tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Björkboda träsk

Björkboda träsk on järvi Kemiön saaressa Varsinais-Suomen maakunnassa ja Kemiönsaaren kunnassa. Järvellä ei ole suomenkielistä nimeä. Järvi sijaitsee osittain entisten Dragsfjärdin ja osittain Västanfjärdin kuntien alueella. Kunnat yhdistyivät Kemiönsaaren kunnaksi vuoden 2009 alusta Kemiön kunnan kanssa. Järvi laskee pohjoisosastaan Björkbodabäckeniä pitkin Sunnanåhon ja edelleen Saaristomeren Sunnanåvikeniin. Järvi ja siitä lähtevä puro ovat syynä siihen, että sinne perustettiin aikoinaan lukkotehdas Björkboda lås, joka vuonna 1999 siirtyi Abloyn omistukseen. Järven rannassa on vain vähän huvila-asutusta, ja sillä on erämaajärven luonnetta.
Järven pohjoisosassa on Björkbodan kyläkeskus, missä on pisimpään Suomessa samalla paikalla toiminut tehdas Björkboda lås. Siellä on järven rannassa entistetty kustavilainen ruukinkartano Björkbodan kartano, jossa vaikutti 1800-luvulla muutaman vuoden Anders Ramsay, joka on kirjoittanut elämästään muistelmat "Muistoja lapsen ja hopeahapsen".
Polymerointi

Polymeroinnissa raaka-aineen pienet molekyylit (monomeerit) yhdistyvät katalyyttien vaikutuksesta isoiksi polymeerimolekyyleiksi. Muoveilla on korkea polymeraatioaste, eli niiden jokainen molekyyli (polymeeriketju) on muodostunut 1 000–100 000 pienestä molekyylistä (monomeerista). 
Tyypillisiä polymerointireaktioita ovat alkeenien additiopolymerointi ja polykondensaatio, jossa dioli tai diamiini reagoi dikarboksyylihapon (tai esterin) kanssa, jolloin muodostuu esteri- tai amidisidoksia sisältävä kondensaatiopolymeeri. 
Additiopolymeerien lähtöaineet ovat alkeeneja. Kun alkeenimonomeerit liittyvät yhteen niiden kaksoissidokset aukeavat. Käynnistyäkseen reaktio tarvitsee aloitekatalyytin sekä yleensä vielä toisen katalyytin nopeuttamaan reaktiota. Polymerointireaktion aloitekatalyyttinä (initiaattorina) voi toimia esim. bentsoyyliperoksidi, joka hajoaa bentsoyylioksiradikaaleiksi. Bentsoyylioksiradikaali reagoi ensin alkeenin kanssa ja reaktio jatkuu ketjureaktiona, jossa syntyy pitkiä hiiliketjuradikaaleja. Päätereaktiossa hiiliketjuradikaalit yhtyvät polymeeriketjuksi. Additiopolymeerit ovat yleensä kestomuoveja. Eräs esimerkki polyadditiosta on polyeteenin valmistus eteenistä. 
Polykondensaatiossa (askelpolymeroinnissa) kondensaatiopolymeerit syntyvät useita funktionaalisia ryhmiä, yleensä hydroksyyli-, amino- ja karboksyyliryhmiä sisältävien molekyylien liittyessä yhteen kondensaatioreaktiolla. Tällaisia yhdisteitä ovat esimerkiksi diolit (sisältävät kaksi hydroksyyliryhmää), diamiinit (sisältävät kaksi aminoryhmää) ja dikarboksyylihapot (sisältävät kaksi karboksyyliryhmää). Kondensaatiopolymeerejä ovat polyesterit, joita valmistetaan esteröimällä dihappoja diolien kanssa. Eräs tavallinen polyesteri on Dacron, jota valmistetaan dimetyylitereftalaatista ja etyleeniglykolista. Kondensaatiopolymeroinnilla valmistetaan myös polyamideja, joista tunnetuin on nailon.
Laventaminen

Laventaminen tarkoittaa murtoluvun osoittajan "a" ja nimittäjän "b" kertomista samalla nollasta eroavalla luvulla "c". Lavennetun murtoluvun osamäärän arvo ei muutu, sillä se voidaan esimerkiksi palauttaa entiseen muotoonsa supistamalla.
Laventava luku merkitään murtoluvun vasempaan yläindeksiin, ja lisätään oikea sulku:
formula_1
Esimerkki laventamisesta:
formula_2
Esimerkiksi murtolukujen yhteen- ja vähennyslaskuissa lavennetaan murtoluvut samannimisiksi laskuoperaation suorittamiseksi:
formula_3
Bruksträsket

Bruksträsket on järvi Inkoossa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä.
Bruksträsketin lonkeromainen pohjoisosa ulottuu naapurikunnan Raaseporin puolelle. Järven epävirallinen suomenkielinen nimi on "Ruukinjärvi". Valuma-alueen, jonka pinta-ala on 47 neliökilometriä, itäosassa sijaitsee pienempi järvi, Marsjön. Alueen järville on tyypillistä muodokas ja polveileva rantaviiva, Bruksträsketin mutkaisen rantaviivan pituus on 43 633 metriä.
Bruksträsketiin virtaa laskuoja etelästä Vitträsketistä. Järvi laskee Suomenlahteen Fagervikin kautta. Bruksträsketin ja Marsjönin välissä sijaitsee pienehkö Bjuseträsk. Bruksträsketin länsipuolella sijaitsee Lähdejärvi eli Källträsket. Fagervikin kirkko sijaitsee Bruksträsketin rannalla.
Bruksträsketissä on 22 saarta, joista kaksi on yli hehtaarin laajuisia ja viisi alle aarin laajuisia.
Bruksträsketin veden laatu on tyydyttävä, vesitilavuus on 12 017 000 kuutiometriä. Järven tärkeimmät kalalajit ovat hauki ja kuha.
Lohjan Kaikkien pyhien tsasouna

Kaikkien pyhien tsasouna on Lohjalla, Metsolan hautausmaalla sijaitseva Helsingin ortodoksisen seurakunnan tsasouna eli rukoushuone. Rakennuksen on suunnitellut Sakari Siitonen, ja se valmistui vuonna 1995, pääosin talkootyönä. Lohja kuuluu Helsingin ortodoksisen seurakunnan alueeseen.
Jättiläismuurahaiskäpy

Jättiläismuurahaiskäpy ("Manis gigantea") on kahdeksasta muurahaiskävystä suurin ja siis myös heimonsa "Manidae" ja sukunsa "Manis" suurin laji. Se elää Länsi- ja Keski-Afrikassa Senegalista Ugandaan ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
Jättiläismuurhaiskävyt elävät noin 20-vuotiaksi.
Ulkonäkö.
Jättiläismuurahaiskävyillä on pieni pää, pitkä ja kapea kuono sekä jopa 70 senttiä pitkä kieli. Jättiläismuurahaiskäpy omistaa erittäin vahvat takajalat, jotta se pystyy kävelemään kahdella jalalla. Osittain tässä auttaa myös eturaajojen pitkät kynnet. Jättiläismuurahaiskävyn vartalon suojana on suomuinen panssari, eikä sillä ole muita karvoja kuin silmäripset. Jättiläismuurahaiskävyllä ei ole hampaita.
Elintavat.
Ravinto.
Jättiläismuurahaiskävyt syövät vain termiittejä ja muurhaisia. Ne murtavat termittikeon vahvoilla eturaajoillaan ja nappaavat termiitit suuhunsa kielellään.
Sosiaalisuus ja lisääntyminen.
Jättiläismuurahaiskävyt elävät pääsääntöisesti yksin, mutta naaraat saattavat kulkea poikasensa kanssa. Poikaset syntyvät noin puolikiloisena suomut pehmeinä, mutta ne kovettuvat jo ensimmäisen elinpäivän aikana. Naaras imettää kolmisen kuukautta ja poikanen oppii itse syömään muurahaisia noin kuukauden ikäisenä. Vaaran uhatessa poikanen hyppää matalaksi ja emo käpertyy sen ylle suojaksi.
Ihmistoiminta.
Muurahaiskäpyjä metsästetään erityisesti niiden lihan takia, mutta myös siitä valmistettavia seoksia varten, joiden uskotaan karkottavat pahoja henkiä. Lisäksi suomujen polttaminen häätää leijonat karjan luota. Jättiläismuurahaiskäpy on harvinaistumassa metsästyksen ja metsien hävityksen takia.
Betty Heukels

Elisabeth (”Betty”) Anna Heukels (s. 25. helmikuuta 1942 Rotterdam) on alankomaalainen uimari. Hän voitti EM-kilpailuissa 1966 kultaa 400 metrin sekauinnissa Euroopan-ennätysajalla 5.25,0. Neljä vuotta aiemmin hän sijoittui EM-kilpailuissa 200 metrin rintauinnissa neljänneksi. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän oli 400 metrin sekauinnissa kuudes.
Heukels on naimisissa vesipalloilija Hans Woudan kanssa.
Goodyear

The Goodyear Tire &amp; Rubber Company on yhdysvaltalainen rengasvalmistaja. Yrityksen perusti Frank Seiberling vuonna 1898. Goodyear on maailman kolmanneksi suurin rengas- ja kumiyritys Bridgestonen ja Michelinin jälkeen. Kumitehtaat tekevät renkaita autoihin, lentokoneisiin ja raskaisiin laitteisiin. Yhtiö on nimetty vulkanoidun kumin keksijän Charles Goodyearin mukaan.
Finnwatchin vuonna 2012 tekemän selvityksen mukaan Goodyearin tehtaalla Malesiassa työntekijät tekevät kohtuuttoman pitkiä työvuoroja ja saavat hyvin alhaista palkkaa.
Moottoriurheilu.
Goodyear toimitti renkaita muun muassa Formula 1 -sarjaan vuodesta 1965 vuoteen 1998 asti. Formula 1 -sarjan rengasvalmistajista Goodyear on menestynein.
Oikeusaputoimisto

Oikeusaputoimisto on Suomen valtion oikeushallintoon kuuluva toimielin, joka hoitaa julkisen oikeusavun tehtäviä. Oikeusaputoimistot kuuluvat hallinnollisesti oikeusministeriön alaisuuteen osana oikeuspalveluvirastoa.
Suomessa on 23 alueellista oikeusaputoimistoa (vuonna 2025), jotka on yleensä sijoitettu käräjäoikeuksien sijaintipaikkakunnille. Niissä työskentelee noin 220 oikeusavustajaa ja saman verran toimistohenkilökuntaa (vuonna 2012). Toimistojen määrä on vähentynyt vuosien 2013 ja 2014 aikana oikeusministeriön antaman asetuksen myötä. Toimistoilla on yhteensä 173 toimipistettä (vuonna 2014). Vuosittain käsitellään noin 50 000 oikeusapuasiaa (vuonna 2012).
Oikeusaputoimistot hoitavat julkiseen oikeusapuun liittyviä hallinnollisia tehtäviä. Ne käsittelevät oikeusapua koskevat hakemukset ja tekevät sitä koskevat päätökset. Muissa kuin tuomioistuimissa käsiteltävissä asioissa ne myös tekevät oikeusavusta maksettavia korvauksia koskevat päätökset.
Oikeusaputoimistojen palveluksessa olevat lakimiehet eli julkiset oikeusavustajat antavat julkiseen oikeusapuun oikeutetuille oikeudellista neuvontaa sekä hoitavat toimeksiantoja tuomioistuimissa. Oikeusaputoimistot tekevät myös päätökset yksityisen avustajan määräämisestä tuomioistuinasian asianosaiselle. Tuomioistuinasioissa voi siis valita lakimiehen joko oikeusaputoimistosta tai yksityisestä asianajo- tai lakiasiaintoimistosta.
Julkiset oikeusavustajat ovat toimeksiantoja suorittaessaan itsenäisiä ja riippumattomia samalla tavoin kuin asianajajat. Useat julkisista oikeusavustajista ovatkin Suomen Asianajajaliiton jäseniä ja siten oikeutettuja käyttämään asianajajan ammattinimikettä.
Oikeusaputoimistojen tehtäviin kuuluu vuoden 2019 alusta myös talous- ja velkaneuvonta .
Detroit Lions

Detroit Lions on yhdysvaltalainen NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen pohjoisessa divisioonassa, NFC Northissa. Seuran kotipaikka on Detroitissa Michiganin osavaltiossa.
Aiemmin Portsmouth Spartans -nimellä tunnettu joukkue aloitti liigassa vuonna 1930 ja pelasi kotiottelunsa Portsmouthissa Ohion osavaltiossa. Suuren laman vuoksi joukkue muutti Detroitiin vuonna 1934.
Lions on voittanut liigamestaruuden neljä kertaa (1935, 1952, 1953, 1957), muttei ole voittanut vielä Super Bowlia. Viime vuosikymmeninä joukkue ei ole juuri menestynyt. Pohjanoteerauksena joukkue hävisi kaudella 2008 kaikki ottelunsa.
Historia.
Detroit Lions on yksi NFL:n vanhimmista joukkueista, jolla on lähes 90-vuotinen historia. Joukkue perustettiin vuonna 1930 nimellä Portsmouth Spartans. Vuonna 1934 Portsmouth Spartans muutti Detroitiin ja muuttui Detroit Lionsiksi. Vuonna 1935 joukkue saavutti voittamattoman kauden ja voitti New York Giantsin ensimmäisessä NFL-mestaruusottelussaan, mikä käynnisti joukkueen menestystarinan.
Joukkueen tunnettuja pelaajia ovat olleet muun muassa Bobby Lane, Dick Lane, Lem Barney, Barry Sanders sekä Calvin Johnson. Kaikki nämä pelaajat auttoivat luomaan menestyksekkäitä aikakauksia, mukaan lukien "The Greatest Show on Turf" -aikakauden, jonka aikana joukkue voitti neljä konferenssimestaruutta vuosina 1991-2001. Joukkue voitti myös Super Bowl XXXVI:n St. Louis Ramsia vastaan.
Merkittävät pelaajat.
Jäädytetyt pelinumerot.
Detroit Lions on poistanut käytöstä seuraavien pelaajien pelinumerot:
Pro Football Hall of Fame -pelaajat.
Detroit Lionsin joukkueesta on valittu 22 pelaajaa Pro Football Hall of Fameen:
Panssarimonnit

Panssarimonnit (Callichthyidae) on monnikalojen (Siluriformes) lahkoon kuuluva kalaheimo.
Alaheimot ja suvut.
Panssarimonnit jaetaan kahteen alaheimoon:
Aitopanssarimonnit Callichthyinae
Monniset Corydoradinae:
Aiemmin omana sukunaan olleet vihermonniset ("Brochis") on yhdistetty Corydoras-sukuun.
Valkopilkkahai

Valkopilkkahai, aikaisemmalta nimeltään valkotäplähai ("Carcharhinus longimanus") on suurikokoinen ulappavesien hailaji, joka elää kaikissa maailman lämpimissä merissä.
Valkopilkkahain ruumis on roteva ja sillä on luonteenomaisen pitkät rintaevät ja pitkä, pyöreäkärkinen selkäevä. Evien päät ovat lajinimen mukaisesti valkoiset. Lajin tieteellinen nimi "longimanus" taas viittaa evien pituuteen. Kala tulee sukukypsäksi vajaan parin metrin mittaisena ja kasvaa yleensä kolmimetriseksi, suurimmat tavatut ovat olleet lähes nelimetrisiä.
Valkopilkkahai elää kaikkialla valtamerten ulapoilla, missä lämpötila on yli 18 °C; runsaimmillaan se on 20–28 °C:ssa vesissä. Se liikkuu pintavesissä alle 150 metrin syvyydessä. Laji on vivipaarinen eli se synnyttää eläviä poikasia, 1–15 poikasta kerrallaan. Parittelu tapahtuu alkukesästä ja kantoaika on vuoden mittainen.
Valkopilkkahai syö pääasiassa luukaloja ja mustekaloja. Muukin ravinto kelpaa ja sen tiedetään syöneen myös keihäsrauskuja, merikilpikonnia, merilintuja, kotiloita, äyriäisiä, valaiden ulosteita ja laivoista mereen heitettyjä roskia. 
Valkopilkkahai ui yleensä rauhallisesti ravintoa etsien mutta saaliin havaitessaan se on peloton, määrätietoinen ja aggressiivinen. Se on yksi neljästä useimmin ihmisen kimppuun hyökkäävästä hailajista ja sen uskotaan koituneen lukuisten haaksirikkoisten kohtaloksi. Esimerkiksi Jacques Cousteau on luonnehtinut sitä vaarallisimmaksi kaikista hailajeista. 
Valkopilkkahain lihaa on käytetty ihmisravintona niin tuoreena, savustettuna, kuivattuna kuin suolattuna; myös sen nahkaa ja maksaöljyä hyödynnetään kaupallisesti. Valkopilkkahaita saadaan enimmäkseen muun kalastuksen sivusaaliina. Erityisesti sen evät ovat kysyttyä haineväkeiton raaka-ainetta; ne otetaan talteen vaikka ruho jätettäisiin käyttämättä. Tämä on johtanut kantojen romahtamiseen. 
Valkopilkkahai on historiallisesti ollut trooppisten merien yleisimpiä hailajeja, mutta sen määrä on laskenut niin hälyttävästi 1900-luvun puolivälin jälkeen, että Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin maailmanlaajuisesti äärimmäisen uhanalaiseksi.
Vari (eläin)

Vari ("Varecia variegata") on Madagaskarilla elävien makien heimoon kuuluva eläinlaji. Varin vartalo on 60 cm pitkä, samoin sen häntä. Vari elää saaren koillis- ja itäosien sademetsissä ja erottuu pitkän kaulusröyhelönsä ja mustavalkoisen sekä ruskean tai ruskeanpunaisen värityksensä ansiosta.
Vari on taitava kiipeilijä ja aktiivinen yleensä hämärässä ja alkuyöstä, jolloin se syö hedelmiä, lehtiä ja puunkuorta. Se laskeutuu vain harvoin maanpinnalle.
Marraskuussa naaras synnyttää yhdestä kolmeen poikasta puunkolossa tai oksanhaarassa olevaan pesään, joka on vuorattu emon oman turkin karvoilla. Kantoaika on 99–102 vuorokautta.
Gloria Stuart

Gloria Stuart (Gloria Frances Stewart, ) oli yhdys­valtalainen elo­kuva­näyttelijä ja taiteilija.
Ura.
Stuart muutti nimensä aloittaessaan näyttelemisen, ilmeisesti koska Stuart lyhyempänä mahtuisi paremmin mainos­tauluihin.
Suoritettuaan opinnot loppuun hän solmi sopimuksen Universal Studios -elo­kuva­studion kanssa vuonna 1932. Hänet valittiin vuonna 1932 yhdeksi kolmesta­toista WAMPAS Baby Starsista, lupaavasta nuoresta näyttelijästä, ja hän oli Screen Actors Guildin perustaja­jäsen.
Sodan aikana Stuart kiersi maata näyttelijänä, mutta myös teki sairaala­vierailuja ja teki muita vapaa­ehtois­töitä. Hän järjesti suurellisia illallisia Garden of Allah -ravintolassa Hollywoodissa käyttäen säännösteltyjä ruoka­tarvikkeita luovalla tavalla.
Sodan jälkeen hänen suosionsa ja elo­kuva­tähden uransa nousi ja hänet pyydettiin useisiin elo­kuviin.
Hän näytteli useissa televisio­sarjoissa ja elo­kuvissa, joita olivat "Rikas tyttöraukka" (1936), "Rebekka" (1938), "Vuosi huipulla" 1982 ja "Murhasta tuli totta" (2001).
Vanhemmalla iällä häntä pyydettiin Hollywoodiin näyttelemään sata­vuotiasta Rose Dawsonia elo­kuvaan "Titanic". Roolin myötä hän sai valtavan suosion ja oli ehdolla parhaan nais­sivu­osan Oscar-palkinnon saajaksi.
Yksityiselämä.
Stuart meni naimisiin käsi­kirjoittaja Arthur Sheekmanin kanssa Vuonna 1934, ja he saivat tyttären Sylvian. Vuonna 1939 Stuart ja Sheekman lähtivät kiertämään maailmaa, mutta samana vuonna syttynyt toinen maailmansota pakotti heidät palaamaan takaisin Yhdysvaltoihin.
Stuart kuoli 26. syys­kuuta 2010 100-vuotiaana keuhkosyöpään, joka oli todettu viisi vuotta aikaisemmin. Hän oli aiemmin selvinnyt rinta­syövästä.
Mikko Tulokas

Mikko Juhani Tulokas (7. tammikuuta 1946 Tuulos – 24. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen lakimies.
Ura.
Tulokas valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1969, lisensiaatiksi 1972 ja tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1973 auskultoituaan Hauhon tuomiokunnassa.
Tulokas toimi vuosina 1969–1992 asianajajana eri asianajotoimistoissa, vuodesta 1971 alkaen osakkaana. Välillä hän kuitenkin toimi Helsingin yliopiston siviilioikeuden vt. assistenttina, yliassistenttina ja apulaisprofessorina sekä Helsingin kauppakorkeakoulun ylimääräisenä opettajana 1975–1977. Hän toimi kilpailuneuvoston puheenjohtajana vuosina 1992–2002. 
Tulokas oli vuosina 1986–1993 Suomen Asianajajaliiton julkaiseman "Defensor Legis" -lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut lukuisia oikeustieteellisiä artikkeleita eri julkaisuihin pääosin prosessioikeuden ja kuljetusoikeuden alueilta.
Tulokas nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. toukokuuta 1992 alkaen. Julkisuudessa esiintyneiden tietojen mukaan Tulokas oli vuonna 2005 ehdokkaana korkeimman oikeuden presidentiksi, mutta häntä ei valittu. Hän jäi eläkkeelle korkeimmasta oikeudesta keväällä 2012.
Korkeimman oikeuden jäsenenä Tulokas tuli tunnetuksi mielipiteitä herättäneiden näkemysten esittäjänä. 
Hänen puolisonsa oli oikeustieteen tohtori, professori Lena Sisula-Tulokas (1980-).
Tupakkateollisuuden asianajajana.
Tulokas toimi myös tupakkayhtiöiden asianajajana kanteissa, joissa savukkeiden polttajat olivat yrittäneet saada oikeusteitse korvauksia kärsimistään terveydellisistä haitoista. Tulokas toimi Pentti Ahon jutussa Rettigin palkkaamana. Tulokas konsultoi yhdysvaltalaista asianajajaa James Gooldia, joka oli yhdysvaltalaisen tupakkateollisuuden tärkeimpiä oikeudenkäyntistrategeja.
Välimiesoikeustapaus.
"Helsingin Sanomat" kertoi vuonna 2011 Tulokkaan ottaneen vastaan välimiespalkkioita salaisilta tahoilta vuonna 2010. Verotiedoista käy "Helsingin Sanomien" mukaan ilmi Tulokkaan ottaneen salaisilta tahoilta vastaan 370 000 euron välimiespalkkion, joka oli kolminkertainen hänen 121 000 euron virkapalkkaansa verrattuna. Tulokas oli "Helsingin Sanomien" mukaan kerännyt välimiespalkkioita vuosikausia ratkomalla yritysriitoja välimiesmenettelyissä. Isojen sivutulojen maksamista Suomen korkeimmille oikeusvallan käyttäjille oli arvosteltu, koska juttujen sisältö ja osapuolet olivat olleet salaisia, "Helsingin Sanomat" kertoi. Ongelmana oli "Helsingin Sanomien" mukaan se, etteivät kansalaiset saaneet tietää, minkä yrityksen palkkioilla tuomarit rikastuvat. Kun samat tuomarit ratkovat virkavastuullaan olevia riitoja korkeimmassa oikeudessa, ei kytkennöistä saada tietoa.
Alex Delvecchio

Alexander Peter ”Fats” Delvecchio (4. joulukuuta 1931 Fort William, Ontario – 1. heinäkuuta 2025) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka myöhemmin toimi valmentajana ja joukkueen johtotehtävissä.
Amerikanitalialainen Delvecchio siirtyi junioriliigojen jälkeen Detroit Red Wingsiin National Hockey Leagueen kaudeksi 1951–1952. Hän auttoi uutta seuraansa saman tien voittamaan Stanley Cupin.
NHL:ssä pelaamillaan 22 kaudella Delvecchio nähtiin niin keskushyökkääjänä kuin vasempana laitahyökkääjänäkin. Hän oli niin sanotun "Production line" -ketjun keskushyökkääjä ketjukavereinaan Gordie Howe ja Ted Lindsay. Pelaajista, jotka ovat urallaan edustaneet vain yhtä NHL-seuraa, Delvecchio on toisena otteluiden määrässä. Vain niin ikään Detroitissa pelannut Nicklas Lidström pelasi enemmän otteluita ainoassa seurassaan kuin Delvecchio. Delvecchio voitti Lady Byng Trophyn kolmesti.
Delvecchio lopetti pelaajauransa 1973 ja oli tuolloin toiseksi eniten NHL-otteluja pelannut sekä myös maratontilaston kakkonen syötöissä ja pistetilastossa. Delvecchio toimi kaksi kautta Detroitin päävalmentajana ja sittemmin General Managerina, kunnes 1977 siirtyi liike-elämään.
Lippoaminen

Lippoaminen (myös lippokalastus) on kalastustapa, jossa pyyntiväline on pitkän varren päässä oleva ohuesta verkosta kudottu haavi eli lippo, jota kuljetetaan myötävirtaan joen pohjan tuntumassa. Siian uidessa virtaa ylös se ui lippoon. Lippoajan on tunnettava joen pohja erittäin hyvin. Lippoamista käytetään myös kuoreen ja nahkiaisen pyynnissä.
Elastiinisäie

Elastiinisäie eli kimmosäie on tukikudoksessa sijaitseva proteiinikompleksi, joka muodostuu kahdesta erillisestä proteiinista: elastiinista ja fibrilliinistä. Muita tukikudoksen säierakenteisia proteiineja ovat kollageeni ja retikuliinisäikeet. Dermiksessä olevat elastiinisäikeet ovat vastuussa ihon joustavista ominaisuuksista. Ne toimivat samankaltaisissa tehtävissä myös suurten verisuonien ja keuhkoputkien seinämässä. Elastiinikuidut voivat venyä moninkertaiseksi ja taas nopeasti palata alkuperäiseen pituuteensa kun jännitys laukeaa. Myös elastiset säikeet muodostavat isompia kimppuja eli kimmosyitä.
Tukikudoksen säikeitä ympäröi valkuaisaineiden ja polysakkaridien muodostama hyytelömäinen aine, joka vastaa ihon oikeasta kosteudesta ja mekaanisesta tuesta.
Juice ja Mikko

Juice ja Mikko on Juice Leskisen ja Mikko Alatalon yhteisalbumi vuodelta 1975. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat Alatalon säveltämä ja Leskisen sanoittama ”Klovni heittää veivin” sekä Leskisen kirjoittama ja tulkitsema ”3.30”. Jälkimmäinen kappale sisältää kuuluisan kitarasoolon, jonka Petteri Salminen soitti käyttäen plektrana 50:n pennin kolikkoa.
Seuraava Juice ja Mikko -albumi, "Senaattori ja boheemi", ilmestyi vasta vuonna 2004.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli 
Kokoonpano.
Samainen kokoonpano säesti myös Leskisen "”Syksyn sävel / Vaimoni on Frankenstein”" -singlellä kitaravahvistuksena Heikki Silvennoinen.
Rio Maior

Rio Maior on Portugalin kunta ja kaupunki Santarémin piirissä Alentejon alueella. Sen pinta-ala on noin 273 neliökilometriä ja väkiluku 22 678 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 83 asukasta neliökilometrillä.
Rio Maiorin pormestari on Luís Filipe Dias. Kunnan juhlapäivä on 6. marraskuuta.
Glenn Theodore Seaborg

Glenn Theodore Seaborg (19. huhtikuuta 1912 Ishpeming, Michigan, Yhdysvallat – 25. toukokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen ydinkemisti. Hän sai vuonna 1951 Edwin Mattison McMillanin ohella Nobelin kemianpalkinnon transuraanien kemian havaintojensa ansiosta. Hänet muistetaan parhaiten työstään uraania raskaampien alkuaineiden eriyttämisestä ja tunnistamisesta. Seaborgilla oli ruotsalaiset sukujuuret.
Kemian alalla.
Seaborg hankki koulutuksensa Kalifornian yliopistossa Los Angelesin ja Berkeleyn kampuksilla. Berkeleyssä hän sai filosofian tohtorin arvonimen vuonna 1937, ja vuosina 1937–1945 hän toimi yliopiston tutkimusapulaisena, kouluttajana sekä apulaisprofessorina. Hänestä tuli kemian professori vuonna 1946, minkä jälkeen hän toimi Berkeleyssä vielä kanslerina vuodet 1958–1961.
Sodan aikana Seaborg kuului Manhattan-projektin henkilökuntaan. Myöhemmin hän kampanjoi ydinenergian rauhanomaisen käytön ja aseriisunnan puolesta.
Yhteistyökumppaneidensa kanssa Seaborg vuosien 1940–1955 aikana lisäsi kymmenen uutta alkuainetta niiden jaksolliseen järjestelmään, järjestysnumeroiltaan 94–102, sekä 106. Tunnetuin näistä on ydinvoimateollisuudesta tuttu plutonium (94). Muut Seaborgin johdolla löydetyt alkuaineet olivat amerikium, curium, berkelium, kalifornium, einsteinium, fermium, mendelevium, nobelium sekä Seaborgin itsensä mukaan nimetty seaborgium. Kaikki Seaborgin löytämät alkuaineet transaktinoidi seaborgiumia lukuun ottamatta kuuluvat aktinoideihin. Myös aktinoidien sarjan käsite ja sijainti jaksollisessa järjestelmässä lantanoidien alapuolella on Seaborgin keksintöä. Seaborgium oli vuoteen 2016 oganessonin nimeämiseen saakka ainoa alkuaine, joka on nimetty nimityshetkellä elävänä olleen henkilön mukaan.
Vuosina 1961–1971 Seaborg toimi Yhdysvaltain atomienergiakomission puheenjohtajana aikana, jolloin Yhdysvaltain ydinvoimateollisuus kehittyi kiihkeästi. Hän toimi kymmenen Yhdysvaltain presidentin neuvonantajana, aina Harry Trumanista Bill Clintoniin.
Keskitysleirin ruokavalio

Keskitysleirin ruokavalio on Juice Leskisen Juice-yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 1976. Kyseessä on myös ensimmäinen albumi, jolla Leskinen laulaa itse kaikki kappaleet. Levyn ilmestyttyä Juho Juntusen piirtämä sisäpussissa oleva keskitysleirikuva sekä valokuvat Pompejin tuhkaan haudatuista ihmisistä herättivät suuren metelin, ja ne sensuroitiinkin ensimmäisen painoksen lähdettyä jo myyntiin. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1990.
Albumilla saksofonia soittanut ruotsalainen jazzmuusikko Ulf Andersson on soittanut muun muassa Abban kanssa.
Lahtikaupungin rullaluistelijat

Lahtikaupungin rullaluistelijat on Juice Leskisen Juice-yhtyeen toinen albumi. Se on julkaistu vuonna 1977. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1991. Levyn nimi on käännös Bay City Rollers -yhtyeen nimestä. Levyn nauhoitusten ylijäämäajalla nauhoitettiin suuri osa Kari Peitsamon esikoisalbumista "Jatsin syvin olemus". 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Korpikylä (Tornio)

Korpikylä on kylä Tornionjoen varrella Tornion kaupungissa Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee Tornion–Kolarin rautatien sekä valtatien 21 varrella, noin 35 kilometriä pohjoiseen Tornion keskustasta.
Kylän merkittävin nähtävyys on Matkakoski. Kosken korkeusero on n. 5 metriä kilometrin matkalla. Koski on tunnettu perinteisestä lohen- ja siiankalastuksestaan lähinnä siinä käytetyn menetelmän, lippokalastuksen vuoksi. Vuoteen 1972 saakka kylä kuului Karungin kuntaan.
Matkakoski on yksi parhaana pidetyistä lohiapajista pohjoisessa suomessa. Alueen leimallisimpana viehekalastusmuotona tunnetaan ns. punttikalastus jossa käytetään rannalta kalastaessa pohjapainon ja perhon yhdistelmää.
Kylä sekä läheinen Saukkolanpää ovat muodostuneet Tornionjoen rannoille maatalouskyliksi.
Auto (albumi)

Auto on helsinkiläisen Sydän, sydän -yhtyeen vuonna 2005 julkaistu kolmas täyspitkä albumi. Se on samalla yhtyeen ensimmäinen levytys Pyramid -merkille tai ylipäänsä millekään levy-yhtiölle. Levy äänitettiin kokonaisuudessaan yhtyeen Vuosaaren telakalla sijaitsevalla treenikämpällä.
Yhtyeen muusta tuotannosta poiketen albumi on kokonaan akustinen, mikä on erikoista, kun otetaan huomioon sen olevan yhtyeen ensimmäinen kaupallinen julkaisu.
Niemenpään välisuojastuspaikka

Niemenpään välisuojastuspaikka () on rataosalla lähellä Tornion Korpikylää sijaitseva välisuojastuspaikka. Se sijaitsee noin 39 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta ja 21 kilometriä etelään Ylitornion rautatieasemalta. Niemenpää otettiin käyttöön 15. toukokuuta 1933. Henkilöliikenne Niemenpäässä lakkautettiin 28. toukokuuta 1957, ja liikennepaikka lakkautettiin 1. joulukuuta 1957. Liikennepaikka otettiin käyttöön uudelleen noin 600 metriä pohjoisempana 4. joulukuuta 2003, kun rataosan liikenteenohjaustoiminnot siirtyivät hoidettavaksi kaukokäytöllä Oulun liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Liikennepaikalla on ainoastaan välisuojastuspaikalla välttämättömät rautatien opastimet, molempien kulkusuuntien pää- ja esiopastimet. Ratapihaa tai sivuraiteita ei ole.
Ylitornion rautatieasema

Ylitornion rautatieasema (, ) on Suomen rataverkolla rataosalla Tornio–Kolari sijaitseva rautatieasema. Se sijaitsee Ylitornion kunnan keskustaajamassa, noin 62 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta. Liikennepaikalla on ainoastaan henkilöliikennettä. Ylitornion rautatieasema avattiin liikenteelle 1927.
Ylitornion alkuperäinen asemarakennus vuodelta 1927 oli todennäköisesti Thure Hellströmin suunnittelema, kuten muutkin Tornion ja Kaulinrannan välisten asemien rakennukset. Alkuperäinen asemarakennus on purettu, ja nykyisin Ylitorniolla on enää yksinkertainen seisakekatos.
Kaulinrannan rautatieasema

Kaulinrannan rautatieasema (, vuoteen 1966 "Kauliranta") on liikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Se sijaitsee Kaulinrannan kylässä Ylitornion kunnassa, noin 80 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta. Nykyisin liikennepaikka toimii ainoastaan välisuojastuspaikkana. Uusi välisuojastuspiste sijaitsee noin 2,5 kilometriä pohjoiseen Kaulinrannan vanhalta asemalta.
Kaulinrannan rautatieasema avattiin liikenteelle 1. syyskuuta 1928 nimellä Kauliranta, kun rautatie Torniosta Kaulinrantaan valmistui. Kaulinranta oli rataosan pääteasema aina vuoteen 1964 saakka, jolloin rautatie Kaulinrannasta Pelloon valmistui. Kaulinrannan asemarakennus valmistui vuonna 1928, ja se on todennäköisesti Thure Hellströmin suunnittelema, kuten muutkin Tornion ja Kaulinrannan välisen rataosuuden asemien rakennukset. Vuonna 1966 aseman nimeksi tuli Kaulinranta, ja samana vuonna henkilöliikenne rataosalla päättyi.
Vuonna 1970 Kaulinranta muutettiin miehittämättömäksi. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1993 ja koko liikennepaikka 15. marraskuuta 1999. Vuonna 2003 perustettiin Kaulinrannan uusi välisuojastuspiste noin 2,5 kilometriä vanhalta asemalta pohjoiseen.
Margaret Smith Court

Margaret Smith Court (usein Margaret Court tai Maggie Court, s. 16. heinäkuuta 1942 Albury, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän on yksi kaikkien aikojen parhaita ja ylivoimaisimpia tennispelaajia naisten tenniksen historiassa. Hän on voittanut ennätykselliset 62 tenniksen grand slam -turnausta vuosina 1960–1975. Niistä 24 on kaksinpelistä, mikä on myös ennätys. Hän voitti 19 naisten nelinpelin grand slam -turnausta ja 19 sekanelinpelin grand slam -turnausta. Vuonna 1970 hänestä tuli toinen nainen, joka on ikinä päässyt grand slamiin eli voittanut kaikki grand slam -turnaukset samana vuonna. Samaan ovat pystyneet vain Maureen Connolly vuonna 1953 ja Steffi Graf vuonna 1988.
Ura ja elämä.
Court syntyi nimellä Smithien nelilapsiseen perheeseen, jonka nuorin hän oli. Hänen vanhempansa ovat Lawrence Smith ja Catherine Smith. Hän aloitti tenniksen pelaamisen kahdeksanvuotiaana. 17-vuotiaana hän voitti ensimmäisen grand slam -turnauksensa Australian avoimissa mestaruuskilpailuissa. Vuoden 1966 Wimbledonin jälkeen hän päätti lopettaa tennisuransa. Seuraava vuonna 1967 hän meni naimisiin Barry Courtin kanssa ja otti sukunimekseen Courtin. Hän palasi vuonna 1968 tenniskentille ja voitti vuonna 1970 kaikki grand slam -turnaukset. Vuonna 1971 hän hävisi Wimbledonissa loppuottelussa Evonne Goolagongille. Hänen ensimmäisen lapsensa Daniel syntyi maaliskuussa 1972. Hän lopetti kyseisenä vuonna, mutta palasi vielä samana vuonna US Openin pelaamaan. Vuonna 1974 hän sai toisen lapsensa Marikan. Hän alkoi taas pelata, mutta lopetti lopullisesti vuonna 1977, jolloin hän odotti kolmatta lastaan. Pariskunta sai neljä lasta. 
Court on voittanut kahdesti kaikki grand slamit eli kaikkiaan 12 turnausta (kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä ja ony ksi kolmesta tennispelaajasta Martina Navrátilován ja Doris Hartin lisäksi, joka on siinä onnistunut. Hän on ainoa pelaaja, joka on pystynyt kyseiseen suoritukseen kahdesti. 
Vuonna 1979 Court valittiin tenniksen Hall of Fameen. Tammikuussa 2003 Melbourne Parkin yksi tenniskentistä nimettiin hänen mukaansa Margaret Courtin areenaksi.
Nykyään hän asuu Perthissä Länsi-Australiassa ja toimii pappina perustamassaan helluntailaisessa Victory Life Centre -kirkossa..
Court on tullut tunnetuksi äärikonservatiivisista poliittisista mielipiteistään. Hän on puhunut julkisesti muun muassa Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän puolesta sekä vastustanut aktiivisesti seksuaalivähemmistöjen oikeuksia. Useat entiset ja nykyiset huippupelaajat ovat vaatineet hänen mukaansa nimetyn tennisareenan uudelleennimeämistä. Courtin toiminnan ovat tuominneet muun muassa Navrátilová, Billie Jean King, Rennae Stubbs ja Andy Murray.
Pellon rautatieasema

Pellon rautatieasema ("Pello", ) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Se sijaitsee Pellon kunnan keskustaajamassa, noin 121 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta ja noin 62 kilometriä etelään Kolarin rautatieasemalta.
Historia.
Pello avattiin liikenteelle 3. tammikuuta 1964, kun rataosuus Kaulinrannan rautatieasemalta Pelloon valmistui. Seuraavana vuonna valmistui rataosuus Pellosta Sieppijärven rautatieasemalle. Henkilöliikenne rataosalla lakkautettiin 1. joulukuuta 1966, mutta henkilöliikenne alkoi uudelleen, kun yöjunaliikenne Kolariin aloitettiin vuonna 1985. Vuonna 1972 Pelloon rakennettiin elementtirakenteinen asemarakennus.
Marraskuussa 2022 Pelloon valmistui raakapuuterminaali.
Liikenne.
Pellon rautatieasemalla on sekä henkilö- että tavaraliikennettä. Liikennepaikka on rataosan ainoa liikennepaikka, jossa junien kohtaaminen on mahdollista. Liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulussa sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Pellossa on yksi laituriraide, noin 760 metriä pitkä sivuraide ja kaksi pistoraidetta. Pellossa pysähtyvät rataosalla kulkevat yöjunat. Vuonna 2019 asemaa käytti noin 2 800 matkustajaa.
Juha Häyhä

Juha Tapio Häyhä (s. 20. huhtikuuta 1956 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen oikeustieteilijä ja entinen korkeimman oikeuden jäsen.
Ura.
Häyhä valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1988 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1996. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1983 toimittuaan notaarina Porvoon tuomiokunnassa.
Häyhä työskenteli tutkijana sekä Helsingin yliopistossa että Suomen Akatemiassa vuosina 1983–2000. Hänen tutkimustoimintansa painottui sopimus-, vahingonkorvaus- ja vakuutusoikeuteen. Hän toimi Oikeus- ja yhteiskuntatieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2000–2002.
Häyhä toimi kuluttajavalituslautakunnan jaoston puheenjohtajana vuosina 1987–2001 sekä markkinatuomioistuimen varajäsenenä vuosina 1994–1998 ja jäsenenä vuosina 1998–2001. Häyhä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. lokakuuta 2001. Hän on myös toiminut useissa lainsäädäntötoimikunnissa. Häyhä jäi eläkkeelle vuonna 2024.
Tårta på tårta

Tårta på tårta on helsinkiläisen Sydän, sydän -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2005 levymerkillä Pyramid. Levyn toinen kappale "&amp; Ruokaa" on uusi versio alun perin "Kännykkä" -albumilla julkaistusta kappaleesta.
Sieppijärven rautatieasema

Sieppijärven rautatieasema () on liikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Kolarin kunnan Sieppijärven kylän länsipuolella, noin 162 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta ja noin 21 kilometriä etelään Kolarin rautatieasemalta. Sieppijärven kylälle on matkaa noin viisi kilometriä.
Rautatien rakennuksia lukuun ottamatta asema-alueen pihapiiriin ei kuulu muita rakennuksia. Liikennepaikka on jo Pellon–Kolarin radan rakennusvaiheessa vuosina 1964–1965 rakennettu syrjään kylältä ja valtatieltä 21. Rata Pellosta Sieppijärvelle avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1965 ja jatko Sieppijärveltä Kolariin 1. joulukuuta 1966.
Nykyisin Sieppijärven liikennepaikka toimii välisuojastuspaikkana. Liikennepaikalla on yksi sivuraide, jota käytetään ainoastaan raakapuun kuormaamiseen. Liikennepaikalla ei ole mahdollista järjestää junien kohtaamisia ilman erityistoimenpiteitä, sillä siellä ei ole sähkökääntöisiä vaihteita. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Oulussa sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Rod Marinelli

Rod Marinelli (s. 13. heinäkuuta 1949 Rosemead, Kalifornian osavaltio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka valmentaa tällä hetkellä NFL-joukkue Chicago Bearsin organisaatiossa puolustuksen linjaa.
Marinellin valmennusura alkoi vuonna 1973 Rosemeadin (Kalifornia) high schoolin joukkueen apulaisvalmentaja. Kaksi vuotta Rosemeadissa valmentanut Marinelli valmensi vuosien 1976–1982 välillä Utahin yliopistossa, josta siirtyi Kalifornian yliopistoon yhdeksäksi vuodeksi. Sen jälkeen hän on valmentanut vielä Arizonan ja University of Southern Californian yliopistoissa.
Vuonna 1996 Marinelli siirtyi NFL-joukkue Tampa Bay Buccaneersiin, jossa toimi puolustuslinjan valmentajana kuuden kauden ajan.
18. tammikuuta 2006 Marinelli nimettiin Detroit Lionsin päävalmentajaksi. Kauden 2008 jälkeen, Detroitin hävittyä kaikki ottelunsa, Marinelli sai potkut.
Mandrilli

Mandrilli ("Mandrillus sphinx") on paviaanien ja drillin sukuinen, Afrikan Kamerunin ja Gabonin metsissä elävä häntäapinalaji. Sen ruumis on 55–95 cm:n pituinen ja häntä pieni, vain 7–10 cm:n pituinen. Koirasmandrilli on suuri ja raskasrakenteinen ja sillä on pitkä ja uurteinen kuono, jossa on useita värisävyjä. Naaraat ovat paljon pienempiä ja niillä on naamassaan vähemmän uurteita ja värisävyjä.
Laumaeläminen.
Mandrillit nukkuvat puissa, mutta elävät maassa liikkuen 20–50 yksilön ryhmissä, joita johtaa yksi tai useampia vanhoja uroksia.
Ravinto.
Ne syövät hedelmiä, pähkinöitä, lehtiä, hyönteisiä ja pieniä selkärangattomia ja selkärankaisia eläimiä.
Lisääntyminen.
Mandrillinaaras synnyttää mihin aikaan vuodesta tahansa, useimmin kuitenkin joulu–helmikuussa. Naaras synnyttää yhden poikasen 7 ja puolen kuukauden kantoajan jälkeen.
Djurgårdens IF Hockey

Djurgårdens IF Hockey tai lyhyemmin DIF on tukholmalaisen Djurgårdens IF:n jääkiekkojaosto. Seura on perustettu vuonna 1891 ja jääkiekkojaosto vuonna 1922. Edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan:issa. 
Djurgården on Ruotsin menestynein jääkiekkoseura. Se on voittanut 16 mestaruutta ja kymmenen hopeaa. 
1950–1960-lukujen vaihteessa Djurgården hallitsi Ruotsin pääsarjaa ylivoimaisesti. Kymmenessä vuodessa se voitti kahdeksan mestaruutta ja sijoittui kahdesti toiseksi. Oli kausia, jolloin joukkue ei hävinnyt yhtään ottelua. 
2000-luvulla seuran menestys on ollut heikompaa: viimeisin mestaruus on vuodelta 2001, ja vuonna 2012 joukkue jopa putosi alemmalle sarjaportaalle Allsvenskaniin. Paluu SHL:ään onnistui vuonna 2014. Joukkue kuitenkin putosi uudelleen vuonna 2022. 
Djurgården on pelannut 72 kautta Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla. Kotikenttänä toimii Hovet, mutta joukkue pelaa joitakin pelejä myös Globenissa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Moottoritorpedovene Tarmo

Moottoritorpedovene Tarmo (T 1) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus.
Insinööri Jarl Lindblom italialaisten esikuvien mukaan suunnittelema alus tilattiin 1943 Turun Veneveistämöltä.
Palvelus.
Vene suojasi 21. kesäkuuta 1944 sisaraluksensa "Tuulen" kanssa maa-ammuntaa Pulliniemen pohjoispuolella suorittavaa aputykkivene "Vienaa". Osaston paluumatkalla hyökkäsivät Neuvostoliiton ilmavoimien Iljushin Il-2 -maataistelukoneet sitä vastaan. "Tarmoon" osui kymmenisen ammusta, jotka tuhosivat muun muassa aluksen ohjaamon. Samoin alukseen osui pommi tuhoten konehuoneen sekä sytyttäen tulipalon, konealiupseeri kaatui ja kolme miestä haavoittui. Hyökkäyksessä vaurioitunut "Tuuli" pelasti hengissä olevat hieman ennen aluksen tuhoavaa polttoainetankin räjähdystä.
Virtahevot

Virtahevot (Hippopotamidae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo. Aiemmin virtahevot luettiin sikaeläimiin, mutta nykyisen, geenitutkimuksiin perustuvan käsityksen mukaan niiden lähimpiä eläviä sukulaisia ovat valaat.
Virtahepoja on elänyt ainakin mioseenikaudelta lähtien. Virtahepoja tavataan nykyisin vain Afrikassa. Elossa olevia lajeja on kaksi, kääpiövirtahepo ja varsinainen virtahepo. Eläintieteilivät luokittelevat kummankin virtahepolajin omaan sukuunsa. Molemmat lajit ovat vedessä viihtyviä kasvinsyöjiä, jotka ruokailevat öisin maalla.
Koko ja ulkonäkö.
Nykyiset virtahepolajit poikkeavat selvästi kooltaan. Tavallinen virtahepo voi painaa jopa 4 600 kiloa. Kääpiövirtahepo painaa korkeintaan 270 kiloa ja on suunnilleen muutaman kuukauden ikäisen virtahevonpoikasen kokoinen.
Kummallakin lajille on ominaista tynnyrimäinen, vankka ruumis sekä kömpelö rakenne, paksu nahka, suuri pää ja leveä, suurikitainen suu. Jalat ovat pölkkymäiset ja melko lyhyet. Virtahepojen neljää varvasta yhdistää räpylä. Iho on lähes karvaton. Vain hännänpäässä, korvissa, huulissa ja sieraimissa on karvoitusta. Molempien lajien ihossa on punertavaa limaa erittäviä rauhasia. Kun lima kuivuu, niin ihon pintaan muodostuu lakkamainen suojakerros veden haihtumista vähentämään. Ihon alla on paksu rasvakerros.
Hampaisto poikkeaa täysin muista sorkkaeläimistä. Virtahevoilla on kussakin leuanpuoliskossa kaksi etuhammasta, yksi iso kulmahammas, neljä väli- ja kolme poskihammasta, alaetuhampaita on tavallisella virtahevolla neljä kääpiövirtahevolla vain kaksi. Sekä etu- että kulmahampaat ovat avojuuriset ja kasvavat jatkuvasti.
Suuri maha on kolmiosainen. Kasvinsyöjäeläimille tyypillinen umpisuoli puuttuu, mutta suolikanava on pitkä. Virtahevot eivät märehdi ruokaansa. Urokset ovat naaraita suurempia. Naaraalla on vatsassa kaksi nisää. Naaras synnyttää kerralla yleensä vain yhden poikasen.
Panamansaimiri

Panamansaimiri ("Saimiri oerstedii") on vaarantunut apinalaji. Sitä esiintyy Costa Ricassa ja Panamassa. 1970-luvulla panamansaimireita oli 200 000, mutta nykyään niitä elää vain 5 000 yksilöä. Kanta on harventunut hakkuiden, metsästyksen ja lemmikkikaupan myötä.
Koko ja ulkonäkö.
Panamansaimiri on noin 30 cm pitkä ja painaa kilon tai vähän alle.
Levinneisyys.
Panamansaimiria tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Panamassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla pohjoisessa kärjessä lähellä Costa Rican rajaa. Costa Ricassa sitä tavataan Tyynenmeren puoleisella rannikolla Costa Rican etelä- ja keskiosassa.
Elintavat.
Panamansaimirit ovat aktiivisia päiväsaikaan. Ne kiipeilevät puissa, mutta toisin kuin muut pienet apinat, ne eivät käytä häntäänsä kiipeilyn apuvälineenä. Ne elävät suurissa, jopa satojen yksilöiden laumoissa joissa on molemia sukupuolia.
Ravinto.
Panamansaimirit ovat kaikkiruokaisia. Ne syövät pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä, lisäravintona myös pähkinöitä, versoja, munia ja pieniä selkärankaisia.
Moottoritorpedovene Taisto

Moottoritorpedovene Taisto (T 2) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus.
Insinööri Jarl Lindblomin suunnittelema italialaisten esikuvien mukainen alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä vuonna 1943.
Lindblom suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. 
Palvelus.
Vene siirrettiin 6. syyskuuta 1943 1. moottoritorpedovenelaivueen mukana Koivistolle valmiusasemiin ja samana iltana se lähti laivueen mukana hyökkäykseen Neuvostoliiton laivaston saattuetta vastaan. Hyökkäyksen aikana "Taisto" upotti "Tuulen" kanssa proomun hinaajineen.
Vene sai 20. elokuuta vastaisena yönä "Tuiskun" kanssa 2-3 osumaa proomuihin ja hinaajiin.
"Taisto 2" poistettiin palveluksesta 13. joulukuuta 1962.
Harry Schell

Harry Lawrence O'Reilly Schell (29. kesäkuuta 1921 Pariisi, Ranska – 13. toukokuuta 1960 Silverstone, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija. Schellin vanhemmat olivat myös kilpa-autoilussa voittaineita: Laury Schell ja Lucy O'Reilly.
Formula 1 -sarjassa Schell ajoi kausilla 1950–1960 ja saavutti yhteensä kaksi palkintosijoitusta (Pescaran Grand Prix 1957 ja Hollannin Grand Prix 1958) ja 32 MM-pistettä.
Schell kuoli Silverstone Circuit -radalla ajetulla BRDC International Trophy -kilpailun harjoituksissa vuonna 1960. Kilpailu ei kuulunut Formula ykkösten MM-sarjaan.
Toiseen maailmansotaan Schell osallistui muun muassa Suomen ilmavoimien konekivääriampujana.
Moottoritorpedovene Tuima

Tuima (T 4) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus.
Vene rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943 ja sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset.
Palvelus.
Vene oli jatkosodassa pääasiassa laivueen komentajan, Mannerheim-ristin ritarin kapteeniluutnantti (myöh. vara-amiraali) Jouko Pirhosen komentoveneenä. Alus oli veneistä ainoa, johon ehdittiin ennen sodan loppua saada torpedoputket siihen asti käytettyjen heittimien tilalle. 
Alus muutettiin vuonna 1945 Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti moottoritykkiveneeksi ja sellaisena se palveli, kunnes se poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1964 ja myytiin. Partiopoikalippukunta Turun Sinikotkat ry:n omistamana vene oli "Neptunuksena" meripartiolaisten koulutuskäytössä vuoteen 1980.
Moottoritorpedovene Tuisku

Tuisku (T 5) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene. 
Valmistus.
Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. 
Palvelus.
Vene osallistui 6. syyskuuta 1943 taisteluun Neuvostoliiton laivaston saattuetta vastaan vaurioituen taistelukyvyttömäksi, mutta alus upotti 20. elokuuta vastaisena yönä proomun.
Vene osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun upottaen pienen Saksan laivaston raivaajan sekä hinaajan.
Moottoritorpedovene Tuuli

Tuuli (T 6) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus.
Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1943 ja sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä, ja tulos ylittikin odotukset. 
Palvelus.
Pian palvelukseenoton jälkeen alus siirrettiin 6. syyskuuta 1943 Koivistolle 1. moottoritorpedovenelaivueen mukana. Samana iltana saatiin tieto Seivästön eteläpuolella matkaavasta Neuvostoliiton laivaston saattueesta, johon kuului hinaajia, proomuja sekä yli kymmenen sota-alusta. Ennen saattuetta laivue kohtasi vartioveneitä joutuen tulitaisteluun, jonka päätyttyä se palasi Koivistolle. "Tuuli", "Taisto" ja "Jyske" lähtivät uuteen yritykseen, jolloin upotettiin hinaaja proomuineen. Alukset palasivat Koivistolle 7. syyskuuta kello 05.15.
Alus osallistui 15. syyskuuta 1944 Suursaaren taisteluun, jolloin se osui Saksan laivaston M-luokan miinanraivaajaan.
Aluksessa kokeiltiin 1970-luvulla vesisuihkupropulsiota suunniteltaessa lopulta prototyyppiasteelle jäänyttä uutta KNV-luokkaa (Kevyt nopea vartiovene).
Euroopan tilintarkastustuomioistuin

Euroopan tilintarkastustuomioistuin (ETT, engl. "European Court of Auditors", ECA) on vuonna 1975 perustettu toimielin, joka toimii Euroopan unionin varainkäytön ulkoisena tarkastajana. Nimestään huolimatta kysymyksessä ei ole tuomioistuin. Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa Euroopan unionin tulot ja menot ja pyrkii tarkastustyönsä avulla parantamaan varainhoidon laatua. Tilintarkastustuomioistuin toimii Luxemburgissa.
Tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä on
Tilintarkastustuomioistuimessa on 27 jäsentä, yksi jokaisesta EU:n jäsenmaasta. He valitsevat joukostaan presidentin kolmivuotiskaudelle, joka on mahdollista uusia. Nykyinen puheenjohtaja on saksalainen Klaus-Heiner Lehne, joka valittiin tehtävään 13. syyskuuta 2016. Hän on tuomioistuimen yhdestoista presidentti. Hänen edeltäjänsä oli portugalilainen Vítor Manuel da Silva Caldeira, joka oli presidenttinä kolme kautta vuodesta 2008 alkaen.
Moottoritorpedovene Taisto 7

Taisto 7 (T 7) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritorpedovene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1947 Turun Veneveistämöltä. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä. Tulos ylittikin odotukset.
Palvelus.
Alus poistettiin käytöstä 27. tammikuuta 1965.
Moottoritorpedovene Taisto 8

Taisto 8 (T 8) oli Suomen merivoimien Taisto-luokan moottoritykkivene.
Suunnittelu.
Alus rakennettiin Turun Veneveistämöllä 1946. Sen suunnitteli italialaisten esikuvien mukaan insinööri Jarl Lindblom, joka suunnitteli alustyypin pohjarakenteen osin uudelleen merikelpoisuuden parantamiseksi nopeuden kärsimättä. Tulos ylittikin odotukset.
Palvelus.
Vene muutettiin moottoritykkiveneeksi Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti. Muutoksen seurauksena aluksen torpedoputket jätettiin asentamatta ja sen sijaan se aseistettiin 40 millimetrin tykillä ja kahdella 13 millimetrin konekiväärillä. Alus poistettiin palveluksesta 27. tammikuuta 1965.