuta 1937 Halmstad) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän oli Halmstadin musiikkielämän keskeinen vaikuttaja, jonka jälkipolvet ovat muistaneet etenkin hänen tekemistään lastenlauluista.
Körling syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänen isänsä oli säveltäjä August Körling ja isoisänsä urkuri Sven Magnus Körling. Felixin veli Sven Körling toimi myöhemmin musiikinkustantajana Tukholmassa. Körling varttui Ystadissa ja opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, josta valmistui urkurina, kirkkomuusikkona sekä musiikinopettajana vuonna 1886. Vuosina 1887–1888 Körling työskenteli urkurina Skoonessa, mutta vuonna 1889 hän asettui Halmstadiin, jossa työskenteli koulun musiikinopettajana. Lisäksi hän työskenteli lähes viidenkymmenen vuoden ajan urkuri-kanttorina yhdessä kaupungin kirkoista. Vuonna 1896 Körling meni naimisiin Ellen Elisabeth Sundinin kanssa.
Körling oli mukana perustamassa Halmstadin orkesteriseuraa ja oli aloitteellinen sittemmin johtamansa Halmstadin kuoroseuran perustamisessa. Hän julkaisi vuosina 1910–1932 yhdeksän kokoelmaa säveltämistään ja sanoittamistaan lastenlauluista. Kuvitusten tekijöiden joukossa olivat Hilding Nyman ja Aina Masolle. Lauluja laulettiin Ruotsin kouluissa ja kodeissa 1930–1950-luvuilla; monia niistä on sisällytetty myöhempiinkin ruotsalaisiin lastenlaulukokoelmiin. Körling saavutti tunnustusta myös etenkin lapsille tarjoamastaan musiikkikasvatuksesta. 1930-luvulla hän tuotti lapsille suunnattujen radio-ohjelmien sarjan; lapset itsekin pääsivät lähetyksiin osallistumaan. Yhdessä Frans Erlansonin ja Axel Österbergin kanssa Körling julkaisi lukuisia laulukirjoja kouluille; näistä "Sångboken" julkaistiin kuutenatoista painoksena vuosina 1928–1952.
Körlingin muuhun sävellystuotantoon kuuluu neljä operettia. Hän laati itse libretot operetteihinsa "Guldgruvan" (1912), "Sommarflirt" (1913) ja "Jockeyen" (1918); operettiin "Rubber" libreton puolestaan kirjoitti Carl Barcklind. Körlingin varhaisimmat sävellykset olivat soololauluja ja musiikkia näytelmiin. Hänen tekemistään kansannäytelmistä "Egna torvan" oli menestys. Myös "När Bengt och Anders bytte hustrur" esitettiin usein ulkoilmateattereissa, ja siitä tehtiin elokuvaversiot vuosina 1925 ja 1950. Körlingin kuorosävellykset olivat todennäköisesti ennen kaikkea hänen omia kuorojaan varten laatimia. Usein nämä teokset ovat lyyrisiä ja humoristisia, kansanomaisiksikin luonnehdittuja. Vokaalimusiikkia Körling sävelsi solistejakin varten; esimerkiksi laulun "En glad trall (Där ginge tre jäntor i solen)" sanat ovat Gustaf Frödingin käsialaa. Kyseisestä kappaleesta Körling itse teki myös seka- ja mieskuorosovitukset. Lisäksi Körlingin sävellystuotannon joukossa on muun muassa pianokappaleita.
Suosion useissa sukupolvissa säilyttäneiden Körlingin lastenlaulujen joukossa ovat "Hurra för vintern (Nej se det snöar)", "Den vresige Lasse", "Om 'ja' fick fem öre", "Tomtegubben som hade snuva", "Det var en gång ett gammalt fult och elakt troll" ja "Har du sett min lilla katt".