tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ballochinsetteri

Ballochinsetteri ("Balloch Setter") on sukupuuttoon kuollut skotlantilainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Ballochinsetteri oli rungoltaan pitkä ja matala, voimakasluustoinen ja lyhytpäinen. Peitinkarva oli säänkestävä ja pohjavilla villava ja tiheä. Väritys oli joko puna- ("red merle") tai sinimarmoroitu ("blue merle"). 
Luonne ja käyttäytyminen.
Ballochinsetteri kantoi päätään korkealla ja jäljesti "kauniisti". Se oli hyvin sopeutunut metsästämään paikallisessa kylmässä ilmastossa.
Alkuperä.
Rotu on saanut nimensä Länsi-Dunbartonshiressä sijaitsevasta pienestä Ballochin kylästä. Viimeiset merkinnät siitä ovat 1800-luvun lopulta.
Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon hiippakunta

Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon hiippakunta () on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu suoraan ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen.
Hiippakunta käsittää nimensä mukaisesti Sýmin, Tíloksen, Chálkin ja Kastelórizon saaret sekä pienempiä lähisaaria Dodekanesiassa. Siihen kuuluu 18 seurakuntaa. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Sýmin kaupungissa sijaitseva Johannes Kastajan katedraali.
Seurakunnat ja kirkot.
Hiippakunnassa on 18 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Lisäksi sen alueella on lukuisia pienempiä kirkkoja ja kappeleita.
Sými, 14 seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Tílos, kaksi seurakuntaa ja seurakuntakirkkoa:
Chálki, yksi seurakunta ja seurakuntakirkko:
Kastelórizo (Megísti), yksi seurakunta ja seurakuntakirkko:
Luostarit.
Hiippakunnan alueella on viisi toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Girolamo Menghi

Girolamo Menghi (1529 Viadana, Mantova, Italia – 1609) oli Italian renessanssiajan fransiskaaniveli ja manaaja. Hän kirjoitti lukuisia teologisia kirjoituksia, joista tunnetuimpia ovat hänen demonologiaa ja manauksia käsittelevät teoksensa.
Menghi opiskeli teologiaa Bolognassa ja liittyi fransiskaanisääntökuntaan vuonna 1549 ollessaan 20-vuotias. Hän oli arvostettu saarnaaja ja manaaja ja hänen teoksensa saavuttivat suosiota heti niiden ilmestyttyä. Menghi suoritti manauksia niin Bolognassa kuin sen naapurikaupungeissakin.
Sýroksen roomalaiskatolinen hiippakunta

Sýroksen (ja Míloksen) hiippakunta (, ) on katolinen hiippakunta Kreikassa. Se on Náxoksen, Ándroksen, Tínoksen ja Mýkonoksen arkkihiippakunnan alaisuudessa.
Hiippakunta käsittää osan Kykladien saarista. Siihen kuuluu 15 seurakuntaa, joiden jäsenmäärä vuonna 2017 oli . Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Sýroksen Ermoúpolissa sijaitseva Pyhän Yrjön katedraali.
Katolisen kirkon läsnäolo Sýroksella ja muualla Kykladeilla on peräisin venetsialaisvallan ajalta. Sýroksen hiippakunta on perustettu vuonna 1400, joskin Sýroksen piispojen luettelo alkaa jo vuodesta 1275.
Sýroksen hiippakunta

Sýroksen hiippakunta voi viitata seuraaviin:
Thessalonikin apostolinen vikariaatti

Thessalonikin apostolinen vikariaatti (, ) on katolinen apostolinen vikariaatti Kreikassa. Se on suoraan Pyhän istuimen alaisuudessa.
Vikariaatti käsittää Pohjois-Kreikan. Siihen kuuluu kuusi seurakuntaa, joiden jäsenmäärä vuonna 2017 oli . Vikariaatin katedraali eli piispanistuin on Thessalonikissa sijaitseva Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen katedraali.
Vikariaatti perustettiin vuonna 1926 erottamalla se Konstantinopolin apostolisesta vikariaatista. Sen nimi oli vuoteen 1992 saakka Salonican (Saloníkin) apostolinen vikariaatti.
Thessalonikin hiippakunta

Thessalonikin hiippakunta () on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu hengellisesti Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen ja hallinnollisesti Kreikan kirkkoon.
Hiippakunta käsittää 42 seurakuntaa Thessalonikissa, Triandríassa, Ágios Pávloksessa, Panóramassa ja Pylaíassa. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Thessaloniki sijaitseva Pyhän Gregorios Palamaksen katedraali.
Seurakunnat ja kirkot.
Hiippakunnassa on 42 seurakuntaa seurakuntakirkkoineen. Lisäksi sen alueella on 18 sivukirkkoa tai -kappelia, kolme hautausmaakirkkoa, 11 luostarikirkkoa sekä muita kirkkoja ja kappeleita. Seurakuntakirkot ovat:
Luostarit.
Hiippakunnassa on kaksi toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Walesinsetteri

Walesinsetteri ("Welsh Setter") eli llanidloesinsetteri ("Llanidloes Setter") on sukupuuttoon kuollut walesilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Walesinsetteri muistutti paljon englanninsetteriä, mutta sillä oli pitkä, voimakas pää ja karhea, kova, kihara karvapeite. Sen karvapeitettä verrattiin cotswold-lampaan villaan. Väritys oli liidunvalkoinen, jossa saattoi toisinaan esiintyä vähäisiä sitruunankeltaisia laikkuja. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodulla oli erinomainen hajuaisti. Se oli kuitenkin metsästäessään hidas ja systemaattinen – sekä hieman spanielimaisempi kuin englanninsetteri. Sitkeänä koirana se soveltui parhaiten vaikeakulkuisella maaperällä työskentelyyn.
Alkuperä.
Walesinsetterin suurin esiintyvyysalue oli Herefordshiren Kingstonissa (alue, joka on aiemmin kuulunut Walesiin). Se esiintyi erikoisluokassa walesilaisessa koiranäyttelyssä vuonna 1889.
Ahascragh’nsetteri

Ahascragh’nsetteri ("Ahascragh Setter") on sukupuuttoon kuollut irlantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Ahascragh’nsetteri oli punainen. 
Alkuperä.
Rotu lienee saanut nimensä Connachtissa sijaitsevasta Galwayn kreivikuntaan kuuluvasta Ahascragh’n kylästä. Se oli punaisen irlanninsetterin edeltäjä. Vielä 1700-luvulla suurin osa irlanninsettereistä oli punavalkoisia ja punaiset olivat erittäin harvinaisia. Oli kuitenkin olemassa paikallinen punainen rotu nimeltä Ahascragh’nsetteri. Irlantilainen koira-asiantuntija W.C. Bennett kuvaili sitä 1890-luvulla seuraavasti:
"Ahascragh-rotu (jota galwaylainen Mahonin perhe kasvatti) oli erittäin arvostettu, mutta riistanhoitaja Jemmy Furyn jalostuksen myötä degeneroitui täysin... herra Mahon mainitsee yhden... suuren nartun, kauniisti hapsuttuneen, erittäin kestävän ja uskollisen, ja jonka avulla hän toivoi voivansa elvyttää Ahascragh-linjan."
Ivo Knoflíček

Ivo Knoflíček (s. 23. helmikuuta 1962 Kyjov) on Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1983–1992.
Knoflíček edusti kotimaassaan Slavia Prahaa, Chebiä, Benešovia, Dukla Prahaa ja FC Duklaa, Saksassa St. Paulia ja Bochumia sekä Itävallassa Vorwärts Steyriä. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa kolmen kauden aikana yhteensä 37 ottelua, joissa hän teki viisi maalia.
Knoflíček pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 38 maaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Knoflíček pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi lopputurnausottelua.
Venäjänsetteri

Venäjänsetteri on sukupuuttoon kuollut venäläinen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Venäjänsetteriä kuvailtiin kookkaaksi bedlingtoninterrieriksi. Sydenham Edwardsin mukaan se muistutti muodoltaan ja kooltaan espanjalaista seisojaa (joko burgosinseisojaa tai alkuperäistä navarranseisojaa) ja oli löysärakenteinen.
Karvamuunnoksia oli kaksi: syvän ruskea kiharakarvainen sekä kellertävä (fawn) suorakarvainen. Kiharakarvaisella koko runko peittyi pitkään villavaan karvaan, joka muodosti kuonon alueelle parran. Edwards kuvaili karvapeitettä karkeaksi ja pörröiseksi. Väritys oli hänen mukaansa samanlainen kuin espanjalaisella seisojalla, mutta usein myös tummanharmaa-valkoinen (grizzle).
Luonne ja käyttäytyminen.
Venäjänsetteri oli Edwardsin mukaan uskollinen, viisas, tarkkavainuinen ja helposti käsiteltävä, sekä sopeutunut erittäin kylmiin ja kosteisiin olosuhteisiin. Rodun harrastajien mukaan se oli työskennellessään väsymättömän innokas ja äärimmäisen huolellinen.
Alkuperä.
Rotua kutsuttiin toisinaan venäjänseisojaksi, mutta suurin osa sen nähneistä koira-asiantuntijoista oli sitä mieltä, että se oli itse asiassa setteri. Edwardsin mukaan se oli mahdollisesti espanjalaisen seisojan ja barbetin tai karkeakarvaisen vesikoiran välinen risteytys.
Muutamia yksilöitä vietiin Englantiin ensimmäisen kerran 1830-luvulla. Siellä osa paikallisista metsästäjistä piti niitä kuitenkin itsepäisinä, villiluonteisina, uppiniskaisina ja huonoluonteisina. Desmond Morris kuitenkin uskoo tämän kertoneen enemmän metsästäjistä itsestään (jotka muun muassa ruoskivat koiriaan) kuin venäjänsetteristä rotuna. Toiset englantilaiset metsästäjät vastaavasti kehuivat rotua, muun muassa päättäväiseksi, rohkeaksi ja loistavaksi metsästäjäksi. Vuonna 1841 eräs englantilainen metsästäjä ylisti rotua verrattoman taitavaksi, tarkkavainuiseksi ja viisaaksi metsästäjäksi, jolle ei löytynyt vertaista. Osa venäjänsettereitä käyttäneistä metsästäjistä jopa ehdotti, että niitä tulisi käyttää englanninsetterin jalostamiseen tämän ominaisuuksien parantamiseksi.
Desmond Morriksen mukaan todennäköisin syy rodun häviämiseen oli se, että yksilöitä tuotiin Englantiin liian vähän, jotta jalostusta olisi voitu jatkaa ilman merkittävää sisäsiitosta. Jo 1860-luvulla sitä ei enää juurikaan tavattu Isossa-Britanniassa, ja 1900-luvun alkupuolella se oli kuollut sukuputtoon.
Thíran, Amorgóksen ja saarten hiippakunta

Thíran, Amorgóksen ja saarten hiippakunta () on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreikan kirkkoon.
Hiippakunta käsittää nimensä mukaisesti Thíran ja muut Santorínin saaret sekä Amorgóksen ja muita lähisaaria. Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Firássa Santorínilla sijaitseva Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali.
Seurakunnat ja kirkot.
Hiippakunnassa on lukuisia seurakuntia seurakuntakirkkoineen. Sen lisäksi sen alueella on lukuisia pienempiä kirkkoja ja kappeleita. Eräitä kirkkoja hiippakunnan alueella ovat:
Thíra
Amorgós
Luostarit.
Hiippakunnan alueella on kolme toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Nunnaluostarit
Barumin nainen

Barumin nainen (ruots. "Kvinnan från Barum"), aiemmin nimeltään Bäckaskogin nainen (ruots. "Bäckaskogskvinnan"), on noin 9 000 vuotta sitten kivikaudella elänyt metsästäjä-keräilijäheimoon kuulunut nainen, jonka luuranko löydettiin vuonna 1939 Barumin kylässä Kristianstadin pohjoispuolella sijainneesta haudasta. Kyseessä on yksi vanhimmista Ruotsista löydetyistä ihmisjäänteistä, ja häntä kutsuttiinkin pitkään Ruotsin vanhimmaksi asukkaaksi.
Löytäminen.
Barumin naisen löysi kesällä 1939 Oppmannasjö-järven rannalla työskennellyt talonpoika, joka näki maasta pilkistävän pääkallon. Luuranko kaivettiin esiin, ja aluksi luultiin, että kyseessä oli mies, sillä hänen vierestään löydettiin metsästysvälineitä. Tuolloin nimittäin luultiin, että naiset eivät osallistuneet metsästykseen siihen aikaan, kun Barumin nainen oli elänyt. Sukupuoli selvisi myöhemmin osteologissa tutkimuksissa.
Elämä.
Barumin nainen oli eri lähteiden mukaan 151 tai 155 senttimetriä pitkä ja hän eli noin 40-vuotiaaksi. Hän synnytti elämänsä aikana useita lapsia, mahdollisesti 5–7.
Museoesineenä.
Barumin nainen on ollut esillä Tukholman historiallisessa museossa vuodesta 1943.
Luettelo Sergei Jeseninin runojen suomennoksista

Tämä on luettelo Sergei Jeseninin runojen suomennoksista:
Runoja antologioissa.
Jesininin runojen suomennoksia on myös teoksissa:
Epäsovun moskeijan hävitys

Epäsovun moskeijan (arab. مسجد الضرار‎, masjid al-dirar) hävitys oli profeetta Muhammedin määräämä moskeijan tuhopoltto, joka islamilaisen perimätiedon mukaan tapahtui vuonna 630 lähellä Medinaa sijaitsevassa Qubassa. Ibn Ishaq kertoo tapahtumasta Muhammed-elämäkerrassaan ja liittää sen Koraanin jakeisiin 9:107–110. Ibn Ishaqin alkuperäinen kuvaus 700-luvulta on kadonnut, mutta Ibn Hisham on kopioinut sen teokseensa 800-luvun alussa. Al-Tabari kertoo sen samaten Ibn Ishaqiin nojautuen 900-luvun alussa.
Ihmisiä täynnä olleen moskeijan tuhopoltto johtui siitä, että Muhammed piti moskeijan käyttäjiä vihollisinaan. 
Epäsovun moskeija.
Ibn Ishaq kertoo, että epäsovun moskeijan rakentajat olivat tulleet Jumalan lähettilään luo Medinaan. He kertoivat rakentaneensa moskeijan, jotta vaivaiset ja köyhät voisivat käyttää sitä sateisina ja talvisina päivinä. Työmiehet pyysivät Muhammedia tulemaan paikan päälle ja rukoilemaan siellä heidän puolestaan. Jumalan lähettiläs kertoi olevansa kiireinen mutta lupasi tulla myöhemmin. Ollessaan jälkeenpäin lähellä tienoota, hän kutsui luokseen Malik ibn ad-Dukhshumin ja Ma'n ibn Adin ja tai hänen veljensä Asimin. Hän käski heitä: ”menkää moskeijaan, jonka rakentajat ovat väärämielisiä. Tuhotkaa ja polttakaa se!”."" 
Miehet lähtivät kiireesti liikkeelle. Kun he saapuivat Salim ibn Aufin alaheimon, Malikin suvun, alueelle, Malik sanoi hakevansa tulta perheensä luota. Hän sai perheeltään palmukepin, jonka hän sytytti. Sitten miehet juoksivat ihmisiä täynnä olevaan moskeijaan ja sytyttivät sen tuleen.
Koraanin ilmoitus.
Tätä koskien laskeutui Koraanin ilmoitus Katumuksen suurassa (9:107–110):"(107) Ja on niitä, jotka ovat rakentaneet temppelin saadakseen aikaan pahennusta ja epäuskoa ja epäsopua uskovaisten keskuudessa, väijytyspaikan niille, jotka ennen ovat taistelleet Jumalaa ja Hänen lähettilästään vastaan. Ja totisesti he tulevat vannomaan: »Me tarkoitimme vain hyvää.» Mutta Jumala todistaa, että he totisesti ovat valehtelijoita. (108) Älä milloinkaan esiinny siinä temppelissä. Temppeli, joka ensimmäisestä päivästä alkaen perustettiin Jumalan kunnioitukselle, ansaitsee totisesti paremmin, että sinä siinä esiinnyt. Siinä on miehiä, jotka halajavat tulla puhdistetuiksi, ja Jumala rakastaa puhtaita. (109) Kumpi on parempi, sekö, joka on laskenut perustuksensa Jumalaan ja Hänen mielisuosioonsa, vai sekö, joka on laskenut perustuksensa luhistuvalle partaalle, niin että se hänen kanssaan sortuu helvetin tuleen? Jumala ei ohjaa väärämielisiä ihmisiä. (110) Ja rakennus, jonka he ovat rakentaneet, ei ole heidän sydämiensä epäilyä poistava ennen kuin Jumala murtaa heidän sydämensä, sillä Jumala on kaikkitietävä, viisas."
Miroslav Kadlec

Miroslav Kadlec (s. 22. kesäkuuta 1964 Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1987–1993 ja Tšekin maajoukkueessa vuosina 1994–1997. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1996.
Kadlec edusti kotimaassaan Vitkovicea, Chebiä, Drnovicea ja Brnota sekä Saksassa kausina 1990–1998 Kaiserslauternia. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa seitsemänä kautena 210 ottelua, joissa hän teki 16 maalia, ja Saksan 2. Bundesliigassa yhtenä kautena 24 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Kadlec pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 38 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Tšekin maajoukkueessa 26 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Tšekkoslovakian yltäessä MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin Kadlec pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi lopputurnausottelua. EM-kilpailuissa 1996 Tšekin maajoukkue saavutti hopeaa ja Kadlec pelasi avauskokoonpanossa viidessä joukkueensa kuudesta lopputurnausottelusta ja oli poissa vain viimeisestä alkulohko-ottelusta. Välierä Ranskaa vastaan ratkesi Tšekin voitoksi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Kadlec teki voiton ratkaisseen joukkueensa kuudennen maalin.
Gino Mäder

Gino Mäder (4. tammikuuta 1997 Flawil – 16. kesäkuuta 2023) oli sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Dimension Data / NTT Pro Cycling -joukkueessa kausilla 2019–2020 ja edusti vuosina 2021–2023 Team Bahrain Victoriousta. Hän kilpaili myös cyclocrossissa ja ratapyöräilyssä.
Mäder voitti kuudennen etapin vuoden 2021 Italian ympäriajossa 12 sekunnin erolla Egan Bernaliin. Hän voitti nuorten kilpailun saman vuoden Espanjan ympäriajossa.
Mäder putosi vuoden 2023 Sveitsin ympäriajon viidennellä etapilla kolarin seurauksena rotkoon ja kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
EM-kilpailut, junioreiden omniumissa hopeaa
Omniumin junioreiden Sveitsin-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden joukkuetakaa-ajossa hopeaa
EM-kilpailut, junioreiden maantieajossa neljäs
Tour du Pays de Vaud, prologin ja 1. etapin voitto
Aika-ajon junioreiden Sveitsin-mestaruus
MM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa viides
Ronde de l'Isard, 4. etapin voitto
Tour Alsace, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailussa kolmas, 8. ja 10. etapin voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa neljäs
Tour of Hainan, kokonaiskilpailussa toinen, 6. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s, 17. etapilla toinen
Italian ympäriajo, 6. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 8. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa viides
Anomalisa

Anomalisa on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut amerikkalainen Charlie Kaufmanin ja Duke Johnsonin ohjaama stop motion -animaatioelokuva. Se perustuu Kaufmanin omaan, samannimiseen kuunnelmaan vuodelta 2005, ja sen äänirooleissa ovat David Thewlis, Jennifer Jason Leigh sekä Tom Noonan. Elokuva kertoo yksinäisestä, asiakaspalveluoppailla mainetta niittäneestä keski-ikäisestä Michael Stonesta (Thewlis), jonka silmissä kaikki maailman ihmiset näyttävät ja kuulostavat samalta (Noonan), kunnes hän kohtaa muista poikkeavan naisen (Leigh).
"Anomalisa" sai ensi-iltansa Telluriden elokuvafestivaaleilla 4. syyskuuta 2015, ja Suomessa se tuli elokuvateattereihin 4. maaliskuuta 2016. Elokuva sai pääosin hyvät arvostelut ja lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia; se oli ehdolla muun muassa parhaan animaatioelokuvan Golden Globe- sekä Oscar-palkintoon.
Juoni.
Asiakaspalveluekspertti Michael Stone matkustaa Cincinnatiin, jossa hänen on määrä pitää luento uuden kirjansa aiheesta. Hänen näkökulmastaan kaikilla muilla ihmisillä, kuten taksikuskilla, hotellivirkailijalla, hänen vaimollaan ja pojallaan, on identtiset kasvot ja ääni. Michael tuntee olonsa yksinäiseksi ja muistelee yli vuosikymmenen takaista ikävästi päättynyttä suhdettaan Bella-nimiseen naiseen. Hän päättää ottaa tähän yhteyttä ja he tapaavat hotellin baarissa, mutta Bella on edelleen tuohtunut Michaelin vuosien takaisesta toiminnasta ja poistuu paikalta. 
Pian Michael tapaa Lisa-nimisen naisen, jolla on ainutlaatuiset kasvot ja ääni. Lisa on imarreltu Michaelin häneen kohdistamastaan huomiosta, sillä hän on myös tulossa kuuntelemaan Michaelin luentoa, ja on jo pidempään pitänyt Michaelin teoksia suuressa arvossa. He tutustuvat illan aikana paremmin, ja Michael on haltioitunut Lisan äänestä, joka on toisenlainen kuin kaikkien muiden ihmisten. 
Vastaanotto.
"Anomalisa" sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvosteluita. Elokuvasivusto Rotten Tomatoesin mukaan 92 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvion.
Elokuvalehti "Episodin" kriitikko Anton Vanha-Majamaa antoi "Anomalisalle" täydet viisi tähteä. Hän kirjoittaa, että vaikka ”animaatio on tyrmäävän kaunista ja käsityön määrää on syytä ihmetellä, tarinan inhimillisyys vie pian huomion detaljeista. Hahmot ovat näkyvistä saumoistaan huolimatta oikeita ihmisiä, jotka elävät oikeita elämiä”. Vanha-Majamaa arvioi "Anomalisan" olevan Kaufmanin ”pienimuotoisin ja samalla ehkä kaunein elokuva”. 
"Helsingin Sanomien" elokuvakriitikko Anu Silfverberg antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, kirjoittaen että ”"Anomalisa" ei ole tarina rakkaudesta vaan vieraantumisesta ja ehkäpä narsismista”. Silfverberg piti elokuvaa paikoin turhan alleviivaavana, kuvaillen sen olevan ”animaationa vaikuttava, mutta tavallisena näytelmäelokuvana sen käsikirjoitus ei kantaisi mittaansa”.
Hichem Mechichi

Hichem Mechichi (, s. tammikuussa 1974) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.
Opinnot.
Mechichilla on oikeustieteen maisterin tutkinto Tunisian oikeus- ja valtiotieteellisestä tiedekunnasta, Tunisian kansallinen hallintokorkeakoulun (ENA) lopputodistus, sekä Ranskan Strasbourgissa olevan Kansallisen hallintokoulun julkishallinnon maisterin tutkinto.
Virkamiehenä.
Mechichi toimi valtion hallinnossa useassa virassa. Hän on ollut tasavallan presidentin vanhempana neuvonantajana oikeudellisissa asioissa. Lisäksi hän on ollut liikenne-, terveys- ja sosiaaliministeriöiden esikuntapäällikkönä, sekä terveys- ja ympäristövalvontaviraston pääjohtaja.
Poliittinen toiminta.
Mechichi toimi sisäministerinä Elyes Fakhfakhin hallituksessa, joka aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2020. Fakhfakh erosi kuitenkin pääministerin tehtävästä vain viisi kuukautta nimittämisensä jälkeen. Syynä erolle oli kärjistynyt tilanne Fakhfakhin johtaman koalitiohallituksen ja oppositiossa olevan islamistisen Ennahda-puolueen kanssa, jonka johtajan Rached Ghannouchin eroamista hallitus vaati. Tunisian presidentti Kais Saied nimitti uudeksi pääministeriksi sisäministeri Hichem Mechichin, joka aloitti uuden hallituksen kanssa 2. syyskuuta 2020.
25. heinäkuuta 2021 presidentti Kais Saied erotti Mechichin pääministerinvirasta, jäädytti parlamentin toiminnan, ja otti itselleen maan toimeenpanovallan. Tästä seurasi levottomuuksia ja presidenttiä syytettiin vallankaappauksesta. 29. syyskuuta presidentti Kais Saied nimitti Najla Boudenin muodostamaan uuden hallituksen, ja joka aloitti uuden hallituksen pääministerinä 11. lokakuuta 2021.
Työn punalipun kunniamerkki

Työn punalipun kunniamerkki (myös Työn punaisen lipun kunniamerkki, ) oli Neuvostoliitossa vuosina 1921–1991 jaettu kunniamerkki, jota myönnettiin tuotannossa, tieteissä, taiteissa, kulttuurissa, opetuksessa, terveydenhoidossa tai muilla yhteiskunnallisilla aloilla ansoituneille kansalaisille. Se oli siviileille tarkoitettu vastine sotilasansioista myönnetylle Punalipun kunniamerkille.
Työn punalipun kunniamerkkiä jaettiin aluksi vain Venäjän SNT:ssä, kunnes siitä tehtiin yleisliittolainen vuonna 1928. Kunniamerkkiä myönnettiin 70 vuoden aikana noin 1,2 miljoonaa kappaletta.
Kunniamerkki oli korkein palkinto työuljuudesta. Sen perustamisesta sääti 28. joulukuuta 1920 neuvostojen VIII yleisvenäläinen edustajakokous 22.—29. joulukuuta 1920 pitämässään kokouksessa.
Kunniamerkkiä jaettiin yhdessä luokassa:
Kunniamerkki on myönnetty muun muassa Kerttu Puumalaiselle (1967)
Erik Anders Crohns

Erik Anders Crohns (25. marraskuuta 1785 Kitee – 18. tammikuuta 1865 Helsingin pitäjä) oli suomalainen kirkkoherra ja professori.
Crohnsin vanhemmat olivat Kiteen nimismies, luutnantti Per Johan Crohns (k. 1805) ja Anna Maria Andersin. Hänet nimitettiin alaikäisenä Karjalan jääkäriosaston varusmestariksi 1795 ja hän sai eron tästä toimesta 1805. Crohns kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1808. Crohns valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1812 ja filosofian maisteriksi 1815. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakuntaan 1818. Crohns keräsi A. I. Arwidssonin kanssa kansanrunoutta Pohjois-Savossa vuonna 1819. Hänestä tuli teologian kunniatohtori 1840.
Crohns oli Haapaniemen topografikunnan (Haminan kadettikoulun) opettajana vuodesta 1813 ja pastorina vuodesta 1821. Hänestä tuli Helsingin kirkkoherra 1824 ja lääninrovasti 1825. Crohns jäi virkavapaalle 1855. Hän sai professorin arvonimen 1817.
Crohns oli naimisissa 1820–1838 Eva Sofia Möllerin (k. 1838) ja vuodesta 1842 Josabet Natalia Weidemanin (k. 1914) kanssa. Hänen poikiaan olivat Muhoksen Koivikon maanviljelyskoulun johtaja Alexander Crohns (1827–1900), metsänhoitaja Karl Erik Crohns (1831–1885) ja pankinjohtaja Pehr Niklas Crohns (1833–1901).
Aleksandr Travin

Aleksandr Konstantinovitš Travin (, 23. heinäkuuta 1937 Moskova, Venäjän SFNT – 15. helmikuuta 1989) oli neuvostoliittolainen koripalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Travin voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964, maailmanmestaruuden Uruguayssa 1967, MM-pronssia Brasiliassa 1963 ja Euroopan mestaruudet Puolassa 1963 sekä Neuvostoliitossa 1965.
Seuratasolla Travin edusti vuosina 1958–1967 TsSKA Moskovaa jossa voitti avoimen Euroliigan mestaruuden vuosina 1961 ja 1963 sekä Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1960, 1961, 1962, 1964, 1965 ja 1966. Travinin isä oli Neuvostoliiton koripallon mies- ja naisjoukkueet Euroopan mestaruuteen valmentanut Konstantin Travin.
Artikla 58

Artikla 58 oli Venäjän SFNT:n rikoslakiin vuonna 1927 lisätty luku, joka sisälsi valtioon kohdistuvat vastavallankumoukselliset rikokset. Se käsitti 14 pykälää, jotka sisälsivät muun muassa maanpetoksen (58-1), aseellisen kapinan (58-2), vakoilun (58-6), terrorismin (58-8), sabotaasin (58-9) sekä neuvostovastaisen agitaation ja propagandan (58-10).
Artikla 58 oli taannehtiva ja mahdollisti tuomitsemisen myös Venäjän keisarikunnan aikaisista tapahtumista. Myös muiden neuvostotasavaltojen rikoslaeissa oli vastaavia artikloita.
Aleksandr Solženitsynin mukaan Gulagin työleireille tuomituista noin puolet oli saanut tuomionsa artikla 58:n perusteella.
91 (luku)

91 (yhdeksänkymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 90 ja seuraa luku 92.
92 (luku)

92 (yhdeksänkymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 91 ja seuraa luku 93.
93 (luku)

93 (yhdeksänkymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 92 ja seuraa luku 94.
94 (luku)

94 (yhdeksänkymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 93 ja seuraa luku 95.
95 (luku)

95 (yhdeksänkymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 94 ja seuraa luku 96.
96 (luku)

96 (yhdeksänkymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 95 ja seuraa luku 97.
97 (luku)

97 (yhdeksänkymmentäseitsemän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 96 ja seuraa luku 98.
98 (luku)

98 (yhdeksänkymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 97 ja seuraa luku 99.
Christian Oesch

Christian Oesch [öš] (24. marraskuuta 1860 Schwarzenegg, Sveitsi – 25. marraskuuta 1935 Lahti) oli sveitsiläinen vuonna 1879 valtion kutsusta Suomeen saapunut meijeristi, jonka päätehtävä oli maidonjalostuksen ja karjatalouden ohjaaminen Pohjois-Karjalassa Tohmajärvellä.
Christian Oesch ja hänen puolisosa Anna Barbara saapuivat Suomen valtion kutsumana Sveitsistä Bernin kantonista, Oberlangeneggin kunnasta vuonna 1879. Suomessa perhe omisti useita suuria meijeriliikkeitä ja häntä on pidetty Suomen meijeriteollisuuden uranuurtajana. Hän oli myös vuodesta 1910 alkaen toimintansa aloittaneen Suomen Juustonvalmistajain Yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.
Elämä.
Oesch toimi Karjalankannaksella aluksi meijerinhoitajana Valkjärvellä Veikkolan kruununtilalla. Sen jälkeen Oesch vuokrasi Ivaskan hovin meijerin Räisälässä ja toimi 1890-luvun alkuvuosina tilanhoitajana Pyhäjärven Taubilassa. Hän hankki vuonna 1894 Tohmajärven Kemiestä tilan ja perusti seuraavana vuonna oman voi- ja juustomeijerin, jonka yhteydessä toimi valtion meijerikoulu. Oeschien juustomeijerit laajenivat myöhemmin 1910–1920-luvuilla Hämeeseen, Satakuntaan ja Varsinais-Suomeen. Christian Oeschin pojista Werner ja Uno Oesch omistivat tai vuokrasivat yksityisiä kartanomeijereitä Perniössä, Eurajoella, Kalvolassa, Orimattilassa ja Kangasalla.
Tohmajärven keskustassa sijaitsevat Oeschintie ja Oeschinkuja, joista jälkimmäinen kulkee Oeschin entisen juustomeijerin tuntumasta.
Perhe.
Christian Oeschin aviopuoliso oli Anna Barbara Oesch (o.s. Stegmann, 16. maaliskuuta 1860 Aettenbühl, Aargau, Sveitsi – 4. lokakuuta 1917 Sortavala). Heidän lapsensa olivat Ernst Friedrich Oesch; Emil Gotthold Oesch; Werner Christian Oesch; Hans Arthur Oesch; Uno Walter Oesch; Karl Lennart Oesch; Edit Johanna Vaarala; Ester Amalia Puhakka ja Anna Martta Waris.
Lennart Oesch on tunnettu Suomen armeijan kenraaliluutnanttina talvisodassa ja jatkosodassa sekä Mannerheim-ristin ritarina (n:o 131). Ester Puhakan puoliso oli ministeri Yrjö Puhakka (1888–1971) ja pojat everstiluutnantti, hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari (n:o 175) Olli Puhakka sekä tekniikan professori Lauri Puhakka. Martta Wariksen puoliso oli professori ja Turun yliopiston rehtori Harry Waris (1893–1973).
Celia (nimi)

Celia on naisen etunimi, jota voidaan pitää Cecilia-nimen muunnelmana. Toisen selityksen mukaan Celian lähtömuotona olisi taivasta merkitsevä latinan sana "coelum".
Suomessa Celia-nimen tiedetään olleen käytössä jo vuonna 1857. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on toukokuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 230 tämännimistä henkilöä.
Johan Pihlman

Johan Pihlman (1733 – 27. tammikuuta 1811 Eurajoki) oli suomalainen kirkkoherra, valtiopäivämies ja professori.
Johan Pihlmanin vanhemmat olivat Kalannin Sundholman ja sittemmin Ulvilan Anolan tilojen pehtori Karl Pihlman (k. 1789) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Sofia Montanus. Pihlman pääsi ylioppilaaksi Turussa 1747. Hän opiskeli jonkin aikaa myös Uppsalan yliopistossa ja valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1753 ja filosofian maisteriksi 1754. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakuntaan 1770. Hänestä tuli Uppsalassa teologian kunniatohtori 1779. 
Pihlman oli Turun katedraalikoulun vt. lehtorina syyslukukaudella 1755 ja Turun akatemian kemian dosenttina vuodesta 1757. Hän oli Turun katedraalikoulun vt. rehtorina syyslukukaudella 1758 ja vt. lehtorina 1759–1760. Hänestä tuli Porin triviaalikoulun konrehtori 1760, Eurajoen kirkkoherra 1775 ja lääninrovasti 1779. Professorin arvonimi 1786. Pihlman osallistui Ruotsin valtiopäiville 1778–1779 ja 1789, Wilhelm Laguksen tietojen mukaan myös 1786 ja 1792. Hän sai teologian professorin arvonimen 1786. Pihlman tuli kolmannelle sijalle Turun hiippakunnan piispanvaalissa 1802. 
Johan Pihlman oli naimisissa 1778–1796 Agata Kristina Timmin (k. 1796) kanssa, joka oli professori Johan Haartmanin tyttären tytär. Pihlmanin veli oli varanotaari Karl Pihlman (1747–1777) ja velipuoli tamperelainen kauppias Lars Abraham Pihlman (1769–1839).
Oleg Sakirkin

Oleg Jevgenjevitš Sakirkin (, 23. tammikuuta 1966 Šymkent, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto – 18. maaliskuuta 2015 Šymkent, Kazakstan) oli kazakstanilainen kolmiloikkaaja, joka aktiiviurallaan edusti myös Neuvostoliittoa. Hän oli MM-mitalisti, Aasian kisojen voittaja ja sisäratojen Euroopan-mestari. Hän oli pituudeltaan 182 cm.
Sakirkin saavutti pronssia Rooman MM-kilpailuissa 1987 tuloksella 17,43. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Budapestissa 1988 tuloksella 17,30. Hän voitti 1989 Euroopan cupin A-finaalin ja sai pronssia Duisburgin universiadeissa. Hän saavutti hopeaa Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 1990 tuloksella 16,70.
Kazakstanin edustajana Sakirkin sijoittui 1993 toiseksi Buffalon universiadeissa ja karsiutui loppukilpailusta Stuttgartin MM-kilpailuissa. Hän voitti kultaa Hiroshiman Aasian kisoissa 1994 tuloksella 17,21. Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui loppukilpailusta. Saman vuoden Göteborgin MM-kilpailuissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Hän sijoittui seitsemänneksi Fukuokan Aasian-mestaruuskilpailuissa 1998. Hän karsiutui 1999 loppukilpailusta Sevillan MM-kilpailuissa ja voitti kultaa Keski-Aasian kisoissa Biškekissä. Hän karsiutui loppukilpailusta Sydneyn olympialaisissa 2000 ja sijoittui yhdeksänneksi Aasian-mestaruuskilpailuissa Manilassa 2003.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = Kazakstanin ennätys
Pavlo Tarnovetskyi

Pavlo Heorhijovytŝ Tarnovetskyi (, Pavel Georgijevitŝ Tarnovetski (, s. 22. helmikuuta 1961 Storožynets, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kymmenottelun MM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän edusti SA Lipetsk -seuraa, ja on pituudeltaan 188 cm.
Tarnovetskyi saavutti Rooman MM-kilpailuissa 1987 pronssia kymmenottelussa pistein 8375. Hän voitti samana vuonna Talancen kymmenottelun. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui kymmenenneksi.
Lähteet: World Athletics, Tilastopaja
Cumulus-järjestö

Cumulus on maailmanlaajuinen korkeakoulujen järjestö taiteen, muotoilun ja median aloilla. Cumuluksen perustivat 1990 Taideteollinen korkeakoulu (Aalto-yliopiston Taiteen ja suunnittelun koulu) yhdessä Royal College of Art:n, Lontoo, Iso-Britannia. Nimen Cumulus keksi hollantilainen muotoilija Professori Peik Suyling Gerrit Rietveld Akatemiasta Amsterdamissa. Tällä hetkellä Cumuluksessa on 343 yliopisto- ja instituutiojäsentä 63 maasta.
Suriya

Saravanan Sivakumar, taiteilijanimi Suriya (s. 23. heinäkuuta 1975 Madras, Tamil Nadu, Intia), on intialainen näyttelijä, tuottaja ja televisiojuontaja. Hän työskentelee tamilinkielisessä elokuvatuotannossa.
Elämä ja ura.
Suriya on tamilielokuvanäyttelijä Sivakumarin vanhin lapsi, ja myös hänen nuorempi veljensä Karthi on näyttelijä. Hän meni naimisiin näyttelijä Jyothikan kanssa vuonna 2006. Vuonna 2008 hän perusti Agaram Foundation -säätiön, joka rahoittaa erilaisia hyväntekeväisyystoimia.
Suriya meni naimisiin näyttelijä Jyothikan kanssa vuonna 2006. Heillä on kaksi lasta.
Tehtyään ensiesiintymisensä toimintatrillerissä "Nerrukku Ner" (1997) Suriya teki läpimurtonsa nimiroolilla toimintadraamassa "Nandha" (2001). Ensimmäinen merkittävä kaupallinen menestys oli trilleri "Kaakha Kaakha" (2003). Saatuaan palkintoja rooleistaan huijarina toimintadraamassa "Pithamagan" (2003) ja kyttyräselkänä draamakomediassa "Perazhagan" (2004) hän näytteli anterogradisesta amnesiasta kärsivää miestä vuoden 2005 menestyselokuvassa "Ghajini". Hän teki kaksoisroolin isänä ja poikana Gautham Menonin osittain omaelämäkerrallisessa elokuvassa "Vaaranam Aayiram" (2008). Hänen asemansa toimintaelokuvien näyttelijänä vahvistui salakuljettajan roolilla elokuvassa "Ayan" (2009) ja aggressiivisen poliisin roolilla "Singam"-trilogiassa. Suriya on tehnyt myös tieteiselokuvia "7aum Arivu" (2011) ja "24" (2016). Vuonna 2012 hän aloitti televisiojuontajana Star Vijayn tietokilpailussa "Neengalum Vellalam Oru Kodi", joka on "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelman tamiliversio. Vuonna 2013 Suriya perusti tuotantoyhtiön 2D Entertainment.
Palkinnot.
Suriyan saamiin palkintoihin kuuluu kolme Tamil Nadu State Film Awards -palkintoa, neljä Filmfare Awards South -palkintoa, kaksi Edison Awards -palkintoa, Cinema Express Awards -palkinto, CineMAA Awards -palkintoa ja Vijay Awards -palkinto. Intian julkisuuden henkilöiden tulojen perusteella Suriya on päässyt "Forbes Indian" Celebrity 100 -listalle kuusi kertaa.
Grönsö (Enköping)

Grönsö on Mälarenin saari Ruotsissa Enköpingin kunnassa, joka sijaitsee Uppsalan läänissä.
Maantietoa.
Grönsö sijaitsee Mälarenin keskiosassa Stabyfjärdenin ja Grönsöfjärdenin välissä. Saaren pituus on 3,8 kilometriä ja leveys on 1,8 kilometriä, ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna 470 hehtaari . Sen erottaa mantereesta Staxhammarviken, jonka pohjukassa sijaitsee lähes umpeen kasvanut ja tiellä muodostettu kannas. Vastakkaisella puolella sijaitsee Färjsundet. Mälarenin vesien päävirtauksia kulkee Arnön takana Arnöfjärdenissä, mutta osa virtaamasta tulee myös Stabyfjärdeniä pitkin Grönsö sundetin läpi. Grönsön seuralaissaaria ovat kaakossa Grönsön suojelualueella sijaitsevat saariston saaret ja luodot. Lähinnä Grönsötä ovat Kråkan, Kalven, Killingen, Lindsjär ja Skomakaren. Saarien edessä sijaitsee Tegelsundet, joka viittaa mahdollisesti tiilien valmistukseen. Staxhammarvikenissä on lisäksi Hermans skär ja Ornsholmarna. Saarella asuu vakinaisesti alle 10 asukasta. Niille tulee mantereelta pengertie Kungs-Husbystä.
Historiaa.
Saarella sijaitsi 1400-luvulla itärannalla viisi maataloa. 1600-luvulla saarella vaikutti Grönsön linna (), josta on kotoisin muun muassa Johan Skytte.
Karl Fredrik Johnsson

Karl Fredrik Johnsson (11. maaliskuuta 1759 Turku – 29. toukokuuta 1839 Pori) oli suomalainen rehtori ja professori.
Johnssonin vanhemmat olivat Turun tuomiokapitulin notaari Kristian Hellsteen, vuodesta 1749 Johnsson (1720-1767) ja Ingrid Kristina Brander. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1777. Johnsson valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1785 ja filosofian maisteriksi 1786. Hänestä tuli riemumaisteri 1836.
Johnsson oli Porin triviaalikoulussa vt. opettajana vuodesta 1780, vakinaisena alempana kollegana vuodesta 1788 ja ylempänä kollegana vuodesta 1789. Hän oli sitten Vaasan triviaalikoulun ylempänä kollegana vuodesta 1793 ja Porin triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1795 sekä rehtorina vuodesta 1804. Hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1807. Professorin arvonimen Johnsson sai 1839.
Johnsson oli naimisissa vuodesta 1788 Kristina Mariana Branderin (k. 1840) kanssa. Heidän poikansa notaari Karl Kristian Johnsson (1788–1870) toimi Uudenkaupungin vt. pormestarina ja Turun vt. poliisimestarina sekä viimeksi Turun hovioikeuden aktuaarina.
Waitoreke

Waitoreke tai kaurehe on uusiseelantilaisissa tarinoissa maan Eteläsaarella tavattava saukkoa tai majavaa muistuttava nisäkäs. Uudessa-Seelannissa ei lepakkojen ohella tiettävästi kuitenkaan ole kotoperäisiä nisäkäslajeja. 
Piirteet.
Lepakkolajit "lyhythäntälepakko" ja "uudenseelanninperhoslepakko" ovat nykyisin ainoita kotoperäisiä Uuden-Seelannin maanisäkkäitä. Esihistoriallisista maanisäkkäistä tunnetaan yksi erikseen nimeämätön sukupuuttoon kuollut laji, mutta esihistorialliset lajit katosivat ilmeisesti jo mioseenikaudella.
Waitoreke on tarinoissa ja joidenkin silminnäkijöiden kertomuksissa esiintyvä usein majavan tai saukon kaltaiseksi lajiksi kuvailtu ja niiden tapaan joskus vedessä liikkuva maanisäkäs. Sen sanottiin tarinoissa elävän Uuden-Seelannin Eteläsaaren Fiordlandin ja Southern Lakesin alueella.
Tarinoissa.
Yksi tarina waitorekesta tunnetaan jo varhaisimpien eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden kaudelta. James Cookin HMS Resolution-aluksen kaksi miehistön jäsentä ilmoittivat toukokuussa 1773 nähneensä Dusky Soundn alueella harmaan kissamaisen eläimen, jolla oli tuuhea häntä. Laivalla olleet kaksi luonnontieteilijää J.R Forster ja Georg Forster eivät kuitenkaan suhtautuneet sen olemassaoloon vakavasti.
1800-luvun puolella tarinoita samankaltaisesta eläimestä koottiin maoreilta. J. W. Barnicoat ja D. Monro sanoivat kuulleensa tarinan majavan kaltaisesta eläimestä Cluthajoen suiulla vuonna 1844 ja B. D. Mantell sanoi myös kuulleensa vastaavasta eläimestä joitakin vuosia myöhemmin. Julius von Haast löysi jotakin jetin kaltaista eläintä etsiessään Ashburtonista saukon jälkiä muistuttavia merkkejä vuonna 1861. Jäljet on kuitenkin myös saattanut tehdä kurī, eli maorien koirarotu. Joitakin vuosia myöhemmin von Haas hankki turkiksen Selwynistä. Turkkia väitettiin waitoreken turkiksi. Tässäkin tapauksessa pidettiin kuitenkin todennäköisempänä, että turkis oli sen kuvausten perusteella lähtöisin pussikissoista, joita oli jonkin aikaa aikaisemmin päästetty irti luontoon Canterburyn alueella.
Kaiken huomioon ottaen eläimen olemassaoloa on kuvailtu epätodennäköiseksi. Saukkomaisia eläimiä ilmoitetaan kuitenkin ajoittaan nähdyn osissa Eteläsaarta edelleen ja myös niiden löytämistä on yritetty.
Yhdysvaltain territoriot

Yhdysvaltain territoriot ovat alueita, jotka kuuluvat Yhdysvalloille, mutta eivät ole 50 osavaltion joukossa. Territorioita on yhteensä 16, joista viisi on asuttuja ja 11 asumattomia. Yhteensä territorioissa asui reilu 3,7 miljoonaa ihmistä vuonna 2016.
Nykyisistä Yhdysvaltain osavaltioista moni on aiemmin ollut territorio. Tällaisia entisiä territorioita on ollut 31. Niitä olivat esimerkiksi Coloradon territorio, Dakotan territorio, Floridan territorio, Intiaaniterritorio, Louisianan territorio, Luoteisterritorio, Minnesotan territorio ja Orleansin territorio. Myös Panaman kanavavyöhyke oli aikoinaan Yhdysvaltain territorio.
Hallinto ja status.
Yhdysvaltain territorioilla on rajoitettu itsehallinto, mutta niillä ei ole samoja oikeuksia kuin osavaltioilla. Ne voivat lähettää edustajansa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, mutta nämä edustajat eivät ole siellä äänivaltaisia. Amerikan Samoan asukkaat eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia, vaan heillä on Yhdysvaltain kansallisuus, kun taas muiden neljän asutun territorion asukkaat ovat kansalaisia. Territorioiden asukkaat, jotka ovat Yhdysvaltain kansalaisia, voivat äänestää Yhdysvaltain presidentin esivaalissa, mutta eivät varsinaisessa presidentinvaalissa.
Asuttu territorio voi olla joko "organized" tai "unorganized" ja "incorporated" tai "unincorporated". "Organized territoryllä" on Yhdysvaltain kongressin säätämän lain nojalla oikeus autonomiaan ja myös oma paikallishallinto. Tämä autonomia puuttuu "unorganized territoryiltä". "Incorporated territoryn" alueella Yhdysvaltain perustuslaki pätee kokonaisuudessaan, ja "unincorporated territoryn" alueella vain osittain (esim. Amerikan Samoalla, jonka asukkaat eivät ole syntyessään automaattisesti kansalaisia). Yhdysvallat voi halutessaan luovuttaa "unincorporated territoryn" toiselle valtiolle tai tunnustaa territorion itsenäisenä valtiona.
Asutut territoriot.
Huomionarvoista on se, että Guam kuuluu maantieteellisesti samaan saariryhmään kuin Pohjois-Mariaanit, mutta nämä kaksi ovat poliittisesti erillään.
Asumattomat territoriot.
Lähde:
Territorioista neljä on kiisteltyjä: Bajo Nuevoa vaatii itselleen myös Jamaika, Navassaa Haiti, Serranillaa Honduras ja Wakea Marshallinsaaret.
Palmyran atolli on siitä erikoinen tapaus, että se on organisoimaton, mutta se on siitä huolimatta maahan sulautettu. Yhdysvaltain perustuslaki siis pätee kokonaisuudessaan alueella, jossa ei ole pysyvää asutusta, eikä siksi myöskään virallisesti paikallishallintoa. Asumattomat territoriot toimivat yleensä joko luonnonsuojelualueina, laivaston pysähdyspaikkoina tai kalastusalueina.
Per Olsson Fridh

Per Olof Olsson Fridh (aiemmin Olsson; s. 27. kesäkuuta 1981 Lomma) on ruotsalainen ympäristöpuolueen poliitikko ja Ruotsin entinen kehitysapuministeri (2021).
Elämä ja ura.
Olsson Fridh varttui Skånessa, mutta on asunut Tukholmassa vuodesta 2005. Hän on valmistunut filosofian kandidaatiksi Malmön korkeakoulusta vuonna 2003 aineenaan ihmisoikeudet ja Lundin yliopistosta vuonna 2005 aineenaan sosiologia. Vuonna 2010 hänet valittiin Tukholman kaupunginvaltuustoon ja seuraavana vuonna hänestä tuli Ympäristöpuolue Vihreiden Tukholman-osaston puheenjohtaja. Vuosina 2014–18 hän oli ympäristöpuolueen kansanedustaja. Hän otti kuitenkin heti virkavapaata ja toimi valtiosihteerinä kulttuuriministeriössä 2014–18. Vuonna 2019 hän aloitti valtiosihteerinä ulkoministeriössä. Helmikuussa 2021 hänet valittiin uudeksi kehitysapuministeriksi.
Olsson Fridh on naimisissa ja hänellä on lapsia.
Luettelo Juan Ramón Jiménezin tuotannon suomennoksista

Tämä on luettelo Juan Ramón Jiménezin tuotannon suomennoksista.
Florian Mühlstein

Florian Mühlstein (s. 12. marraskuuta 1990 Villach) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.
Mühlstein debytoi Itävallan EBEL-liigassa kaudella 2008–2009 Klagenfurter AC:n joukkueessa. Hän pelasi runkosarjassa kaksi ottelua ja voitti kauden päätteeksi Itävallan mestaruuden. Seuraavalla kaudella Mühlstein siirtyi Red Bull Salzburgiin jossa hän pelasi viisi kautta voittaen kolme Itävallan mestaruutta vuosina 2010, 2011 ja 2015. Kaudella 2013–2014 hän teki koko uran piste-ennätyksensä 2+13=15. Mühlstein siirtyi kaudella 2015–2016 Villacher SV:n riveihin, jossa hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta pääsarjatasolla.
Mühlstein edusti Itävaltaa MM-karsintaturnauksessa 2014 Etelä-Koreassa, jossa Itävalta nousi seuraavaksi vuodeksi MM-kilpailuihin. Tšekin MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi seitsemän ottelua keräten yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia. Mühlstein edusti Itävaltaa myös nuorten MM-kilpailuissa 2010 Kanadassa.
Anders Boxström

Anders Boxström (1. lokakuuta 1760 Porvoo – 30. syyskuuta 1849 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. Boxström käytti ensimmäisenä Suomessa rokotusta vuonna 1802.
Anders Boxströmin vanhemmat olivat Kaarenkylän Hannulan rusthollari Porvoossa Anders Boxström (k. 1804) ja Margareta Berg. Hän kävi Porvoon pedagogiota ja Porvoon lukiota ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1783. Boxström valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1787, lääketieteen kandidaatiksi 1790 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1792. Hänestä tuli 1818 Uusmaalaisen osakunnan kunniajäsen.
Boxström oli lääkärinä armeijan lasareteissa Turussa ja Loviisassa aikana 1788–1790. Hän oli sitten köyhäinlääkärinä Tukholmassa 1795–1797 ja Turun piirin vt. piirilääkärinä 1797–1799. Hän toimi Turun akatemian (vuodesta 1828 Aleksanterin yliopiston) ylimääräisenä lääketieteen apulaisena 1806–1849. Kun yliopisto muutti Turun palon jälkeen 1828 Helsinkiin Boxström sai oikeuden pysyä Turussa. Boxström oli myös Turun akatemian kasvitieteen demonstraattorina 1806–1827 ja Turun lääninlasaretin lääkärinä 1811–1823. Professorin arvonimen Boxström sai 1812.
Anders Boxström suoritti Turussa vuonna 1802 ensimmäisen Edward Jennerin menetelmän mukaisen isorokkorokotuksen. Rokotettu oli professori Frans Mikael Franzénin tytär Maria Helena Rosina.
Juris Kalniņš

Juris Kalniņš (, 8. maaliskuuta 1938 Riika, Latvia – 9. helmikuuta 2010) oli Neuvostoliittoa pelaajaurallaan edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Kalniņš saavutti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa vuosina 1962–1964 pelatessaan olympiahopeaa Tokiossa 1964, MM-pronssia Brasiliassa 1963 ja Euroopan mestaruuden Puolassa 1963.
Seuratasolla Kalniņš edusti BK VEF Rīgaa ja ASK Rīgaa joista jälkimmäisessä voitti avoimen Euroliigan mestaruuden vuosina 1958, 1959 ja 1960 sekä Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1958.
Unterlangenegg

Unterlangenegg on kunta Sveitsissä Thunin hallintoalueella Bernin kantonissa. Kunnan pinta-ala on 6,8 neliökilometriä, ja vuonna 2020 siellä arvioitiin olevan 1 018 asukasta.
Historia.
Unterlangenegg mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1308 nimellä "Langonegg". 
Keskiajalla hajallaan olevat maan osat olivat osa Herrschaft ja Heimbergin kuntia. 1200-luvulla Dillingen, Swabianlaisen herttuakunnan dynastinen Kyburgin kreivisuku otti haltuunsa Herrschaftin kunnan ja nimesävät kunnan heidän sukusa mukaan. 11. marraskuuta 1382 Kyburgin Rudolf II yritti epäonnistunutta hyökkäystä Solothurniin. Burgdorferkrieg oli Sveitsin vanha valaliitto. Sodan aikana Bern valloitti monet Kyburgin maista ja pakotti heidät tekemään epäedullisen rauhan. Osana rauhansopimusta Bern osti vuonna 1384 Heimbergin maat, mukaan lukien Unterlangenegg. Se määrättiin Bernin Steffisburgin Thunin piirikuntaan.
Kunta oli alun perin osa Steffisburgin seurakuntaa. 1700-luvulla anabaptistit alkoivat asettua Zulgin laaksoon. Heidän uskonsa uhkasi sveitsiläistä reformoidun Bernin uskoa, joten vuonna 1693 he rakensivat suuren seurakunnan kirkon Schwarzeneggin kylään joka levittäytyi yli laakson.  Kirkko auttoi Schwarzeneggia kasvamaan paikalliseksi keskukseksi, mutta siitä ei koskaan tullut kuntaa, ja nykyään se on jaettu Unterlangenegg ja Oberlangenegg kesken.
Väestö.
Unterlangeneggissa oli vuonna 2019 1 008 asukasta. Vuonna 2000 väestöstä suurin osa (908 tai 98,0%) puhui äidinkielenään saksaa; lisäksi puhuttiin serbokroaattia, arabiaa, ranskaa ja italiaa.
Orobit

Orobit () olivat gallialainen kelttiheimo, joka asui Gallia Cisalpinassa. Plinius vanhemman mukaan "Bergomum", nykyinen Bergamo, ja "Comum", nykyinen Como, olivat heidän perustamiaan, samoin kuin "Forum Licinii", jolla Plinius lienee tarkoittanut gallialaista kaupunkia, joka edelsi samannimistä roomalaista siirtokuntaa. Caton mukaan orobien alkuperäinen asuinpaikka oli "Barra", joka sijaitsee korkealla vuoristossa.
Trajko Rajković

Trajko Rajković (, 7. joulukuuta 1937 Leskovac, Jugoslavian kuningaskunta – 28. toukokuuta 1970 Ljubljana, Slovenian ST) oli jugoslavialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Rajković saavutti Jugoslavian miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Méxicossa 1968, maailmanmestaruuden Jugoslaviassa 1970, MM-hopeaa Brasiliassa 1963 ja Uruguayssa 1967, EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965 ja Italiassa 1969 sekä EM-pronssia Puolassa 1963. Hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon myös Tokion kesäolympialaisissa 1964, missä maa sijoittui seitsemänneksi.
Seuratasolla Rajković pelasi kotimaansa lisäksi Italiassa. Hän kuoli vain 32-vuotiaana, neljä päivää sen jälkeen kun oli ollut voittamassa Jugoslavian historian ensimmäisen maailmanmestaruuden.
Dragan Kovačić

Dragan Kovačić (, 5. lokakuuta 1939 Preloščica, Jugoslavian kuningaskunta – 11. helmikuuta 1999 Zagreb, Kroatia) oli jugoslavialainen koripalloilija.
Kovačić saavutti Jugoslavian miesten maajoukkueessa MM-hopeaa Brasiliassa 1963 ja Uruguayssa 1967 sekä EM-hopeaa Neuvostoliitossa 1965. Hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon myös Tokion kesäolympialaisissa 1964, missä maa sijoittui seitsemänneksi.
Seuratasolla Kovačić pelasi kotimaansa lisäksi Ranskassa.
Soap Disco

Soap Disco on yhdysvaltalaisen rockyhtye Kara’s Flowersin ensimmäinen ja ainoa single. Yhtye tuli myöhemmin paljon tunnetummaksi nimellä Maroon 5. Single julkaistiin heidän studioalbumiltaan "The Fourth World" heinäkuussa 1997.
Kappale on yhtyeen laulaja Adam Levinen kirjoittama, ja Rob Cavallon tuottama. ”Soap Disco” ei menestynyt taloudellisesti, kuten ei myöskään "The Fourth World" -albumi. Tämä oli Kara’s Flowersille suuri pettymys, ja se johti melkein yhtyeen hajoamiseen. Yhtyeen ja levy-yhtiö Reprise Recordsin tiet erkanivat seuraavana vuonna.
Singlelle kuvattiin musiikkivideo, joka jäi samalla yhtyeen ainoaksi. Videon on ohjannut Mark Kohr.