tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vuotasiipi

Vuotasiipi ("Culcita macrocarpa") on Lounais-Euroopassa esiintyvä kookas saniaislaji. Se muistuttaa paljon vuotasiipien suvun toista lajia "Culcita coniifoliaa", joka kasvaa Atlantin toisella puolella, trooppisessa Amerikassa. Vuotasiipi esiintyy muutamilla seuduilla Portugalin ja läntisen Espanjan rannikoilla sekä Makaronesiassa, Teneriffalla, Madeiran saarella ja Azoreilla. Se kasvaa tyypillisesti kalliorinteillä tai pensaikoissa ja vaatii korkeaa ilmankosteutta.
Veikko Kumpulainen

Veikko Kasper Kumpulainen (12. elokuuta 1912 Hausjärvi – 1. elokuuta 1977 Nurmijärvi) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kumpulainen valmistui koneteknikoksi Helsingin teollisuuskoulusta 1938 ja meni valmistuttuaan työnjohtajaksi Strömbergille Pitäjänmäelle. Sotien aikana hän toimi puolustuslaitoksen palveluksessa, ammusvalmistuksen tarkastajana ja optisten laitteiden suunnittelijana ja tarkastajana. Konetehdas V. Kumpulainen -yrityksen toiminnan Kumpulainen aloitti vuonna 1945, osakeyhtiöksi yritys muuttui parin vuoden päästä.
Yritys valmisti muun muassa hammas- ja kierukkavaihteita, penkkisorveja sekä koneruuvipuristimia ja kuorma-autojen mekaanisia kippejä. Hydraulisia pumppuja ja kippejä se alkoi tarjota 1950-luvulla, samoin kuin pylväsporakoneita. Kippikoneistojen valmistus päättyi 1960-luvun alussa ja V. Kumpulainen -nimisenä yhtiönä vuodesta 1958 toiminut yritys keskittyi teollisuusvaihteisiin. Siitä tuli kierukkavaihteiden johtavia valmistajia Euroopassa, mutta se oli myös lieriövaihteiden valmistajana edelläkävijä. Kumpulainen sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1974. Hänen poikansa Vesa Kumpulainen, joka tuli 1978 Kumeraksi nimensä muuttuneen perheyhtiön toimitusjohtajaksi vuonna 1977, sai puolestaan teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 2002.
Bassopasuuna

Bassopasuuna on B♭ -sävellajiin viritetty vaskipuhallin.
Siinä on samanpituinen putki kuin tenoripasuunassa (2,7 metriä), mutta putken sisähalkaisija on isompi ja siinä suurempi kello. Bassopasuunassa käytetään suurempaa suukappaletta, joten se soveltuu paremmin matalien äänien soittamiseen. Putken sisähalkaisija on 13,8 mm ja kellon halkaisija on 22.8–26.7 cm.
Nykyaikaisessa bassopasuunassa on yksi tai (useammin) kaksi venttiiliä, joita käytettynä soittimen äänenvoimakkuus alenee. Ensimmäinen venttiili laskee instrumentin sävellajin arvoon F. Toista venttiiliä on kahta tyyppiä – yksi tyyppi laskee sävellajin arvoon G♭, toinen, harvinaisempi tyyppi laskee sen arvoon G. 1800-luvun ja 1900-luvun alun bassopasuunat tehtiin toisinaan venttiilikiinnikkeellä E-nuotilla F-nuotin sijaan tai vaihtoehtoisella viritysliukukappaleella äänenvoimakkuuden laskemiseksi E♭:een. Bassopasuunassa, joissa on yksi venttiili, on usein viritysliuku, joka on tarpeeksi pitkä alentaakseen sävelkorkeutta ylimääräisellä puoliaskelilla, jolloin näppäin muuttuu E:ksi F:n sijaan.
Nykyaikaisen bassopasuunan ääniala on täysin kromaattinen. Bassopasuuna, jossa on toinen venttiili G♭:ssa, pystyy soittamaan B♭0:sta (tai jopa A0:sta venttiililuistien ollessa suljettuna) F5:een asti – monet ammattilaiset pystyvät laajentamaan aluetta vieläkin korkeammalle, vaikka tällaiset vaatimukset saattavat olla rasittavia soittajalle ja/tai ovat epäluotettava. Vanhemmissa tai konservatiivisemmissa sävellyksissä vältetään usein äärimmäisiä äänialoja ja harvoin ulottuvat F4/G4:n yläpuolelle tai B♭1:n alapuolelle. Nykyaikaiset orkesteri- ja soolokappaleet sekä modernit jazz-sovitukset hyödyntävät usein bassopasuunan laajaa äänialaa.
Normaalissa sinfoniaorkesterissa, joka esittää romantiikan tai myöhempien aikakausien teoksia, on yleensä yksi bassopasuuna. Tätä on nähtävissä myös sotilassoittokunnissa, puhallinorkestereissa ja jazzbändeissä; bassopasuunaa soittaa yleensä kolmas pasunisti sinfoniaorkesterin pasuunaosassa, kahta ensimmäistä osaa soittavat yleensä tenoripasuunat. Jazzissa bassopasuunan merkittävimmät käyttökohteet olivat pianisti Herbie Hancockin kahdessa äänityksessä, "Speak Like a Child" (1968) ja "The Prisoner" (1969), joissa soitinta käytettiin puhtaasti äänitystarkoituksiin.
Indeksisijoittaminen

Indeksisijoittaminen tarkoittaa sijoitusstrategiaa, jossa sijoitetaan jonkin indeksin kuten osakeindeksin mukaisesti. 
Indeksisijoittamisessa noudatetaan niin sanottua "passiivistrategiaa". Sijoitukset hajautetaan sijoituskohteisiin ennalta valitun indeksin mukaisesti. Passiivistrategian vastakohtia ovat "aktiivistrategiat", joissa sijoituskohteet poimitaan muulla tavoin.
Indeksisijoittaja tavoittelee valitsemansa markkinan keskimääräistä tuottoa. Strategian etuihin kuuluvat matalat kustannukset ja hajauttaminen. Strategian haittapuolena voidaan pitää sitä, että sijoittaja ei juuri voi saada markkinan keskimääräistä tuottoa enempää. Kulujen vuoksi tuotto tavallisesti jää jonkin verran indeksin tuottoa heikommaksi.
Indeksisijoittaminen tapahtuu tavallisesti jonkin indeksirahaston kautta. Moni indeksirahasto on pörssinoteerattu rahasto eli ETF. Indeksin mukaan sijoittavasta ETF:stä käytetään myös nimeä "indeksiosuusrahasto".
Talvinen matka

Talvinen matka on Visa Koiso-Kanttilan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2007.
Elokuva on henkilödokumentti ohjaajan veljestä, tenorilaulaja Kalle Koiso-Kanttilasta joka on päättämässä lauluopintojaan ja pyrkimässä laulajaksi Oopperaan koelaulujen kautta.
Incorruptible

Incorruptible on yhdysvaltalaisen Iced Earth -yhtyeen kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. kesäkuussa 2017.
Rassisara

Rassisara ("Carex retrorsa") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Rassisara muistuttaa neulasaraa ("Carex lupulina").
Rassisaran kukkivat varret voivat kasvaa noin 90 senttimetriä korkeiksi, mutta kaikki kasvit eivät tuota kukintoja ja hedelmiä. Rassisaran varret ovat sileitä, kolmisärmäisiä ja kasvutavaltaan pystyjä tai nuokkuvia. Tyvitupet ovat tummanruskeita tai purppuraisenruskeita. Lehdet kasvavat sekä kasvin tyvellä että varressa vuorottaisesti. Lehdet ovat 3–10 mm leveitä.
Rassisara on erilaistähkäinen saralaji, ja sillä on erilliset hede- ja emitähkät. Kukinnossa on yleensä yksi hedetähkä, mutta joskus niitä voi olla kaksi tai kolmekin. Hedetähkä on enintään 5 cm pitkä ja se sijaitsee varren kärjessä. Joskus hedetähkän tyvellä voi olla myös muutamia emikukkia. Muuten hedetähkän alapuolella on kolmesta kahdeksaan emitähkää, joista jokainen on enintään 5 cm pitkiä. Emitähkät ovat tiiviin lieriömäisiä ja perättömiä tai lyhytperäisiä. Joissakin emitähkissä voi olla kärjessä muutamia hedekukkia. Ylimmät emitähkät ovat yleensä yhtenä ryppäänä, mutta alin emitähkä on yleensä hieman erillään ylemmistä emitähkistä sekä pidempiperäinen kuin ylemmät emitähkät. Kunkin emitähkän tyvellä on lehtimäinen tukilehti. Alimman tähkän tukilehti on kolmesta yhdeksään kertaa kukintoa pidempi.
Hedelmät kehittyvät loppukevään ja keskikesän välillä emitähkien pullakoihin. Pullakot ovat 6–10 mm pitkiä ja halkaisijaltaan 2,1–3,4 mm. Kypsinä pullakot ovat vihertävänkeltaisia ja 6–13-suonisia.
Rassisara kasvaa soistuneilla alueilla, märissä tiheiköissä, järvien ja lampien rannoilla sekä jokien varsilla.
Perosa Canavese

Perosa Argentina () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 515 asukasta.
Villar Perosa

Villar Perosa () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 942 asukasta.
Luhmanovskajan metroasema

Luhmanovskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 3. kesäkuuta 2019.
Keskiarvostrategia

Keskiarvostrategia tarkoittaa sijoitusstrategiaa, jossa sijoituksia tehdään tasaisin väliajoin. Keskiarvostrategialla hajautetaan ajallista riskiä.
Keskiarvostrategioita on kahta eri tyyppiä:
Hintakeskiarvostrategiassa ("cost averaging") ostetaan samaa sijoituskohdetta tasasummalla säännöllisin väliajoin. Tämä strategia sopii esimerkiksi kuukausisäästämiseen. Kun hinta on matalalla, kohdetta saadaan enemmän ja vastaavasti vähemmän, kun hinta on korkea. Keskimääräinen ostohinta jää siten alemmaksi.
Arvokeskiarvostrategiassa ("value averaging") ostetaan sijoituskohdetta enemmän silloin, kun sen hinta on laskenut, ja vähemmän silloin, kun sen hinta on noussut.
El Meniaa

El Meniaa (, aikaisemmin "El-Goléa", ) on kunta sekä El Meniaan maakunnan ja piirikunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Läntisen Ison Ergin itäreunalla noin 880 kilometriä Algerista etelään. Kunnassa on 40 200 asukasta (vuonna 2008, väestönlaskenta). 
Keidaskaupunki on muodostunut zenata-berberien keskiajalla perustaman ja tuaregien myöhemmin valloittaman linnoituksen eli "ksarin" ympärille. Sen kautta kulki kauppareitti Mzabista Touatiin ja Tidikeltiin. 1600-luvulla El-Goléa kuului Ouarglan sulttaanin alaisuuteen. Ranskalaiset perustivat sinne varuskunnan vuonna 1891.
Kukkulalla sijaitseva linnoitus on nykyään autiona. Sen alapuolella ovat vanha kaupunki ja nykyaikainen kaupunginosa. Asukkaista noin puolet on haratineja ja loput Mzabista tulleita kauppiaita tai paikoilleen asettuneita paimentolaisia. Aikaisemmin El-Goléassa asui myös juutalaisia.
El Meniaasta on maantieyhteydet Adrariin, Ghardaïaan, In Salahiin ja Timimouniin. Kaupungissa on lentokenttä. Keitaalla viljellään taateleita, hedelmiä, viljaa, papuja ja muita vihanneksia. Nähtävyyksiin kuuluvat raunioitunut "ksar" ja pieni museo sekä vuonna 1938 vihitty Saharan ensimmäinen kirkko. Sen vieressä on Charles de Foucauldin hauta.
Momentum-strategia

Momentum-strategia tarkoittaa sijoitusstrategiaa, jossa sijoitetaan menneen kurssikehityksen perusteella. 
Strategian ajatuksena on ostaa niitä sijoituskohteita, joiden kurssi on noussut, koska nousun voi odottaa jatkuvan. Vastaavasti myös myydään niitä kohteita, joiden kurssi on laskenut.
Strategiassa pyritään hyötymään osakemarkkinoiden niin sanotusta momentum-anomaliasta. Anomalialla tarkoitetaan markkinoiden säännöllisesti ilmenevää poikkeavuutta. Poikkeavuutta hyödynnetään siten, että ostetaan niitä osakkeita, joiden kurssi on eniten noussut kuluneiden 3–12 kuukauden aikana. Tällaisten osakkeiden uskotaan olevan tuottavia myös tulevaisuudessa. Samaan aikaan heikommin tuottaneiden osakkeiden uskotaan tuottavan jatkossa edelleen heikommin.
Villar Pellice

Villar Pellice ( ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 061 asukasta.
Paul-Henri Sandaogo Damiba

Paul-Henri Sandaogo Damiba (s. 1981 Ouagadougou) on burkinalainen upseeri, joka toimi Burkina Fason johtajana tammikuusta syyskuun 2022 loppuun. Hänen johtamansa juntta syrjäytti demokraattisilla vaaleilla valitun Roch Marc Christian Kaborén maan turvallisuustilanteen heikkenemisen takia. Paljolti samasta syystä vihastunut nuorempi upseerikunta syrjäytti Damiban kapteeni Ibrahim Traorén johtamassa sotilasvallankaappauksessa syyskuun 2022 lopussa.
Damiba syntyi tammikuussa 1981 ja aloitti 1992 sotilaskoulun Burkina Fasossa. Pôn kaupungissa hän sai sissikolutuksen. Hän oli presidentti Blaise Compaorén turvallisuusjoukoissa vuoteen 2011, ja sen jälkeen hän toimi pohjoisten Dorin ja Ouahigouyan sotilasjoukkojen komentajana. Hän osallistui vuonna 2015 upseerikoulutukseen Pariisin sotilasakatemiassa. Burkina Fason eliitin jäsenille on tavallista saada koulutusta Pariisista. Damiba opiskeli lisäksi kriminologiaa ja suorittanut kursseja strategiasta ja johtamisesta. Damibaa kuvataan hyväksi sotilaaksi ja vaativaksi komentajaksi, ja hän on myös kirjoittanut kirjan Länsi-Afrikan turvallisuusongelmista.
Damiba oli vuosina 2019–2020 taistelemassa rykmentinkomentajana ääriaineksia vastaan. Tuolloin hänelle selvisi, miten heikosti koulutettu ja aseistettu maan armeija on. Se ei pärjännyt liikkuvia militantteja vastaan. Damiba nimettiin joulukuussa 2020 pääkaupunkia Ouagadougouta suojaavien joukkojen komentajaksi. Damiba oli hyvin pettynyt hallituksen toimiin islamisteja vastaan.
Burkina Fasossa syttyi myös laajoja prosteteja Roch Marc Christian Kaboréa hallintaan vastaan. Damiba joukkoineen kaappasi 24. tammikuuta 2022 vallan ja asetti Kaborén kotiarestiin. Vallankumousjohtajat ilmoittivat uuden Suojan ja ennallistamisen isänmaallinen liike MPSR:n muodostamisesta. Damiba ilmoitti kaapauksen johtuneen siitä, että Kaborén virkakaudella Burkina Fason turvallisuustilanne on heikentynyt merkittävästi. Damibasta tuli uuden liikkeen johtaja, ja 16. helmikuuta Burkina Fason presidentti asevoimien ylipäällikkö. Damiba kertoi, että hänen tärkein priotettiinsa oli kukistaa levottomuudet. Hän sanoi virkaanastujaispuheessaan myös uudistavansa asevoimia ja taistelevansa korruptiota vastaan.
Damiban juntta kaatui lokakuussa 2022, kun Ibrahim Traoré johti uutta vallankaappausta. Traorén mukaan Damiban syrjäytettiin edelleen heikentyneen turvallisuustilanteen takia.
Jean-Frédéric Phélypeaux de Maurepas

Jean-Frédéric Phélypeaux de Maurepas (9. heinäkuuta 1701 Versailles – 21. syyskuuta 1781 Versailles) oli ranskalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Ranskan laivastoministerinä vuosina 1723–1749 ja kuningas Ludvig XVI:n pääneuvonantajana sekä Ranskan hallituksen tosiasiallisena johtajana vuosina 1774–1781.
Maurepas’n isä Jérôme Phélypeaux de Pontchartrain toimi Ranskan laivastoministerinä Ludvig XIV:n aikana. Maurepas peri isänsä viran 14-vuotiaana vuonna 1715, tosin aluksi vain nimellisesti muiden hoitaessa tehtävää. Vuonna 1718 hänestä tuli kuninkaallisen hovin valtiosihteeri, jonka toimialaan kuuluivat myös kirkolliset asiat ja Pariisin hallinto. Vuodesta 1723 Maurepas toimi laivastoministerinä, ja hän pyrki uudelleenjärjestämään Ranskan laivaston. Sotasatamia parannettiin, sotalaivojen rakentamista lisättiin, kaleerien käytöstä luovuttiin vuonna 1748 ja tieteellisiä tutkimusmatkoja tuettiin. Kuningas Ludvig XV erotti Maurepas’n ja karkotti tämän tiluksilleen vuonna 1749 rakastajattarensa Madame de Pompadourin vaatimuksesta, sillä Mauperas oli kirjoittanut Pompadouria vastaan suunnatun satiirisen epigrammin.
Kun Ludvig XVI vuonna 1774 nousi valtaistuimelle, Maurepas kutsuttiin takaisin hoviin ja nimitettiin kuninkaan pääneuvonantajaksi sekä johtavaksi ministeriksi. Maurepas ei halunnut jatkaa edeltäjänsä René Nicolas de Maupeoun aloittamia uudistuksia. Maurepas’n kehotuksesta Ludvig XVI palautti vuonna 1774 aatelin hallitsemille ylimmille tuomioistuimille eli parlamenteille Maupeoun aloitteesta kolme vuotta aiemmin peruutetut laajat valtaoikeudet, joiden avulla aateli saattoi jarruttaa etuihinsa kohdistuneita muutoksia. Maurepas järjesti Anne Robert Jacques Turgot’n nimityksen valtiovarainministeriksi, mutta ei tukenut Turgot’n pyrkimystä siirtää verotaakkaa etuoikeutettujen säätyjen kannettavaksi ja taivutteli vuonna 1776 kuninkaan erottamaan tämän. Myöhemmin Maurepas järjesti valtiovarainministeriksi toisen uudistusmiehen, Jacques Neckerin, mutta pakotti tämän eroamaan vuonna 1781. Muita Maurepas’n ministereiksi poimimia kykyjä olivat Charles Gravier de Vergennes, Chrétien Guillaume de Lamoignon de Malesherbes, Claude-Louis de Saint-Germain ja Antoine de Sartine.
Maurepas’n on sanottu osaltaan vaikuttaneen Ranskan vallankumoukseen johtaneen kehityksen käynnistymiseen, sillä hän vieroitti Ludvig XVI:n toteuttamasta Ranskassa kaivattuja talouden ja hallinnon uudistuksia. Maurepas myös tuki Ranskan liittymistä Yhdysvaltain vapaussotaan Englantia vastaan vuonna 1778.
Mutanen (Suojärven piiri)

Mutanen () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Mutanen laskee Ala-Mielunjärveen.
Maantietoa.
Mutanen on 1,8 kilometriä pitkä, noin 600 metriä leveä ja sen pinta-ala on noin 70 hehtaaria. Järvi on erämaassa suoalueella sijaitseva metsäjärvi, jonka rannoilla ei ole asutusta tai rakennuksia. Ennen alueluovutuksia sijaitsi järvestä kaksi kilometriä länteen päin Korpiselän kylä, mutta sitä ei ole enää olemassa. Järven pohjoisosassa sijaitsee pieni luotomainen saari, joka on sen ainoa saari. Järven rannat ovat pääosin avointa suomaata. Ainoa maamerkki on koillisrannassa kohoava yksittäinen mäki.
Vesistösuhteita.
Ala-Mielunjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella ja Korpijärven alueella se sijaitsee. Kummatkin vesistöalueet päätyvät Jänisjokeen, joka virtaa Jänisjärven läpi laskien lopulta Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Mutasen joki on erämaajoki, jolla on pituutta 32 kilometriä ja valuma-aluen pinta-alaa 173 neliökilometriä. Joella on kartoissa uoman eri kohdissa ainakin kolme nimeä. Alajuoksu on nimeltään Mutanen ja yläjuoksusta käytetään nimiä Ramajoki tai Vuotsijoki . Mutanen laskee ensin Ala-Mielunjärven pohjoispäähän, mistä jatkaa joki eteenpäin Suomen puolelle Korpijärveen. Korpijärvi on bifurkaatiojärvi, jonka vuoksi se kuuluu edellä mainittuihin kahteen vesistöalueeseen.
Vuotsijärvi (Suojärven piiri)

Vuotsijärvi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Mutanen laskee Kolosenjärven kautta Mutaseen.
Maantietoa.
Vuotsijärvi on 2,8 kilometriä pitkä, noin 900 metriä leveä ja sen pinta-ala on 100 hehtaaria (, joskus ilmoitetaan 1,2 km² ). Järvi on autio metsäjärvi, jonne ei tule tietä. Lähin tie ylittää Mutasen joen ennen Kolonjärveä. Järven pohjoispää on leveämpi kuin sen eteläpää, jossa järven leveys on 100–400 metriä. Järvellä on yksi saari, joka sijaitsee keskellä järveä. Pyöreähkön saaren pituus on alle 150 metriä. Itärannan alueella on lampi, josta on laskuoja järveen.
Vesistösuhteita.
Vuotsijärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jonka Juuvanjoen valuma-alueella ja Korpijärven alueella se sijaitsee. Kummatkin vesistöalueet päätyvät Jänisjokeen, joka virtaa Jänisjärven läpi laskien lopulta Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Mutasen joki on erämaajoki, jolla on pituutta 32 kilometriä ja valuma-aluen pinta-alaa 173 neliökilometriä. Joella on kartoissa uoman eri kohdissa ainakin kolme nimeä. Alajuoksu on nimeltään Mutanen ja yläjuoksusta käytetään nimiä Ramajoki tai Vuotsijoki . Mutanen laskee ensin Ala-Mielunjärven pohjoispäähän, mistä jatkaa joki eteenpäin Suomen puolelle Korpijärveen. Korpijärvi on bifurkaatiojärvi, jonka vuoksi se kuuluu edellä mainittuihin kahteen vesistöalueeseen.
Grynkhai

Grynkhai ( tai , myös , , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Euboian saarella Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Kými-Alivérin kunnan Kriezán kylää.
Maantiede.
Grynkhain kaupunkikeskus sijoitetaan nykyisin Kriezán ja Petriésin kylien lähelle. Aiemmin sijaintipaikaksi on ehdotettu muun muassa keskiaikaisen Koúpan linnan ("Kástro Koúpa", "La Couppa") kukkulaa lähellä Vrýsin ja Episkopín kyliä. Sitä on kuitenkin ehdotettu todennäköisemmin jonkun muun, kuten Oikhalian kaupungin paikaksi.
Grynkhain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu todennäköisimmin alle 25 neliökilometriä tai ainakin alle 100 neliökilometriä. Grynkhain lähellä siitä etelään sijaitsi Dystoksen kaupunki.
Historia.
Grynkhain historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Grynkhai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ollen mahdollisesti yksi sen alkuperäisistä jäsenistä, ja se mainitaan liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–416/415 eaa. 400-luvun eaa. lopulla Grynkhai tuli osaksi Eretrian polista, ja grynkhailaiset jaettiin Eretrian kuuteen fyleen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Grynkheus" (), "Brynkheieus" () ja "Rhynkhaios" ().
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin oletetulta paikalta nykyisestä Kriezásta on löydetty rakennusten osia sekä hautoja.
Orobiai

Orobiai (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnan Roviésin kylää.
Maantiede.
Orobiai sijaitsi Euboian pohjoispään länsirannikolla Pohjoisen Euboianlahden rannalla Aidepsoksen ja Aigain välissä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi oletettavasti nykyinen Profítis Ilíaksen (myös Ágios Ilías) kukkula Roviésin lähellä. Orobiain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Orobiain historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Löydösten perusteella kaupungin paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Orobiain kaupunki on ilmeisesti ollut olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle.
Orobiain arvellaan olleen 400-luvulla eaa. puoli-itsenäisenä poliksena Histiaia/Oreoksen alaisuudessa. Thukydides kertoo, että kaupunki kärsi suuria tuhoja peloponnesolaissodan aikana tapahtuneessa vuoden 426 eaa. maanjäristyksessä ja sitä seuranneessa tsunamissa. 300- tai viimeistään 200-luvulla eaa. Orobiaista tuli Histiaian "demos". Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Orobieus" ().
Orobiai on ilmeisesti sama paikka, jonka Stefanos Byzantionlainen mainitsee nimellä "Orope" (). Nykyisen Roviésin kylän nimen katsotaan muuntuneen antiikin aikaisen kaupungin nimestä.
Rakennukset ja löydökset.
Orobiaissa oli Apollon Selinuntiokselle omistettu temppeli, jossa toimi oraakkeli. Sen paikka on löydetty nykyisen kylän läheltä. Löydökset ajoitetaan 500–400-luvuille eaa. Kaupungissa oli myös Herakleen kultti ja näin oletettavasti myös tälle omistettu pyhäkkö. Varsinaisesta kaupungista on tehty vain vähän löytöjä. Profítis Ilíaksesta on löydetty joitakin 300-luvulla eaa. ajoittuvan keramiikan osia.
Peraia (Euboia)

Peraia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Euboian saarella Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Peraian historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Myöhemmässä vaiheessa Peraia oli Eretrian "demos", mutta sen arvellaan olleen Grynkhain ja Styran tavoin itsenäinen tai puoli-itsenäinen polis noin vuoteen 400 eaa. saakka. Se ei kuitenkaan esiinny mainittujen muiden kaupunkien tavoin Deloksen meriliiton jäsenten joukossa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Peraeis" (). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä, joka tunnetaan piirtokirjoituksista.
Entinsiivet

Entinsiivet ("Cibotium") on puumaisista saniaisista koostuva kasvisuku. Se on sijoitettu aiemmin eri heimoihin, mutta voidaan yhdistää saniaispuukasveihin. Entinsiivillä on ikivihreät, kookkaat, hienoliuskaiset lehdet. Saniaisen "runko" muodostuu vähitellen pitenevästä juurakon yläosasta. Sukuun kuuluu yksitoista lajia, joita esiintyy laajimmin Kaakkois-Aasiassa Etelä-Kiinasta Uuteen-Guineaan. Lisäksi muutamia lajeja esiintyy Havaijilla ja kaksi lajia Keski-Amerikan kannaksella. Puutarhakasvina kasvatettuja lajeja ovat esimerkiksi havaijilainen "Cibotium glaucum" ja keskiamerikkalainen "Cibotium regale".
Chailly-sur-Armançon

Chailly-sur-Armançon on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Beaunen kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyys on 1500-luvulla rakennettu linna "Château de Chailly-sur-Armançon". Japanilainen sijoittaja osti linnan 1980-luvulla, jonka jälkeen hän kunnosti linnan hotelliksi ja rakensi linnan viereen 18-reikäisen golfkentän. Hotelli avattiin vuonna 1990.
Aoulef

Aoulef () on kaupunki ja piirikunnan keskus Adrarin maakunnassa Algeriassa. Se sijaitsee Tidikeltin keidasalueella 260 kilometriä Adrarista kaakkoon. Aoulefin kunnassa oli arviolta 29 800 asukasta vuonna 2021.
Aoulefin kunnan pinta-ala on 3 020 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Tamektenin, idässä Titin, etelässä Akablin ja lännessä Regganen kuntiin.
Tademaïtin tasangon reunalla sijaitseva Aoulef koostui historiallisesti useasta linnoitetusta kylästä eli "ksarista", joista vanhin on Chorfa. Nykyään sen osia ovat Aoulef-Chorfan lisäksi Tamekten lännessä ja Aloulef el-Arab etelässä. Aoulef oli aiemmin Tidikeltin suurin asutus, mutta nykyään sen on ohittanut liikenneyhteyksiltään parempi öljykaupunki In Salah.
Perinteisiä elinkeinoja ovat foggara-keinokastelujärjestelmään perustuva maanviljely sekä Maghrebin ja Sudanin välinen kaupankäynti. Puutarhaviljelmät tuottavat taateleita, sinimailasta, hirssiä, vihanneksia ja hedelmiä. 1970-luvulta lähtien kehitettiin varsinkin tomaattien ja vesimelonien tuotantoa vientiin. Karavaanikaupan lakattua Aoulefin taloutta on elvyttänyt Regganeen johtava maantie.
Qx

Pohjoismainen sateenkaarimedia QX (ruots. "QX Förlag AB") on vuonna 1995 Ruotsissa perustettu, ja myöhemmin muihin pohjoismaihin laajentunut, seksuaali- ja sukupuolivähemmistöihin keskittyvä aikakaus- ja verkkolehti. Vuodesta 2000 alkaen QX on julkaissut sisältöä myös suomeksi, joka muodostuu QX.fi-verkkolehdestä, Qruiser.com-nettiyhteisöstä, QX Shop -verkkokaupasta sekä QX Gay Map -tietopalvelun suomenkielisestä versiosta.
QX:n kaikkien julkaisujen, joihin sisältyy myös QX.fi-verkkolehti, päätoimittajana toimii Jon Voss. Päätoimittaja työskentelee lehden Tukholman toimistosta käsin, ja Suomen toiminnoista vastuuta on annettu Suomen alueen myyntipäällikölle, Sami Montellille, joka toimii myyntipäällikön tehtävän lisäksi myös lehden toimittajana. Montell toimi myös vuosina 2014–2017 järjestettyjen QX Gay Gaala -tapahtumien tuottajana.
QX:n julkaisemat lehdet.
QX julkaisi Tukholma Priden lehteä tapahtumaa järjestäneen yhdistyksen puolesta.
Painettujen ja verkkolehtien julkaisun lisäksi QX ylläpitää Qruiser-verkkoyhteisöä, joka on saatavilla ruotsiksi, suomeksi, englanniksi, norjaksi, saksaksi ja tanskaksi.
Puntarenas

Puntarenas on satamakaupunki Costa Rican Tyynenmeren rannikolla. 1800-luvulla se oli maan merkittävin satama, mutta se jäi myöhemmin jälkeen uudesta Limónin satamasta. Puntarenasin asukasluku oli vuonna 2011 8 063 ja suuremman metropolialueen 70 602.
Maantiede.
Puntarenas sijaitsee Costa Rican Tyynenmeren puoleisella rannikolla Nicoyanlahdella. Puntarenas on myös Puntarenasin maakunnan keskus.
Historia.
Espanjan levittäessä siirtomaavaltaansa Keski-Amerikassa Nicoyanlahden alueesta tuli tärkeä levittäytymisen keskus. Myöhemmin samasta alueesta tuli huomattava tupakan viljelyn keskus.
Puntarenasin kaupunki sai alkunsa vuonna 1814. Tuolloin paikalle päätettiin rakentaa satama. Paikalle tehtiin myös tie San Josésta. Puntarenas oli 1800-luvulla Costa Rican tärkein satama. Sen kautta vietiin Kap Hornin ympäri kulkevaa merireittiä pitkin etenkin kahvia Euroopan markkinoille. Vastaavasti sataman kautta tuotiin maahan tavaraa Yhdysvaltojen länsirannikolta. Paikkakunta kasvoi ja Puntarenasista tehtiin virallisesti kaupunki 17. syyskuuta 1858. Puntarenasin satama jäi kuitenkin vuosisadan lopulla uuden Limónin sataman varjoon.
Talous.
Puntarenas on nykyisin Costa Rican suurin kalasatama. Tyynenmeren rahtiliikenteessä se on jäänyt jälkeen lähellä sijaitsevasta Puerto Calderan satamasta. Lähellä Puntarenasia on useita matkailukohteita. Kaupungissa vierailee etenkin Costa Rican tiheimpään asutun Valle Centralin asukkaita.
Väestö.
Puntarenasin kaupungin asukasluku oli vuonna 2011 yhteensä 8 063. Suuremmalla metropolialueella väkiluku oli 70 602. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat 9 297 ja 63 846.
Stressi (albumi)

Stressi on imatralaisen Stressi-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1981.
Muuta.
Kappaleella "Show" kuullaan Mansikkalan koulun oppilaiden kuorolaulua.
Luca Pellegrini (jalkapalloilija, 1999)

Luca Pellegrini (s. 7. maaliskuuta 1999 Rooma) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Laziota lainalla saman sarjan Juventuksesta.
Pellegrini on Roman kasvatti. Hän siirtyi Juventukseen 22 miljoonan euron siirtosummalla kesäkuussa 2019. Hän on edustanut lainasopimuksilla Serie A:ssa Cagliaria, Genoaa ja Laziota sekä Saksan Bundesliigassa Eintracht Frankfurtia.
Pellegrini on pelannut useissa nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 ja kuusi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi toistaiseksi ainoan A-maaottelunsa Italian maajoukkueessa 11. marraskuuta 2020 ystävyysottelussa Viroa vastaan.
Time (Izabon kappale)

Time on israelilaisyhtye Izabon kappale, jolla yhtye edusti Israelia vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Israelin yleisradioyhtiö IBA valitsi yhtyeen ja kappaleen sisäisesti maan edustajaksi, ja kappale julkaistiin 1. maaliskuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 13:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Beautiful Song

Beautiful Song on latvialaisen Anmaryn esittämä kappale, jolla hän edusti maataan vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Latvian edustuskappaleeksi sen voitettua maan karsintana toimineen "Eirodziesma 2012" -laulukilpailun 18. helmikuuta.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta. Kappale sijoittui semifinaalin 16:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Woki mit deim Popo

Woki mit deim Popo on itävaltalaisyhtye Trackshittazin kappale, jolla yhtye edusti Itävaltaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin Itävallan edustuskappaleeksi sen voitettua Itävallan karsintana toimineen "Österreich rockt den Song Contest" -laulukilpailun 24. helmikuuta. Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 22. toukokuuta ja sijoittui semifinaalin 18:nneksi eli viimeiseksi eikä päässyt finaaliin.
Zoégas

Zoégas on ruotsalainen kahvipaahtimo, joka on perustettu vuonna 1886. Paahtimon perustivat Carlos ja Maria Zoéga Helsingborgin kaupunkiin. Nykyisin yrityksen omistaa Néstle Sverige AB.
Carlos muutti vuonna 1871 Brasiliaan, jossa hän alkoi myymään kahvia. Kymmenen vuotta myöhemmin hän palasi Ruotsiin ja alkoi suunnitelma kahvilan avaamista Landskronaan. Hän päätti heti alusta alkaen erikoistua tummapaahtoisiin kahveihin, joita piti paremman makuisina. Pian tämän jälkeen hän tapasi Marian, jonka kanssa hän meni naimisiin, muutti Helsingborgiin ja perusti paahtimon vuonna 1886.
Vuoteen 2015 asti Zoégasin kahvipaketin koko oli 500 g, mutta tämä laskettiin 450 grammaan laskematta kuitenkaan hintaa samassa suhteessa. Yhtiö sai Ruotsissa osakseen kritiikkiä ja sitä syytettiin kuluttajien huijaamisesta.
Kesäkuussa 2020 Nestle ilmoitti, että se alkaa hyödyntää lohkoketjuteknologiaa tuotantoketjunsa varmentamiseksi.
Siirtolaisuus Australiaan

Siirtolaisuus Australiaan on tuonut Australiaan miljoonia siirtolaisia kaikkialta maailmasta. 
Siirtolaisuus ennen ja nykyään.
Ensimmäiset ihmiset saapuivat Australiaan noin 50 000 vuotta sitten. Eurooppalainen siirtolaisuus maahan alkoi maan kolonisaation myötä vuodesta 1788. Alkujaan maa toimi brittien rangaistussiirtokuntana.
Australian liittovaltio synnytettiin vuonna 1901 ja maa omaksui heti "White Australia" -politiikan joka kielsi ei-eurooppalaista alkuperää olevien ihmisten muuton maahan. Valtaosa maahanmuuttajista tulikin maahan aina vuodesta 1788 toiseen maailmansotaan asti Brittein saarilta. Politiikkaa alettiin lieventää toisen maailmansodan jälkeen, purkaa vuonna 1966 ja se lakkautettiin kokonaan vuonna 1973, jonka jälkeen maan siirtolaisuuspolitiikka on perustunut monikulttuurisuuteen.
Heti toisen maailmansodan jälkeen maahan saapui runsaasti siirtolaisia ympäri Eurooppaa, erityisesti Etelä- ja itäisestä Euroopasta. "White Australia" -politiikan loppumisesta lähtien Aasiasta on tullut merkittävin maahanmuuttajien lähtöalue. Nykyään maahanmuuttajien osuus väestöstä kuuluu kehittyneen maailman suurimpiin ja on huomattavasti suurempi kuin esim. Yhdysvalloissa.
Työperäisen maahanmuuton pisteytysjärjestelmä.
Työperäisille maahanmuuttajille tarkoitettu pisteytysjärjestelmä otettiin Australiassa käyttöön vuonna 1989. Tulijat jaetaan ammattitaitoisiin työntekijöihin ja työnantajan rahoittamiin. Pisteitä saa iästä (maks. 30 pistettä), englannin kielen taidosta (20), työkokemuksesta Australiassa (20) tai ulkomailla (15), koulutustaustasta tai tohtorintutkinnosta (20) sekä muutamista muista taidoista ja kokemuksista (5 kustakin). Maahan pääsyn minimipistemäärä on 65. Lisäksi vaaditaan riittävä terveydentila sekä nuhteettomuus ja vaarattomuus.
Pakolaiset.
Australia on allekirjoittanut pakolaisten asemaa koskevan yleissopimuksen, ja se on uudelleensijoittanut runsaasti kiintiöpakolaisia. 2010-luvun alkupuolelta alkaen Australian politiikka, joka koskee luvattoman veneellä saapuvien henkilöiden pidättämistä vankileireille, on herättänyt arvostelua ihmisoikeusjärjestöjen taholta.
Suurimmat maahanmuuttajaryhmät vuonna 2020.
Alla olevaan taulukkoon on koottu kaikki yli 100 000 maahanmuuttajan lähtömaat. Kiinan lukuun ei sisälly siirtolaiset Hongkongista, Macaosta tai Taiwanilta, vaan ne on tilastoitu erikseen.
R. D. Burman

Rahul Dev Burman (; 27. kesäkuuta 1939 Kalkutta – 4. tammikuuta 1994 Bombay) oli intialainen elokuvamusiikin säveltäjä. Burmania pidetään yhtenä Intian elokuvateollisuuden parhaimmista musiikin säveltäjistä. 1960-luvulta 1990-luvulle Burman sävelsi musiikkikappaleita satoihin elokuviin. Burman teki merkittävää työtä vaimonsa Asha Bhoslen sekä Kishore Kumarin kanssa ja teki monia kappaleita, jotka tekivät näistä laulajista kuuluisia. Hän sävelsi myös lukuisia kappaleita, mukaan lukien joitain hänen uransa ikimuistoisimmista kappaleista, kälylleen Lata Mangeshkarille. Hänet tunnettiin myös lempinimellä Pancham Da, ja hän oli säveltäjä Sachin Dev Burmanin ainoa poika.
Burman oli pääasiassa aktiivinen hindinkielisen elokuvateollisuuden säveltäjänä, ja hän toimi myös laulajana muutamissa sävellyksissä. Hän vaikutti seuraavan sukupolven intialaisiin säveltäjiin, ja hänen kappaleensa ovat edelleen suosittuja Intiassa ja ulkomailla.
Elokuvan "Shalimar" (1978) soundtrack-albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Hugo Lakomaa

Hugo Evald Lakomaa, vuoteen 1935 Larsson (3. kesäkuuta 1885 Isokyrö – 18. elokuuta 1957 Savonlinna) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lakomaan vanhemmat olivat rakennusmestari Aksel Larsson ja Maria Sundqvist ja puoliso vuodesta 1913 Ester Castrén. Lakomaa tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta 1905 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1909. Hän työskenteli 1909–1911 apulaisinsinöörinä satama-, kanava-, laivaväylä- ja rautatietyömailla ja oli sitten tie- ja vesirakennushallituksen hydrografisen toimiston palveluksessa.
Vuosina 1913–1919 Lakomaa toimi usean eri yksityisen yrityksen palveluksessa, rakennuspäällikkönä Kotkan sataman työmaalla, johtajana Lauttausväylien Perkaus -yhtiössä, lauttauspäällikkönä Kiurujoella, mukana rautatien rakentamisessa Outokummusta Juojärvelle ja samalla päällikkönä malmikuljetuksissa Viipuriin. Vuonna 1919 Lakomaa meni Enso-Gutzeitin palvelukseen, ensin Vuoksenniskalle tehtaan hoitajaksi, mutta jo seuraavana vuonna yhtiön Saimaan vesikuljetuksista ja laivaston kunnossapidosta vastaavaksi laivastopäälliköksi Savonlinnaan. Hän toimi tehtävässä aina vuoteen 1947 asti ja oli myös yhtiön omistamien konepajojen toimitusjohtaja kahteen eri otteeseen. 
Tehtävästä eläköidyttyään Lakomaasta tuli vielä 63-vuotiaana Savonlinnan Puhelinyhdistyksen toimitusjohtaja kymmenen vuoden ajaksi. Lakomaa oli useita vuosia Savonlinnan kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen. Hänelle anottiin teollisuusneuvoksen tai merenkuluneuvoksen arvonimeä ja vuonna 1939 hän sai ensin mainitun. Sotilasarvoltaan Lakomaa oli reservin majuri (1940).
Lentokonesuunnittelija Aarne Lakomaa oli Hugo Lakomaan ja Ester Castrénin poika.
Lockheed Martin X-59 QueSST

Lockheed Martin X-59 QueSST ("Quiet SuperSonic Technology") on yhdysvaltalainen kokeellinen yliäänilentokone, joka on kehitetty Lockheed Martinin Skunk Worksilla NASAn Low-Boom Flight Demonstrator-projektia varten.&lt;br&gt;X-59:n tulee lentämään noin 1 770 kilometriä tunnissa, se on noin 1,4 kertaa äänen nopeus. Matkalentokorkeus on 17 kilometriä.
X-59 esiteltiin ensikerran julkisesti 12. tammikuuta 2024.
Elämän koulu

Elämän koulu on Tiisu-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin 28. elokuuta 2015.
III (Tiisun albumi)

III on Tiisu-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 14. tammikuuta 2022.
Energian tasajakautumisperiaate

Energian tasajakautumisperiaatteen eli ekvipartitioteoreeman mukaan termisessä tasapainossa olevan klassisen järjestelmän energia on jakautunut tasaisesti kaikkien vapausasteiden kesken, niin että keskimääräinen energia vapausastetta kohti on "½kT", missä "T" on järjestelmän lämpötila ja "k" on Boltzmannin vakio. Esimerkiksi ideaalikaasun hiukkasilla ei oleteta olevan sisäistä rakennetta, joten niillä on kolme vapausastetta, yksi kutakin avaruuden dimensiota kohti, ja näin ideaalikaasun keskimääräinen energia hiukkasta kohti on "3/2kT".
Ekvipartitioteoreema on hyödyllinen monissa tapauksissa, mutta se ei päde silloin kun vapausasteen virittämiseen tarvittava energia on suurempi kuin järjestelmän lämpötila. Tässä tapauksessa havaitaan että vapausaste on "jäätynyt", eikä se vaikuta järjestelmän ominaislämpökapasiteettiin. Tämä johtuu siitä että vapausasteen virittämiseen tarvitaan tietty minimimäärä energiaa, sillä viritykset ovat kvantittuneita. Erityisesti matalissa lämpötiloissa järjestelmän ominaislämpökapasiteetin laskemiseen täytyy tämän vuoksi käyttää kvanttimekaniikkaa. Kvanttimekaanisessa systeemissä energian jakautumista eri vapausasteiden kesken kuvaa fermionisille hiukkasille Fermin-Diracin statistiikka ja bosonisille hiukkasille Bosen-Einsteinin statistiikka.
Pietro Guarneri I

Pietro Guarneri (1655 Cremona - 1720 Mantova) oli italialainen viulunrakentaja. Hänen isänsä oli viulunrakentaja Andrea Guarneri, jonka nuorin poika ja oppilas hän oli. 
Elämänvaiheita.
Pietro Guarneri työskenteli aluksi isänsä verstaassa ja lähti sieltä arviolta vuonna 1677. Hän asettui Mantovaan vuonna 1683, missä sai töitä paikallisesta ruhtinashovista viulunrakentajana ja muusikkona. Hän perusti viulunrakennuksen alalla pienen, mutta merkittävän Mantovan koulunkunnan. Häneltä ovat saaneet vaikutteita Tomasso Balestrieri ja Camillo Camilli.
Villar Focchiardo

Villar Focchiardo () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 792 asukasta.
Villar Dora

Villar Dora () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 792 asukasta.
Villar San Costanzo

Villar San Costanzo () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa.
Deceivers

Deceivers on Arch Enemyn yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 12. elokuuta 2022.
Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "House of Mirrors", "Deceiver, Deceiver", "Handshake With Hell", sekä "In The Eye Of The Storm".
2,3-lutidiini

2,3-lutidiini (C7H9N) eli 2,3-dimetyylipyridiini on pyridiinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 2,3-lutidiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin. Aine on heikko emäs ja sen pKa-arvo on 6,57.2,3-lutidiinin 2-asemassa sijaitsevan metyyliryhmän protonit ovat poikkeuksellisen happamia ja äärimmäisen voimakas emäs kykenee ottamaan protonin vastaan.
2,3-lutidiinia esiintyy hieman kivihiilitervassa. Synteettisesti yhdistettä valmistetaan vedyttämällä akryylinitriilin ja metyylietyyliketonin kondensaatiotuotetta metallikatalyytin läsnäollessa.
2,3-lutidiinia voidaan käyttää muiden yhdisteiden kuten kinoliinihapon ja lansopratsolin valmistamiseen.
Lutidiini

Lutidiini eli dimetyylipyridiini voi tarkoittaa jotain kuudesta isomeerisesta yhdisteestä:
Arttu Pohjola

Arttu Pohjola (s. 7. kesäkuuta 2001 Lahti) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Lahden Hiihtoseuraa.
Pohjola voitti mäkihypyn pienmäen SM-kilpailussa kultaa vuonna 2022.
Áskell Löve

Áskell Löve (20. lokakuuta 1916 – 29. toukokuuta 1994) oli islantilainen kasvitieteilijä ja -systemaatikko, joka tutki erityisesti arktisen alueen kasvistoa sekä sen taksonomiaa. Áskellista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä Á.Löve.
Áskell syntyi 1916 Reykjavíkissa, ja vuodesta 1937 alkaen hän opiskeli kasvitiedettä Lundin yliopistossa Ruotsissa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi kasvitieteessä vuonna 1942 sekä seuraavana vuonna genetiikassa. Vuonna 1945 Áskell avioitui kurssikaverinsa Doris Wahlénin (myöh. Doris Löve) kanssa, ja he muuttivat Islantiin. Islannissa Áskell toimi Islannin yliopiston kasvitieteen ja kasvien ravinnetalouden instituutin johtajana 1945–1951. Sitten Lövet muuttivat Pohjois-Amerikkaan ja Áskellista tuli Manitoban yliopiston kasvitieteen professori. Vuodesta 1956 alkaen Áskell toimi Montrealin yliopiston tutkimusprofessorina ja vuosiksi 1964–1974 hän siirtyi biologian professoriksi Coloradon yliopistoon Boulderiin. Professuuriensa lisäksi Áskell osallistui Euroopan kasvilajiston kokoavan Flora Europeana -projektin tekemiseen ja kirjoitti monografioita Islannin kasvistosta, muun muassa teoksen "Íslenzk Ferðaflóra" (1970, toinen painos 1975).
Hyökkäys

Hyökkäys on taistelulaji, jonka tavoitteena on vihollisen taisteluvoiman tuhoaminen tai vihollisen nujertaminen niin, että se pitää taistelun jatkamista hyödyttömänä. Tavallisesti päämääränä on myös tietyn maa- tai vesialueen valtaus. Hyökkäystä voidaan nimittää myös "offensiiviksi".
Hyökkääjä voi valita sopivan ajankohdan sekä haluamansa paikan, hyökkäyssuunnan ja hyökkäystavan. Merkittävää on myös se, että hyökkääjällä on aloite hallussaan. Taitavasti johdetut, hyvin koulutetut ja muutenkin tasokkaat joukot mahdollistavat vahvemmankin vihollisen voittamisen, mutta yleensä hyökkäys edellyttää vähintään paikallista ylivoimaa ainakin tulituskyvyn osalta. Hyökkäyksen valmistelu ja valittava menetelmä määräytyy vastustajan lukumäärän ja puolustuskyvyn mukaan.
Strateginen hyökkäys.
Strategisessa hyökkäyksessä sodan voittamiseen pyritään pääasiassa hyökkäämällä. Se on tavallisesti kykyihinsä luottavan, hyökkäävää politiikkaa harjoittavan valtion tai liittoutuman käyttämä sodankäynnin muoto. Siinä päämäärään pyritään ilma-, maa- ja merivoimien sotatoimien avulla. Strategisen hyökkäyksen avulla vastustaja yritetään taivuttaa hyökkääjän tavoitteisiin lyömällä sen joukot hajalle, alueita valtaamalla sekä nujertamalla vastustajan henkiset ja taloudelliset voimavarat niin, että vastapuoli ei kykene suunnitelmalliseen puolustustaisteluun.
Hyökkäyslajit.
Hyökkäyslajeja ovat:
Jos hyökkäyksen suorittaa yksi puolustushaara tai aselaji yksinään tai sellaisella on merkittävä osuus offensiivissa, käytetään siihen liittyviä nimityksiä kuten ilmahyökkäys, panssarihyökkäys, tykistöhyökkäys ja niin edelleen.
Suuriin hyökkäysoperaatioihin liittyy yleensä yhdistettyjä operaatioita eli maahanlasku ja maihinnousu. Ilmateitse kuljetettujen joukkojen tekemä maahanlasku alkaa tavallisesti lento- ja ohjushyökkäyksellä, joita seuraa maahan laskettavien joukkojen rynnäkkö. Maihinnousussa mereltä tulevat joukot hyökkäävät vastustajan valvonnassa olevalle rannikolle tai saarelle maa-, meri- ja ilmavoimien yhteisenä sotatoimena.
Hyökkäyksen suorittaminen.
Hyökkäämään komennetut joukot keskitetään valitulle alueelle, ja jaetaan taistelevaan osaan ja varalle jäävään reservijoukkoon. Vihollista lähimpänä olevista joukoista muodostetaan iskuporras, tulitukiporras ja reservi. Pääosa sotilaista ja käytettävissä olevasta tulesta keskitetään kohtaan, jossa vihollisen puolustus arvioidaan heikoksi, jotta kyetään nopeaan ja varmaan vastustajan nujertamiseen.
Etulinjan joukot siirtyvät lähtöasemaan ja muodostavat hyökkäysryhmityksen. Tavallisesti hyökkäys aloitetaan tulivalmistelulla, joka suunnataan vihollisen etulinjaan, komentopaikkoihin, reserviin ja lopuksi valittuun murtokohtaan. Kun tulivalmistelu päättyy, iskuporras etenee vihollisen puolustusasemaan. Sisäänmurtokohtaa laajennetaan sivuille päin, jotta joukkojen eteneminen voi jatkua häiriöttä. Reservit etenevät sinne, missä niiden avusta nopeimmin hyödytään. Kun läpimurto on toteutettu, muuttuu hyökkäys takaa-ajoksi, johon keskittyvät nopeaan liikkeeseen kykenevät moottoroidut joukot.
Ratahelokki

Ratahelokki ("Oenothera scandinavica") on horsmakasveihin ja helokkeihin kuuluva kasvilaji. Sen on kuvannut uutena lajina vuonna 2007 puolalainen Krzysztof Rostański Pohjoismaista tallennetuista helokkinäytteistä. Lajin tyyppi on kerätty 1920-luvulla Ruotsin Skånesta. Ratahelokki on oletettavasti alkuperältään risteymä, jonka kantalajit ovat iltahelokki ("Oenothera biennis") ja karheahelokki ("Oenothera depressa"). Kantalajit ovat kotoisin Yhdysvalloista ja Kanadasta, niitä esiintyy tulokaslajeina Pohjoismaissa. Suomessa ratahelokki on harvinainen satunnaislaji, jota on havaittu 1900-luvulta 2000-luvun alkuun.
Adolf Uunona

Adolf Uunona (s. Adolf Hitler Uunona 1954) on namibialainen kansalaisoikeusaktivisti ja poliitikko. Hän voitti aluejohtajan asemasta käydyt paikallisvaalit Ompundjan vaalipiirissä Namibiassa ylivoimaisella 85 % ääniosuudella joulukuussa 2020. Hän edustaa keskustavasemmistolaista SWAPO-puoluetta, joka nousi valtaan vuonna 1990.
Syntymänimeään Adolf Hitler Uunona käyttäneen aktivistin vaalivoitto herätti kansainvälistä huomiota kuuluisan kaimansa takia. Saksalaiset nimet ovat suosittuja Namibiassa, sillä valtio oli Saksan siirtomaa vuosina 1884–1915. "En tavoittele maailmanherruutta", Uunona kertoi "Bild"-lehdelle. Vuonna 2025 Uunona asettui jälleen ehdokkaaksi tavoittelemaan jatkokautta. Hän luopui toisesta etunimestään vuonna 2025.
Doris Löve

Doris Benta Maria Löve, o.s. Wahlén (2. tammikuuta 1918–25. helmikuuta 2000) oli ruotsalainen kasvitieteilijä, joka oli erikoistunut systematiikkaan sekä arktisen alueen kasvistoon. Lövestä käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä D.Löve.
Löve syntyi Kristianstadissa Ruotsissa vuonna 1918 ja opiskeli kasvitiedettä vuodesta 1937 alkaen Lundin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi kasvitieteessä vuonna 1944. Löve avioitui samassa yliopistossa hänen kanssaan opiskelleen islantilaisen Áskell Löven kanssa, ja valmistuttuaan he muuttivat Islantiin. Lövet muuttivat kuitenkin 1951 Islannista Kanadaan Winnipegiin, sieltä Montrealiin 1955 ja edelleen Yhdysvaltoihin Boulderiin vuonna 1965 Áskell Löven työn myötä. Doris Löve ei kuitenkaan saanut omaa virkaa niistä yliopistoista, joissa hänen miehensä työskenteli. Vuonna 1962 Löve järjesti useiden muiden tutkijoiden kanssa pohjoisen Atlantin alueen kasvistoa käsittelevän tieteellisen konferenssin North Atlantic Biota and their History. Vuonna 1974 Lövet muuttivat San Joséhen Kaliforniaan.
Löve on julkaissut yhdessä miehensä Áskell Löven kanssa lukuisia tutkimuksia kasvien ploidioista sekä taksonomiasta. Lövejä pidetään sytotaksonomian luojina.
Hän käänsi teoksia 12 kielestä englanniksi.
Vuorten taa

Vuorten taa on Mara Ballsin debyyttialbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2016.
Elävä kivi

Elävä kivi on Mara Ballsin toinen, 5. toukokuuta 2017 julkaistu sooloalbumi.
Mika Ritalahti

Mika Ritalahti (s. 20. joulukuuta 1963 Rauma) on suomalainen elokuvatuottaja. Ritalahti on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta Taiteen maisteriksi ja Diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Ritalahti perusti 1994 Silva Mysterium -tuotantoyhtiön yhdessä veljensä Niko Ritalahden kanssa. 
Ritalahti opetti elokuvatuotantoa Taideteollisessa korkeakoulussa ensin lehtorina 2004–2005, sittemmin Elokuva- ja TV-tuotannon vt. professorina vuosina 2006–2007 ja määräaikaisena professorina vuosina 2008–2012, jolloin Taideteollinen korkeakoulu yhdistyi Aalto Yliopistoksi Kauppakorkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun kanssa. Ritalahti toimi dekaanina vuosina 2008–2009 Taideteollisessa korkeakoulussa. 
Hän on Euroopan elokuva-akatemian äänestävä jäsen. Vuonna 1997 Ritalahti sai Parhaan Elokuvan Jussi-palkinnon tuottamastaan Sairaan kaunis maailma -elokuvasta (ohjaus Jarmo Lampela). Samana vuonna hänet valittiin vuoden elokuvatuottajaksi. 
Ritalahden tuottama elokuva Pahanhautoja sai maailman ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 2022. Elokuva on myyty ympäri maailman.