tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Komitologia

Komitologia (, ) on yleisnimitys erityisessä komiteamenettelyssä tapahtuvalle Euroopan unionin lainsäädännön täytäntöönpanolle. Komiteamenettelyssä Euroopan komissio kuulee jäsenmaiden asiantuntijakomiteoita, jotka valmistelevat EU-lainsäädännön toimeenpanoa.
Euroopan unionin lainsäädännön toimeenpano on lähtökohtaisesti unionin jäsenvaltioiden tehtävä. Toimeenpanotehtäviä voidaan kuitenkin siirtää Euroopan komissiolle. Komitologiassa onkin kyse jäsenvaltioden osallistumisesta komissiolle siirretyn toimeenpanovallan käyttöön.
Jos EU-säädös on tarkoitus panna täytäntöön komiteamenettelyssä, asiasta on säädettävä ko. säädöksessä. Esimerkiksi direktiivillä voidaan perustaa komitea, jonka tehtävänä on hyväksyä komission ehdotuksesta direktiivin täytäntöönpanevia toimia. Komitea, jonka puheenjohtaja on aina komission edustaja, koostuu jäsenvaltioiden edustajista.
Komiteoiden toimintaa on säännelty ns. komitologia-päätöksessä. Päätöksessä säädetään kolmesta erilaisesta komiteamenettelystä, jotka eroavat sen suhteen, mikä on jäsenvaltioiden edustajien asema suhteessa komissioon. Nämä ovat nimeltään neuvoa-antava menettely, hallintomenettely ja sääntelymenettely. Vastaavasti komiteat ovat nimeltään neuvoa-antavia komiteoita, hallintokomiteoita ja sääntelykomiteoita - esimerkkeinä vammaisten asioita käsittelevä neuvoa-antava komitea, lampaan- ja vuohenlihan hallintokomitea ja tilinpäätöskysymysten sääntelykomitea.
Sääntelymenettelyjä on tarkemmin sanoen kaksi: "tavallinen" sääntelymenettely ja valvonnan käsittävä sääntelymenettely, joka soveltuu ns. kvasi-lainsäädännöllisiin asioihin. Nämä kvasi-lainsäädännölliset täytäntöönpanotoimet ovat laajakantoisia ja niillä muutetaan EU-säädöksen muita kuin keskeisiä osia. Siten ne sisältönsä puolesta kuuluvat oikeastaan lainsäädännön alaan, mistä johtuu nimitys "näennäis-lainsäädännöllinen". Valvonnan käsittävässä sääntelymenettelyssä Euroopan parlamentilla on mahdollisuus valvoa antamansa säädöksen toimeenpanoa. Menettely soveltuukin vain ns. yhteispäätösmenettelyssä annettuihin säädöksiin, ts. säädöksiin, joiden antamiseen Euroopan parlamentti on osallistunut tasavertaisena Euroopan unionin neuvoston kanssa.
Komitologia-komiteoita on tällä hetkellä yli 200.
Komitologia perustuu EY-sopimuksen 202 artiklaan ja yllä mainittuun komitologiapäätökseen eli neuvoston päätökseen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (1999/468/EY muutoksin).
Itävallan Grand Prix

Itävallan Grand Prix () on Itävallassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Itävallan Grand Prix’ta on ajettu kausilla , –, – ja uudelleen kaudesta alkaen. Itävallan Grand Prix’ta on ajettu kaiken kaikkiaan kolmella radalla: Zeltwegillä, Österreichringillä ja A1-Ringillä. A1-Ringillä ajettiin kilpailuja kaudet 1997–2003. Vuonna 2011 A1-Ring avattiin uudelleen ja nimettiin Red Bull Ringiksi. Itävallan Grand Prix teki paluun Red Bull Ringillä kaudella .
Voittajat.
Suomalaisista voittoa ovat juhlineet Mika Häkkinen vuosina 1998 ja 2000, Nico Rosberg vuosina 2014 ja 2015 ja Valtteri Bottas vuosina 2017 ja 2020.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Veljemme on nero

Veljemme on nero "(Malcolm in the Middle)" oli vuosina 2000–2006 FOXilla esitetty yhdysvaltalaisen Linwood Boomerin luoma tilannekomedia.
Sarjan idea keskittyy nuoren älykkään pojan (ÄO 165), Malcolmin (Frankie Muniz) ja tämän muun perheen elämään. Varsinaisesti Malcolmin perheeseen kuuluvat äiti Lois, isä Hal, kaikista nuorin veli Jamie, nuorempi veli Dewey, perheen "keskimmäinen" veli Malcolm, perheen toiseksi vanhin poika Reese ja vanhin veli Francis. Perheen sukunimeä ei mainita, mutta sarjan pilottijaksossa Francisin koulupuvussa on nimi Wilkerson.
Useista muista sarjoista poiketen "Veljemme on neron" tyyliin kuuluu katsojalle puhuminen: välillä Malcolm kääntyy kameraa kohti ja kommentoi asioita suoraan katsojalle. Sarjaa ei tehty tavalliseen tapaan monikameratuotantona vaan yhdellä kameralla ja jälkituotantoon panostaen, jolloin siitä tuli elokuvallisempi ja visuaalisesti monipuolisempi kuin tavanomaiset televisiosarjat.
Sarjan pilottijakso sai huonoa palautetta sen nähneeltä testiyleisöltä. Äitihahmo Loisia pidettiin huonona ja rakkaudettomana äitinä, Hal-isähahmoa kummallisena ja perhesuhteita outoina. Amerikkalaisille sitcomeille epätyypillisesti sarjassa ei käytetty lainkaan taustanaurua, mitä myös oudoksuttiin. Jo sarjan ensimmäisestä tuotantokaudesta tuli kuitenkin sekä kriitikoiden että yleisön suosikki, ja sarja voitti seitsemän Primetime Emmy -palkintoa, useita Young Artist -palkintoja sekä monien elokuva- ja tv-alan ammattikiltojen erityispalkintoja ja toi myös kuusi Golden Globe -ehdokkuutta. Sarjan katsojamäärät kuitenkin laskivat tavallista nopeammin vuosien myötä. Yhtenä syynä pidetään sitä, että sarjan käsikirjoitus seurasi poikanäyttelijöiden luontaista varttumista tuotantokaudesta toiseen, jolloin alkuvuosien hellyttävät lapsihahmot muuttuivat vähitellen vähemmän sympaattisiksi teineiksi erilaisine aikuistumisongelmineen.
Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3.
Rooleissa.
Keväällä 2025 Disney Plus kertoi olevansa tekemässä sarjalle neljä uutta jaksoa, joissa aikuistuneita hahmoja näyttelevät samat näyttelijät lukuun ottamatta Erik Per Sullivania.
Vanderbiltin yliopisto

Vanderbiltin yliopisto (Vanderbilt University) on yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen Tennesseen osavaltiossa Nashvillessa. Yliopisto on perustettu vuonna 1873 Cornelius Vanderbiltin tekemän miljoonan dollarin lahjoituksen turvin. Vanderbilt halusi lahjoituksellaan etelävaltioihin helpottaa niiden toipumista vuosien 1861–1865 sisällissodasta.
Vanderbiltin yliopisto määritellään yksityiseksi voittoa tavoittelemattomaksi oppilaitokseksi. Syksyllä 2007 lukuvuosimaksu oli yli 35 000 dollaria. Kymmenisen prosenttia pyrkijöistä valitaan, ja valituista valmistuu 93 prosenttia. Vanderbilt on US News &amp; World Reportin mukaan 15:nneksi rankattu yliopisto Yhdysvalloissa.
Vanderbiltin yliopistossa on noin 11 000 opiskelijaa. Tiedekuntia ovat taiteen, musiikin, teknillinen, kasvatustieteellinen, teologinen, oikeustieteellinen, lääketieteellinen, hoitotiedeiden ja johtamisen tiedekunta.
Juhani Tanski

Juhani Tanski (s. 8. tammikuuta 1947 Punkalaidun) on poliitikko, joka toimi Suomen Työväenpuolueen (STP) puheenjohtajana. STP poistettiin puoluerekisteristä vuonna 2015. Vuonna 2016 puolueen liittokokous päätti, ettei se lähde järjestämään enää kannatusilmoituskeräystä, joten toiminta puolueena päättyi.
Tanski on ammatiltaan ATK-suunnittelija. Hän toimi 1970-luvulla aktiivisesti Suomen maolaisessa liikkeessä.
Juhani Tanski oli vuonna 1969 perustamassa "Tampereen marxilais-leniniläistä seuraa" (TMLS), jossa hän toimi sihteerinä ja myöhemmin puheenjohtajana. TMLS oli tamperelaisten maolaisten järjestö, joka vuonna 1973 oli perustamassa maolaisten maanlaajuista Marxilais-leniniläiset ryhmät (MLR) -järjestöä. MLR:n keskeisin järjestö oli Helsingin marxilais-leniniläinen seura (HMLS), jonka toimintaan Tanski siirtyi vaihdettuaan kaupunkia 1973.&lt;ref name="kä6/2006"&gt;&lt;/ref&gt; 1970-luvun loppupuolella Tanski toimi Suomi-Albania -seuran hallituksen sihteerinä.
Tanski etääntyi kommunismista 1980-luvulla. 1985 hän muutti Leppävirran Oravikoskelle, jossa hän oli mukana kyläyhdistystoiminnassa. Vuonna 1992 Tanski oli perustamassa "Leppävirran vihreiden" paikallisyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi yhdistyksen ensimmäiset viisi vuotta. Tanski kuului myös Kuopion läänin vihreiden hallitukseen (1993–1997). Tanski jätti vihreät 1998 puolueen asetuttua tukemaan EMU-rahaliittoa. 
Keväällä 1999 Juhani Tanski oli perustamassa Vaihtoehtoväkeä (VEV), jonka ensimmäiseksi puoluesihteeriksi hänet valittiin. Hän oli mukana myös Muutosvoimat Suomen (MVS) johtotehtävissä VEV:n kuuluessa siihen vuosina 2002–2004. Tanski oli VEV:n puheenjohtaja, kun puolue kesällä 2006 päätti muuttaa nimensä Suomen Työväenpuolueeksi ja syksyllä hänet valittiin STP:n puheenjohtajaksi.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Tanski oli ehdolla SKP:n sitoutumattomana ehdokkaana.
Ranskan Grand Prix 1998

Ranskan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. kesäkuuta 1998 Magny-Coursin radalla Ranskassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli uran 30:s.
Tulokset.
Uusintalähdön takia kierrosmäärää vähennettiin yhdellä
Pyörimismäärä

Pyörimismäärä eli liikemäärämomentti (tunnus "L") on pyörimisliikettä kuvaava suure. Pyörimismäärä on analoginen suoraviivaisen liikkeen liikemäärälle. Pyöriminen, toisin kuin suoraviivainen liike, on kaksiulotteista (tasossa tapahtuvaa) liikettä. Yleensä sitä kuvataan vektorilla, joka osoittaa pyörimisliikkeen tason (vektorin suunta kohtisuorassa tasoa vastaan) ja liikemäärän suuruuden (vektorin pituus).
Fysiikan nimistön standardisoinnista vastaavan SFS:n Mittayksikkökomitean jäsenen, professori Kaarle Kurki-Suonion mukaan termi "liikemäärämomentti" soveltuu käytettäväksi erityisesti kiertoliikkeen yhteydessä, kun taas termiä "pyörimismäärä" voidaan käyttää erityisesti pyörimisliikkeen yhteydessä.
Pyörimismäärää ei tule sekoittaa impulssimomenttiin eli kiertoimpulssiin, joka kuvaa pyörimismäärän muutosta vuorovaikutuksen yhteydessä. Impulssimomentin ja pyörimismäärän suhde vastaa siis impulssin ja liikemäärän suhdetta. 
Saksankielinen termi "Impuls" tarkoittaa impulssin sijasta liikemäärää, ja tämän vuoksi termiä impulssimomentti on myös suomessa aiemmin käytetty, ja käytetään toisinaan vieläkin nykystandardin vastaisesti myös liikemäärämomentin merkityksessä.
Pyörimismäärälle käytetään toisinaan myös englanninkielistä termiä "angular momentum" vastaavaa nimeä "kulmaliikemäärä" ja kiertoliikkeeseen viittaavaa nimeä "kiertoliikemäärä".
Määritelmä ja yksikkö.
Hiukkasen pyörimismäärä formula_1 koordinaatiston origon suhteen määritellään ristitulona
formula_2,
missä formula_3 on hiukkasen paikan ja origon välinen etäisyysvektori ja formula_4 on hiukkasen liikemäärä. Pyörimismäärä on pseudovektori, joka on kohtisuorassa sekä radiaalisen vektorin r että liikemäärävektorin p suhteen. Pyörimismäärän SI-yksikkö on joule kerrottuna sekunnilla; symbolina Js (tai N·m·s). Pyörimismäärän suuruus riippuu siitä, minkä pisteen suhteen sitä tarkastellaan, eli origon valinnasta.
Jäykän kappaleen pyörimismäärä on
formula_5,
missä formula_6 on kappaleen hitausmomentti ja formula_7 on kappaleen kulmanopeuden ja pyörimisakselia kuvaavan yksikkövektorin tulo.
Samoin kuin liikemäärän muutos vastaa kappaleeseen vaikuttavaa kokonaisvoimaa Newtonin toisen lain mukaan, pyörimismäärän muutos vastaa siihen vaikuttavaa momenttia formula_8:
formula_9.
Erityisesti pisteeseen vaikuttavan voiman tuottama liikemäärän muutos on
formula_10.
missä formula_11 on hiukkaseen kohdistuva kokonaisvoima ja formula_12 on voiman vaikutuspisteen etäisyys origosta. 
Jos kappaleeseen vaikuttava kokonaismomentti häviää, sen pyörimismäärä pysyy vakiona. Jos kappaleen hitausmomentti formula_13 pienenee, täytyy sen kulmanopeuden kasvaa. Tämän ilmiön voi havaita esimerkiksi pyörivässä karusellissa.
Impulssimomentti

Impulssimomentti eli kiertoimpulssi (tunnus H, englanniksi "angular impulse" ) on suure, joka kuvaa momentin vaikutusta sen vaikutusajan yli. Impulssimomentin yksikkö on newtonmetri kertaa sekunti (Nm·s).
Kappaleen liikemäärämomentin eli pyörimismäärän kokonaismuutos vuorovaikutustapahtumassa vastaa siihen vaikuttavaa impulssimomenttia.
Impulssimomentin ja liikemäärämomentin suhde on analoginen impulssin ja liikemäärän välisen suhteen kanssa. 
Saksankielinen termi "Impuls" tarkoittaa impulssin sijasta liikemäärää, ja tämän vuoksi termiä impulssimomentti on myös suomessa aiemmin käytetty, ja käytetään toisinaan vieläkin nykystandardin vastaisesti myös liikemäärämomentin merkityksessä.
Britannian Grand Prix 1998

Britannian Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. heinäkuuta 1998 Silverstonen radalla Isossa-Britanniassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka ylitti maaliviivan varikolla tultuaan kärsimään 10 sekunnin stop and go -rangaistusta.
Aika-ajot.
Mika Häkkinen saavutti lauantaina 11. heinäkuuta ajetuissa aika-ajoissa kauden kuudennen paalupaikkansa. Hallinnut maailmanmestari Jacques Villeneuve saavutti sen hetkisen kauden parhaan lähtöruutunsa oltuaan kolmanneksi nopein. Ralf Schumacherin ja Olivier Panisin alkuperäiset aika-ajoajat poistettiin lopullisista tuloksista, koska he eivät poistuneet autoistaan tarvittavan nopeasti. Tämä on FIA:n turvallisuussääntö, jonka tarkoitus on harjoitella poistumista autosta tulipalon sattuessa.
Anton Ferdinand

Anton Julian Ferdinand (s. 18. helmikuuta 1985 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Queens Park Rangersia.&lt;br&gt;
Anton pelasi ensi kerran West Hamissa kauden 2003/04 avausottelussa Prestonia vastaan elokuussa 2003. Englannin mestaruussarja -kaudella 2004/05 Anton vakiinnutti paikkansa pelaavassa kokoonpanossa ja auttoi hyvillä peliesityksillään joukkueen takaisin Englannin Valioliigaan. 
Englannin maajoukkueessa Ferdinandia ei ole vielä nähty, mutta alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Anton esiintyi vuosien 2004 ja 2007 välillä 17 kertaa. Ensiesityksensä nuorten maajoukkueessa hän teki 17. elokuuta 2004 3-1 voitto-ottelussa Ukrainaa vastaan.
Antonin isoveli Rio Ferdinand ja serkku Les Ferdinand pelaavat myös jalkapalloa ammattilaistasolla.
12. lokakuuta 2006 Anton pidätettiin epäiltynä pahoinpitelystä, joka tapahtui lontoolaisessa yökerhossa 2. lokakuuta. Scotland Yardin mukaan takuita vastaan vapautettua Antonia kuulustellaan marraskuun aikana. Ferdinand vetosi itsepuolustukseen ja oikeuden hyväksyessä selityksen vapautui hän syytteistä.
23. lokakuuta 2011 ottelussa QPR - Chelsea Ferdinand syytti Chelsean kapteenia John Terryä rasismista tämän haukuttua Ferdinandia termillä "fucking black cunt". Terry kiistää syytökset. Tutkimus on edelleen kesken.
Joe Perry (muusikko)

Anthony Joseph ”Joe” Perry (s. 10. syyskuuta 1950 Lawrence, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen Aerosmith-yhtyeen kitaristi ja sanoittaja. Hän on julkaissut myös sooloalbumeja.
Elämä ja ura.
Joe Perry syntyi 19. syyskuuta 1950 Lawrencessa Massachusettsissa. Hänen isänsä vanhemmat olivat syntyneet Portugalissa ja äidin vanhemmat Italiassa. Suvun alkuperäinen sukunimi on portugalilainen Pereira, jonka Joen isoisä vaihtoi Perryksi muutettuaan Yhdysvaltoihin. Joen lapsuusvuosina kotona puhuttiin vain englantia.
Perry alkoi soittaa kitaraa teini-ikäisenä ja soitti yhtyeissä kuten Flash, Just Us, Plastic Glass ja The Jam Band. Tavattuaan laulaja Steven Tylerin vuonna 1969 kaksikko perusti Aerosmithin. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 1973, ja siitä oli tullut vuosikymmenen loppuun mennessä yksi maailman menestyneimmistä rockyhtyeistä.
Perry riitaantui Tylerin kanssa ja jätti Aerosmithin vuonna 1979. Hän perusti oman yhtyeensä The Joe Perry Project, joka julkaisi kolme albumia 1980-luvun alussa. Sen jälkeen hän sopi riitansa Tylerin kanssa ja palasi Aerosmithiin vuonna 1984. Yhtye oli tuolloin suosionsa aallonpohjassa, mutta kun Perry ja muut jäsenet pääsivät eroon huumeista ja alkoholista, yhtyeen albumit alkoivat jälleen menestyä.
Perry on jatkanut Aerosmithin kitaristina, minkä ohessa hän on julkaissut sooloalbumit vuosina 2005, 2009, 2014 ja 2018. Hän on soittanut ja levyttänyt myös Hollywood Vampires -yhtyeessä yhdessä Johnny Deppin ja Alice Cooperin kanssa. Perry otettiin vuonna 2013 Songwriters Hall of Fameen. Perry käyttää yleisesti Gibson Les Paul -mallisia kitaroita.
Perry julkaisi omaelämäkertansa vuonna 2014. Hän on julkaissut myös oman kastikemerkkinsä nimeltä Joe Perry's Rock Your World Hot Sauces.
Perry on ollut kahdesti naimisissa, ensin vuosina 1975–1982 ja sen jälkeen vuodesta 1985 alkaen. Hänellä on ensimmäisestä liitostaan poika ja toisesta liitostaan kaksi poikaa. Perry ja hänen nykyinen vaimonsa Billie ovat perustaneet eläinten turvakodin, ja he tukevat merielämän suojelua.
Navigaatiosatelliitti

Navigaatiosatelliitti on satelliitti, jonka lähettämän radiosignaalin avulla voidaan Maan päällä tai Maan lähiavaruudessa paikantaa signaalia vastaanottava laite. Se on teknisesti alaryhmä tietoliikennesatelliitteja. 
Historiallinen kehitys.
Navigaatiosatelliitti on yksi vanhimmista satelliittityypeistä. Yhdysvaltain asevoimat kehitti sitä jo 1950-luvun lopulla. Idea hahmottui, kun Johns Hopkinsin yliopiston tutkijat seurasivat Sputnikin radiosignaalia vuonna 1957. Tämä johti saman yliopiston kehittämään Transit-paikannussatelliittiin. Sen tehtävä oli palvella Pohjoisella jäämerellä partioivia Yhdysvaltain laivaston sukellusveneitä. Doppler-ilmiöön perustuva Transit vähensi sukellusveneen tarvetta olla veden pinnalla määrittämässä sijaintiaan lähinnä sekstantin ja taivaankappaleiden avulla. 
Yhdysvallat rakensi globaalisti toimivan Timation-navigaatiojärjestelmän 1970-luvulla. Sillä oli jo käyttäjinä myös huviveneilijöitä. GPS oli kolmannen tai neljännen sukupolven navigaatiosatelliitti Yhdysvalloille.
Neuvostoliitto kehitti GLONASS-järjetselmän 1970-luvun jälkipuolella. Se osin korvasi sen Tsikada-paikannussatelliitit. Venäjällä oli vaikeuksia ylläpitää GLONASSia 1990-luvulla; satelliittien suunniteltu toimintaikä oli alle 5 vuotta ja korvaavia satelliitteja ei laukaistu moneen vuoteen. 2000-luvulla järjestelmä on täydennetty Venäjän alueella täysin toimivaksi. Venäjä on aloittanut Intian kanssa sen kehittämiseen liittyvän yhteistyön.
EU ja ESA kehittävät Galileo-nimistä navigaatiosatelliittijärjestelmää. Sen ensimmäinen koesatelliitti laukaistiin vuoden 2005 lopussa. EGNOS on Euroopan alueen GPS-satelliittien tarkkuutta kehittävä järjestelmä, joka aikanaan käyttää myös Galileon signaaleja.
Kiinan kansantasavalta on kehittämässä globaalin kattavuuden Beidou-navigaatiosatelliittijärjestelmälleen, josta käytetään myös nimeä Compass.
Eräät muut maat, mm. Japani, ovat rakentaneet satelliittinagigaatiojärjestelmän (Japanin QZSS)omalle alueelleen lisäämällä GEO-radan tietoliikennesatelliittiin navigaatiohyötykuorman.
Großostheim

Großostheim on Saksan kunta Baijerin osavaltion Aschaffenburgin piirikunnassa. Se sijaitsee aivan Baijerin luoteisosassa Hessenin rajalla Aschaffenburgin lounaispuolella. Kunnassa on arviolta 16 372 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 44,31 neliökilometriä.
Großostheimin kunnassa toimii Nintendon Euroopan jaosto "Nintendo of Europe".
Javi Navarro

Francisco Javier Vicente Navarro (s. 6. helmikuuta 1974 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka päätti uransa vuonna 2009. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Navarro on Valencian kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa ja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa kaudella 1993–1994. Seuraavan kauden hän pelasi lainalla Logroñésissa.
Kaudeksi 1995–1996 Navarro palasi Valenciaan ja pelasi 19 ottelussa joukkueen yltäessä liigan toiseksi. Vuonna 1997 hän loukkasi vasemman polvensa vakavasti, mikä lähes päätti hänen uransa. Pitkän kuntoutusjakson jälkeen hänet lainattiin Segunda Divisiónin Elcheen, jossa pelaamansa vahvan kauden 2000–2001 jälkeen pääsarjaseura Sevilla hankki hänet riveihinsä.
Sevillassa Navarro toimi myös kapteenina ja saavutti vuosina 2006–2007 kaksi UEFA-cupia sekä yhden UEFA-supercupin, Espanjan cupin ja Espanjan supercupin. Getafea vastaan pelattu vuoden 2007 Espanjan cupin loppuottelu jäi hänen uransa viimeisekseen, sillä myöhemmin kesällä hän loukkasi tällä kertaa oikean polvensa. Lähes kahden kauden pelaamattomuuden jälkeen Navarro ilmoitti lopulta toukokuussa 2009 päättävänsä uransa.
Espanjan maajoukkueessa Navarro debytoi 32-vuotiaana ystävyysottelussa Romaniaa vastaan 15. marraskuuta 2006. Vuonna 1996 hän osallistui Espanjan olympiajoukkueen mukana Atlantan kesäolympialaisiin.
CERT

CERT on lyhenne sanoista "Computer Emergency Response Team".
CERT-toiminnalla tarkoitetaan tietoturvaloukkausten ennaltaehkäisyä, niiden havainnointia ja ratkaisua sekä tietoturvauhkista tiedottamista. CERT-toiminnan päämääränä on tietojärjestelmien tietoihin kohdistuvien tietoturvaloukkauksien ja uhkien toteutumisen ennaltaehkäisy ja torjunta mahdollisimman objektiivisesti ja tehokkaasti.
Maailman ensimmäiseksi CERT-toimijaksi voidaan katsoa vuonna 1988 riehuneen Morris-madon torjuntaa varten perustettu "CERT Coordination Center" ("CERT/CC"). Sittemmin CERT-toimijoita on tullut useita erilaisia. Tärkeimpiä ovat kansalliset, valtionhallintoa tai muuta tarkasti määriteltyä organisaatiota palvelevat tai asiakkaille tarjottavien tuotteiden ja palvelujen tietoturvallisuudesta vastaavat organisaatiot. CERT-organisaatiot tarjoavat yhteistyörajapinnan, jonka avulla tietoturvaloukkauksiin liittyvä teknisen tiedon vaihtaminen mahdollistuu organisaatio-, maa- ja kulttuurirajojen yli ja jopa keskenään kilpailevien yritysten välillä.
Ilmaisut "CERT" ja "Computer Security Emergency Response Team" ovat Carnegie Mellon -yliopiston (CMU) tavaramerkkejä, mutta yliopisto on vaoauttanut CERT-ilmaisun käyttämistä osana Yhdysvaltojen ulkopuolella sijaitsevien organisaatioiden nimiä. 
Suomi.
Suomen kansallinen CERT-toimija on Viestintävirastossa 1.1.2014 aloittanut Kyberturvallisuuskeskus. Ennen Kyberturvallisuuskeskuksen perustamista toimintoa kutsuttiin vuosina 2001-2013 nimillä "CERT-FI" ja "CERT Finland". Näiden nimien käyttö on nykyisin rajattu kansainväliseen asiantuntijayhteistyöhön. Viestintävirasto on elokuusta 2013 lähtien toiminut myös valtionhallinnon CERT-toimijana (niin kutsuttu GovCERT). Viestintäviraston CERT-toimintaan liittyvä säädösperusta on sähköisen viestinnän tietosuojalain 31 § (alun perin teletoiminnan tietosuojalain muutos HE 57/2002)
Muita Suomessa toimivia CERT-toimijoita ovat Funet CERT, PVCERT, Elisa CERT, TeliaSonera CSIRT, Nokia NIRT, NSN-CERT ja Ericsson PSIRT. Vuonna 1995 perustettu Funet CERT Suomen ensimmäinen CERT-toimija.
Euroopan unioni.
Euroopan unioni on julkaissut vuonna 2013 EU:n kyberturvallisuusstrategian, jonka mukaan kaikkien jäsenmaiden tulisi perustaa CERT-toimija. Strategian julkaisun yhteydessä EU:n komissio julkaisi direktiiviehdotuksen, jossa esitetään kansallisen CERT-viranomaistoiminnon perustamista jokaiseen jäsenvaltioon (7. artikla) asetetaan CERT-toimijaa sitovia vaatimuksia (liite I). Direktiivin käsittely on kesken EU:ssa ja kansallisissa parlamenteissa .
EU on perustanut vuonna 2011 omien instituutioidensa suojaksi CERT-EU-nimisen toiminnon.
Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto ENISA on julkaissut vuosina 2009-2012 joukon raportteja, joissa hahmotellaan kansallisilta ja valtionhallinnon CERT-toimijoilta edellytettäviä palveluita ja kypsyystasoja.
Pjažozero

Pjažozero (, , kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös suomalaistettua muotoa "Päžjärvi") on kylä ja maalaiskunta Vologdan alueen Babajevon piirissä Venäjällä. 
Kunnan hallinnollinen keskus on Pjaželkan kylä. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat kylät: Kargozero, Klenozero, Kološma, Nažmozero () ja Pjažozero.
Seudulla asuu 160 vepsäläistä, jotka muodostavat 7,5 % kunnan väestöstä. Kunnan päämies on Natalja Zaharenkova.
Riksgränsen

Riksgränsen on kylä Kiirunan kunnassa, Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Riksgränsen sijaitsee aivan Norjan rajan tuntumassa, mistä sen nimikin on peräisin. Napapiirille on matkaa 200 kilometriä, Atlantille vain kuusi kilometriä. Riksgränseniin on hyvät tieyhteydet kaikkialta Ruotsista. Ajomatkaa Kiirunan keskustasta 132 kilometriä, Tukholmasta noin 1 375 kilometriä, Sundsvallista noin 1 000 kilometriä ja Uumajasta noin 735 kilometriä. Kylässä sijaitsee laskettelukeskus.
Riksgränsen syntyi, kun nykyisin Malmbananin nimellä tunnettu rautatieosuus rakennettiin Ruotsin Kiirunan ja Norjan Narvikin välille. Alun alkaen paikalle suunniteltiin jopa pientä kaupunkia. Ensimmäinen talo nousi harjakorkeuteen vuonna 1901, ja vuonna 1934 Ruotsin ensimmäinen hiihtokoulu aloitti toimintansa Riksgränsenillä.
Sulo Wuolijoki

Sulo Ilmiö Wuolijoki (12. huhtikuuta 1881 Hauho – 24. kesäkuuta 1957 Luopioinen) oli suomalainen juristi, toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914.
Elämä.
Lapsuus ja nuoruus.
Sulo Wuolijoki oli syntyisin Vuolijoen kartanosta Hauholta. Hänen isänsä oli rusthollari ja valtiopäivämies Juho Wuolijoki, s. 1843, ja äitinsä Serafina Antintytär Lagervik, s. 1851 Kärkölän Hähkäniemessä. Myös hänen veljensä Wäinö Wuolijoki oli tunnettu poliitikko. 
Sulo Wuolijoki tuli Jyväskylän lyseoon 1897 viidennelle luokalle, jossa hänen luokkatovereinaan olivat muun muassa Edvard Gylling, Martti Kovero ja Otto Wille Kuusinen. Tällä yhteydellä oli myöhemmin suuri merkitys hänen poliittisella urallaan. Sulo Wuolijoki kävi Jyväskylän lyseota 1897–1900, jolloin hän muutti Helsinkiin ja pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1901. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistui filosofian kandidaatiksi 1907. Hän oli perustamassa 1905 yhdessä vanhojen koulutoveriensa Edvard Gyllingin, Martti Koveron ja Otto Wille Kuusisen sekä veljensä Wäinön kanssa Ylioppilaiden Sosialidemokraattista Yhdistystä ja Sosialistista Aikakauslehteä. 
Politiikkaan.
Wuolijoki ryhtyi aktiiviseksi sosiaalidemokraattiseksi poliitikoksi suurlakon jälkeen ja toimi kansanedustajana 1907–1914. Tällöin hän tuli tunnetuksi erityisen aktiivisena Laukon kartanon torpparien puolustajana heidän häätökiistassaan vuonna 1907. Torpparikysymyksiin hän oli tutustunut erityisesti koulutoveriensa Gyllingin ja Koveron välityksellä, jotka molemmat aikoinaan väittelivät torpparikysymyksistä.
Wuolijoki kirjoitti 1905 suomenkieliset sanat kansainvälisen työväenliikkeen tunnuslauluun "Kansainvälisen" ("Internationale") yhdessä Otto Wille Kuusisen, Yrjö Sirolan ja Pertti Uotilan kanssa. 
Vuonna 1913 Sulo Wuolijoki vetäytyi aktiivipolitiikasta ja toimi sittemmin asianajajana, sanomalehtimiehenä ja kirjailijana Helsingissä ja Riihimäellä. 
Sisällissota.
Sisällissodan käynnistyessä Wuolijoki vastusti aseellista kapinaa ja kieltäytyi hänelle tarjotusta tehtävästä kansanvaltuuskunnan raha-asiain valtuutettuna. Hieman myöhemmin Wuolijoki kuitenkin otti vastaan sihteerin tehtävän Suomen ja Neuvosto-Venäjän valtiosopimuksen neuvotelleessa komissiossa. Hän käytti neuvonantajinaan karelianistina tunnettua runoilijaa Eino Leinoa sekä karjalaista kirjailijaa Iivo Härköstä. Wuolijoki osallistui myös komission Pietarissa käymiin neuvotteluihin. Sodan jälkeen hänet vangittiin ja toimitettiin Isosaaren vankileirille, jossa pidettiin valkoisten ”poliittisesti vaarallisiksi” luokittelemia punaisia.
Perhe.
Sulo Wuolijoki avioitui 1908 virolaisen ylioppilaan Ella Maria Murrikin kanssa. Avioliitto päättyi eroon 1923, mutta Ella otti käyttöön nimen Hella, jolla nimellä hänestä tuli tunnettu poliitikko ja näytelmäkirjailija sekä Yleisradion pääjohtaja. 
Sulo ja Hella Wuolijoen tytär Vappu avioitui suurlähettiläs Sakari Tuomiojan kanssa. Heidän poikansa on Erkki Tuomioja.
Göteborgin EU-kokouksen aikaiset mielenosoitukset

Göteborgin EU-kokouksen aikaiset mielenosoitukset eli Göteborgin mellakat tapahtuivat Göteborgissa Ruotsissa 14.–16. kesäkuuta 2001 tällöin kaupungissa pidetyn EU-huippukokouksen yhteydessä. Mielenosoitukset kohdistuivat pääasiallisesti EU:n militaristista kehityssuuntaa, Schengenin sopimusta, Ruotsin EU-jäsenyyttä ja kapitalistista globalisaatiota vastaan.
Poliisin mukaan osanottajia oli noin 50 000. Valvomassa oli noin 2 500 ruotsalaista poliisia. Mielenosoituksen järjesti pääasiallisesti kolme koalitiota, "Bush go home", ruotsalainen "Network Göteborg 2001" ja kansainvälinen "Gothenburg action 2001". Mukana oli myös muun muassa iranilaiskoalitio ja kadunvaltaajia.
Mellakat.
Varsinaiset rauhanomaiset mielenosoitukset varjoonsa jättäneet mellakat alkoivat jo tapahtumien ensimmäisenä päivänä, 14. kesäkuuta. 15. päivänä poliisi otti väkivaltaisesti yhteen osan kaupungin pääkadulla järjestetyn anti-kapitalistisen mielenosoituksen osanottajien kanssa. Huippukokouksen aikaisten eri mellakatilanteiden yhteydessä mielenosoittajat heittivät katukiviä, rikkoivat ikkunoita ja polttivat muun muassa puistonpenkkejä. Poliisit taas löivät mielenosoittajia pampuilla ja yhdessä tilanteessa käyttivät tuliaseita.
Vasaplatsin ampumavälikohtaus.
15. kesäkuuta Vasaplatsin kadulla järjestetty kadunvaltausjuhla päättyi mellakaksi, kun ensin joukko uusnatseja hyökkäsi mielenosoittajien kimppuun, mielenosoittajien lopulta ajaen uusnatsit pois alueelta. Yksi paikalle tilannetta rauhoittamaan tulleista poliiseista sai iskun ja kaatui maahan, jolloin väkijoukko hyökkäsi hänen kimppuunsa. Poliisi ampui varoituslaukauksia, ja kun yksi mellakoitsijoista heitti kiven poliiseja kohden, yksi poliiseista ampui tätä kohti, haavoittaen häntä vakavasti.
Jälkipyykki.
Virallisten tilastojen mukaan 90 mielenosoittajaa ja 53 poliisia loukkaantui, 1 115 pidätettiin, joista 64:lle luettiin tuomio. Syytettyjen joukossa olivat suomalaiset Reko Ravela ja Tapio Laakso. Yhtään poliisia ei asetettu syytteeseen lukuisista valituksista huolimatta. Poliisit ovat myös myöntäneet vääristelleensä todistusaineistoa.
Ekstraklasa

Ekstraklasa on Puolan jalkapallon pääsarja. Sarjassa pelaa 16 joukkuetta ja se perustettiin vuonna 2005 itsenäiseksi ammattilaisliigaksi toimittuaan siihen asti Puolan jalkapalloliiton alaisuudessa nimellä "I liga". Nykyään I liga on Puolan toiseksi korkein sarjataso jolle Ekstraklasan kaksi viimeistä vuosittain putoaa vastavuoroisesti kahden sarjanousijan tilalle. Kaudella 2013–2014 Ekstraklasassa pelattiin uutuutena yksinkertainen ylempi ja alempi loppusarja kahdeksan joukkueen kesken varsinaisen kaksinkertaisen 16 joukkueen sarjan päätteeksi.
Ekstraklasa on keskivahva eurooppalainen jalkapallosarja. Sarja sijoittui UEFA:n maapistevertailussa sijalle 21. ajanjaksolla 2020–2024.
Fontainebleaun palatsi

Fontainebleaun palatsi () on suuri renessanssiajan palatsi Fontainebleaun kaupungissa Ranskassa. Palatsia ovat rakennuttaneet useat hallitsijat alkaen Frans I:stä. Fontainebleaun kaupunki sijaitsee keskellä laajaa metsää, joka on entinen kuninkaallinen metsästyspuisto.
Palatsin sisätilat ovat ensimmäisiä, jotka edustavat italialaista manierististä tyyliä. Ranskan 1500-luvun manieristinen sisustustyyli tunnetaan myös nimellä Fontainebleaun tyyli. Se yhdisteli veistoksia, metallitöitä, maalauksia, stukkikoristeita ja puutöitä sekä pihassa toi kaavoitetun kukkatarhan. Fontainebleaulaisen tyylin naisen kauneusihanteet olivat manieristisiä: pieni sorea pää pitkässä kaulassa, liioitellun pitkä vartalo ja raajat sekä isot rinnat. Tämä uusi tyyli levittäytyi täältä muihin Pohjois-Euroopan keskuksiin: Antwerpeniin, Saksaan ja lopulta Lontooseen.
Palatsi kuuluu nykyään Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia.
Ensimmäisen metsästyslinnan Fontainebleauhun rakennutti Capet-sukuinen Robert II vuonna 998. Vuonna 1169 Ludvig VII laajensi linnaa, ja häntä pidetään sen varsinaisena perustajana. Fontainebleau oli Filip II:n ja Ludvig IX:n suosikkiasuinpaikka.
Vuonna 1527 Frans I puratti vanhan linnan ja aloitti nykyisen palatsin rakennuttamisen. Hän palkkasi arkkitehdiksi Gilles le Bretonin. Kuningas kutsui töihin myös arkkitehti Sebastiano Serlion ja Leonardo da Vincin. Frans I:n galleria, jossa on Rosso Fiorentinon freskoja, toteutettiin vuosien 1522–1540 aikana. Henrik II:n valtakautena "The Salle des Fêtes" koristeltiin italialaisten manieristien, kuten Francesco Primaticcion ja Niccolò dell’Abbaten, töillä. Benvenuto Cellinin "Fontainebleaun nymfi" on nykyään esillä Louvressa.
Henrik IV lisäsi palatsiin useita rakennuksia 1500- ja 1600-luvun taitteessa ja myös halkaisi puiston 1 200 metriä pitkällä kanavalla sekä määräsi istutettavaksi mäntyjä, jalavia ja hedelmäpuita. Noin 200 vuotta myöhemmin palatsi oli ajautunut huonoon kuntoon: Ranskan vallankumouksen aikana monia alkuperäisistä huonekaluista myytiin, kuten monista muistakin kuninkaallisista palatseista. Kuitenkin noin vuosikymmenissä Napoleon I onnistui muuttamaan palatsin suuruutensa symboliksi. Napoleon I on vastuussa rakennuksen nykyisestä ulkoasusta. Hän muun muassa rakennutti mukulakivillä päällystetyn ajotien sisäänkäynnille, joka oli tarpeeksi leveä hänen vaunuilleen.
Filip IV, Henrik III ja Ludvig XIII syntyivät palatsissa ja kaksi ensiksi mainittua myös kuolivat siellä. Ruotsin kuningatar Kristiina asui Fontainebleaussa vuosia vuoden 1654 kruunusta luopumisensa jälkeen. Vuonna 1685 palatsissa kirjoitettiin Fontainebleaun edikti, joka kumosi Nantesin ediktin. Bourbon-suvun kuninkaalliset vieraat, kuten Pietari Suuri, majoittuivat palatsissa. Myös paavi Pius VII majoittui palatsissa, kun hän tuli Ranskaan kruunaamaan Napoleonin vuonna 1804 sekä ollessaan vuodet 1812–1814 Napoleonin vankina.
Heikki Paloheimo

Heikki Mauri Osmo Paloheimo (s. 7. maaliskuuta 1946 Helsinki) on valtio-opin emeritusprofessori Tampereen yliopistossa.
Elämä.
Paloheimo toimi valtio-opin professorina Tampereen yliopistossa vuodesta 2004 vuoteen 2012. Lisäksi hänellä on dosentuureja Turussa ja Tampereella: hän on valtio-opin dosentti sekä Turun yliopistossa että Tampereen yliopistossa ja taloussosiologian dosentti Turun kauppakorkeakoulussa. Paloheimo toimi Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2005–2007, yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajana vuosina 2004–2007, politiikan tutkimuksen laitoksen johtajana vuosina 2007–2009 ja politiikan tutkimuksen valtakunnallisen tutkijakoulun johtajana vuosina 2007–2009. "Politiikka"-lehden päätoimittajana hän toimi vuosina 1983 ja 1991–1992. Vuodesta 2008 vuoteen 2013 hän toimi "The Open Political Science Journal" -lehden päätoimittajana. Vuonna 2010 Suomalainen Tiedeakatemia kutsui Paloheimon jäsenekseen.
Paloheimon vetämät tutkimushankkeet koskevat poliittista osallistumista ja päätöksentekoa. Hän on toiminut vuosien 2003 ja 2007 kansallisten vaalitutkimushankkeiden johtajana. Monissa hankkeissa vertaillaan Suomen poliittista järjestelmää ja poliittisia instituutioita muiden maiden järjestelmiin ja instituutioihin.
Eduskuntavaaleissa 1987 ja 1991, kunnallisvaaleissa 1988 ja 1992 sekä presidentinvaaleissa 1988 Paloheimo toimi Yleisradion TV 1:n vaalitulospalvelun asiantuntijana. Vuosien 1995 ja 1999 eduskuntavaaleissa hän toimi vastaavassa tehtävässä MTV3:n vaalitulospalvelussa.
North Bend (Washington)

North Bend on kaupunki Kingin piirikunnassa, Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupunki tuli kuuluisaksi esiinnyttyään David Lynchin televisiosarjassa "Twin Peaks". Weyerhaeuserin sahan lopetettua toimintansa on North Bendistä tullut Seattlen itäisen puolen niin sanottu nukkumalähiö. Kaupungin väkiluku vuonna 2000 oli 4 746.
Kaupungin pinta-ala on 7,6 neliökilometriä. North Bend sijaitsee Kaskadien reunavuorilla, noin 52 kilometriä Seattlesta itään. Läheinen vuori Mount Si kohoaa kaupungin ylle. Lähin kaupunki, Snoqualmie, on noin viiden kilometrin päässä Nort Bendistä.
Rosso Fiorentino

Rosso Fiorentino tai Il Rosso (8. maaliskuuta 1495 Firenze, Italia – 14. marraskuuta 1540 Pariisi, Ranska) oli italialainen manieristinen taidemaalari, joka oli syntymänimeltään Giovan Battista di Jacopo.
Fiorentino aloitti taideopiskelunsa Andrea del Sarton työpajassa yhdessä aikalaisensa Pontormon kanssa. Vuoden 1527 Rooman valloituksen ja ryöstön jälkeen Fiorentino muutti Ranskaan, jossa asui kuolemaansa asti. Hän pääsi Frans I:n hoviin ja oli yhdessä Francesco Primaticcion kanssa merkittävimpiä taiteilijoita, joka työskenteli Fontainebleaun linnassa, jossa Fiorentino vietti suuren osan elämästään. Primaticcio otti päävastuun linnan taiteellisesta puolesta Fiorentinon kuoleman jälkeen.
Monsignore

Monsignore (), italian sanoista ”minun herrani”, vakiintunut lyhenne mons., ransk. "monseigneur") on katolisen kirkon papiston arvonimiryhmä, joka jakaantuu neljään luokkaan:
Monsignoren arvon myöntää paavi ja se voidaan antaa vain hiippakuntapapille erityisistä kirkollisista ansioista. Arvon saanut kuuluu Paavilliseen perheeseen. Sen sijaan arkkipiispoilla ja piispoilla on monsignoren arvonimi virkansa perusteella. 
Arvonimeä ”monseigneur” käytetään ranskaksi myös eräistä entisten ja nykyisten katolisten hallitsijasukujen päämiehistä, kuten Monacon ruhtinaasta.
Vyöturkiskuoriainen

Vyöturkiskuoriainen eli keltavöinen turkiskuoriainen ("Attagenus woodroffei") on noin viisi millimetriä pitkä, tummanruskea ja pyöreähkö kovakuoriainen. Se on tekstiilituholainen ja elää toukkavaiheessa lämpimissä huoneissa.
Koko ja ulkonäkö.
Vyöturkiskuoriainen on noin puolen sentin mittainen kovakuoriainen. Se on väritykseltään tummanruskea, ja sen selässä on sahanterää muistuttava kellertävä kuvio. Kuoriaisen selvästi jaokkeellinen vartalo on pyöreähkö, ja sen takapäässä on karvatupsu. Toukka kasvaa noin sentin mittaiseksi, ja sen vartalo on taaksepäin suippeneva.
Elintavat.
Vyöturkiskuoriainen on tekstiilituholainen, joka toukkavaiheessa elää lämpimissä huoneissa lattialistojen alla, komeroissa tai muissa pimeissä kolosissa syöden tekstiilipölyä sekä kuolleita hyönteisiä. Aikuisena kuoriaiset parveilevat huoneissa. Vyöturkiskuoriaista ei esiinny Suomen luonnossa, vaan se tarvitsee lämpimän talvehtimispaikan. Sitä tavataan Suomen pääkaupunkiseudun vanhoissa rakennuksissa, muissa osissa maata se on harvinaisempi.
Vuodessa kehittyy yleensä kaksi sukupolvea.
Haitat.
Toukka syö luonnonkuituja kuten villaa ja turkiksia. Yleensä tuhot jäävät kuitenkin varsin vähäisiksi kuoriaishavainnoista huolimatta. Aikuinen kuoriainen ei tiettävästi tarvitse ravintoa.
Torjunta.
Yleinen siisteys ehkäisee hyönteisten esiintymistä. Vyöturkiskuoriainen on varsin vaikea hävitettävä ja varsinkin kerrostalojen ollessa kyseessä, on syytä harkita koko talon myrkyttämistä vähintään kahteen kertaan mikäli kuoriaisia löytyy useammasta kuin yhdestä asunnosta.
Vyöturkiskuoriaiset saa tuhottua vaatteista ja tavaroista joko pitämällä niitä viikko pakkasessa −20 asteessa tai vähintään +70-asteisessa saunassa noin kaksi tuntia. Molemmat käsittelyt tuhoavat kaikki kehitysvaiheet.
Brutalismi

Brutalismi eli betonibrutalismi on modernistisen arkkitehtuurin suuntaus, joka kehittyi 1950-luvulla reaktiona hillitylle modernismille. Suuntausta kutsutaan joskus myös uusbrutalismiksi. Brutalismi suosi rakennusten selkeän konstruktiivista hahmotusta ja viimeistelemättömiä materiaalipintoja. Käsite syntyi alun perin Englannissa. Suuntaus kukoisti 1950–1970-luvuilla.
Nimen pohjalla on karkeaa tarkoittava sana brutaali. Puhdaslinjainen muotokieli ja viimeistelemättömät betonipinnat ovat tyypillisiä brutalismia edustaville rakennuksille. Betonirakenteet ovat pelkistettyjä eikä raakabetonipinnoille ole tehty silottavaa käsittelyä. Seinäpinnoissa ja julkisivuissa näkyvät valumuottien jäljet ja pinta jätetään maalaamattomaksi.
Kansainvälisesti maineikas tyylin edustaja on Le Corbusier, joka myös käytti termiä "brutalismi" ensimmäisenä 1950-luvulla.
Brutalismi Suomessa.
Suomessa arkkitehti Viljo Revell on mainittu betonibrutalismin edustajaksi. Vuosina 1958–1961 hän suunnitteli betonisen Vatialan siunauskappelin, jonka parabolisen holvikaaren muotoon rakennetun kirkkosalin seinät käsiteltiin ruiskubetonilla. Revellin yhdessä Heikki Castrénin kanssa suunnittelema Helsingin Kaivokadulla sijaitseva City Center eli Makkaratalo valmistui 1967. Rakennuksessa oli Keskuskadun puolella isot betoniset ajorampit, joita pitkin ajettiin autolla betonisen parvekekaiteen eli ”makkaran” taakse parkkitasanteelle.
Myös Järvenpään kirkkoa on luonnehdittu tyyliltään betonibrutalistiseksi. Brutalismin tunnetuimpiin suomalaisiin edustajiin kuului myös Aarno Ruusuvuori (mm. Tapiolan ja Huutoniemen kirkot). Marjatta ja Martti Jaatisen Oulun monumentaalikeskustan suunnitelma voitti 1962 asemakaavan suunnittelukilpailun. Tästä betonibrutalismin edustajasta valmistui kuitenkin vain osa, teatteri ja kirjasto. Lisäksi kuopiolaisen suojellun Alavan kirkon arkkitehtuuria on kuvailtu "arvokkaaksi betonibrutalismiksi".
Merkittäviin suomalaisen brutalismin edustajiin kuuluu myös Espoossa sijaitseva Teknologföreningenin osakuntatalo Urdsgjallar, jonka suunnitteli Kurt Moberg. Rakennus valmistui vuonna 1966, mutta sen purkamista alettiin valmistella vuonna 2020, koska uuden talon rakentaminen tulisi halvemmaksi kuin huonokuntoisen rakennuksen saneeraus.
Francesco Primaticcio

Francesco Primaticcio (30. huhtikuuta 1504 Bologna – 1570) oli italialainen manieristinen taidemaalari, arkkitehti ja kuvanveistäjä, joka vietti suurimman osan elämästään Ranskassa.
Mantovassa Giulio Romanon alaisuudessa oppinsa saanut Primaticcio vakiinnutti paikkansa Frans I:n hovissa vuonna 1532.
Yhdessä Rosso Fiorentinon kanssa Primaticcio oli Fontainebleaun linnan johtavia taiteilijoita. Fiorentinon kuoleman jälkeen vuonna 1540 Primaticcio nousi linnan taiteellisen puolen päävastuuseen ja ensimmäiseksi hovimaalariksi. Primaticcio teki linnaan lukemattomia freskoja ja stukkotöitä, joista moni on myöhemmin kadonnut.
Hän pysyi hovitaiteilijana myös Henrik II:n ja Frans II:n hallitsijakaudella, jolloin häneltä töitä tilasi sijaishallitsija Catherine de' Medici. Primaticcion mestariteos Fontainebleaun "Salle d'Hercule" piti hänet ja ryhmänsä työllistettynä 1530-luvulta vuoteen 1559 asti. Primaticcion tärkeimpiä teoksia on "Odysseus ja Penelope".
Elämänsä viimeisinä vuosina Primaticcio siirtyi arkkitehtuuriin. Hänen merkittävin rakennuksensa on Saint-Denisin basilikan Henrik II:n hautakappeli, jota ei kuitenkaan saatu valmiiksi Primaticcion elinaikana ja joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1719.
Kunnianhimoisen uuden hautakappelin keskipisteeksi tilattiin Primaticciolta Henrik II:lle upea hautamonumentti. Hän suunnitteli Valois'n kappelista pyöreän, jossa hautaa voitiin tarkastella kaikista kulmista, mikä ratkaisi aikaisempien kuningashautojen arkkitehtien Giustin veljesten ja Philibert de l'Ormen ongelmat. Taidehistorioitsija Henri Zerner on kutsunut suunnitelmaa "suureksi rituaaliseksi draamaksi, joka olisi täyttänyt rotundan taivaallisen tilan" ja "viimeiseksi ja loistavimmaksi renessanssin kuninkaallisista haudoista". Rakennustyöt lopetettiin vuonna 1585, kun monarkia joutui konkurssiin ja uskonsodat puhkesivat. Yli kaksisataa vuotta myöhemmin Ranskan vallankumouksen jälkeen vuonna 1793, väkijoukko ryösti haudan ja heitti Catherine de' Medicin ja Henrikin luut samaan kuoppaan muiden Ranskan kuninkaiden ja kuningattarien kanssa.
Shaheen (ohjus)

Shaheen on yhteisnimitys kahdelle Pakistanin armeijan ohjustyypille. Nimi Shaheen tarkoittaa kuninkaallista valkoista haukkaa. Shaheenin nimellä kulkee kaksi ohjusta, I ja II.
Shaheen I.
Shaheen I (Hatf-4) kantaa 750 km:n päähän eli on yksivaiheinen kiinteäpolttoaineinen lyhyen kantaman ohjus SRBM. Ohjus kuljettaa noin 700 kg taistelukärjen, joka osuu kohteeseensa 200 metrin CEP tarkkuudella. Se on luultavimmin sama kuin Kiinan DF-15 (M-9, CSS-6) ohjus. Shaheenia on arveltu myös parannetuksi Kiinan M-11-ohjukseksi.
Shaheen II.
Shaheen II (Hatf-6) kantaa 2 000–2 500 km:n päähän, ja ohjuksen tarkkuus CEP on 350 m. Tämä ohjus kuljettaa 700–750 kg taistelukärjen. Se on siis keskimatkan ohjus IRBM, ja se käyttää kiinteää polttoainetta ja on kaksivaiheinen.
Shaheen II on vastaveto Intian Agni-ohjukselle, sillä tämäkin ohjus on kaksivaiheinen, kiinteäpolttoaineinen ja nopeasti laukaistava sotanäyttämön tason keskimatkan ohjus. Shaheen II lienee sama kuin Kiinan M-18. Ohjus oli vuonna 2006 Pakistanin tehokkain ohjus.
Kyösti Järvinen

Gustaf (Kyösti) Nestor Järvinen (31. maaliskuuta 1869 Jyväskylä – 31. maaliskuuta 1957 Helsinki) oli Helsingin kauppakorkeakoulun rehtori, kauppa-opin professori, kansanedustaja ja ministeri.
Elämä ja ura.
Järvisen vanhemmat olivat rovasti Nestor Järvinen ja Amanda Charlotta Grönholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1888 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja maisteriksi 1897. Valmistumisensa jälkeen Järvinen työskenteli Suomen liikemiesten kauppaopiston taloustieteen ja kauppaopin opettajana toimien samalla myös kauppaopiston johtajana vuosina 1899–1919. Hän johti kauppaopiston liikeapulaisten iltakursseja 1902–1909.
Kauppaopiston tehtävien lisäksi Järvinen oli Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina vuosina 1911–1919. Väiteltyään valtiotieteen tohtoriksi Kielin yliopistossa Saksassa vuonna 1921 Järvinen aloitti kauppakorkeakoulun kauppa- ja liikkeenhoito-opin professorin tehtävässä, virkaa jota hän piti aina vuoteen 1939 asti. Myöhemmin Järvinen toimi myös kauppakorkeakoulun luennoitsijana 1943–1944 ja kirjastonhoitajana 1943–1949. Vuosina 1931–1937 Järvinen toimi myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun kanslerina.
Järvinen toimi myös Suomen liikemiesten kauppaopiston johtajana vuosina 1899–1919, keskuskauppakamarin yliasimiehenä 1918–1921 sekä Postisäästöpankin hallituksen puheenjohtajana vuosina 1939–1944.
Järvinen toimi Suomen valtiovarainministerinä Kyösti Kallion ja J. E. Sunilan hallituksissa vuosina 1925–1926 ja 1931–1932. Hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä Oskari Mantereen hallituksessa 1928–1929. Kansanedustajana hän oli vuosina 1922–1930 edustaen kokoomuspuoluetta.
Kyösti Järvinen oli naimisissa 1894–1949 Erika Ristonmaan (k. 1949) kanssa.
Miguel Serveto

Miguel Serveto (myös Michel Servet tai Michael Servetus; 29. syyskuuta 1511 – 27. lokakuuta 1553 Geneve) oli espanjalainen tiedemies, ennen kaikkea lääkäri ja teologi, mutta myös fyysikko ja humanisti. Hän oli monipuolinen tutkija joka julkaisi artikkeleita tähtitieteen, meteorologian, maantieteen, lain filosofian, Raamatun tutkimuksen, matematiikan, anatomian ja lääketieteen alalta. Serveton väitetään keksineen sydämen ja keuhkojen välisen verenkierron, mutta todellisuudessa hän pysyi Galenoksen opissa, jonka mukaan veri ei kierrä vaan vaeltaa maksasta muualle elimistöön ja katoaa sen ravinnoksi. 
Areiolaisuuteen taipuvainen Serveto kirjoitti kirjan kristinuskosta ja sen harhoista. Eräässä kokouksessa hän uskalsi puhua kolminaisuusoppia ja kaikkia dogmeja vastaan. Tässä kokouksessa oli paikalla myös Jean Calvin, joka ilmoitti piispalle Serveton olevan kerettiläinen. Tämän seurauksena hänet tuomittiin ja vangittiin pakomatkan jälkeen Genevessä jossa hänet poltettiin roviolla vuonna 1553.
Sibelius (juna)

Sibelius oli VR:n junavuoro Helsingistä Pietariin, Venäjälle. Junan pääteasema Pietarissa oli Suomen rautatieasema. Junat liikennöivät aamulla Venäjälle, ja illalla Suomeen. Juna pysähtyi matkan varrella Pasilassa, Tikkurilassa, Lahdessa, Kouvolassa, Vainikkalassa ja Viipurissa.
Kalusto oli suomalaista hieman Venäjän liikennettä varten muokattua IC-kalustoa. Sesonkiaikana käytettiin myös sinisiä vaunuja, joissa on ”Sibelius”-teksti. Erilaisten sähköjärjestelmien ja raideleveyden vuoksi veturi vaihdettiin Vainikkalan raja-asemalla ja Viipurissa.
Muut Suomen ja Venäjän välillä liikennöivät junat olivat venäläiset Repin (Pietariin) ja yöpikajuna Tolstoi (Moskovaan). Näissä junissa käytettiin Venäjän rautatieyhtiön kalustoa. Joulukuussa 2010 Sibelius ja Repin lopettivat liikennöinnin VR:n sekä Venäjän rautatieyhtiön perustaman Karelian Trains -yhtiön hankkiman uuden suurnopeusjunan Allegron myötä. Tolstoin liikennöinti Moskovaan sen sijaan jatkui, mutta sen liikennöinti keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi 2020. Maaliskuussa 2022 VR päätti toistaiseksi keskeyttää yhteydenpidon RŽD:n kanssa, kun Venäjä aloitti hyökkäyksensä Ukrainaan.