Kutšurhanjoki

Kutšurhanjoki () tai Kutšurhan, paikallisten kutsuma Kutšurhanka on Dnestrin vasemmanpuolisen suuhaaran Turuntšukin vasen sivujoki Rozdilnan piirissä, Odessan alueella, Ukrainassa.
Joen kuvaus.
Kutšurhanjoki saa alkunsa noin 236 tai 237 metriä merenpinnan yläpuolella, joidenkin lähteiden mukaan lähellä Botšmanivkan kylää, joidenkin mukaan Batšmanivkan kylän itäpuolella, ent. Kotovskin piirissä tai Podolian ylängön etelärinteiltä Olenivkan kylän pohjoispuolella. Pääosin Kutšurhanjoki virtaa Mustanmeren vesistön luoteisella tienoolla, Odessan alueen entisten Frunzivin, Velikomykhailivin ja nykyisen Rozdilnan piirien läpi etelään, sitten osittain kaakkoon ja toimii jossain vaiheessa Ukrainan ja Moldovan välisenä rajana. Vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin mukaan joen pituus on 123 kilometriä, mutta Ukrainan maantieteellisessä tietosanakirjassa pituudeksi mainitaan 109 ja muissa lähteissä 110 ja 119 kilometriä. Joki päättyy Kutšurhanin varastoaltaaseen tai tekojärveen lähellä Kutšurhanin kylää, Lymanskan hromadassa. Uoma on kohtalaisen mutkainen ja kuilumainen, paikoin siinä löytyy merkittävästi kohonneita rantatörmiä ja välillä tulva-alueita. Joki on 5–46 metriä leveä.
Kutšurhanjoen valuma-alueen pinta-ala on joko 2090 tai 2420 neliökilometriä ja se sijaitsee Euraasian eteläisten arojen vyöhykkeellä, missä kosteutta on enimmäkseen riittämättömästi. Luonnollinen kasvillisuus kattaa noin 29,97 prosenttia alueen kokonaispinta-alasta, metsää on 0,57% ja peltoa 58,8%, paikoin on jopa soista. Yläjuoksulla joen laakso on vee- ja alapuolella puolisuunnikkaan muotoinen. Ukrainan maantieteen tietosanakirja ilmoittaa sen kaltevuudeksi 0,89 metriä kilometriä kohti, mutta Rozdilnian piirin tiedotussivuston mukaan joki laskeutuu noin 235,5 metriä ja painotettu keskikaltevuus on 1,6 m/km. Olosuhteet joen pintavirtauksen muodostumiseksi ovat yleensä epäsuotuisat ja virtaus on hidasta. Paikoin joella löytyy koskia. Joki saa täydennystä lumensulamis- ja sadevesistä, joista sadetta tai pohjaveden valumia on vähän. Vettä esiintyy pääasiassa kevättulvan aikana. Joki kuivuu kesällä ja jäätyy talvella. Jääpeitettä esiintyy joulukuun alusta helmikuu alkuun. Mineraalipitoisuus 2,0–2,7 grammaa per litra (g/l). Valuma-alueen ilmasto on kohtalaisen mannermainen, kesät ovat kuivia ja talvet lyhyitä ja lämpimiä.
Sivujoet.
Vuonna 1957 julkaistun Ukrainan jokikatalogin mukaan Kutšurhanjoen vasemmanpuoleiset sivujoet ovat 11 kilometrin pituinen Balka Malorbša ja 21 kilometrinen Balka Mygliva. Oikeanpuoleiset ovat Balka Soška (12 km), Balka Frasyne tai Fraseno (32 km) ja Balka Divka (10 km). Ukrainan vesistö- eli hydronimien sanakirjan mukaan oikeapuolisiin sivujokiin kuuluu myös 40 kilometriä pitkä Košarka, jota tunnetaan myös nimellä Velykyj Kanaj. Maantieteellisesti niistä Soška virtaa Malorošan ja Frasynen/Frasenan välissä ja viimeksimainittu itse Soškan ja Myglivkan välissä. Yli 10 kilometristen sivujokien kokonaispituus on 118 kilometriä ja lisäksi Kutšurhanjoella on noin 20 sivujokea, joiden pituus on alle 10 km. Ne huomioon ottaen jokiverkon tiheyskerroin on 0,17 km/km².
Joen käyttö.
Joessa on vettä enimmillään maalis-huhtikuun kevättulvan tai muuten rankkasateiden aikana, mutta ei joka vuosi. Kesällä ja syksyllä joenuoman täyttää ruoho ja kyläläiset käyttävät sitä lehmien ja muun karjan laiduntamiseen. Vuonna 1992 Kutšurhanjoen tulva-alueen soisia laitumia alettiin jakaa pieninä määrinä viljelijöille maanviljelyä, laitumina tai heinäpeltoina käyttöä varten, mutta saatuja tulvamaita viljelijät alkoivat käyttää kalanviljelyyn. Näin joen toiselle puolelle ilmestyi kanavia, lampia ja korkeita patoja. Joelle on rakennettu lähes 33 tai 50 vesisäiliöallasta ja lampea. Vesi on mineralisoitunutta, sameaa ja suon läheisyyden vaikuttamana tunkkaisen makuista, joten sitä käytetään vain kotitaloustarkoituksiin.
Kutšurhanjoen valuma-alueella 81,8-prosenttiisesti maataloutta, mikä on 11,8 % enemmän kuin Ukrainassa kokonaisuudessaan. Yleinen ekologinen tilanne tällä hetkellä on arvioitu epäsuotuisaksi.