tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ken Ham

Kenneth Alfred Ham (s. 20. lokakuuta 1951) on australialais-yhdysvaltalainen kristitty apologeetta ja nuoren maan kreationismin puolestapuhuja, joka tunnetaan parhaiten Answers in Genesis -järjestön perustajana ja entisenä puheenjohtajana. Ham on suorittanut ympäristöbiologian kandidaatin tutkinnon Queensland Institute of Technology -yliopistossa ja kasvatustieteen tutkinnon Queenslandin yliopistossa. Hän aloitti uransa luonnontieteiden opettajana julkisessa koulussa Australiassa, ennen kuin hän omistautui luomisoppiin 1970-luvun lopulla.
Vuonna 1987 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän perusti vuonna 1994 AiG:n Yhdysvaltain haaran vastatakseen siihen, mitä hän pitää raamatun auktoriteetin maallisena heikentämisenä koulutuksessa ja kulttuurissa. Hänen johdollaan AiG rakensi Creation Museum -museon, joka avattiin vuonna 2007 lähellä Cincinnatia, havainnollistamaan raamatullista historiaa nuoren maan näkökulmasta, sekä täysimittaisen Ark Encounter -museon Kentuckyssa.
Ham on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa yli 30 kirjaa, mukaan lukien "The Lie: Evolution", jossa hän kritisoi darwinistisia mekanismeja riittämättömiksi selittämään biologista monimutkaisuutta ilman jumalallista luomista. Hänen vuonna 2014 käymänsä korkean profiilin keskustelu Bill Nyen kanssa siitä, onko kreationismi toteuttamiskelpoinen tieteellinen malli, herätti laajaa huomiota ja korosti jännitteitä raamatullisen kirjaimellisuuden ja valtavirran tieteellisten paradigmojen välillä, jotka edellyttävät syvää aikaa ja uniformitaristisia prosesseja. Vaikka Ham on saanut kiitosta evankelisten piireissä uskoon perustuvan apologetiikan elvyttämisestä, hänen kantansa ovat herättäneet kritiikkiä akateemisissa instituutioissa ja tiedotusvälineissä, joissa niitä pidetään usein konsensus-tieteen hylkäämisenä. Ham kuitenkin väittää, että tällainen konsensus johtuu maailmankuvasta, joka sulkee pois yliluonnolliset syy-seuraussuhteet ja asettaa etusijalle raamatulliset silminnäkijätodistukset tulkintamallien sijaan, jotka ovat alttiita muutoksille.
"Newsmax" nimesi Hamin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Nokkalestikalat

Nokkalestikalat (Trachyrincidae) on turskakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Nokkalestikaloihin kuuluu neljä sukua ja yhteensä yhdeksän lajia. Sukujen "Macrouroides" ja "Squalogadius" voidaan katsoa muodostavan alaheimon Macrouroidinae ja sukujen "Idiolophorhynchus" ja "Trachyrincus" alaheimon Trachyrincinae. Nokkalestikalat voivat saavuttaa 40–60 cm:n pituuden. Heimon kaloille yhteinen piirre on suurehko pää, pitkähkö kuono ja pyrstöä kohden suppeneva ruumis. Macrouroidinae-alaheimon lajeilla on yksi selkäevä ja alkeelliset vatsaevät, kun taas Trachyrincinae-lajeilla selkäeviä on kolme. Osalla lajeista selkäevä voi olla osittain yhtynyt pyrstö- ja peräevien kanssa. "Trachyrincus"-suvun nokkalestikaloilla on pieni viiksisäie kuonossa.
Levinneisyys ja elintavat.
Nokkalestikalat elävät lähellä pohjaa lauhkeissa ja lämpimissä merissä. Niitä tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin.
Mensch on a Bench

Mensch on a Bench on Neal Hoffmanin vuonna 2012 luoma hanukka-aiheinen kirja- ja nukkesarja, joka on saanut inspiraationsa hänen vuonna 2005 julkaisemastaan ​​kirjasta ja nukesta kertomastaan vitsistä "The Elf on the Shelf".
Vuonna 2013 käynnistettiin joukkorahoituskampanja Kickstarterissa tuotteen markkinoimiseksi. Nukke on esiintynyt "Shark Tank"-, "The Today Show"- ja "The View" -ohjelmissa.
Lelu ja kirja myydään yhdessä pakettina, ja kirja kertoo version hanukan tarinasta.
Vuonna 2016 Israelin baseball-maajoukkue otti kirjan Mensch-hahmon maskottikseen World Baseball Classic -turnauksessa.
Suolampi (Hyvinkää)

Suolampi on Uudellamaalla Hyvinkäällä Suolijärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Suolampi on 300 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisten mäkien väliseen painaumaan. Samassa painaumassa sijaitse Suonpäänlampi. Lampi on pitkä ja kapea ja ympäröivät mäet kohoavat 9–16 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Suurin mäki muodostaa lammen itäpuolelle, koko sen pituudelta, lampeen viettävän rinteen. Sen syvyys on noin neljä metriä, mutta siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Luontoarvoja.
Natura-alue.
Suolampi sisältyy Kytäjän-Usmin metsäalueeseen, joka on Metsähallituksen alainen alue ja joka sisältyy Suomen Natura 2000-ohjelmaan (FI0100051, 22,66 km²). Suojelualueeseen kuuluvat lammen lähiympäristö ja vesialue sekä Suonpäänlammen ranta-alueet.
Vedenlaatu.
Suolammen vedenlaatua on tutkittu ainakin huhtikuussa ja syyskuussa 1984. Veden happamuustaso vaihteli silloin pH 6,1–6,6 ja alkaliteetti 0,14–0,16 mmol/l. Vedenväri oli 160–180 mgPt/l. Suolammen vesi on ruskeaa eli humuspitoista ja hieman hapanta. Vaara happamoitumisesta ei ole kovin suuri. Kokonaisfosforipitoisuus päällysvedessä oli huhtikuussa 16 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja syyskuussa 19 μg/l. Kokonaistyppipitoisuus oli huhtikuussa 1 500 μg/l ja syyskuussa 890 μg/l. Klorofylli-a-pitoisuus oli syyskuussa 14 μg/l. Lampi on siten mesotrofinen. Sen merkittävin kuormitus tulee metsäojituksen mukana hakkuuaukeilta. Ilmeisesti mataluudesta johtuen happitilanne on ollut kohtuullinen. Koko lammen vesimassa kiertää kesälläkin, jolloin alusveteen ei pääse syntymään varsinaista happikatoa. Esimerkiksi huhtikuussa oli veden happipitoisuus (suluissa hapen kylläisyys) kahden metrin syvyydessä 5 mg/l (35%) ja kolmen metrin 2,6 mg/l (19%). Syyskuussa olivat vastaavat arvot yhden metrin syvyydessä 8,4 mg/l (79%) ja kolmen metrin syvyydessä 3,5 mg/l (29%).
Vesistösuhteet.
Suolampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03), jonka Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueeseen (21.033) lampi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 45 hehtaaria. Lampeen on johdettu neljä metsäojaa eri suunnilta. Kaksi niistä ovat yhteydessä Suonpäänlammesta alkavaan laskuojaan, joka laskee 1,3 kilometrin päässä Suolijärven pohjoisosassa Kypärlahteen. Suolammen vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 23 metriä.
Otto Hesselbom

Johan Otto Hesselbom (1848–1913) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän maalasi etupäässä kotimaan maisemia, sekä koristeellisesti lyyristä tunnelmaa korostaen että realistisen tarkasti.
Hesselbom työskenteli nuorena ammattimaalarina ja maalasi kotiseutuaan Dalslandia sittemmin Evangeliska fosterlandsstiftelsenin matkasaarnaajana. Hän opiskeli 1888–1895 Kuninkaallisessa taideakatemiassa ylimääräisenä oppilaana. Hän sai huomiota maalauksillaan etenkin ulkomailla. Hän muutti myöhemmällä iällään Etelä-Värmlantiin Säffleen ja sai aiheensa sieltä.
Sabre (1904)

Sabre oli Ranskan laivaston Arquebuse-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1901 Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1903. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1904 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten toukokuussa 1904. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen kesäkuussa 1904.
Palvelus.
Alus saattoi 10. syyskuuta 1904 risteilijä "Descartesin" Toulonista Saigoniin, jonne ne saapuivat 25. joulukuuta. Alus palasi 1907 Brestiin, missä se muutetiin elokuussa 1910 kevyeksi miinanraivaajaksi. Se oli 1907 pohjoisessa laivueessa () ja 1911 Brestissä Défense mobilessa. Alus oli 1914 Cherbourgissa 2e Escadre légéren 1. sukellusvenelaivueen johtoaluksena ja 1915-1918 Välimerellä. Alus oli 1918-1919 Rochefortissa partioaluslaivueessa. Se poistettiin alusluettelosta 15. tammikuuta 1921 ja myytiin 1. kesäkuuta 1921 Rochefortissa romutettavaksi.
Turun Metsänkävijät

Turun Metsänkävijät (lyh. TuMe) on partiopoikalippukunta Turussa. Se on osa metsänkävijöitä ja perustettiin vuonna 1925. Partiolippukunnalla on noin 200 jäsentä ja kolot Puolalanmäen kupeessa ja Hirvensalossa Moikoisten alistalolla. 
Lippukunnan aatteellista pohjaa valvoo Kivisten Ritarien veljesyhteisö, joka muun muassa valitsee lippukunnanjohtajat. Kivisen Ritarin kunnianimitys on elinikäinen.
Historia.
Vuonna 1925 diakoni ja Turun Yliopiston vahtimestari Einar Henriksson perusti poikajärjestö Turun Soihtu-Pojat osana raittiusseura Toivo II:sen poikatoimintaa. Vuotta myöhemmin Turun Soihtu-Pojat vaihtoivat nimensä Turun Metsänkävijöiksi Ilmari ”Iso-Hukka” Vainion liityttyä mukaan järjestöön.
Vuonna 1927 perustettu Turun Metsänkävijäin soittokunta on Suomen pisimpään keskeytyksettä toiminut partiosoittokunta, joka perustettiin aikoinaan torviseitsikoksi. Vuodesta 1976 alkaen siinä on soittanut myös tyttöjä, ja vuosituhannen vaihteen jälkeen naispuolisten osuus on ollut noin kolmannes.
Turun Metsänkävijät on toiminut suunnistusseurana 1960-luvun alusta. Vuonna 2001 seuran joukkue tuli Jukolan viestissä toiseksi. Seuran menestyneimpiä urheilijoita on latvialainen Edgars Bertuks, joka on voittanut suunnistuksen keskimatkan maailmanmestaruuden vuonna 2012. Seura järjesti ensimmäiset suunnistuksen keskimatkan SM-kilpailut Rymättylässä vuonna 2006. 
Liiketoiminta.
Turun Metsänkävijät perusti vuonna 1962 Karhukopio-nimisen yrityksen, joka kopioi muun muassa teknisiä piirustuksia laivan- ja talonrakennusyrityksille. Karhukopio osti vuonna 2009 Multiprint-yrityksen liiketoiminnan. Uusi Multiprint Group oli tulostus-, paino- ja tallennealan markkinajohtaja Suomessa ja Virossa. Se toimi 14 kaupungissa 29 toimipisteessä lähes 400 työntekijän voimin. Multiprint Group ja Grano fuusioituivat vuonna 2015, ja Turun Metsänkävijöistä tuli järjestelyssä Granon omistaja noin 16 prosentin osuudella.
William Barber II

William J. Barber II (s. 30. elokuuta 1963) on yhdysvaltalainen protestanttinen pappi ja poliittinen aktivisti, joka tunnetaan Moral Mondays -mielenosoitusten järjestämisestä Pohjois-Carolinassa. Mielenosoitukset alkoivat vuonna 2013 ja niissä vastustettiin osavaltion lainsäädäntöpolitiikkaa äänioikeuden, koulutuksen rahoituksen ja terveydenhuollon saatavuuden osalta. Barber on toiminut vuodesta 1993 lähtien Greenleaf Christian Churchin pastorina Goldsborossa, Pohjois-Carolinassa, ja vuosina 2005–2017 Pohjois-Carolinan NAACP-osaston puheenjohtajana. Hän on korostanut kristilliseen teologiaan perustuvaa fuusiopolitiikkaa puolustaakseen vähävaraisia yhteisöjä, mikä on johtanut usein hänen pidätyksiinsä kansalaistottelemattomuustoimien aikana.
Barber on yksi Poor People's Campaign: A National Call for Moral Revival -kampanjan puheenjohtajista. Kampanja on vuonna 2018 käynnistetty valtakunnallinen hanke, joka on mallinnettu Martin Luther King Jr:n vuonna 1968 käynnistämän aloitteen mukaan ja joka keskittyy köyhyyteen, rasismiin ja ekologiseen tuhoon liittyviin kysymyksiin koordinoitujen mielenosoitusten ja poliittisten vaatimusten avulla useissa osavaltioissa. Hän perusti vuonna 2015 Repairers of the Breach -järjestön kouluttamaan johtajia moraalisen politiikan analysoinnissa ja toimii julkisen teologian ja julkisen politiikan professorina Yalen teologisessa seminaarissa, jossa hän johtaa julkisen teologian ja julkisen politiikan keskusta. Vuonna 2018 hän sai MacArthur-stipendin työstään uskonnollisiin yhteisöihin perustuvien ruohonjuuritason liikkeiden rakentamisessa.
Barberin aktivismi on herättänyt sekä kiitosta taloudellisen eriarvoisuuden vastaisten monipuolisten koalitioiden mobilisoinnista että kritiikkiä, mukaan lukien hänen entisen vaimonsa vuonna 2025 esittämä syytös, jonka mukaan hän olisi käyttänyt väärin voittoa tavoittelemattomia varoja elatusmaksujen kattamiseen, mitä hän on kiistänyt. Hänen lähestymistavassaan etusijalla on se, mitä hän kutsuu ”moraaliseksi herätykseksi”, puoluepoliittisten kannanottojen sijaan. Hän kritisoi molempia suuria Yhdysvaltain poliittisia puolueita riittämättömistä toimista yli 140 miljoonaa amerikkalaista koskevan rakenteellisen köyhyyden torjumiseksi.
"Newsmax" nimesi Barberin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Dard (1903)

Dard oli Ranskan laivaston Arquebuse-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. toukokuuta 1901 St. Nazaire-Penhoëtistä Chantiers de Penhoëtiltä, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1902. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1903 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten joulukuussa 1903. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen toukokuussa 1904.
Palvelus.
Alus lähti 8. lokakuuta 1903 telakalta. Seuraavana vuonna se oli Välimeren laivueessa (). Alus oli 1914 1re Armée navalen 2. sukellusvenelaivueen johtoaluksena ja 1915-1918 Välimerellä, jossa se oli vuodesta 1917 Port Saidissa. Alus poistettiin palveluksesta 5. joulukuuta 1918 Bizertessä ja sijoitettiin reserviin. Se myytiin 20. joulukuuta 1920 Bizertessä romutettavaksi.
Martti Kärkkäinen

Martti Aleksanteri Kärkkäinen (12. syyskuuta 1912 Kiuruvesi – 11. marraskuuta 1984 Oulu) oli suomalainen opettaja, kansakouluntarkastaja ja koulutoimentarkastaja, opetusneuvos.
Perhe.
Kärkkäisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kärkkäinen ja Henriikka Reinikainen.
Opinnot.
Kärkkäinen kävi kansakoulun Kiuruvedellä, jonka jälkeen hän suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon Kajaanin seminaarissa 1935.
Vuosina 1939–1956 Kärkkäinen suoritti yliopistollisia tutkintoja filosofian kandidaatin tutkintoa vastaavien arvosanojen verran. Seminaarin harjoituskoulun opettajan pätevyystutkinnon Kärkkäinen suoritti 1958.
Päätoimet.
Kansakoulunopettajana Kärkkäinen toimi Pyhäjoen Keskikylässä 1935–1938, Kirvun Suurharjussa 1938–1939, Kiuruveden Hirvilahdella 1939–1948 ja Hämeenlinnan kaupungin keskuskansakoulussa 1948–1957. Vuosina 1957–1961 hän oli Hämeenlinnan seminaarin harjoituskoulun yliopettajana ja kansakoulun johtajana. Kainuun piirin va. sekä vakinaisena kansakouluntarkastajana Kärkkäinen toimi 1961–1970. Koulutoimentarkastajana hän oli Oulun lääninhallituksessa 1970–1977, jolloin siirtyi eläkkeelle.
Muut toimet.
Vt. kanttori-urkurina Kärkkäinen oli Kiuruvedellä 1942–1943. Hämeenlinnan tyttölyseon matematiikan tuntiopettajana hän oli 1949–1957. Hämeenlinnan lyseossa Kärkkäinen toimi matematiikan, kuvataiteen, kirjoituksen sekä uskonnon tuntiopettajana vuosina 1955–1958. Vt. kansakouluntarkastajana hän toimi kesäaikoina 1949–1961 Seinäjoen, Lapuan, Iisalmen, Oulun ja Lahden piireissä. 
Hallintotyö.
Kärkkäinen on toiminut Kirvun ja Kiuruveden kunnan tilintarkastajana, Kiuruveden Vapaan Huollon keskuksen jäsenenä, erilaisten toimi- ja lautakuntien jäsenenä. Opettaja- ja seminaariviranhaltijain järjestöjen luottamustehtävien hoitoon hän on osallistunut.
Muita tehtäviä ja opintomatkoja.
Kärkkäinen on toiminut laulukuorojen ja opintokerhojen johtajana. Opintomatkoja hän on tehnyt Skandinaviaan, Länsi-Saksaan, Neuvostoliittoon, Englantiin ja USA:han.
Tunnustukset.
Opetusneuvoksen arvon Kärkkäinen sai 1973.
Julkaisutoiminta.
Kärkkäisellä on ollut kirjoituksia sanoma- ja aikakauslehdissä. Hän julkaisi Äidinkielen harjoitustehtäväkirjan Kehityn kirjoittamalla Martti Salmivaaran kanssa. Karisto, 1960.
Heinz (nimi)

Heinz on saksalainen miehen etunimi, jota käytetään myös sukunimenä.
Nimi Heinz on alkuaan lyhentymä vanhasta germaanisesta miehennimestä "Heinrich (Henrik)." Se on Saksassa ollut suosituimmillaan viimeksi vuosina 1919–1922, jolloin se ylsi toiseksi suosituimmaksi poikalasten nimeksi. Vuosina 2010–2024 Heinz-nimen sai Saksassa ensimmäiseksi etunimekseen vain noin 100 poikaa, mutta nimen suosio näytti olevan taas kääntymässä nousuun.
Jean-Baptiste Alexandre Hesse

Jean Baptiste Alexandre Hesse (1806–1879) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli Antoine-Jean Gros’n oppilas. Hän maalasi historiallisia laatukuvia, uskonnollisia seinämaalauksia esimerkiksi Pariisin Saint-Sulpicen kirkkoon ja muotokuvia.
Hamminkeln

Hamminkeln on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Isselin varrella, joka on Reinin sivujoki.
Maantiede.
Hamminkeln sijaitsee Dortmundista 65 kilometriä luoteeseen ja Kölnistä 92 kilometriä pohjoisluoteeseen. Maanteitse matka Kölnistä on 112 kilometriä. Hamminkeln koostuu seitsemästä osa-alueesta: Marienthal, Dingden, Hamminkeln, Loikum, Mehrhoog, Ringenberg ja Wertherbruch.
Historia.
Asiakirjassa vuodelta 1154 on todistus maatilasta, joka kuului Hamwinkelen kirkolle. Marienthal mainitaan 1256, Dingden mainitaan ensi kerran 1330, Loikumista on ensimmäinen asiakirja noin vuodelta 1325 muodossa Lodinchem, Mehrhoogista vuodelta 1807 muodossa Mehr’schen Hoog. Ringenbergin linna mainitaan 1247 ja Wertherbruch 1366 muodossa Werderbroeke. Dingdenin aatelissuvun jäsen mainitaan jo 1161 ja paikallinen kirkontorni on 1100-luvulta. Hamminkelniin on kenties rakennettu kirkko jo noin vuonna 1000. Wertherbruchin kirkko rakennettiin vuoden 1318 jälkeen, nykyinen myöhäisgoottilainen kirkko on vuosilta 1460–1480.
Hamminkelnin kasvu oli verkkaanlaista ja kunta säilytti maalaismaisen ilmeensä aina 1800-luvulle asti. Toisen maailmansodan jälkeen Hamminkeln alkoi kehittyä ripeästi.
Hamminkelnin kirkko mainitaan jo 1154 ja 1172. Nykyinen goottikirkko on 1400-luvun alusta.
Talous ja liikenne.
Hamminkelnin yrityksiä ovat muun muassa kankaiden ja tekstiilituotteiden valmistaja SETEX Textil GmbH, tekstiilien viimeistelyyn erikoistunut Gerhard Van Clewe GmbH &amp; Co. KG ja vuodevaatteiden valmistukseen keskittynyt H. u. W. Schmänk GmbH &amp; Co. Kaupungissa toimii myös moottoripyöriä valmistava Thunderbike ja 1852 perustettu olutpanimo Feldschlösschen Brauerei. Hamminkelnin rautatieasema, Bahnhof Hamminkeln, sijaitsee noin 20-kilometrisellä rataosuudella Wesel–Bocholt. Kaupungissa on myös rautatieasemat Hamminkeln-Dingden ja Mehrhoog. Hamminkelnin läpi kulkee moottoritie Bundesautobahn 3. Muita väyliä ovat Bundesstraße 8, 67, 70 ja 473.
Šamsiddin Šohinin piiri

Šamsiddin Šohinin piiri () on hallintopiiri Xatlonin maakunnassa Tadžikistanissa. Sen keskus on Šūroobodin kylä. Piirin pinta-ala on 2 284 neliökilometriä. Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä oli 56 465 asukasta.
Šamsiddin Šohinin piiri rajoittuu lounaassa Mir Sajid Alii Hamadonīn piiriin, lännessä Kūlobin kaupunkiin, luoteessa Mu’minobodin, pohjoisessa Xovalingin ja koillisessa Vuoristo-Badahšanin Darvozin piireihin sekä kaakossa ja etelässä Afganistaniin. Sen maisemaa leimaa 2 500–3 000 metriä korkea Hazrati Šohin vuoristo. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivihiili, suola ja kulta. Ilmasto on vuorilla lauhkea ja laaksoissa subtrooppinen ja kuiva. Kaakkois- ja etelärajalla virtaa Pandž, jonka tärkein sivujoki on Mijonob. Piirissä sijaitsee 197 neliökilometrin laajuinen Daštidžumin luonnonpuisto.
Piirin nimenä oli vuoteen 2016 saakka Šūroobodin piiri. Se jakautuu Daštidžumin, Doğistonin, Langardaran, Nuriddin Mahmudovin, Saritšašman, Šūroobodin ja Tšagamin maalaiskuntiin. Kyliä on 114. Asukkaista 94 prosenttia on tadžikkeja ja 5 prosenttia uzbekkeja.
Šūroobodin kautta kulkee Dušanben, Kūlobin ja Xoruğin välinen maantie. Matkaa alueen pääkaupunkiin Boxtariin on 221 ja Dušanbehen 231 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt puutarhanhoitoon, viljan viljelyyn, karjan- ja mehiläistenhoitoon sekä osittain perunan ja vihannesten viljelyyn. Lisäksi on pienimuotoista kaivos-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Miehistä monet työskentelevät siirtotyöläisinä Venäjällä.
Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulut, lasten musiikkikoulu, kerhotalot, kirjastolaitos, museo, terveyskeskus ja piirisairaala. Matkailijoita houkuttelevat seudun vuoristomaisemat, luonto ja ilmasto. Piirissä on jonkin verran matkailupalveluja.
Pirkko Peltomäki

Pirkko Kaarina Peltomäki (s. 21. maaliskuuta 1939 Alavus) on suomalainen näyttelijä. Hänen roolitehtäviinsä lukeutuu muun muassa Maria musikaalissa "West Side Story" ja Anna Kivivuori draamassa "Täällä Pohjantähden alla".
Elämä ja ura.
Pirkko Peltomäen vanhemmat olivat Matti ja Vieno Peltomäki. Hän avioitui näyttelijä Jarno Hiilloskorven kanssa 1964. Liitto päättyi Hiilloskorven kuolemaan 2025. Peltomäki suoritti Sibelius-Akatemian 1957–1959 ja sen jälkeen Suomen Teatterikoulun 1959–1961. Hän aloitti Tampereen Työväen Teatterissa 1962–1963 ja jatkoi Turun kaupunginteatterissa 1963–1965. Peltomäki siirtyi Helsingin kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli 1965–1989. Hänen uransa jatkui Tampereen Työväen Teatterissa 1989.
Peltomäen rooleja olivat esimerkiksi Anna Kivivuori ("Täällä Pohjantähden alla"), Hedvig ("Villisorsa"), Maria ("West Side Story"), Liisa ("Pohjalaiset"), Olivia ("Loppiaisaatto") ja Lady Anne ("Richard III").
Peltomäen elokuvarooleja ovat Nita Leino elokuvassa "Varjostettua valoa" (1962), jonka ohjasi Jarno Hiilloskorpi. Peltomäki näytteli Eilaa Matti Kassilan komediassa "Äl’ yli päästä perhanaa" (1968) ja Kaarinaa Maunu Kurkvaaran draamassa "Punatukka" (1969). Peltomäellä on myös rooli muun muassa elokuvissa "Kapinoitsijan varjo" (1966), "Luxemburgin kreivi" (1966), "Prinsessa Ruusunen" (1982) ja "Suomalainen lemmenlaiva" (1987).
Ronnie Clayton

Ronald Clayton (5. elokuuta 1934 Preston – 29. lokakuuta 2010) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 177-senttimetrinen. Clayton pelasi Englannin A-maajoukkueessa 35 ottelua.
Clayton edusti seuraurallaan muun muassa 19 vuotta Blackburn Roversia. Hän pelasi vuoden 1958 MM-kilpailuissa yhden ottelun Neuvostoliittoa vastaan. Lopuista hänen maajoukkueotteluistaan 30 tuli ystävyysotteluista ja neljä MM-karsinnoista. Hän toimi kapteenina maajoukkueuransa viidessä viimeisessä ottelussa.
Söngvakeppnin 2023

Söngvakeppnin 2023 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2023. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 132 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin kilpailuun. Kilpailijat julkaistiin 28. tammikuuta.
Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista. Kilpailun sääntöjen mukaan kappaleet tuli esittää semifinaaleissa islanniksi ja finaalissa kielellä, jolla kappale oli tarkoitus esittää kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa. Kummassakin semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista valittiin yleisöäänestyksellä kaksi finaaliin. Semifinaalien jälkeen Islannin yleisradioyhtiö RÚV myönsi vielä yhden villin kortin finaaliin. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi kappaletta superfinaaliin. Superfinaalissa katsojat äänestivät superfinalisteja, ja superfinaalin tulos määräytyi ensimmäisen kierroksen ja superfinaalin yhteistuloksella. Kilpailun voitti Diljá kappaleella "Power".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 18. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 99 000 katsojaa.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 25. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 88 000 katsojaa.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 4. maaliskuuta. Langi Seli &amp; Skuggarnir esitti myös finaalissa kappaleensa islanniksi, loput finalistit esittivät finaalissa kappaleistaan englanninkieliset versiot. Finaalin raadin muodostivat neljä islantilaista ja kuusi ulkomaalaista jäsentä, raatiin kuuluivat Lovísa Elísabet Sigrúnardóttir (Islanti), Jón Ólafsson (Islanti), Jóhann Kristófer Stefánsson (Joey Christ, Islanti), Gugusar (Guðlaug Sóley Höskuldsdóttir, Islanti), Gaute Ormåsen (Norja), Ersin Parlak (Turkki), Ramūnas Zilnys (Liettua), Helena Nilsson (Ruotsi), Ihan Haydar (Tanska) ja Emely Griggs (Australia). Kilpailijoiden lisäksi vierailevina tähtinä finaalissa esiintyivät Systur ja Subwoolfer. Finaalia seurasi keskimäärin 129 000 katsojaa.
Maurice Norman

Maurice Norman (8. toukokuuta 1934 Mulbarton – 27. marraskuuta 2022) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajan pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 186-senttimetrinen. Norman pelasi Englannin A-maajoukkueessa 23 ottelua.
Norman edusti seurauransa ensimmäisen kauden 1954–1955 Norwich Cityä. Vuosina 1955–1966 hän taas pelasi Tottenham Hotspurissa. Norman voitti Tottenham Hotspurin riveissä muun muassa kerran Englannin liigamestaruuden, kahdesti FA Cupin ja kerran Cup-voittajien cupin. Hän oli vaihtopenkillä joukkueensa kaikki neljä ottelua vuoden 1958 MM-kilpailuissa. Hän pelasi joukkueensa kaikki ottelut seuraavissa MM-kilpailuissa.
Peter Brabrook

Peter Brabrook (8. marraskuuta 1937 Greenwich – 10. joulukuuta 2016) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitahyökkääjän pelipaikalla. Hän oli pituudeltaan 179-senttimetrinen. Brabrook pelasi Englannin A-maajoukkueessa kolme ottelua.
Brabrook edusti seuraurallaan muun muassa Chelseaa, West Ham Unitedia ja Leyton Orientia. Hän voitti West Ham Unitedin kanssa kerran sekä FA Cupin että Cup-voittajien cupin. Brabrook pelasi vuoden 1958 MM-kilpailuissa yhden ottelun Neuvostoliittoa vastaan. Loput hänen maajoukkueotteluistaan tulivat ystävyysotteluista.
Christopher Isac Heurlin

Christopher Isac Heurlin (1786–1860) oli ruotsalainen piispa ja valtiomies. Oltuaan ensin Lundin yliopistossa opettajana hän toimi sittemmin opettajana ja pappina. Hänet valittiin 1838 Visbyn hiippakunnan piispaksi, mutta hän luopui virasta 1841. Hänet nimitettiin 1847 Växjön hiippakunnan piispaksi. Hän osallistui merkittävällä tavalla Ruotsin valtiolliseen elämään vuodesta 1828, jolloin hänet valittiin valtiopäiville. Hän oli 1838–1840 valtiosihteerinä kirkollisasiain toimituskunnassa ja 1842–1844 valtioneuvoksena ja kirkollisasiain ministerinä.
Hörl

Hörl on mun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rindsholm

Rindsholm on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 259 asukasta vuoden 2025 alussa.
Rødding (Viborg)

Rødding on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 985 asukasta vuoden 2025 alussa.
Rødkærsbro

Rødkærsbro on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 737 asukasta vuoden 2025 alussa.
Sahl

Sahl on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 305 asukasta vuoden 2025 alussa.
Sjørup

Sjørup on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 270 asukasta vuoden 2025 alussa.
Skals

Skals on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 730 asukasta vuoden 2025 alussa.
Skelhøje

Skelhøje on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 490 asukasta vuoden 2025 alussa.
Sparkær

Sparkær on taajama Viborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 611 asukasta vuoden 2025 alussa.
Suonpäänlampi (Hyvinkää)

Suonpäänlampi on Uudellamaalla Hyvinkäällä Suolijärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Suonpäänlampi on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisessa mäkimaastossa olevaan painaumaan yhdessä Suolammen kanssa. Lampia erottaa toisistaan tasainen ja osittain soistunut laaksonpohja. Läheiset mäet kohoavat 13–19 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Itärantaan laskee ylhäältä avonainen kalliorinne. Sen syvyys on 3,5 metriä eikä sillä ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on autio. Rantaan ei tule tietä tai polkua.
Luontoarvoja.
Natura-alue.
Suonpäänlampi sisältyy Kytäjän-Usmin metsäalueeseen, joka on Metsähallituksen alainen alue ja joka sisältyy Suomen Natura 2000-ohjelmaan (FI0100051, 22,66 km²). Suojelualueeseen kuuluu vain paikallisen Suolammen ranta-alueet vesialueineen, lampien välinen laakso ja Suonpäänlammen länsirannat ja laskuojan alkupään ympäristö.
Vedenlaatu.
Suonpäänlammen vedenlaatua on tutkittu ainakin huhtikuussa ja syyskuussa 1984. Silloin sen happamuustaso oli pH 6,3–6,6, alkaliteetti 0,14–0,20 mmol/l ja vedenväri 90 mg Pt/l ja 140 mg Pt/l. Vesi oli siten humuspitoista ja ruskeaa sekä lievästi hapanta, vaikka vaaraa happamoitumisesta ei vielä ollut. Vaikka lampi on matala, esiintyy siinä happipitoisuuden osalta vaihtelua syvyyden mukaan. Huhtikuussa happipitoisuus (suluissa hapen kylläisyysaste) oli kahden metrin syvyydessä 4,6 mg/l (33 %) ja 2,5 metrin syvyydessä 2,2 mg/l (16 %). Syyskuussa oli happipitoisuus metrin syvyydessä 8,2 mg/l (77 %) ja 2,5 metrin syvyydessä 6,8 mg/l (59 %). Vaihteluista huolimatta happikatoa ei näyttänyt muodostuvan. Kokonaisfosforipitoisuus oli huhtikuussa 44 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja syyskuussa 18 μg/l. Kokonaistyppipitoisuus oli huhtikuussa 1 000 μg/l ja syyskuussa 720 μg/l. Lampi on ilmeisesti mesotrofinen järvi. Erityisesti fosforia on enemmän kuin muissa alueen lammissa. Määrät liittyvät ojituksiin ja alueen metsähakkuisiin. Levätuotannon klorofylli-a-pitoisuus on kuitenkin vain 13 μg/l.
Vesistösuhteet.
Suonpäänlampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03), jonka Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueeseen (21.033) lampi kuuluu. Sen valuma-alue on 17 hehtaaria. Siihen on johdettu neljä metsäojaa ja sen laskuoja alkaa etelärannasta. Oja virtaa ensin itään ja kääntyy viereisen mäen taakse laskevaan laaksoon, joka johtaa 1,3 kilometrin päässä Suolijärven koillisosan Kypärlahteen. Suonpäänlammen vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta 22,8 metriä eli sen keskimääräinen kaltevuus olisi lähes 18 metriä kilometrille.
DIK

DIK (lyhenne sanoista "dokumentation", "information", "kultur") on vuonna 1972 perustettu ruotsalainen korkeakoulutettujen ammattiliitto, joka kuuluu Saco-keskusjärjestöön. Siihen kuuluu muun muassa arkistonhoitajia, kirjastonhoitajia, museovirkailijoita, kustannustoimittajia ja logopedejä.
Edmund Heusinger von Waldegg

Edmund Heusinger von Waldegg (1817–1886) oli saksalainen rautatieteknikko. Hän suunnitteli useita vanhempia saksalaisia rautateitä, teki rautatierakennuksen ja -kaluston alalla parannuksia, kuten veturien epäkeskosäätölaitokseen, sivukäytävät läpikuljettavissa rautatievaunuissa, päällysrakenteita (kiskorakenteita) pää- ja sivuratoja sekä raitioteitä varten. Hän julkaisi useita ammattiteoksia, perusti 1845 alan aikakauskirjan "Organ für die Fortschritte des Eisenbahnwesens", julkaisi 1874-1878 yhdessä useiden muiden ammattilaisten kanssa käsikirjan "Handbuch der speziellen Eisenbahntechnik" (5 osaa) sekä suuren insinöörikäsikirjan "Handbuch der Ingenieurwissenschaften" (2. p. ja ja osia 3:nteen).
Léroksen arkeologinen museo

Léroksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Agía Marínan kaupungissa Léroksen saarella Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo toimii vuonna 1882 valmistuneessa uusklassisessa rakennuksessa kaakkoon kaupungin keskustasta. Sen kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta ajalta bysanttilaiselle kaudelle, mukaan lukien keramiikkaa, figuriineja eli pienoispatsaita, arkkitehtonisia koristeosia, hautakiviä, piirtokirjoituksia, rahoja, mosaiikkeja ja seinämaalausten osia.
Steven Curtis Chapman

Steven Curtis Chapman (s. 21. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen kristillisen nykymusiikin laulaja-lauluntekijä, levytuottaja, kirjailija ja adoptiotoiminnan puolestapuhuja.
Yli neljän vuosikymmenen mittaisella urallaan Chapman on julkaissut yli 20 studioalbumia, saavuttanut yli 50 ykkössijaa kristillisissä radioasemissa ja myynyt yli 16 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti. Hän on kristillisen musiikin historian palkituin artisti, joka on voittanut 60 Dove-palkintoa, viisi Grammy-palkintoa ja yhden American Music Award -palkinnon.
Chapman perusti yhdessä vaimonsa Mary Bethin kanssa Show Hope -järjestön, joka tukee adoptiota ja orpojen hoitoa. Järjestön perustamiseen heitä inspiroi se, että he olivat itse adoptoineet kolme tytärtä Kiinasta. Perhe koki tragedian vuonna 2008, kun heidän nuorin adoptiotyttärensä kuoli kotona ajotiellä sattuneessa onnettomuudessa.
"Newsmax" nimesi Chapmanin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Hegdehaugsveien

Hegdehausgsveien on katu Oslon keskustassa Frognerin kaupunginosassa. Se ulottuu Pilestredetiltä Professor Dahls gatelle, missä se muuttuu Bogstadveieniksi. Kadun alkupäässä on lyhyt kävelykatuosuus. Parkveienin pohjoispuolisella osuudella liikennöi raitiovaunuja.
Megalópolin arkeologinen museo

Megalópolin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Megalópolin kaupungissa Arkadiassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä. Löytöjä on muun muassa antiikin Megalopoliin kaupungista.
Pienikokoinen museo aloitti toimintansa vuonna 1987. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, arkkitehtonisia koristeosia, keramiikkaa ja piirtokirjoituksia. Huomattavia ovat muun muassa Afrodite-patsas sekä khitoniin ja himationiin puetun patsaan torso.
Eugene H. Peterson

Eugene Hoiland Peterson (6. marraskuuta 1932 – 22. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen presbyteeripastori, tutkija, teologi ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten teoksestaan "The Message", puhetavallisesta "Raamatun" käännöksestä, jonka tarkoituksena oli tehdä pyhien kirjoitusten kieli helpommin ymmärrettäväksi nykyajan lukijoille. 
Peterson syntyi Stanwoodissa Washingtonissa ja kasvoi Kalispellissä Montanassa. Hän suoritti pastorin ja raamatullisten kielten tutkinnot ennen kuin perusti Christ Our King Presbyterian Church -kirkon Bel Airissa Marylandissa. Hän toimi pastorina 29 vuotta. Hän painotti seurakunnan elämän syvyyttä kasvun tai markkinointitekniikoiden sijaan. 
Hän on kirjoittanut yli kolmekymmentä kirjaa hengellisestä kasvatuksesta, mukaan lukien teoksia, joissa kritisoidaan amerikkalaisen evankelikaalisuuden yrittäjähenkisyyttä ja puolustetaan antiikin kristillisiin perinteisiin perustuvia pohdiskelevia käytäntöjä. Peterson toimi myöhemmin James M. Houstonin hengellisen teologian professorina Regent Collegessa Vancouverissa ja vaikutti moniin pastoreihin ja tutkijoihin korostamalla pyhien kirjoitusten kerronnallista syvyyttä uskonnonharjoittamisen sijaan.
Vaikka The Message saavutti laajan suosion ja kaupallisen menestyksen, se herätti kritiikkiä raamatuntutkijoiden keskuudessa, koska se poikkesi toisinaan kirjaimellisesta käännöksestä ja saattoi johtaa harhaan lukijoita, jotka eivät olleet perehtyneitä alkuperäisiin teksteihin. Vuoden 2017 haastattelussa Peterson ilmaisi kannattavansa samaa sukupuolta olevien avioliittoja kirkossa, mikä vieraannutti monet konservatiiviset evankelikaalit ja herätti keskustelua hänen suhtautumisestaan perinteisiin oppeihin ihmisen seksuaalisuudesta. 
"Newsmax" nimesi Petersonin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Neápoli Voiónin arkeologinen museo

Neápoli Voiónin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Neápoli Voiónin kaupungissa Lakoniassa Kreikassa. Se esittelee Monemvasián kunnan alueelta eli Maléan niemimaalta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Neápoli Voiónin arkeologinen museo toimii 1950-luvulla tehdyssä kaksikerroksessa rakennuksessa, joka on toiminut aiemmin muun muassa kouluna. Museon kokoelmat saivat alkunsa Néapolin arkeologisena kokoelmana vuonna 1968. Ne siirrettiin nykyiseen museorakennukseen vuonna 2010. Museo sijaitsee kaupungin itälaidalla.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä prossikaudelta 2000-luvulta eaa. myöhäiselle roomalaiselle kaudelle saakka. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, piirtokirjoituksia, hautakiviä, keramiikkaa ja pieniä taide-esineitä.
Museon esittelemiä kohteita ovat muun muassa Pavlopétrin esihistoriallinen asutus, Ágios Geórgioksen mykeneläiset haudat, antiikin ajan kaupungit Asopos, Boia, Epidauros Limera, Kyfanta ja Zaraks, sekä Apollon Hyperteleataksen pyhäkkö. Museo esittelee myös yleisesti Maléan niemeä sekä myös sen edustalla olevaa Kytheran saarta. Kokoelman esitysjärjestys seurailee Pausaniaan matkaa alueella 100-luvulla jaa., alkaen luoteisosasta ja päättyen koillisosaan.
Carl Hallendorff

Carl Jakob Herman Hallendorff (5. marraskuuta 1869 Rappestad – 28. huhtikuuta 1929 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja poliitikko. Hän oli Tukholman kauppakorkeakoulun rehtori sekä valtio-opin ja taloushistorian professori. Vuosina 1914–1917 Hallendorff oli kansanedustaja valtiopäivien toisessa kamarissa. Hän edusti oikeistoa. Historioitsijana Hallensdorff erikoistui Ruotsin 1800-luvun ulkopolitiikkaan ja pankkien historiaan.
Allan Bohlin

Karl Allan Clarence Bohlin (5. marraskuuta 1907 Tukholma – 23. tammikuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi kymmenissä elokuvissa vuosina 1934–1956.
Pávlos ja Alexándra Kanellopoúloksen museo

Pávlos ja Alexándra Kanellopoúloksen museo () on museo Ateenassa Kreikassa. Se esittelee kreikkalaista taidetta esihistorialliselta ajalta nykyaikaan.
Historia ja rakennus.
Kanellopoúlosten museo perustettiin vuonna 1976 tarkoituksenaan tarjota tilat Pávlos Kanellopoúloksen ja Alexándra Kanellopoúloun yksityiskokoelmalle, joka lahjoitettiin Kreikan valtiolle vuonna 1972. Museo toimii Michaléasin kartanossa, joka sijaitsee Plákan kaupunginosassa Akropoliin pohjoisrinteessä Aretoúsas- ja Theorías-katujen välissä. Kartano on rakennettu vuonna 1884, ja se oli alun perin arkkitehti Ioánnis Michaléasin koti. Rakennus on kolmikerroksinen ja edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Museota laajennettiin vuonna 2010 lisäämällä siihen uusi siipi, mikä kaksinkertaisti sen näyttelytilat.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu kreikkalaista taidetta esihistorialliselta ajalta nykyaikaan. Kokoelmat on järjestetty aikajärjestyksessä ja teemoittain. Uusi siipi pitää sisällään kokoelmat esihistorialliselta roomalaiselle kaudelle, ja vanha osa kokoelmat myöhäisantiikin varhaiselta kristilliseltä kaudelta jälkibysanttilaiselle kaudelle sekä nykytaiteen.
Donald Miller

Donald Miller (s. 12. elokuuta 1971) on yhdysvaltalainen kirjailija, puhuja ja yrittäjä, joka tunnetaan parhaiten muistelmateoksestaan "Blue Like Jazz" (2003). Teos on "New York Timesin" bestseller. Teoksessa Miller tarkastelee epäsäännöllisiä kokemuksiaan kristillisestä uskosta, yhteisöstä ja itsetutkiskelusta henkilökohtaisten anekdoottien kautta.
Hänen kirjoituksensa saivat huomiota evankelisten ja laajemman hengellisen lukijakunnan keskuudessa niiden toisinajattelevan tyylin vuoksi, joka poikkesi perinteisistä opillisista kertomuksista. Kirjasta tehtiin vuonna 2012 elokuvasovitus. Miller toimii toimitusjohtajana StoryBrand-yrityksessä.
Myöhemmät teokset, kuten "Scary Close" (2015) ja "Business Made Simple" (2021), heijastavat siirtymää hengellisyydestä pragmaattisiin neuvoihin johtajuudesta korostaen selkeyden merkitystä elämässä. Merkittävä kiista syntyi vuonna 2014, kun Miller totesi julkisesti, että perinteiset kirkolliset jumalanpalvelukset harvoin helpottivat hänen hengellistä yhteyttään Jumalaan. Tämä aiheutti vastalauseita evankelisten johtajien keskuudessa, jotka pitivät sitä yhteisöllisen palvonnan ja opillisen sitoutumisen heikentämisenä. Puolustajat arvostivat sen rehellisyyttä uskonnollisten käytäntöjen yksilöllisyydestä.
"Newsmax" nimesi Millerin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Bohlin

Bohlin on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Ródoksen akvaario

Ródoksen akvaario () on yleisöakvaario Ródoksen kaupungissa Ródoksen saarella Kreikassa.
Historia ja rakennus.
Ródoksen akvaario toimii Ródoksen hydrobiologisen aseman rakennuksessa, joka on rakennettu vuosina 1934–1935 saaren italialaisvallan aikana. Vuodesta 1963 hydrobiologinen asema toimii Kreikan merentutkimuskeskuksen alaisuudessa. Se on tutkimuskäytössä, ja siellä toimii museo ja akvaario. Laitoksen tehtävänä on meribiologinen tutkimus ja lajien suojelu. Akvaarion rakennus edustaa arkkitehtuuriltaan art deco -tyyliä ja on suojeltu.
Kokoelmat.
Rodoksen akvaario koostuu 13 suuresta ja 15 pienemmästä altaasta, joissa esitellään Välimeren mereneläviä, kuten merikilpikonnia, delfiinejä, haita, hylkeitä, nilviäisiä, rapuja ja merisiilejä. Altaat on rakennettu sementistä, ja niiden pohjat on päällystetty hiekalla, pikkukivillä ja koralleilla; vesi on suodatettua merivettä. Rakennuksessa on myös suuri maanalainen tila, jota käytetään lajien säilyttämiseen tai erityishoitoa tarvitsevien eläinten hoitoon.
Akvaarion yhteydessä toimiva meri- ja luonnontieteellinen museo esittelee täytettyjä merieläimiä, kuten delfiinejä, haita ja merikilpikonnia. Sen harvinaisin esine on 2000 vuotta vanha hylkeen luuranko, joka löydettiin ihmisen haudasta ja kertoo eläimen erityisestä asemasta.
Schimatárin arkeologinen museo

Schimatárin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Schimatárin kaupungissa Boiotiassa Kreikassa. Se esittelee seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä. Löytöjä on erityisesti antiikin Tanagran kaupungista.
Historia ja rakennus.
Schimatárin arkeologinen museo rakennettiin alusta alkaen museokäyttöön vuosina 1890–1904, mikä tekee siitä Boiotian vanhimman museon. Museo suljettiin vuonna 1986 ja avattiin uusittuna syyskuussa 2006. Museossa on viisi näyttelysalia. Lisäksi näyttelyä on myös muun muassa käytävällä sekä ulkotiloissa museon pihalla.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Museo esittelee erityisesti antiikin Tanagran kaupungin hautausmailta tehtyjä löytöjä, kuten niin kutsuttuja tanagralaisia pienoispatsaita. Löytöjä on myös muista kohteista eri puolilta Kaakkois-Boiotiaa.
Eteishalli antaa yleiskuvan Tanagran kaupungista ja sen alueesta, myyteistä, kulttikeskuksista, hautaustavoista ja arkeologisten tutkimusten historiasta. Varsinaisista näyttelysaleista ensimmäinen on omistettu esihistorialliselle, toinen arkaaiselle, kolmas klassiselle, neljäs hellenistiselle ja viides roomalaiselle kaudelle.
Esihistoriallisen ajan löytöihin lukeutuvat muun muassa maalatut larnaksit, savifiguurit, astiat ja korut Tanagran alueen haudoista sekä kiveen kaiverrettu laivakuvaus Avlídan rannikolta. Arkaaisen kauden sali sisältää yksinomaan Tanagran hautausmailta peräisin olevia esineitä, kuten hautamuistomerkkejä, figuriineja ja saviastioita. Klassisen kauden salissa on hautareliefejä, hautaesineitä ja muun muassa kivipaasi, jossa on piirtokirjoituksena niiden tanagralaisten sotilaiden nimet, jotka kaatuivat Delionin taistelussa.
Hellenistisen kauden sali esittelee Tanagran kaupungin säätämiä asetuksia, erilaisia hautamuistomerkkejä sekä haudoista löydettyjä kuuluisia tanagralaisia pienoispatsaita, astioita ja pientavaroita. Mukana on myös kopio tärkeästä piirtokirjoituksesta, jonka alkuperäiskappale on Louvressa. Roomalaisen kauden salissa on erilaisia hautamonumentteja, muun muassa pappeja ja jumalhahmoja esittäviä reliefejä, suuren miespatsaan torso ja karyatidi. Lisäksi esillä on hautalöytöjä ja kaupallisten rakennusten jäänteitä Delionista sekä kaksi merkittävää piirtokirjoitusta, joista toinen koskee Sarapeia-juhlia ja toinen on asevelvollisten luettelo.
Käytävätiloissa on esillä veistoksia, kuten kaksi marmorista Afroditen patsasta, koiraveistos ja pieni hermi. Ulkotiloissa on esillä hautakiviä, rakennusten koristeosia ja kristillisen ajan piirtokirjoituksia.
Sondre Justad

Sondre Justad (s. 15. lokakuuta 1990 Henningsvær) on norjalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on kotoisin Lofooteilta ja laulaa paikallisella murteella. Myös laulujen aiheissa on usein innoitusta Pohjois-Norjan luonnosta sekä hänen omasta kasvuympäristöstään. Justadin läpimurtohitti oli ”Nu har du mæ” vuonna 2014. Seuraavana vuonna hänen ”Riv i hjertet” oli norjalaisten radiokanavien soitetuin kappale.
Glennon Doyle

Glennon Doyle (s. 20. maaliskuuta 1976 Burke, Virginia) on yhdysvaltalainen kirjailija, puhuja ja aktivisti. Hänen kirjoitukset keskittyvät henkilökohtaiseen toipumiseen syömishäiriöistä ja päihteiden väärinkäytöstä, perhe-elämään ja itsemääräämisoikeuden puolustamiseen.
Hänen läpimurtoteoksensa "Carry On, Warrior" (2013) kertoo hänen taisteluistaan bulimiaa ja alkoholsmia vastaan. Hän saavutti raittiuden 26-vuotiaana ja ryhtyi myöhemmin opettajaksi ennen Momastery-blogin perustamista.
Doyle avioitui Craig Meltonin kanssa vuonna 2002, ja he saivat kolme lasta. Hän dokumentoi heidän sovintonsa Meltonin uskottomuuden kirjassa "Love Warrior" (2016). Pari erosi myöhemmin samana vuonna, minkä jälkeen Doyle aloitti suhteen jalkapalloilija Abby Wambachin kanssa ja avioitui tämän kanssa vuonna 2017.
Hänen vuonna 2020 julkaistu kirjansa "Untamed" nousi "New York Timesin" bestseller-listan ykköseksi yli kolmen miljoonan myydyn kappaleen myynnillä ja vakiinnutti hänen asemansa naisten voimaannuttamisen merkittävänä äänenä. Doyle juontaa yhdessä Wambachin ja sisartensa kanssa podcastia "We Can Do Hard Things" ja perusti Together Rising -järjestön, joka auttaa kriisissä olevia naisia ja lapsia.
"Newsmax" nimesi Doylen 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Çilov

Çilov on Azerbaidžanille kuuluva saari Kaspianmerellä. Se sijaitsee Apšeronin niemimaan edustalla, noin 55 kilometriä pääkaupunki Bakusta itään.
Saaren asukasluku on 1 692 (2015). Tämä väestö jakautuu saaren kolmeen kylään, ja kunnan nimi on Çilov-Neft Daşları. Saaren palveluihin kuuluu muun muassa moskeija, vedenpuhdistamo, terveyskeskus, päiväkoti ja koulu.
Maantiede.
Çilovin saari sijaitsee noin 25 kilometrin päässä Apšeronin niemimaan itäkärjestä Kaspianmerellä, noin 55 kilometrin päässä Bakusta. Hallinnollisesti Çilovin saari kuuluu Bakun kaupunkiin, Pirallahın piiriin. 
Saari on 3,3 km leveä ja 4,5 km pitkä. Se on epäsäännöllisen muotoinen, koska siellä on useita niemiä ja lahtia. Saaren korkein kohta on 8 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren pinta-ala on 11,2 km2.
Douglas Coe

Douglas Evans Coe (20. lokakuuta 1928 – 21. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen evankelinen johtaja. Hän johti kristillistä Fellowship Foundationia, joka keskittyi rakentamaan Raamatun periaatteisiin perustuvia henkilökohtaisia suhteita poliittisten, sotilaallisten ja liike-elämän johtajien kesken maailmanlaajuisesti.
Coe nousi järjestön johtoon vuonna 1969 perustaja Abraham Vereiden jälkeen. Hänen johdollaan Fellowship laajensi vaikutusvaltaansa korostamalla julkisen evankelioinnin sijaan hienovaraista hengellistä mentorointia, ideologisten erimielisyyksien yli ulottuvaa mentorointia pienryhmissä ja kansainvälistä toimintaa. Hän muutti vuonna 1953 aloitetun vuotuisen kansallisen rukousaamisaissen Yhdysvaltain presidenttien ja ulkomaisten arvohenkilöiden osallistumaksi keskeiseksi tapahtumaksi. Samalla hän inspiroi yli 200 maassa vastaavia kokoontumisia edistämään juutalais-kristillisiin arvoihin perustuvaa eettistä hallintoa.
Coeta kutsuttiin ”salaiseksi Billy Grahamiksi”, koska hän ohjasi vaikutusvaltaisia henkilöitä. Hänen ponnistelunsa ulottuivat lähes jokaiseen maahan. Vaikka Coe sai kiitosta yhteistyökumppaneiltaan kulttuurien välisen sovinnon edistämisestä, hänen hillitty toimintatapansa herätti kritiikkiä, jossa häntä syytettiin liiallisesta salailusta.
"Time" nimesi Coen 25 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2005.
4794 Bogard

4794 Bogard (1988 SO2) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
4795 Kihara

4795 Kihara (1989 CB1) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
4796 Lewis

4796 Lewis (1989 LU) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella asteroidi on läpimitaltaan todennäköisesti – . Asteroidin pyörähdysaika akselin ympäri on ja se on spektrityypiltään V-luokkaa (SMASSII).
4797 Ako

4797 Ako (1989 SJ) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
4798 Mercator

4798 Mercator (1989 SU1) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .