tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Melanesian tähden ritarikunta

Melanesian tähden ritarikunta () on papuauusiguinealainen ritarikunta, joka perustettiin 16. syyskuuta 2005. Kunnianosoitusta myönnetään Papua-Uuden-Guinean tai muun Oseanian, erityisesti Melanesian, hyväksi millä tahansa alalla tehdyistä inspiroivista ja poikkeuksellisita ansioista tai vähäpätöisimmistä, mutta pitkäjänteisistä (väh. 15 vuotta) ansioista.
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Papua-Uuden-Guinean kunniamerkkien keskenäisessä järjestyksessä Melanesian tähden ritarikunta sijoittuu Logohun ritarikunnan suurristin alapuolelle, mutta sen muiden luokkien yläpuolelle.
María Emilia Islas

María Emilia Islas Gatti (18. huhtikuuta 1953 Montevideo – kadonnut 27. syyskuuta 1976) oli uruguaylainen vasemmistolainen aktivisti, joka katosi Buenos Airesissa Argentiinassa 27. syyskuuta 1976. Hänet on myöhemmin katsottu pakotetun katoamisen uhriksi.
Elämä ja poliittinen toiminta.
Islas syntyi Ramón Islasin ja ihmisoikeusaktivisti María Ester Gattin tyttärenä. Hän varttui Cordónissa ja toimi Resistencia Obrero Estudiantil -järjestössä sekä Uruguayn anarkistisessa liitossa. Islas joutui pidätetyksi toimintansa johdosta Uruguayssa vuonna 1971. Hän aloitti kouluttautumisen opettajaksi. Marraskuussa 1973 Islas meni naimisiin Jorge Zaffaronin kanssa. Vuodenvaihteessa 1974–1975 pariskunta pakeni Buenos Airesiin. Islas oli ollut määrä pidättää Uruguayssa uudemman kerran, mutta häntä ei ehditty tavoittaa. Hänen tyttärensä Mariana syntyi 22. maaliskuuta 1975.
Vuonna 1975 Islas oli miehensä kanssa mukana perustamassa Partido por la Victoria del Pueblo -nimistä puoluetta.
Katoaminen.
Islasin mies siepattiin kotimatkallaan 27. syyskuuta 1976. Hänet pakotettiin kotiinsa odottamaan vaimonsa ja 18-kuukautisen tyttärensä saapumista. Islasin saavuttua lapsensa kanssa siviiliasuiset, mutta aseistautuneet hyökkääjät veivät koko perheen salaiseen Automotores Orletti -pidätyskeskukseen. Hyökkääjät harjoittivat perheen asunnossa ryöstelyä ja ilkivaltaa. Osallisina oli sekä Argentiinan että Uruguayn joukkoja.
Myöhemmissä selvityksissä Islasin on katsottu joutuneen kidutuksen uhriksi. Katoamisia tutkineen komission raportissa vuonna 2003 pääteltiin, että Islas todennäköisesti siirrettiin 5. tai 6. lokakuuta 1976 tuntemattomaan kohteeseen, minkä jälkeisiä havaintoja hänestä ei ole. Argentiinan tiedustelun upseeri Miguel Ángel Furci otti Mariana-tyttären omaan perheeseensä ja antoi tälle nimen Daniela Romina Furci. Likaisen sodan jälkeen Furci vei tytön Paraguayyn. Tytär sai lopulta vanhan henkilöllisyytensä takaisin kesäkuussa 1992. Mariela Salaberry julkaisi tapahtumista kirjan "Mariana: tu y nosotros" (1993).
Ferrari Daytona

Ferrari Daytona tai valmistajan mallinumeroinnilla 365 GTB/4 coupé ja 365 GTS/4 cabriolet, on kaksipaikkainen grand tourer, jota Ferrari valmisti vuosina 1968–1973. Pininfarinan suunnittelija Leonardo Fioravantin muotoilema auto esiteltiin vuoden 1968 Pariisin autonäyttelyssä korvaamaan 275 GTB/4-malli. 365 GTS/4 cabriolet-malli esiteltiin vuoden 1969 Frankfurtin autonäyttelyssä.
Ferrarin mukaan auton valmistusmäärät olivat 1 284 kappaletta 365 GTB/4-berlinetta/coupé-mallia ja 122 kappaletta 365 GTS/4-spider/cabriolet-mallia. Koska spider-avoversio oli erittäin suosittu Yhdysvaltojen markkinoilla, niin varsinkin 1980-luvulla suuri määrä coupé-malleja muutettiin koripajoissa avomallisiksi.
Ferrarin mukaan 365-mallin "Daytona"-nimi on median antama epävirallinen nimi, joka viittaa Ferrarin 330 P3/4, 330 P4 ja 412 P autojen kolmoisvoittoon vuoden 1967 24 tunnin Daytona-kilpailussa.
Daytonan seuraajaksi tuli keskimoottorinen 365 GT4 Berlinetta Boxer vuonna 1973.
Tekniset tiedot.
Daytona on rakenteeltaan perinteinen etumoottorinen ja takavetoinen auto. Tipo 251 nimellä tunnettu 4 390 kuutioinen moottori kehitettiin aikaisemmassa 275 GTB4-mallissa käytetystä 60° sylinterikulmaisesta Colombo V12-moottorista.
Kahdella sylinterinkannen yläpuolella olevalla nokka-akselilla varustetussa DOHC-moottorissa on 2 venttiiliä per 365 cm³ sylinteri. Moottorissa on kuusi kaksikurkkuista Weber 40 Dcn/20-kaasutinta tai vaihtoehtoisesti 40 mm Solex kaksoiskaasuttimet. Puristussuhteella 9,3:1 se tuottaa 259 kW (352 PS; 347 hv) / 7500 rpm
ja enimmäisvääntöä 431 Nm / 5500 rpm.
Daytonan huippunopeus on 280 km/h ja kiihtyvyys 0-60 mph (97 km/h) 5,4 sekuntia.
Viisivaihteinen transakseli-tyyppinen manuaalivaihteisto on asennettu taakse optimaalisen painonjakauman saavuttamiseksi, ja pyörien erillisjousituksessa on kolmiotukivarret ja kierrejouset.
Muotoilu.
Aiemmin Ferrari Dinon muotoilutiimissä työskennellyt Pininfarinan suunnittelija Leonardo Fioravanti vastasi 365 GTB4:n muotoilusta. Siinä siirryttiin Ferrarin perinteisistä pyöristetyistä muodoista kohti nykyaikaisempaa, teräväreunaista ilmettä.
Auton kori on terästä, mutta konepelti, ovet ja takaluukku ovat alumiinia. Myöhemmissä vuosimalleissa siirryttiin 
yhdysvaltalaisten turvallisuusmääräysten vuoksi teräksisiin oviin.
Ensimmäisissä Daytonoissa oli kiinteät ajovalot akryylilasisuojuksen takana. Yhdysvaltalainen turvallisuusmääräys, joka kielsi ajovalosuojukset, johti vuonna 1971 siirtymiseen esiin nouseviin kaksoisajovaloihin.
Mönkijät

Mönkijät (tunnetaan myös nimellä Väristyksiä 2; ) on suoraan videolle julkaistu yhdysvaltalainen kauhukomedia vuodelta 1996, joka on jatkoa vuoden 1990 elokuvalle "Väristyksiä". Elokuvan on ohjannut S. S. Wilson ja sen pääosassa näyttelee edellisestä elokuvasta tuttu Fred Ward.
Juoni.
Vuosia myöhemmin ensimmäisen elokuvan tapahtumista Earl Bassett (Fred Ward) ylläpitää strutsitilaansa huonolla menestyksellä. Pian häneen ottaa yhteyttä Carlos Ortega (Marcelo Tubert), joka palkkaa hänet tuhoamaan edellisestä elokuvasta tutut jättiläismadot, jotka niittävät kuolemaa meksikolaisella öljykentällä. Earl hankkii aseellista apua vanhalta tutultaan Burt Gummerilta (Michael Gross), joka saapuu paikalle mukanaan varteenotettava ase- ja räjähdearsenaali. Tehtävä kuitenkin mutkistuu, kun vastassa onkin täysin uudenlaisia olentoja kuin mitä Earl on aiemmin kohdannut.
Luxor (yritys)

Luxor AB oli ruotsalainen elektroniikkateollisuusyritys, joka valmisti Luxor-merkkisiä radio- ja televisiovastaanottimia Ruotsin Motalassa. Parhaimmillaan 1970-luvulla joka kolmas Ruotsissa myyty televisiovastaanotin oli Luxor-merkkinen. Suomalainen Nokia osti Luxorin Ruotsin valtiolta 1983 samassa yhteydessä kun hankki omistukseensa suomalaisen Saloran ja pyrki näin merkittäväksi toimijaksi televisioteollisuudessa. Salora-Luxor-ryhmä olikin suurimmillaan Euroopan kuudenneksi suurin tv-valmistaja. Vuonna 2006 Luxor-tuotemerkki siirtyi turkkilaisen Vestelin omistukseen.
Vetelin-Halsuan helluntaiseurakunta

Vetelin-Halsuan helluntaiseurakunta on Vetelissä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1980. Seurakunnan pastorina toimii Gideon Waljus. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Vetelin keskustassa Kustintiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva päiväkokousten lisäksi lähetystyö, kuorotoiminta ja nuorisotyö. Seurakunta ylläpitää myös kristillistä leiri- ja toimintakeskus Majakkaa.
Seurakunnan tilaisuuksia lähetetään muun muassa TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Toholammin helluntaiseurakunta

Toholammin helluntaiseurakunta on Toholammilla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1985. Seurakunnan pastorina toimii Karen Hagqvist. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Toholammin keskustassa Lestintiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva jumalanpalvelusten lisäksi sanan ja rukouksen iltoja sekä kerhoja lapsille.
Historia.
Helluntaiherätys saapui Toholammille hieman myöhemmin kuin muuhun Lestijokilaaksoon. Ensimmäisen kerran helluntailaisia saarnaajia oli Toholammilla vuonna 1938, kun Lestijärvelle matkannut saarnaaja pysähtyi Sykäräisissä. Liike saapui pysyvämmin paikkakunnalle Lestijärveltä vuonna 1952. Kesällä 1953 järjestettiin ensimmäiset kastejuhlat Kirkkojärven rannassa, jossa saarnasi myöhemmin tunnettuun maineeseen noussut Niilo Yli-Vainio. 
Toholammin helluntiaseurakunta perustettiin talvella 1985. Aikaisemmin Sykäräisten helluntailaiset kuuluivat Lestijärven helluntaiseurakuntaan ja Kotilan helluntailaiset Kälviän helluntaiseurakuntaan.
Warren Zaïre-Emery

Warren Marie Jean-Pierre Zaïre-Emery (s. 8. maaliskuuta 2006 Montreuil) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2023.
Seurajoukkueura.
Zaïre-Emery aloitti pelaamisen FCM Aubervilliersissä ja siirtyi vuonna 2014 Paris Saint-Germainin junioreihin. Hän pelasi PSG:n edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2022–2023. Tuolloin hän pelasi 26 Ligue 1 -ottelua ja teki maalin helmikuussa Montpellieriä ja Monacoa vastaan. Hän pelasi Ranskan cupissa kaksi ja Mestarien liigassa kolme ottelua. PSG voitti Ranskan liigan ja karsiutui sekä Ranskan cupissa että Mestarien liigassa neljännesvälierissä. Kaudella 2023–2024 Zaïre-Emery pelasi Ligue 1:ssä 26 ottelua ja teki maalin loka-marraskuussa peräkkäisissä otteluissa Brestiä ja Montpellieriä vastaan. PSG voitti jälleen liigamestaruuden, ja joukkueen voittamassa Ranskan cupissa Zaïre-Emery pelasi viisi ottelua, muun muassa täydet minuutit loppuottelussa Lyonia vastaan. Hän oli myös voittamassa tammikuussa Ranskan supercupia. Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua ja teki alkulohkossa maalin PSG:n sittemmin välierissä pudottanutta Borussia Dortmundia vastaan.
Zaïre-Emery voitti kaudella 2024–2025 PSG:ssä Ranskan liigan, cupin ja supercupin sekä Mestarien liigan. Ligue 1:ssä hän pelasi 29 ottelua ja teki maalin elokuussa Montpellieriä vastaan. Ranskan cupissa pelaamissaan viidessä ottelussa hän viimeisteli yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi 13:ssa ottelussa, joista kuudessa hän oli avauskokoonpanossa. Loppuottelussa Interiä vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. Hän teki maalin liigavaiheen ottelussa Atlético Madridia vastaan.
Maajoukkueura.
Zaïre-Emery on pelannut useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2022. Hän pelasi lopputurnauksessa Ranskan kaikki kuusi ottelua ja teki maalin alkulohkossa Bulgariaa sekä välierässä Portugalia vastaan. Hän epäonnistui maalinteossa puolivälierän Saksaa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa ensimmäisenä laukojana, mutta Ranska voitti kisan oltuaan kahden laukojan jälkeen tappiolla maalein 0–2. Myös välierä Portugalia vastaan ratkesi rangaistupotkukilpailuissa, ja siinä Zaïre-Emery ei kuulunut joukkueensa kuuden laukojan joukkoon.
Zaïre-Emery pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan ja teki kolmannen joukkueensa 14 maalista. Hänet vaihdettiin loukkaantumisen vuoksi pois kentältä jo 20. peliminuutilla. Hän pelasi maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Saksaa ja kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän kuului Ranskan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Hän on pelannut kesäkuun 11. päivään 2025 mennessä seitsemän A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Muuta.
Warren Zaïre-Emeryn isä Franck Emery pelasi jalkapalloa Ranskan Ligue 2:ssa. Hänen äidinäitinsä on kotoisin Martiniquelta.
Kaustisen helluntaiseurakunta

Kaustisen helluntaiseurakunta on Kaustisella toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1990. Seurakunnan pastorina toimii Marko Kulpakko. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kaustisen keskustassa Kaustintiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukousiltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö sekä lähetystyö Venäjän Karjalassa. Lisäksi seurakunta tukee lähetystyötä Bosniassa ja pitää kirpputoria.
Historia.
Kaustisen helluntaiseurakunta on perustettu 16. kesäkuuta 1990. Tätä ennen helluntailaiset ovat kuuluneet Kokkolan, Evijärven, Ullavan ja Vetelin helluntaiseurakuntiin. Kaustisella toimi ennen seurakuntaa rukouspiiri Vetelin helluntaiseurakunnan alaisuudessa. 
Kaustisen helluntaiseurakunnan pastoreina ovat historian aikana toimineet Antti Nikula, Heikki Järvi, Teuvo Tikkanen, Leo Mäkinen, Janne Harjukoski, Raimo Tikka ja Marko Kulpakko.
Toiminta.
Seurakunta on järjestänyt kansanmusiikkijuhlien aikana festariaktioita. Musiikilla on ollut vahva rooli seurakunnan elämässä ja seurakunta on järjestänyt musiikkipainotteisia evankelioivia tilaisuuksia.
Seurakunnan lähetystyö on suuntautunut alusta lähtien Venäjän Karjalaan, jossa seurakunta on pitänyt vuodesta 1997 alkaen lasten ja nuorten leirejä yhdessä Karjala Mission kanssa. Seurakunta on tukenut myös Karjalan Raamattu-instituutin työtä. Nykyisin lähetystyön painopisteenä on Itä-Euroopan romanityö, Israel-työ sekä paikallinen evankeliointi. Seurakunta toimii lähettäjäseurakuntana Janne ja Anne Harjukoskelle Balkanin alueella.
Seurakunta on järjestänyt lisäksi suuria yleisömääriä kerännyttä Superviikonloppua sekä nuorteniltoja. Monet Kaustisen musiikkilukion opiskelijoista ovat osallistuneet seurakunnan nuorisotyöhön.
Toimitilat.
Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kaustisen ydinkeskustassa Kappelin liikekeskuksessa. Tilat on saneerattu seurakunnan käyttöön ja remontoitu vuonna 2016. Alakerrassa toimii helluntaiseurakunnan kirpputori. Seurakunnan ensimmäisenä kokoontumispaikkana ennen nykyisiä tiloja toimi Säästöpankin kerhohuone.
Samara (täsmennyssivu)

Samara voi tarkoittaa seuraavia:
Someron helluntaiseurakunta

Someron helluntaiseurakunta on Somerolla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1963. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Someron keskustassa Sepäntiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva ehtoollis- ja päivätilaisuudet, sanan ja rukouksen illat sekä kuorotoiminta ja leirit. Lisäksi seurakunssa toimii naisten talkootupa. Seurakunta tekee lähetystyötä Laosissa.
Historia.
Vapaiden suuntien toiminta Somerolla alkoi 1930-luvulla. Somerolainen Eero Siren pyysi Helsingin Saalem-seurakuntaa lähettämään Somerolle evankelistoja. Ensimmäinen somerolainen evankelista oli 1930- ja 1940-luvuilla toiminut Naima Kiuru. Karjalan siirtolaisena paikkakunnalle tullut Heikki Tonder aloitti julistustyön paikkakunnalla ja hänen aikanaan perustettiin rukouspiiri. Ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin Kirkkojärven rannalla vuonna 1946. Helluntailaiset pitivät Somerolla telttakokouksia eri paikoissa.
Helluntaiseurakunta perustettiin 1. joulukuuta 1963 ja ensimmäisen toimintavuoden aikana siihen kuului noin 60 jäsentä. Seurakunta sai oman rukoushuoneen käyttöön vuonna 1964, joka kuitenkin myytiin pian pois. Seurakunta muutti 1966 Nurmisen taloon Joensuuntien varteen, jossa se toimi vuoteen 1971. Muutaman muuton jälkeen seurakunta osti talon Sepäntieltä, jossa se toimii edelleen. Vuonna 1983 seurakunta muutti nimensä Someron helluntaiseurakunnaksi.
Nakkilan helluntaiseurakunta

Nakkilan helluntaiseurakunta on Nakkilassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1990. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Nakkilan keskustassa Kirkkokadulla.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva jumalanpalvelusten lisäksi lähetystyö ja Eväitä elämään -toiminta.
Hollolan helluntaiseurakunta

Hollolan helluntaiseurakunta on Hollolassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1993. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hollolan keskustassa Rakentajantiellä. Seurakunnan pastorina toimii Seppo Rahkola. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluva jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, ysäväpalvelu sekä lähetyskirpputoritoiminta. Hollolan helluntaiseurakunta toimi alun perin Lahden helluntaiseurakunnan rukouspiirinä, josta se järjestäytyi itsenäiseksi seurakunnaksi 1993.
Nastolan helluntaiseurakunta

Nastolan helluntaiseurakunta on Lahden Nastolassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1981. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Nastolan keskustassa Rapparintiellä. Seurakunnan pastorina toimii Pasi Marttinen. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat viikoittaisten kokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, työttömien ruoka-apu, musiikitoiminta sekä lähetystyö. Niin ikään seurakunta tekee yhteistyötä Fida Internationalin ja Avainmedian kanssa. Seurakunta julkaisee Elä ihmeessä -kuukausijulkaisua.
Orimattilan helluntaiseurakunta

Orimattilan helluntaiseurakunta on Orimattilassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1966. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Orimattilan keskustassa Viljamaantiellä. Seurakunnan pastorina toimii Markku Karjalainen. 
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi julistustyö, lapsityö, diakoniatyö, ympäristötyö ja lähetystyö. 
Historia.
Helluntailiike saapui Orimattilaan 1920-luvulla, kun Lahden helluntaiseurakunnan perustamisen yhteydessä pian perustettiin Orimattilan rukouspiiri. Vuonna 1971 Orimattilaan valmistui helluntaiseurakunnan rukoushuone. Vuonna 1980 seurakuntaan kuului noin 120 jäsentä. Samana vuonna rukouspiiri vihittiin viralliseksi ja Lahdesta erilliseksi paikallisseurakunnaksi.
Toimitilat.
Orimattilan helluntaiseurakunnan rukoushuone on valmistunut vuonna 1984. Rukoushuoneen pinta-ala on 510 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 350 henkilölle. Rukoushuoneen suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn.
Padasjoen helluntaiseurakunta

Padasjoen helluntaiseurakunta on Padasjoella ja Kuhmoisissa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1981. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Padasjoen keskustassa Kauppatiellä ja Kuhmoisten keskustassa Toritiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja vanhustyö, musiikkitoiminta, lähetystyö sekä hengellisen kirjallisuuden levittäminen.
Tom Eklund

Tom Eklund on vantaalainen muusikko, joka on soittanut Dingossa bassokitaraa vuodesta 2024 lähtien. Aiemmin hän on toiminut yhtyeen kitaristina yhden keikan ajan vuonna 2016.
Dingon lisäksi Eklund toimii laulaja-kitaristina johtamassaan Liivit Boys-yhtyeessä ja Carolinessa. Hän on esiintynyt ja levyttänyt myös sooloartistina.
Suurelle yleisölle Eklund tuli tunnetuksi vuonna 2015 osallistuessaan "The Voice of Finland"-laulukilpailuun. Aiemmin hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Tommy Gun.
Liivit Boys.
Liivit Boys on vuonna 2013 perustettu Tom Eklundin johtama yhtye. Alun perin yhtye soitti lähinnä yksityistilaisuuksissa. Sittemmin Liivit Boys on esiintynyt useiden nimekkäiden artistien, kuten Neumannin, Tommi Läntisen ja Tumppi Varosen kanssa. Liivit Boys esiintyi 8. lokakuuta 2016 Turussa Neumannin kanssa Dingo-nimellä. Kokoonpanossa soittivat Neumannin lisäksi Liivit Boysin jäsenet eli kitaristit Tom Eklund ja Matti Kankkonen, basisti Simo Kuusela, rumpali Otto Haapanen sekä kosketinsoittaja Petteri Parkkila.
Vääksyn helluntaiseurakunta

Vääksyn helluntaiseurakunta on Asikkalassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1981. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Asikkalan Vääksyssä Huoltorinteellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja sanan ja rukouksen iltojen lisäksi Israel-työ, lapsi- ja nuorisotyö, koulutyö, eläkeläisten toiminta, diakonia, musiikkitoiminta ja lähetyspiiri. Vääksyn helluntaiseurakunnan yhteydessä on toiminut Royal Rangers-partiojärjestö.
Toimitilat.
Vääksyn helluntaiseurakunnan temppeli on valmistunut vuonna 1981. Helluntaitemppelin pinta-ala on 905 neliömetriä ja kirkkosalissa on istumapaikkoja 260 henkilölle. Helluntaitemppelin suunnittelija on arkkitehti Veikko Gröhn.
Saska Ketonen

Saska Ketonen on suomalainen rumpali, joka on soittanut Dingossa vuodesta 2018 lähtien. Hänet tunnetaan myös Hybrid Children-yhtyeen rumpalina.
Musiikkiuransa lisäksi Ketonen on ahkera motocross-harrastaja. 
Yksityiselämä.
Ketonen oli pitkään avoliitossa meteorologi Mette Mannosen kanssa.
Lempäälän helluntaiseurakunta

Lempäälän helluntaiseurakunta on Lempäälässä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1954. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lempäälän keskustassa Rypyntiellä. Seurakunnan pastorina toimii Harri Johansson.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, Israel-kassa, lähetystyön tukeminen Etiopiassa ja Jordaniassa yhteistyössä Fida Internationalin kanssa, draamaryhmä sekä Jeesus-bussi. 
Historia.
Helluntaiherätys oli ensimmäinen vapaakirkollinen liike Lempäälässä. Kesä-Heinäkuussa 1912 Lempäälässä pidettiin raamatuntutkiskelutapahtuma, jossa opettajina olivat Pekka Brofeldt ja norjalainen Gerhard Smidt. Tapahtumaa pidetään helluntaiherätyksen ensimmäisenä suurtapahtumana Suomessa.
Liikkeen vaikutus vahvistui Lempäälässä 1920-luvulla, jolloin helluntaiherätykseen osallistui noin 50 henkilöä. Helluntailaisuuden vahvaa tukialuetta oli alkuaikoina erityisesti Ahtialan kylä. Toisen maailmansodan jälkeen helluntaiherätys voimistui huomattavasti ja seurakunnan tukipaikaksi rakennettiin rukoushuone Betel. Itsenäinen paikallisseurakunta perustettiin vuonna 1954.
Valkeakosken helluntaiseurakunta

Valkeakosken helluntaiseurakunta on Valkeakoskella toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1955. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Valkeakosken keskustassa Antinniementiellä. Seurakunnan pastoreina toimivat Suvi ja Tuomas Pukarinen.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, sielunhoito sekä teetupatyö. Lähetystyötä seurakunta tulee Fida Internationalin kautta. 
Historia.
Helluntaiherätys saapui Valkeakoskelle vuonna 1926. Säännölliset kokoukset alkoivat vuosien 1937–1938 aikana Emmi Pjut`in kodissa yhdessä toijalalaisten kanssa. Vuonna 1941 Uuno Laakso piti kokouksia Säterin mäellä. Sodan jälkeen helluntailaiset, vapaakirkolliset ja pelastusarmeijalaiset kokoontuivat yhteisiin rukouskokuksiin ja työ monipuolistui pyhäkoulujen ja kitarakuorojen kautta.
Vuonna 1947 Valkeakosken helluntailaiset liittyivät rukouspiirinä Tampereen helluntaiseurakuntaan. Paikkakunnalla pidettiin 1950-luvulla telttakokouksia. Itsenäinen seurakunta perustettiin 25. tammikuuta 1955. Seurakunta kokoontui alkuaikoinaan teurastamosta rukoushuoneeksi kunnostetussa talossa, joka toimi nykyisen kirjaston paikalla. Seuraava kokoontumistila oli Apiankadulla, jonka seurakunta osti omakseen.
Hämeenkyrön helluntaiseurakunta

Hämeenkyrön helluntaiseurakunta on Hämeenkyrössä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1957. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hämeenkyrön Kyröskoskella Alasentiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi päivätilaisuudet, lapsi- ja nuorisotyö, äiti-lapsi -kerhotoiminta ja kuorotoiminta. 
Historia.
Helluntaiherätys saapui Hämeenkyröön vuoden 1940 lopulla. Aluksi toimintaa oli Pärmäkosken talossa Vesajärvellä, joka toimi keskuspaikkana lähiympäristön kokoustyölle ja majoituspaikkana saarnaajille. Varsinainen kokoustoiminta alkoi vuonna 1956. Vuonna 1957 perustettiin itsenäinen seurakunta.
Helluntaiseurakunnan seurakuntatalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1969 ja tila vihittiin käyttöön 15. maaliskuuta 1970. Seurakuntatiloja on uudistettu vuosina 1984, 1986, 2010 ja 2014.
Esineellistäminen (kohtelu)

Esineellistäminen on epäinhimillistämisen muoto, jossa ihmistä kohdellaan esineenä, välineenä tai tavarana, jota voidaan omistaa, katsella, kosketella tai liikutella.
Esineellistettyä ihmistä voidaan käyttää hyväksi tai halveksua, tai häntä voidaan ihastella. Esineellistetyllä ihmisellä ei kuitenkaan ole yksilöllisiä ominaisuuksia, eikä hänen omista tuntemuksistaan tai toiveistaan välitetä.
Esineellistetty ihminen voi olla esimerkiksi orja tai seksiobjekti. Feministit puhuvat esineellistävästä miehisestä katseesta, jossa nainen nähdään kauniina seksuaalisen halun kohteena. Hänen seksuaaliset osansa ja toimintonsa erotetaan hänen persoonastaan ja alennetaan pelkiksi välineiksi, tai ne nähdään edustavan häntä kokonaisuudessaan.
Filosofi Martha Nussbaum on tunnistanut seitsemän esineellistämisen tasoa, jotka tosin eivät esiinny aina samanaikaisesti kaikissa tapauksissa.
Ljungquist

Ljungquist on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Lumijoen rauhanyhdistys

Lumijoen rauhanyhdistys on Lumijoella sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen tarkoituksena on järjestää seuroja, raamattuluokkia, päiväkerhoja ja pyhäkouluja, nuorteniltoja sekä perhe- ja diakoniatyötä.
Lumijoella on ollut vanhoillislestadiolaista kristillisyyttä 1860-luvulta lähtien. Lumijoen Rauhanyhdistys on perustettu 1945. Toimitalo on valmistunut vuonna 1981. Lumijoen rauhanyhdistykseen kuuluu yli 200 jäsentä.
Charles-Michel de l’Épée

Charles-Michel de l’Épée (1712–1789) oli ranskalainen kuurojen opetuksen perustaja. L’Épée toimi alkujaan pappina ja jonkin aikaa myös asianajajana, mutta menetti sittemmin papinvirkansa. Hän perusti 1770 ensimmäisen kuurojen koulun Pariisiin.
Fortnight

Fortnight tai Fortnite voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Haapajärven rauhanyhdistys

Haapajärven rauhanyhdistys on Haapajärvellä sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen tarkoituksena on järjestää seuroja, raamattuluokkia, päiväkerhoja ja pyhäkouluja, nuorteniltoja sekä perhe- ja diakoniatyötä.
Historia.
Lestadiolainen herätysliike on vaikuttanut Haapajärven alueella jo 1860-luvulta lähtien. Haapajärvi oli 1900-luvun alkupuolella Kalajokilaakson ja lähiympäristön vahvaa lestadiolaisuuden kannatusaluetta ja oma rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1920. Rauhanyhdistys liittyi Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen vuonna 1922. Kesällä 1925 yhdistys rakensi omat toimitilat Haarapuhtoon. 
Vuonna 1926 rauhanyhdistys järjesti valtakunnalliset vuosikokousseurat kirkkoon ja sen välittömään läheisyyteen. Tämä tapahtuma keräsi noin 8 000 sanankuulijaa eri puolilta Suomea. Vuosikokousseurat, nykyajan suviseurojen edeltäjät, pidettiin Haapajärvellä sota-aikana vuonna 1943 sekä kesällä 1949. Kesällä 1977 noin 70 000 ihmistä kokoontui Veihtiniemen alueelle suviseuroihin.
Vuodesta 1982 SRK:n leiritoimintaa on Haapajärvellä harjoitettu Kuusaan kylässä sijaitsevassa Kallion leirikeskuksessa. Vuosina 1951–1989 yhdistyksen toimitilat sijaitsivat Haapajärven keskustassa. Nämä tilat kävivät 1980-luvulla ahtaiksi lasten ja nuorten määrän kasvaessa voimakkaasti. Vuonna 1989 vietettiin Veihtiniemessä Pukkilahden rannalla sijaitsevan uuden toimitalon avajaisia.
Tilkkutyötekniikka

Tilkkutyötekniikka on ompeluun liittyvä tekniikka, jossa tilkuista ommellaan suurempia kokonaisuuksia tai tilkkuja kirjotaan tiettyä tekniikkaa käyttäen. Tilkuista kootaan tilkkutäkkejä, tyynyjä, seinäkoristeita, vaatteen osia, laukkuja, pöytäliinoja ja pöytäkoristeita. Pohjois-Amerrikassa syntyi eurooppalaisten siirtolaisten keskuudessa tillkujen ompelemisen blokkitekniikka, josta on myöhemmin kehittynyt monia muunnelmia. Yksi näistä muunnelmista on hirsimökkitekniikka, joka on ollut paljon käytetty myös Suomessa. Eräs tilkkutyötekniikka on mallikertatekniikka, jossa ommellaan yhteen neliön tai kaistan muotoisia tilkkuja. Crazy-tekniikkaan kuuluu epäsäännöllisten tilkkujen yhteen ompeleminen ja tilkkujen saumojen kirjonta. Tilkkutöitä kirjotaan muun muassa aplikoiden. Eräs tilkkujen kirjontatekniikka on tilkkumaalaus, jossa lopputulos on maalauksellinen. Se syntyi 1970–80 -luvuilla kirjonnan harrastajien parissa. Tämä kirjontatekniikka toteutetaan ompelukoneella. Jos tilkkuja värjätään, niistä saadaan joissakin tapauksissa paremmin yhteen sopivia toisten tilkkujen kanssa. Tiheän ompeleen käyttö tilkkutyössä parantaa sen kestävyyttä.
Historia.
Tilkkutöiden tarkkaa alkuperää on vaikea määrittää, mutta varhaisia esimerkkejä on löydetty muinaisesta Egyptistä ja Kiinasta. Tilkkutyötekniikka tunnettiin Afrikan pohjoisosassa ja Aasiassa Lähi-idästä Intiaan ja Kiinaan ulottuvalla alueella varhaisemmin kuin Euroopassa. Tämä tekniikka, jossa kangaspaloja yhdistetään, on ollut käytössä monissa kulttuureissa ja oli yleinen Euroopassa keskiajalta lähtien. Teollisen vallankumouksen myötä tilkkutöistä tuli suositumpia 1700-luvulla, erityisesti Yhdysvalloissa, missä niistä kehittyi vahva perinne. 1960-luvulla tilkkutyöt kokivat uuden nousun, joka jatkuu edelleen. Nykyään ne ovat suosittu käsityömuoto, ja niitä on modernisoitu vastaamaan viimeisimpiä trendejä, mahdollistaen sekä modernien että perinteisten tekstiilien ja vaatteiden luomisen.
Di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaatti

Di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaatti (C26H48O4) eli DINCH on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muovinpehmentimenä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaatti esiintyy cis- ja trans-isomeereina, jossa cis/transsuhde on tavanomaisesti 9:1.
Di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaattia valmistetaan pelkistämällä di-isononyyliftalaattia vedyttämällä. Reaktio tapahtuu 80–120 °C:n lämpötilassa ja katalyyttinä käytetään ruteniumia. Toinen tapa on 1,2-sykloheksaanidikarboksyylihapon anhydridin ja isononanolin reaktio.
Di-isononyylisykloheksaani-1,2-dikarboksylaattia käytetään erityisesti polyvinyylikloridin pehmentimenä. Sillä voidaan korvata ftalaattien käyttöä esimerkiksi elintarvikesovellutuksissa, leluissa, lääketieteellisissä sovellutuksissa ja lattianpinnoitteissa.
Chignin

Chignin on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Chambéryn kaupungista kaakkoon.
Château de Chigninissä syntyi 1100-luvulla Anthelme Chigninläinen, josta tuli kartusiaanimunkki. Kartusiaanit rakennuttivat tämän keskiaikaisen linnan raunioille hänen nimeään kantavan Saint Anthelmen kappelin vuonna 1877. Uusbysanttilaisen kappelin suunnitteli lyonilainen arkkitehti Pierre Bossan. Alkuperäisestä linnoituksesta on jäljellä seitsemän keskiaikaisen tornin rauniot, joita kutsutaan nimellä Tours de Chignin. Kunnan alueella on viljelty viiniä 1000-luvulta lähtien. Paikallinen viini on saanut AOC -luokituksen vuonna 1973.
Noland Arbaugh

Noland Arbaugh on yhdysvaltalainen neliraajahalvaantunut mies, jolle asennettiin Neuralinkin aivoimplantti ensimmäisenä ihmisenä maailmassa 28. tammikuuta 2024. Hän pystyy pelaamaan implantin avulla videopelejä. Kuukausi operaation jälkeen 855 implantin elektrodeista oli irronnut ja implantti oli siirtynyt Arbaughin kallon sisällä kolme kertaa niin paljon kuin Neuralink oli arvioinut. Implantin toiminta saatiin palautettua ohjelmistopäivityksellä.
Arbaugh halvaantui onnettomuudessa vuonna 2016.
Hans Rosenström

Hans Rosenström (1978, Lohja) on suomalainen nykytaiteilija. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2007. Hän on opiskellut myös Malmön taideakatemiassa Ruotsissa ja Pohjoismaisessa taidekoulussa Kokkolassa.
Rosenströmin teokset ovat pääasiassa installaatioita ja äänitaidetta. Rosenström on osallistunut useisiin taidenäyttelyihin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Rosenströmin teoksia on useissa taidekokoelmissa, muun muassa Solomon R. Guggenheim säätiön kokoelmassa New Yorkissa, Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmassa Helsingissä ja Espoon modernin taiteen museo EMMAn kokoelmassa.
Vuonna 2020 Rosenströmille myönnettiin Mediataiteen valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän oli ehdolla Ars Fennica -palkinnon saajaksi ja vuonna 2011 hän sai Suomen Taideyhdistyksen Dukaattipalkinnon.
Vuonna 2024 Rosenström on New Yorkissa kuuden kuukauden taiteilijaresidenssissä International Studio &amp; Curatorial Program (ISCP) -ohjelmassa, jota tukevat Helsingin Taideakatemia ja Saastamoisen säätiö. Rosenström keskittyy paikkasidonnaisiin installaatioihin, joissa hän käyttää erilaisia materiaaleja, kuten ääntä, kieltä, arkkitehtuuria ja valoa, luodakseen tiloja, jotka mahdollistavat kohtaamisia. Töissään hän yhdistää usein fiktiota ja todellisuutta korostaakseen ihmisten ja muiden olentojen yhteiseloa ja kutsuu katsojat osallistumaan teoksiin.
Rosenström osallistuu ryhmänäyttelyyn Amos Rex -museossa Helsingissä. ”Musta tuntuu, toistaiseksi” -niminen näyttely avattiin yleisölle 27. maaliskuuta 2024. Kesällä 2024 hän esittelee uuden teoksensa ryhmänäyttelyssä ”Enter Woodland Spirits” Tarttossa, Virossa. Teos on suunniteltu erityisesti Viron kirjallisuusmuseon kirjaston kauniiseen luettelohuoneeseen.
Patriot Front

Patriot Front on valkoista ylivaltaa ajava yhdysvaltalainen liike, joka irtautui uusnatsistisesta Vanguard Americasta elokuussa 2017. Vuonna 2022 se oli Anti-Defamation Leaguen mukaan vastuussa 80 %:sta Yhdysvalloissa levitetystä valkoisen ylivallan materiaalista. Toimintamalleihin ovat kuuluneet yksityisesti suunnitellut ja etukäteen ilmoittamattomat mielenosoitukset, propagandan levittäminen sekä ilkivalta.
Patriot Front tavoittelee uutta järjestelmää, joka ajaa Yhdysvaltain perustajien jälkeläisten eli valkoisten miesten asiaa. Liike katsoo edustavansa yhdysvaltalaista fasismia tai nationalismia ja keskittyvänsä vaalimaan Yhdysvaltain eurooppalaista etnistä ja kulttuurista perimää. Liikkeen perusti Thomas Ryan Rousseau Texasissa, jonka ulkopuolella se on ollut aktiivisin Massachusettsissa, Michiganissa, Virginiassa, Pennsylvaniassa ja Utah'ssa. Vuonna 2018 Patriot Front siirtyi suorasukaisen antisemitistisestä ja valkosuprematistisesta kielenkäytöstä monitulkintaisempiin poliittisiin sloganeihin, joihin kuuluvat "America First", "Better Dead Than Red", "Two Parties, One Tyranny" ja "Reclaim America". Vuonna 2021 Patriot Front kuitenkin suuntasi propagandaansa Yhdysvaltain juutalaisten instituutioita vastaan. Unicorn Riotin julkaisema tietovuoto tammikuussa 2022 paljasti liikkeen sisäistä yksityistä viestintää, jossa muun muassa kiistettiin holokausti ja syytettiin juutalaisia valkoisia vastaan suunnatusta narratiivista. Vuoden 2022 lopussa ja vuonna 2023 Patriot Front palasi myös julkisessa viestinnässään suorempaan antisemitistiseen ja valkosuprematistiseen itseilmaisuun.
Patriot Frontin keskeinen taktiikka on ollut flash-tyyppisten mielenosoitusten järjestäminen ilman ennakkoilmoitusta. Liike on myös vandalisoinut afroamerikkalaisten muistomerkkejä ja Black Lives Matterille omistettuja kohteita sekä varastellut sateenkaarilippuja. Patriot Front on usein esiintynyt pro-life-tapahtumissa ja pitää aborttia yhdysvaltalaisten tuhoamiseksi suunnattuna.
Johan Bakayoko

Johan Saint-Cyr Bakayoko (s. 20. huhtikuuta 2003 Overijse) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigiä.
Seurajoukkueura.
Bakayoko pelasi kotimaassaan muun muassa OH Leuvenin, Club Bruggen, KV Mechelenin ja RSC Anderlechtin junioreissa.
Bakayoko siirtyi kesällä 2019 alankomaalaisseura PSV Eindhoveniin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensi kerran helmikuussa 2022 PSV:n voittamassa Alankomaiden cupissa ja myöhemmin samalla kaudella kolmessa Eredivisie-ottelussa. Heinäkuussa 2022 hän oli voittamassa Alankomaiden supercupia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Eredivisiessä 23 ottelua ja teki niissä viisi maalia. PSV:n voittamassa Alankomaiden cupissa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi Mestarien liigan karsinnassa yhden ottelun ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kauden 2023–2024 alussa hän pelasi jälleen voittoisassa supercup-joukkueessa. Tuon kauden Eredivisiessä hän voitti liigamestaruuden ja pelasi 33 ottelua, joissa hän teki 12 maalia. Alankomaiden cupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki ensimmäisessä niistä maalin. Mestarien liigan karsinnassa hän pelasi neljä ottelua. PSV selviytyi Mestarien liigaan, jossa Bakayoko pelasi avauskokoonpanossa kaikki kahdeksan ottelua ja teki alkulohkossa maalin Lensiä vastaan. Kaudella 2024–2025 Bakayoko pelasi PSV:n jälleen voittamassa Eredivisiessä 30 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaikki PSV:n 12 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Heinäkuussa 2025 Bakayoko siirtyi saksalaisseura RB Leipzigiin 22 miljoonan euron siirtosummalla. Hän allekirjoitti RB Leipzigin kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Bakayoko on pelannut Belgian nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan. EM-kilpailujen 2024 alkulohkossa hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Slovakiaa ja Ukrainaa vastaan. Hän on pelannut elokuun loppuun 2025 mennessä 18 A-maaottelua, joissa hän on ollut seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Viroa vastaan.
Yksityiselämä.
Bakayokon äiti on kotoisin Ruandasta ja isä Norsunluurannikolta.
Loïs Openda

Loïs Openda (s. 16. helmikuuta 2000 Liège) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta lainalla saksalaisseura RB Leipzigista.
Openda aloitti liigauransa kotimaassaan Club Bruggen joukkueessa, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 35 Belgian liigan ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2020. Kaudet 2020–2022 hän oli lainalla alankomaalaisessa Vitessessä ja pelasi 66 Eredivisie-ottelua, joissa hän teki 28 maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi ranskalaisseura Lensissä 38 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä 21 maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi saksalaisseura RB Leipzigissä 34 bundesliigaottelua ja teki niissä 24 maalia. Hän on pelannut eri seuroissa Mestarien liigassa 17 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia, Eurooppa-liigassa kaksi ottelua tekemättä maaleja ja Konferenssiliigassa yhdeksän ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.
Openda on pelannut Belgian nuorisomaajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Puolaa, Walesia ja uudelleen Puolaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Kanadaa vastaan. EM-kilpailujen 2024 alkulohkossa hän tuli vaihdosta kentälle otteluissa Slovakiaa ja Ukrainaa vastaan, ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Ranskaa vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa. Hän on pelannut elokuun 2025 loppuun mennessä 27 A-maaottelua, joissa hän on ollut 11 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kolme maalia: ensimmäisessä maaottelussaan Puolaa, marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Egyptiä ja lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa vastaan.
André Tourigny

André Tourigny on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja, joka toimii tällä hetkellä NHL-seura Utah Hockey Clubin päävalmentajana. 
Valmentajaura.
Seurajoukkuevalmentajana.
Tourigny aloitti NHL-valmennuksen kaudella kaudella 2013-2014, jolloin hän toimi Colorado Avalanchen apuvalmentajana. Hän toimi Avalanchen apuvalmentajana kaksi kautta, jonka jälkeen siirtyi kaudeksi 2015-2016 Ottawa Senatorsin apuvalmentajaksi. 
Vuosina 2017-2021 Tourigny toimi OHL-joukkue Ottawa 67’s:in päävalmentajana. 
Tourigny nousi NHL:n päävalmentajaksi kaudella 2021-2022, kun hänet nimettiin Arizona Coyotesin päävalmentajaksi. Hän toimi Coyotesin päävalmentajana aina kauteen 2023-2024 asti, kunnes Coyotesin toiminta keskeytyi, ja tilalle tuli uusi NHL-seura Utah Hockey Club. Näin ollen Tourigny nimettiin uuden Utahin joukkueen päävalmentajaksi. 
Maajoukkuevalmentajana.
Tourigny on toiminut Kanadan U18, U20 ja A-maajoukkueen valmentajana.
Saavutuksia valmentajana.
U20-kultamitali 2020
U20-hopeamitali 2010, 2011 ja 2021
MM-kultamitali 2021 ja 2023
MM-hopeamitali 2022
OHL:n vuoden valmentaja 2018-2019 ja 2019-2020 (Matt Leyden Trophy)
CHL:n vuoden valmentaja 2019-2020 (Brian Kilrea Award)
Hlinka Gretzky Cupin kultamitali 2018
Kosovon turvallisuusvoimat

Kosovon turvallisuusvoimat (, ) on Kosovon asevoimat. Sen tehtävinä on suojella Kosovon suvereniteettia ja alueellista koskemattomuutta, tukea siviiliviranomaisia sekä osallistua kansainvälisiin rauhanturvaustehtäviin ja -operaatioihin. Turvallisuusvoimien ylipäällikkönä toimii Kosovon presidentti. Turvallisuusvoimien nykyisenä komentajana toimii kenraaliluutnantti Bashkim Jashari.
Turvallisuusvoimiin voi liittyä kuka tahansa yli 18-vuotias Kosovon kansalainen. Maan etnisiä vähemmistöjä kannustetaan liittymään turvallisuusvoimiin; huhtikuussa 2013 heidän osuutensa turvallisuusvoimien jäsenistä oli 8,2 %.
Turvallisuusvoimien aktiivipalveluksessa olevat eivät voi kuulua samaan aikaan Kosovon parlamenttiin.
Poul Reumert

Poul Reumert (1883 Kööpenhamina – 1968) oli tanskalainen näyttelijä, jonka monipuolinen työ ulottui mykkä- ja äänielokuvista puheteatteriin ja operetteihin, vastanäyttelijänään usein Bodil Ipsen (1889–1964).
Tanskan teatterialan Reumert-palkinto on nimetty hänen mukaansa.
Poul Reumert vaikutti merkittävästi suomalaisen Runar Schildtin näytelmän "Hirsipuumies" saamaan suosioon myös muualla Euroopassa. Äidinkielensä tanskan lisäksi myös ranskaksi näytellyt Reumert esitti sitä muun muassa Pariisin Odéon-teatterissa, radiossa ja äänilevyllä. Vuonna 1953 Reumert vieraili Suomen Kansallisteatterissa tulkitsemassa Kaj Munkin näytelmän "Idealisti" kaikkia rooleja sooloesityksenä.
"Helsingin Sanomien" Sole Uexküll ylisti Reumertia 1950-luvulta 1960-luvulle muun muassa Tanskan teatterin suurmiehenä, kansansa ylpeytenä ja vitaliteetin jättiläisenä. Reumertin roolitöihin lukeutuivat muun muassa "Tartuffe", "Sievistelevien hupsujen" Mascarille, "Ihmisvihaajan" Alceste, Holbergin "Valtioviisaan kannunvalajan" Herman Bremeniläinen, Henrik Ibsenin rakennusmestari Solness, August Strindbergin Kustaa Vaasa, "Kuoleman tanssin" Kapteeni, Rostandin Cyrano de Bergerac, Jean Anouilh’n "Eurydiken" vanha muusikko ja George Bernard Shaw’n Caesar.
Barry Magee

Arthur Barrington ”Barry” Magee (s. 6. helmikuuta 1934 New Plymouth) on uusiseelantilainen kestävyysjuoksija. Hänen valmentajansa oli Arthur Lydiard.
Magee osallistui kaksiin olympialaisiin. Rooman olympialaisissa 1960 hän oli maratonilla kolmas ja 10 000 metrillä 26:s. Tokion olympialaisissa 1964 Magee oli 10 000 metrillä 23:s. Maratonille hän ei osallistunut vamman takia. Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa Magee oli vuonna 1958 kuudella maililla kahdeksas ja kolmella maililla 15:s. Neljä vuotta myöhemmin 1962 hän oli kuudella maililla neljäs. Vuonna 1960 Magee voitti Fukuokan maratonin. Vuonna 1961 hän oli Uuden-Seelannin joukkueessa, joka juoksi 4 × mailin maailman ennätyksen.
Mageen ennätys 5 000 metrillä on vuonna 1961 juostu 13.39,2, 10 000 metrillä vuonna 1961 juostu 28.50,8 ja maratonilla Rooman olympialaisissa 1960 juostu 2.17.18.
Bargamin kieli

Bargamin kieli on madangkieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Papua-Uuden-Guinean Madangin provinssissa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen, ja sen lähin sukulaiskieli on amaimon.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin bargamiksi ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Magee

Magee on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Madangkielet

Madangkielet on yleisuusiguinealaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä. Kieliryhmään kuuluu kolme alaluokkaa (sulkeissa yksittäisten kielten määrä):
Erichsen

Erichsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Luettelo televisiosarjan House of the Dragon näyttelijöistä

Tämä luettelo listaa yhdysvaltalaisen "House of the Dragon" -fantasiasarjan näyttelijät ja hahmot. Televisiosarja perustuu George R. R. Martinin luomaan maailmaan, ja sen juoni noudattaa romaania "Tuli ja veri" (2018). Sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella monilla hahmoilla on kaksi tai useampi näyttelijää. Tiheät näyttelijänvaihdokset johtuvat juonesta, joka kattaa pitkän ajanjakson ja jossa hahmot vanhenevat lapsista ja nuorista aikuisiksi. 
Näyttelijät.
 = Päärooli
 = Sivurooli
 = Ei esiintymisiä
Myra (Vegårshei)

Myra on taajama Vegårshein kunnassa Agderin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 857 vuonna 2023.
Papuauusiguinealainen viittomakieli

Papuauusiguinealainen viittomakieli (, lyh. PNGSL) on Papua-Uudella-Guinealla käytetty viittomakieli. Kieltä käyttää arviolta 30 000 henkilöä.
Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat fidžiläinen ja salomonsaarelainen viittomakielet.
Vuodesta 2015 lähtien PNGSL on ollut yksi Papua-Uuden-Guinean virallisista kielistä englannin, tok-pisinin ja hiri-motun rinnalla. Maan uskonto-, nuoriso- ja yhteisökehitysministeri lupasi tuolloin järjestää työpajoja viittomakielenkäyttöön ja opetteluun.
Papua-Uudella-Guinealla tavataan myös muita viittomakieliä kuten esim. mehekiläinen viittomakieli ja sinasinalainen viittomakieli.
Vegårshein kirkko

Vegårshein kirkko () on Vegårshein kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1810.
Torstein Moland

Torstein Moland (s. 4. marraskuuta 1945 Vegårshei) on norjalainen ekonomisti, joka toimi Norjan keskuspankin pääjohtajana vuosina 1994–1995.
Emmi Piiroinen

Emmi Piiroinen (s. 8. elokuuta 2007 Espoo) on suomalainen rytminen voimistelija. Hän on vuosien 2024 ja 2023 senioreiden yksilöiden neliottelun Suomen mestari. Hän on myös vuoden 2024 Pohjoismaiden mestari. Juniorisarjassa hän saavutti kaksinkertaisen neliottelun Suomen mestaruuden sekä pronssimitaleja.
Ura.
Piiroinen aloitti rytmisen voimistelun 3-vuotiaana. Hän on edustanut Olarin Voimistelijoita vuodesta 2019 lähtien. Sitä ennen hän edusti Espoon Voimistelu- ja Liikuntayhdistys ESVOLI ry:tä. Hänen valmentajansa on Larisa Gryadunova ja hän on kuulunut Suomen maajoukkueeseen vuodesta 2022 lähtien.
Saavutukset.
2024
2023
2022
2021
2020
2019
2018
Thorvald Erichsen

Thorvald Erichsen (1868–1939) oli norjalainen taidemaalari. Hän aloitti ensin lakiopinnot mutta keskeytti opiskelun ja ryhtyi opiskelemaan taidetta Bergslienin taidekoulussa ja Kristianian taide- ja käsityökoulussa. Myöhemmin Erichsen siirtyi Kööpenhaminaan, jossa Kristian Zahrtmann oli hänen opettajansa ja vaikutti huomattavasti hänen taiteeseensa. Hän sai vaikutteita myös vanhemmasta ulkomaisesta taiteesta, johon hän tutustui Pariisissa ja Italiassa.
Varhaisemmissa teoksissaan Erichsen on naturalisti, esimerekkeinä "Syystunnelma" ja "Vaagelainen maisema", mutta 1900-luvulla hän alkaa kiinnittää päähuomionsa värien käsittelvyn. Hänen tunnetuimpia teoksiaan tältä myöhemmältä kehityskaudelta ovat "Alaston mies ja kaksi naista", "Alastomia ihmisiä jumalan ympärillä" sekä joukko värikkäitä, ekspressionistiseen tyyliin maalattuja maisemia.
Moland

Moland on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Husum (Ruotsi)

Husum on noin 1 600 asukkaan taajama pohjoisruotsalaisessa Örnsköldsvikin kunnassa, Gidejoen suulla Pohjanlahden rannalla. Siellä toimii suomalaisen Metsä Boardin vuodesta 2000 omistama Husumin kartonki- ja sellutehdas, aiemmin nimeltään MoDo Paper.
Noin 25 kilometriä koilliseen Örnsköldsvikin keskustaajamasta sijaitseva Husum on kasvanut metsäteollisuuden ympärille: vuosina 1787–1909 toimineen sahalaitoksen jälkeen Mo och Domsjö AB rakensi paikkakunnalle sulfaattisellutehtaan. 1970-luvun alkuvuosina Husumiin rakennettiin myös hienopaperitehdas, jota MoDo-yhtiö laajensi uuden paperikoneen voimin vuonna 1985. Painotuotteiden kysynnän vähentyessä tuotantosuuntaa muutettiin neljän hienopaperivuosikymmenen jälkeen, ja nykyisin Husumissa valmistettavia tuotteita ovat kuivien elintarvikkeiden pakkauksista tuttu taivekartonki, aaltopahvin pintakerrokseen käytettävä päällystämätön valkoinen kraftlainer ja valkaistu kemiallinen sellu.
Husum sijaitsee Botniabanan-radan ja Eurooppatie E4:n varrella. Husumissa on myös metsäteollisuuden kuljetuksia palveleva satama.
Ole Colbjørnsen

Ole Colbjørnsen (30. toukokuuta 1897 Vegårshei – 12. marraskuuta 1973 Oslo) oli norjalainen toimittaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän työskenteli 1920-luvulla Neuvostoliitossa, missä hän oli mukana luomassa ensimmäistä viisivuotissuunnitelmaa. Norjaan palattuaan Colbjørnsen oli keskeisessä asemassa työväenpuolueen talouspolitiikan muovaamisessa. Colbjørnes otti vaikutteita brittiläisten John Maynard Keynesin ja William Beveridgen ajattelusta. Hänen mukaansa valtion tuli laman aikana tiukan talouskurin sijaan elvyttää taloutta luomalla työpaikkoja. Toisen maailmansodan jälkeen Colbjørnsen oli vankkumaton Norjan Nato-jäsenyyden kannattaja.