tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lahden stadion

Lahden stadion (myös Hiihtostadion) on Lahdessa Salpausselällä sijaitseva yleisurheilu-, hiihto- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1981. Stadionin kapasiteetti on 7 465 istumapaikkaa.
Historia.
Lahden stadion on osa Lahden urheilukeskusta, jonka ydintoimintona kansallisesti ovat pysyneet Salpausselän kisat, joihin antoi ajatuksen Lauri ”Tahko” Pihkalan 13. maaliskuuta 1922 Suomen Urheilulehdessä julkaisema artikkeli, jossa esitettiin pohjoismaisten hiihtojen järjestämistä Lahdessa. Kolmen viikon kuluttua artikkelin julkaisemisesta perustettiin järjestäjäksi Lahden Hiihtoseura. Vuoden 1922 lopulla valmistunut hyppyrimäki suunniteltiin aikansa Holmenkollenin mäen kokoiseksi.
Tuolloisella hyppyrimäellä kyettiin suorittamaan jopa 40 metriä pitkiä mäkihyppyjä. Varsinaisesti vanha hiihtostadion kokonaisuutena muodostui vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuihin. Uusi Lahden suurmäki tuli käyttöön 1972.
Salpausselän Kisat on urheilukeskuksen pitkäikäisin vuosittainen kansainvälinen tapahtuma. Ensimmäisen kerran se järjestettiin 1923. Sen jälkeen kisat olivat Pohjoismaisten talvilajien MM-kisoina vuosina 1926, 1938, 1958, 1978, 1989, 2001 ja 2017. Vuosina 1981 ja 1991 stadionin alueella järjestettiin ampumahiihdon MM-kisat. Vuoden 1997 World Games -kisat järjestettiin Lahdessa, ja Lahden stadion oli keskeinen kilpailuareena.
Ominaisuudet.
Stadionin katetussa pääkatsomossa on 4 750 ja kattamattomassa B-katsomossa 2 715 kuppi-istuinta. Stadionin historian aikana on siellä suoritettu neljä suurempaa parannusta.
Stadionin varusteisiin kuuluvat erilliset kuppi-istuimet, pääkatsomon lämmitys, valaistus ja kentän lämmitysjärjestelmä. Lahden stadionia on moitittu jalkapalloon huonosti soveltuvaksi muun muassa kaukana kentästä sijaitsevien katsomoiden vuoksi. Keskustan Kisapuisto ei kuitenkaan täytä Veikkausliigan vaatimuksia. FC Lahti siirtyi 2011 pelaamaan Lahden Kisapuistoon.
Museovirasto on määritellyt Salpausselän hiihtostadionin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä, ja harjulla seisovat hyppyrimäet ovat sen mukaan yhdessä Radiomäen mastojen kanssa yksi Lahden kaupungin tunnuskuvista. Samoin urheilukeskus on merkittävä kaupunkirakenteen rajaaja, ja sen sijainti pääkadun visuaalisena jatkona on ainutkertainen.
Lahden stadionin hyppyrimäkien ensimmäisen puisen hyppyrimäen jälkeen toiseen paikkaan rakennetun betonisen Lahden suurmäen alastulorinteen notkossa sijaitsee Lahden maauimala.
Yleisöennätykset.
Stadionin jalkapallo-otteluiden yleisöennätys, 13 533 katsojaa, syntyi vuonna 1988. Kyseinen ottelu oli Lahden paikallisottelu FC Kuusysi – Lahden Reipas.
Seuraavan kerran lähelle näitä lukemia päästiin Veikkausliiga-kaudella 2004. Tuolloin FC Lahden avausottelussa TP-47:ää vastaan oli 12 850 katsojaa kerääntynyt paikalle todistamaan Jari Litmasen paluuta kotikaupunkiinsa.
Poikabändi New Kids on the Block esiintyi Lahden mäkihyppyreillä 11.5.1991 arviolta 25 000 kuulijalle. Konsertti oli siihen asti suurin Suomessa järjestetty yksittäiskonsertti.
Sakari Puurunen

Väinö Sakari Puurunen (25. heinäkuuta 1921 Iisalmi – 5. elokuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja. Hän toimi Suomen Kansallisoopperan pääohjaajana 1976–1985. Hänen tärkeimpänä työnään pidetään Lauri Kokkosen kirjoittamaa ja Joonas Kokkosen säveltämää oopperaa "Viimeiset kiusaukset". Hänen vaimonsa oli akateemikko Eeva-Kaarina Volanen.
Puurunen aloitti teatterialalla sodan jälkeen Ylioppilasteatterissa, vaikutti jonkin aikaa Tampereella ja palasi Helsinkiin. Hän toimi Helsingin kaupunginteatterin johtajana vuosina 1965–1970 ja vaikutti vahvasti sen perustamiseen ja Töölönlahden teatteritalon valmistumiseen toimiessaan kaupunginteatteria edeltäneen Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin johtajana. Hänen merkittävimpiä ohjauksiaan "Viimeisten kiusausten" ohella olivat "Juha", "Anna-Liisa", "Sota ja rauha", "Riivaajat" ja vuonna 1989 ensi-iltansa Suomen Kansallisteatterissa saanut "Tie talvisotaan".
Puurusesta julkaistiin vuonna 1994 Maarit Huovisen kokoama muistelmateos "Jalkapuu".
Puurunen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle samaan hautaan kuin puolisonsa Eeva-Kaarina Volanen.
Debianin vapaiden ohjelmistojen ohjeisto

Debianin vapaiden ohjelmistojen ohjeisto ("Debian Free Software Guidelines", DFSG) on Debian-projektin tekemä luettelo asioista, joiden avulla ohjelmiston katsotaan olevan vapaa ohjelmisto. Mikäli ohjelmiston lisenssi täyttää nämä kohdat, se voidaan lisätä Debian-jakeluun "main"- tai "contrib"-hakemistoihin; mikäli ei, se on epävapaa ja voidaan lisätä vain "non-free"-hakemistoon, joka ei virallisesti ole Debianin osa. DFSG on osa Debianin yhteisösopimusta (Social Contract). DFSG:n käytöstä ja soveltamisesta keskustellaan Debianin "debian-legal"-sähköpostilistalla.
DFSG oli tärkeässä asemassa avoimen lähdekoodin määritelmää luotaessa.
Määritelmään kuuluvat seuraavat kohdat:
Ajatuskokeet.
"Debian-legal"-sähköpostilistalla DFSG:n soveltamisesta käytetään useita erilaisia ajatuskokeita:
Ongelmakohtia.
Debian-projekti soveltaa ohjeistoa kaikkiin paketteihin ja niiden osiin, myös dokumentaatioon ja ohjelmien käyttämään dataan. Eräissä tapauksissa ohjelmia ei voida laittaa pääjakeluun sellaisenaan, koska osa siitä on epävapaan lisenssin alla. GNU Free Documentation License on esimerkiksi osoittautunut ongelmalliseksi, koska moni GFDL:n alainen dokumentti sisältää "muuttumattomia osia" (invariant section), jotka eivät täytä DFSG:n ehtoja. Täten osaa GNU-projektin dokumentaatiosta ja osaa Linux Documentation Projectin tuotoksista ei voida käyttää. Myös esimerkiksi MySQL:n dokumentaatiota ei Debianissa ole tästä syystä.
Lisäksi ongelmia tuottaa kysymys siitä, mikä itse asiassa katsotaan olevan "lähdekoodi" multimediateoksissa ja kuvissa.
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri

Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti Vaasan läänin eteläosan.
Vaalipiiriin kuuluneet kunnat olivat Bergö, Björköby, Ilmajoki, Isojoki, Jalasjärvi, Jurva, Karijoki, Kaskinen, Kauhajoki, Koivulahti, Korsnäs, Kristiinankaupunki, Kurikka, Laihia, Lapväärtti, Maalahti, Mustasaari, Nurmo (siirretty Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1952), Närpiö, Peräseinäjoki, Petolahti, Pirttikylä, Raippaluoto, Seinäjoki, Seinäjoen maalaiskunta (liitetty Seinäjoen kauppalaan 1959), Siipyy, Sulva, Teuva, Tiukka, Vaasa, Vähäkyrö ja Ylimarkku.
Vuonna 1960 muodostettiin Keski-Suomen lääni, ja jäljelle jääneestä Vaasan läänistä muodostettiin yksi vaalipiiri.
Vaalipiirin kansanedustajat puolueittain.
Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä valittiin vaaleissa 1907–1936 kaksitoista ja vaaleista 1939 alkaen kymmenen kansanedustajaa. Vaalipiirin suurin puolue oli jokaisissa vaaleissa RKP. Ruotsalaiset saivat monissa vaaleissa puolet vaalipiirin paikoista ja parhaimmillaan (1922) enemmänkin. Eduskunnan alkuvuosina RKP:n pahin haastaja oli Suomalainen puolue. Sotien jälkeen Maalaisliitto kilpaili paikoista tasaväkisesti RKP:n kanssa. 
Vasemmisto vei piirin paikoista parhaimmillaan kolme ja huonoimmillaan yhden. SDP jäi ilman edustajaa ainoastaan kerran; vaaleissa 1922, jolloin äärivasemmiston SSTP haastoi sen ja osoittautui vahvemmaksi. SSTP:n lakkauttamisen (1930) myötä SDP:n suosio kasvoi. Sotien jälkeen SKDL peittosi kannatuksessa sosiaalidemokraatit.
Nuorsuomalainen puolue ja sen perilliset (edistyspuolue ja kansanpuolue) eivät koskaan saaneet vaalipiiristä kansanedustajia. Ensimmäisissä vaaleissa eduskuntaan tosin nousi Santeri Alkio, joka edusti Etelä-Pohjanmaan Nuorsuomalaista Maalaisliittoa. EPNM oli vaaliliitossa nuorsuomalaisten kanssa, ja Alkio aloitti nuorsuomalaisten eduskuntaryhmässä, mutta ryhmä suuntautui pian yhteistyöhön Maalaisliiton kanssa ja yhdistyi siihen jo ennen vuoden 1908 vaaleja.
Pekinginihminen

Pekinginihminen ("Homo pekinensis"; aiemmin tunnettu myös latinalaisella nimellä "Sinanthropus pekinensis"; ) on eräs pystyihmisen ("Homo erectus") sisarlaji. Ensimmäiset löydöt tehtiin vuosina 1923−1927 Zhoukoudianin luolasta Pekingin lähellä Kiinassa. Vanhimpien löytöjen on todettu olevan peräisin 250 000 – 400 000 vuoden takaa, eli pleistoseenikaudelta.
Alkuperäiset 1920-luvulla löydetyt pekinginihmisen jäänteet katosivat Kiinassa epäselvissä oloissa toisen maailmansodan aikana vuonna 1941. Japani oli tuolloin hyökännyt Kiinaan, ja jäänteet haluttiin siirtää Yhdysvaltoihin, missä ne olisivat paremmassa turvassa. Kuljetuksessa käytetty rahtialus ehkä upposi japanilaisten hyökkäyksessä.
Ei ole varmaa, tunsivatko pekinginihmiset tulen käytön. Zhoukoudianin luolastosta on kuitenkin löydetty yli 100 000 kiviesinettä, joista useimmat ovat liuskoja tai iskureita. Löydettyjen työkalujen terät on käsitelty tavallisesti vain yhdeltä puolelta. Terien käsittelytapa muistuttaa olduvainkulttuurista. Nuorempien löydettyjen esineiden raaka-aine ja valmistustekniikka on vanhempiin verrattuna parempi, ja nuoremmat esineet ovat kooltaan pienempiä.
Piispa Henrikin liturgia

Piispa Henrikin liturgia on Suomen legendaarisen ensimmäisen piispan Pyhän Henrikin muistoksi noin vuonna 1290 luotu messuliturgia, jota on esitetty hänen muistopäivinään 19.–20. tammikuuta järjestetyissä muistomessuissa, heikinmessuissa. Liturgiaan kuuluva musiikki on vanhin kirjallisessa muodossa säilynyt suomalainen sävelteos.
Liturgia kertoo muun muassa piispa Henrikin marttyyrikuolemasta ja kehottaa Suomen kansaa riemuitsemaan pyhän miehen maalle tuomasta pelastuksesta ("Ecce magnus presbiter" -sekvenssi). 
Messua on tutkinut erityisesti Ilkka Taitto, joka on kerännyt ja julkaissut sitä koskevaa aineistoa muun muassa "Memoria Sancti Henrici" -CD-levyllä. Liturgia on esitetty rekonstruoituna kokonaisuudessaan vuoden 2000 tammikuussa Helsingin tuomiokirkossa ja Kuopiossa samalla messukaavalla ja puvustuksella kuin keskiajalla.
Perhelääkäri

Perhelääkäri () on espanjalainen draamasarja, joka kertoo leskeksi jääneestä perhelääkäristä Ignacio "Nacho" Martínista (Emilio Aragón). Hänellä on kolme lasta Anita, Chechu ja María, ja samassa talossa asuvat myös Nachon sisarenpoika Alberto, Nachon isä Manolo sekä kotiapulainen Juani. Sarjan edetessä Nacho solmii avioliiton Alician (Lydia Bosch) kanssa, joka sattuu olemaan hänen edellisen vaimonsa sisar. Lisäksi henkilögalleriaan kuuluvat myös Juanin mies Poli (myös Serranon perhe-sarjassa näyttelevä Antonio Molero), Manolon ystävä Matías, Alician äiti Consuelo sekä lukusuisa hahmoja Nachon työpaikalta Ballesolin terveysasemalta. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Espanjassa 12. syyskuuta 1995, ja sarjaa kuvattiin viisi vuotta. Jaksoja kertyi yhteensä 119.
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1 ja Yle Teema.
Matti Jutila

 
Matti Ilmari Jutila (s. 16. maaliskuuta 1943, Vesilahti) on suomalainen matemaatikko ja Turun yliopiston matematiikan professori 1998–2006. Hän tutkii analyyttistä lukuteoriaa. Jutila on onnistunut pienentämään Linnikin vakion ylärajaa. Jutila on toiminut myös fysiikan lehtorina Myllyharjun lukiossa.
Jutila on vieraillut ulkomailla tieteen parissa Leningradissa vuosina 1970 ja 1988 LOMI:ssa, Tukholmassa vuosina 1977–1978 ja 1981 Mittag-Leffler-instituutissa sekä Tokiossa Nihon Universityssa vuonna 1993.
Jutila on ollut vuodesta 1982 lähtien Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Hän on myös mukana "Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia" -julkaisusarjan teossa. Vuonna 1999 Jutila oli myös Rolf Nevanlinna -instituutin toiminnassa mukana lukuteorian alalla.
Northern Heritage

Northern Heritage on lahtelainen levy-yhtiö ja verkkokauppa, joka on erikoistunut black metalliin. Se on distro, joka kauppaa tuntemattomampaa eli "underground" black metallia. Northern Heritage perustettiin 1990-luvun loppupuolella, ja sen takana on Mikko Aspa, joka on itse tunnettu mm. Deathspell Omegasta ja Clandestine Blazesta.
Levy-yhtiö on julkaissut tuotoksia yhtyeiltä, kuten Satanic Warmaster, Diaboli, Ildjarn, Drudkh ja Hate Forest.
Lucius Veruksen sota Parthiaa vastaan

Lucius Veruksen sota Parthiaa vastaan käytiin vuosina 162–166 Rooman valtakunnan ja Parthian välillä. Sota loppui Rooman voittoon.
Keisari Marcus Aurelius lähetti nuoremman hallitsijakumppaninsa Rooman itärajalle sotimaan parthialaisia vastaan. "Historia Augusta" väittää, että Lucius Verus juopotteli ja juhli miltei koko sodan ajan ja jätti itse sotimisen alamaisilleen. Marcus nimittikin kokeneen sotapäällikön Avidius Cassiuksen Syyrian joukkojen päälliköksi. Verus perusti päämajansa Syyrian rannikolle.
Roomalaiset valtasivat Parthian tärkeimmät kaupungit Seleukian ja Ktesifonin. Lopulta parthialaiset antautuivat ja roomalaiset asettivat mieleisensä kuninkaan Parthian valtaistuimelle.
Sodan päätteeksi Lucius Verus ja Marcus Aurelius juhlivat Roomassa triumfin vuonna 166. Keisarit ottivat itselleen arvonimet "Armeniacus" ja "Parthicus".
Imaginaariyksikkö

Matematiikassa imaginaariyksikkö mahdollistaa reaalilukujen laajentamisen kompleksilukujen joukkoon. Sen täsmällinen määritelmä riippuu tavasta, jolla laajennus tehdään. Imaginaariyksikköä merkitään formula_1, missä siis formula_2. Toisinaan imaginaariyksiköstä käytetään merkintää "j" ja ι.
Perussyy tähän laajennukseen on, että kaikilla polynomiyhtälöillä ei ole ratkaisua reaalilukujen joukossa. Erityisesti yhtälö formula_3 on tällainen. Ajattelemalla, että kyseisellä yhtälöllä olisikin ratkaisuna imaginaariyksikkö "i" ja määrittelemällä "i":n laskutoimitukset sopivasti, saadaankin jokaiselle reaalikertoimiselle polynomiyhtälölle "f(x)=0" ratkaisu. (Katso algebrallinen sulkeuma ja algebran peruslause).
Imaginaariyksikkö on myös osa Eulerin lausetta funktioteoriassa.
Määritelmä.
Määritelmän mukaan "i" on eräs toisen asteen yhtälön 
formula_4
ratkaisuista, jotka ovat
formula_5.
Reaalilukujen laskusäännöt voidaan laajentaa imaginaarisille ja kompleksisille luvuille ajattelemalla lukua "i" muuttujana, kertomalla lukuja kuten polynomeja ja ottamalla huomioon, että "i2=−1". Korkeammista eksponenteista imaginaariyksikön eksponentti voidaan palauttaa välille 0...,3 kaavan "in=-in-2" avulla.
Imaginaariyksikön käänteisluku on sama kuin sen vastaluku, koska
formula_6.
Yellow Submarine (albumi)

Yellow Submarine on The Beatlesin tammikuussa 1969 julkaistu soundtrack "samannimiseen elokuvaan", joka oli ilmestynyt elokuvateattereihin edellisvuonna.
Albumi sisältää vain neljä uutta Beatles-kappaletta, joista tuoreimmatkin olivat todellisuudessa äänitetty kauan ennen "Valkoista tuplaa". Varhaisin, George Harrisonin kirjoittama "Only a Northern Song", oli peräisin helmikuun 1967 "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Bandin" sessioista. Lisäksi kappaleet "Yellow Submarine" ja "All You Need Is Love" oli myös julkaistu aiemmin. Albumin b-puolen täyttävät tuottaja George Martinin 41-henkisen orkesterin esitykset. "Yellow Submarinen" Yhdysvaltain-painos erosi Britannian-painoksesta vain kannen esittelytekstin osalta. Se myös julkaistiin neljä päivää aikaisemmin kuin Britannian-painos.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan elokuvasta oli tarkoitus julkaista EP-levy, jolle olisi sisältynyt muun muassa kappale "Across the Universe", joka julkaistiin lopulta postuumisti vuoden 1970 "Let It Be" -albumilla.
Vuonna 1999 julkaistiin albumi "Yellow Submarine Songtrack", jolle sisältyivät kaikki elokuvassa soineet Beatles-kappaleet. George Martinin orkesterin esitykset oli puolestaan jätetty pois.
Yellow Submarine-kappale on innoittanut liikemies Alfie Bubblesia, ja hän on avannut Liverpooliin samannimisen hotellin. Hotellina toimii muun muassa Punaisen lokakuun metsästys -elokuvassa käytetty alus. Hotelliin mahtuu kerrallaan kahdeksan majoittujaa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Intian tunnus

Intian tunnus perustuu kuningas Ašokan Sarnathin kaupunkiin pystyttämään patsaaseen. Siitä on olemassa toinenkin versio, jonka alalaidassa on lehmä, koska lehmä on pyhä eläin Intiassa. Vaakunassa lukee "Intian tasavalta" hindillä. Tämän vaakunan alalaidassa kuvatut norsu ja leijona kuvaavat Intian metsiä. Intian tunnusta käytetään muun muassa passeissa ja diplomaattisissa oloissa.
Mike Colter

Mike Colter (s. 26. elokuuta 1976 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Colter kasvoi St. Matthewsin pikkukaupungissa Etelä-Carolinassa ja päätti ryhtyä näyttelijäksi jo kahdeksanvuotiaana nähtyään elokuvan "Sotilaan tarina" (1984). High schoolin jälkeen hän opiskeli ensin vuoden Benedict Collegessa Columbiassa ja siirtyi sitten Etelä-Carolinan yliopistoon, josta hän sai alemman korkeakoulututkinnon teatterin alalta. Maisterintutkintonsa hän suoritti Rutgersin yliopistossa.
Opintojen jälkeen Colter muutti Los Angelesiin ja esiintyi yhden jakson rooleissa televisiosarjoissa "Teho-osasto" ja "The Parkers". Muutettuaan Los Angelesista New Yorkiin hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa indie-elokuvasta "Brooklyn Lobster", jonka roolittajana työskenteli Phyllis Huffman. Tämän kautta Colter sai roolin Clint Eastwoodin elokuvasta "Million Dollar Baby" (2004).
"Million Dollar Babyn" jälkeen Colter on näytellyt muun muassa elokuvissa "Taking Chance" (2009), "Men in Black III" (2012) ja "Zero Dark Thirty" (2012) sekä televisiosarjoissa "Good Wife" (2010–) ja "Ringer" (2011–2012).
Joulukuussa 2014 ilmoitettiin, että Colter on valittu näyttelemään Marvelin sarjakuviin perustuvaa supersankaria nimeltä Luke Cage. Hahmo teki ensiesiintymisen vuonna 2015 Netflixin televisiosarjassa "Jessica Jones" ja sai vuonna 2016 oman nimikkosarjansa "Luke Cage". Vuonna 2017 hän esiintyi "The Defenders" -sarjassa.
Linnanpellon lukio

Linnanpellon lukio oli Kuopiossa Linnanpellon kaupunginosassa vuosina 1954–2006 toiminut alkujaan valtion oppikouluna aloittanut oppilaitos. Koulu perustettiin alun perin Laatokan Karjalan Pitkärannassa, mutta muutti sieltä talvisodan seurauksena Kuopioon vuonna 1939. Pitkärannan koulu sai vuonna 1944 uuden nimen Kuopion keskikoulu, ja se toimi tuolloin useiden muiden kuopiolaisten oppilaitosten tiloissa. Vuonna 1954 valmistui koululle Linnanpellon kaupunginosaan oma rakennus ja samalla nimi vaihtui Kuopion Yhteislyseoksi, jolloin koulussa alkoi toimia myös lukio. Samassa rakennuksessa toimi vuosina 1954–1965 myös Kuopion klassillinen lyseo.
Peruskoulun synnyn myötä vuonna 1975 yhteislyseo siirtyi Kuopion kaupungin omistukseen ja samalla se jaettiin kahteen osaan, "Linnanpellon lukioon" ja "Linnanpellon yläasteeseen", jotka molemmat toimivat 1.8.2006 tapahtuneeseen koulun lopettamiseen asti.
Uuno Montonen

Uuno Konstantin Montonen (21. toukokuuta 1891 Viipuri – 9. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli lähtöisin Viipurista ja siirtyi sieltä Helsinkiin.
Montonen oli monissa elokuvissa ja teattereissa tutuksi tullut näyttelijä. Erityisesti Montonen tunnettiin Armand Lohikosken ohjaamista Pekka Puupää -elokuvista. Montonen näytteli ensimmäisen kerran elokuvassa "Meidän poikamme" vuodelta 1929. Hänet nähtiin urallaan 93 elokuvassa.
Montosen suurimpia rooleja ovat Kantolan isäntä elokuvassa "Tukkipojan morsian" (1931), vankikarkuri Vikström elokuvassa "Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin" (1931), Konstu elokuvassa "Helsingin kuuluisin liikemies" (1934), Ukonmäen isäntä elokuvassa "Anu ja Mikko" (1940), timpuri Saarinen elokuvassa "Pekka ja Pätkä pahassa pulassa" (1955) ja rovasti Svanholm elokuvassa "Tulipunainen kyyhkynen" (1961). Montosen viimeiseksi elokuvaksi jäi televisioelokuva "Elävä ruumis" (1969).
Montonen oli kuitenkin henkeen ja vereen teatterinäyttelijä. Aluksi hän näytteli Viipurissa, Viipurin Työväen Teatterissa. Suomen Kansallisteatterissa Montonen näytteli vuosina 1927–1962 (jonne hänet kutsuttiin sähkeellä), Viipurissa hän aloitti vakinaisesti jo 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla. Montonen on kirjoittanut myös kirjan "Henkimaailman rajamailla", joka kertoo hänen yliluonnollisista kokemuksistaan. Kirjassa Montonen saa näyn, että tulee kuolemaan vuonna 1972, 81-vuotiaana. Montonen kuoli vuotta myöhemmin, mutta oli kuollessaan 81-vuotias. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.
Tom Courtenay

Thomas Daniel ”Tom” Courtenay [ˈkɔːrtni] (s. 25. helmikuuta 1937 Kingston upon Hull) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1960-luvulla menestyselokuvista "Kaikista kapinallisin" (1962), "Billy Liar" (1963) ja "Tohtori Živago" (1965) – Courtenay oli pašša Antipovin roolista ehdolla sivuosa-Oscarin saajaksi. Courtenay näytteli myös suomalaisen elokuvaohjaajan Caspar Wreden elokuvissa "Sotamies Potter" (1962) ja "Ivan Denisovitshin päivä" (1970). 
Elokuvien lisäksi Courtenay on arvostettu teatterinäyttelijä. Televisiossa hän on näytellyt harvoin, poikkeuksena muun muassa BBC:lle tehty televisioversio näytelmästä "She Stoops to Conquer" vuonna 1971 sekä muutamat Alan Ayckbournin näytelmät. 
1970-luvun alun jälkeen Courtenay keskittyi lähinnä teatterityöhön. Vuonna 1983 hän teki paluun elokuviin näytellen Peter Yatesin ohjaamassa elokuvassa "Pukija". Roolistaan hän sai Oscar-ehdokkuuden (häviten palkinnon Robert Duvallille). Vuonna 1987 Courtenay oli mukana Bill Cosbyn tähdittämässä pahasti flopanneessa komediassa "Leonard osa 6". 
Vuonna 2012 Courtenay näytteli draamakomediassa "Kvartetti". Vuonna 2015 hän näytteli yhdessä Charlotte Ramplingin kanssa elokuvassa "45 vuotta". Courtenay palkittiin roolisuorituksestaan Berliinin elokuvajuhlilla parhaan miespääosan esittäjän Hopeinen karhu -palkinnolla. Vuonna 2015 hänet nähtiin myös "Minkä taakseen jättää" -rikossarjan ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän näytteli yhtä päärooleista. 
Vuonna 1999 Courtenaysta tuli Hullin yliopiston kunniatohtori. Ritariksi Courtenay lyötiin vuonna 2001. Yhdysvaltalainen indierock-yhtye Yo La Tengo on levyttänyt kappaleen nimeltä ”Tom Courtenay”.
Brave (Marillionin albumi)

Brave on Marillionin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994. Kun "Holidays in Eden" ei yrityksestä huolimatta tuonut yhtyeelle suurempaa yleisöä, se päätti palata juurilleen ja tehdä jälleen progressiivisemman albumin. "Brave" on konseptialbumi, joka perustuu laulaja Steve Hogarthin radiosta kuulemaan uutiseen, jonka mukaan Severn Bridge -sillalta harhailemasta löytynyt tyttö otettiin poliisin huostaan. Hän ei tiennyt kuka oli ja mistä oli tulossa, eikä suostunut tai pystynyt puhumaan. Tästä Hogarth sai inspiraation kirjoittaa kuvitteellisen tarinan siitä, kuinka tyttö päätyi sillalle.
Yhtye siirtyi Marouatten linnaan Ranskaan nauhoitusten ajaksi. Heidän tuottajakseen tuli Dave Meegan, joka oli työskennellyt Marillionin kanssa aiemmin "Fugazi"-albumin parissa. Tuotantoyhtiö EMI halusi yhtyeen tekevän levyn pikaisesti saadakseen tuottoa, mutta projekti venyi. Yhtyeeltä kului "Braven" tekemiseen yhdeksän kuukautta. EMI:n mainostuksen puutteen ja hyvin singleiksi sopivien kappaleiden olemattomuuden vuoksi se ei menestynyt kaupallisesti. Tästä huolimatta siltä julkaistiin kolme singleä: "The Great Escape" helmikuussa 1994, "The Hollow Man" saman vuoden maaliskuussa ja "Alone Again in the Lap of Luxury" huhtikuussa.
Kappaleet.
Vuoden 1998 uudelleenjulkaisulla on lisäksi seuraavat kappaleet toisella levyllä:
Rod Gilbert

Rodrigue Gabriel Gilbert (1. heinäkuuta 1941 Montreal – 19. elokuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi koko 18-vuotisen uransa New York Rangersissa, jossa muodosti niin sanotun GAG-ketjun ("Goal A Game") oikean siiven ketjukavereinaan Vic Hadfield ja Jean Ratelle. 
Gilbert pääsi aloittamaan uransa Rangersissa päätettyään junioripelaamisen Guelph Royals -joukkueen riveissä kaudella 1960–1961. Ammattilaisuran alkuvaihetta varjosti selkävaiva, joka vaati kirurgisia toimenpiteitä. 24. helmikuuta 1968 Rod Gilbertin tähti syttyi toden teolla, kun hän teki neljä maalia Montreal Canadiensia vastaan pelatussa ottelussa. Hän pelasi Hadfieldin ja Ratellen kanssa Neuvostoliiton 1972 Summit Seriesissa lyöneessä Kanadan joukkueessa. Jääkiekon MM-kisoissa hän pelasi vuonna 1977.
IF Björklöven

IF Björklöven on ruotsalainen jääkiekkoseura. Sen kotikaupunki on Uumaja ja kotihalli T3 Center. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Se on voittanut Ruotsin mestaruuden kaudella 1987. Hopeaa se on saanut kaksi kertaa. Pääsarjakausia sillä on kaiken kaikkiaan 26. Joukkueessa on pelannut muun muassa Stefan Öhman. Seura syntyi vuonna 1970, kun Uumajan IFK:n ja Sandåkers SK:n jääkiekkojaostot yhdistyivät.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Yate

Yate on noin asukkaan kaupunki ja kunta "(civil parish)" South Gloucestershiren yhtenäishallintopiirissä, Lounais-Englannissa. Ensimmäinen maininta Yatesta on vuodelta 770, paikka mainitaan myös Domesday Bookissa. 
Yate sijaitsee Cotswoldsin kukkulajonon lounaiskärjessä, 19 kilometriä koilliseen Bristolista. Monet sen asukkaat käyvät Bristolissa töissä.
Lietevaunu

Lietevaunu on lietelannan eli maataloudessa yleensä virtsaan sekoittuneen ja mahdollisesti veteen sekoittuneen sian- ja lehmänlannan siirtämistä varten valmistettu vaunu. Liete imetään siihen pumpulla lietesäiliöstä, ja traktorin hinaama lietevaunu levittää lietteen pellolle. Lietevaunun vetoisuus voi olla jopa 14 m³ - 18 m³.
Lietevaunut voidaan jakaa imu-painelietevaunuihin ja levityslietevaunuihin. Edellisissä säiliön täyttö tapahtuu lietevaunun oman kompressorin synnyttämällä alipaineella ja tyhjennys ylipaineella. Levityslietevaunuissa säiliö tyhjentyy pääasiassa painovoiman avulla, mutta sillä voi olla myös oma hydraulinen pumppu tai sitä voidaan käyttää erillisellä sähköisellä lietepumpulla tai traktorin voimansiirron ulosottoakseliin kytketyllä pumpulla.
Lietevaunun perään voidaan kytkeä multain eli laite, jolla liete ajetaan suoraan maan sisään. Multainta käytettäessä lietteen levityksessä ei peltoa enää tarvitse muokata uudelleen lietteen peittämiseksi.
Muuta.
Esimerkiksi luomuviljelijät käyttävät lietettä lannoittaessaan maata, koska EU rajoittaa keinotekoisten lannoitteiden käyttöä. Lietteen ajo tapahtuu useimmiten kesällä tai syksyllä riippuen tilalla olevan lietesäiliön koosta; jos se on pieni niin se joudutaan tyhjentämään useammin kuin suurempi.
Torey Hayden

Victoria Lynn Hayden (s. 21. toukokuuta 1951 Livingston, Montana) eli Torey Hayden on yhdysvaltalainen erityisopettaja. Hayden on työskennellyt laitoksissa, sairaaloissa ja kouluissa sellaisten lasten parissa, joilla on erityistarpeita. Hän on myös toiminut vuosia yliopiston opettajana ja tutkijana.
Hayden on kirjoittanut useita kirjoja opettamistaan lapsista, joilla oli ongelmia. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "One Child" (1980) ja sen jatko-osa "The Tiger’s Child" (1995). Teokset on julkaistu suomeksi nimellä "Tiikerin lapsi" vuonna 1996.
Hayden muutti Walesiin Yhdysvalloista vuonna 1980 ja Skotlantiin vuoden 1992 loppupuolella. Hayden meni naimisiin skotlantilaisen miehen kanssa ja heille syntyi tytär. Myöhemmin avioliitto päättyi eroon ja siitä lähtien Hayden on asunut yksin. 
Ura.
Hayden valmistui vuonna 1973 biologian ja kemian kandidaatiksi Whitman Collegesta, erityisopettajaksi vuonna 1975 Montanan osavaltionyliopistosta, ja vuonna 1979 hän ryhtyi opiskelemaan Minnesotan yliopistossa psykologianopettajan ja erityisopettajan tohtoritutkintoa, joka jäi kesken.
Sen jälkeen hän on työskennellyt pitkän uran opettajana, terapeuttina, erityisopettajana sekä kouluttajana ja neuvojana useissa eri laitoksissa ja toimipisteissä. Hayden kirjoittaa teoksissaan muun muassa autismista, Touretten syndroomasta, seksuaalisesta kaltoinkohtelusta, alkoholiongelmista, sekä valikoivasta mutismista, omasta erityisosaamisen alueestaan. Hayden on kirjoittanut valikoivasta mutismista tutkimuksia, ja lajitellut valikoivan mutismin neljään eri osa-alueeseen, jotka eivät kuitenkaan ole käytössä tämän hetken psykiatrisessa diagnostiikassa.
Nykyään Hayden työskentelee kärsivien aikuisten ja lasten parissa NSPCC:n Childlinen, the Samaritans-järjestön sekä the Citizens’ Advice Bureaun kautta.
Bernhardinkoira

Bernhardinkoira (, , ) eli bernhardilainen () on sveitsiläinen vuoristokoira, josta on olemassa sekä pitkä- että lyhytkarvainen muunnos. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 2. SKL:n rekisteröintiarkiston mukaan ensimmäiset bernhardilaiset tulivat Suomeen vuonna 1886. 
Menestyksekkäin hengenpelastuskoira oli bernhardilainen nimeltä Barry. Se pelasti ainakin 40 ihmistä.
Alkuperä.
Pyhän Bernhardin luostarissa Isossa Sankt Bernhardin solassa on pidetty tätä lauhkeaa rotua 1660-luvulta alkaen. Bernhardin munkit käyttivät sitä vetokoirana sekä lumivyöryjenuhrien etsinnässä eli laviinikoirana. Sitä käytettiin myös avaamaan polkuja umpihankeen. Lyhytkarvainen bernhardinkoira on alkuperäinen muunnos, josta jalostettiin myös pitkäkarvainen muunnos risteytysten avulla. Munkit uskoivat aluksi pidemmän karvan auttavan vuoriston kylmissä olosuhteissa, mutta joutuivat kuitenkin pian toteamaan sen keräävän lumipaakkuja, jotka hidastivat koiran etenemistä ihmisiä etsittäessä. Tämän vuoksi lyhytkarvaisen muunnoksen käyttöä jatkettiin munkkiluostareissa, ja vastaavasti pitkäkarvaiset pennut annettiin kylän asukkaiden lemmikeiksi.
Ulkonäkö.
Bernhardinkoiralla on leveä kallo ja suuret leuat. Sen alahuuli roikkuu, joten se kuolaa melko paljon leukapielistä . Sillä on vankkaluustoiset raajat, ja siksi pennun ruokavalio vaatii tarkkuutta. Lonkkaviat ovat rodulle tyypillisiä, joten röntgenkuvaus on tarpeen jo nuorena. Bernhardinkoira on hyvin massiivinen ja voimakas rotu.
Luonne.
Luonteeltaan bernhardilaiset ovat hyväntahtoisia, ystävällisiä, rauhallisia ja luotettavia. Lyhytkarvaiset ovat yleensä pitkäkarvaisempia vilkkaampia. Bernhardilaiset sopivat lapsiperheisiin, koska ne ovat sosiaalisia ja kiintyvät perheeseensä. Bernhardinkoira on reviiritietoinen.
Elokuvissa.
Rotu on tuttu ihmisille Beethoven -elokuvista, jossa on pitkäkarvainen bernhardinkoira sekä monista piirroselokuvista, joissa se on kuvattu hengenpelastuskoirana, esimerkkinä Mikin, Akun ja Pluton tähdittämä "Alpine Climbers" (1936). Astrid Lindgrenin käsikirjoittaman Saariston lapset (1964 sekä uudelleen kuvattu sarja 2025) TV sarjassa, esiintyy myös bernhardinkoira, Laivuri.
Marcela Serrano

Marcela Serrano (s. Santiago 1951) on chileläinen kirjailija. Hän opiskeli kuvataidetta Chilen katolisessa yliopistossa ja asuii välillä pitkään Meksikossa.
Leuattomat selkärankaiset

Leuattomat selkärankaiset myös leuattomat kalat (Agnatha) on parafyleettinen ryhmä hyvin alkeellisia selkärankaisia eläimiä, joihin kuuluvat nykyisin elävät ympyräsuiset ja niiden fossiiliset sukulaiset konodontit (Conodonta) ja alkukalat (Ostracodermi). Nahkiaiskaloista tunnetuimpia ovat nahkiainen, merinahkiainen ja pikkunahkiainen, viiksiympyräsuisista limaajat (limanahkiaiset). Ryhmä sulkee pois kaikki leualliset selkärankaiset (Gnathostomata), ja on siksi parafyleettinen.
Leuattomat selkärankaiset ilmaantuivat kambrikaudella yli 500 miljoonaa vuotta sitten ja monimuotoistuivat, mutta sittemmin enimmäkseen väistyivät leuallisten kalojen tieltä noin 400 miljoonaa vuotta sitten.
Nykyiset leuattomat kalat ovat erikoistuneet loisimiseen ja raadonsyöntiin. Ne tarraavat elävään kalaan kiinni ja raastavat sen ihon rikki hampaillaan. Sitten ne imevät kalan verta ja syövät sen lihaa kunnes ovat kylläisiä.
Coco Bandicoot

Coco Bandicoot on fiktiivinen pelihahmo, joka on esiintynyt "Crash Bandicoot" -pelisarjan peleissä. Coco on Crashin nuorempi sisko, ja hänet nähtiin "Crash Bandicoot" -peleissä ensimmäistä kertaa "" -pelissä.
Hahmo.
Persoona.
Coco on Crashin nörtti pikkusisko ja hänen tunnusmerkkeihin kuuluu muun muassa kannettava tietokone, usein vaaleanvioletti. Luonteeltaan hän on rauhallinen ja suvaitsevainen. Myöhemmissä peleissä, kuten "Crash Tag Team Racingissa" ja eteenpäin, Coco on tyttömäisempi kuin aiemmissa peleissä, eikä kanna mukanaan läppäriä. Coco näyttää myös vanhemmalta kuin ennen.
Rooli peleissä.
Coco esiintyi ensimmäistä kertaa pelissä '. Cocolla pääsi pelaamaan vasta ensimmäistä kertaa pelissä '. Hänellä pystyi pelaamaan vain muutamalla tasolla ja vain neljännellä päävastus-tasolla, jossa hän taistelee N.Giniä vastaan. Tämän jälkeen Coco on bongattu myös peleissä "Crash Team Racing", ', "Crash Nitro Kart", "Crash Twinsanity", "Crash Tag Team Racing", "Crash Boom Bang!", "Crash Bash" ja ' sekä Crash of the Titansissa
Coco tapasi "Crash Bandicoot 3: Warped" -pelissä Pura-tiikerin, johon hän kiintyi syvästi. Puraakin on nähty useassa "Crash Bandicoot" -pelissä. Samassa pelissä Coco otti yhteen myös Tri. N. Gin -pomovastuksen kanssa avaruudessa.
Reggina Calcio

Reggina Calcio on Reggio di Calabrian kaupungista kotoisin oleva jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2022-2023 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä. Seura perustettiin vuonna 1914 nimellä "Unione Sportiva Reggio Calabria" ja se on historiansa aikana kokenut monia nimenmuutoksia ("SC Reggio", "Reggio FBC.", "AS Reggina", "SS La Dominante", "AS Reggina"). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1986. Seuraa kutsutaan tunnusvärin mukaan lempinimellä "Amaranto" (tummanpunaiset).
Reggina nousi ensimmäisen kerran Italian pääsarjaan Serie A:han vuonna 1999, putosi kaksi vuotta myöhemmin Serie B:hen ja nousi uudestaan pääsarjatasolle kaudeksi 2003–2004. Italian jalkapalloskandaalin tutkimuksissa osoittautui, että Reggina oli ollut osallinen laittomuuksiin ja sen pudottamista Serie B:hen vaadittiin. Tuomio kuitenkin lieveni ja seura sai jatkaa Serie A:ssa, mutta se joutui aloittamaan kauden 2006–2007 −15 pisteellä. Seura putosi päätteeksi Serie B:hen.
Regginalla ei ole merkittäviä saavutuksia. Paras sijoitus Serie A:ssa on 10. sija kaudelta 2004–2005.
Mielenvireys

Mielenvireys ry on oululainen vuonna 1970 perustettu Mielenterveyden keskusliittoon kuuluva yhdistys. Sen tarkoituksena on aktivoida, ja yhdistää Oulun sekä ympäristökuntien alueella asuvia psyykkisistä häiriöistä kuntoutuvia henkilöitä. 
Toiminta-ajatuksena on mielenterveyskuntoutujien toimintakyvyn ylläpitäminen, syrjäytymisen ehkäisy sekä aseman parantaminen luomalla edellytyksiä omaehtoiselle vertaistoiminnalle.
Yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Oulun keskustassa, jossa järjestetään ohjattua harraste- ja viriketoimintaa sekä vertaisryhmätoimintaa arkipäivisin. Yhdistyksen jäsenillä on mahdollisuus osallistua tuettuun retki- ja harrastustoimintaan. Toimintaan osallistuu viikoittain noin 150 ihmistä.
Yhdistyksen toiminnan rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus.
Kirov (1936)

Kirov () oli Neuvostoliiton laivaston Kirov-luokan kevyt risteilijä (projekti 26), joka oli Itämeren laivastossa 1930-luvulta romuttamiseensa saakka. Se oli yksi harvoista suurista neuvostoliittolaisista sota-aluksista, jotka selvisivät toisesta maailmansodasta.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. joulukuuta Ordžonikidzen telakalta Leningradista, missä köli laskettiin 22. lokakuuta 1935 telakkanumerolla S270. Se laskettiin vesille 30. marraskuuta 1936 nimettynä venäläisen vallankumouksellisen Sergei Kirovin mukaan ja valmistui 23. syyskuuta 1938.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Itämeren laivastoon. Se osallistui 1. joulukuuta 1939 talvisodassa hyökkäykseen suomalaisia rannikkopattereita vastaan Russarössä ja Hangossa. Kesäkuussa 1941 Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon "Kirov" suojasi Daugavgrīvassa Riianlahdella hävittäjiä, jotka miinoittivat Kuurinkurkkua. Saksalaisten nopea eteneminen teki kuitenkin operaation turhaksi, koska puna-armeija joutui vetäytymään Riiasta jo kesäkuun lopulla. Saksalaisten miehitettyä Kuurinkurkun alueen alus joutui käyttämään vaihtoehtoisia reittejä päästäkseen Suomenlahdelle. Alus kevennettiin poistamalla kaikki turha ja se kykeni vetäytymään Tallinnaan. Alus oli 28.-29. elokuuta Tallinnan evakuointisaattueiden lippulaivana.
Alus pääsi vaurioitta Leningradiin, missä se liitettiin Kronstadtin-Oranienbaumin suojaksi muodostettuun laivasto-osastoon suojaamaan maajoukkoja tykistöllään. Alus vaurioitui 4. huhtikuuta 1942 Saksan ilmavoimien hyökkäyksessä, kun siihen osui pommi ja kymmenen muuta lähistölle. Alukseen osui 24. huhtikuuta vielä kaksi pommia, jotka upottivat aluksen. Hylky kuitenkin nostettiin ja korjattiin vuoden 1943 aikana. Tammikuussa 1944 se tuki tykistöllään Leningradin saarron murtaneita puna-armeijan joukkoja ja Kraassela-Ropsunhovin operaatiota. Kesäkuussa alus tuki tykistöllään Viipuriin hyökkäävää puna-armeijaa, minkä jälkeen se oli muiden raskaiden pinta-alusten kanssa Leningradissa osallistumatta sotatoimiin.
Sodan jälkeen alus oli esikuntana ja 1960-luvulta lähtien koululaivana, kunnes se poistettiin alusluettelosta joulukuussa 1974. Käytöstä poiston jälkeen kaksi aluksen tykkitorneista asetettiin monumenttiin Pietariin.
Psalmi 23

Psalmi 23 eli "Herra on paimeneni" -psalmi on yksi tunnetuimmista psalmeista.
Jakeen teema asettaa Jumalan suojelijan ja ylläpitäjän asemaan ja sitä luetaan ja lainataan tavanomaisesti kristittyjen ja juutalaisten keskuudessa.
Lauluksi sen ovat sovittaneet muiden muassa Leonard Bernstein ("Chichester Psalms") ja Einojuhani Rautavaara. Psalmi inspiroi myös Arthur Bliss hänen sävellyksessä "Meditations on a Theme by John Blow."
1. "Herra on minun paimeneni,
ei minulta mitään puutu."
2. "Hän vie minut vihreille niityille,
hän johtaa minut vetten ääreen,
siellä saan levätä."
3. "Hän virvoittaa minun sieluni,
hän ohjaa minua oikeaa tietä
nimensä kunnian tähden."
4. "Vaikka minä kulkisin pimeimmän laakson läpi,
en pelkäisi mitään pahaa,
sillä sinä olet minun kanssani.
Sinä suojelet minua kädelläsi,
johdatat paimensauvallasi."
5. "Sinä katat minulle pöydän
vihollisteni silmien eteen.
Sinä voitelet pääni tuoksuvalla öljyllä,
ja minun maljani on ylitsevuotavainen."
6. "Sinun hyvyytesi ja rakkautesi ympäröi minut
kaikkina elämäni päivinä,
ja minä saan asua Herran huoneessa
päivieni loppuun asti."
Koppapäiset

Koppapäiset (Holocephali) on rustokalojen alaluokka, johon kuuluu vain yksi elossa oleva lahko, sillikuningaskalat (Chimaeriformes). Toiseen rustokalojen alaluokkaan kuuluvat hait ja rauskut. Koppapäisten fossiileja on löydetty jo devonikauden kerrostumista.
Niamh Cusack

Niamh Cusack (s. 20. lokakuuta 1959 Dalkey) on irlantilainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Cyril Cusackin tytär ja Sinéad Cusackin, Sorcha Cusackin ja Catherine Cusackin sisko. Niamh Cusack näytteli tohtori Kate Rowania televisiosarjassa "Sydämen asialla." 
Niamh Cusack on Jeremy Ironsin käly.
Etelänpuukiipijä

Etelänpuukiipijä ("Certhia brachydactyla") muistuttaa puukiipijää. Sen elinalue rajoittuu Etelä- ja Keski-Eurooppaan. Etelänpuukiipijän erottaa Suomessakin esiintyvästä puukiipijästä lähinnä siitä, että sen kupeet ovat ruskehtavat, kun taas puukiipijällä ne ovat vaaleat. Etelänpuukiipijää ei ole tavattu Suomessa.
Etelänpuukiipijän tieteellinen lajinimi, "brachydactyla", merkitsee lyhytvarpaista. Sen takavarpaan kynsi onkin paljon lyhyempi kuin puukiipijällä, mutta tämän eron voi huomata vain tutkija, joka pitää lintua kädessään. Etelänpuukiipijä on 12–13 cm pitkä ja painaa 8–12 g.
Elinympäristö.
Etelänpuukiipijän elinympäristöjä ovat lehtimetsät, puistot ja puutarhat. Esiintymisalueensa vuoristoseuduilla laji esiintyy myös havumetsissä.
Ravinto.
Ravintona etelänpuukiipijä käyttää hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Lisääntyminen.
Naaras hautoo 5–7 munaansa 14–15 vuorokautta. Poikaset jättävät pesän noin 2 viikon ikäisinä. On todennäköistä, että etelänpuukiipijä risteytyy jossakin määrin puukiipijän kanssa.
Vaasan Kiisto

Vaasan Kiisto on vaasalainen urheiluseura, joka on perustettu 17. syyskuuta 1904. Aluksi lajeina olivat voimistelu, hiihto, juoksu ja paini. Vaasan Kiisto on ollut mukana perustamassa Työväen Urheiluliittoa vuonna 1919. Nykyään seuran piirissä toimii neljä jaostoa: lentopallojaosto, keilailujaosto, painonnostojaosto sekä kuntojaosto.
Kiistolla on myös aiemmin ollut toimintaa jalkapallossa, mutta toiminta on erkaantunut FC Kiisto ry:n alaisuuteen.
Jaostot.
Lentopallojaosto.
Miesten lentopallo.
Miesten edustusjoukkue on pelannut neljä kautta Lentopallon SM-liigassa vuosien 2005 ja 2008 välillä. Miesten joukkue nousi 1-sarjaan kaudeksi 2024–2025. Kiistolla on myös miesten lentopallossa juniortoimintaa.
Naisten lentopallo.
Naisten edustusjoukkue perustettiin 2010-luvulla, kun Vaasan Vasama lopetti toimintansa. Samalla Vasaman naisten juniortoiminta siirtyi kiiston alaisuuteen. Naisten joukkue nousi 1-sarjaan kaudeksi 2020–2021 ja putosi kauden 2023–2024 jälkeen. Kiistolla on myös naisten lentopallossa juniortoimintaa, sekä 3-sarjassa pelaava joukkue ja harraste joukkue.
Keilailujaosto.
Kiiston keilailujaostolla on toimintaa miehissä, naisissa ja junioreissa. Jaoston puheenjohtajana toimii Jarkko Kaataja. 
Painonnostojaosto.
Kiiston painonnostojaostolla on toimintaa aikuissarjoissa, sekä junioreissa. Jaoston puheenjohtajana toimii Jussi Pohjola.
Kaukora

Kaukora Oy on suomalainen LVS-alan laitevalmistaja. Yritys on perustettu vuonna 1976, ja se myytiin ruotsalaiselle Nibe Industrierille 2004. Yritys valmistaa lämmityslaitteita JÄSPI-tuotemerkillä. Kaukoran päätuotteita ovat käyttövedenlämmittimet, lämpöpumput, keskuslämmityskattilat, energiavaraajat, kaukolämpölaitteet ja lämpötekniset erikoistuotteet. Tärkeimpiä vientimaita ovat Ruotsi, Venäjä, Saksa, Baltian-maat ja Japani. JÄSPI-tuotteet valmistetaan Kaukora Oy:n tehtailla Raisiossa ja Turussa. Vuonna 2019 yhtiön liikevaihto oli 29,6 milj. EUR, josta viennin osuus oli kolmannes. Jäspi-tuotteet on merkitty kotimaisen valmistuksen takaavalla Avainlippu-merkillä.
Lehtovaara (Kajaani)

Lehtovaara on alle 200 asukkaan kylä Kajaanissa.
Lehtovaaran huipulta näkyy muun muassa Sotkamon radiotorni. 
Lehtovaaran kylässä on Haukijärven uimaranta, jota ylläpiti vuoteen 2023 asti järven entisöintiä varten aikoinaan perustettu Haukijärvi yhdistys. Nykyään uimarantaa ylläpitää Lehtovaaran Metsästäjät.
FC Kiisto

FC Kiisto on vaasalainen urheiluseura. FC Kiisto perustettiin 5. joulukuuta 1999. Seuran lajivalikoimaan kuuluu futsal ja jalkapallo.
Lajit.
Futsal.
Futsal tuli osaksi FC Kiiston lajivalikoimaa vuonna 2018 Ruutupaitojen entisen joukkueen muodostettua pohjan toiminnalle. Joukkue pelasi Futsal-liigaa kaudella 2022–2023.
Jalkapallo.
Kiiston jalkapallotoiminta alkoi jo vuonna 1908, Vaasan Kiiston liittyessä Suomen Palloliittoon. Toiminta kerkesi hiljentyä, mutta lähti uuteen nousuun 20-luvulla ja seuraan perustettiin oma jalkapallojaosto vuonna 1922. Vuonna 1999 jalkapallotoiminta siirtyi FC Kiiston alaisuuteen seuran perustamisen yhteydessä. Joukkue pelasi Ykkösessä kaudella 2009.
Punapyy

Punapyy ("Alectoris rufa") on peltopyytä hieman suurempi kanalintu. Sitä tavataan Lounais-Euroopassa ja Englannin eteläosissa, jonne laji on istutettu 1700-luvulla. Punapyy viihtyy viljelysmailla, mutta myös muilla kuivilla avomailla ja kivikoissa. Lajia ei tavata ollenkaan Euroopan ulkopuolella, se on mitä tyypillisin paikkalintu.
Ulkonäkö.
Punapyylle on tunnusomaista vaalea leukalappu, jota ympäröi musta reunus. Rinnassa ja kyljissä on mustia poikittaisviiruja. Linnun selkäpuoli on harmaanruskehtava ja jalat sekä nokka punaiset. Vaaran uhatessa punapyy mieluummin pakenee juosten kuin lähtee lentoon. Punapyy on 33–34 cm pitkä ja painaa 500–700 grammaa.
Sukulaiset.
Punapyyllä on Euroopassa lähisukulaisia lajeja, joilla kaikilla on pystyviiruinen kylkikuvio. Kivikkopyy asustaa Apenniinien niemimaan vuoristoissa, Alpeilla ja Balkanin niemimaalla. Vuoripyytä tavataan puolestaan Balkanin koillisosissa ja Turkissa. Koska punapyy ja sen lähisukulaiset ovat tyypillisiä paikkalintuja, on luonnollista, että lajeja ei ole tavattu Suomessa. 
Lisääntyminen.
Naaras munii 10–17 munaa ja hautoo niitä noin 25 vuorokautta. Poikaset oppivat nopeasti ottamaan lentopyrähdyksiä.
Ravinto.
Punapyyt syövät siemeniä, silmuja ja maassa eläviä selkärangattomia.
Onni Määttänen

Onni Henrik Määttänen (10. helmikuuta 1908 Ilomantsi – 13. kesäkuuta 2010 Joensuu) oli Mannerheim-ristin ritari n:o 119 ja ainoa 100 vuotta täyttänyt ritari. Sodan jälkeen Määttänen toimi maanviljelijänä Ilomantsin Maukkulassa vuoteen 1979 saakka. Hänelle on myönnetty talousneuvoksen arvonimi. Määttänen asui Joensuussa. 
Talvisodassa Määttänen palveli lähellä kotiseutuaan Ilomantsin lohkolla toimien komppanianvääpelinä. 13. joulukuuta 1939 hän haavoittui lievästi Oinassalmella.
Jatkosodassa Määttäsestä tuli kaukopartiomies Osasto Kuismasen riveihin. Ritarinimitykseensä 1. elokuuta 1943 mennessä ErP 4:n kaukopartionjohtaja, vääpeli Määttänen oli ehtinyt suorittaa 16 partiomatkaa. Määttänen oli mukana esimerkiksi Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoamisretkellä.
Ritarinimityksen perusteluissa mainitaan hänen yhtenä ominaisuutenaan mielenmaltti. Tämä ilmeni hieman erikoisella tavalla hänen haavoittuessaan eräällä partiomatkalla. Määttänen salasi haavoittumisensa ja toimi partiossa loppumatkan ajan tavalliseen tapaan. Toiset saivat tietää vammasta vasta partion palattua tukikohtaan. 
Määttäsen viimeinen partiomatka on kuuluisa. Seitsemän miehen partio toimi Karhumäen eteläpuolella syyskuussa 1944. Muonan loppuessa partio yritti saada yhteyden yksikköönsä täydennyksen tilaamista varten, mutta yhteyttä Kyynel-radiolla ei saatu. Yksi partion miehistä oli lisäksi kuumeessa. Kun vastaus viimein saatiin, viesti kuului: "Sotatoimet loppuneet tulkaa kotiin niin kuin pääsette". Paluumatka kävellen olisi vienyt kolme viikkoa. Seuraavassa yhteydessä partiolle kuitenkin luvattiin noutolento. Lento oli poikkeuksellinen, koska se tapahtui Neuvostoliiton puolelle ilman lupaa aselevon ollessa jo voimassa.
Hänet ylennettiin ylivääpeliksi 24. helmikuuta 1968. Kun Määttänen 10. helmikuuta 2008 täytti 100 vuotta, hänen syntymäpäiviään juhlittiin Pohjois-Karjalan Prikaatissa. Paikalla oli lähes 400 kutsuvierasta. Juhlapuheen pitänyt Itä-Suomen sotilasläänin komentaja kenraalimajuri Jukka Pennanen luonnehti Määttästä poikkeukselliseksi sotilaaksi ja ihmiseksi. Pennanen välitti myös Puolustusvoimain komentajan amiraali Juhani Kaskealan sekä puolustusministeri Jyri Häkämiehen tervehdyksen ja onnittelut Määttäselle.
Mannerheim-ristin ritareista paikalla olivat Tuomas Gerdt ja Pentti Iisalo. Myös Iisalo piti juhlapuheen Määttäselle. Iisalo kuoli itse 8 kk myöhemmin samana vuonna. Neljäs elossa ollut ritari Heikki Nykänen ei päässyt osallistumaan juhliin.
Määttänen asui kotonaan 97-vuotiaaksi asti ja asui sen jälkeen joensuulaisessa sairaskodissa aina kuolemaansa saakka. Määttänen kuvaili vointiaan vielä hyväksi 100-vuotissyntymäpäivänsä aattona. Hän ei kuitenkaan enää osallistunut Itsenäisyyspäivän vastaanotolle.
Määttänen kuoli 102-vuotiaana sairaalassa Joensuussa.
Martti Viitanen

Martti Juho Viitanen (5. tammikuuta 1913 Oulujoki – 22. tammikuuta 1980) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Rafael Paasion 1. hallituksen sisäasiainministerinä 27. toukokuuta 1966 ja 30. marraskuuta 1967 välisen ajan sekä myöhemmin Paasion 2. hallituksessa 23. helmikuuta 1972 – 4. syyskuuta 1972. Puoluekannaltaan Viitanen oli sosiaalidemokraatti. Koulutukseltaan Viitanen oli oikeustieteen kandidaatti. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.
Viitanen jäi eläkkeelle Vaasan läänin maaherran virasta lokakuun alussa 1977.
Antti Tuisku (albumi)

Antti Tuisku on "Idols"-ohjelman kautta poplaulajaksi päässeen Antti Tuiskun toinen albumi, joka julkaistiin 11. toukokuuta 2005 Sony BMG -levy-yhtiön kautta. 
"Antti Tuisku" oli Suomen albumilistalla 20 viikkoa, joista ykkösenä ensimmäiset kaksi ja lisäksi vielä yhden myöhemmin. Maan kymmenen myydyimmän albumin joukossa se oli 11 viikon ajan.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä, joista ensimmäinen oli ”Tyhjä huone”, joka nousi ilmestyttyään suoraan Suomen singlelistan kärkipaikalle. Yhteensä se vietti listalla kahdeksan viikkoa. Toisena singlenä, joskin vain promona, julkaistiin tuplasingle, joka sisälsi kappaleet ”Läpi jään” ja ”Yksityinen”.
Albumi saavutti platinalevyn rajan julkaisuvuonnaan 2005.
Robert Gates

Robert Michael Gates (s. 25. syyskuuta 1943 Wichita, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka oli 22. Yhdysvaltain puolustusministeri ja keskustiedustelupalvelu CIA:n johtaja. Gates toimi CIA:n johtajana 6. marraskuuta 1991 – 20. tammikuuta 1993. Yhdysvaltain senaatti nimitti hänet 6. joulukuuta 2006 Yhdysvaltain puolustusministeriksi äänin 95–2 Donald Rumsfeldin erottua tehtävästä. Gates vannoi virkavalan ja aloitti tehtävässä 18. joulukuuta. Hän jatkoi puolustusministerin tehtävää myös demokraattien Barack Obaman voitettua vuoden 2008 presidentinvaalit, vuoteen 2011 asti.
Gatesilla ja hänen vaimollaan, Beckyllä, on kaksi lasta, ja puoluekannaltaan hän on sitoutumaton, joka kuitenkin sanoo ajattelevansa republikaanien tavoin.
Gates ei osallistunut Obaman virkaanastujaisiin, vaan vietti ajan sotilastukikohdassa Washingtonin ulkopuolella. Hän on kuudentena protokollassa korvaamassa presidenttiä ja ylempää johtoa mahdollisen "katastrofin" varalta.