tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karol Świderski

Karol Świderski (s. 23. tammikuuta 1997 Rawicz) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän siirtyi tammikuussa 2019 kotimaansa Jagiellonia Białystokista kreikkalaisseura PAOK:iin, jossa hän pelasi kolme vuotta. Tammikuussa 2022 hän siirtyi yhdysvaltalaiseen MLS-seura Charlotteen. Helmi-kesäkuussa 2024 hän pelaa lainasopimuksella Italian Serie A:n Hellas Veronassa.
Świderski pelasi useissa Puolan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Andorraa ja Englantia vastaan. Hän on maaliskuun 2024 loppuun mennessä pelannut 30 A-maaottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kymmenen: ensimmäisessä ottelussaan Andorraa vastaan, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Islantia vastaan, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan, lokakuussa 2021 MM-karsintaotteluissa San Marinoa ja Albaniaa vastaan, marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Unkaria vastaan, kesä- ja syyskuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Walesia vastaan, maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan ja lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan.
Solwers

Solwers Oyj on suomalainen rakennusalan konsultointiyritys.
Solwers listautui Helsingin pörssin First North Growth -listalle kesäkuussa 2021.
Solwers tarjoaa suunnittelu- ja projektinhallintapalveluita 29 operatiivisen yhtiönsä kautta työllistäen yli 700 työntekijää (28.11.2024 Q3 liiketoimintakatsaus). Konserni toimii arkkitehtuurin, teknisen konsultoinnin, sähkö-, automaatio- ja sähkönsiirtosuunnittelun, ympäristövaikutusten valvonnan, projektinjohtamisen ja -valvonnan, kiertotalouden, taloushallinnon ja digitaalisten ratkaisujen sekä logistiikkaratkaisujen palveluntarjoajana Suomessa ja Ruotsissa.
BMW Strahlbomber II

BMW Strahlbomber II oli toisen maailmansodan aikana kehitetty suunnitteluasteelle jäänyt saksalainen suihkupommikone. Projektin tarkoituksena oli demonstroida BMW:n suihkumoottorien toimivuutta pommikoneissa.
Suunnittelu ja kehitys.
BMW:llä oli ollut vaikeuksia oman suihkumoottorinsa suunnittelussa ja töiden venyessä pitkälle sotavuosiin oli lentokonevalmistajien kiinnostus ehtinyt siirtyä muihin moottorivaihtoehtoihin. Kiinnostuksen herättämiseksi oli BMW vuoden 1944 aikana pienenä mainoskampanjana suunnitellut viisi eri suihkuhävittäjämallia joihin he uskoivat BMW:n valmistamien 003- ja 018 turbojettiensä hyvin soveltuvan. Näiden yhteydessä suunniteltiin myös neljä eri pommikonemallia, joilla pyrittiin ilmaisemaan BMW:n moottorien soveltuvuutta pommikoneisiin.
Yksi näistä neljästä pommikonemallista oli BMW Strahlbomber II. Se oli muodoltansa lentävä siipi, käyttäen voimanlähteenään kahta BMW 018 turbojettiä asennettuna vieretysten rungon keskiosaan. Koneen miehistö koostui kolmesta jäsenestä, joista lentäjä sekä kartturi istuivat ohjaamossa koneen etuosassa, ja tähtääjä makasi hänelle tarkoitetussa kopassa rungon alapuolella. Koneessa oli myös sisäänvedettävä kolmipyöräteline ja kone oli aseistettu kahden konetykin radio-ohjattavalla ampumolla rungon päällä sen takaosassa. Ampumoa olisi ohjattu kartturin paikalta. Myös korkeintaan 5 000kg:n pommilasti olisi ollut mahdollista kuljettaa.
Khon Kaenin yliopisto

Khon Kaenin yliopisto (มหาวิทยาลัยขอนแก่น; , lyh. KKU) on yliopisto Thaimaan koillisosassa, Khon Kaenin provinssin keskuskaupungissa Khon Kaenissa. Yliopiston perustamista koskeva asetus julkaistiin tammikuussa 1966; kuningas Rama IX vahvisti perustamisen virallisella vierailullaan yliopistolle joulukuussa 1967. Vuonna 2021 siellä opiskeli runsas 39 000 opiskelijaa, ja henkilökuntaan kuului yli 11 500 henkilöä. Vuonna 2020 opiskelijoita oli runsas 36 000, joista noin 2 050 oli tohtoriopiskelijoita.
Yliopisto tuo esille, että se sijottui vuonna 2021 kansainvälisessä QS (Quacquarelli Symonds) -yliopistorankingissa maailmanlaajuisesti sijaluokkaan 801–1000. THE-yliopistovertailussa sija oli yli 1001, mutta KKU oli Thaimaan johtava yliopisto sosiaalisten vaikutusten osa-alueella. Espanjalainen, korkeakoulujen verkkonäkyvyyttä korostava Webometrics-ranking listasi Khon Kaenin yliopiston vuonna 2021 Thaimaan 4. parhaaksi yliopistoksi ja maailmanlistan sijalle 836.
Naresuanin yliopisto

Naresuanin yliopisto (มหาวิทยาลัยนเรศวร; , lyh. NU) on yliopisto Phitsanulokin kaupungissa Thaimaassa. Yliopisto on perustettu vuonna 1967 ja nimetty kuningas Naresuanin mukaan. Vuonna 2020 siellä opiskeli runsaat 22 200 opiskelijaa, joista noin 1 400 oli tohtoriopiskelijoita.
Espanjalaisessa, korkeakoulujen verkkonäkyvyyttä korostavassa Webometrics-yliopistorankingissa Naresuanin yliopisto arvioitiin vuonna 2021 Thaimaan 8. parhaaksi yliopistoksi, ja se ylsi maailmanlistan sijalle 1 252.
Hevisauruksen diskografia

Hevisaurus on suomalainen lapsille suunnattu heavy metal -yhtye. Yhtyeen diskografia koostuu suomen kielisillä julkaisuilla yhdeksästä studioalbumista, yhdestä kokoelmasta, yhdestä EP:stä ja yhdestätoista singlestä.
Nemanja Nikolics

Nemanja Nikolics (alk. Nemanja Nikolić, s. 31. joulukuuta 1987 Senta, Jugoslavia) on unkarilainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Fehérvária. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi kotimaastaan puolalaisseura Legia Varsovaan ja tammikuussa 2017 Major League Soccerissa pelaavaan yhdysvaltalaiseen Chicago Fireen. Hän palasi Unkariin helmikuussa 2020.
Nikolics pelasi Unkarin maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ottelussa. Hän on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 38 maaottelua, joista 15 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Britta-Lisa Joutsen

Britta-Lisa Joutsen (o.s. Björkman; 19. joulukuuta 1925 Helsinki – 7. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, koulutukseltaan diplomiarkkitehti.
Joutsen kirjoitti 1960-luvulla nuortenkirjoja, jotka käsittelivät Yhdysvaltoja: "Maija lähti Kaliforniaan" (1963) kertoo automatkasta maan halki ja "Taivas mikä sisar" (1969) amerikkalaisesta vaihto-oppilaasta, joka saapuu Suomeen. Englanninkielinen romaani "Lingonberries in the Snow" (1968) kuvaa sanfranciscolaisen perheen Suomen-vierailua. Lastenromaani "Kissa soittaa ovikelloa" (1967) on julkaistu myös saksaksi, ja romaani "Saaressa kasvaa omenapuu" (1972) edustaa luonnonsuojelua.
Joutsen oli Suomen Nuorisokirjailijat ry:n kunniajäsen. Hänelle myönnettiin Valistuksen palkinto vuonna 1968.
Kovelan kartano

Kovelan kartano on 1500-luvulla perustettu säteritila Lohjan Nummella, Uudellamaalla. Kartano sijaitsee Kovelan kylässä Pitkäjärven länsipuolella Kovelanjärven rannalla.
Kovelan kartanon nykyinen päärakennus on rakennettu 1925. Rakennus on kaksikerroksinen ja puurakenteinen.
Historia.
1500-luvun lopulla Kovelan kylä päätyi Johan Boosen rälssiksi, josta muotoutui reduktion jälkeen Kovelan kartano -niminen säteri. 1700-luvun lopulla kartano jakaantui kolmeksi tilaksi; Kovela, Söderkulla ja Övergård (Sorva).
Kovelan kartanon yhteydessä toimii Kovelan traktori- ja maatalousmuseo.
Kartanon omistajat.
Lista tilan/kartanon omistajista:
Bergkulla

Bergkulla on Nummella, Uudellamaalla sijaitseva entinen Nummen kappalaisten ja kirkkoherrojen puustelli. Tila lahjoitettiin Nummen kappalaisten puustelliksi Raaseporin kreivikunnan haltijan, kreivi Gustaf Mauritz Lewenhauptin, toimesta vuonna 1680. Tila tunnettiin aiemmin nimellä Rasu. Puhekielessä tilaa ja päärakennusta kutsutaan myös Nummen vanhaksi pappilaksi.
Pappilan ensimmäinen pappi oli Henrik Jakob Talpaeus, joka muutti tilalle vuonna 1680. Viimeinen pappi, joka Bergkullaa asutti oli Lauri Kustaa Antti Halttunen. Halttunen muutti uuteen pappilaan lähemmäs Nummen kirkkoa vuonna 1955. Bergkulla myytiin yksityiselle taholle vuonna 1956.
Olaudah Equiano

Olaudah Equiano (orjanimeltään Gustavus Vassa; n. 1745–1797) oli orja ja kirjailija. Hän oli kotoisin todennäköisesti Nigeriasta, josta hänet kidnapattiin ja vietiin vuonna 1756 ensin Barbadokselle ja sitten Yhdysvaltojen Virginiaan. Hänen virginialainen omistajansa antoi hänelle nimen Gustavus Vassa Ruotsin 1500-luvun kuninkaan mukaan – mitään ruotsalaisyhteyttä orjalla ei kuitenkaan ollut. Equiano sai ostettua itselleen vapauden ja muutti Lontooseen, jossa liittyi orjuuden vastaiseen liikkeeseen. Hänen omaelämäkertansa "The Interesting Narrative of the Life of Olaudah Equiano" (1789) kertoo hänen matkastaan Atlantin yli orjuuteen.
Józef Oleksy

Józef Oleksy (1946–2015) oli puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri 1995–1996 ja parlamentin puhemies 1993–1995 ja 2004–2005. Hän kuului Demokraattiseen vasemmiston liittoon (SLD, entiset kommunistit). Oleksy osallistui virkamiehenä vuoden 1989 neuvotteluihin, jotka johtivat kommunistivallan päättymiseen Puolassa.
Oleksy erosi pääministerin paikalta vuonna 1996, kun häntä syytettiin vakoilusta Moskovan hyväksi. Tutkinnassa hänen todettiin pitäneen läheisiä välejä venäläisiin. Salaisten tietojen luovuttamista venäläisille ei pystytty osoittamaan todeksi, ja syytteet raukesivat.
Waldemar Pawlak

Waldemar Pawlak (s. 5. syyskuuta 1959) on puolalainen poliitikko. Hän on toiminut Puolan pääministerinä kahdesti, 1992 ja 1993–1995. Hän edustaa maanviljelijöiden PSL-puoluetta.
Pawlak oli vuoden 1989 kommunistivallan kaatumisen jälkeen ensimmäinen pääministeri, jonka poliittiset juuret eivät olleet Solidaarisuus-liikkeessä.
Donald Tuskin hallituksessa Pawlak oli varapääministeri ja talousministeri. Vuonna 2010 Pawlak oli puolueensa presidenttiehdokkaana.
Albert Grodet

Louis Albert Grodet (4. toukokuuta 1853 Saint-Fargeau, Yonne – 30. tammikuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli useiden siirtomaiden kuvernöörinä.
Albert Grodet syntyi virkailijaperheeseen. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon ja työskenteli virkamiehenä kauppaministeriössä ja vuodesta 1883 lähtien siirtomaaministeriössä.
Grodet toimi kuvernöörinä Martiniquella vuodesta 1887 ja Ranskan Guayanassa vuosina 1891–1893. Vuosina 1893–1895 hän oli ensimmäinen siviili Ranskan Sudanin varakuvernöörinä. Grodetin virkakaudelle Sudanissa osuivat Eugène Bonnierin ja Parfait-Louis Monteilin sotilaalliset epäonnistumiset.
Grodet toimi Ranskan Kongon väliaikaisena kuvernöörinä vuosina 1900–1902. Vuosina 1903–1904 hän oli jälleen kuvernöörinä Guayanassa ja jäi sen jälkeen eläkkeelle. Vuosina 1910–1919 Grodet edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa. Hän kuului tasavaltalaisten sosialistien edustajaryhmään.
Edgard de Trentinian

Louis Edgard de Trentinian (25. elokuuta 1851 Brest – 24. toukokuuta 1942 Pariisi) oli ranskalainen sotilas, joka toimi Ranskan Sudanin kuvernöörinä.
Edgard de Trentinian syntyi vanhaan porvarissukuun. Hän opiskeli Saint-Cyrin sotilasakatemiassa ja palveli merijalkaväessä. Trentinian osallistui Hanoin valloitukseen vuonna 1873, palveli Saigonissa, Tonkinissa ja Annamissa ja sai vuonna 1895 ylennyksen everstiksi.
Trentinian työskenteli Ranskan Sudanin varakuvernöörinä vuosina 1895–1899. Hänen aikanaan saatettiin loppuun alueen valloitus, kehitettiin maataloutta ja perustettiin kouluja. Saatuaan ylennyksen kenraaliksi Trentinian komensi ranskalaisia joukkoja Madagaskarilla vuosina 1904–1907. Ensimmäisessä maailmansodassa hän osallistui muun muassa Ethen taisteluun vuonna 1914. Trentinian oli Ranskan siirtomaa-akatemian jäsen sen perustamisesta lähtien vuonna 1923.
Orsini

Orsini on italialainen aatelissuku. Orsinit kuuluivat Rooman vanhimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin sukuihin. Sukuun kuuluu lukuisia kardinaaleja ja kolme paavia: Celestinus III, Nikolaus III ja Benedictus XIII.
Rooman vanhat suvut kertoivat mielellään tarinoita myyttisestä alkuperästään. Yhden tarinan mukaan eräällä flanderilaisella leskellä oli poika, jota imetti kesytetty karhu. Tämä poika, "Orso", saapui Roomaan noin vuonna 425, ja hän sai maata Umbriasta. Tarinan mukaan suku olisi saanut nimensä tämän Orson mukaan. Suvun alkuperä voidaan joka tapauksessa jäljittää aina Ursus de Paroon ja vuoteen 998 saakka. Orsinit nousivat merkittävään asemaan ensi kerran 1100-luvun lopussa, kun Giacinto Orsinista tuli paavinvaalin jälkeen paavi Celestinus III. Celestinuksen anteliaat lahjat veljenpojilleen loivat pohjan Orsinien huomattavalle maaomaisuudelle.
Seuraavien 100 vuoden aikana uskollisuus paaville kehittyi Orsinin suvussa vankaksi ja myös kannattavaksi perinteeksi. Orsinit nousivat paavinvaltaa tukevien guelfien johtoon ja vastustivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria tukevia ghibelliinejä ja Colonnan sukua. Orsinin ja Colonnan mahtisukujen raivokas valtataistelu leimasikin Rooman ja sen lähialueiden politiikkaa vuosisatojen ajan.
Vuonna 1241 Rooman senaattori Matteo Orsini esti kaupunkia joutumasta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Fredrik II:n ja Colonnan suvun käsiin. Orsinit saivat 1200-luvun loppuun mennessä yhä enemmän valtaa kirkon politiikassa ja hallinnossa. Neljä Orsinin suvun jäsentä nousi kardinaaleiksi, ja yhdestä heistä, Giovanni Gaetano Orsinista, tuli paavi Nikolaus III vuonna 1277. Orsinien guelfi-yhteydet toivat heille lisäksi maita ja arvonimiä Napolin Angevinin kuningaskunnasta. Orsinit tukivat 1200-luvun lopussa paavi Bonifatius VIII:tta, kun tämä hyökkäsi Colonnan sukua vastaan. Kaikki suvun jäsenet eivät kuitenkaan kannattaneet Bonifatiusta. Kardinaali Napoleone Orsini tuki, osin perhesyistä, Colonnan sukua ja Ranskaa. Hän kannatti myös Klemens V:n valintaa paaviksi vuonna 1305.
Orsinit säilyttivät siitä eteenpäin hallitsevan asemansa Rooman ylimystön piirissä. Ainoastaan Borgioiden valtakausi 1400–1500-luvulla muodosti poikkeuksen. Silloin Orsinit häädettiin linnoistaan ja kolme suvun jäsentä teloitettiin. Tätä jaksoa lukuun ottamatta Orsinit toimivat jatkuvasti johtavissa asemissa niin armeijassa, valtionhallinnossa kuin kirkossa. Vuonna 1629 Orsineista tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ruhtinaita, ja 1718 heistä tuli ruhtinassuku myös Roomassa. Vuonna 1724 Pietro Francesco Orsinista tuli paavi Benedictus XIII.
Orsinin aatelissuku kuului 1800-luvun lopulla niin sanottuun Mustaan aateliin eli niihin sukuihin, jotka pysyivät uskollisina paavi Pius IX:lle Italian kuningaskunnassa. Nimitys Musta aateli on peräisin paaville uskollisten sukujen tavasta käyttää perinteistä mustaa hovipukua.
Sofia Rein

Hedvig Maria Sofia Rein, o.s. "Florin", (23. toukokuuta 1846 Kirkkonummi – 15. tammikuuta 1907 Helsinki) oli valtioneuvoksetar, joka toimi aktiivisesti naisliikkeessä ja eri yhdistyksissä Helsingissä 1900-luvun taitteessa.
Rein syntyi Kirkkonummella, eli silloisessa Raaseporin itäisessä kihlakunnassa, vuonna 1846. Hänen isänsä oli sotakamreeri Johan Gustaf Florin (1809–1883). Äiti Sofia Lovisa Amalia (1816–1873) oli syntynyt Sjundbyn kartanossa ja kuului Adlercreutzin aatelissukuun.
Vuodesta 1864 lähtien hän oli naimisissa professori, todellinen valtioneuvos Karl Gabriel Thiodolf Reinin (1838–1919) kanssa. Pariskunnalla oli viisi lasta: Maria Gabriella Hertzberg (1867–1927), historian professori Gabriel Rein (1869–1947), Hedvig Matilda Schulman (1871–1947), kreikan kirjallisuuden professori Edvard Rein (1873–1940) ja Karl Alexander Rein (1879–1937).
Rein oli miehensä tavoin fennomaani ja aktiivisesti mukana erilaisissa rahankeräyksissä, joilla edistettiin suomalaisuuteen liittyviä hankkeita. Rein oli esimerkiksi mukana perustamassa Vihdin suomalaista kansanopistoa sekä Lohjan suomalaista ja ruotsalaista kansakoulua. Luottamustoimijana hän oli mukana mm. Helsingin rouvasväenyhdistyksen toiminnassa ja puheenjohtajana Helsingin köyhien lasten työhuoneen johtokunnassa. Hän oli myös yksi Marttaliiton perustajajäsenistä.
Vuonna 1892 Rein oli mukana Uudenmaan läänin kuvernöörille Hjalmar Georg Palinille osoitetussa kirjeessä, jossa vaadittiin ankarampaa järjestystä Helsingin irtolaisia ja "langenneita naisia" kohtaan, sekä työ- ja parannuslaitoksen perustamista kaupunkiin kyseisiä naisia varten. Laitoksen hoitajiksi kirjeen allekirjoittajat ehdottivat "taitavia sivistyneitä naisia".
Mercyhurst Lakers

Mercyhurst Lakers on urheiluseura joka edustaa Mercyhurstin yliopistoa, joka sijaitsee Erieissä, Pennsylvaniassa. Seura harjoittaa monia urheilulajeja kuten jääkiekko, koripallo ja jalkapallo.
Lars Wiik

Lars Johan Wiik (23. elokuuta 1876 – 7. kesäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja ratapyöräilijä.
Lars Wiik tuli 1890-luvulla tunnetuksi luistelijana ja ratapyöräilijänä. Vuonna 1896 rakennettiin Helsinkiin Eläintarhan urheilukentän paikalla puinen polkupyöräkilparata, joka oli käytössä viiden vuoden ajan. Radalla pidettiin ensimmäiset kilpailut heinäkuussa 1897 kolmella eri matkalla ja Wiik voitti jokaisen kilpailun uusilla ennätysajoilla. Syyskuussa 1897 hän kilpaili Tukholmassa ja voitti siellä yhden kilpailun. Vuonna 1898 Wiik ajoi Viipurissa yhden kilometrin matkan aikaan 1 minuutti 21,1 sekuntia, mikä oli silloinen maailmanennätys ja luultavasti ainoa suomalaisen saavuttama pyöräilyn maailmanennätys. Wiikillä oli kaikkiaan 8 Suomen mestaruutta pyöräilyssä.
Wiik oli aluksi Ab Systeman palveluksessa ja vuonna 1919 hän perusti konttoritarvikkeita, toimistokalusteita ja autoja maahantuoneen osakeyhtiö Novan. Yhtiö edusti Continental-merkkisiä kirjoituskoneita ja Wanderer-merkkisiä autoja. Toimipaikkana oli aluksi Viipuri, mutta yhtiön toiminta siirtyi sitten Helsinkiin. Myöhemmin Wiik oli mukana Kontinental Depot- ja Amko-nimisissä konttoritarvikealan yrityksissä. Vuonna 1921 Wiik osallistui 500 kilon painoisella Wanderer-autolla Hanko-Helsinki ajoihin. Vuonna 1922 Wiikin Nova-yhtiö alkoi maahantuoda saksalaisia Stoewer-merkkisiä autoja. Wiik osallistui Suomen Automobiili Klubin Lauttasaarenselällä helmikuussa 1923 järjestämiin talviajoihin sikarinmuotoisella Stoewer-kilpa-autolla, jonka moottorin iskutilavuus oli 2,48 -litraa ja teho 90 hevosvoimaa. Wiikin auto voitti kilpailussa oman luokkansa.
Wiik osallistui Suomen Automobiili Klubin toimintaan sen matkailujaoston jäsenenä ja toimi klubin tilintarkastajana. Hän oli myös klubin julkaiseman Moottori-lehden avustaja.
Lippo (etunimi)

Lippo on alun perin italialainen, jonkin verran Suomessakin esiintyvä miehen etunimi. 
Nimi on alkujaan lyhentymä Filippus-nimen italialaisesta muunnoksesta "Filippo". Suomen ortodoksisessa kalenterissa se on kuitenkin yhdistetty nimeen "Kalliopios", ja sen mukaisesti nimi on sijoitettu huhtikuun 7. päivälle, joka sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa on Calliopus-nimisen, Vähän Aasian Kilikiassa 300-luvun alussa surmatun marttyyrin muistopäivä.
Suomessa nimi Lippo on huhtikuuhun 2025 mennessä annettu alle 126 miehelle ja alle 20 naiselle.
Tavarataivas

Tavarataivas on Petri Luukkaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2013.
Elokuva on sosiaalinen dokumentti joka käsittelee temaattisesti kulutusyhteiskuntaa. Elokuvassa ohjaaja Luukkainen tekee itselleen kokeen, jossa hän vie kaikki omistavansa tavarat varastoon ja hakee yhden niistä takaisin kerran päivässä, yhden vuoden ajan.
Guerrini

Guerrini on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rocchi

Rocchi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Knucklebonehead

Knucklebonehead on Oskari Pastilan ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012.
Elokuva on musiikki- ja henkilödokumentti rockmuusikko Knucklebone Oscarista. Elokuvassa seurataan Knucklebone Oscarin elämää kahdessa eri roolissa, rockmuusikkona ja perheenisänä.
Vuonna 2012 julkaistu, elokuvafestivaaleilla esitetty versio elokuvasta on lyhyempi kuin vuonna 2013 julkaistu teatterikierroksella esitetty versio.
Vladimir Lugovskoi

Vladimir Lugovskoi (1901 Moskova, Venäjä – 1957 Jalta, Neuvostoliitto) oli venäläinen neuvostoliittolainen runoilija. Hän kuului 1920-luvun konstruktiiveihin. 1930-luvulla julkaisi Keski-Aasian ja Kaukasian matkoistaan runoelmia. Stalinin kuoleman jälkeen 1950-luvulla julkaistiin useita kokoelmia.
Suomennetut teokset.
Kaksi Lugovskoin runoa on julkaistu antologiassa "Uuden runon Venäjä", toim. Toivo Flink, Petrozavodsk 1989 Karjala
San Mauro

San Mauro voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lakeuden laulu

Lakeuden laulu ("Slumrande toner") on Johan Bergenstråhlen käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Kiertävästä teatteriseurueesta 1950-luvun Pohjanmaalla kertovan elokuvan pääosissa on suomalaisia näyttelijöitä kuten Marita Nordberg ja Pehr-Olof Sirén. Myös tuotantoryhmässä käytettiin monia suomalaisia. Elokuvan tuotti tuolloin Ruotsissa työskennellyt Jörn Donner.
"Lakeuden laulua" kuvattiin kesällä 1977 itäisellä Uudellamaalla, Helsingissä ja Vaasassa. Vuonna 1978 valmistunut elokuva sai Suomessa ensi-iltansa keväällä 1981 Nordia-teatterissa Helsingissä. Suomalaisilla televisiokanavilla se on esitetty 1985 ja 1986.
Juoni.
Teatteriseurue kiertää Suomen maaseutua esittämässä englantilaista salonkikomediaa 1950-luvun lopulla, jolloin koteihin hankitut televisiot ovat alkaneet viedä yleisöä teatterilta. Katsojia tulee esityksiin vähän, ja hekin niin tosikoita etteivät osaa arvostaa teatteriesitysten hienostunutta huumoria. Elokuva seuraa myös teatteriväen keskinäisiä suhteita. Diktaattorimainen teatterinjohtaja Partanen toimii myös ohjaajana, yhden pääosan näyttelijänä ja kiertuebussin kuljettajana. Hänen vaimonsa Rosa on seurueen viinaan menevä ja miehensä uskottomuudesta kärsivä primadonna, jonka toivottomuus saa traagisia piirteitä.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen piti ruotsalaiselokuvaa raikkaan ulkopuolisena näkemyksenä 1950-luvun naapurimaasta: ”Suomi näyttää Suomelta muttei samalta.” Näyttelijöiden hän kirjoitti tekevän työtään vapautuneesti ja keskittyneesti. Erityisesti Ylänen kehui Marita Nordbergin ja Paavo Piskosen roolitöitä. Lehden tv-arvostelija Pertti Avola näki myös elokuvassa paljon ansioita, mutta harmitteli ettei se mene tarpeeksi syvälle esittemäänsä miljööseen tai aihepiiriin vaan jättää katsojansa vähän tyhjän päälle. "Iltalehden" Heikki Eteläpää kirjoitti elokuvan kuvaavan paremmin 1950-luvun Suomea ja Pohjanmaata kuin vastaavat suomalaisyritykset siihen asti.
Lauri Heikki Kuorikoski

Lauri Heikki Kuorikoski (1830–1906) oli suomalainen kirkonrakentaja, kaustislaisen Kuorikosken kirkonrakentajasuvun neljättä polvea. Hänen vanhempansa olivat kirkonrakentaja Jaakko Kuorikoski ja Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauma.
Lauri Heikki oli Jaakko Kuorikosken vanhin poika ja oli veljiensä Juho Jaakon ja Erkki Kustaan tapaan aluksi isänsä mukana kirkonrakennusopissa; myöhemmin hän työskenteli myös itsenäisesti. Hänen itsenäisiin rakennustöihinsä kuuluu omin suunnitelmin tehdyt Evijärven kirkon muutostyöt vuonna 1872 ja Ullavan kirkon muutostyöt vuonna 1900, niinikään omin suunnitelmin. Kuorikoski rakensi kellotapulit Saarijärvelle (1865) ja Konginkankaalle (1880). Hän uudisti aikaisemmin valmistuneiden Ullavan (1860), Karstulan (1861), Vimpelin (1869), Evijärven (1872) ja Alajärven (1876) tapuleiden ulkomuodon perusteellisesti. Jaakko ja Lauri Heikki Kuorikoski muokkasivat tyypillistä pohjalaista renessanssityylistä kellotapulia omaperäiseksi "Kuorikoski-tapuliksi". Siinä on edeltäjiään runsaampi listoituskoristelu ja kattopinnat ovat lyhyempiä.
Jan Olszewski

Jan Olszewski (20. elokuuta 1930 – 7. helmikuuta 2019) oli puolalainen poliitikko. Hän oli Puolan pääministeri reilun puolen vuoden ajan 1991–1992.
Olszewski toimi saksalaismiehityksen aikana vastarintaliikkeessä, ja toisen maailmansodan jälkeen kommunisteja vastustavassa maanalaisessa liikkeessä. Hän opiskeli oikeustiedettä Varsovan yliopistossa ja valmistui 1953. Kommunistivallan aikana hän puolusti lukuisia kuuluisia opposition edustajia oikeudenkäynneissä. Vuonna 1980 hän osallistui Solidaarisuus-liikkeen aloittaneen vapaan ammattiyhdistysliikkeen peruskirjan kirjoittamiseen Gdanskin telakalla.
Olszewski lähti ehdokkaaksi ensimmäisiin vapaisiin vaaleihin 1991, ja presidentiksi valittu Lech Wałęsa pyysi hänet pääministeriksi. Hänen hallituksensa teki kauaskantoisia päätöksiä muun muassa pysäyttämällä valtion omaisuuden hallitsemattoman yksityistämisen. Hän piti Nato-jäsenyyden saavuttamista tärkeänä päämääränä. Neuvostoliiton sotilastukikohtien purkamisesta alkanut erimielisyys Walesan kanssa johti Olszewskin hallituksen kaatumiseen kesällä 1992.
Olszewski perusti uuden puolueen ja oli sen kansanedustaja vuoteen 2005 asti. Vuosina 2006-2010 hän toimi presidentti Lech Kaczyńskin neuvonantajana.
Sokurovin ääni

Sokurovin ääni on Leena Kilpeläisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-virolais-saksalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2014.
Elokuva on henkilö- ja taidedokumentti venäläisestä elokuvaohjaajasta Aleksandr Sokurovista. Elokuvassa Sokurov kertoo omista elokuvistaan, venäläisen elokuvan historiasta sekä elokuvan nykytilasta Venäjällä.
Vagn Lundbye

Vagn Lundbye (22. marraskuuta 1933 – 20. elokuuta 2016) oli tanskalainen kirjailija. Hän kirjoitti 1960-luvulla muodoltaan kokeilevia romaaneja, esimerkiksi esikoisteoksensa "Signalement" (1966), ja käsitteli eksistentiaalis-psykologisia aiheita. 1970-luvulta alkaen hän politisoitui, ja aiheina olivat kansalliset vähemmistöt eri maissa.
Palmatiini

Palmatiini (C21H22NO4+) on isokinoliinialkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on tutkittu lääketieteessä sen useiden biologisten vuoksi.
Ominaisuudet.
Ensimmäisen kerran palmatiiniä eristettiin kalumbasta ("Jateorhiza palmata") ja tämän jälkeen sitä on eristetty useista muistakin kasveista, jotka kuuluvat annoona-, happomarja-, kilpikierto-, unikko-, leinikki- tai ruutakasvien heimoihin. Useita palmatiiniä sisältäviä kasveja käytetään perinteisessä lääkinnässä muun muassa kivun ja tulehdusten lievittämiseen ja sillä on antimikrobisia ominaisuuksia. Palmatiini estää asetyylikoliiniesteraasia ja pseudokoliiniesteraasia, minkä vuoksi se saattaa toimia hermosolujen vaurioitumista ehkäisevänä aineena. Se myös aiheuttaa apoptoosia eräissä syöpäsoluissa ja vaikuttaa rasvojen aineenvaihduntaan. Palmatiini on myrkyllistä ja voi aiheuttaa sydämen rytmihäiriöitä.
Matti Kuorikoski

Matti Matinpoika Kuorikoski (1741–1800) oli suomalainen kirkonrakentaja ja kaustislaisen Kuorikosken kirkonrakentajasuvun kantaisä. Matti Kuorikosken kolme jälkipolvea käsittävät yhteensä 14 kirkonrakentajaa. Suku toimi kirkonrakentajina noin 140 vuoden mittaisen ajanjakson, joka päättyi Matti Kuorikosken pojanpojanpojan Juho Jaakko Kuorikosken kuollessa vuonna 1918.
Matti Kuorikoski rakensi kotikuntaansa Kaustiselle sen kirkon ja erillisen kellotapulin. Kirkko valmistui vuonna 1777 ja tapuli seuraavana vuonna. Tyypiltään kirkko on ristikirkko. Sitä korotettiin vuonna 1859, jolloin kirkko sai nykyisen ulkomuotonsa. Korotuksen suunnitteli ja toteutti Kuorikosken pojanpoika Jaakko Kuorikoski. Muutostyössä kirkko purettiin perustuksia myöten ja käytännössä rakennettiin uudelleen. Sen pohjamitat pysyivät samoina, mutta seinät tehtiin korkeammaksi ja kirkkoon rakennettiin attika, sisäänpäin kovertuva kupolin katto ja torni. Kellotapuli on säilynyt Matti Kuorikosken tekemässä asussa.
Vuonna 1782 valmistui Kuorikosken rakentamana Perhon kirkko. Kirkko purettiin 1902, ja sen tilalle rakennettiin Valter Thomén suunnittelema uusi kirkko, joka valmistui 1903. Kuorikoski rakensi Perhoon myös erillisen kellotapulin, joka valmistui 1799. Tapuliin tehtiin sen ulkomuotoa muuttanut korjaus vuonna 1840 Kuorikosken pojan Heikki Kuorikosken johdolla.
Kummituseläinmäiset

Kummituseläinmäiset eli kummituseläinmäiset puoliapinat (Tarsiiformes) on kädellisten osalahko, joka apinoiden (Simiiformes) kanssa muodostaa Haplorrhini-alalahkon. Se sisältää kummituseläimet (Tarsiidae) ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset.
Mahdollisesti kummituseläinmäisiin kuuluvia fossiilisia heimoja ovat Afrotarsiidae, Archicebidae ja Omomyidae, mutta niiden sukulaisuussuhteet ovat epävarmoja. Heimojen monofyleettisyydestä ei ole selvyyttä, ja kummituseläimet ovat saattaneet kehittyä suoraan Omomyidae-heimosta. Lisäksi jotkut lajit tai ryhmät voivat olla läheisempää sukua apinoille kuin kummituseläimille tai sijoittua sekä apinoiden että kummituseläinmäisten ulkopuolelle.
Kummituseläinmäisten kehityslinja erkani apinoista arviolta noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Heimot Archicebidae ja Omomyidae ilmestyivät fossiiliaineistossa aivan eoseenin alussa noin 56 miljoonaa vuotta sitten, kun taas Afrotarsiidae ja kummituseläimet ilmestyivät keskieoseenilla. Kummituseläimiä tunnetaan vain Aasiasta, mutta Omomyidae-lajeja eli myös Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa ja Afrotarsiidae-lajeja myös Afrikassa.
Juho Kauppi

Juho Kauppi (22. elokuuta 1880 Heinolan maalaiskunta – 27. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kirjankustantaja ja pankinjohtaja. 
Kaupin talossa Heinolan pitäjän Hirvisalon kylässä syntyneen ja kasvaneen Juho Kaupin vanhemmat olivat Johan ja Karoliina Kauppi. Juho Kauppi kävi kansakoulun, kansanopiston ja vuonna 1905 kauppakoulun. Hän harjoitti myös kieli- ja kauppaopintoja muun muassa Saksassa, Itävallassa, Englannissa ja Sveitsissä.
Kauppi oli Suomen Eläinvakuutusyhtiön palveluksessa Tampereella 1905–1906 ja sitten Helsingissä kahden vuoden ajan konttoripäällikkönä Holmströmin rauta- ja rakennusainekaupassa. Tehtyään 1909 neljän kuukauden opintomatkan Keski-Eurooppaan Kauppi aloitti syksyllä 1909 Liikeapulainen-lehden päätoimittajana. Vuonna 1911–1912 Kauppi teki valtion stipendin turvin puolen vuoden opintomatkan Englantiin, Saksaan ja Itävaltaan tutkiakseen liikeapulaisten oloja ja asemaa näissä maissa. Vuonna 1914 Kauppi teki puolen vuoden opintomatkan Sveitsiin tutustuen luottovakuutuslaitosten toimintaan. Kauppi oli Liikeapulainen-lehden päätoimittajana vuoteen 1918 saakka. Hän toimi myös Tavarasanakirjan toimitussihteerinä sekä vuosina 1914–1918 Suomen Liikeapulaisten Liiton sihteerinä ja keskustoimiston hoitajana. Vuonna 1912 hän perusti Kirja-Osakeyhtiö Tiedon ja oli sen toimitusjohtajana vuoteen 1930 saakka. Yhtiö kustansi vuosina 1912–1941 noin 60 teosta joista kolme neljäsosaa oli tietokirjoja. Kauppi oli 1920 perustetun Suomalaisen Liikesivistysrahaston sihteerinä, rahastonhoitajana ja asiamiehenä 1920–1930. Vuodesta 1930 lähtien Kauppi oli Savo-Karjalan Osake-Pankin Heinolan-konttorin johtajana. Vuosina 1943–1946 Juho Kauppi oli vielä uudelleen Suomalaisen Liikesivistysrahaston sihteerinä, rahastonhoitajana ja rahaston 25-vuotishistoriikin toimittajana.
Kauppi oli K. F. Puromiehen Kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsenenä ja hän toimi Helsingin kaupungin kansanravintohallituksen sihteerinä ja kaupungin tilintarkastajana ja tilintarkastajain puheenjohtajana. 1930-luvulla hän oli Otavan julkaiseman Ison Tietosanakirjan avustajana ja kirjoitti teokseen artikkelin Heinolan kaupungista.
Juho Kauppi oli naimisissa vuodesta 1919 Alina Matilda Laineen (1896–1985) kanssa. Heidän tyttärensä oli Tampereen yliopiston filosofian professori Raili Kauppi. Juho Kaupin veljiä olivat varatuomari Oskari Kauppi ja kansanedustaja ja ministeri Kalle Kauppi.
Kauppi kuoli vuonna 1961 ja hänet on haudattu puolisoineen Heinolassa Uudelle hautausmaalle.
Artur Lundkvist

Artur Lundkvist (3. maaliskuuta 1906 Oderljunga – 11. joulukuuta 1991 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko, vuodesta 1968 Ruotsin akatemian jäsen.
Lundkvistin tuotantoon kuuluu runoja, novelleja, romaaneja, matkakirjoja ja esseitä. Hän oli ruotsalaisen modernistisen runouden merkittävimpiä henkilöitä ja kuului Fem unga -ryhmään. Hän sai vaikutteita ranskalaisesta surrealismista, myöhemmin afrikkalaisesta ja eteläamerikkalaisesta runoudesta. Hänen proosansa oli 1950-luvulta alkaen kokeilevaa niin että fiktioon yhdistyi dokumentaarisuutta. Myöhemmin hän hyödynsi historiallisia aiheita. Esseissä näkyy suuntautuminen vasemmistoon.
Lundkvist oli vuodesta 1936 naimisissa kirjailija Maria Winen kanssa.
Lars Vogt

Lars Vogt (8. syyskuuta 1970 Düren – 5. syyskuuta 2022) oli saksalainen pianisti ja kapellimestari.
Vogt opiskeli pianonsoittoa Hannoverin musiikki- ja teatteriyliopistossa Karl-Heinz Kämmerlingin johdolla. Vuonna 1990 hän sai toisen palkinnon Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa. Tämän jälkeen hän aloitti kansainvälisen uransa, ja vuonna 1992 julkaistiin EMI-levymerkillä hänen Joseph Haydnin, Franz Schubertin, Johannes Brahmsin ja Helmut Lachenmannin teosten tulkinnoista koostunut ensilevytyksensä. Vuonna 1998 Vogt perusti Heimbachiin kesäkuisen Spannungen-kamarimusiikkifestivaalin, jonka musiikillisena johtajana toimi itse.
Vogt esiintyi muiden muassa Simon Rattlen, Mariss Jansonsin, Claudio Abbadon ja Andris Nelsonsin johdolla. Kaudella 2003–2004 hän sai nimityksen Berliinin filharmonikkojen kaikkien aikojen ensimmäiseksi residenssipianistiksi. Vuonna 2004 Vogtille myönnettiin Echo Klassik - ja Brahms-palkinnot. Vogtin kamarimusiikillisten yhteistyökumppaneiden joukossa olivat viulisti Christian Tetzlaff, klarinetisti Sabine Meyer ja sellisti Boris Pergamenštšikov. Kapellimestarina Vogt johti esimerkiksi Royal Northern Sinfoniaa, jonka musiikillisena johtajana hän aloitti toimintansa syyskuussa 2015. Syyskuussa 2020 hän jatkoi yhteistyötään orkesterin kanssa sen päätaiteilijakumppanina. Lokakuussa 2019 ilmoitettiin hänen aloittavan heinäkuussa 2020 työskentelyn Orchestre de chambre de Parisin seuraavana musiikillisena johtajana.
Vogt sai vuonna 2013 nimityksen pianonsoiton professoriksi Hannoverin musiikki- ja teatteriyliopistoon.
Tähtisymboli (jalkapallo)

Tähtisymboli on tunnus, jonka jalkapallojoukkueet voivat lisätä pelipaitansa rintamukseen voitettuaan maan tai kansainvälisen turnauksen mestaruuden. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA on myöntänyt maajoukkueille oikeuden lisätä pelipaitansa rintamukseen tähden jokaisesta voitetusta maailmanmestaruudesta. Siten esimerkiksi Brasilian jalkapallomaajoukkueen pelipaidoissa on Brasilian jalkapalloliiton kilven yläpuolella viisi tähteä ja Ranskan maajoukkueen pelipaidoissa Ranskan jalkapalloliiton tunnuksen yläpuolella kaksi tähteä.
Uruguaylla on pelipaidoissaan neljä tähteä, vaikka joukkue on voittanut FIFA:n maailmanmestaruuden vain kahdesti, mutta se on lisäksi voittanut jalkapallon mestaruuden olympialaisissa kahdesti ennen FIFA:n ensimmäisiä maailmanmestaruuskisoja vuonna 1930, ja FIFA hyväksyy myös nämä olympialaisten mestaruudet virallisiksi mestaruuksiksi.
Afrikan maajoukkueet käyttävät lisäksi pelipaidoissaan jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailussa saatuja tähtiä. 
Myös seurajoukkueiden pelipaidoissa käytetään tähtiä, joiden myöntöperusteet vaihtelevat. Esimerkiksi Nottingham Forestin pelipaidoissa on kaksi tähteä muistona Euroopan Cupin voitoista vuosina 1979 ja 1980. Skotlantilaisella Rangersilla puolestaan on pelipaidoissa viisi tähteä, ja jokainen tähti merkitsee kymmentä Skotlannin liigamestaruutta. Italiassa on samantyyppinen käytäntö, esimerkiksi Juventuksella on pelipaidoissaan kolme tähteä merkkinä 30 scudetton eli Italian Serie A:n mestaruudesta.
Suomessa Helsingin Jalkapalloklubi otti syksyllä 2020 uuden suhtautumisen tähtisymboleiden käyttöön, kun sen miesten joukkue voitti 30. Veikkausliigan mestaruutensa. Kolmannen tähden lisäämisen sijasta seura otti seuralogoonsa viisi tähteä, laskien yhteen miesten mestaruuksiin myös HJK:n naisten joukkueen 23 Kansallisen liigan mestaruutta. Pelipaidoissaan joukkueet käyttävät kuitenkin yhä kolmea ja kahta tähteä mestaruusmäärien mukaisesti.
Naomie Harrisin filmografia

Tämä on Naomie Harrisin filmografia.
Lars Lundkvist

Lars Lundkvist (1928 Uumaja, Ruotsi – 2012) oli ruotsalainen runoilija ja opettaja. Hän käytti runoissaan materiaalina saamelaista kansanrunoutta ja kansanuskomuksia. 1970-luvulla hän siirtyi yksilöllistä kokemusta kuvaavaan runouteen.
Nokia X10

Nokia X10 on HMD Globalin 8. huhtikuuta 2021 julkistama älypuhelin. Suomessa se tuli ennakkotilattavaksi 4. kesäkuuta ja myyntiin 15. kesäkuuta 299 euron suositushinnalla.
Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,67 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua ja keskusmuistia neljä tai kuusi gigatavua. Suomessa puhelimesta tuli myyntiin versio, jossa on 64 gigatavua tallennustilaa ja kuusi gigatavua keskusmuistia. Tallennustila on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, ultralaajakulmakameran viisi megapikseliä, makrokameran kaksi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 470 milliampeerituntia ja se tukee 18 watin pikalatausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu laitteen kylkeen. Käyttöjärjestelmänä on Android 11. Puhelimelle on luvattu kolme vuotta järjestelmäpäivityksiä.
Haudantakaisia

Haudantakaisia on Markku Sadelehdon toimittama ja Kustannus Oy Jalavan vuonna 1994 julkaisema novelliantologia, joka sisältää kymmenen alun perin englanninkielistä kauhutarinaa vuosilta 1872-1924. Kokoelma sisältää tarinoita H.P. Lovecraftin esseessään "Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa" kehumilta kirjailijoilta sekä Lovecraftilta itseltään.
Vastaanotto.
"Kalaksikukko"-verkkolehden arviossa Marko Ikäheimo piti kirjan kohokohtana Charlotte Perkins Gilmanin novellia ”Keltainen seinäpaperi”, joka on ”niin hienosti koostettu, että yhdenkin palasen paljastaminen saattaisi pilata koko lukunautinnon. Pelkästään tämän takia kannattaa hankkia "Haudantakaisia" kännyihinsä.” Muut novellit ovat Ikäheimon mielestä sen verran vanhentuneita, että ”tuskin kukaan näistä enää painajaisia saa”, mutta ajankuva tekee niistä kiinnostavia. ”Ehkä olen ylitunteellinen hörhelö, mutta jotenkin minua hellyttävät novellit, joissa kauhistuttavin ihmistä kohtaava kohtalo on sielun "turmeltuminen".”
Carl Carlsson Rennerfelt

Carl Carlsson Rennerfelt (1620 Immola, Nummi – 1696 Immola, Nummi) oli Ruotsin valtakunnan aikaan Suomen alueella palvellut everstiluutnantti. Rennerfelt tunnettiin alun perin nimellä Remainen, kunnes Kuningatar Kristiina aateloi Rennerfeltin vuonna 1652 palkintona sotasaavutuksistaan.
Rennerfelt omisti Nummella nykyisen Lohjan alueella sijaitsevan Immolan eli Yli-Immolan tilan, joka toimi Uudenmaan Rakuunarykmentin ratsutilana numero 32.
Elämäkerta.
Carl Carlsson Remainen syntyi Immolan tilalla Nummella vuonna 1620. Remainen aateloitiin nimellä Rennerfelt vuonna 1652. Rennerfelt oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäinen puoliso oli Someron Hirsjärven kartanon tytär Hebla Munck af Sommarnäs. Pari avioitui 1647, mutta avioliitto päättyi Munck af Sommarnäsin kuoltua 1649. Toisiin naimisiin Rennerfelt meni vuonna 1653 Vihdin Olkkalan kartanon tyttären Anna Ekestubben kanssa. Tämä avioliitto päättyi Ekestubben kuoltua vuonna 1669. Kolmas avioliitto solmittiin Rennerfeltin ja Karjalohjan Luskalan tyttären Katarina Elisabet Schmiedefeltin kanssa. Schmiedefelt kuoli 1693.
Rennerfelt kohosi furiiriksi vuonna 1641 ja hän otti osaa Breitenfeldin toiseen taisteluun Saksassa vuonna 1642. Tanskan sodassa vuonna 1643 Rennerfelt toimi majoitusmestarina. Vuonna 1677 Rennerfelt kohosi everstiluutnantiksi. C. C. Rennerfelt omisti Nummella Immolan eli Yli-Immolan tilan ja tämän lisäksi hänen omistuksiin kuului myös Vihdissä Kivelän ja Vanhalan tilat, sekä avioliiton kautta Someron Harjun kartano. Vuonna 1666 Rennerfelt palkittiin uskollisesta palveluksestaan läänityksellä, joka käsitti kaksi tilaa Nousiaisissa ja kaksi tilaa Lohjalla. 
Rennerfelt lahjoitti Nummen vanhaan kirkkoon kattokruunun vuonna 1650 ja saarnastuolin vuonna 1660. Nämä esineet ovat sittemmin siirretty vuonna 1822 valmistuneeseen Nummen kivikirkkoon. 
Rennerfelt suvun sukuhauta sijaitsi Lohjan Pyhän Laurin kirkon lattian alla. Paikalla on vielä nähtävissä Immolan Rennerfeltien hautakivi alttarin eteläpuolella.
Good 4 U

Good 4 U (tyyliteltynä "good 4 u") on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Olivia Rodrigon kappale, joka julkaistiin 14. toukokuuta 2021 Geffenin ja Interscope Recordsin välityksellä. Kappaleen sanat on kirjoittanut Rodrigo ja kappaleen on tuottanut Dan Nigro. Kappale on kolmas single "Sour"-albumilta.
Lohjan pääkirjasto

Lohjan pääkirjasto (ruots. "Lojo huvudbibliotek") on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva Lohjan kaupungin pääkirjasto. Kirjastorakennus on valmistunut vuonna 2005 ja se on ollut mukana muun muassa Suomen arkkitehtuuriviikoilla, sekä Venetsian aerkkitehtuuribiennaalin näyttelyssä vuonna 2018.
Arkkitehtuuri.
Kirjasto on julkisivuiltaan punatiilinen ja sen on suunnitellut arkkitehti Ilmari Lahdelma. Kirjasto on kahdessa kerroksessa ja se on laajuudeltaan yhteensä 2 700 m². Kirjastotilojen lisäksi Lohjan pääkirjastosta löytyy kahvila, sekä Linderinsali, joka on muun muassa Lohjan museon käytössä näyttelytilana. Kirjaston keskeisimpiä piirteitä ovat rakennuksen katolla sijaitsevat kartiomaiset teräsrunkoiset valosiepparit, sekä Lohjan kaupungintalolle päin suunnattu lasiseinä, jonka ikkunoihin on kirjoitettu osia tunnetuista kirjoista. Rakennuksessa on yhteensä 27 kulmaa.
Kirjaston kalusteissa ja sisäkatoissa on käytetty valkolakattua saarnea.
Kirjaston rakentaminen maksoi 6,5 miljoonaa euroa, josta valtionosuus oli yhteensä 1,9 miljoonaa euroa.
Kirjaston historiaa.
Kunnallinen kirjastotoimi alkoi Lohjalla vuonna 1886, kun Lohjankylän ompeluseura lahjoitti kirjaston Lohjalle. Kunta rahoitti kirjastoa alkoholiverorahoilla. Vuonna 1915 kirjaston toimipaikkoja oli pääkirjaston suomen- ja ruotsinkielinen osasto, Kirkonkylän kansakoulun kirjasto, Virkkalan kansakoulun kirjasto, Kirkniemen kirjasto, Saaren kirjasto, Karstun kirjasto, Hiiden kirjasto, Suittilan kirjasto, Vanhankylän kirjasto, Immulan kirjasto, Teurarin kirjasto ja Pullin kirjasto.
9. marraskuuta 1916 Lohjan kunta päätti virallisesti perustaa kirjastolaitoksen. Kirjastolaitokseen kuului yksi kantakirjasto, joka sijaitsi kunnantalolla, sekä piirikirjastoja, jotka sijaitsivat kunkin alueen kansakoululla.
Vuonna 1926 Lohjan kunta jaettiin Lohjan kauppalaan ja Lohjan maalaiskuntaan. Tuolloin myös kukin kirjasto jäi oman alueensa kunnan puolelle.
Kauppalan kirjasto.
Kauppalan kirjasto toimi vuodesta 1929 Lukkarin puustellissa osoitteessa Laurinkatu 40. Oma kirjastotalo valmistui Nummentielle 1961 ja sen suunnitteli arkkitehti Olli Vahtera. Vahteran kirjasto edelsi nykyistä pääkirjastoa ja on nykyisin ammattiopisto Luksian käytössä.
Kunnan kirjasto.
Kunnan kirjaston toiminta Virkkalassa käynnistyi Arvid Järnefeltin lukutuvassa, jossa Järnefelt opetti myös seudun lapsia lukemaan. Virkkalan työväentalon Tietolan valmistuttua 1907 siirtyi kirjasto sinne. Myöhemmin Järnefelt lahjoitti lainakirjaston työväentalolle. Varsinainen kunnankirjasto aloitti toimman 1910.
Kunnan kirjasto hankki kirjastoauton vuonna 1963. Ensimmäinen kirjastoauto oli Reunault-merkkinen kuorma-auto.
Tyne Jokinen

Tyne (Tyyni) Emil Jokinen (25. kesäkuuta 1866 Helsinki – 17. elokuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja hovineuvos. Hän oli lakkautetun Suomen kaartin viimeinen lääkäri.
Jokisen vanhemmat olivat ylikonduktööri Jonas Jokinen ja Sofia Wilhelmina Oxén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1889, lääketieteen lisensiaatiksi 1892 sekä filosofian maisteriksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1907. Hän teki opintomatkoja Itävaltaan, Yhdysvaltoihin, Saksaan, Norjaan ja Tanskaan.
Jokinen oli ylimääräisenä lääkärinä lääkintöhallituksessa 1894–1898, Suomen sotaväen päällikköhallituksen apulaislääkärinä 1899–1902 ja Suomen kaartin viimeisenä lääkärinä 1902–1906. Hän toimi myös v.t. kunnanlääkärinä Keuruulla, Ilmajoella ja Lapualla, v.t. piirilääkärinä Torniossa, Savonlinnassa ja Tyrväällä sekä v.t. pataljoonan lääkärinä Kuopiossa, Turussa, Vaasassa ja Mikkelissä. Jokinen opiskeli ja toimi kylpylälääkärinä Kaukasian kylpylaitoksissa Pjatigorskissa ja Kislovodskissa 1907–1909. Viimeiset 30 vuotta hän oli yksityislääkärinä Helsingissä. Hän toimi pitkään Suomen Punaisen Ristin tilintarkastajana.
Jokinen julkaisi tutkielmia ja kirjoituksia ja keksi lääketieteellisiä kojeita, muun muassa Prostator-nimisen hieromakoneen ja Salvator-nimisen suojakoneen sukupuolitautitartuntoja vastaan.
Jokinen oli naimisissa vuodesta 1898 Maria Fåhraeusin kanssa. Vaimonsa kuoltua elokuussa 1936 Jokinen lahjoitti Öölannin saarelle sijainneelle Källan seurakunnalle 5 000 kruunua Källasta kotoisin olleen vaimonsa muistorahastoksi. Rahaston korkotuloja käytettiin muun muassa seurakunnasta kotoisin olleiden varattomien koululasten avustamiseen.
Gert Metz

Gert Metz (7. helmikuuta 1942 Mainz – 17. huhtikuuta 2021 Mainz) oli saksalainen pikajuoksija.
Metz kilpaili urallaan Länsi-Saksaa edustaen. Hän voitti 1+2+3+4 kierroksen viestin sisäratojen Euroopan mestaruuden Prahassa 1967 ja 4×100 metrin viestin ulkoratojen EM-pronssia Budapestissä 1966. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 Metz sijoittui 4×100 metrin viestissä kuudenneksi ja kilpaili myös sekä 100 että 200 metrillä. Metz kuoli 79-vuotiaana 17. huhtikuuta 2021.
William Sturgeon

William Sturgeon (22. toukokuuta 1783 – 4. joulukuuta 1850), oli englantilainen sähköinsinööri. Hän kehitti ensimmäisenä sähkömagneetin, joka kykeni kannattamaan suuremman massan, kuin oman painonsa. Tämä laite johti lennättimen, sähkömoottorin ja lukuisten muiden laitteiden keksimiseen.
Sturgeon oli itseoppinut tutkija ja hän käytti paljon aikaa luennoimiseen ja sähköteknisten kokeiden suorittamiseen. Vuonna 1825 hän julkaisi keksimänsä sähkömagneetin, mikä osoitti että sähkön ja magnetismin välillä oli yhteys. Magneetti oli koottu kiertämällä eristämätöntä kuparilankaa hevosenkengän muotoisen rautapalan ympärille. Rauta oli päällystetty lakalla, jolla estettiin langan oikosulku. Seitsemän unssin magneetti pystyi nostamaan yhdeksän kiloa rautaa yhden pariston virralla.
Vuonna 1832 Sturgeon rakensi sähkömoottorin ja keksi kommutaattorin, joka on erottamaton osa moderneja sähkömoottoreita. Vuonna 1836 hän rakensi galvanometrin, jolla sähkövirtaa voitiin mitata. Yli viidensadan leijalla tehdyn kokeen jälkeen hän totesi, että tyynellä säällä ilmakehä on poikkeuksetta positiivisesti varautunut maapalloon nähden, ja ero kasvaa korkeuden kasvaessa.
Eric Bolling

Eric Thomas Bolling (s. 2. maaliskuuta 1963 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja, konservatiivinen poliittinen kommentaattori ja kirjailija. Hän on juontanut Fox News ja Fox Business -kanavilla politiikkaan ja talouteen liittyviä ohjelmia, kuten "Cashin’ In", "The Five" ja "Fox News Specialists".
Bolling sai potkut Foxilta vuonna 2017, kun häntä syytettiin sopimattomien kuvien lähettämisestä naiskollegoilleen. Hän on sittemmin pitänyt TheBlaze-kanavalla ohjelmia "America" ja "America This Week". Bolling on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen jäsen, ja on harkinnut uraa politiikassa.
Yksityiselämä.
Bolling asuu Etelä-Carolinassa ja on uskonnolliselta vakaumukseltaan katolilainen. Hänellä ja hänen vaimollaan Adriennella oli yksi poika, joka kuoli 19-vuotiaana huumeiden yliannostukseen syyskuussa 2017.
Roland Thöni

Roland Thöni (, 17. tammikuuta 1951 Trafoi, Stilfs – 4. huhtikuuta 2021 Bolzano) oli italialainen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.
Thöni voitti pujottelussa olympiapronssia Sapporossa 1972. Hän kilpaili myös suurpujottelussa sijoittuen 27:nneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 Thöni sijoittui syöksylaskussa 14:nneksi. Thönin serkku Gustav Thöni oli alppihiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari. Thöni kuoli Bolzanossa 70-vuotiaana 4. huhtikuuta 2021.
Louis-François-Clement Breguet

Louis-François-Clement Breguet (1804–1883) oli ranskalainen kelloseppä ja fyysikko. Hän alkoi nuorena työskennellä perheensä kelloseppänä perheensä kelloliikkeessä, jonka päävastuun hän myöhemmin peri. Vuoden 1830 jälkeen Breguet keskittyi sähkölaitteiden, erityisesti mittauslaitteiden, valmistamiseen. Hänen ensimmäiset sähkökellonsa ovat vuodelta 1839. Vuonna 1840 hän suunnitteli lämpömittarin, joka rekisteröi lämpötilan sähköisesti. Hänen suunnittelemansa mittari mittasi Venäjän Kazanissa -42 °C lämpötilan. Vuonna 1843 hän loi laitteen valon nopeuden mittaamiseksi. Laitteessa oli pyörivä peili, joka pyöri 9000 kertaa sekunnissa.