tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vodkaturismi

Vodkaturismi oli Suomesta Neuvostoliittoon suuntautunutta vapaa-ajan seuramatkailua 1950-luvun lopulta 1990-luvulle. Vodkaturismin olennainen osa oli länsimaisten kulutustavaroiden kuten farkkujen ja sukkahousujen salakuljetus matkatavaroissa Neuvostoliittoon, jossa niistä oli pula ja niiden myynnillä sai käyttöönsä huomattavan määrän ruplia ruokaan, alkoholiin ja hauskanpitoon matkan aikana.
Neuvostoliittoon suuntautuneita seuramatkoja järjestivät etenkin työväenjärjestöjen ja E-liikkeen omistamat matkatoimistot kuten Lomamatkat, Finnsov Tours ja Etumatkat. Matkat tehtiin pääosin tilausbusseilla Suomen kaakkoisrajalta Viipuriin ja Leningradiin. Parin päivän laivaristeilyjä Tallinnaan ja Leningradiin tehtiin 1970-luvulla ainakin Silja Linen "Ilmattarella" ja 1980-luvulla "Sally Albatrossilla", Tallinnaan myös autolautta "Georg Otsilla". Juna- tai lentomatkan päässä olleissa Neuvostoliiton seuramatkakohteissa, kuten Moskovassa, Jaltassa ja Sotšissa, meno oli hieman rauhallisempaa.
Vodkaturismilla ja muulla länsimaista Neuvostoliittoon suuntautuneella matkailulla katsotaan olleen merkittävä osuus Neuvostoliiton suljetun yhteiskunnan rapautumiseen ja lopulta romahtamiseen, kun länsimaisten vaikutteiden myötä kansalaisten usko oman maan päättäjiin rapautui.
Vodkaturismi populaarikulttuurissa.
Matti Arjanne kirjoitti Aito Salamiehen nimellä kirjan "Turisti : pelkkää valhetta oleva veijaritarina" (1977), joka irvaili alkoholipitoiselle Neuvostoliiton-matkailulle. Juha Vainio kirjoitti ja levytti vuonna 1977 laulun ”Votkaturistit”. Aimo Vuorinen ja Jukka Keinonen julkaisivat vuonna 2009 musiikkinäytelmän "Votkaturistit". Aihetta kuvaa myös Arvo Tuomisen komediallinen dokumenttiohjelma "Vodkaturistit" (2008, katsottavissa Yle Areenassa).
Samijlo Adamant

Samijlo Adamant, , oli 1700-luvun jälkipuolella toiminut kaivertaja. Hän teki kaiverruksia Tšernihivissä julkaistuihin kirjoihin "Akafisnyk", johon hän teki kuusi kaiverrusta, ja "Akafist Svjatoji Varvary" (1783), johon hän teki kaiverruksen Svjata Varvarasta. Hänen monogramminsa on S. A.
Espanjan alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Espanjan olympiajoukkue (tunnetaan myös nimellä Espanjan alle 23-vuotiaat tai Espanjan U-23-vuotiaat) edustaa Espanjaa kansainvälisissä jalkapallokilpailuissa olympialaisissa. Joukkuetta hallitsee Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto. Espanja on päässyt kuuteen olympiakisaan vuodesta 1992 lähtien, ja se on voittanut kaksi kultamitalia vuosina 1992 ja 2024 ja kaksi hopeaa vuosina 2000 ja 2020. Espanjan alle 23-vuotiaiden maajoukkue on yksi menestyneimmistä olympiajoukkueista.
Kirjokairapalmu

Kirjokairapalmu ("Pandanus tectorius") on kairapalmuihin kuuluva trooppinen kasvi.
Kirjokairapalmu on pienikokoinen, usein monihaarainen ainavihanta puu. Sen korkeus on yleensä 3–7 metriä, joskus jopa 14 metriä. Lehdet ovat miekanmuotoiset ja jopa metrin pituiset. Kasvin hedelmiä kerätään syötäväksi ja sitä myös kasvatetaan hedelmien tähden.
Karen Akers

Karen Akers (oik. Karen Orth-Pallavicini, s. 13. lokakuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen viihdelaulaja ja näyttelijä, joka on esiintynyt Broadway-musikaaleissa, elokuvissa ja äänilevyillä.
Akersin isä oli itävaltalaista ja sveitsinitalialaista aatelissukua, äidin sukujuurissa on venäläistä, norjalaista, ranskalaista ja irlantilaista perimää. Esiintyjänä itseoppinut Akers teki Broadway-debyyttinsä vasta 37-vuotiaana vuonna 1982 Maury Yestonin kirjoittaman, Fellinin omaelämäkerralliseen elokuvaan "8½" perustuvan musikaalin "Nine" alkuperäistuotannossa. Akers esiintyy laulajana Woody Allenin elokuvassa "Kairon purppuraruusu" (1985) ja Jack Nicholsonin hahmon rakastajattarena elokuvassa "Sydän karrella" (1986).
"Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund luonnehti Akersia vuonna 1982 laulajaksi, jonka tulkinnat saavat nautinnon väreet kulkemaan selkäpiissä. Akersia verrattiin tuolloin Zarah Leanderiin ja Edith Piafiin, ja Fagerlundin mielestä hänessä onkin suurelle tähdelle tyypillistä karismaa.
Myös Akersin nuorempi sisar Nicole Orth-Pallavicini on näyttelijä.
Tuoksusampaka

Tuoksusampaka eli sapu ("Magnolia champaca") on trooppinen puu.
Tuoksusampaka kasvaa 50 metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat soikeat, 10–20 cm pitkät ja 5–10 cm leveät. Nuoria oksia ja nuppuja peittää vaaleankeltainen nukka. Keltaiset kukat tuoksuvat. Hedelmän pituus on 7–15 cm.
Tuoksuksampaka kasvaa luonnonvaraisena alueella, joka ulottuu Intiasta Kiinan keskiosiin.
Tuoksusampakan tuoksuvia kukkia käytetään uskonnollisissa seremonioissa. Puuta käytetään myös koristekasvina tienvierillä, ja siitä saadaan sekä sahatavaraa että tuoksuöljyä.
Lauluntekijä ja laulaja

Lauluntekijä ja laulaja on Juha Vainion kokoelma-albumi "(Fazer Finnlevy - 1990)."
Emmerdale – Esitysvuosi 2022

Emmerdalen esitysvuoden 2022 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla helmikuussa 2023 ja se tulee päättymään keväällä 2024.
Oskari Hiisti

Kaarlo Oskari Hiisti (13. maaliskuuta 1875 – 22. maaliskuuta 1938 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut puuvillatehtaan työmies ja harrastajanäyttelijä.
Oskari Hiisti työskenteli nuoresta lähtien Finlaysonin puuvillatehtaan värjäysosastolla. Harrastajanäytteljäuransa hän aloitti jo 17-vuotiaana Tampereen työväestön näytelmäseuroissa. Hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana ja perusti useita harrastelijanäyttämöitä muun muassa vuonna 1902 Tampereen Amatööriteatterin, jonka johtajana hän myös oli. Hiisti antoi alkuopetusta useille tuleville ammattinäyttelijöille vaikkakaan hän itse ei koskaan harkinnut ammattinäyttelijäksi ryhtymistä. Tunnetuin näistä Hiistin oppilaista oli Kosti Elo. Hiisti harrasti myös tanssia, toimi tanssinopettajana ja piti tanssinäytöksiä. Viimeisinä vuosinaan Hiisti esiintyi vielä vierailijana tamperelaisilla seuranäyttämöillä.
Oskari Hiistin tunnettuja näyttämörooleja olivat muun muassa Hanka ja Orvo Gustav von Numersin näytelmässä "Tuukkalan tappelu", "50 vuotta myöhemmin"-näytelmässä Kustaa III, "Leassa" Joas, "Nummisuutareissa" Sepeteus ja Sakeri, "Elinan surmassa" Klaus Kurki, "Sylvissä" Viktor Kovine, "Viimeinen ponnistus"-näytelmässä vouti, "Murtovarkaudessa" Penttula, Molièren "Luulosairas"-näytelmässä Argan, "Preciosassa" Don Alonzo ja Henrik Ibsenin "Helgelannin sankarit"-näytelmässä Gunnar.
Hiisti kuoli 63-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Intianbaulapuu

Intianbaulapuu ("Mimusops elengi") on tropiikissa kasvava puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Intiassa, Australiassa ja niiden välisessä saaristossa.
Intianbaulapuu on ikivihreä puu, joka kasvaa noin 15–30 metriä korkeaksi. Lehdet ovat soikeat, reunoiltaan aaltoilevat, 4–14 cm pitkät ja 2–7 cm leveät. Kukat ovat tuoksuvat, halkaisijaltaan 12–14 mm, ja kasvavat yksitellen tai 2–4 kukan terttuina.
Intianbaulapuun hedelmä on kypsänä keltainen, noin 35 mm pitkä. Sen malto on jauhoista ja muistuttaa maultaan taatelia mutta on kuivempi. Hedelmiä voi syödä raakana tai säilöttynä. Siemenistä uutetaan öljyä, joka vastaa ravintoarvoiltaan maapähkinäöljyä. Puun kuorta, lehtiä ja kukkia käytetään rohdoksina. Kukat säilyttävät tuoksunsa kuivattuina, ja niitä käytetään esimerkiksi liinavaatekaappien raikastamiseen. Puuainesta käytetään sahatavarana.
Intianbaulapuuta kasvatetaan koristekasvina ja antamassa varjoa.
Digital Workforce

Digital Workforce Services on suomalainen automaation ja ohjelmistorobotiikan palveluyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2015.
Digital Workforce listautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle vuonna 2021.
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011

Suomi osallistui vuoden 2011 hiihdon MM-kilpailuihin Oslossa 24. helmikuuta – 6. maaliskuuta. Maastohiihtoon valittiin 17 hiihtäjää, kymmenen miestä ja seitsemän naista. Suomeen jääviä varahiihtäjiä valittiin neljä. Mäkihyppyyn valittiin viisi miestä sekä yksi nainen. Yhdistettyyn valittiin viisi suomalaista.
Suomi saavutti kisoista neljä mitalia. Matti Heikkinen voitti 15 kilometrin perinteisen kilpailun, Krista Lähteenmäki ja Aino-Kaisa Saarinen hopeaa parisprintissä, Aino-Kaisa Saarinen pronssia 10 kilometrin perinteisen kilpailussa ja naisten viestissä joukkueella Pirjo Muranen, Aino-Kaisa Saarinen, Riitta-Liisa Roponen ja ankkurina Krista Lähteenmäki.
Maastohiihto.
Suomen maastohiihtojoukkue MM-kilpailuihin julkistettiin 1. helmikuuta 2015. Suomen edustajiksi valittiin yksitoista miestä ja seitsemän naista.
Mäkihyppy.
Miehet.
Mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS106, suurmäki HS134, joukkuekilpailu normaalimäestä ja suurmäestä.
Naiset.
Naisten mäkihypyssä järjestettiin normaalimäki HS106.
Yhdistetty.
Yhdistetyssä järjestettiin Gundersenin normaali- ja suurmäki, joukkuekilpailu normaalimäestä sekä parikilpailu suurmäestä.
RIM-162 ESSM

RIM-162 Evolved SeaSparrow Missile (ESSM) on RIM-7 Sea Sparrow -ohjuksesta kehitetty ilmatorjuntaohjus, jota käytetään suojaamaan sotalaivoja esim. lentokoneilta ja ohjuksilta.
Samsung Galaxy S23

Samsung Galaxy S23 on Samsungin 1. helmikuuta 2023 julkistama ja 17. helmikuuta julkaisema älypuhelin. Samaan aikaan julkaistiin suuremmat Samsung Galaxy S23+- ja Samsung Galaxy S23 Ultra -versiot.
Samsung Galaxy S23:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 50 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä ja telekameran 10 megapikseliä. Telekamerassa on kolminkertainen optinen zoom. Etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä.
Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja 3 900 milliampeeritunnin akku, joka tukee 25 watin latausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on Android 13 ja käyttöliittymänä One UI 5.1. Puhelimelle on luvattu neljä Android-versiopäivitystä ja viisi vuotta tietoturvapäivityksiä.
Kevään sävel

Kevään sävel on vuosina 1984–1987 esitetty suomalainen television laulukilpailuohjelma. Sen tuotti MTV Oy. Yhtiö kehitti ohjelman "Syksyn sävel" -kilpailunsa keväiseksi pariksi ja myös kilpailijaksi Yleisradio Oy:n Eurovision laulukilpailun Suomen karsinnoille. Vuonna 1987 ohjelman nimenä oli "Grand Prix".
Kappaleiden valinta.
"Kevään sävelessä" oli neljä osakilpailua, joista valittiin kolme sävelteosta loppukilpailuun. Niistä raati valitsi kaksi ja yleisö kolmannen postikorttiäänestyksessä. Loppukilpailussa esitettiin siten kaksitoista kilpailukappaletta. Osakilpailut järjestettiin neljän viikon välein kevätkauden aikana ja loppukilpailu pidettiin toukokuussa.
Vuonna 1987 "Kevään sävelen" nimeksi vaihdettiin "Grand Prix" ja kilpailuun luotiin kaksi sarjaa, toinen iskelmämusiikille ja toinen rockmusiikille.
Vuoden 1984 "Kevään sävelen" juonsi Marjatta Leppänen. Seuraavina vuosina ohjelmaa juonsivat Jukka Virtanen ja Hannele Krause.
Kilpailijat ja kilpailukappaleet.
"Kevään sävelessä" tekivät läpimurtonsa muun muassa Bianca Morales, Eila Torvela ja Caron Barnes. "Kevään sävelet" eivät jättäneet jälkeensä ikivihreitä musiikkiteoksia. Ensimmäisen kilpailukevään kappaleista ovat parhaiten kestäneet aikaa Lea Lavenin "Taivaan lahja", joka sijoittui kuudenneksi ja Matti Eskon "Lämmin, hellä, pehmoinen", joka jäi toiseksi viimeiseksi. Vuoden 1985 kilpailussa viimeiseksi jäänyt Nisa Sorayan "Anna rakas raju hetki" julkaistiin Suomen ulkopuolella nimellä "Twilight Children" ja Kikka levytti siitä oman versionsa 1989. Timo Tervon "Tule lähemmäksi" jäi sijalle kahdeksan, mutta siitä kehkeytyi hänen suurin menestyskappaleensa. Vuoden 1986 kilpailu toi kansan tietoisuuteen Tauski Peltosen, jonka kilpailukappale "Puistotie" ei kuitenkaan menestynyt.
Osakilpailuihin jääneistä kappaleista mainittakoon Anita Hirvosen "Kesäkissa" (1984) ja Umberto Marcaton "Menneen ajan melodia" (1986).
Taivaan lahja

Taivaan lahja on iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1984. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Markku Johansson. Singlen b-puoli "Africano" on käännösiskelmä, jonka sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla "Sanat murenevat" (1984).
"Taivaan lahjan" kertoja rinnastaa rakastettunsa perhosiin, maahan ja mereen sekä muihin luonnonelementteihin ja luontokappaleisiin. Laulu kertoo säröttömästä rakkaudesta.
"Taivaan lahja" julkaistiin digitaalisesti CD-kokoelma-albumilla "Lea Laven – Parhaat" (1999).
"Taivaan lahja" voitti lehdistön palkinnon "Kevään sävel" -kilpailussa toukokuussa 1984.
Helge Seip

Helge Lunde Seip (5. maaliskuuta 1919 Surnadal – 29. tammikuuta 2004 Bærum) oli norjalainen toimittaja ja poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1954–1961 ja 1965–1973 sekä toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1965–1970. Seip toimi Venstren puheenjohtajana 1970–1972, mutta puolueen hajottua EY-kysymyksen vuoksi hän liittyi vastaperustettuun Uuteen kansanpuolueeseen, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi, kunnes putosi suurkäräjiltä seuraavana vuonna. Vuosina 1958–1965 hän oli Dagbladetin päätoimittaja.
Gammarus

Gammarus on Itämeressä ja sisävesissä esiintyvä katkasuku. Ne ovat enintään kahden senttimetrin mittaisia ja kyljistään voimakkaasti litistyneitä, ja niiden jokaisessa jaokkeessa on raajat. Tuntosarvipareja on kaksi, ja niistä ylempi on alempaa pidempi. Silmä on munuaisen muotoinen. Väriltään "Gammarus"-suvun katkat ovat harmaita, vihertäviä, kellertäviä tai ruskeita.
"Gammarus"-suvun katkojen merilajeja on vaikea erottaa toisistaan, mutta lajinmäärityksessä voidaan käyttää muun muassa kolmen takimmaisen selkäkilven takareunan pieniä koholla olevia nystyjä, joissa on lajista riippuen erimittaisia ja -paksuisia sukasia. Myös suuosien ja jalkojen karvoitus toimivat lajikohtaisina tuntomerkkeinä. Sisävesilajit erottaa toisistaan takaruumiin toisen jaokkeen takakulman perusteella: purokatkalla on lähes suora kulma, kun taas järvikatkalla kulma on terävä. Meri- ja sisävesilajit erottaa toisistaan muun muassa silmän korkeuden perusteella: sisävesilajeilla silmän korkeus on enintään kaksi kertaa silmän leveyden mitta, kun merilajeilla se on tätä suurempi. "Gammarus"-suvun katkoilla ei ole myöskään "Monoporeia"- ja "Pontoporeia"-suvuilla esiintyvää takimmaisten kävelyraajojen suurta tyvilevyä.
Itämeren leväkatkalajien esiintyminen vaihtelee suolapitoisuuden suhteen, ja esimerkiksi saaristokatka vaatii yli viiden promillen suolapitoisuutta. Sisävesilajeista järvien rantavyöhykkeillä esiintyvä järvikatka on yleinen koko maassa, kun taas virtavesiä ja lähteitä suosivan purokatkan levinneisyys rajoittuu Etelä-Suomeen. Tiikerikatka on alkujaan pohjoisamerikkalainen vieraslaji.
"Gammarus"-suvun katkoilla on tärkeä rooli Itämeren ekosysteemissä. Ne laiduntavat tehokkaasti rantavyöhykkeen rihmaleviä ja ovat itse tärkeä kalojen ravintokohde. Rihmalevien lisäksi katkat syövät pieneliöitä ja orgaanisia hiukkasia.
"Gammarus"-suvun katkat lisääntyvät useita kertoja lisääntymisaikanaan, ja naaras voi munia kerralla jopa satoja munia.
Ritva Laatto

Ritva Alli Inkeri Laatto (o.s. Putkonen, myöh. Laatto-Ahlström; 14. helmikuuta 1930 Helsinki – 6. huhtikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja.
Laaton vanhemmat olivat iho- ja sukupuolitautien professori Tauno Putkonen ja Aili Kiljunen. Laatto kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1947 ja suoritti kaksi vuotta myöhemmin Bachelor of Arts -tutkinnon Smith Collegessa Yhdysvalloissa. Hänet hyväksyttiin vuonna 1953 yhtenä ensimmäisistä naisista opiskelemaan ohjausta Suomen teatterikouluun, ja hän oli vuonna 1956 Elina Lehtikunnaksen ohella ensimmäinen koulun ohjaajalinjalta valmistunut. Lisäksi hän suoritti vuonna 1958 filosofian maisterin tutkinnon.
Laatto oli vuosina 1956–1962 ohjaajana Kansallisteatterissa. Hänen ohjaustöitään olivat muun muassa "Sulhaseni Ernest", "Naisten koulu" sekä "Kolmen iloisen rosvon" Suomen-kantaesitys. Laatto irtisanottiin Kansallisteatterista hänen ajauduttuaan syksyllä 1961 erimielisyyksiin näyttelijöiden kanssa näytelmän "Altonan vangit" harjoitusten aikana. Vuosina 1963–1965 hän oli Suomen Teatteriliiton toimitusjohtajana. Laatto oli mukana perustamassa vuonna 1962 teatterikoulun korkeakouluosastoa ja toimi sen ensimmäisenä vakituisena esimiehenä vuosina 1966–1968.
Laatto perusti vuonna 1971 Helsinkiin nukketeatteri Vihreän Omenan yhdessä Lea Wallinin, Sirppa Sivori-Aspin ja Kirsi Aropaltion kanssa ja toimi siellä ohjaajana vuoteen 1972.
Laatto ohjasi Mainos-TV:lle televisioelokuvat ja -näytelmät "Mestarin nuuskarasia" (1963), "Totuuden kosto" (1965), "Dyskolos eli ihmisviha" (1965), "Saara" (1969) ja "Palkka" (1970). Vuosina 1978–1981 hän oli Yle TV1:n ohjaajana. Näyttelijänä Laatto esiintyi elokuvissa "Tie pimeään" (1962) ja "Pilvilinna" (1970). Hän ohjasi myös kuunnelmia ja laati dramaturgioita lausuntailtoihin. Lisäksi hän ohjasi vuonna 1962 Kansallisteatterin näyttelijöiden voimin "Lumikki ja seitsemän kääpiötä" -elokuvan ensimmäisen suomenkielisen jälkiäänityksen, joka oli ensimmäinen suomenkielinen Disney-elokuvan dubbaus.
Laatto kuului Suomen teatterikoulun ja Suomen Teatteriohjaajaliiton hallituksiin ja oli Espoon kaupungin kulttuurilautakunnan varapuheenjohtaja vuosina 1977–1979.
Laaton puolisona oli vuodesta 1951 ministeriön osastopäällikkö Erkki Laatto, joka kuoli vuonna 1995. Heillä oli yksi tytär. Laaton toisena puolisona oli vuodesta 2003 Christian Ahlström. Kuollessaan Laatto valmisteli Teatterikorkeakoulun väitöskirjaa.
Helge Rognlien

Helge Rognlien (14. tammikuuta 1920 Oslo – 15. heinäkuuta 2001) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä 1970–1971 sekä oli puolueensa puheenjohtaja 1972–1974. Vuosina 1972–1986 hän työskenteli käräjäoikeuden tuomarina.
Sì (Gigliola Cinquettin kappale)

Sì on italialaisen Gigliola Cinquettin single vuodelta 1974. Tyyliltään se on balladi. Sen kirjoittivat Corrado Conti, Daniele Pace, Lorenzo Pilat ja Mario Panzeri. Singlen b-puolena on samojen tekijöiden "Il pappagallo verde". "Sì" julkaistiin myös albumilla "Gigliola Cinquetti".
"Sì":n naispuolinen kertojaminä epäröi antautua rakkaudelle, mutta sanoo miehelle lopulta "kyllä" ("E dovevo dir"gli" sì").
Italiassa järjestettiin toukokuussa 1974 kansanäänestys, jossa kysyttiin, pitäisikö avioeron salliva laki kumota. "Sì" sensuroitiin joksikin aikaa, sillä siinä useaan kertaan toistettu "kyllä" oli avoin tulkinnalle, jonka mukaan laulu kehotti äänestämään lain kumoamisen puolesta. Laulussa sinänsä ei ole mitään avioeroon viittaavaa eikä kantaaottavaa. Kansanäänestys päättyi selvin luvuin lain kumoamista vastaan.
"Sì" oli myös Italian Eurovision edustuskappale vuonna 1974 ja se sijoittui toiseksi. Sensuurin takia Italian televisioyhtiö Rai esitti huhtikuun alussa järjestetyn laulukilpailun vasta myöhemmin.
Cinquetti levytti kappaleesta myös englanninkielisen version "Go (Before You Break My Heart)". Kappaleesta tehtiin myös saksankielinen versio "Sì - Du fängst den Wind niemals ein". "Sì" on ollut suosittu Suomessa, jossa se tunnetaan nimellä "Niin". Kappaleen levyttivät jo 1974 Lea Laven ja Fredi. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Juhamatti ja Arja Koriseva.
Lofotposten

Lofotposten on norjalainen vuonna 1896 perustettu sanomalehti, jolla on toimitukset Svolværissä Våganin kunnassa sekä Leknesissä Vestvågøyn kunnassa. Lehti ilmestyy neljästi viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Amalie Håkonsen Ous

Amalie Håkonsen Ous (s. 23. huhtikuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.
Hän voitti nuorten maailmanmestaruuskilpailussa 2016 Rasnovissa kultaa sprinttihiihdossa. Samoissa kisoissa hän hiihti ensimmäisen osuuden hopeaa tuoneessa Norjan viestijoukkueessa.
Hänen ensimmäinen maailmancup-osallistumisensa oli Drammenin sprintissä maaliskuussa 2015. Kaudella 2022–2023 hän oli 61. naisten hiihdon sprintticupissa.
Niin (kappale)

Niin on suomalaisen iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1974. Kappale on suomenkielinen versio italialaisesta balladista "Sì". Singlen b-puoli "Tumma nainen" on suomenkielinen versio yhdysvaltalaisesta balladista "Dark Lady". Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla "Niin" (1974).
Kappaleen "Niin" sanoitti Chrisse Johansson ja "Tumman naisen" puolestaan Pertti Reponen. Molemmat kappaleet nauttivat yleisön suosiota, ja eritoten "Tumma nainen" kasvoi Lea Lavenin kestohitiksi, joka vei hänen uraansa iskelmäpainotteiseen suuntaan.
Levärupi

Levärupi ("Einhornia crustulenta") on sammaleläinten pääjaksoon kuuluva eläinlaji, joka esiintyy yleisenä Itämeressä. Se muodostaa yhdyskuntia muun muassa kivien, kallioiden, rakkolevän ja sinisimpukoiden pinnalle. Pitsimäiset yhdyskunnat erottuvat tummilta pinnoilta harmaanvalkeina laikkuina. Yksittäinen yksilö on halkaisijaltaan noin 0,5 millimetrin mittainen, vaalea ja kuusikulmainen. Kokonaiset koloniat voivat olla halkaisijaltaan jopa parikymmentä senttimetriä. Ravintonaan levärupiyhdyskunta käyttää planktonia, jota se siivilöi vedestä.
Yksittäinen sammaleläinyksilö erittää suojakseen kalkkikuoren. Pehmeän sisäkudoksen yläpuolella olevaa suuaukkoa ympäröi ripsellisten lonkeroiden muodostama kiehkura eli lofofori, joka toimii ravinnonotto- ja hengityselimenä.
Leväruven levinneisyysalue ulottuu Atlantin rannikolla Britteinsaarilta Norjan pohjoisosiin, Jäämerelle ja Pohjois-Amerikkaan. Laji on tyypillinen murtovesilaji ja viihtyy parhaiten kallio- tai sorapohjaisessa matalassa vedessä, jossa on paljon kiinnittymisalustoja.
Yksittäiset levärupiyksilöt ovat hermafrodiitteja ja muodostavat vuorotellen siittiöitä ja munasoluja. Hedelmöittyneistä munasoluista kehittyy vapaana uivia toukkia, jotka kiinteälle alustalle kiinnittyessään muodostavat uusia kolonioita. Kolonian perustajayksilö lisääntyy aluksi silmikoimalla muodostaen ympärilleen identtisiä levärupiyksilöitä, joista kolonia kehittyy.
Levärupi on Itämeren yleisin sammaleläin.
Pia Pakarinen (poliitikko)

Pia Pakarinen (s. 1960 Kauhajoki) on suomalainen Kansallisen Kokoomuksen poliitikko. Hän on toiminut Helsingin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2008 lähtien. Vuosina 2017–2021 hän palveli Helsingin kasvatuksen ja koulutuksen apulaispormestarina. Lisäksi hän on toiminut Helsingin seudun kauppakamarin toimitusjohtajana tammikuusta 2022 lähtien.
Elämä.
Pakarinen kirjoitti ylioppilaaksi Kauhajoen yhteislyseossa vuonna 1979. Hän on suorittanut kauppatieteiden maisterin tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa sekä oikeustieteen kandidaatin ja valtiotieteiden kandidaatin tutkinnot Helsingin yliopistossa.
Pakarinen on työskennellyt uransa aikana Rank Xerox Oy:ssä, Oy Veho Ab:ssä, Euroopan unionin tuomioistuimessa, Helsingin Yrittäjät ry:ssä ja Helsingin seudun kauppakamarissa. Hän on lisäksi perustanut oman käännöstoimistoyrityksensä Pianco Oy:n.
Dark Lady (kappale)

Dark Lady on yhdysvaltalaislaulaja Cherin singlenä julkaistu kappale vuodelta 1974. Se edustaa folkmusiikin tyylilajia. Kappaleen sävelsi ja sanoitti Johnny Durrill. Singlen b-puolena on Gloria Sklerovin ja Harry Lloydin kirjoittama ”Two People Clinging to a Thread”. "Dark Lady" julkaistiin saman nimisellä studioalbumilla toukokuussa 1974.
Dark Lady eli tumma nainen on ennustaja, jonka luona laulun päähenkilö käy. Ennustaja kehottaa päähenkilöä jättämään miesystävänsä. Myöhemmin päähenkilö haistaa ennustajan käyttämän oudon parfyymin tuoksun omassa asunnossaan. Hän palaa ennustajan luo ja yhyttää tämän miesystävänsä seurassa. Päähenkilö ampuu molemmat.
"Dark Lady" oli kaupallinen menestys Yhdysvalloissa, vaikka Cher ei uskonut siitä tulevan hittiä. ”Dark Ladysta” kuvattiin kaksi musiikkivideota.
Kappaleesta on tehty useita versioita. Pertti Reponen sanoitti synkänsävyisen kappaleen suomeksi ja se sai nimekseen ”Tumma nainen”. Suomenkielisen version ensimmäinen levyttäjä oli Ami Aspelund ja toinen Lea Laven. Lavenin tulkinta julkaistiin singlen "Niin" b-puolena.
Stan Drake

Stanley Albert ”Stan” Drake (9. marraskuuta 1921 New York – 10. maaliskuuta 1997 Norwalk Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, jonka tunnetuin sarjakuva on Juliet Jonesin sydän. 
Nuorena Drake kuvitti pulp-julkaisuja. Toisessa maailmansodassa hän palveli Tyynellämerellä ja sinä aikana myös kuvitti "Stars and Stripes" -lehteä. Sodan jälkeen hän teki mainoksia.  
Drake piirsi Juliet Jonesin sydäntä 1953–1989. Sen jälkeen sarjaa piirsi Frank Bolle. Parhaimmillaan sarjakuvaa julkaistiin 600 lehdessä. Drake piirsi myös Helmiä ja Heikkiä vuodesta 1984 kuolemaansa asti. Marvelille Drake piirsi yhden vuonna 1987 ilmestyneen The Pitt -albumin. 
Draken ja Leonard Starrin toimintasarja Kelly Greeniä julkaistiin Euroopassa mustavalkoisena "Pilote"-lehdessä 1981–1988. Lisäksi Dargaud julkaisi sitä väritettyinä englanninkielisinä albumeina.
Drake kuvitti myös "Golf Digest" -lehteä.
Minestronekeitto

Minestronekeitto tai minestrone on sakea italialainen keitto, joka valmistetaan erilaisista kasviksista sekä pastasta tai riisistä, ja päälle ripotellaan parmesaanijuustoa. Keitto syödään usein leivän kanssa. Minestronesta on Italian eri seuduilla omat muunnelmansa; esimerkiksi Genovan minestronessa käytetään pestoa.
Ei oo, ei tuu

Ei oo, ei tuu on suomalaisen iskelmälaulaja Lea Lavenin single vuodelta 1979. Kappaleen sävelsi ja sovitti Jori Sivonen ja sanoitti Raul Reiman. Singlen b-puolena on "Mitä tekisinkään ilman sinua", jonka sävelsi Jukka Kuoppamäki ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla "Määränpäänä tähdet" (1980). Kappale voitti vuoden 1979 Syksyn sävel -laulukilpailun.
"Ei oo, ei tuu" on nopeatempoinen ja se alkaa ilman introa. Instrumentit tulevat mukaan kahden ensimmäisen sanan ("Se oli...") jälkeen. Ensimmäisessä säkeistössä kertojaminä laulaa komeasta miehestä, jonka viettelijän elkeet hän näki oitis. Kertosäe alkaa 27 sekuntia kappaleen alusta laskien. Kertosäkeessä kertoja tekee kerralla selväksi, että häntä ei kiinnosta kevyt romanssi. Toisessa säkeistössä kertojaminä on tavannut uuden miehen, jota hän alkuun kuvitteli täysosumaksi, mutta joka osoittautui petturiksi. Hän tapasi miehen jonkun sutturan seurassa, joka mukamas oli miehen serkku. Toisen kertosäkeen jälkeen on välisoitto, jota seuraa kolmas kertosäe. Sen jälkeen laulu päätetään c-osaan, jossa kertoja odottaa kolmatta kohtaloaan. Hänen turhautumisensa tapaamiensa miesten pinnallisuuteen on ilmeistä.
"Ei oo, ei tuu" julkaistiin kokoelma-albumilla "Lea Laven – Suosituimmat (32 toivesävelmää)" (1983). Ensimmäinen digitaalinen julkaisu on CD-kokoelma-albumilla "Lea Laven – CBS-klassikot" (1989).
"Ei oo, ei tuu" versioitiin muutamaan kertaan jo vuonna 1979. Ritva Valkama esitti sen television viihdeohjelmassa "Parempi myöhään…" niin ikään 1979.
Rotunainen (kappale)

Rotunainen on suomalaisen iskelmätaiteilija Lea Lavenin single vuodelta 1979. Kappaleen sävelsi Jukka Kuoppamäki, sanoitti Chrisse Johansson ja sovitti Jori Sivonen. Singlen b-puolena on käännösiskelmä "Sun ulkoa luin" ("Wet Day in September"), jonka sävelsi Werner Theunissen ja sanoitti suomeksi Chrisse Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Lea Lavenin studioalbumilla "Rotunainen" (1979).
"Rotunainen" oli menestys. Samana vuonna julkaistun "Ei oo, ei tuu" -kappaleen kera se nosti Lea Lavenin suomalaisen iskelmämusiikin kärkikaartiin. "Rotunainen" kertoo naistyypistä, joka arvostaa itseään sellaisena kuin on. Hän ei ole "leidi eikä missi", mutta saa siitä huolimatta herraseuraa.
Huumoriorkesteri Turo’s Hevi Gee teki "Rotunaisesta" oman versionsa, "Olen rapulainen" (1999).
Elias Hjelm

Elias Hjelm (Tunnetaan myös taiteilijanimellä Hjalmar; s. 3. toukokuuta 1998 Helsinki) on suomalainen musiikkituottaja ja muusikko. Hjelm on kirjoittanut ylioppilaaksi vantaalaisesta Vaskivuoren lukiosta ja valmistunut musiikkituottajaksi Pop &amp; Jazz Konservatoriosta. Hän on tehnyt yhteistyötä eri artistien kanssa Suomessa ja ulkomailla. Hjelm on ollut mukana kirjoittamassa kappaleita muun muassa Pikku G:lle ja Mikael Gabrielille. Hän on ollut tuottamassa Mikael Gabrielin ja Nublun Vox Populi.
Elias Hjelm on tehnyt myös näyttelijäntöitä Walt Disney Animation Studiosin animaatioelokuvan "Encanto" suomenkielisessä versiossa Hjelm ääninäyttelee Camilon roolin.
Mehmet Gürs

Mehmet Gürs (s. 13. joulukuuta 1969) on suomalais-turkkilainen kokki, televisiopersoona ja ravintoloitsija. Häntä pidetään yhtenä Istanbulin tunnetuimmista kokeista.
Elämäkerta.
Gürs syntyi Suomessa turkkilaiselle isälle ja suomenruotsalaiselle äidille, mutta varttui Tukholmassa ja Istanbulissa. Hän opiskeli ja työskenteli kokkina Yhdysvalloissa kahdeksan vuotta, ja suoritti siellä hotelli- ja ravintola-alan tutkinnon. 1990-luvun puolivälissä hän palasi Turkkiin ja perusti ensimmäisen ravintolansa Downtownin; kuusi vuotta myöhemmin hän avasi Lokantan ja sitten Miklan vuonna 2005.
Yksityiselämä.
Gürsillä on yksi lapsi. Hän puhuu ruotsia, turkkia, ranskaa ja englantia.
Thorleif Schjelderup

Thorleif Schjelderup (20. tammikuuta 1920 Oslo – 28. toukokuuta 2006 Oslo) oli norjalainen mäkihyppääjä, kirjailija ja olympiamitalisti. Hän saavutti olympiapronssia Sankt Moritzin olympialaisissa 1948. Urheilu-uransa jälkeen hän julkaisi useita kirjoja koskien mäkihyppyä ja luontoa.
Mister8

Mister8 on Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa tammikuussa 2021 julkaistu suomalainen kahdeksanosainen draamasarja. Sarjan on ohjannut Teemu Nikki ja sen ovat käsikirjoittaneet Vesa Virtanen ja Teemu Nikki perustuen Nikin ja Jani Pösön alkuperäisideaan.
Sarja kertoo Mariasta (es. Krista Kosonen), jolla on seitsemän miestä – yksi viikon jokaiselle päivälle, kunnes kahdeksas mies (es. Pekka Strang) sekoittaa Marian kuviot. Pekka Strangin esittämä Juho haluaa Marian kokonaan itselleen ja yrittää saada muut miehet ulos järjestelystä.
Sarja on kuvattu Helsingissä syksyllä 2019.
Timo Kaukolammen ja Tuomo Purasen sarjaan säveltämät kappaleet on julkaistu erillisenä albumina.
Vuoripussiunikeko

Vuoripussiunikeko eli vuoriburra ("Burramys parvus") on äärimmäisen uhanalainen Australiassa elävä nisäkäs.
Siitä on jäljellä enää 2 200 täysikasvuista yksilöä. Uhanalaisuuden syynä on elinympäristön häviäminen teiden rakentamisen vuoksi sekä ketut.
Vuoripussiunikeko painaa 45 grammaa ja on noin 11 cm pitkä kuonosta hännäntyveen, häntä on 14–15 cm pitkä. Turkki on ohutkarvainen mutta tiheä. Selkäpuoli on harmaa, keskeltä tummempi kuin kyljistä. Vatsapuoli on kermanvaalea, koirailla lisääntymisaikaan oranssinsävyinen. 
Vuoripussiunikeko on ainoa Australian nisäkäslajeista, joka elää vuoriston pensastoissa. Se elää basalttilohkareiden keskellä, missä kasvaa tasmanianpodokarpusta ("Podocarpus lawrencei"). Ne ovat yöeläimiä ja pysyvät yleensä maassa, mutta kiipeilevät tarvittaessa taitavasti. Keväällä ne syövät yöperhosia ja muita selkärangattomia, loppukesästä myös hedelmiä ja siemeniä. Ne vaipuvat talvihorrokseen jopa seitsemäksi kuukaudeksi.
Kanadalaisprikaati

Kanadalaisprikaati () on Ukrainassa toimiva sotilasosasto, joka koostuu pääsääntöisesti kanadalaisista.
Historia.
Maaliskuussa 2022 uutisoitiin, että Ukrainaan oli pyrkimässä 550 taistelijaa Kanadasta. Tämän johdosta Ukrainan asevoimissa aloitettiin toimenpiteet, joilla muodostettaisiin kanadalaisille oma prikaati. Ukrainalaiset diplomaatin Kanadassa saivat apua entiseltä liberaalipuolueen kansanedustajalta, Borys Vžesnevskyilta. Myös ontariolainen liikemies Chris Ecklund on avustanut vapaaehtoisten lähdössä Ukrainaan.
Prikaatin pestautuneet kanadalaiset ovat saapuneet joko yksin tai pienissä ryhmissä. Saapuneiden kanadalaisten taistelukokemus vaihtelee täysin nollasta veteraaneihin. Kanadan viranomaisilla ei ole tietoa siitä, montako henkilöä on lähtenyt maasta pestautuakseen prikaatiin.
Toiminta ja reaktioita.
Kanadalaisprikaati koostuu kuudesta joukkueesta:
Prikaati toimii Ukrainan kansainvälisen legioonan alaisuudessa ja sen päämaja sijaitsee Kiovassa.
Kanadan asevoimat kielsi maaliskuun lopulla täysi- ja osa-aikaisessa palveluksessa olevia sotilaitaan liittymästä prikaatiin, koska näitä voitaisiin kiinni jäämisen jälkeen käyttää Venäjän propagannassa. Prikaatin muodostamisen aikoihin Kanadan silloinen puolustusministeri Anita Anand sanoi, että maan kansalaisten tulisi edelleen välttää Ukrainaan matkustamista kaikissa olosuhteissa.
De Dion -pyöräntuenta

De Dion -pyöräntuenta, De Dion -akseli, De Dion -putki ja De Dion -jousitus viittaavat auton taka-akseliston pyöräntuentarakenteeseen. Rakenne on nimetty De Dion-Boutonin mukaan.
De Dion -putki tai De Dion -jousitus tarkoittaa riippumatonta takajousitusta, jossa on yhdistävä putki. Rakenne mahdollistaa renkaiden oikean camber-kulman riippumatta jouston määrästä. Tyypillisessä sovelluksessa autossa kulkee kaksi putkea, joista toinen liikkuu hieman toisen sisällä.
Rakenteen suunnitteli Charles Trépardoux höyryautoon ja sille myönnettiin brittiläinen patentti vuonna 1894. Trépardouxin eroamisen jälkeen se tuli tunnetuksi De Dion -akselina ja sitä käytettiin De Dion-Boutonin polttomoottoriautoissa. Vuonna 1910 patentti vanheni, ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen yhdysvaltalainen Harry Miller muokkasi rakennetta etuvetoisessa autossa käyttöön.
Helosepelikukka

Helosepelikukka ("Pleiospilos compactus") on päivikkikasvilaji, jota esiintyy Etelä-Afrikassa Kapmaalla. Kasvi on monivuotinen sukkulenttinen ruoho, jolla on keltaiset kukat. Laji on jaettu viiteen alalajiin: sinehelosepelikukka (subsp. "canus"), subsp. "compactus", subsp. "fergusoniae", pikkuhelosepelikukka (subsp. "minor") ja subsp. "sororius".
Puukkomehilonkero

Puukkomehilonkero ("Conicosia pugioniformis") on päivikkikasvilaji, jota esiintyy Etelä-Afrikassa Kapmaan lounaisosassa. Sen nykyisen tieteellisen nimen on antanut Nicholas Edward Brown vuonna 1926. Kasvi on monivuotinen sukkulenttinen varpu, jolla on keltaiset kukat. Laji on jaettu kolmeen alalajiin: subsp. "alborosea", pikkupuukkomehilonkero (subsp. "muirii") ja subsp. "pugioniformis".
Informaatiotekniikan museoyhdistys

Informaatiotekniikan museoyhdistys ry on yleishyödyllinen yhdistys, joka ylläpitää Kurikassa Jyllinkosken kanjonissa kahta museota: Jyllinkosken Sähkölaitosmuseota ja Informaatiotekniikan Museota. Museot ovat avoinna yleisölle kesäkuukausina. Muina aikoina museot avataan vain tilauksesta vierailijaryhmille.
Jyllinkosken sähkölaitosmuseo on ensimmäinen laatuaan Suomessa. Museo perustettiin 1987 entisen Jyllinkosken voimalaitoksen tiloihin. Se otettiin tuottamaan sähköä jo 1913 Kurikkaan, Ilmajoelle, Kauhajoelle, Jalasjärvelle ja Seinäjoelle. Voimalaitos toimi vuoteen 1970 saakka Pitkämön altaan valmistumiseen saakka. Voimalaitos on entisöity alkuperäiseen muotoon generaattoreineen, säätölaitteineen ja mittareineen. 
Informaatiotekniikan osassa on esillä informaatiotekniikkaan historiaa. Esillä on mm. radiotekniikkaa aina vuosisadan alusta saakka, videolaitteita, kameroita, armeijan käyttämää kalustoa sekä muuta informaatiotekniikan esineistöä.
Museon tilat sisältävät myös 60-paikkaisen kokoustilan. Tiloja ja ympäröivää puistoa luontopolkuineen käytetään erilaisten yritysten ja yhteisöjen TYKY- ja virkistystomintoihin.
Museoyhdistys on kunnostanut rakennukset vapaaehtoisvoimin. Rahoitus on tullut EU:lta, Kurikan kaupungilta, Museovirastolta ja yksityisiltä lahjoittajilta. Maisemoitu ja ehostettu voimalaitosalue sai vuonna 2017 Artturi Leinosen palkintolautakunnan myöntämän Ilkan kulttuurikilven.
Jyllinkoskella on edelleenkin merkittävä vaikutus Kurikan kaupungille: Jyllinkosken Sähkö Oy:n osakkeiden myynnistä saatujen Fortumin ja Nesteen osakkeiden osinkotuotot ovat iso osa kaupungin tuloja.
Erik Berg (metsänhoitaja)

Erik Berg (11. heinäkuuta 1901 Lahti – 20. heinäkuuta 1979 Pori) oli suomalainen metsänhoitaja ja metsätalouden asiantuntija, joka sai ylimetsänhoitajan ja metsäneuvoksen arvonimet.
Henkilöhistoria.
Bergin vanhemmat olivat liikennetarkastaja Anton Aleksander Bernhard Berg ja Fanny Irene Villikka ja puoliso vuodesta 1926 lehtori Tyyni Amanda Laakso. Vuorineuvos Pertti Berg oli heidän poikansa. Erik Berg tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1920 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1925. Hän oli Kokemäenjoen Lauttausyhdistyksen uittoesimies 1926–1934, Kokemäen maamieskoulun metsänhoidon ja apuaineiden opettaja 1933–1940, Satakunnan metsänhoitolautakunnan apulaismetsänhoitaja vuodesta 1937 ja metsänhoitaja 1940–1945, kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston apulaisosastopäällikkö 1943 ja 1944–1945 ja vt. osastopäällikkö 1943–1944, Satakunnan hankintapiirin päällikkö 1945–1947, Toiminimi Wiik &amp; Höglundin piirimetsänhoitaja Porissa 1945–1950, Metsävienti Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja 1950–1953 sekä Satakunnan metsänhoitolautakunnan metsänhoitaja vuodesta 1953 ja päämetsänhoitaja 1965–1968.
Berg oli myös Kauvatsanjoen Lauttausyhdistyksen uittoesimies 1926–1934, Kokemäen yhteiskoulun kansantalouden vt. opettaja 1931 ja 1932–1933, Metsähallituksen hiilitoimiston metsänhoitaja 1939–1940 ja Porin työvoimapiirin apulaisosastopäällikkö ja puutavarankuljetusten päällikkö 1940–1941. Hän oli lisäksi "Satakunnan Metsäsanomain" päätoimittaja ja vastaava toimittaja sekä Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1948–1950 ja kaupunginhallituksen jäsen 1949–1950. Bergillä oli myös lukuisia muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut Berg oli Kokemäen suojeluskunnan paikallispäällikkö 1933–1937. Ylimetsänhoitajan arvonimen Berg sai 1958 ja metsäneuvoksen arvonimen 1965.
Kulopuuhari

Kulopuuhari ("Lejota ruficornis") on kukkakärpäslaji, jota tavataan muun muassa Euroopassa. Lajin on tieteelle kuvannut Johan August Wahlberg, joidenkin tietojen mukaan kuitenkin Johan Wilhelm Zetterstedt vuonna 1843. Laji on Norjassa elinvoimainen (LC), mutta Suomessa luokiteltu vaarantuneeksi (VU). Lajin norjankielinen nimi "gammelvedblomsterflue" viittaa sen esiintymiseen vanhoilla puilla. Lajia on tavattu muun muassa Kainuusta Sotkamon Viltovaaralta Natura-selvityksen yhteydessä.
Reitkallin työväentalo

Reitkallin työväentalo on sijainnut Haminassa, entisen Vehkalahden Reitkallin kylässä.
Historia.
Talo on ostettu kauppaneuvos Ahlqvistilta ja siirretty ja rakennettu nykyiselle paikalle vuonna 1909 talkoilla. Aikaisemmin talo on toiminut kulkutautisairaalana ja kauppana.
Rakennus.
Työväentalo on hirsirunkoinen, vuoraamaton, ja se on maalattu punaiseksi. Talossa on peltikate. Talon sisäkatto on paneloitu. Sisäseinillä on paneeli ja tapetti. Talo on puulämmitteinen. Ulkorakennuksessa on liiteri ja käymälät.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, kahden huoneen ja keittiön asunto.
Vuonna 1982 talon kunto on ollut heikko. Suunnitelmia korjauksista on ollut, mutta rahoitusta ei.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia ja muuta toimintaa.(1982)
Pitkänkosken työväentalo

Pitkänkosken työväentalo on Miehikkälän Kalliokoskella sijainnut työväentalo.
Historia.
Työväentalo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu keräyksillä ja lainalla. Talon on piirtänyt Matti Kallback.
Rakennus.
Talo on rankorakenteinen. Se on lautaverhoiltu ja maalattu punaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1965 huopakatteeksi. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinillä on paneeli ja tapetti. Talon alkuperäinen lämmitys on ollut uuni, vuonna 1957 on laitettu puukamiina. Ulkorakennuksessa on sauna ja halkovajat.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, vaatesäiliö ja kamari.
Vuonna 1982 talon ulkoseinät ovat olleet huonossa kunnossa eikä rahaa korjauksiin ole ollut.
Toimintaa työväentalolla.
Talo on ollut yhdistyksen omassa käytössä vuonna 1982, mutta vuonna 2018 se ei ole enää ollut työväentalokäytössä.
Himalajanpyy

Himalajanpyy ("Lerwa lerwa") on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Himalajanpyy voi kasvaa 38–40 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko. Pää, kaula, selkä ja siivet ovat tiheästi ruskean ja valkoisen viiruttamat. Himalajanpyyn rinta ja vatsa ovat punaruskeat, ja niissä on leveitä valkoisia juovia.
Levinneisyys ja elintavat.
Himalajanpyy elää Himalajan vuoristossa Pakistanista Kiinaan. Lajin elinympäristöä ovat puurajan ja lumirajan väliset kivikkoiset vuoristoniityt ja pensaikot 3 000–5 500 metrin korkeudella. Lintu liikkuu tavanomaisesti 5–30 yksilön parvina. Himalajanpyy syö siemeniä, muita kasvinosia ja jäkäliä. Himalajanpyyn pesimäkausi on toukokuusta heinäkuulle. Pesä sijaitsee maassa kivikon tai pensaas suojissa, ja naaras munii 3–5 ruskehtavaa punapilkullista munaa.
Lappeenrannan työväentalo

Lappeenrannan työväentalo on Lappeenrannan kaupungin keskustassa sijaitseva työväentalo.
Historia.
Lappeenrannan työväenyhdistys on perustettu vuonna 1893.
Ensimmäinen työväentalo rakennettiin vuonna 1886. Tämä talo poltettiin vuonna 1918. Uusi talo valmistui vuonna 1924. Laajennuksia tehtiin vuonna 1955. Työväentalo rakennettiin talkoilla ja rahoitettiin pääosin lainoilla.
Vuonna 1982 talon kunto oli huono, ja suunnitelmissa oli talon purkaminen.
Vuonna 1982 rakennettiin uusi punatiilinen talo entisen paikalle. Myös tämä talo on päätetty purkaa ja rakentaa paikalle kerros- ja liiketalo, koska tontilla on runsaasti rakennusoikeutta.
Työväentalon kohtaloa on käsitelty yhdistyksen kokouksissa vuonna 2016. Talon purkaminen uuden kuusikerroksisen asuin- ja liiketalon tieltä oli tarkoitus aloittaa toukokuussa 2020, mutta hanke on viivästynyt.
Rakennus.
Vuonna 1924 rakennettu talo oli hirsirunkoinen. Laajennusosa vuodelta 1955 oli kivestä. Talossa oli vuonna 1949 tehty lautavuoraus. Talo oli maalaamton ja siinä oli peltikate. Sisäkatto ja sisäseinät olivat paneloituja. Vuonna 1955 sisäkattoon ja sisäseiniin asennettiin osittain kuitulevyä. Alkuperäinen uunilämmitys muutettiin vuonna 1972 kaukolämmitykseksi. Taloon laitettiin vesijohto, viemäri ja wc vuonna 1941. Talon ikkunat ja ovet uusittiin vuonna 1955.
Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, huoneen ja keittiön asunto, teatteri, teatterikahvio ja musiikkisali.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa ja teatteria. Sitä on myös vuokrattu.(1982)
Anders J. Dahlin

Anders J. Dahlin (s. 1975) on ruotsalainen tenori. Hän opiskeli Ruotsissa, Norjan musiikkiakatemiassa Oslossa ja Tanskan kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa Kööpenhaminassa.
Dahlin teki vuonna 1998 oopperadebyyttinsä Norjan kansallisoopperassa Tom Wingfieldinä Antonio Bibalon oopperassa "Die Glasmenagerie" (Tennessee Williamsin "Lasisen eläintarhan" mukaan). Hän on noussut yhdeksi varhaisen ranskalaisen barokkimusiikin johtavista tulkeista. Dahlin on saanut Jussi Björling -palkinnon vuonna 2014.
Android-emulaattori

Android-emulaattori on kehittäjille tarkoitettu ohjelma, joka mahdollistaa Android-sovellusten kehittämisen ja testaamisen tietokoneella ilman fyysistä Android-laitetta. Emulaattorin avulla kehittäjät voivat simuloida eri laitteita ja käyttöjärjestelmän versioita sekä mm. puheluita, tekstiviestejä ja erilaisia verkkoyhteyksiä. Siten voidaan varmistaa sovelluksen yhteensopivuus eri laitteilla.
Android-emulaattorin käyttöönotto on helppoa ja sen käyttöliittymä on samanlainen kuin fyysisessä Android-laitteessa. Emulaattorissa on kaikki tarvittavat Android-ohjelmistot kuten käyttöjärjestelmä ja sovelluskehitystyökalut. Emulaattori käyttää VirtualBox-virtuaalikoneen teknologiaa, joka mahdollistaa Android-käyttöjärjestelmän käyttämisen tietokoneen resursseista.
Android-emulaattorin käytössä on kuitenkin myös huomattavia haittoja. Emulaattori ei ole yhtä nopea kuin fyysinen Android-laite, ja siksi sitä ei suositella käytettäväksi raskaissa sovelluksissa. Emulaattori voi hidastaa tietokoneen yleistä suorituskykyä. Asentaminen ja käyttäminen edellyttää myös jonkin verran teknistä osaamista.
FoxDo

FoxDo Oy on suomalainen vuonna 2018 perustettu rakennusalan teknologiayritys ja Euroopan ensimmäinen remontin ja kodin kunnostustöiden suoratilauspalvelu. Foxdon verkkosivuilta asiakas voi vertailla postinumerohaulla alueensa vapaat remontoijat ja tuntihinnat, ja valita itselleen parhaan palveluntarjoajan Foxdon remonttikumppaneista.
FoxDota on verrattu remontoinnin ja kunnostustöiden Airbnb'hen tai TripAdvisoriin. Toimintaperiaatteeltaan se on myös samankaltainen kuin muut suomalaiset alustapalvelut, esimerkiksi Wolt tai Timma.
Foxdo on perustettu Sipoossa ja sen toimisto sijaitsee Keravalla. Päämarkkina-alue on Suomi. Vuonna 2022 FoxDo keräsi puolen miljoonan kasvurahoituksen ja aloitti laajentumisen Suomessa. Palvelun laajentumista myös Viroon ja Saksaan suunnitellaan. 
Remontoijat.
Foxdon remontoijat ovat itsenäisiä yrittäjiä, jotka toimivat Foxdon kanssa yhteistyössä. Jokainen remontoija päättää itse omat tuntihintansa, työalueensa, työaikansa ja työtehtävänsä.
Asiakas valitsee mieleisensä tekijän suoratilauksella. Mahdollisissa ongelmatilanteissa FoxDo lupaa työlle 2 vuoden takuun ja hoitaa korjauksen.
Kanadan kansalaisuus

Kanadan kansalaisuus on laillinen suhde Kanadan liittovaltion ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan ius soli -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Kaikki Kanadan maaperällä syntyneet saivat maan kansalaisuuden. Näin tapahtuu, vaikka kumpikaan lapsen vanhemmista ei ole Kanadan kansalainen tai asukas itse. Tästä säännöstä muodostaa poikkeuksen vain tiettyjen ulkomaalaisten työntekijöiden, kuten ​​diplomaattien, lapset. Ulkomailla kanadalaiselle vanhemmalle syntynyt lapsi saa Kanadan kansalaisuuden jos hänellä on vähintään yksi vanhempi joka on syntynyt Kanadassa tai saanut Kanadan kansalaisuuden ennen lapsen syntymää.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Kanadan kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija:
Lisävaatimuksia on, jos on:
Vuonna 2018 kansalaisuuden hakeminen maksoi noin 630 Kanadan dollaria.
Kansalaisuuden hakemuksella saaneet vähintään 14-vuotiaat henkilöt osallistuvat naturalisaatioseremoniaan, jossa näiden tulee vannoa kansalaisvala joko englanniksi tai ranskaksi:I swear (or affirm) that I will be faithful and bear true allegiance to His Majesty King Charles the Third, King of Canada, His Heirs and Successors, and that I will faithfully observe the laws of Canada, including the Constitution, which recognizes and affirms the Aboriginal and treaty rights of First Nations, Inuit and Métis peoples, and fulfil my duties as a Canadian citizen.
Je jure fidélité et sincère allégeance à Sa Majesté le Roi Charles Trois, Roi du Canada, à ses héritiers et successeurs et je jure d’observer fidèlement les lois du Canada, y compris la Constitution, qui reconnaît et confirme les droits — ancestraux ou issus de traités —des Premières Nations, des Inuits et des Métis, et de remplir loyalement mes obligations de citoyen canadien.
Kaksoiskansalaisuus ja kunniakansalaisuus.
Kanada sallii kaksoiskansalaisuuden sellaisissa tapauksissa, joissa henkilön toinen kotimaa sallii kaksoiskansalaisuuden.
Kanadassa on käytössä kunniakansalaisuus, jonka ovat saaneet muun muassa Nelson Mandela ja Dalai Lama. Kunniakansalaisuus myönnetään henkilöille, jotka ovat ansioituneet poikkeuksellisesti jollain saralla. Kunniakansalaisilla ei ole mitään Kanadan kansalaisuuteen kuuluvia oikeuksia tai velvollisuuksia, kuten esimerkiksi äänioikeus.
USS Constellation (FFG-62)

USS Constellation (runkonumero FFG-62) on rakenteilla oleva Yhdysvaltain laivaston Constellation-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Aluksen köli laskettiin 31. elokuuta 2022. Maaliskuussa 2024 Yhdysvaltain laivasto päivitti vastaanottopäivää, joka siirtyi syyskuusta 2026 joulukuuhun 2027. Merkittävin syy tähän oli toimittajan henkilöstöpula.