Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen vaalit 2022

Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen vaalit 2022 käytiin 5. toukokuuta 2022. Vaaleissa valittiin Pohjois-Irlannin kansalliskokouksen kaikki 90 kansanedustajaa. Nationalistinen Sinn Féin nousi ensimmäistä kertaa suurimmaksi puolueeksi; aiempi suurin puolue, demokraattinen unionistipuolue, menetti lähes seitsemän prosenttiyksikköä ääniosuudestaan. Alliance-puolue kaksinkertaisti paikkamääränsä ja nousi kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Vihreä puolue menetti molemmat edustajansa.
Tausta.
Vuonna 1998 allekirjoitetun pitkänperjantain sopimuksen nojalla Pohjois-Irlannin hallituksen ministerisalkut jaetaan kansalliskokuksessa edustettuina olevien puolueiden kesken suhteelisesti D’Hondtin menetelmää käyttäen. Pohjois-Irlannin puolueet on luokiteltu blokkeihin, joita ovat esimerkiksi unionistipuolueet ja nationalistipuolueet. Pohjois-Irlannin hallitusta johtavat yhdessä pääministeri, jonka nimittää kansalliskokouksen suurin puolue, sekä varapääministeri, jonka nimittää toiseksi suurimman blokin suurin puolue.
Helmikuussa 2022 Pohjois-Irlannin pääministeri, DUP:n Paul Givan erosi virastaan, minkä seurauksena myös varapääministeri Michelle O’Neill menetti automaattisesti virkansa ja Pohjois-Irlannin hallitus kaatui. Givan erosi vastalauseena Brexitin myötä säädetylle niin sanotulle Pohjois-Irlannin protokollalle, jonka myötä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin väliselle tavaraliikenteelle otettiin käyttöön rajatarkastukset.
Hallituksen kaatumisen jälkeen Sinn Féin ja DUP vaativat vaalien aikaistamista, jota UUP, SDLP ja Alliance vastustivat. Myös Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen Pohjois-Irlannin asioiden ministeri Brandon Lewis vastusti vaalien aikaistamista. Vaaleja ei lopulta aikaistettu.
Ennen vaaleja ennakoitiin, että nationalistinen Sinn Féin voittaisi vaalit ensimmäistä kertaa; tällöin sillä olisi myös oikeus nimittää pääministeri riippumatta siitä, saivatko nationalistipuolueet yhteensä enemmän kuin unionistipuolueet. Alliance-puolueen, joka ei ole nationalistinen eikä unionistinen puolue, menestys mielipidekyselyissä herätti myös kysymyksiä; jos se nousisi toiseksi suurimmaksi puolueeksi, sillä ei olisi oikeutta nimittää varapääministeriä, koska se ei kuulu nationalisti- eikä unionistiblokkiin, eikä sen edustama ”muu”-blokki todennäköisesti nousisi toiseksi suurimmaksi blokiksi.
Kampanja.
Demokraattisen unionistipuolueen kampanjoinnin keskiössä oli Pohjois-Irlannin protokollan, Sinn Féinin ja Pohjois-Irlannin ja Irlannin tasavallan yhdistymistä koskevan kansanäänestyksen vastustaminen. Kovemman linjan unionismia edustava Traditional Unionist Voice ilmoitti, että protokollan vastustaminen on puolueen ykkösprioriteetti. Unionipuolueista maltillisempi Ulsterin unionistipuolue vastusti myös protokollaa, ja sen johtaja Doug Beattie sanoi kampanjatilaisuudessa, että hänen tai hänen lastensa elinaikana ei nähtäisi yhdistynyttä Irlantia. Kaikkien kolmen unionistipuolueen edustajat olivat osallistuneet protokollaa vastustaviin mielenosoituksiin, mutta maaliskuussa Beattie ilmoitti, ettei enää osallistuisi niihin, koska hänen mukaansa ne nostattivat jännitteitä, ja puolisotilaallisen UVF-järjestön toiminta oli lisääntynyt. Beattien ilmoituksen jälkeen hänen toimistonsa Portadownissa joutui hyökkäyksen kohteeksi, ja Lurganissa ilmestyi juliste, jossa Beattien kaulan ympärille oli piirretty hirttosilmukka.
Sinn Féin vältti kampanjoinnissaan yhdistyneestä Irlannista puhumista ja keskittyi sen sijaan päivänkohtaisempiin asioihin. Puolueen kampanjalupauksiin kuului muun muassa 230 punnan maksu jokaiselle kotitaloudelle nousseiden elinkustannusten takia. Social Democratic and Labour Partyn kampanjataival oli vaikeampi, ja sen johtaja Colum Eastwood kehotti äänestämään taktisesti. Puolueen ehdokkaan Elsie Trainorin kimppuun hyökkäsi etelä-Belfastissa kaksi nuorta, jotka olivat irrottaneet puolueen vaalimainoksia.
Alliance vaati ohjelmassaan Pohjois-Irlannin hallitusmuodon uudistamista, terveydenhuoltoreformia ja maksuja lapsiperheille. Puolue asettautui keskitien vaihtoehdoksi ja kampanjoi myös Bannjoen länsipuolisissa vaalipiireissä, joissa se ei ollut koskaan aikaisemmin saanut kansalliskokoukseen yhtäkään edustajaa. Vihreä puolue vaati muun muassa investointeja mielenterveyspalveluihin, ympäristönsuojeluviranomaista ja vuokrasääntelyä. People Before Profit vaati tuhannen punnan maksua elinkustannuskriisistä kärsiville kotitalouksille. Puolueen ehdokkaan Hannah Kennyn kimppuun hyökkäsi itä-Belfastissa kolme miestä, jotka tarttuivat häntä kaulasta ja huusivat solvauksia.
Huhtikuussa Pohjois-Irlannin poliisi kertoi saaneensa 41 ilmoitusta vaalimainoksiin kohdistuneesta ilkivallasta.
Viiden suurimman puolueen (DUP, Sinn Féin, SDLP, UUP ja Alliance) johtajat kohtasivat toisensa UTV:n väittelyssä 1. toukokuuta ja BBC:n väittelyssä 3. toukokuuta.
Tulokset.
Vaalien voittajaksi nousi ensimmäistä kertaa nationalistipuolue, Sinn Féin, jolla on täten oikeus nimittää Pohjois-Irlannin pääministeri. Jotta hallitus voitaisiin muodostaa, suurimman unionistipuolueen, DUP:n, tulee puolestaan nimittää varapääministeri; puolue on kuitenkin kieltäytynyt nimittämästä varapääministeriä, ennen kuin Pohjois-Irlannin protokollaan liittyvät ongelmat on ratkaistu.
Sinn Féinin voitosta ja DUP:n ääniosuuden lähes seitsemän prosentin laskusta huolimatta unionistipuolueet saivat enemmän ääniä ja edustajia kuin nationalistipuolueet. Alliance ylsi historiansa parhaaseen tulokseen puolitoistakertaistamalla ääniosuutensa ja kaksinkertaistamalla paikkamääränsä nousten SDLP:n ja UUP:n ohi kansalliskokouksen kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Alliance oli myös ainoa puolue, joka kasvatti paikkamääräänsä. TUV kolminkertaisti ääniosuutensa 7,6 prosenttiin, muttei kuitenkaan saanut yhtäkään uutta edustajaa. Vihreä puolue menetti molemmat edustajansa. Entinen oikeusministeri Claire Sugden sekä DUP:stä vuonna 2021 eronnut Alex Easton valittiin riippumattomina ehdokkaina.