Erkki Kivijärvi

Kaarle Erkki Kivijärvi (24. syyskuuta 1882 Oulu – 20. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja lehtimies. Päätyönsä hän teki Helsingin Sanomien toimittajana ja toimitussihteerinä.
Elämä ja ura.
Lapsuus ja nuoruus.
Erkki Kivijärven vanhemmat, oululainen tervakauppias Karl Kivijärvi ja Majken (o.s. Nybergh) edustivat suomenmielistä porvarissäätyä, ja Kivijärvikin aloitti koulunkäyntinsä suomenkielisessä Rosendahlin-Westerlundin valmistavassa koulussa. Oulun suomalaiseen klassilliseen lyseoon hän siirtyi 1893, vajaa vuosi isän varhaisen kuoleman jälkeen. Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1901 Kivijärvi kirjoittautui Helsingin yliopistoon opiskelemaan kieliä, kansantaloutta ja filosofiaa. Vuonna 1904 hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja paria vuotta myöhemmin maisteriksi. Kivijärvi oli sitten toimittajana Hämeenlinnassa ja Tampereella kunnes hänestä tuli 1906 Helsingin Sanomien toimitussihteeri ja tässä työssä hän oli sitten muutamia välivuosia lukuunottamatta kuolemaansa saakka. Kivijärvi oli välillä vuosina 1908–1912 ohjaajana ja teatterinjohtajana Maaseututeatterissa Viipurissa.
Erkki Kivijärven ensimmäinen puoliso 1905–1925 oli Gertrud Alice Frisell. Kauppaneuvos Kai Kivijärvi oli heidän poikansa. Erkki Kivijärven toinen puoliso vuodesta 1926 oli laulaja Laura Havu.
Erkki Kivijärvi kuoli tammikuussa 1942 Helsingissä sydänkohtaukseen 59-vuotiaana.
Monipuolinen kulttuuripersoona.
Erkki Kivijärvi kirjoitti Suomen luetuimpiin lehtiin ja toimi lukuisten albumien ja kulttuurilehtien avustajana. Näkyvimmän osan urastaan hän teki arvostettuna teatterikriitikkona, jolla oli perusteellinen tuntuma teatterimaailmaan. Kritiikkien ohella hän kirjoitti muun muassa "Näyttämöoppaan seuranäyttämölle" (1913) ja henkilökuvan "Adolf Lindforsista" (1923) sekä kahdeksan kokoillan näytelmää. Käytännön kokemusta teatterimaailmasta Kivijärvi sai vuosina 1908-1912 toimiessaan Viipurin maaseututeatterin johtajana.
Erkki Kivijärvi piti myös lausuntoiltoja ja hän oli tunnettu erityisesti ruotsalaisen Gustaf Frödingin runojen tulkitsijana.
Kivijärvi tunnettiin myös pakinoitsijana. Helsingin Sanomien maanantaikirjeissä hän esitteli kepeän henkevään tyyliinsä milloin kirjallisuuden klassikoita, milloin Ruotsin elinkeinoelämää. Suomen Kuvalehteen hän kirjoitti taas nimimerkillä Bagheera ja neuvoi "Saako? Sopiiko?" -palstallaan tapakulttuurin taitoja: minkälainen kravatti piti missäkin puvussa olla ja mitä viinejä milloinkin tuli juoda.
Tervaporvarin poika.
Miltei kaikissa Kivijärven romaaneissa on omaelämäkerrallisia piirteitä kotikaupungista Oulusta. Romaani "Tervaporvari" (1933) ajoittuu Oulun tervakaupan mahtivuosiin 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Se kuvaa haaparantalaisen puusepän pojan Karlin urakehitystä konttoristista itsenäiseksi tervaporvariksi, jolla on oma kauppatalo Torikadulla. Karlin yritteliäisyys ja eteenpäin pyrkivä asenne kytkeytyvät osaksi 1930-luvun suomalaisen kaunokirjallisuuden aihemaailmaa, joka tähdensi perinteen ja jatkuvuuden sekä työn ja sitkeyden merkitystä.
Toinen Kivijärven romaanien keskeinen miljöö on vuosisadan alun Helsinki. Pääkaupunkiin sijoitettu "Painomuste ja punaviini" (1930) kuvailee 1920-luvun politiikan ja seurapiirien tapahtumia miljöönään sanomalehden toimitus. Lehden esikuvana on mitä ilmeisimmin Helsingin Sanomat, jossa kirjailija itse oli toimitussihteerinä.
Tuotanto.
Muita teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Bagheera":
Aiheesta muualla.
 Luettelo Erkki Kivijärven kirjoittamista lehtiartikkeleista