tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vjosa Osmani

Vjosa Osmani-Sadriu (s. 17. toukokuuta 1982 Mitrovica, Jugoslavia) on kosovolainen poliitikko ja huhtikuusta 2021 Kosovon presidentti. Koulutukseltaan Osmani on juristi.
Tausta ja yksityiselämä.
Vjosa Osmani syntyi ja kasvoi Mitrovicassa. Hän opiskeli Pristinan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, ja sekä maisterin että tohtorin opintonsa hän suoritti Pittsburghin yliopistossa Yhdysvalloissa. Osmani toimi vuosina 2006–2010 presidentti Fatmir Sejdiun kansliapäällikkönä sekä lakiasioiden ja ulkomaan asioiden vanhempana neuvonantajana. Hän oli presidentin edustajana myös Kosovon perustuslakia muotoilleessa komissiossa. Osmani on vuodesta 2006 opettanut Pristinan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, ja hän on myös toiminut Pittsburghin yliopiston vierailevana professorina.
Osmani on naimisissa Prindon Sadriun kanssa ja parilla on kaksi tytärtä, jotka ovat kaksosia.
Äidinkielensä albanian lisäksi Osmani puhuu englantia, turkkia, espanjaa ja serbokroaattia.
Poliittinen ura.
Osmani valittiin Kosovon parlamenttiin ensimmäisen kerran vuodeksi 2011. Tuolloin hän edusti Kosovon demokraattista liittoa. Osmani oli puolueen pääministeriehdokas vuoden 2019 parlamenttivaaleissa. Osmani jätti kuitenkin puolueen, kun se muodosti koalition entisten albanialaississien Kosovon demokraattisen puolueen kanssa. Osmani valittiin helmikuussa 2020 parlamentin puhemieheksi. Osmanista tuli väliaikainen presidentti marraskuussa 2020, kun Hashim Thaçi joutui eroamaan, kun häntä vastaan oli nostettu sotarikossyytteitä Kansainvälisessä rikostuomioistuimessa.
Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa Osmani edusti omaa Guxo-puoluettansa. Hän sai vaaleissa yli 300 000 ääntä. Kosovon parlamentti valitsi Osmanin presidentiksi huhtikuussa 2021. Osmania tuki Albin Kurtin johtama vasemmistoliike Vetëvendosje, joka oli saanut vaaleissa yli puolet äänistä.
Osmani on toinen nainen, joka on toiminut Kosovon presidenttinä.
Poliittisia näkemyksiä.
Osmani on katsonut sukupuolensa olevan ennemminkin etu kuin taakka Kosovon melko patriarkaalisessa järjestelmässä, jota Osmani on myös halunnut muuttaa olemalla mukana politiikassa.
Osmanin johdolla Kosovo on ilmoittanut pyrkivänsä avaamaan dialogin Serbian kanssa kymmenen vuoden tauon jälkeen. Maaliskuussa 2021 hän sanoi, että tarkoitus saada Serbian tunnustus Kosovon nykyisille rajoille. Yhtenä ehtona on kuitenkin se, että Serbian tulee pyytää anteeksi sotarikoksiaan Kosovoa vastaan vuosina 1998 ja 1999 sekä asettaa niistä vastuussa olevat tahot syytteeseen.
Auroran koulu

Auroran koulu on Espoon Espoon Lippajärvellä toimiva peruskoulun alakoulu. Koulu antaa opetusta 1–6 vuosiluokille. Yleisopetuksellisten luokkien lisäksi koulussa on pienryhmäluokat sekä luokat niille, joilla on kielellisiä erityisvaikeuksia. Koulussa on noin 370 oppilasta. Nykyinen Auroran koulu valmistui vanhan koulurakennuksen tilalle vuonna 2016.
Auroran koulu valmistui alkujaan vuonna 1957. Tämän ensimmäisen Auroran koulun suunnitteli Erich von Ungern-Sternberg; se purettiin vuonna 2015. 
Vuonna 2016 nousi uusi Auroran koulu, jonka kokonaisuuteen kuuluvat myös neuvola, esikoulu ja päiväkoti. Uuden koulurakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Niklas Sandås ja Claudia Auer. Etelälounaaseen kallistuvalle katolle on sijoitettu aurinkopaneeleita, joilla tuotetaan sähköä. Päiväkodissa on tilaa noin 200 lapselle. 
Auroran koulun vanhempainyhdistys on Auroran koti ja koulu ry.
Grid (mytologia)

Grid ( ”Ahneus”) on skandinaavisessa mytologiassa jättiläisnainen ja Vidar-jumalan äiti. Matkalla Geirrödin linnoitukseen Thor viettää yön Gridin kanssa, ja Grid varoittaa Thoria Geirröðrin pahoista aikeista ja sanoo, että tämä on neuvokas ja vaikea vastustaja. Grid antaa Thorille lainaksi voimavyön ja rautahanskat sekä sauvansa Gríðarvölrin.
Grid mainitaan Proosa-Eddan Skáldskaparmál-osaan sisältyvässä peikkovaimojen listassa.
Ferenc Verseghy

Ferenc Verseghy (1757–1822) oli unkarilainen kirjailija. Hän opiskeli Budapestissä teologiaa, ja hänet vihittiin 1781 papiksi, minkä jälkeen hän jatkoi opintoja yliopistossa. Hän osallistui sotapappina 1788 Turkkia vastaan käytyyn sotaretkeen, mutta joutui kuitenkin pian sairauden vuoksi palaamaan. Antauduttuaan kirjallisiin töihin hän herätti ensiksi huomiota laulurunoillaan, jotka hän itse myös sävelsi. Hän julkaisi myös esteettisiä ja musiikkia koskevia kirjoituksia.
Ranskasta virtaavien uusien aatteiden innostamana Verseghy joutui kiistaan sensuurin kanssa, ja hänet karkotettiin erääseen pappisseminaariin tekemään parannusta, ja suoriuduttuaan tehtävästä tyydyttävästi hän oli taas valmis uusiin seikkailuihin osallistuessaan kirjallisena agitaattorina apotti Ignác Martinovicsin 1794 suunnittelemaan vallankumoukselliseen salaliittoon. Verseghy vangittiin, tuomittiin kuolemaan mutta sai keisarin armosta vankeusrangaistuksen, josta hänet 1804 vapautettiin.
Verseghy oli tuottelias kirjailija. Hänen teoksensa käsittävät yli kolmekymmentä nidettä kaunokirjallisuutta, estetiikkaa, kielitiedettä, historiaa, teologiaa. Verseghyn runot ovat sujuvia ja kaunissointuisia. Tunnetuksi Verseghy tuli varsinkin julkaistuaan teoksensa "Tiszta inagyarsfig" ('Puhdasta unkaria', 1805) ja sen johdosta joutuessaan oikeakielisyysriitaan Miklós Révain kanssa: Verseghy asettui pääasiallisesti "kansankielisyyskannalle" vastoin kieliopillis-etymologisella kannalla olevaa Révaita. Verseghyn kielioppi, "Magyar grammatika" (1817) ilmestyi myös saksaksi ("Ungarische Sprachlehre", 1817).
Verseghyä kiinnosti unkarin ja suomen sukulaisuus, ja hän ehdotti 1794 kirjeessä Henrik Gabiel Porthanille yhteistyötä kielten vertailussa. Se jäi kuitenkin toteutumatta, sillä Verseghy vangittiin poliittisista syistä. Vapautumisen jälkeen hänen kiinnostuksensa suuntautui lähinnä oikeakielisyyteen. Kirje oli kuitenkin suomalais-unkarilaisten tieteellisten kontaktien alkuna.
Belbina (Saroniset saaret)

Belbina () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Ágios Geórgios) Saroninlahden suulla Kreikassa.
Maantiede.
Belbinan kaupunkivaltio käsitti koko samannimisen saaren, eikä saarella ollut muita poliksia. Saari sijaitsi vajaan 20 kilometrin päässä Sunionin (nyk. Soúnio) niemestä, ja vaikka se oli lähempänä Attikaa kuin Peloponnesosta, se luettiin antiikin aikana osaksi jälkimmäistä. Saari oli kuten nykyäänkin pieni, jyrkkärinteinen ja vaikeapääsyinen, mutta tästä huolimatta asuttu.
Historia.
Belbinan asukkaat olivat Peloponnesokselta tulleita doorilaisia, ja se oli todennäköisesti Lakonian ja Arkadian rajaseudulla sijainneen Belbinan (myös Belemina, Belmina) siirtokunta, mistä kaupunki myös sai nimensä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Belbinitēs" () ja "Belbineitēs" ().
Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena ainakin klassisella kaudella. Themistokles kutsui paikkaa yhdeksi koko Hellaan merkityksettömimmäksi. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Belbina kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa.
Rakennukset ja löydökset.
Asutuksen jäänteitä on löydetty ainakin yhden saaren kukkulan huipulta. Muualla saarella on paljon jäänteitä pengerryksistä, mikä on ollut välttämätöntä saaren jyrkkyyden vuoksi.
Ikos

Ikos ( tai , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Alónnisos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren kaakkoisrannikolla.
Maantiede.
Ikoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Alónnisoksen kaakkoisrannikolla Kokkinókastron (Κοκκινόκαστρο) niemellä. Ikoksen kaupunkivaltion alue käsitti mahdollisesti koko saaren, eikä sillä tiedetä olleen muita poliksia. Pseudo-Skylaks sanoo kuitenkin saaren olleen "dipolis". Tätä toista kaupunkia ei tunneta sen enempää kirjallisista lähteistä kuin arkeologisestikaan. Kyseessä voi olla virhe.
Ikoksen saari sijaitsi Thessaliaan kuuluvan Magnesian rannikon edustalla. Saari luettiin antiikin aikana joskus Kykladeihin, mutta Strabon luki sen Magnesian edustan saariin. Nykyisin se luetaan Sporadeihin ja tarkemmin Pohjoisiin Sporadeihin.
Aiemmassa tutkimuksessa nimi Ikos yhdistettiin virheellisesti nykyiseen Sarakinón saareen, ja antiikin Halonnesos nimensä vuoksi nykyiseen Alónnisokseen. Nykyisin on kuitenkin todettu, että nimi Halonnesos viittasi antiikin aikana ilmeisesti nykyiseen Kyrá Panagián saareen Ikoksen/Alónnisoksen koillispuolella. Antiikin maantieteen termistöllä Ikoksen länsipuolella sijaitsi Peparethoksen saari (nyk. Skópelos) ja itäpuolella Eudemian saari (nyk. Peristéra).
Historia.
Kreikkalaisen perinteen mukaan Ikoksen, samoin kuin Peparethoksen, olisivat asuttineet Kreetan Knossoksesta tulleet siirtokuntalaiset. Myöhemmin se oli kuitenkin Euboian Khalkiksen siirtokunta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Ikios" ().
Ikoksen arvellaan olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ikos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–429/428 eaa. Sparta valtasi Ikoksen peloponnesolaissodassa. Myöhemmin se palautui Ateenan valtapiiriin, ja kuului 370-luvulta eaa. lähtien toiseen Ateenan liittoon. Kaupunki löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Muutoin Ikos esiintyy vain harvoin antiikin historiassa. Saari tuli Makedonian valtaan Khaironeian taistelun myötä vuonna 338 eaa. Filippos V hävitti sitä vuonna 220 eaa. tehdäkseen sen hyödyttömäksi roomalaisille. Se mainitaan myös, kun Attaloksen ja Rhodoksen laivasto purjehti sinne ohi Skyroksen. Fanodemos kirjoitti saaresta.
Rakennukset ja löydökset.
Ikoksen kaupunkikeskuksen paikalta on tehty joitakin löytöjä antiikin aikaisista rakennuksista. Kaupunki on ollut ympäröity muurein, jotka on ajoitettu 300-luvulle eaa. Löytöihin lukeutuu myös keramiikan osia ja hautoja. Varhaisimmat löydöt ovat paleoliittiselta ja neoliittiselta kaudelta. Muualta saarelta on löydetty muun muassa keramiikkapajojen sekä maatilojen jäänteitä.
Viktor Jedidjah Alfred Roos

Viktor Jedidjah Alfred (Jeja) Roos (29. huhtikuuta 1864 Vehmaa – 14. elokuuta 1952 Hanko) oli suomalainen opettaja, rehtori ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Roosin vanhemmat olivat kirkkoherra Alfred Brynolf Roos ja Johanna Wilhelmina Backmansson ja puoliso vuodesta 1895 koulunjohtaja Elna Matilda von Nandelstadh. Roos valmistui filosofian kandidaatiksi 1899 ja toimi ensin vuodesta 1889 opettajana ja rehtorina Haminan yksityislyseossa ja sitten Hangon ruotsalaisen yhteiskoulun luonnonopin ja maantiedon opettajana, vanhempana lehtorina ja rehtorina 1896–1934. Hän joutui eroamaan virastaan 1903 ja toimi vuoteen 1905 liikemiehenä Tammisaaressa. Vuosina 1897–1901 Roos oli kansakouluntarkastajana Hangossa. Hän oli myös Hangon kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi valtuuston puheenjohtajana. Kouluneuvoksen arvon hän sai 1934. Roos oli porvarissäädyssä Hangon edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Kresion

Kresion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Skyroksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren lounaisrannikolla eli vastakkaisella puolella saaren polis-keskuksesta Skyroksesta katsottuna, lähellä nykyistä Kalamítsan kylää.
Kresionista tiedetään antiikin lähteiden perusteella vain vähän. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet kaupungin nimen perusteella Kreetaan ja katsoneet, että sen asutus olisi ollut kreetalaista alkuperää, mikä sopii yhteen Skyroksen asuttamisesta kertovien myyttien kanssa. Kresion oli satamapaikka, ja sitä käytettiin erityisesti roomalaisella kaudella saarelta louhitun marmorin rahtaamiseen.
Kaupungin paikalta on löydetty muurien ja muiden rakenteiden jäänteitä sekä keramiikan osia. Löytöihin lukeutuu myös marmorin laivaamiseen liittyneitä rakenteita, sekä lukuisia mereen pudonneita marmorilohkareita. Paikka vaikuttaa olleen asuttuna ja tärkeä satama vielä keskiajalla ellei myöhemminkin.
Shantungosaurus

Shantungosaurus (nimen merkitys: ”Shantungin lisko”) on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se nimettiin tieteelle vuonna 1973. "Shantungosauruksen" fossiileita on löydetty Kiinasta, muun muassa Hebein, Jiangsun ja Shaanxin maakunnista. Hirmulisko eli 78–74 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella.
"Shantungosaurus" oli suurikokoinen kasvinsyöjälisko: se saattoi saavuttaa 15 metrin pituuden ja kahdeksan tonnin painon. Kookasta kasvinsyöjää pidetään kaikkien aikojen suurimpana hadrosaurina sekä linnunlantioisena dinosauruksena, ja liskonlantioiset huomioituna kyseessä saattoi olla kaikkien aikojen kookkain hirmulisko sauropodit pois laskettuna.
"Shantungosaurus" oli ankannokkainen ja latteapäinen. Sen pidennetyssä yläleuassa oli runsaasti hampaita. Liskon suun takaosassa sijaitsi 1 500 pientä hammasta kasvimassan hiomista varten. Pään päältä puuttui harjamainen uloke. Kokonaista yksilöä ei ole onnistuttu löytämään vaan jäänteitä on kerätty useammasta yksilöstä. Ensimmäisestä fossiililöydöksestä tunnistettiin vähintään viisi yksilöä. Hajanaisia luita on käytetty dinosauruksen mallintamiseen.
Lepsimandos (kaupunki)

Lepsimandos (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Kalólimnos) Kreikassa.
Lepsimandoksen saari luettiin antiikin aikana osaksi Vähän-Aasian puolella sijainnutta Kaariaa. Nykyisin Kalólimnoksen saari on Kreikan Dodekanesiaa. Lepsimandoksen kaupunkivaltion haltuun kuului koko saari, eikä sillä ollut muita poliksia. Näin sen alue oli suhteellisen pienikokoinen.
Lepsimandoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Lepsimandos kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 453/452–440/439 eaa. sekä vielä vuonna 425/424 eaa.
Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Lēpsimanios" (), "Lēpsimandeus" () ja "Lēpsyandeus" ().
Nana Boateng

Bismark "Nana" Adjei-Boateng (s. 10. toukokuuta 1994 Abaadze) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Etelä-Korean K League 1 -seura Jeonbuk Hyundai Motorsia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Nana Boateng allekirjoitti vuonna 2012 sopimuksen siirtymisestä Manchester Cityyn. Hänet vuokrattiin välittömästi norjalaiseen pääsarjan Strømsgodset IF:n joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä kautta.
Boateng siirtyi tammikuussa 2017 Yhdysvaltoihin Major League Soccer-sarjaan, jossa hän pelasi Colorado Rapids-joukkueessa kaksi kautta kesään 2019 asti. Sen jälkeen hän siirtyi joulukuussa 2019 tehdyllä sopimuksella Suomen Veikkausliigaan edellisen kauden mestarin Kuopion Palloseuran riveihin, jossa hän oli mukana seuran ottaessa Veikkausliigan pronssia. Boateng valittiin syyskuun 2020 pelaajaksi Veikkausliigassa. KuPS lunasti 1+1 sopimuksesta Boatengin toisen vuoden eli Boateng jatkoi KuPS:ssa kaudella 2021.
Syyskuun alussa 2021 Boateng siirtyi romanialaiseen CFR Clujiin, jota hän edusti lähes kaksi vuotta. Kesällä 2023 Boateng siirtyi K League 1 -seura Jeonbuk Hyundai Motorsiin.
Corey Lewandowski

Corey Lewandowski (s. 18. syyskuuta 1973 Lowell, Massachusetts) on yhdysvaltalainen poliittinen vaikuttaja.
Lewandowski sai vuonna 1997 maisterin arvon politiikan tutkimuksessa American Universitysta. Hän toimi senaattori Bob Smithin kampanjapäällikkönä vuonna 2002. Vuosina 2003–2004 hän toimi New England Seafood Producers Associationin lobbarina ja sitten PR-yhtiö Schwartz MSL:n palveluksessa. Vuosina 2008–2015 Lewandowski toimi johtotehtävissä Americans for Prosperity -järjestössä, ja tammikuussa 2015 hän aloitti työskentelyn Donald Trumpin kampanjapäällikkönä.
Lewandowski sai huhtikuussa 2016 syyttämättäjättämispäätöksen pahoinpitelystä, vaikka oli syyttäjien mukaan tarttunut "Breitbartin" toimittaja Michelle Fieldsiin 8. maaliskuuta pidetyssä kampanjatapahtumassa. Vaikka Lewandowski kiisti syytöksen kokonaisuudessaan, rikossyytteeseen ei katsottu riittävän aihetta.
Trump erotti Lewandowskin kampanjapäällikön tehtävistä kesäkuussa 2016. Tämän jälkeen Lewandowski palkattiin kommentaattoriksi CNN:lle. Vuonna 2019 hän harkitsi asettumista senaattoriehdokkaaksi, mutta luopui suunnitelmasta. Hän osallistui kampanjointiin Trumpin uudelleenvalinnan puolesta presidentinvaalien 2020 alla. Lewandowskin todettiin 11. marraskuuta 2020 saaneen tartunnan koronaviruspandemiassa 2019–2020. Hän oli osallistunut vaali-illan viettoon Valkoisessa talossa.
The Moment of Silence

The Moment of Silence on House of Talesin kehittämä seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2004 Windowsille. 
Juoni.
"The Moment of Silence" sijoittuu vuoteen 2044. Päähenkilö on newyorkilainen mainosalan työntekijä Peter Wright, joka on vastikään menettänyt perheensä lento-onnettomuudessa ja joka työskentelee hallituksen sananvapauskampanjan parissa. Hänen naapurinsa pidätetään eräänä iltana, minkä jälkeen tämä katoaa. Peter päättää alkaa selvittää naapurinsa kohtaloa. Tämä vie hänet seikkailuun, joka käsittelee valtaa, poliittista korruptiota, sensuuria ja terrorismia. Seikkailun tapahtumapaikkoina toimivat New Yorkin eri osat, Arecibon avaruusteleskooppi Puerto Ricossa, avaruusasema ja Alaska.
Pelissä ei ole mahdollista kuolla, mutta siinä on kaksi eri loppua. Jos pelaaja valitsee "huonomman" lopun, peli palauttaa sen jälkeen hänet valintapisteeseen, missä tämä voi valita uudelleen.
Vastaanotto.
Peli on saanut Adventuregamersin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Peliä pidetään parempana kuin yhtiön edellistä peliä "The Mystery of the Druids".
Panormos (Peparethos)

Panormos ( tai , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Peparethoksen saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Se sijoitetaan saaren länsirannikolle nykyisen Pánormoksen kylän paikalle.
Peparethoksen saari oli "tripolis", ja siellä sijaitsivat myös kaupungit Peparethos ja Seleinus. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja Panormos ja Seleinus olivat oletettavasti sen alaisuudessa. Panormoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Panormos ei juurikaan esiinny historiassa. Se mainitaan lähinnä vuoteen 361/310 eaa. liittyen, kun Aleksanteri Ferailainen piiritti Peparethoksen kaupunkia ja valtasi Panormoksen. Tästä voidaan päätellä, että kaupunki on ollut ympäröity muurein ainakin tuolloin.
Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen kylän koillispuolella. Sieltä on löydetty muurien osia, kuten kahden pyöreän tornin ja portin jäänteet. Viereisen laakson itälaidalta on löydetty luola, joka on saattanut olla Panin pyhäkkö. Kaupungin satamana on voinut toimia kylän eteläpuolinen lahti. Sen nykyinen nimi on Blo, mikä kuulostaa muuntumalta muinaiskreikan sanasta "pleō" (), ’purjehtia’.
Peparethos (kaupunki)

Peparethos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Skópeloksen kaupungin paikalla.
Maantiede.
Peparethoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi saaren pohjoisrannikolla samalla paikalla kuin nykyinen Skópeloksen kaupunki. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Peparethoksen saari oli "tripolis", ja siellä sijaitsivat Peparethoksen kaupungin lisäksi myös kaupungit Panormos ja Seleinus. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja muut olivat oletettavasti sen alaisuudessa.
Peparethoksen saari sijaitsi Thessaliaan kuuluvan Magnesian rannikon edustalla. Antiikin maantieteen termistöllä saaren länsipuolella sijaitsi Skiathos (nyk. Skiáthos) ja itäpuolella Ikos (nyk. Alónnisos) ja Halonnesos (nyk. Kyrá Panagiá). Pseudo-Skylaks ja Diodoros Sisilialainen lukivat saaret Kykladeihin, mutta Strabon luki ne Magnesian edustan saariin. Nykyisin saaret luetaan Sporadeihin ja tarkemmin Pohjoisiin Sporadeihin.
Historia.
Kreikkalaisen perinteen mukaan Peparethoksen olisivat asuttaneet Kreetalta tulleet siirtokuntalaiset Stafyloksen johdolla. Myöhemmin se oli kuitenkin Euboian Khalkiksen siirtokunta. Plinius vanhemman mukaan saaren aiempi nimi oli "Euoinos", mikä viittaa sen hyvään viiniin. Saari tunnettiin antiikin aikana myös oliiviöljystään. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Peparēthios" ().
Peparethos oli antiikin aikana Pohjoisten Sporadien tärkeimpiä kaupunkeja. Persialaissodissa kaupunki oli kreikkalaisten puolella. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Peparethos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–415/414 eaa. Kaupunki kärsi vaurioita peloponnesolaissodan aikaan tapahtuneessa vuoden 426 eaa. maanjäristyksessä. 370-luvulta eaa. lähtien se kuului toiseen Ateenan liittoon.
Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Aleksanteri Ferailainen hyökkäsi kaupunkiin vuonna 362/361 eaa. Vuonna 342 eaa. peparethoslaiset valtasivat Makedonian vallassa olleen Halonnesoksen ateenalaisten yllytyksestä. Filippos II valtasi sen kuitenkin takaisin sekä tuhosi Peparethoksen kaupungin vuonna 340 eaa. Kaupunki tuli Makedonian alaisuuteen todennäköisesti vuonna 338 eaa. Filippos V perusti Peparethokseen varuskunnan hellenistisellä kaudella vuonna 207 eaa. puolustaakseen sitä roomalaisia vastaan, mutta tuhosi sen vuonna 200 eaa., jotta se ei päätyisi näiden käsiin.
Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin yksi: Hagnon Peparethoslainen voitti stadionjuoksun vuonna 568 eaa.
Rakennukset ja löydökset.
Peparethoksen kaupunki on ollut ympäröity muurein ainakin peloponnesolaissodan aikaan vuonna 426 eaa. Kaupungissa tiedetään myös olleen prytaneion. Kaupungin itäpuolella sijaitsi Asklepiokselle omistettu pyhäkkö. Toinen pyhäkkö oli omistettu Athene Poliaalle, joka oli kaupungin suojelija.
Björkbacka

Björkbacka on yhdyskuntahistoriallinen huvila Espoon keskuksen koillisosassa Keski-Espoossa.
Björkbacka valmistui vuonna 1912 tontille, joka oli lohkaistu Södrikin kylän Jofsin tilasta. Espoon kunta osti sen 1919 kunnalliseksi lastenkodiksi. Lastenkoti siirrettiin 1940 Nuuksioon, ja Björkbacka jäi kansakoulun käyttöön. Kansakouluvaihe päättyi Tuomarilan koulun valmistumiseen. Björkbackan päärakennus ja kookkain talousrakennus on suojeltu.
Björkbacka on taitekattoinen ja hirsirunkoinen. Siinä on kaksi umpikuistia ja erityisenä yksityiskohtana keihästeemaiset päätykoristeet.
Geirröd

Geirröd () on skandinaavisessa mytologiassa ilkeä jättiläinen, joka haastaa Thorin taisteluun. Proosa-Eddassa kerrotaan, kuinka Loki huvitteli kerran ottamalla haukan muodon ja lensi Geirrödin maille, missä hän näki suuren talon. Loki katsoi ikkunasta sisään. Jättiläinen sai kuitenkin Lokin kiinni ja huomasi haukan silmistä, että se oli todellisuudessa ihmismäinen olento. Geirröd käski haukan puhua, mutta Loki pysyi vaiti. Niinpä jättiläinen sulki haukan kirstuun ja piti sitä nälässä kolme kuukautta. Piinan jälkeen Loki tunnusti kuka oli.
Geirröd päästi Lokin elävänä vapaaksi sillä ehdolla, että Loki toisi Thorin Geirrödin luo ilman Mjölnir-vasaraansa ja voimavyötään. Näin tapahtuikin, mutta Thor sai matkan varrella Vidarin äidiltä, jättiläisnainen Gridiltä, tämän voimavyön, rautahanskat ja sauvan.
Kun Thor tuli vuolaalle Vimur-joelle, hän kiinnitti voimavyön vyötäisilleen ja nojasi Gridin sauvaan. Vesi nousi silti hänen harteidensa ylle. Geirrödin tytär Gjalp oli saanut joen tulvimaan, mutta Thor näki hänet kivellä ja ajoi pois. Sitten Thor tuli Geirrödin talon luo. Sisällä tuvassa oli vain yksi tuoli, johon Thor istui. Mutta tuoli alkoi yhtäkkiä kohota, ja Thor tuki Gridin sauvan vasten kattoa ja painoi tuolin alas lattiaan. Silloin alkoi kova huuto ja mekastus, sillä Geirrödin tyttäret Gjalp ja Grep olivat jääneet tuolin alle, ja Thor oli murtanut molempien selät.
Sen jälkeen Thor kutsuttiin saliin kisaamaan Geirrödin kanssa. Jättiläinen viskasi hehkuvan rautakangen päin Thoria, mutta Thor sieppasi sen ilmasta rautakäsineiden turvin. Silloin Geirröd piiloutui rautapylvään taakse, mutta Thor heitti rautakangen sellaisella voimalla, että se lävisti pylvään, Geirrödin ja seinän ja iskeytyi ulkona maahan.
Taru Thorin matkasta Geirrödin luo on ollut hyvin suosittu, ja useat runoilijat ovat kertoneet tarinaa. Tarusta on yksi versio myös historioitsija Saxo Grammaticuksen Gesta Danorum -teoksessa.
Villa Marjaranta

Villa Marjaranta on rakennustaiteellisesti arvokas huvila Kaitaalla eteläisessä Espoossa. Yhdessä Villa Rulluddin kanssa se muodostaa historiallisesti merkittävän huvilakokonaisuuden.
Oswald Kihlman (myöh. Kairamo) rakennutti Marjarannan sukunsa vanhan huvilan läheisyyteen. Arkkitehtonisesti Marjaranta edustaa kansallisromantiikkaa. Sen suunnittelijana pidettiin Eliel Saarista, joskaan asiasta ei ollut täyttä varmuutta. Sittemmin erään hämäläisen kartanon ulkorakennuksesta löydettiin Marjarannan piirustukset, jotka oli allekirjoittanut arkkitehtitoimisto Gesellius-Lindgren-Saarinen. Kairamo myi huvilan insinööri Jalmar Castrénille 1906 tai 1908.
Marjaranta rakennettiin kesäkäyttöön, joten sen seinät toteutettiin kevytrakenteisina ja ne vuorattiin ulkoa kipsikarvalevyllä, jonka päälle tehtiin rappaus. Päätyihin taiteiltiin kipsikoristeita. Huvila peruskorjattiin 1982, jolloin se muutettiin talviasuttavaksi.
William F. Walsh

William Francis Walsh (11. heinäkuuta 1912 Syracuse – 8. tammikuuta 2011 Marcellus) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Walsh sai maisterinarvon sosiaalityössä University at Buffalosta vuonna 1949 ja oikeustieteen tohtorin arvon St. Bonaventuren yliopistosta 1970. Hän palveli toisessa maailmansodassa Tyynenmeren alueella, ja hänelle myönnettiin vuonna 1946 ero palveluksesta Yhdysvaltain ilmavoimien kapteenina.
Walsh tuli valituksi Syracusen pormestariksi vuonna 1961. Hänet valittiin vuonna 1965 uudelleen tähän tehtävään, jossa hän palveli vuoteen 1969. Walsh istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin osavaltiosta 93.-95. kongresseissa vuosina 1973–1979. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuonna 1978. Hän oli vuosina 1966–1970 edustajana New Yorkin osavaltion republikaanien konventeissa ja vuonna 1968 republikaanien kansalliskonventissa. Walsh oli poliitikko James T. Walshin isä.
Holken

Holken on karelianistinen hirsihuvila Espoonkartanon itäosassa läntisessä Espoossa. Se kuuluu Espoon kartanon maisemakokonaisuuteen.
Otto Donner nuorempi rakennutti suuren, kolmikerroksisen Holkenin mäntymetsäisen harjanteen etelärinteelle vuoden 1904 tienoilla. Akseli Gallen-Kallela oli suunnitellut Donnerille vuonna 1902 Ruovedelle Kalelan läheisyyteen näyttävän maalaislinnan, ”Pääskyn Linnan”, jota ei kuitenkaan toteutettu, sillä Donnerin ranskalainen puoliso ei pitänyt erämaasta. Sen sijaan Donner osti rinnetontin Espoosta veljeltään Uno Donnerilta, ja tontille rakennettiin Kalelan kaltainen hirsilinna. Huvilan arkkitehtia ei tiedetä, mutta Akseli Gallen Kallelan vaikutus on ilmeinen.
Holkenin saranat ja ovenkahvat on taiten taottu. Huvila peruskorjattiin 1920-luvun lopussa.
Otto Donner nimesi huvilansa Holkeniksi ruotsinkielisen yleisnimen "holk", "holken" mukaan. Se tarkoittaa pesäpönttöä. Donnerin suku omisti huvilan 1990-luvun alkuun saakka.
Pentzin

Pentzin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Entinen sukunimi:
Uno Donner

Uno Donner (5. joulukuuta 1872 Helsinki – 23. kesäkuuta 1958 Arlesheim, Sveitsi) oli suomalainen teollisuusjohtaja, insinööri ja antroposofi.
Uno Donnerin vanhemmat olivat kielitieteen professori Otto Donner ja Hilda Rosina Louise Malm. Donner valmistui ylioppilaaksi Helsingin Läroverket för gossar och flickor -oppikoulusta vuonna 1892, diplomi-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1896 sekä filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1898. Hän suoritti jatko-opintoja Englannissa ja Saksassa. Hän perusti vuonna 1898 lankakehräämö Helsingfors spinneri Ab:n, ja johti sitä vuoteen 1903. Kehräämö myytiin Yhtyneille Villatehtaille vuonna 1908. Vuosina 1903–1908 Donnerilla oli höyrysaha Espoon Saunalahdessa. Myöhemmin Donner toimi näkyvässä asemassa useissa suuryrityksissä. Hän oli Sinebrychoffin panimon hallituksen puheenjohtaja vuosina 1943–1957. Donnerin puolisona oli vuodesta 1900 kirjailija Olga ”Olly” Donner, o.s. Sinebrychoff, joka oli panimonjohtaja Nicolas Sinebrychoffin tytär.
Donner puolisoineen tutustui antroposofiaan 1910-luvulla. Pariskunta vietti seuraavina vuosikymmeninä runsaasti aikaa Dornachissa ja muualla Euroopassa. He tapasivat Dornachissa Rudolf Steinerin, jonka pyynnöstä Donner perusti Suomen Antroposofisen Seuran vuonna 1923. Hän toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1932. Donnerin pariskunta omisti Lohjalla sijaitsevan Gerknäsin eli Kirkniemen kartanon vuosina 1927–1945. Tuolloin he tukivat paikallista pienten lasten koulua ja ohjasivat sen pedagogista linjaa Steinerin oppien mukaiseksi. Donnerit toivat Suomeen myös biodynaamisen viljelyn, jota he harjoittivat kartanollaan. Donnerit omistivat myös Grantorpin tilan Pohjassa sekä Ollyn isältään perimän Karhusaaren huvilan Espoossa.
Donner harrasti taidemaalausta. Hän opiskeli sitä Pariisissa ja Roomassa.
Donner vietti puolisoineen viimeiset vuotensa Sveitsin Arlesheimin parantolassa. Heillä ei ollut lapsia, joten he lahjoittivat vuonna 1956 omaisuutensa Åbo Akademille. Testamenttilahjoituksella perustettiin Åbo Akademin säätiön yhteydessä toimiva, uskontotieteelliseen ja kulttuurihistorialliseen tutkimukseen erikoistunut Donner-instituutti.
Eliasson

Eliasson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arnold Vértesi

Arnold Vértesi (16. elokuuta 1836 Eger, Unkari – 1. elokuuta 1911 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija ja sanomalehtimies. Hän osallistui 13-vuotiaana vuonna 1849 vapaussotaan. Hän julkaisi runsaasti historiallisia ja yhteiskunnallisia novelleja ja romaaneja, joiden luonteenomaisena piirteenä on katkera pessimismi. Vértesin muodollisesti heikot romaanit eivät vedä vertoja hänen novelleilleen. Hän alkoi 1888 julkaista novelliensa kokoelmaa "Ezer elbeszélés" ('Tuhat novellia'). Toinen kokoelma on "Kisvárosi történetek" ('Pikkukaupunki-juttuja', 1898).
Vértesin poika oli kirjallisuushistorioitsija Jenő Vértesy (1877–1916) ja pojanpoika kirjastonhoitaja Miklós Vértesy (1907–1991).
Maapapu

Maapapu ("Vigna subterranea") on pitkäpapujen sukuun kuuluva hernekasvi.
Maapapu on yksivuotinen kimppuina kasvava lyhyt köynnös. Sen maan alla sijaitsevissa paloissa on yksi tai kaksi siementä. Halkaisijaltaan puolitoistasenttiset pyöreähköt pavut ovat valkoisia, kermanvärisiä, ruskeita, punaisia, mustia tai kirjavia.
Maapapu on tärkeä ravintokasvi varsinkin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sitä viljellään myös Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Oseaniassa sekä trooppisessa Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Maapapu kasvaa hyvin myös köyhässä ja kuivassa maaperässä. Sitä viljellään usein muiden kasvien seassa. Sadonkorjuu tapahtuu noin neljä kuukautta siementen istutuksen jälkeen. Sato on lannoittamattomassa maassa yli 500 ja lannoitetussa 2 000–3 000 kiloa hehtaarilla.
Maapapavun siemeniä syödään raakoina ja kypsinä. Kypsät pavut ovat kovia, ja niiden keittämiseen, paahtamiseen tai höyryttämiseen kuluu useita tunteja. Pavut voi myös jauhaa keittoihin ja kastikkeisiin. Maapavut ovat maaseudun ja kaupunkien köyhän väestön ruokaa. Niitä ostetaan vain, jos muut pavut ovat liian kalliita.
Maapavun ravintoarvo on varsin korkea. Se sisältää 61–69 prosenttia hiilihydraattia, 17–27 prosenttia proteiinia, 3,3–6,4 prosenttia kuitua ja 3,6–7,4 prosenttia rasvaa. Maapavussa on kalsiumia, kaliumia, natriumia, huomattava määrä sinkkiä sekä enemmän hyviä aminohappoja kuin lehmänpavussa, soijassa ja maapähkinässä. Se on väheksytty, mutta arvokas ravinnonlähde, joka voi korvata varsinkin kalliita eläinproteiineja.
Kansallismonumentti (Yhdysvallat)

Kansallismonumentti on yhdysvaltalainen suojelualue tai -kohde, joka on suojeltu joko presidentin tai kongressin päätöksellä. Kansallismonumenttien taustalla on vuonna 1906 säädetty muinaismuistolaki.
Yellowstonen kansallispuisto oli vuonna 1872 perustettu Yhdysvaltain ensimmäisenä kansallispuistona. Kansallispuiston perustaa kongressi, joka julistaa alueesta suojellun lainsäädännöllisesti. Kongressi ja presidentti Theodore Roosevelt päättivät antaa myös presidentille mahdollisuuden perustaa itsenäisesti suojelualueita, minkä seurauksena syntyi muinaismuistolaki. Se säädettiin suojelemaan historiallisia rakennuksia ja arkeologisia kohteita kansallismonumentteina.
Muinaismuistolain säätämisen jälkeen Yhdysvaltain presidenteistä vain Richard Nixon, Ronald Reagan ja George H. W. Bush eivät ole perustaneet yhtään kansallismonumenttia. Barack Obama puolestaan perusti tai laajensi 34 kansallismonumenttia. Ensimmäiseksi kansallismonumentiksi Roosevelt julisti Devils Towerin vuonna 1906.
Kansallismonumentin voi perustaa vain maille, jotka ovat jo valmiiksi liittovaltion omistuksessa. Kansallismonumentin hallinnoinnista voi vastata yksi useista eri Yhdysvaltain virastoista tai jopa usea virasto yhdessä. Monet ovat National Park Servicen hoidettavana, mutta kansallismonumenteista vastaavat myös muun muassa Bureau of Land Management, United States Forest Service ja United States Fish and Wildlife Service.
Emma Eliasson

Emma Maria Josefin Eliasson (s. 12. kesäkuuta 1989 Kaaresuvanto, Kiiruna, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan puolustajana. 
Ura.
Seuratasolla Eliasson pelasi urallaan Ruotsin naisten ylimmällä pääsarjatasolla 248 ottelua pistein 114+150=264. Hänen seuransa olivat MODO Hockey (2004–2006), Brynäs IF (2006–2012), Munksund-Skuthamns SK (2012–2015; joka kausi varakapteenina) ja Luleå HF/MSSK (2015–2017; kumpanakin kautena kapteenina).
Kaudella 2007–208 Eliasson voitti Riksserienin puolustajien maalitilaston 8 maalillaan ja teki sarjan suurimman ylivoimamaalien määrän (5). Kaudella 2012–2013 hän oli Riksserienin eniten rangaistusminuutteja saanut ja eniten ylivoimamaaleja (7) tehnyt pelaaja. Kaudella 2013–2014 Eliassonilla oli sarjan paras aloitusprosentti (69,09 %). Kaudella 2014–2015 hän oli sekä eniten maaleja (13), eniten syöttöjä (22) että eniten pisteitä (35) tehnyt puolustaja ja eniten ylivoimamaaleja (8) tehnyt pelaaja Riksserienissä. Toiseksi viimeisellä kaudellaan 2015–2016 Eliasson teki sarjan puolustajista tälläkin kertaa eniten maaleja (10), eniten syöttöjä (35) ja eniten pisteitä (45). Hän myös sai sarjan parhaan puolustajan ja parhaan pelaajan palkinnot ja voitti Riksserienin mestaruuden Luleå HF/MSSK:n joukkueessa, minkä lisäksi hänet valittiin Ruotsin vuoden naisjääkiekkoilijaksi 2016. Eliasson lopetti uransa 2017, kun Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja Leif Boork jätti hänet joukkueen ulkopuolelle.
Maajoukkueura.
Eliasson pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa urallaan yhteensä 236 ottelua, joissa hän teki tehot 30+50=80. Hän edusti maajoukkuettaan olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi sijoittui hopealle, 2010 Vancouverissa ja 2014 Sotšissa. MM-kilpailuissa Eliasson edusti Ruotsia 2005 Ruotsissa, 2007 Kanadassa, 2008 Kiinassa, 2009 Suomessa, 2011 Sveitsissä, 2013 Kanadassa sekä 2016 Kanadassa.
Yokote

Yokote () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yokoten allaslaaksossa. Lännessä kaupungin alue nousee Dewavuorille, idässä se ulottuu Ōuvuorille ja rajautuu Iwaten prefektuuriin. Yokotessa on 87 713 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 692,80 neliökilometriä.
Yokote kehittyi historiallisesti kyläasutukseksi Asahijoen laakson suulle. Yokoten linna perustettiin sengoku-kaudella, ja sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Yokote oli linnanaluskaupunki osana Akitan daimiokuntaa. Kaupungin linna paloi Boshin-sodan yhteydessä, mutta sen torni on rakennettu uudelleen. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Yokote sai vuonna 1951. Kaupunkiin on sijoittunut "jikatabi"-jalkineiden ja saken valmistusta, puu- ja elektroniikkateollisuutta sekä autonosien tuotantoa. Se on myös paikallinen kaupallinen keskus. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Hirakan, Jūmonjin, Masudan, Omonogawan ja Ōmorin maaseutukaupungit sekä Sannain ja Taiyūn kyläkunnat. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten omenoita, kirsikoita, vesimeloneja ja viinirypäleitä. 
Yokoten rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Haushiwake-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka tunnetaan "kagura"-tanssiperinteestään ("Horowasan no shimotsuki-kagura"). Asahiokayama-jinjan pyhäköllä on vuorostaan tunnettu Bonten-rituaali. Yokoten linnanraunioita ympäröi Yokoten puisto, ja linnan tornista avautuu näköala Chōkaivuoren suuntaan. Kaupungin alue tunnetaan runsaslumisuudestaan, ja helmikuisin siellä järjestetäänkin lumifestivaali. Ennätysvuonna 1973 lumisateen kokonaismäärä oli 11,6 metriä. Yokotea palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja ja Kitakami-linja.
Project CARS (pelisarja)

Project Cars on Slightly Mad Studiosin kehittämä ja Bandai Namcon julkaisema ajopelisarja. Codemasters hankki Slightly Mad Studiosin vuonna 2019.
Pelit.
Sarjaan oli kehitteillä neljäs osa, joka peruttiin marraskuussa 2022.
Angèle (laulaja)

Angèle Van Laeken, taiteilijanimeltään Angèle (s. 3. kesäkuuta 1995) on belgialainen laulaja.
Ura.
Angèlen ensimmäisen albumi, "Brol", julkaistiin lokakuussa 2018.
Lokakuussa 2020 Angèle teki yhteistyössä Dua Lipan kanssa kappaleen ”Fever”. Kappale sisältyi Lipan toisen albumin, "Future Nostalgian", digitaaliseen ja ranskankieliseen versioon, joka julkaistiin aiemmin vuonna 2020. Kappale esitteli Angèlen englanninkieliselle yleisölle.
PC/104

PC/104 tai PC104 on sulautettuihin järjestelmiin tarkoitettujen tietokoneiden standardi. Standardin kehittämistä varten on perustettu PC/104 Consortium helmikuussa 1992. Tavoitteena on ollut sovittaa työpöytätietokoneiden teknologiaa sulautettuihin järjestelmiin.
Ensimmäinen määrittely on julkaistu maaliskuussa 1992 ja se perustui IBM PC -yhteensopivien tekniikalle. Muun muassa ISA-väylä on standardissa vielä tuettu. Helmikuussa 1997 julkaistu PC/104-Plus lisäsi PCI-väylän.
Määritelmä sisältää pinottavan arkkitehtuurin, jossa piirilevyjä kirjaimellisesti pinotaan toimintojen lisäämiseksi. Pinossa on muun muassa suoritinkortti, virtalähdekortti ja yksi tai useampi oheislaitekortti tiettyä tarkoitusta varten.
Alkujaan x86-suoritin oli tavallinen mutta myös ARM-pohjaiset kortit ovat tullut saataville. Aiemmin käyttöjärjestelmänä oli DOS tai Windows mutta nykyään (vuonna 2020) Linux ja reaaliaikaiset käyttöjärjestelmät ovat käytössä.
PC/104-väylä käyttää IBM PC/XT ja IBM PC/AT määrittelyä (IEEE P996), mutta eri muodossa (piirilevyn koko).
Paula Vilén

Paula Vilén (s. noin 1976) on suomalainen toimittaja.
Vilén valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2004 Tampereen yliopistosta, jossa oli opiskellut pääaineenaan tiedotusoppia ja sivuaineenaan kansainvälistä politiikkaa. Hän suoritti myös strategian ja turvallisuuspolitiikan opinnot Maanpuolustuskorkeakoulussa sekä kansainvälisen oikeuden opintokokonaisuuden Helsingin yliopistossa. Vilén toimi Yle Uutisten ulkomaantoimittajana ennen kuin sai vuonna 2008 nimityksen ulkomaankirjeenvaihtajaksi Yhdysvaltoihin. Hän toimi Ylellä tässä asemassa ensin vuoteen 2011 ja jälleen vuosina 2017–2020. Hän on toiminut vuodesta 2021 alkaen Maailmanpolitiikan arkipäivää -radio-ohjelman tuottajana.
Igors Tarasovs

Igors Tarasovs (s. 16. lokakuuta 1988 Riika, Neuvostoliitto) on latvialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Saavutukset.
Virslīga (Latvia):
Ekstraklasa (Puola):
Veikkausliiga (Suomi):
Annunen

Annunen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Thomas Boberg

Thomas Boberg (s. 1960) on tanskalainen kirjailija ja runoilija. Boberg on julkaissut 18 runokokoelmaa. Hänet on palkittu useilla palkinnoilla. Bobergin esikoisrunokokoelma "Hvæsende på mit øjekast" ilmestyi vuonna 1984. Boberg on tunnettu matkoihin keskittyvistä kirjoistaan, jotka pohjautuvat hänen omiin matkoihinsa. Boberg on asunut yli 18 vuotta Tanskan ulkopuolella. Bobergille myönnettiin vuonna 1986 Statens Kunstfondsin kolmivuotinen apuraha, ja vuonna 2001 hän sai säätiön elinikäisen apurahan.
Kirjailija on 17-vuotiaasta lähtien matkustanut eri puolilla maailmaa ja saanut suuren tunnustuksen matkakertomuksistaan, jotka ovat hyvin kaukana perinteisistä matkakirjoista. Hän tuntee kirjallisuudenhistorian ja hyödyntää sitä kirjoissaan.
Boberg on nimetty kahdesti ehdolle Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi teoksistaan "Americas" vuonna 2000 ja "Livsstil" vuonna 2006. Vuonna 2012 Boberg sai Tanskan akatemian pääpalkinnon. Boberg on saanut myös Otto Gelsted -palkinnon, Henrik Pontoppidanin muistosäätiön palkinnon, Morten Nielsenin muistostipendin, Drachmannin stipendin, Johannes Ewaldin kunniastipendin ja Novi Sadin kansainvälisen runopalkinnon.
Boberg on ollut Tanskan akatemian jäsen vuodesta 2018 lähtien.
Sarah Hammer

Sarah Kathryn Hammer (s. 18. elokuuta 1983 Redondo Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ratapyöräilyn kahdeksankertainen maailmanmestari ja nelinkertainen olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 171 cm.
Hammer saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 hopeaa ratapyöräilyn "moniottelussa" omniumissa yhden sijalukupisteen Laura Trottille hävinneenä. Hän saavutti hopeaa myös joukkuetakaa-ajossa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai niin ikään hopeaa omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli 3 000 metrin takaa-ajossa viides.
Hammer voitti henkilökohtaisen takaa-ajon maailmanmestaruuden 2006, 2007, 2010, 2011 ja 2013 sekä sai MM-hopeaa 2008 ja 2014. Omniumissa hän saavutti MM-kultaa 2013 ja 2014, MM-hopeaa 2011 sekä MM-pronssia 2012 ja 2016. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi 2010 ja 2017 sekä kahdeksanneksi 2015. Joukkuetakaa-ajossa hän voitti maailmanmestaruuden 2016 ja sai MM-hopeaa 2011. Pisteajossa hän saavutti MM-hopeaa 2017. Linja-ajossa eli scratchissa hän oli neljäs 2017. Hän sai nuorten MM-hopeaa takaa-ajossa 2001. 
Hammer saavutti Pan-Amerikan kisoissa kultaa omniumissa ja hopeaa joukkuetakaa-ajossa Torontossa 2015. Hän voitti samana vuonna Pan-Amerikan-mestaruuden niin ikään omniumissa ja joukkuetakaa-ajossa.
Hammer voitti maailmancupin osakilpailun pisteajossa Sydneyssä 2002, Manchesterissa 2005 ja Los Angelesissa 2007, linja-ajossa Los Angelesissa 2006 ja 2007 sekä Calissa 2017, takaa-ajossa Los Angelesissa 2006 ja 2007 sekä Calissa 2010, omniumissa Calissa 2010 ja 2011, Manchesterissa 2011, Lontoossa 2012 sekä Aguascalientesissa kahdesti 2013.
Yuri-Honjō

Yuri-Honjō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Akitan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chōkaivuoren rinteelle ja rajautuu Yamagatan prefektuuriin. Kaupungin läpi virtaa Koyoshijoki. Yuri-Honjōssa on 75 194 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 209,59 neliökilometriä.
Yuri-Honjōn kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Honjōn kaupunki ja seitsemän Yurin piirikunnan maaseutukaupunkia: Chōkai, Higashi-Yuri, Iwaki, Nishime, Ōuchi, Yashima ja Yuri. Honjō kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Koyoshijoen suun satamapaikkakuntana ja linnanaluskaupunkina. Sieltä käsin hallittiin Honjōn daimiokuntaa. Nykyisin kaupunkiin on sijoittunut puu-, elintarvike- ja elektroniikkateollisuutta. Perinteisiä tuotteita ovat metalliterät, "kokeshi"-nuket ja lakkatyöt. Ympäröivillä maaseutualueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten luumuja ja meloneja, siitakesieniä ja bambunversoja. Alueella harjoitetaan myös kalastusta sekä metsä- ja karjataloutta.
Yuri-Honjōn rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa historiallinen Tsuchida-suvun asuintalo, joka on valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Eräs luonnonnähtävyys on Hottain vesiputous. Kaupungissa toimii myös useita kuumia lähteitä ("onsen"). Sen eteläosat kuuluvat Chōkain kansallispuistoon. Yuri-Honjōta palvelevat JR Higashi-Nihonin Uetsu-päälinja ja Yuri-kōgen-rautatien Chōkai-sanroku-linja.
Hanna Nohynek

Hanna Maria Nohynek (s. 27. elokuuta 1958 Helsinki) on suomalainen ylilääkäri ja rokotetutkija sekä vuodesta 2022 WHO:n strategisen rokotusasiantuntijaryhmän SAGE:n puheenjohtaja. Helsingin Sanomat esitti hänen olevan maailman parhaita rokoteasiantuntijoita.
Nohynek työskenteli noin kahdenkymmenen vuoden ajan kehitysmaissa, esimerkiksi Filippiineillä. Vuonna 1996 hän väitteli Helsingin yliopistossa. Englanninkielinen artikkeliväitöskirja oli otsikoitu "Acute lower respiratory tract infection in children : the ability of microbiological, clinical and radiological methods to detect bacterial infection". 
Vuoteen 2010 saakka hän keskittyi enimmäkseen työskentelyyn kehitysmaiden rokotusten parissa Suomen Akatemian, KTL:n ja THL:n alaisuudessa. Hän on myös toiminut THL:n ylilääkärinä kansallisessa rokotusohjelmassa. Koronaviruspandemian aikana Nohynek on toiminut kansallisen rokotusasiantuntijaryhmän sihteerinä. Hän itse sai koronavirustartunnan maaliskuussa 2020.
Nimetön lähde Marinin hallituksessa vaati marraskuun 2021 lopussa Nohynekin erottamista. Hallituksen mukaan myös alle 60-vuotiaille pitää järjestää kolmas koronarokotus, mutta THL ja Kansallinen rokotusasiantuntijaryhmä eivät ole tukeneet tätä. Muun muassa Helsingin Sanomat ja Suomenmaa tuomitsivat "nimettömän hallituslähteen" ja ministeri Krista Kiurun Nohynekiin ja muihin asiantuntijoihin koko koronapandemian ajan "Donald Trump -maisesti" kohdistaman painostuksen.
Terveystoimittajat ry palkitsi Nohynekin Hyvän tiedon omena -tunnustuksella (2021) luonnehtien häntä muun muassa korvaamattomaksi tietolähteeksi. Hän on ollut vastauksissaan selkeä ja hyvin tavoitettavissa oleva asiantuntija rokotusaiheisissa kysymyksissä. Vuonna 2021 Stadin Slangi ry valitsi hänet Stadin friiduksi.
Keväällä 2023 Nohynek promovoitiin Turun Yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
Presidentti Alexander Stubb myönsi 19.4.2024 Nohynekille professorin arvonimen. .