tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
April Kepner

April Kepner on fiktiivinen hahmo ABC:n draamasarjassa "Greyn anatomia". Hahmon loi sarjan tuottaja Shonda Rhimes, ja häntä esittää näyttelijä Sarah Drew. Kepner sai ensiesiintymisensä jaksossa "Invasion" kirurgiaan erikoistuneena lääkärinä Mercy West Medical Centeristä, jonka henkilökuntaa saapui Seattle Grace Mercy Westiin.
April Kepner syntyi 23. huhtikuuta 1982, Columbuksessa, Ohiossa. Hänen äitinsä Karen oli opettaja ja isänsä Joe maanviljelijä. April on perheen neljästä tyttärestä toiseksi vanhin.
Kepner oli alun perin kirurgian residentti Mercy West Medical Centerissä. Kepner siirtyy Seattle Grace Mercy Westiin kahden sairaalan yhdistämisen jälkeen. Hänen kanssaan Seattle Graceen tulivat Jackson Avery (Jesse Williams), Reed Adamson (Nora Zehetner) ja Charles Percy (Robert Baker). Kepner erikoistui traumakirurgiksi Owen Huntin avulla.
Ik ben verliefd (Sha-la-lie)

Ik ben verliefd (Sha-la-lie) on hollantilaisen laulaja Sieneken esittämä kappale, jolla hän edusti maataan vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Alankomaiden edustuskappale tilattiin tuona vuonna säveltäjä Pierre Kartnerilta, ja 7. helmikuuta pidetyssä "Nationaal Songfestival 2010" -karsinnassa kappaleelle valittiin esittäjä. Kappale oli vuonna 1999 Eurovision laulukilpailussa voimaan tulleen kielivapauden ajan ensimmäinen hollannin kiellellä esitetty Alankomaiden edustuskappale.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 27. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 14:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Narodnozabavni rock

Narodnozabavni rock on slovenialaisten yhtyeiden Ansambel Roka Žlindren ja Kalamarin esittämä kappale, jolla he edustivat Sloveniaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valikoitui Slovenian edustuskappaleeksi sen voitettua slovenialaisen "EMA 2010" -laulukilpailun 21. helmikuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 27. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 16:nneksi eli toiseksi viimeiseksi eikä päässyt finaaliin.
Sonic the Movie 2

Sonic the Movie 2 () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut Jeff Fowlerin ohjaama sekä Pat Caseyn ja Josh Millerin käsikirjoittama toimintaseikkailuelokuva. Se perustuu Segan luomaan "Sonic the Hedgehog" -videopelisarjaan, ja on jatko-osa vuoden 2020 elokuvalle "Sonic the Movie". Elokuvan pääosissa ovat James Marsden, Ben Schwartz, Tika Sumpter, Natasha Rothwell, Adam Pally, Shemar Moore, Colleen O’Shaughnessey, Idris Elba ja Jim Carrey. Elokuvassa, Sonic the Hedgehog liittoutuu antropomorfisen ketun, Miles ”Tails” Prowerin kanssa, löytääkseen Voimasmaragdin ennen tohtori Robotnikia ja Knuckles the Echidnaa.
"Sonic the Movien" menestyksen kohdosta, Paramount Pictures ilmoitti toukokuussa 2020 aikovansa tehdä elokuvalle jatko-osan. Fowler palasi ohjaajaksi, Casey ja Miller käsikirjoittajiksi, ja suurin osa ensimmäinen elokuvan näyttelijöistä rooleihinsa. Kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2021, ja elokuvaa kuvattiin Vancouverissa ja Havaijilla, kunnes kuvaukset päätökseen kesäkuussa 2021. Elokuvan inspiraationa toimivat videopelit "Sonic the Hedgehog 2" (1992), "Sonic the Hedgehog 3" (1994) ja "Sonic &amp; Knuckles" (1994).
"Sonic the Movie 2" sai maailmanensi-iltansa 30. maaliskuuta 2022. Elokuvateattereihin se julkaistiin Suomessa 1. huhtikuuta 2022 ja Yhdysvalloissa 8. huhtikuuta 2022. Elokuvan, jatko-osa, "Sonic the Hedgehog 3", tulee saamaan ensi-iltansa 20. joulukuuta 2024. Lisäksi, Elban ääninäyttelemään Knuckles the Echidnaan keskittyvä spin-off -sarja, "Knuckles", julkaistiin Paramount+:aan 26. huhtikuuta 2024. Neljäs elokuva, "Sonic the Hedgehog 4", tulee saamaan ensi-iltansa 17. maaliskuuta 2024.
Näyttelijät.
Suomenkieliset ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Jon-Jon Geitel, Jukka Nylund, Rauno Ahonen ja Yasmine Yamajako. Ohjauksesta vastaa Mikko Laiho ja käännöksestä Aksu Palmén.
Nikita Guslistov

Nikita Sergejevitš Guslistov (, s. 30. toukokuuta 2002 Tšerepovets) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Severstal Tšerepovetsia.
Ura.
Seuraura.
Guslistov edusti juniorina Severstal Tšerepovetsia. Hän siirtyi kaudeksi 2019–2020 MHL-seura Almaz Tšerepovetsiin, jossa Guslistov pelasi 56 ottelua tehopistein 9+7=16.
Guslistov teki KHL-debyyttinsä Severstal Tšerepovetsin paidassa 1. marraskuuta 2020 Helsingin Jokereita vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.44 minuuttia. 27. tammikuuta 2021 Guslistovista tuli 18 vuoden ja 242 päivän ikäisenä KHL:n kaikkien aikojen nuorin kapteenina toiminut pelaaja. Hän rikkoi ennätyksen yli vuoden nuorempana kuin sen edellinen haltija Vladimir Tarasenko. Osan kaudesta 2020–2021 Guslistov pelasi myös MHL:n Almaz Tšerepovetsissa.
Carolina Hurricanes varasi Guslistovin seitsemännellä kierroksella 209. pelaajana . Guslistovin nykyinen sopimus Severstal Tšerepovetsissa päättyy kauden 2021–2022 jälkeen.
Maajoukkueura.
Guslistov on pelannut Venäjän maajoukkueessa kolme EHT-ottelua kaudella 2021–2022. Hän kuului Venäjän joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2022.
John Heffernan

John Heffernan (s. 1981) on brittiläinen näyttelijä. Hän on ollut mukana monissa teatteriproduktioissa ja esittänyt pääosaa muun muassa National Theatren näytelmässä "Edward II" (2013) ja Royal Shakespeare Companyn näytelmässä "Oppenheimer" (2015). Heffernan on esiintynyt myös West Endissä.
Televisiorooleja Heffernanilla on ollut esimerkiksi sarjoissa "Charles Dickensin ihmemaa", "The Crown", 
"Dracula", "Foylen sota", "Luther", "Outlander – Matkantekijä" ja "Rakkauden lumo". Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa "Eye in the Sky" (2015), "Väärän vänkyrä talo" (2017), "Official Secrets" (2019), "The Banishing" (2020) ja "Misbehaviour" (2020).
Nicolai Weichel

Nicolai Højer Weichel (s. 6. marraskuuta 1997 Hørsholm, Tanska) on tanskalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Weichel on Rungsted IK:n kasvatti.
Weichel teki debyyttinsä aikuisten tasolla Rungsted IK:n riveissä Tanskan 2. sarjatasolla kaudella 2012-2013. Tämän jälkeen hän suuntasi seuraavaksi kaudeksi Ruotsiin Malmö IF:n U18-joukkueeseen josta palasi seuraavan kauden alussa takaisin Rungstediin. Rungstedissa Weichel pelasi kauden 2016-2017 loppuun ja suuntasi sen jälkeen Herning Blue Foxiin. Herningistä Weichel siiryi kaudelle 2021-2022 Odense Bulldogsiin.
Maajoukkueessa Weichel edusti Tanskaa alle 18-vuotiaiden MM-turnauksissa 2014 ja 2015. Jälkimmäisenä vuonna Tanska pelasi ikäluokan divisioona 1A:ssa. 2016 Weichel pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja kuudessa miesten maaottelussa. Miesten otteluissa hänelle ei kertynyt tilastomerkintöjä. Toistaiseksi ainoan kerran Weichel on ollut miesten MM-joukkueessa keväällä 2017, jossa hänen kisapassiaan ei kuitenkaan leimattu eikä hänelle näin kertynyt otteluita turnauksessa.
Eläinoikeusjuttu

Eläinoikeusjuttu on Saila Kivelän ja Vesa Kuosmasen ohjaama ja käsikirjoittama vuonna 2022 ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva.
Elokuva on dokumentti eläinoikeusaktivisteista. 
Dokumentin päähenkilö on eläinaktivisti Saila Kivelä. Kaksi muuta keskeistä hahmoa ovat Sailan isosisko, kansanedustaja Mai Kivelä ja Oikeutta eläimille -järjestön Kristo Muurimaa. Dokumentissa kuvataan eläinsuojelulain uudistuksen etenemistä. Filmi sisältää kuvamateriaalia mm. aktivistien salakuvauskeikoilta vuodesta 2009 eteenpäin.
Keväällä 2022 se esitettiin CPH:DOX, Hot Docs Canadian International Documentary Film Festival, One World International Human Rights Documentary Film Festival ja Millennium Docs Against Gravity Film Festival elokuvafestivaaleilla. Ruotsissa elokuva tulee elokuvateatterilevitykseen helmikuussa 2023.
Mia Ylönen

Mia Ylönen (s. 8. maaliskuuta 1980) on suomalainen käsikirjoittaja ja tuotantoyhtiö Helsinki-filmin draamasarjoista vastaava tuottaja. Hän on luonut yhdessä Aleksi Bardyn kanssa Koodinimi: Annika -nimisen sarjan, joka oli ensimmäinen pohjoismainen alkuperäistuotanto SkyShowtime-suoratoistopalveluun. 
Ylönen on aiemmin käsikirjoittanut muun muassa "Mädät omenat" -televisiosarjan, jonka hän loi yhdessä Roope Lehtisen ja Mikko Pöllän kanssa.
Elle Andersdatter

Elle Andersdatter (1600–1643) oli tanskalainen porvarisrouva, jota on pidetty myös virsirunoilijana.
Elle Andersdatterista ei tiedetä kovinkaan paljoa, mutta hänet mainitaan Lollannin saarella eläneen porvarin vaimona. 
Häntä on pidetty virren "Eya, mit Hierte ret inderlig Jubilerer" kirjoittajana. Todennäköisesti hän ei ole virren tekijä, vaan se on omistettu hänelle, muodostavathan virren tanskankielisen tekstin säkeistöjen alkusanojen ensimmäiset kirjaimet akrostikonin "Elle Andersdat"er. Akrostikon (nimikoitu virsi) oli aikanaan yleinen tapa joko kätkeä virren tekijän nimi tai sen henkilön nimi, jolle virsi oli omistettu, virren säkeistöihin. Akrostikon toimii yleensä vain virren alkukielisessä tekstissä, ei käännöksissä.
Alkuaan virressä oli 15 säkeistöä. Se on julkaistu arkkiveisuna 1639 Kööpenhaminassa arkissa "Tuende aandelige Vjser" ja vuonna 1642 se oli useissa tanskalaisissa virsikirjoissa. Virsi käännettiin ruotsiksi 1668 Göteborgissa ja julkaistiin Olaus Fosseliuksen Manualessa, "”Manuale eller een ny handbok"". Suomennos vuodelta n. 1683 seuraa sitä.
Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 619 "Eijaa! Jo laulaa sielu kiitostansa". Virren tekijää ei mainita (suom. n. 1683 uud. Elias Lönnrot 1865, Anna-Maija Raittila 1984.) Virren sävelmä on toisinto Kuortaneelta. 
Ruotsin kirkon virsikirjassa virrestä on kaksi tekstiä. Virsikirjan ekumeenisessa osassa virsi 325 "I hoppet sig min frälsta själ förnöjer" / "Eijaa, jo laulaa sielu kiitostansa." (Tanskalainen 1639, Elle Andersdatter?, Ruots. Olaus Forsselius 1668, J. O. Wallin 1819. Suom. n. 1683, Anna-Maija Raittila 1984, 1999)
Ruotsin kirkon omassa virsiosassa se on Olof Hartmanin uudelleen kääntämänä, virsi 639 """Mitt hjärta vidgar sig" / "Nyt riemu sieluni yli äärten täyttää" (Olov Hartman tanskalaisen virren (1639) ja Olaus Forsseliuksen (1668) muk. 1980. Suom. Anna-Maija Raittila 1999. Molempien virsien sävelmänä on ruotsalainen muunnelma saksalaisesta kansansävelmästä 1589.
Tanskan kirkon virsikirjassa on virrestä nelisäkeistöinen versio virsi 531 "Eja, min sjæl ret inderlig sig fryder". Se pohjautuu ruotsinkieliseen Forsseliuksen ja Wallinin muokkaamaan tekstiin.
Stefan Ustorf

Stefan Ustorf (s. 3. tammikuuta 1974 Kaufbeuren, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Peliuran jälkeen Ustorf on toiminut kehitysvalmentajana, urheilujohtajana sekä Euroopan scouttina.
Ura.
Ustorf aloitti pelaamisen aikuisten tasolla kasvattajaseurassaan Kaufbeurenissa kaudella 1991-1992. Hän pelasi seurassa kolme kautta ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan. Ensimmäinen kausi meni kokonaan AHL-joukkue Portland Piratesin riveissä. Toisella kaudellaan hän pääsi pelaamaan "ylhäällä" NHL-seurassa 48 ottelua. Kauden 1996-1997 saldo oli 6 ottelua NHL:ssa ilman tehopisteitä ja 36 ottelua AHL:ssa. Kaudelle 1997-1998 Ustorf tuli pelaamaan Saksaan Berlin Capitalsin joukkueeseen. Kauden jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin yrittämään uudelleen NHL:n valloitusta. NHL:n sijaan pelipaikka kuitenkin löytyi IHL:n Las Vegas Thunderin joukkueesta, josta hänet vaihdettiin 40 runkosarjaottelun jälkeen Detroit Vipersiin. Seuraavat kaksi kautta Ustorf pelasi IHL-joukkue Cincinnati Cyclonesin joukkueessa ennen paluutaan takaisin Eurooppaan. Ustorf oli Washington Capitalsin 3. kierroksen varaus vuonna 1992. Capitals oli hankkinut varausvuoron Toronto Maple Leafsilta vaihtokaupassa, jossa kaikkiaan neljä varausvuoroa vaihtoi omistajaa.
Pohjois-Amerikan vuosien jälkeen Ustorf pelasi kolme kautta Adler Mannheimin riveissä toimien viimeisellä kaudellaan joukkueen kapteenina. Kauden puolessavälissä hän kuitenkin vaihtoi Mannheimista Krefeld Pinguinen riveihin loppukauden ajaksi. Kauden 2004-2005 alusta hän siirtyi Eisbären Berlinin joukkueeseen, jossa pelasi seitsemän kautta ja lopetti sitten pelaajauransa. Viimeiset viisi kautta hän oli joukkueen kapteenistossa, niistä viimeiset kaksi C-kirjainta kantaen.
Maajoukkue.
Ustorf debytoi maajoukkueessa kaudella 1990-1991 pelaten sekä alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa että alle-20 vuotiaiden B-sarjan MM-turnauksessa. Seuraavalla kaudella hän pelasi sekä molemmissa juniori-ikäluokkien kisoissa että myös miesten MM-kisoissa. Kuudessa miesten MM-ottelussa Ustorf merkkautti yhden maalin ja yhden maalisyötön. Ennen Yhdysvaltoihin lähtöään Ustorf ehti pelaamaan myös vuoden 1994 talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa. Pohjois-Amerikan vuosien aikana Ustorf puki Saksan maajoukkueen peliasun ainoastaan vuoden 1997 World Cup turnaukseen. Saksaan palattuaan Ustorf oli mukana 1998 olympiaturnauksessa sekä 2002 olympia- ja MM-turnauksissa. Vuoden 2003 kisat jäivät häneltä väliin mutta 2004 hän oli jälleen mukana, tällä kertaa toimien Saksan kapteenina. Samoin Ustorf edusti Saksaa vuoden 2005 World Cupissa, 2006 olympiaturnauksessa sekä 2006 MM-kisojen 1. divisioonassa. 2007 Ustorf ei ollut mukana maajoukkueessa, mutta 2008 hän oli mukana MM-turnauksessa, jonka jälkeen päätti uransa maajoukkueessa.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – naisten normaalimatka

Ampumahiihdon naisten 15 kilometrin normaalimatkan kilpailu talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 7. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 17.00.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – naisten pikakilpailu

Ampumahiihdon naisten 7,5 kilometrin pikakilpailu talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 11. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 17.00.
Boggie

Boglárka Csemer (s. 30. marraskuuta 1986 Budapest, Unkari), taiteilijanimeltään Boggie, on unkarilainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen tammikuussa 2014 musiikkivideollaan ”Nouveau Parfum”. Musiikkivideon tarkoitus oli osoittaa, miten helppoa kuvanmuokkaus nykypäivän mediassa on.
Boggie voitti 28. helmikuuta 2015 unkarilaisen "A Dal 2015" -laulukilpailun kappaleella ”Wars for Nothing” ja tuli näin valituksi Unkarin edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Boggie kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 19. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 23. toukokuuta pidetyssä finaalissa Boggie sijoittui 20:nneksi.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – naisten takaa-ajo

Ampumahiihdon naisten 10 kilometrin takaa-ajo talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 13. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 17.00.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – miesten normaalimatka

Ampumahiihdon miesten 20 kilometrin normaalimatkan kilpailu talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 8. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 16.30.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – miesten pikakilpailu

Ampumahiihdon miesten 10 kilometrin pikakilpailu talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 12. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 17.00.
Alex Carpenter

Alexandra ”Alex” Carpenter (s. 13. huhtikuuta 1994 Cambridge, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä.
Carpenter on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2021. Vuoden 2016 loppuottelussa Kanadaa vastaan hän teki jatkoajalla voittomaalin. Sotšin olympialaisissa 2014 ja Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 sekä saavutti hopeaa vuosina 2010 ja 2012. Hänet valittiin vuoden 2011 turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Carpenter edusti yliopistourallaan vuosina 2011–2013 ja 2014–2016 Boston Collegea. Kaudella 2016–2017 hän edusti NWHL:ssä pelannutta Boston Pridea ja vuodesta 2017 CWHL:ssä Kunlun Red Staria, joka vuodesta 2018 on ollut nimeltään Shenzhen KRS Vanke Rays.
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022 – miesten takaa-ajo

Ampumahiihdon miesten 12,5 kilometrin takaa-ajo talviolympialaisissa 2022 järjestettiin 13. helmikuuta 2022.
Tulokset.
Kilpailu alkoi klo 18.45.
Näqi İsänbät

Näqi İsänbät (oik. "Näqi Siracetdin ulı Zakirov," , ; 1899-1992) oli tataarilainen kirjailija, näytelmäkirjailija, runoilija, folkloristi, kielitieteilijä - palkittu kansantaiteilija.
Chris Jai Alex

Chris Jai Alex (s. 16. helmikuuta 1982 Lansing, Michigan) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt myös satunnaisia näytelmärooleja. Hän oli muun muassa Lord Borosin äänenä ' ja Driftin äänenä ' -videopeleissä.
Ura.
Alex aloitti uransa tekemällä aluksi stuntteja elokuviin ja pian sen jälkeen myös äänirooleja videopeleihin ja dubbauksia animeen 2000-vuosikymmenen lopulla. Hän oli muun muassa pommimiehen ja ganstereiden roolissa Mafia II -pelissä. Alex oli sittemmin 2012 "issa" erikoisjoukkojen sotilaan äänenä. Vuotta myöhemmin hän oli Helhgastin äänenä " -videopleissä. Alexilla oli myös päärooli "Secret Millionaires Club" animaatiosarjassa, jossa hän ääninäytteli Radley Hemmingin robottia Startya. Alex teki sen jälkeen 2014 sivuääniä videopeliin '. Hän dubbasi myöhemmin 2017 Esidisin äänenä JoJo’s Bizarre Adventuren ensimmäisellä tuotantokaudella. Alex oli myös Lando Calrissianin äänenä ":ssa". Hän oli ' elokuvaversion äänenä, jonka Landolle sai vaihtoehtoisena versiona.
Näyttelijänä.
Alex on tehnyt urallaan muutamia näytelmärooleja elokuviin ja televisiosarjoihin. Hän esiintyi muun muassa 2015 Danny Trejon ja Dolph Lundgrenin kanssa elokuvassa 4Got10. Alex oli myös samana vuonna mukana elokuvassa 6 Ways to Die, jossa esiintyivät muun muassa Vinnie Jones ja Vivica A. Fox. Vuotta myöhemmin hän esitti vartijaa yhden jakson verran Supergirl televisiosarjassa.
Eijaa! Jo laulaa sielu kiitostansa

Virsi Eijaa! Jo laulaa sielu kiitostansa, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 619 on tanskalainen, tuntemattoman virrentekijän kirjoittama virsi.
Virttä on pidettu porvarisrouva Elle Andersdatterin kirjoittamana. Todennäköisesti hän ei ole virren tekijä, vaan se on omistettu hänelle, muodostavathan virren tanskankielisen alkutekstin säkeistöjen alkusanojen ensimmäiset kirjaimet akrostikonin Elle Andersdater. Akrostikon (nimikoitu virsi) oli aikanaan yleinen tapa joko kätkeä virren tekijän nimi tai sen henkilön nimi, jolle virsi oli omistettu, virren säkeistöihin. Akrostikon toimii yleensä vain virren alkukielisessä tekstissä, ei käännöksissä. 
Alkuaan virressä oli 15 säkeistöä. Se on julkaistu arkkiveisuna 1639 Kööpenhaminassa arkissa "Tuende aandelige Vjser" ja vuonna 1642 se oli useissa tanskalaisissa virsikirjoissa. Sen raamatullisina lähtökohtina ovat Psalmien kirjan psalmi 45 ja Ilmestyskirjan luku 21. Tanskalainen alkuteksti vaihtelee osin minä, sinä ja me-muodossa. Ruotsinnos ja sen myötä suomennos on vain minä-muodossa. Virsi käännettiin ruotsiksi 1668 Göteborgissa ja julkaistiin Olaus Fosseliuksen Manualessa, ”Manuale eller een ny handbok." Suomennos vuodelta n. 1683 seuraa sitä. Ruotsissa virttä on kutsuttu myös nimellä ”nävervisan”. Tätä tuohivirsi-nimeä on selitetty mm. sillä, että se olisi kirjoitettu tuohenpalasille tai että sen sävelmää olisi Taalainmaalla soitettu tuohitorvella. Todennäköisempi selitys on kuitenkin kielitieteellinen: Juhlaa tarkoittava termi ”gästabud” on vanhassa tanskassa ollut ”nadvere”, vrt. ruotsin ”nattvard”, ehtoollinen. Tämä sana on sitten kansan suussa muuttunut juhlavirrestä tuohivirreksi. 
Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 619 "Eijaa! Jo laulaa sielu kiitostansa". Virren tekijää ei mainita. (Suom. n. 1683. Virsikirjaan 1692. Uud. Elias Lönnrot 1865, Anna-Maija Raittila 1984.) Virren sävelmä: Toisinto Kuortaneelta. 
Ruotsin kirkon virsikirjassa virrestä on kaksi versiota. Virsikirjan ekumeenisessa osassa virsi 325 "I hoppet sig min frälsta själ förnöjer / Eijaa, jo laulaa sielu kiitostansa" (Tanskalainen 1639 (Elle Andersdatter?, Ruots. Olaus Forsselius 1668, J. O. Wallin 1819. Suom. n. 1683, Anna-Maija Raittila 1984, 1999). Virren ruotsinkielinen teksi on vanhimman ruotinnoksen muokkaus, jonka tekijä on J. O. Wallin.
Ruotsin kirkon omassa virsiosassa se on Olof Hartmanin uudelleen kääntämänä ja muokkaamana, virsi 639 "Mitt hjärta vidgar sig / Nyt riemu sieluni yli äärten täyttää" (Olov Hartman tanskalaisen virren (1639) ja Olaus Forsseliuksen (1668) muk. 1980. Suom. Anna-Maija Raittila 1999. Molempien virsien sävelmänä ruotsalainen muunnelma saksalaisesta kansansävelmästä 1589. Sävelmän nykyinen muoto pohjautuu 1901 ilmestyyneen Svensk Koralbok -kirjan muotoon sekä 1934 ilmestyneen Förslag till Alternativa koralen- kokoelman muotoon. 
Tanskan kirkon virsikirjassa on virrestä nelisäkeistöinen versio, virsi 531 "Eja, min sjæl ret inderlig". Se pohjautuu virren ruotsinkieliseen käännökseen.
Kosivin piiri

Kosivin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Piiri rajoittuu etelässä Verh’ovynan piiriin, lännessä Nadvirnan piiriin, pohjoisessa Kolomyjan piiriin ja idässä Tšernivtsin alueen Vyžnytsjan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kosivin kaupunki (8 463 as., 2021).
Kosivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden Kosivin piirin pinta-alaksi tuli 877,2 neliökilometriä. Piiri on pinta-alaltaan pienin heinäkuussa 2020 muodostetuista piireistä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kosivin piirin väkiluvuksi 84 437 (1.1.2021). Piiri on maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi luokiteltiin vain 17,2 prosenttia piirin asukkaista (14 530 as.), eli Kosivin kaupungin ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Erin Jackson

Erin Jackson (s. 19. syyskuuta 1992 Ocala, Florida) on yhdysvaltalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hän kilpaili aiemmin rullaluistelussa ja roller derbyssa. Jackson on ensimmäinen pikaluistelussa olympiakultaa voittanut tummaihoinen nainen.
Jackson selviytyi vuonna 2018 Pyeongchangin olympialaisten pikaluisteluun harjoiteltuaan lajinvaihdon jälkeen jäällä vain neljä kuukautta. Hän sijoittui olympialaisten 500 metrillä 24:nneksi. Matkakohtaisissa maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui 500 metrillä 15:nneksi vuonna 2019 ja seitsemänneksi vuonna 2020. Hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 500 metrillä vuonna 2021. Hän voitti marraskuussa 2021 kolme maailmancupin kilpailua ja luisteli joulukuussa Salt Lake Cityssä maansa ennätyksen 36,80 ottaessaan neljännen maailmancup-voittonsa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa 500 metrillä ajalla 37,04. Loppukaudella hän voitti vielä kaksi 500 metrin maailmancupkilpailua. Hän voitti myös 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun.
Jackson saavutti Heerenveenin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa joukkuesprintissä sekä sijoittui 500 metrillä viidenneksi ja 1 000 metrillä yhdeksänneksi. Hän sijoittui 500 metrin maailmancupissa kolmanneksi. Hän saavutti Calgaryn MM-kilpailuissa 2024 hopeaa joukkuesprintissä ja oli viides 500 metrillä. Hän voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2023–2024. Hän voitti kaikkiaan neljä osakilpailua. Sprintti-MM-kilpailuissa hän oli samalla kaudella seitsemäs. Hän voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun myös kaudella 2024–2025. Osakilpailuvoittoja hän saavutti kolme. MM-kilpailujen 500 metrillä hän sijoittui viidenneksi ja 1 000 metrillä kymmenenneksi.
Kerjäläiselokuva

Kerjäläiselokuva on Hanna Maylettin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2011.
Elokuvan aiheena ovat romanikerjäläiset. Siinä seurataan noin kahden vuoden ajan Suomessa tilapäisesti olevia romaneja.
Bård Vegar Solhjell

Bård Vegar Solhjell (s. 22. joulukuuta 1971 Kristiansand) on norjalainen entinen sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2009–2017 ja oli vuosina 2007–2009 Norjan opetusministeri sekä vuosina 2012–2013 ympäristöministeri. Lisäksi hän on toiminut puolueensa varapuheenjohtajana vuosina 2007–2015.
Vuonna 2017 Solhjell vetäytyi politiikasta ja seuraavana vuonna hänestä tuli Norjan WWF:n pääsihteeri. Vuonna 2019 hän siirtyi johtamaan Norjan ulkoministeriön alaista kehitysyhteistyövirasto Noradia.
Cooper Hoffman

Cooper Hoffman (s. 20. maaliskuuta 2003) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä näyttelijä Philip Seymour Hoffmanin ja pukusuunnittelija Mimi O'Donnellin poika. Hän teki esikoisroolinsa isänsä pitkäaikaisen yhteistyökumppanin Paul Thomas Andersonin ohjaamassa draamakomediassa "Licorice Pizza" (2021), josta hän sai parhaan musikaali- tai komediaelokuvan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Barnabás Szőllős

Barnabás Szőllős (s. 13. joulukuuta 1998) on unkarilaissyntyinen Israelia edustava alppihiihtäjä. Hän edustaa Nivelco Racing Teamia.
Szőllős sijoittui nuorten olympialaisissa 2016 pujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä kolmastoista, suurpujottelussa 25:s, supersuurpujottelussa 29:s ja syöksylaskussa 30:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kuudenneksi, millä hän sivusi jäätanssipari Galit Chaitin ja Sergei Sahnovskin Salt Lake Cityssä 2002 saavuttamaa Israelin parasta talviolympiasijoitusta. Alppiyhdistetyn pujotteluosuudella Szőllős oli toiseksi nopein ja syöksylaskuosuudella yhdestoista. Samojen kisojen suurpujottelussa hän sijoittui 22:nneksi, pujottelussa 23:nneksi sekä supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa 30:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli alppiyhdistetyssä yhdestoista.
Maailmancupissa Szőllős kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2021. Hän ei ole toistaiseksi saavuttanut maailmancupin pisteitä (tilanne 14.2.2022). 
Myös hänen sisarensa Noa Szőllős on olympiatason alppihiihtäjä.
Scream (vuoden 2022 elokuva)

Scream (tunnetaan myös nimellä Scream 5) on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka ovat ohjanneet Matt Bettinelli-Olpin ja Tyler Gillett sekä käsikirjoittaneet James Vanderbilt ja Guy Busick. Se on "Scream"-elokuvasarjan viides osa, suora jatko-osa elokuvalle "Scream 4" (2011) ja elokuvasarjan ensimmäinen elokuva, joka ei ole Wes Cravenin ohjaama. Elokuvan pääosia esittävät Neve Campbell, Courteney Cox, David Arquette, Melissa Barrera, Kyle Gallner, Mason Gooding, Mikey Madison, Dylan Minnette, Jenna Ortega, Jack Quaid, Jasmin Savoy Brown, Sonia Ammar, Roger L. Jackson, Marley Shelton ja Skeet Ulrich.
"Scream" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 14. tammikuuta 2022 ja Suomen ensi-iltansa 11. helmikuuta 2022. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, joista osa piti sitä "Scream"-elokuvasarjan parhaimpana jatko-osana.
Soijat

Soijapavut eli soijat ("Glycine") on hernekasveihin kuuluva suku, jossa on 28 lajia. Soijapapulajeista suurin osa on kotoisin Australiasta ja 23 lajia esiintyy luonnonvaraisena vain siellä. Tunnetuin laji on ihmisten ja eläinten ravintokasvina maailmanlaajuisesti viljelty soijapapu eli soija eli peltosoijapapu ("Glycine max"). Laji on kotoisin Itä-Aasiasta, missä sitä esiintyy muun muassa Kiinassa, Indokiinassa, Japanissa ja Venäjällä.
Kalušin piiri

Kalušin piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Piiri rajoittuu etelässä Taka-Karpatian ja luoteessa Lvivin alueisiin sekä idässä Ivano-Frankivskin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kalušin kaupunki (65 814 as., 2021).
Kalušin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uusi Kalušin piiri muodostettiin yhdistämällä kolme aiempaa piiriä; uuden piirin pinta-alaksi tuli 3 562,7 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kalušin piirin väkiluvuksi 282 692 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvaltainen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 43,8 prosenttia piirin asukkaista (123 816 as.), eli kolmen kaupungin (Boleh’iv, Dolyna ja Kaluš) ja viiden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on huomattavasti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi.
Luserna San Giovanni

Luserna San Giovanni () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 7 160 asukasta.
Siniherne

Siniherne ("Clitoria ternatea") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva kasvilaji.
Siniherne on ikivihreä, 3–5 metriä pitkä köynnös. Kirkkaansiniset kukat ovat halkaisijaltaan noin viisi senttimetriä. Niiden keskusta on keltainen ja muoto muistuttaa herneen kukkaa. Hedelmä on litteä palko.
On hiukan epäselvää, missä siniherne kasvaa luonnonvaraisena. Nykyisin sitä viljellään trooppisilla alueilla.
Siniherneen kuivattuja kukkia käytetään elintarvikkeiden värjäämiseen. Niitä on käytetty pitkään myös rohdoskasveina.
Peter Nottet

Petrus Wilhelmus Frederikus ”Peter” Nottet (s. 23. syyskuuta 1944 Haag) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Nottetin luistelijanuran huippuhetki oli Grenoblen talviolympialaisten 1968 5 000 metrin kilpailu, jossa hän voitti uransa ainoan arvokisamitalin sijoituttuaan pronssille. Hän sijoittui Grenoblessa kärkikymmenikköön myös 1 500 ja 10 000 metrillä. Nottet kilpaili myös Innsbruckin talviolympialaisissa 1964, kuusissa MM- ja seitsemissä EM-kilpailuissa. Vuoden 1969 MM-kilpailuissa Nottet sijoittui neljänneksi.
Gao Tingyu

Gao Tingyu (, s. 15. joulukuuta 1997 Yichun, Heilongjiang) on kiinalainen pikaluistelija, 500 metrin olympiavoittaja.
Gao voitti Pekingin olympialaisissa 2022 kultaa 500 metrillä ajalla 34,32. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti samalla matkalla pronssia ajalla 34,65. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuesprintissä hopeaa 2020. 500 metrillä hän on sijoittunut MM-kilpailuissa yhdeksänneksi 2019 ja 2020 sekä kymmenenneksi 2017.
Gao saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa joukkuesprintissä 2016. Hän voitti Aasian talvikisoissa kultaa 500 metrillä 2017.
Gao on voittanut maailmancupissa kaksi 500 metrin kilpailua sekä sijoittunut samalla matkalla viisi kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi. (tilanne 27.11.2025)
Aida Garifullina

Aida Emiljevna Garifullina (, ; s. 30. syyskuuta 1987) on tataaritaustainen venäläinen oopperalaulaja (sopraano). Garifullina on esiintynyt muun muassa Andrea Bocellin, Placido Domingon, Dmitri Hvorostovskin ja Jose Carrerasin kanssa. Vuonna 2018 hän esiintyi yhdessä Robbie Williamsin kanssa Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Garifullina palkittiin "Tatarstanin kunniataiteilija" - tittelillä vuonna 2013. Hänellä on levy-yhtiösopimus brittiläisen Decca Recordsin kanssa.
Käärmetyräkki

Käärmetyräkki, mehipuutyräkki eli pensastyräkki ("Euphorbia tirucalli") on pensaaksi tai puuksi kasvava kookas tyräkkilaji. Se voi kasvaa korkeimmillaan 10–15 metriä korkeaksi. Käärmetyräkin versot haarautuvat möyheiksi vihreiksi versoiksi, joissa kasvaa lehtiä vain aivan nuorena. Kukat ovat hyvin pieniä ja keltalehtisten valekukkien leveys on 3–4 millimetriä. Laji kasvaa alkuperäisenä savannimaisilla alueilla ja sitä myös viljellään usein pensasaitakasvina.
Cha Min-kyu

Cha Min-kyu (, s. 16. maaliskuuta 1993 Anyang) on eteläkorealainen pikaluistelun olympia- ja MM-mitalisti
Cha saavutti 500 metrin olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018 ajalla 34,42 ja Pekingissä 2022 ajalla 34,39. Olympialaisten 1 000 metrillä hän sijoittui 12:nneksi 2018. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuesprintissä hopeaa 2019 sekä sijoittunut 500 metrillä neljänneksi 2019, seitsemänneksi 2020 ja 12:nneksi 2017. Sprintti-MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 2020 ja oli yhdestoista 2018.
Cha saavutti Aasian talvikisoissa pronssia 500 metrillä 2017. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai 500 metrillä hopeaa ja 1 000 metrillä pronssia 2012.
Cha on sijoittunut maailmancupin 500 metrin kilpailuissa kaksi kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi (tilanne 14.2.2022).
Wataru Morishige

Wataru Morishige (, s. 17. heinäkuuta 2000) on japanilainen pikaluistelun olympiamitalisti.
Morishige saavutti Pekingin olympialaisissa 2022 pronssia 500 metrillä ajalla 34,49. Hän oli sprinttereiden MM-kilpailuissa yhdeksäs 2022. Hän saavutti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa pronssia 500 metrillä 2023 sekä oli samalla matkalla neljäs 2024 ja viides 2025.
Morishige saavutti Lake Placidin universiadeisa 2023 kultaa 500 metrillä. Neljän maanosan mestaruuskilpailuissa 2024 hän sai samalla matkalla hopeaa. Aasian talvikisoissa 2025 hän saavutti 500 metrillä hopeaa ja joukkuesprintissä pronssia.
Nuorten MM-kilpailuissa hän oli 500 metrillä kolmas 2020.
Morishige voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2023–2024 sekä sijoittui kolmanneksi kausilla 2021–2022 ja 2022–2023.. Hän on saavuttanut maailmancupin osakilpailuissa 500 metrillä kuusi voittoa, neljä kakkossijaa ja kolme kolmossijaa.
Dylan Samberg

Dylan Samberg (s. 24. tammikuuta 1999 Saginaw, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Samberg edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä. Jets varasi hänet toisella kierroksella 43. varausvuorolla . Samberg on pelipaikaltaan puolustaja ja hänen kätisyytensä on vasen. 
Heinäkuussa 2025 Samberg solmi Jetsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 17,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Hän on kahdesti edustanut Yhdysvaltoja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Hamulan koulu

Hamulan koulu on ala-aste, joka on vuodesta 2014 lähtien toiminut Siilinjärven Harjamäessä entisen Harjamäen sairaalan (nykyisen Pilvilinnan päiväkodin) vieressä. Hamulan koulu on noin 370 oppilaan alakoulu, joka sijaitsee kaksi kilometriä Siilinjärven kuntakeskuksesta länteen. Elokuussa 2014 valmistunut koulu tarjoaa opetusta vuosiluokille 1–6.
Verh’ovynan piiri

Verh’ovynan piiri () on aluehallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Piiri rajoittuu etelässä Romaniaan, lännessä Taka-Karpatian alueeseen, luoteessa Nadvirnan piiriin, pohjoisessa Kosivin piiriin ja idässä Tšernivtsin alueen Vyžnytsjan piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Verh’ovynan kaupunkityyppinen taajama (5 815 as., 2021).
Verh’ovynan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden Verh’ovynan piirin pinta-alaksi tuli 1 248,3 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Verh’ovynan piirin väkiluvuksi 30 399 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 19,1 prosenttia piirin asukkaista (5 815 as.), eli Verh’ovynan kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Ross Rebagliati

 
Ross Rebagliati (s. 14. heinäkuuta 1971 Vancouver) on kanadalainen lumilautailija.
Rebagliati on lumilautailun kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Hän voitti suurpujottelun Naganon olympialaisissa 1998. Tuolloin hänen kilpailun jälkeen antamassaan dopingnäytteessä oli merkkejä kannabiksen käytöstä ja aluksi kansainvälinen olympiakomitea hylkäsikin hänen suorituksensa, mutta lopulta urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen päätöksellä hän sai pitää kultamitalinsa.
Lumilautailun maailmancupissa Rebagliati voitti kaksi osakilpailua ja oli yhteensä kolme kertaa palkintokorokkeella.
Nadia Delago

Nadia Delago (s. 12. marraskuuta 1997) on italialainen alppihiihtäjä. Hän saavutti olympiapronssia syöksylaskussa vuonna 2022.
Delago sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kymmenenneksi syöksylaskussa vuonna 2018. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021, jolloin hän sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi ja syöksylaskussa 15:nneksi sekä keskeytti alppiyhdistetyssä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti syöksylaskussa pronssia.
Maailmancupissa Delago kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2019. Hän sijoittui maailmancupin pisteille eli kolmenkymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran kolmannessa maailmancupkilpailussaan Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa sijoittumalla 28:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensimmäisen kerran kymmenennellä sijallaan Crans-Montanan syöksylaskussa tammikuussa 2021. Tämän jälkeen hän on ollut syöksylaskun kärkikymmenikössä joulukuussa 2021 Lake Louisessa kaksi kertaa kuudes ja Val d’Isèressä kahdeksas sekä tammikuussa 2022 Zauchenseessa neljäs ja Garmisch-Partenkirchenissä viides. Hän sijoittui maailmancupin yhteispisteissä 34:nneksi ja syöksylaskucupissa kahdeksanneksi. Maailmancupkaudella 2022–2023 Delago sijoittui osakilpailuissa parhaimmillaan 24:nneksi.
Nadia Delagon sisko Nicol Delago on myös arvokilpailualppihiihtäjä. Heidän setänsä Oskar Delago ja tätinsä Karla Delago kilpailivat myös alppihiihdon maailmancupissa.
Martti Mikkola (teollisuusneuvos)

Martti Gabriel Mikkola (25. joulukuuta 1894 Tampere – 27. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mikkolan vanhemmat olivat kauppias Edvard Mikkola ja Vilhelmiina Haapman ja puoliso vuodesta 1920 arkkitehti Toini Margareta Ojala. Mikkola tuli ylioppilaaksi Tampereen Reaalilyseosta 1914 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1920. Hän työskenteli ensin toimitusjohtajana Auran Nahkatehtaan ja Munkholmenin palveluksessa, kunnes siirtyi Orivedelle Hirsilän Kenkätehtaalle. Hän oli yrityksen toimitusjohtaja aina vuoteen 1962 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Yhtiön osake-enemmistön Mikkola hankki omistukseensa vuonna 1930.
Mikkola vaikutti näkyvästi paitsi tehtaan liiketoimintaan, myös kehitti niin sanotun "Martin vedenpitävän" eli nahkan, joka ei imenyt vettä. Hän osallistui aktiivisesti myös Oriveden kunnalliselämään ja yhteistyöhön, toimien muun muassa Oriveden kunnanvaltuuston jäsenenä 1930–1947 ja puheenjohtajana 1935–1945. Mikkolalla oli lisäksi useita luottamustehtäviä oman alansa piirissä, kuten vuonna 1944 perustetun Kenkätehtaitten Keskusliiton puheenjohtajuus. Teollisuusneuvoksen arvonimen Mikkola sai vuonna 1951.
Cleanth Brooks

Cleanth Brooks, myös: Pu-lu-kʻo-ssu (16. lokakuuta 1906 Murray, Kentucky, Yhdysvallat – 10. toukokuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko. Hän edustaa niin sanottua uuskritiikkiä.
Brooks opiskeli Vanderbiltin ja Tulanen yliopistoissa. Sittemmin hän opetti Louisianan osavaltionyliopistossa 1932–1947 ja Yalen yliopistossa vuodesta 1947. Hän toimitti 1935–1942 Robert Penn Warrenin kanssa uuskritiikkiä edustavaa "The Southern Review" -kirjallisuuslehteä. Hän julkaisi oppikirjoja, tutkielmia sekä useita William Faulkneria käsitteleviä teoksia.
Shiv-Hari

Shiv-Hari viittaa intialaiseen säveltäjäduoon, jonka muodostavat santurin soittaja Shivkumar Sharma ja huilisti Hariprasad Chaurasia. Kaksikko on työskennellyt intialaisen klassisen musiikin sekä intialaisen elokuvamusiikin parissa.
Diskografia.
Vaikka he enimmäkseen työskentelivät sooloprojektien parissa uransa eri vaiheissa, Shiv-Hari työskenteli jälleen yhdessä säveltäjinä kahdeksaan hindinkieliseen elokuvaan.
Nadvirnan piiri

Nadvirnan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Ivano-Frankivskin alueella. Piiri on perustettu vuonna 1940. Nykyään – vuoden 2020 aluelaajennusten jälkeen – Nadvirnan piiri rajoittuu etelässä Verh’ovynan piiriin, lännessä Taka-Karpatian alueeseen, pohjoisessa Ivano-Frankivskin piiriin, sekä idässä Kolomyjan ja Kosivin piireihin. Piiri on maaseutuvaltainen ja vuoristoinen. Piirin hallinnollinen keskus on Nadvirnan kaupunki (22 545 as., 2021).
Nadvirnan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Ivano-Frankivskin alueen piirien lukumäärän kuuteen. Uuden Nadvirnan piirin pinta-alaksi tuli 1 862,1 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Nadvirnan piirin väkiluvuksi 129 939 (1.1.2021). Piiri on maaseutuvaltainen, sillä kaupunkilaisiksi luokiteltiin 42,5 prosenttia piirin asukkaista (55 246 as.), eli kahden kaupungin (Nadvirna ja Jaremtše) sekä neljän kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi. 
Ukrainan korkein vuorenhuippu Hoverla (ukr. Гове́рла, 2 061 m) sijaitsee Nadvirnan piirin ja Taka-Karpatian Rah’ivin piirin rajalla.
Justin Barron

Justin Barron (s. 15. marraskuuta 2001 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Nashville Predatorsia. Hän on Colorado Avalanchen ensimmäisen kierroksen varaus . Pelipaikaltaan Barron on puolustaja ja hän laukoo oikealta.
Barronin isoveli Morgan on myös NHL-tason jääkiekkoilija.
Ura.
Barron pelasi junioriurallaan kotikaupunkinsa QMJHL-joukkueessa Halifax Mooseheadsissa. Hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen kaudella 2017-2018. Keväällä 2020 Colorado Avalanche valitsi Barronin ensimmäisellä kierroksella 25. pelaajana . Tämän jälkeen hän edusti vielä vuoden ajan Mooseheadsia toimien joukkueen kapteenina 33 runkosarjaottelussa. Hänet valittiin kauden aikana edustamaan Kanadan maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen seitsemässä ottelussa Barron sai kaksi syöttöpistettä. Kanada sijoittui toiseksi.
Huhtikuussa 2021 Barron teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Avalanchen kanssa. Loppukauden aikana Barron pelasi seitsemän runkosarja- sekä kaksi pudotuspeliottelua Avalanchen AHL-farmiseura Colorado Eaglesissa. Joulukuussa 2021 Barron teki NHL-debyyttinsä, kun sai ottelussa New York Rangersia vastaan jääaikaa 9.10 minuuttia. Barron taklasi ottelussa kerran. Barron pelasi Avalanchessa kaksi ottelua, 43 peliä Eaglesissa, kunnes hänet kaupattiin Montreal Canadiensiin. Canadiens sai lisäksi toisen kierroksen varausvuoron, kun Avalancheen siirtyi hyökkääjä Artturi Lehkonen. Barron pelasi loppukauden aikana viisi ottelua Canadiensissa ja teki uransa ensimmäisen NHL-maalin. Kauden 2022–2023 hän aloitti Canadiensin farmijoukkueessa Laval Rocketissa, mutta hänet nostettiin 39 pelin jälkeen takaisin Canadiensiin, missä hän pelasi 25 peliä. Heinäkuussa 2024 Barron solmi Canadiensin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 2,3 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Joulukuussa 2024 Canadiens kauppasi Barronin Nashville Predatorsiin vaihdossa Alexandre Carrieriin.
Morgan Barron

Morgan Barron (s. 2. joulukuuta 1998 Halifax Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Winnipeg Jetsin organisaatiota. New York Rangers varasi hänet kuudennella kierroksella . Pelipaikaltaan Barron on keskushyökkääjä.
Barronin nuorempi veli Justin pelaa myös jääkiekkoa. Hän edustaa NHL-seura Colorado Avalanchea.
Ura.
New York Rangers valitsi Barronin 174. pelaajana . Barron edusti vuosina 2017-2020 Cornellin yliopiston jääkiekkojoukkuetta. Viimeisellä kaudellaan hän toimi joukkueen kapteenina. Hänet valittiin divisioonansa vuoden pelaajaksi sekä ehdokkaaksi parhaalle NCAA-yliopistopelaajalle annettavan Hobey Baker Awardin saajaksi.
Huhtikuussa 2020 Barron teki tulokassopimuksen hänet varanneen Rangersin kanssa. Ensimmäisen ammattilaiskautensa Barron pelasi lähinnä Rangersin AHL-farmiseura Hartford Wolf Packissa, jota hän edusti 21 runkosarjaottelussa tehden tehot 10+11=21. Rangers kutsui Barronin NHL-kokoonpanoon Brett Howdenin ja Chris Kreiderin loukkaantumisten jälkeen. 1. toukokuuta 2021 hän teki NHL-debyyttinsä ottelussa paikallisvastustaja New York Islandersia vastaan. Barron sai jääaikaa ottelussa vajaat 12 minuutia. Ensimmäisen maalin Barron teki kolmannessa ottelussaan Washington Capitalsin verkkoon. Tulokaskaudellaan hän pelasi yhteensä viisi NHL-ottelua.
Maaliskuussa 2022 Rangers kauppasi Barronin, kaksi ehdollista toisen kierroksen varausvuoroa ja viidennen kierroksen varausvuoron Winnipeg Jetsiin vaihdossa Andrew Coppiin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon.
Heinäkuussa 2025 Barron teki Jetsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,7 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
BMC ADO17

BMC ADO17 (Amalgamated Drawing Office, projekti 17) on isojen perheautojen sarja, jota valmisti British Motor Corporation (BMC) ja myöhemmin British Leyland. Se esiteltiin markkinoille vuonna 1964, ja sen valmistus jatkui vuoteen 1975 saakka. Automallia myytiin nimillä Austin 1800, Morris 1800 ja Wolseley 18/85 ja myöhemmin isommalla moottorilla nimillä Austin 2200, Morris 2200 ja Wolseley Six. Automalli valittiin Vuoden autoksi Euroopassa, mutta sen myyntimäärä jäi neljännekseen valmistajan kaavailuista. Morris 1800 kuului hintaluokkaan 18 000 mk.
Auton silmiinpistävin piirre oli ison korin pitkä akseliväli, minkä takia auton suunnittelussa ja markkinoinnissa korostettiin korin jäykkyyttä. Auton todella isot sisätilat oli saatu aikaan pitkän akselivälin lisäksi tuolloin harvinaisella poikittain sijoitetulla etumoottorilla ja etuvedolla, mikä noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Mini-mallista alkanutta tyyliä samalla tavoin kuin pari vuotta aiemmin lanseerattu pienempi henkilöauto Austin/Morris 1100. Auton 1,8-litrainen moottori oli kehitetty pari vuotta aiemmin esitellyn MGB-urheiluauton moottorista.
Austin 1800:n koeajossa vuonna 1965 "Tekniikan Maailma" kehui auton sisätiloja, kaarrekäytöstä, Hydrolastic-jousitusta ja näkyvyyttä mutta moitti niukkaa maavaraa ja varustusta, jäykkää vaihteensiirtoa ja ohjauspyörän "linja-automaista" asentoa.
Neljää vuotta myöhemmin, Saab 99:n ja kuuden sen kilpailijan vertailutestissä Morris 1800 S Mk II oli yhä ainoa tämän kokoluokan auto, jonka moottori oli edessä poikittain, vaikka seitsemästä autosta kolme olikin jo etuvetoisia. Saab 99:ään verrattuna "Tekniikan Maailma" totesi Morris 1800:n olevan paljon tilavampi ja uuden kaksoiskaasutinmoottorin ansiosta tehokkaampi, mutta kaikissa muissa arvioiduissa asioissa Saab vei voiton – erityisesti viimeistelyssä.
Tämän automallin sivuovia ja pitkää akseliväliä käytettiin myös vuonna 1967 esitellyssä isossa Austin 3-Litre -henkilöautossa ja hatchback-mallisessa Austin Maxissa vuonna 1969. Siksi kaikki kolme mallia muistuttavat sivulta katsoen paljon toisiaan. Myös 3-Litren ja Maxin suosio jäi vaatimattomaksi.
Antti Leikas

Antti Leikas (s. 8. huhtikuuta 1967 Savonlinna) on suomalainen kirjailija. Leikas on toiminut työuransa aikana lehtikuvaajana, IT-ammattilaisena, yritysjohtajana ja viestintäalan yrittäjänä. 
Leikas on valmistunut Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1995, pääaineinaan matematiikka, filosofia ja kirjallisuus. Hän on suorittanut myös eMBA-tutkinnon. 
Hänen esikoisteoksensa "Melominen" ilmestyi vuonna 2011. Se on yhdenpäivänromaani, joka kertoo perheellisen yhteyspäällikkö Arto Jaakkolan kujanjuoksusta kodin ja työn välissä, kellon ympäri. Teos oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon ja Savonia-kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Kirjasta muokatun monologinäytelmän pääosaa esitti Aku Hirviniemi.
Leikkaan toinen teos "Huopaaminen" ilmestyi vuonna 2013. Se kertoo kahden insinöörin omituiseksi kääntyvästä seikkailusta ajan virrassa, ja kriitikko Putte Wilhelmsson kuvaa teosta metaforiseksi kyläkomediaksi. Turmio ja perikato -blogissaan Wilhelmsson kirjoittaa "Huopaamisesta" seuraavasti: "Dovlatov itse sanaili näin: “Tolstoin älyä voi kunnioittaa. Iloita Pushkinin hienostuneisuudesta. Arvostaa Dostojevskin hengellistä etsintää. Gogolin huumoria. Ja niin edelleen. Mutta Tšehov on sittenkin ainoa, jota haluaisin muistuttaa.” Tässä peräkkäin luettuna nämä lainaukset kertovat Leikaksen romaanista enemmän kuin osaisin omin sanoin ilmaista."
Vesitrilogiaksi kutsutun kokonaisuuden päätti "Soutaminen" vuonna 2015. Kirjan kuvaamassa yritysmaailman myllerryksessä sukupuoliroolit on käännetty nurin, ja kovaotteinen myyntijohtaja Marjo Kukkoaho kieputtaa miehiä miten tahtoo. Helsingin Sanomien kriitikko Matti Mäkelä arvioi Soutamisen sijoittavan Leikkaan paikalleen suomalaisessa kirjallisuuskentässä.
Vuonna 2018 ilmestyi "Tonttu. Matka pimeyteen", joka määriteltiin mainoslauseissa ”maailman ensimmäiseksi tonttutrilleriksi”. Kirjan päähenkilö on Antti Leikas -niminen kirjailija, joka sotkeutuu tonttujen geeneistä käytävään eeppiseen kamppailuun.. Kirja ilmestyi tšekiksi vuonna 2019.
Leikkaan seuraava teos "Tonttu. Valot sammuvat" ilmestyi vuonna 2022. Kirja sekoittaa eri kirjallisuudenlajeja tavalla, joka Turun Sanomien kriitikon Erkki Kanervan mukaan saattaa "kirjastonhoitajat ongelmiin". . Teos oli ehdolla 15 000 euron arvoisen Botnia-palkinnon saajaksi.