tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valdemar Langlet

Valdemar Georg Langlet (17. joulukuuta 1872 Lerbo – 16. lokakuuta 1960 Tukholma) oli ruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi toisen maailmansodan aikana Punaisen Ristin palveluksessa Budapestissa ja auttoi tuhansia juutalaisia pakenemaan holokaustia.
Elämäkerta.
Langlet opiskeli humanistisia aineita Uppsalan yliopistossa. Valmistuttuaan hän pääsi "Stockholms Dagbladiin" toimittajaksi, mitä ennen hän oli jo kirjoittanut opiskelijalehti "Fyrisiin". Vuonna 1909 Langlet nimitettiin "Svenska Dagbladetin" politiikan toimituksen päälliköksi. Konservatiivisissa pääkirjoituksissaan hän muun muassa vaati puolustusmenojen lisäämistä ja vastusti naisten äänioikeutta. Hän kuitenkin kannatti myös sosiaaliturvan parantamista ja kansansivistystyötä. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Langlet siirtyi saksalaismielisempään "Aftonbladetiin". Hän jätti aktiivisen journalismin 1920-luvun alussa, mutta jatkoi satunnaista kirjoittamista eri lehtiin.
Langlet oli jo 1890-luvulla tehnyt pitkiä matkoja Venäjälle, Anatoliaan ja Itä-Eurooppaan. Hän jatkoi matkustelua myöhemminkin ja opiskeli useita kieliä. Langlet oli muun muassa aktiivinen esperanton harrastaja. Hän myös edisti matkailua Ruotsin turistiyhdistyksessä.
Vuonna 1931 Langlet asettui asumaan Unkarin pääkaupunkiin Budapestiin, missä hän opetti ruotsin kieltä yliopistossa sekä työskenteli virkailijana Ruotsin suurlähetystössä. Kun saksalaiset olivat nostaneet fasistisen nuoliristiliikkeen valtaan keväällä 1944, Langlet alkoi järjestellä pakolaisten avustustoimia Punaisen Ristin kanssa. Budapestissä on hänen mukaansa nimetyt koulu ja katu. Myös hänen vaimonsa Nina Langlet, joka auttoi operaatiossa, on saanut nimensä erääseen Tonavan laituriin.
Yksityiselämä.
Langlet oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1899 hän avioitui Turussa suomalaisen Signe Blombergin kanssa, joka kuoli vuonna 1921. Langlet meni uudelleen naimisiin venäläissyntyisen Nina Borovkon kanssa vuonna 1925.
J. C. Ryle

John Charles Ryle (10. toukokuuta 1816 Macclesfield – 10. kesäkuuta 1900 Lowestoft), oli englantilainen anglikaaninen piispa ja kirjailija.
Ryle kuului Englannin kirkon evankelikaaliseen suuntaukseen ja vuonna 1880 hänestä tuli ensimmäinen Liverpoolin piispa. Hänen pidempiä teoksiaan ovat "Christian Leaders of the Eighteenth Century" (1869), "Expository Thoughts on the Gospels" (7 osaa, 1856–69), "Principles for Churchmen" (1884). Suurten teosten lisäksi Ryle kirjoitti joukon lyhyitä kirjoituksia, jotka ansaitsivat hänelle tittelin "traktaattikirjoittajien ruhtinas". Hänen toisesta pojastaan Herbert Edward Rylesta (s. 1856) tuli Exeterin piispa vuonna 1901 ja vuonna 1903 Winchesterin piispa.
Väinö Mäkelä (lääkäri)

Väinö Leonard Mäkelä (1. tammikuuta 1887 Lahti – 14. heinäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja virkamies.
Henkilöhistoria.
Mäkelän vanhemmat olivat Kalle ja Vilhelmiina Mäkelä. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1911 oli Thyra Westerholm ja toinen vuodesta 1929 Tony Wegelius. Mäkelä tuli ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910 ja maisteriksi 1911 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1919. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1923. Hän teki myös useita opintomatkoja ulkomaille ja oli tutkijana Kaiser Wilhelm Instituiuutissa Münchenissä 1929–1932. 
Mäkelä oli Pitkäniemen sairaalan alilääkäri 1918–1920, Lapinlahden sairaalan apulaislääkäri 1920–1923, Pitkäniemen sairaalan ylilääkäri 1925–1929 ja lääkintöhallituksen lääkintöneuvos 1937–1941. Hänellä oli myös useita oman alansa asiantuntijatehtäviä ja hän laati alaltaan väitöskirjansa lisäksi julkaisuja.
Soidinsuo (Jyväskylä)

Soidinsuo eli Sintinsuo on suo Jyväskylän Valkeamäen kaupunginosassa. Tyypiltään se on pääosin rämettä, mutta myös lyhytkorsinevaa esiintyy jonkin verran. Suon pinta-ala on noin 28 hehtaaria, josta 17,3 hehtaaria on kaupungin metsäsuunnitelmassa suojelualuetta. Koko alue on kaupungin omistuksessa.
Soidinsuo ei ole säilynyt täysin luonnontilaisena ojitusten vuoksi, mutta siihen kaivetut ojat ovat alkaneet kasvaa umpeen. Lähistöllä on myös suorantainen Mustalampi, johon laskee puro suolta. Suon kunnostamista on harkittu vuonna 2010 laaditun Valkeamäen osayleiskaavaehdotuksen yhteydessä. Sen sijaan aiemmassa vuoden 1998 kaavaluonnoksessa suon paikalle suunniteltiin puiston rakentamista.
Suolta on tavattu useita rämeille tyypillisiä perhoslajeja, kuten rämekylmänperhonen (Suomen vastuulaji), suokeltaperhonen, juolukkasinisiipi, rämehopeatäplä, suohopeatäplä sekä muurainhopeatäplä. Huomattavia suolta tai lähistöltä havaittuja lintuja ovat metsäviklo, teeri, tiltaltti ja mehiläishaukka (viimeksi havaittu vuonna 2005).
Etelä-Savon talous

Etelä-Savon talous on bruttokansantuotteella mitattuna Suomen kolmanneksi pienin talous maakunnittain. Vuonna 2022 Etelä-Karjalassa tuotettu bruttokansantuote oli noin 5,0 miljardia euroa, mikä oli 1,9 prosenttia koko Suomen bruttokansantuotteesta. Asukasta kohden Etelä-Savon bruttokansantuote oli vuonna 2022 noin 37 848 euroa, mikä on maakuntien keskinäisessä vertailussa toiseksi pienin.
Etelä-Savo on Suomen pienin vientimaakunta. Etelä-Savon viennin arvo oli vuonna 2022 yhteensä 515 miljoonaa euroa, mikä oli 0,6 prosenttia koko Suomen viennistä. Yhteensä Etelä-Karjalassa oli 274 ulkomaankauppaa harjoittaneen vientiyritysten toimipaikkaa. Suomalaisten yksityisten yritysten osuus viennistä oli 58,3 prosenttia.
Alueen julkistalouden kuluista Etelä-Savon hyvinvointialueen toimintamenot olivat vuonna 2023 yhteensä noin 900 miljoonaa euroa. Etelä-Savon kuntien toimintamenot olivat vuonna 2023 noin 582 miljoonaa euroa. Kuntien verorahoilla ja valtionosuuksilla rahoitettavaksi jäänyt toimintakate oli 294 miljoonaa euroa.
Yritykset.
Pörssiyhtiöt.
Mäntyharjulla sijaitsee komposiittivalmistaja Exel Composites. Mikkelissä toimi aurinkosähköteollisuusyritys Valoe Oyj konkurssiinsa 2025 asti
Kainuun talous

Kainuun talous on bruttokansantuotteella mitattuna Suomen toiseksi pienin talous maakunnittain. Vuonna 2022 Kainuussa tuotettu bruttokansantuote oli noin 3,0 miljardia euroa, mikä oli 1,1 prosenttia koko Suomen bruttokansantuotteesta. Asukasta kohden Kainuun bruttokansantuote oli vuonna 2022 noin 42 126 euroa, mikä on maakuntien keskinäisessä vertailussa 10. eniten.
Kainuu on Suomen toiseksi pienin vientimaakunta. Kainuun viennin arvo oli vuonna 2022 yhteensä 817 miljoonaa euroa, mikä oli 1,0 prosenttia koko Suomen viennistä. Yhteensä Kainuussa oli 112 ulkomaankauppaa harjoittaneen vientiyritysten toimipaikkaa. Suomalaisten yksityisten yritysten osuus viennistä oli 14,7 prosenttia.
Alueen julkistalouden kuluista Kainuun hyvinvointialueen toimintamenot olivat vuonna 2023 yhteensä noin 400 miljoonaa euroa. Kainuun kuntien toimintamenot olivat vuonna 2023 noin 442 miljoonaa euroa. Kuntien verorahoilla ja valtionosuuksilla rahoitettavaksi jäänyt toimintakate oli 180 miljoonaa euroa.
Keski-Pohjanmaan talous

Kainuun talous on bruttokansantuotteella mitattuna Suomen pienin talous maakunnittain. Vuonna 2022 Keski-Pohjanmaalla tuotettu bruttokansantuote oli noin 2,7 miljardia euroa, mikä oli 1,0 prosenttia koko Suomen bruttokansantuotteesta. Asukasta kohden Keski-Pohjanmaan bruttokansantuote oli vuonna 2022 noin 40 369 euroa, mikä on maakuntien keskinäisessä vertailussa 13. eniten.
Keski-Pohjanmaa on Suomen 10. suurin vientimaakunta. Keski-Pohjanmaan viennin arvo oli vuonna 2022 yhteensä 2,9 miljardia euroa, mikä oli 3,5 prosenttia koko Suomen viennistä. Yhteensä Keski-Pohjanmaalla oli 220 ulkomaankauppaa harjoittaneen vientiyritysten toimipaikkaa. Suomalaisten yksityisten yritysten osuus viennistä oli 5,0 prosenttia.
Alueen julkistalouden kuluista Keski-Pohjanmaan hyvinvointialueen toimintamenot olivat vuonna 2023 yhteensä noin 400 miljoonaa euroa. Keski-Pohjanmaan kuntien toimintamenot olivat vuonna 2023 noin 419 miljoonaa euroa. Kuntien verorahoilla ja valtionosuuksilla rahoitettavaksi jäänyt toimintakate oli 142 miljoonaa euroa.
Bar Suxes

Bar Suxes on vuonna 2004 avattu Turussa sijaitseva homobaari. Ravintolassa järjestetään sunnuntaisin ja torstaisin karaoke-iltoja ja perjantaina ja lauantaina tanssilattia on käytössä.
Bar Suxes on yksi Turun vanhimpia samassa omistuksessa olevia samalla paikalla toimivia baareja. Ravintolan omistavat Ilari Makkonen ja Arto Juntunen.
Elmer Koskinen

Elmer Pellervo Koskinen (8. huhtikuuta 1923 Vilppula – 9. lokakuuta 2013 Vilppula) oli konesuunnitteluun erikoistunut teknikko sekä purjelennon kouluttaja. Vanhemmat olivat Herman Koskinen (1898-1982) ja Amanda o.s. Lahti (1896-1977). Elmer Koskinen syntyi Vilppulan Kolhossa, jossa Herman oli patruuna Matthias Bonnin palveluksessa sekalaisissa töissä. Vuonna 1931 perhe muutti Mänttään, siellä Elmer vietti nuoruutensa. Herman toimi tehtailija Gösta Serlachiuksen autonkuljettajana. Talvisodassa ja jatkosodan alussa Elmer oli vapaaehtoisena vartiointitehtävissä. Vuonna 1942 hän astui asepalvelukseen, suoritti lentokonemekaanikkokurssin Utissa ja toimi sodan loppuun saakka mekaanikkona Utissa ja Nummelassa, huolsi mm. isojen pommikoneiden moottoreita. Hänet ylennettiin kersantiksi vuonna 1944. 
Työura.
Sodan jälkeen Elmer Koskinen valmistui Vaasassa teknikoksi ja työskenteli Strömbergin konepajalla. Vuonna 1952 hän muutti perheineen Kolhoon, jossa asui loppuelämänsä. Hän toimi Serlachiuksen Kolhon tehtaan konepajalla enimmäkseen suunnittelijana ja vuonna 1970 eteni työnjohtajaksi, hoiti vastuullista tehtävää eläkkeellesiirtymiseensä saakka.
Lentotoiminta.
Jo nuorena Koskinen sai kipinän lentämiseen. Vuonna 1947 oli perustettu Kolhon Ilmailukerho ry, joka muuttui vuonna 1971 Keurusselän Ilmailijat ry:ksi. Heti Kolhoon muutettuaan Koskinen lähti mukaan toimintaan ja suoritti A- ja B- lentotutkinnon sekä Jämillä 1954 C-tutkinnon. Purjelennosta tuli hänen erikoisalansa, ja hänestä kehittyi yksi alan eturivin asiantuntijoita. Lentäjätovereittensa kanssa hän rakensi useita purjekoneita. Hän sai purjelennon opettajan lupakirjan vuonna 1957. 1960-luvun alussa purjelentotoiminta siirtyi Halliin. Koskinen piti lukuisia lentokursseja Hallissa, Jämillä ja Räyskälässä, koulutti suuren määrän purje-, moottoripurjehtija- ja moottorilentäjiä. Hän toimi Keurusselän Ilmailijat ry:n puheenjohtajana ja koulutuspäällikkönä ja Tampereen Ilmailuyhdistys ry:n ultrakevyt-lennonopettajana ja valtuutettuna tarkastuslentäjänä
Yksityiselämä.
Koskinen avioitui vuonna 1946 Irma o.s. Kalliomäen (1919-2008) kanssa, avioliitto kesti Irman kuolemaan saakka. Heille syntyivät lapset Marjatta 1946 (myöh. Kärki) ja Pirjo 1949.
Kunnianosoitukset.
1956 Ilmavoimien muistoristi soljella
1973 Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I luokan mitali
1976 Suomen Ilmavoimien lentokonemekaanikon rintamerkki
1983 Kolhon Tekniset ry:n kunniapuheenjohtaja
1985 Vuoden purjelennon opettaja
1991 Hallin Lentokerhon I kunniajäsen
1999 Sotainvalidien Veljesliiton kultainen ansiomerkki
2003 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitali kullatuin ristein
Prinsessakakku

Prinsessakakku () on ruotsalainen leivos, joka on valmistettu kakkupohjasta, vaniljakreemistä ja vadelmahillosta. Kakun päällä on usein vaaleanvihreä marsipaanikuorrute. Alkuperäisen reseptin kehitti Jenny Åkerström vuonna 1948 östermalmilaisessa talouskoulussa. Leivoksen nimi oli alun perin "grön tårta" (vihreä kakku). Talouskoulun oppilaiden joukossa olivat prinsessat Margaretha, Märtha ja Astrid. Prinsessat tykkäsivät leivoksesta ja leivos nimettiin heidän mukaan.
Lassilanjoki

Lassilanjoki on Satakunnassa virtaava joki. Se saa alkunsa nykyisin Poriin kuuluvan Lavian Karhijärvestä. Joki virtaa Lavian Myöntäjän kylän ja myös nykyisin Poriin kuuluvassa Noormarkussa Lassilan kylän läpi, jonka mukaan joki on saanut nimensä. Lassilanjoki laskee Porin ja Pomarkun alueilla sijaitsevaan Inhottujärveen. 
Joen pituus on 11 kilometriä ja kokonaispudotus yhdeksän metriä.
Joki kulkee pääasiassa peltoviljelyksien ja metsäisten alueiden läpi. Karhijärven vedenpintaa säännöstellään säännöstelypadolla, mikä vaikuttaa myös Lassilanjokeen. Joen virtaama on keskimäärin 4,8 m³/s, mutta kuivina aikoina se on vähävetinen. Lassilanjoen suisto on tukkeutunut vesikasvuston vuoksi, ja veden laatu vaihtelee: yläosassa se on välttävä, alaosassa tyydyttävä.
Alueella elävät saukko ja euroopanmajava. Lassilanjoen koskipaikat on kartoitettu ja kalataloudellisten kunnostusten laajentamista toivotaan. Ongelmana ovat virtaamavaihtelut, jotka rajoittavat virkistyskäyttöä kuivina kausina ja aiheuttavat tulvia. Lassilan kyläyhdistys on luonut uimapaikan Lassilankosken suvantoon.
Volkswagen ID.7

Volkswagen ID.7 on Volkswagenin valmistama sähköautomalli, joka esiteltiin vuonna 2023. ID.7 perustuu MEB-perusrakenteeseen.
Aluksi ID.7 oli saatavilla vain takavetoisena, mutta vuonna 2024 esiteltiin nelivetoinen GTX-versio. Vuonna 2024 esiteltiin myös farmarikorinen ID.7 Tourer.
Vuoden 2023 Euro NCAP -kolaritestistä ID.7 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Arvi Riivari

Arvi Erkinpoika Riivari (11. lokakuuta 1904 Vehkalahti – 12. maaliskuuta 1980 Vehkalahti) oli suomalainen kilpahiihtäjä, jonka parhaat vuodet olivat 1930-luvulla. Hänen menestyksensä tuli pääosin 50 km:n hiihdossa, josta parhaimpana saavutuksena oli matkan Suomen mestaruus vuonna 1935. Seuratasolla Riivari edusti vehkalahtelaisia Veikkoja ja Metsäkylän Kurssia sekä kotkalaista Hallan Visaa. 
Arvi Riivari nousi kansalliseen kärkiryhmään vuonna 1932 sijoittuessaan 50 km:n SM-kisoissa neljänneksi. Hän uusi saman sijoituksen kahta vuotta myöhemmin ja valittiin Sollefteån MM-kisoihin Suomen edustajaksi. Siellä hän oli 18 km:llä 10. toisen vehkalahtelaisen Sulo Nurmelan ottaessa voiton ja 50 km:llä 23. Hän sijoittui Salpausselän 50 km:llä neljänneksi. Hän oli mukana myös Holmenkollenilla, mutta kaatuminen 50 km:n alkuvaiheessa pilasi hänen kisansa. Kaudesta 1935 tuli Riivarille menestyksekkäin; hän otti Suomen mestaruuden 50 km:llä ja oli Salpausselällä 4. Tällä perusteella hän nousi olympiaehdokkaaksi vuoden 1936 olympialaisiin. Tätä varten hänet kutsuttiin Sallassa järjestetylle olympiavalmennettavien leirille syystalvena 1935. Tammikuun 1936 olympiakarsinnat Sotkamossa menivät Riivarille kuitenkin heikosti eli 15. 15 km:llä ja keskeyttäminen 50 km:llä. Olympialaisten aikaan järjestetyissä SM-kisoissa hän oli 50 km:llä 3. ja myöhemmin keväällä Holmenkollenin 50 km:llä 8. ja Salpausselän 50 km:llä 4. Vuoden 1937 tulokset alkoivat heiketä. Ainoa merkittävä saavutus oli Suojeluskuntalaisten mestaruuskisojen 20 km:n kakkossija. Lisäksi SM-kisoissa 50 km:llä hän oli 6. ja Ruotsissa Bodenin kisoissa 50 km:llä 3.
Riivari jatkoi vuoden 1937 jälkeen uraansa, mutta tulokset eivät olleet enää entisenlaisia. Hän oli mukana vielä Lahden vuoden 1938 MM-kisoissa sijoittuen 50 km:llä 36:nneksi Kalle Jalkasen ottaessa maailmanmestaruuden.
Insatiable

Insatiable on yhdysvaltalainen musta komedia draamatelevisiosarja, jonka on luonut Lauren Gussis. Pääosissa ovat Dallas Roberts ja Debby Ryan. Se perustuu Jeff Chun artikkeliin "The Pageant King of Alabama", joka julkaistiin heinäkuussa 2014 The New York Times Magazinessa. Ensimmäinen kausi sai ensi-iltansa Netflixissä 10. elokuuta 2018. Syyskuussa 2018 sarja uusittiin toiselle kaudelle, joka sai ensi-iltansa 11. lokakuuta 2019. Netflix peruutti sarjan 17. helmikuuta 2020 kahden kauden jälkeen.
Hugo Komaro

Hugo Komaro on suomalainen lapsinäyttelijä, joka on näytellyt televisiosarjoissa "Erityiset" (2021–2024) ja "Munkkivuori" (2022) sekä elokuvissa "Heinähattu, Vilttitossu ja ärhäkkä koululainen" (2020), "Buster" (Tanska 2022), "Räkä ja Roiskis" (toinen päärooli, 2024) ja "Jälkeemme vedenpaisumus" (2024). 
Loppukesällä 2024 Komaro oli mukana "Munkkivuori"-sarjan toisen tuotantokauden kuvauksissa, ja jaksot on määrä julkaista vuonna 2025. Dingo-yhtyeestä kertovassa elokuvassa "Levoton Tuhkimo" (2024) Komaro näyttelee nuorta Neumannia.
Sanoma-yhtiön lehtiin kirjoittava elokuva-arvostelija Tero Kartastenpää kutsui Komaroa elokuvan "Jälkeemme vedenpaisumus" arviossaan Suomen parhaaksi lapsinäyttelijäksi.
Komaron äiti on dokumentaristi Sanna Silvennoinen, joka kuvasi poikaansa ja kymmenisen vuotta vanhempaa Arsi Lukyanovia vuosittain 12 vuoden ajan eräänlaiseen seurantadokumenttiinsa, lyhytelokuvaan nimeltä "Lähde".
Istana Darul Hana

Istana Darul Hana on kuninkaallinen palatsi Brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanissa. 1950-luvulla rakennettu palatsi oli aikanaan hallitsijaperheen asunto, mutta nykyisin perhe asuu vuonna 1987 valmistuneessa Istana Nurul Imanin palatsissa. 
Kohde.
Istana Darul Hana sijaitsee brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanissa. Istana Darul Hana on yksi monista maan kuninkaallisista rakennuksista.
Historia.
Brunein sulttaanit rakennuttivat palatsinsa alkujaan Kampong Ayeriin, mutta vuonna 1922 palatseja alettiin rakentaa sen ulkopuolelle. Nykyisen palatsin paikalla sijaitsi aikaisemmin Istana Mahkota-niminen palatsi, joka toimi sulttaani Ahmad Tajuddinin (h. 1924–1950) perheen asuntona.
Istana Darul Hana rakennettiin vanhan palatsin tilalle Brunein sulttaani Omar Ali Saifuddien III:n valtakaudella 1950-luvun puolivälillä. Sen valmistuttua halltisijaperhe muutti uuteen palatsiin aikaisemmasta asuinpalatsistaan Istana Darussalamista. Vuonna 1984 valmistui jälleen uusi palatsi Istana Nurul Iman, jonne sulttaani Hassanal Bolkiah muutti perheineen hieman sen valmistumisen jälkeen. Hallitsijaperheen muuton jälkeen Istana Darul Hanan palatsiin muutti hallitisijan nuorempi veli Sufri Bolkiah, joka järjesti palatsissa esimerkiksi häänsä vuonna 1987.
Fagerås

Fagerås on taajama Kilin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 449 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Högboda

Högboda on taajama Kilin kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 277 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Rimforsa

Rimforsa on taajama Kindan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 291 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Horn (Kinda)

Horn on taajama Kindan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 454 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ljungbyhed

Ljungbyhed on taajama Klippanin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 2 167 asukasta.
Stidsvig

Stidsvig on asuinalue Klippanin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Östra Ljungbyn kanssa.
Emma-gaala 2025

Vuoden 2025 Emma-gaala järjestettiin Espoo Metro Areenalla 8. maaliskuuta 2025. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2024 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 12. joulukuuta 2024. Eniten ehdokkuuksia keräsi Mirella, joka oli ehdolla kuudessa eri kategoriassa. Hänen lisäksi muita suuren määrän ehdokkuuksia keränneitä olivat Averagekidluke, Ege Zulu ja Pehmoaino (5) sekä Antti Autio, Kuumaa, Olga ja Turisti (4). Palkintoja jaettiin kaikkiaan yli 20 ehdokassarjassa, joista Vuoden kotimainen artisti/yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä. Eniten palkintoja gaalassa voitti Mirella, joka sai 6 patsasta.
Gaalassa esiintyivät Benjamin x Bess, Ege Zulu, Haloo Helsinki!, Mokoma, Pehmoaino, Rodeo ja Turisti, joiden lisäksi tulokaspotpurin esittivät Vuoden tulokas -kategorian ehdokkaat.
Alsike

Alsike on taajama Knivstan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 5 339 asukasta.
Alsiken mukaan on nimetty apilalaji.
Edeby

Edeby on taajama Knivstan kunnassa Uppsalan läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 256 asukasta.
Bollstabruk

Bollstabruk on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 659 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Mats Jonsson (sarjakuvantekijä)

Mats Jonsson (s. 12. helmikuuta 1973) on ruotsalainen sarjakuvantekijä. Hänen sarjakuvansa ovat omaelämäkerrallisia. Jonssonin esikoisalbumi "Unga norrlänningar" ilmestyi vuonna 1998. Siinä hän kuvasi omaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan. Suurta suosiota sai vuoden 2017 "Nya Norrland", joka sijoittui Bollstabrukiin, mistä hän on kotoisin.
Mats Jonsson

Mats Jonsson voi tarkoittaa seuraavia ruotsalaisia henkilöitä:
Istana Nurul Iman

 Istana Nurul Iman on kuninkaallinen palatsi Brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanissa. Palatsi on valmistunut vuonna 1984 ja se on Brunein sulttaani Hassanal Bolkiahin virallinen asunto. Palatsi on myös Guinness World Recordsin mukaan maailman suurin asuttu palatsi. Pinta-alaa sillä on 200 000 m² ja se käsittää 1 788 huonetta. 
Kohde.
Istana Nurul Iman sijaitsee Brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanissa noin 3 kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen. Se on rakennettu keinotekoiselle kukkulalle, jolta avautuu näkymä Kampong Ayerin alueelle. Palatsi on Brunein sulttaani Hassanal Bolkiahin virallinen asunto. Guinness World Records on luetellut sen maailman suurimpana asuttuna palatsina. Palatsilla on pinta-alaa 200 000 m² ja se käsittää 1 788 huonetta. Niiden joukossa on 257 kylpyhuonetta ja 5 000 vieraan juhlasali. Palatsi käsittää myös oman moskeijansa, autotallit 110 autolle, ilmastoidun tallin poolohevosille ja viisi uima-allasta.
Palatsi on auki yleisölle ramadanin eli islamilaisen paastokuukauden päättävien kolme päivää kestävien Hari Raya Aidil Fitri-juhlallisuuksien aikana.
Historia.
Ennen Istana Nurul Imanin valmistumsita Brunein sulttaanin asuntona toimi Istana Darul Hanan palatsi. Istana Nurul Imanin suunnitteli filippiiniläinen arkkitehti Leonardo Locsin ja sen sisätiloja brittiläinen Khuan Chew. Rakennustyöt suoritti Ayala Corporation. Rakennusmateriaalia tuotiin 31 eri maasta. Puuta tuotiin Brasiliasta ja Filippiineiltä ja marmoria Italiasta. Hintaa rakennushankkeelle kertyi 1,4 miljardia dollaria. Palatsin rakennustyöt päättyivät helmikuussa 1984 valmiina itsenäistyyspäivän menoihin. Valmistuttuaan palatsi sai maailman suurimman palatsin aseman aikaisemmalta Apostoliselta palatsilta Vatikaanissa ja hallitsijaperhe muutti palatsiin hieman sen valmistumisen jälkeen.
Istria (täsmennyssivu)

Istria (, ) tai Histria (lat.) voi viitata seuraaviin:
Istrianon limen

Istrianon limen (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Skyytiassa nykyisen Ukrainan alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Odessan kaupunkia.
Istrianon limen sijaitsi Pontoksen eli Mustanmeren luoteisrannalla. Kaupunki, suomeksi ”Istroslaisten satama”, oli nimensä mukaisesti perustettu kreikkalaisena siirtokuntana samalla rannikolla etelämpänä sijainneesta Istroksesta käsin. Antiikin lähteistä kaupungin mainitsevat Arrianos teoksessaan "Mustanmeren periplus" sekä anonyymi "Mustanmeren periplus".
Istrianon limenin lähellä sijaitsi toinen satama, Isiakon limen.
Khersonesos (Pontos)

Khersonesos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Pontisessa Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi Pontoksen eli Mustanmeren länsirannalla etelään Apolloniasta.
Khersonesos sijoitetaan yleensä Ropotamo-joen suuhun, jossa on ollut ainakin roomalaisaikainen linnoitus ja bysanttilaisaikainen asutus, joka on osittain uponnut mereen. Paikka on noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen nykyisestä Primorskon kaupungista. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartasto sijoittaa Khersonesoksen kuitenkin nykyiselle Maslen nosin niemelle noin seitsemän kilometriä Primorskosta pohjoiskoilliseen. Siellä on ollut myös roomalaisaikainen linnoitus ja laivastoasema.
Mesembria

Mesembria (, myös , ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Orgame

Orgame (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pontisessa Traakiassa nykyisen Romanian alueella. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Jurilovcan ja Sălcioaran kyliä.
Maantiede.
Orgamen kaupunki sijaitsi Pontisessa eli Mustanmeren puoleisessa Traakiassa lähellä Istros (nyk. Tonava) -joen suuta, pohjoiseen Istroksen kaupungista. Kaupunki oli rakennettu nykyiselle Doloșmanin niemelle (Capul Doloșman) noin 5,6 kilometriä itään nykyisestä Jurilovcan kylästä.
Orgamen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Samalla rannikolla Orgamesta pohjoiseen sijaitsivat muun muassa Tyras ja Nikonion, ja etelään Istroksen lisäksi Tomis, Kallatis, Dionysopolis ja Odessos.
Historia.
Orgame oli kreikkalainen siirtokunta, joka perustettiin joko suoraan Miletoksesta käsin tai Istroksen kautta. Arkeologisten löydösten perusteella perustaminen ajoitetaan arkaaiselle kaudelle 600-luvulle eaa. Orgame on ensimmäinen kreikkalainen siirtokunta nykyisen Dobrudzhan alueella, joka esiintyy jossakin antiikin ajan lähteessä; sen mainitsee Hekataios Miletoslainen jo 500-luvulla eaa.
Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen ja klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Mikään tuon ajan lähde ei mainitse sitä poliksena. Luettelointi perustuu lähinnä siihen, että kaupungin on tulkittu kuuluneen 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Tulkinta perustuu kuitenkin epäselvään kohtaan liiton verotusluetteloa vuodelta 425/424 eaa. sisältävässä piirtokirjoituksessa. Orgame on saattanut olla läheisen Istroksen alaisuudessa.
Kaupunki oli olemassa ainakin 500-luvulle jaa. saakka. Paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1970-luvulta lähtien.
Rakennukset ja löydökset.
Orgamen kaupungilla oli linnoitettu akropolis, ja myös muu kaupunki oli ympäröity omilla muureillaan, jotka ajoitetaan noin 300-luvulle eaa. Suuri osa varhaisemman kaupungin jäänteistä on tuhoutunut myöhemmän roomalaisen kauden linnoitustöissä. Tuon ajan kaupunginmuuria rakennettiin ja uusittiin 300–500-luvuilla jaa. Muurit suojasivat kaupunkia vahvimmin sen länsi- ja eteläsivulla, ja ne oli vahvistettu tornein. Muurien pääportti oli länsisivulla.
Kaupungin löydöksiin lukeutuu myös muun muassa hautoja 600–300-luvuilta eaa., kolmen 500-luvulle jaa. ajoittuvan basilikakirkon rauniot sekä praetoriumiksi kutsuttu rakennus.
Groton (kaupunki Connecticutissa)

Groton on kaupunki Connecticutin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 väestönlaskennassa 9 387. Kaupunki sijaitsee New Londonin piirikunnassa.
Kunta perustettiin vuonna 1903 borough’na, ja kaupunki siitä tuli vuonna 1964. Groton on ainoa Connecticutin kaupunki, joka ei ole yhdistänyt hallintoaan emokuntansa kanssa, ja se on täten alisteinen Grotonin kunnalle ("Town of Groton"), jossa se sijaitsee. Connecticutissa "town" on kunnallishallinnon perusyksikkö.
Väestö.
Vuonna 2020 Grotonin 9 387 asukkaasta valkoisia oli 61,1 %, mustia 9,6 %, aasialaisia 6,4 %, alkuperäisasukkaita 0,9 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,3  %. Asukkaista 9,1 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 12,7 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 19,3 % oli hispaanoja tai latinoita mistä tahansa rodusta. 10,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 10,2 % asukkaista on syntynyt ulkomailla.
Rumat ihmiset

Rumat ihmiset on Heikki Silvennoisen ja viihderyhmä Kummelin vuonna 1994 levyttämä kappale. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Kummeli-ryhmän Timo Kahilainen, joka alun perin oli tehnyt kappaleen Torpedot-yhtyeelle. Kappale julkaistiin saman ryhmän vuonna 1994 ilmestyneellä studioalbumilla "Artisti maksaa". 
Tuomas Marjamäki on maininnut kappaleen muistuttavan tyyliltään Randy Newmanin tekemää kappaletta ”Short People”. Hän kuvaa sitä klassikoksi, jota baarimikot soittavat ravintoloissa usein valomerkin aikaan. 
"Rumista ihmisistä" tehtiin levytysvuonna myös musiikkivideo, joka esitettiin sketsisarja "Kummelin" neljännen tuotantokauden viimeisessä jaksossa. Se kuvattiin Tampereen Raatihuoneella, jossa viihderyhmä Kummelin jäsenet esiintyivät puvut yllään. Ohjaaja Matti Grönbergin kertoman mukaan videota tehdessä ryhmä ajatteli, että Kummeli-sarjaa ei enää jatketa, mutta kuitenkin toisin kävi.
Ylioppilaskunnan Laulajat levyttivät vuonna 2014 kappaleesta coverversion albumilleen "Kotipoltto".
Ain al-Hilwehin pakolaisleiri

Ain al-Hilwehin pakolaisleiri on palestiinalaispakolaisten leiri Etelä-Libanonissa Sidonin kaupungin eteläpuolella. Leiri on maan palestiinalaisleireistä suurin. Vuonna 2023 leirissä asui 64 143 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Maantiede.
Ain al-Hilwehin pakolaisleiri sijaitsee Etelä-Libanonissa noin 3 kilometriä Sidonin kaupungista etelään. Pinta-alaa leirillä on 0,321 km². Nykyisin se on Libanonin suurin palestiinalaispakolaisten leiri. Leiriä ympäröi muuri ja Libanonin asevoimat valvovat sinne kulkua.
Historia.
Ain al-Hilwehin pakolaisleiri perustettiin vuonna 1948 Libanoniin saapuneille palestiinalaispakolaisille. Pakolaiset olivat lähtöisin Palestiinan rannikkoalueen kaupungeista.
Libanonin sisällissodan aikana leiriin saapui huomattava määrä uusia pakolaisia maan muilta palestiinalaisten pakolaisleireiltä etenkin Tripolin alueelta. Tripolista saapui pakolaisia myös vuonna 2007 puhjenneiden Nahr el-Baredin pakolaisleirin väkivaltaisuuksien johdosta. Syyrian sisällissota toi puolestaan leiriin pakolaisia Syyrian palestiinalaispakolaisten leireiltä. 
Israel teki iskuja leiriin sen sotiessa Hizbollahia vastaan vuonna 2024.
Väestö.
Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan pakolaisleirissä asui joulukuussa 2023 yhteensä 64 143 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Vuonna 2017 pakolaisleireissä tehdyn väestönlaskennan mukaan leirin asukasluku oli 21 209. Palestiinalaispakolaisten lisäksi leirissä asuu pakolaisia Syyriasta.
Verso (täsmennyssivu)

Verso voi tarkoittaa seuraavia:
Ulotarontti

Ulotarontti (INN; kehityskoodit SEP-363856, SEP-856) on psykoosilääke, joka on kliinisissä tutkimuksissa skitsofrenian ja Parkinsonin taudin psykoosin hoitoon. Lääke löydettiin yhteistyössä PsychoGenics Inc:n ja Sunovion Pharmaceuticalsin (joka myöhemmin sulautettiin Sumitomo Pharmaan) käyttäen PsychoGenicsin käyttäytymis-tekoälypohjaista fenotyyppisten lääkkeiden löytämisalustaa SmartCubea.
Ulotarontti on vaiheen III kliinisessä tutkimuksessa skitsofrenian, vaiheen II/III kliinisessä tutkimuksessa yleistyneen ahdistuneisuushäiriön ja vakavan masennuksen hoidossa, ja tutkimus on lopetetettu narkolepsian ja psykoottisten häiriöiden hoidossa.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että ulotarontti alentaa PANSS-kokonaispistemäärää enemmän lähtötilanteesta kuin lumelääke. Ulotaronttihoito lumelääkkeeseen verrattuna liittyi myös unen laadun paranemiseen. Ulotarontti sai Breakthrough Therapy -nimityksen johtuen sen parantuneesta tehosta ja huomattavasti vähäisemmistä sivuvaikutuksista nykyisiin hoitoihin verrattuna.
Farmakologia.
Farmakodynamiikka.
Ulotarontin vaikutusmekanismi skitsofrenian hoidossa on epäselvä. Sen uskotaan kuitenkin olevan TAAR1 ja serotoniini 5-HT1A-reseptorin agonisti Tämä vaikutusmekanismi on ainutlaatuinen saatavilla olevien psykoosilääkkeiden joukossa, jotka yleensä vaikuttavat dopamiinireseptoreihin (erityisesti dopamiini D2 -reseptoreihin).
Ulotarontti on ihmisen TAAR1 täysi agonisti, jonka EC50-arvo on 140 nM ja Emax-arvo 101,3 %. Se on myös serotoniini 5-HT1A-reseptorin osittainen agonisti (EC50 = 2 300 nM; Emax = 74,7 %) ja serotoniini 5-HT1D-reseptorin osittainen agonisti (EC50 262 nM; Emax = 57,1%). Sen aktiivisuus useissa muissa kohteissa, kuten useissa muissa serotoniinireseptoreissa sekä adrenergisissä ja dopamiinireseptoreissa, on huomattavasti vähäisempi.
Farmakokinetiikka.
Ulotarontin tarkkaa farmakokinetiikkaa ei ole raportoitu, vaikka kehittäjä on ehdottanut, että farmakokineettiset tiedot tukevat kerran vuorokaudessa annettavaa annostusta.
Peilisilmä

 
Peilisilmä ("Dolichopteryx longipes") on kiikarikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö.
Peilisilmä voi kasvaa suurimmillaan noin 18 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on keihäsmäinen, pitkä, hoikka ja pitkäkuonoinen. Selkä-, vatsa- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa ja vatsaevät ovat pitkät. Kalan silmän rakenne on kaksiosainen ja poikkeuksellinen. Putkimaisen ylöspäinosoittavan osan lisäksi silmässä on heijastava alaspäinosoittava osa. Näin kala saa havaintoja ympäristöstään ja esimerkiksi saaliseläimistään sekä ylhäältä että alhaalta. Peilisilmän ruumis on lähes kokonaan läpikuultava.
Levinneisyys ja elintavat.
Peilisilmää tavataan Atlantilla Islannin eteläpuolelta Reykjanesin selänteeltä Marokkon ja Azoreille ja havaintoja on myös Etelä-Afrikan rannikolta. Lajia tavataan myös Karibianmereltä. Tyynellämerellä lajia on tavattu Kaliforniasta Chileen ja Etelä-Kiinan mereltä. Kala liikkuu tavanomaisesti 300–2 000 metrin syvyydessä. Peilisilmän ravintoa ovat pienet äyriäiset.
Niilo Mäkipaja

Niilo Albanus Mäkipaja, vuoteen 1946 Mäkinen (14. elokuuta 1893 Jyväskylä – 14. syyskuuta 1953 Jyväskylä) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria.
Mäkipajan vanhemmat olivat seppämestari Albanus Mäkinen ja Ida Maria Pöyhönen ja puoliso vuodesta 1922 Viivi Viktoria Siikanen. Mäkipaja tuli ylioppilaaksi 1913 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1918 ja lisensiaatiksi 1924. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1933. Mäkipaja oli Parkanon kunnanlääkäri 1922–1926, Takaharjun parantolan alilääkäri 1926–1927 ja ylilääkäri 1927–1930 ja Keski-Suomen parantolan ylilääkäri 1930–1953. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Professorin arvonimen hän sai 1951.
Hyundai Ioniq 6

Hyundai Ioniq 6 on Hyundain vuodesta 2022 lähtien valmistama sähköautomalli. Se perustuu E-GMP-perusrakenteelle, ja siitä on taka- ja nelivetoiset versiot. Ioniq 6 on korimalliltaan sedan.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä Ioniq 6 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Hyundai Ioniq 6 valittiin World Car Awardsissa vuoden autoksi maailmassa 2023. Se sai myös World Car Design of the Year- ja World Electric Vehicle of the Year -palkinnot.
Omar Ali Saifuddienin moskeija

Omar Ali Saifuddienin moskeija on Brunein pääkaupungissa Bandar Seri Begawanissa sijaitseva moskeija. Vuonna 1958 valmistunut moskeija on nimetty sulttaani Omar Ali Saifuddien III:n mukaan.
Rakennus.
Omar Ali Saifuddienin moskeija sijaitsee Brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanin keskustassa lähellä Kampong Ayerin kaupunginosaa. Moskeijan 52 metriä korkea minareetti on kaupungin keskustan korkein rakennus. Moskeijan vieressä on keinotekoinen laguuni, jolle on rakennettu perinteisiin 1500-luvun aluksiin perustuva kuninkaallisen aluksen eli "mahligain" jäljennös.
Moskeijan takana sijaitsevat Taman Mahkota Julbi Emasin puisto ja Kedayanjoen ylittävä kävelysilta.
Historia.
Ennen Omar Ali Saifuddienin moskeijan valmistumista Brunein kaupungissa eli nykyisessä Bandar Seri Begawanissa oli ollut Marbut Pak Tunggal -niminen moskeija, joka oli kuitenkin tuhoutunut toisen maailmansodan aikaisen japanilaismiehityksen aikana. Sodan jälkeen paikalla oli vain pieni Kajangin moskeija. Ajatus uuden kansallisen moskeijan rakennuttamisesta syntyi vuonna 1949. Hanke eteni, kun sulttaani Omar Ali Saifuddien III nousi valtaan kesäkuussa 1950. Sulttaania on joskus kutsuttu ”modernin Brunein arkkitehdiksi”. Sulttaani teki itse joitakin alustavia ideointeja, joita piirsi ylös hänelle työskennellyt piirtäjä Awang Besar Sagap. Helmikuussa 1954 moskeijalle oli varattu tontti ja sitä suunnitteli arkkitehtitoimisto Booty and Edward Chartered Architects ja italialainen arkkitehti Cavalieri Nolli. Innoitusta moskeija sai Intian Suurmogulien valtakunnan arkkitehtuurista ja paikallisesta bruneilaisesta arkkitehtuurista. Rakennustöihin meni muutamia vuosia ja moskeija avattiin virallisesti 26. syyskuuta 1958.
Mañğystaun niemimaa

Mañğystaun tai Mañğyşlaqin niemimaa () sijaitsee Kazakstanissa Kaspianmeren koillisrannalla. Se rajoittuu idässä Ustjurtin laakioon ja etelässä Garabogazköliin. Kaspianmeren pinnan laskun seurauksena Ölıqoltyqin ja Qaidaqin lahdet kuivuivat 1930-luvulla, ja niemimaa yhtyi pohjoisessa Kaspian syvänköön.
Niemimaan pituus on kaakkois-luoteissuunnassa 390 kilometriä ja leveys enimmillään 160 kilometriä. Sen osia ovat laaja Bozaşyn niemi luoteessa ja kapea Tüpqarağanin niemi lännessä. Keskiosassa ovat Mañğystauvuoret, joiden korkein kohta on Besşoqy (556 metriä). Suuri osa niemimaasta on Mañğystaun laakiota. Etelässä on Kendırlıqiaisain laakio. Niemimaalla on syvänköjä kuten Qaraqia (132 metriä merenpinnan alapuolella) ja Qarynjaryq (–70 metriä).
Alue on etupäässä aavikkoa, jossa vallitsee kuiva mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa –4:stä 6:een ja heinäkuussa 25–28 astetta. Vuotuinen sademäärä on 100–150 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Pohjavesi on suolaista ja syvällä maan alla. Huomattavia pohjavesivaroja on vain Aqtaun pohjoispuolella.
Alueen ankarasta ilmastosta huolimatta Mañğystaussa kasvaa noin 263 kasvilajia ja elää monipuolinen eläimistö. Lintulajeja on tunnistettu 111, joihin kuuluvat muun muassa flamingot, aavikkohaukat, maakotkat ja huuhkajat. Nisäkkäisiin lukeutuvat esimerkiksi mufloni, gaselli, aavikkoilves, hietakissa sekä niemimaan symboliksi noussut maailman pienin hylje, kaspianhylje. Mañğystau tunnetaan myös parantavista lähteistään.
Niemimaalla on suuret öljy- ja maakaasuvarat, joita on hyödynnetty 1960-luvulta lähtien. Lisäksi on löydetty mangaania, fosforiittia ja kivihiiltä. Seudulla harjoitetaan perinteisesti karjanhoitoa, mutta se on öljy- ja kaasuteollisuuden ansiosta kaupungistunut nopeasti.
Josh McErlean

Josh McErlean (s. 16. heinäkuuta 1999) on irlantilainen ralliautoilija. Hän ajaa rallin MM-sarjassa M-Sportin tallissa kaudella 2025. McErlean on aiemmin ajanut WRC2-sarjassa ja rallin EM-sarjassa. MM-sarjassa hänen kartanlukijanaan toimii Eoin Treacy. Kaudella 2024 McErlean ajoi WRC2-sarjassa Toksportin tallissa kartanlukijanaan James Fulton. Vuonna 2021 McErlean liittyi Hyundai Motorsportin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.
Pehr Lindholm

Pehr "Pelle" Lindholm (16. maaliskuuta 1906 – 1959) oli suomalainen jääpallomaalivahti ja aktiiviuransa jälkeen seuransa HIFK:n puheenjohtaja sekä urheilujärjestöjohtaja.
Lindholm aloitti jääpallouransa 1920-luvulla. Hänestä tuli jo 19-vuotiaana kaudelle 1926 HIFK:n edustusjoukkueen maalivahti. Hän pelasikin sen jälkeen yhtäjaksoisesti jääpallon mestarussarjaa kausina 1930-1937 yhteensä 44 pääsarjaottelua, joista kauden 1930 KIF:n maalivahtina. Hän oli voittamassa kaksi Suomen mestaruutta eli vuosina 1934 ja 1935. Lisäksi hän saavutti neljä SM-hopeaa 1930 KIF:n riveissä sekä 1933, 1936 ja 1937 HIFK:n riveissä. Hän oli maajoukkuemaalivahtina Viro-maaottelussa vuonna 1933.
Aktiiviuransa lopetettuaan Lindholm valittiin HIFK:n puheenjohtajaksi vuonna 1939. Tässä tehtävässä hän toimi sotavuodet aina vuoteen 1948 asti. Lisäksi hän toimi Suomen jääpallomaajoukkueen valmentajana ja johtajana vuosina 1946-1952 sekä valisemisvaliokunnan jäsenenä vuosina 1942-1952. Vuonna 1952 jääpallo oli näytöslajina Oslon talviolympialaisissa. Lindholm toimi olympialaisten jääpallojoukkueen valmentajana Allan Lagerströmin toimiessa joukkueen johtajana.
Hän toimi ruotsinkielisen urheilun keskusjärjestön Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI) puheenjohtajana vuosina 1952-1955.
Nyland (Kramfors)

Nyland on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 800 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Frånö

Frånö on asuinalue Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se muodosti oman taajamansa vuoteen 2015, jolloin se kasvoi yhteen Kramforsin kanssa.
Ullånger

Ullånger on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 745 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Lugnvik

Lugnvik on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 319 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Klockestrand

Klockestrand on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 277 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Nordingrå

Nordingrå on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 284 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Mjällom

Mjällom on taajama Kramforsin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 202 asukasta vuonna 2021.
Tollarp

Tollarp on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 3 385 asukasta.
Tollarpissa on Orklan tehdas, jossa valmistetaan mehuja ja hilloja.
Gellert Tamas

Gellert Tamas (s. 17. helmikuuta 1963) on ruotsalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt muun muassa "Ordfront Magasinissa" ja "Dagens Nyheterissä" sekä TV4:llä ja julkaissut useita kirjoja, jotka käsittelevät muukalaisvihamielisyyttä ja uskonnollista ääriajattelua Ruotsissa. Hänet tunnetaan erityisesti John Ausoniuksesta kertovasta kirjasta "Lasermannen: En berättelse om Sverige" (2002).
Tamas on kotoisin Tollarpista. Hänen vanhempansa muuttivat Ruotsiin Unkarista, ja hän puhuu äidinkielenään unkaria.
Stoke Space

Stoke Space on yhdysvaltalainen avaruustekniikkayhtiö. Se kehittää kokonaan uudelleenkäytettävää Nova kantorakettia. Tavoitteena on 3000 kg kapasiteetti LEO:lle.
Kaksivaiheisen kantoraketin ensimmäinen vaiheen moottorina on seitsemän täyden virtauksen vaiheistetun polton Zenith-rakettimoottoria. Ajoaineena on metaani ja happi. Tavoitteena on 345 Isp ja yli 3110 kN työntövoima.
Toisen vaiheen moottorina on expander-tyyppinen moottori. Ajoaineena on vety ja happi. Tavoitteena on yli 425 Isp ja yli 111 kN työtövoima. Moottori on lämpökilven kanssa yhtenäinen kokonaisuus. Rakettimoottorin suuttimet ovat vaiheen ulkokehällä. Moottorin suuttimet ja lämpökilpi ovat aktiivisesti jäähdytettyjä.
Stoke Spacen pääkonttori ja valmistus sijaitsevat Kentissä. 30 hehtaarin testauslaitos sijaitsee muutaman tunnin ajomatkan päässä lähellä Moses Laken lentokenttää.
Önos

AB Önos on vuonna 1903 Ruotsin Eslövissä perustettu elintarvikeyritys, joka kuuluu nykyisin Orkla-konserniin. Önos valmistaa muun muassa mehuja, hilloja ja säilykkeitä.
Hammar (Kristianstad)

Hammar on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 3 585 asukasta.
Fjälkinge

Fjälkinge on taajama Kristianstadin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli vuoden 2023 lopussa 1 872 asukasta.
Brunein kansainvälinen lentoasema

Brunein kansainvälinen lentoasema () on lentoasema Brunein pääkaupunki Bandar Seri Begawanissa. Nykyinen kansainvälinen lentoasema on valmistunut vuonna 1974. Lentoasema on maan kansallisen lentoyhtiö Royal Brunei Airlinesin keskus ja sen ylläpidosta vastaa maan liikenneministeriön alainen Bruinein siviili-ilmailuhallinto.
Historia.
Bruneissa ei vielä ennen toista maailmansotaa ollut omaa lentokenttäänsä. Ainut lentoreitti kulki Supermarine Sea Otter-amfibeilla Belaitin piirikunnasta Lutongiin Sarawakin puolella. Maailmansodan aikana japanilaiset rakennuttivat pienen kiitotien nykyisen kansainvälisen lentoaseman kohdalle ja sodan jälkeen British Malayan Petroleum Company rakennutti pienen lentoaseman Andukiin lähellä Serian kaupunkia.
Toisen maailmansodan jälkeen Brunein valtio rakennutti uuden lentoaseman vanhan japanilaisen kiitotien paikalle. Tältä "vanhana lentoasemana" myöhemmin tunnetuksi tulleelta paikalta liikennöitiin Brunein kaupungista eli nykyisestä Bandar Seri Begawanista Andukiin vuodesta 1953 ja myöhemmin myös Labuaniin, Lutongiin ja Singaporeen. Ilmailuliikenteen kasvaessa tuli tarve rakentaa entistä suurempi lentoasema, jollainen päätettiin rakentaa vanhan paikalle. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1970 ja ne valmistuivat liikennöinnin alkaessa vuonna 1974. Saman vuonna perustettiin Brunein kansallinen lentoyhtiö Royal Brunei Airlines. Nykyisin lentoasema on kansallisen lentoyhtiön keskus.
Tomi (täsmennyssivu)

Tomi voi viitata seuraaviin:
Elias Schneider

Elias Schneider (s. 8. heinäkuuta 2007 Rosenheim, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä ja hän laukoo vasemmalta. Schneider edustaa DEL-liigassa pelaavaa Eisbären Berliniä.
Schneiderin kasvattajaseura on SB Rosenheim. Schneider on pelannut neljä DEL-liigan ottelua ilman tehopisteitä. Schneider on edustanut Saksan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta. Uran tilastot päivitetty 20. joulukuuta 2024.
Juusten

Juusten oli viipurilainen suku, joka polveutui Pietari Juustenista, joka oli Viipurin porvari. Hänen poikansa, piispa Paavali Juusten aateloitiin vuonna 1572. Hänen poikiinsa kuuluu Pietari Paavalinpoika Juusten. Tämä suku, jota ei otettu Ruotsin ritarihuoneeseen, sammui miehenpuolelta Paavali Juustenin pojanpoikaan vuonna 1640. Yhdestä Paavali Juustenin pojista, Kaspar Juustenista, tuli kuningas Sigismundin hovijunkkari.
Paavali Juustenin veljen, Hauhon kirkkoherran Severi Juustenin poika, amiraali Pentti Severinpoika Juusten aateloitiin vuonna 1591 nimellä Gyllenlood, ja suku otettiin Ruotsin ritarihuoneeseen 1634. Tämä sukuhaara sammui 1756.
Juustenin suvulla on edelleen laajasti naiskantaisia jälkeläisiä. Sursillin sukuun yhtyneinä piispa Paavali Juustenin jälkeläiset muodostavat sukukokonaisuuksia, joissa 50 000–100 000 identifioidun jälkeläisen määrät ovat tyypillisiä. Ulkomailla myös eräiden eurooppalaisten ruhtinassukujen jäsenet polveutuvat Juustenin suvusta naislinjoja pitkin.
Yoro (Honduras)

Yoro on kunta ja Hondurasin Yoron departementin aluekeskus maan pohjoisosassa. Kaupungin väkiluku oli 21 052 (VL2013).
Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1852. Espanjan kielen sana Yoro tarkoittaa ’keskellä sydäntä’; Yoro on siis Hondurasin sydänmaata.
Viljo Paananen

Viljo Severi Paananen (17. elokuuta 1892 Virrat – 23. maaliskuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen järjestö- ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Paanasen vanhemmat olivat työnjohtaja Severus Paananen ja Rosa Sundberg ja puoliso vuodesta 1917 opettaja Siiri Elisabet Aarnisalo, rovasti Otto Aarnisalon tytär. Kaupunginjohtaja Ilmo Paananen oli heidän poikansa. Viljo Paananen tuli ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1913. Hän oli Suomen Kirkon Sisälähetysseuran taloudenhoitaja 1915–1937, varatoimitusjohtaja 1937–1945 ja talousjohtaja vuodesta 1945. Raamattutalo Oy:n toimitusjohtaja Paananen oli 1925–1958. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, hän muun muassa toimi Sortavalassa kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja oli Pieksämäellä kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 1948. Talousneuvoksen arvonimen Paananen sai 1942.
Huhtasuon yhtenäiskoulu

Huhtasuon yhtenäiskoulu on Jyväskylässä Huhtasuon kaupunginosassa toimiva peruskoulu vuosiluokille 1–9. Koulussa on 835 oppilasta, joista 420 on luokilla 1–6 ja 415 luokilla 7–9 (20.9.2024). Tiloissa toimii myös päiväkoti. 
Koulu on perustettu vuonna 2015. Rakennuksen pinta-ala on noin 16 000 neliömetriä, johon kuuluu yli 1 100 neliömetrin kokoinen liikuntahalli.
Koulun rehtori on Kirsi Kallionpää.
Historiaa.
Huhtasuon yhtenäiskoulu muodostettiin vuonna 2015 yhdistämällä aiemmat Huhtaharjun, Huhtarinteen, Huhtasuon ja Päiväharjun koulut. Aiemmista kouluista Huhtasuon koulu oli alakoulu (1–6), Huhtaharjun koulu yläkoulu (7–9) ja Huhtarinteen sekä Päiväharjun koulut olivat erityiskouluja. 
Aikaisempien rakennusten sisäilmaongelmien ja etenkin Huhtasuon ja Päiväharjun koulujen huonon kunnon vuoksi yhtenäiskoulun perustamista alettiin suunnitella vuonna 2010. Jyväskylän kaupunginvaltuusto hyväksyi suunnitelman vuonna 2011, jolloin kustannuksiksi arvioitiin noin 55 miljoonaa euroa. Rakentajaksi valittiin YIT, ja rakentaminen päätettiin toteuttaa kahdessa osassa. Erityiskoulun ja päiväkodin osa saatiin käyttöön vuonna 2013 ja peruskoulun vuonna 2015.