tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Samuli Häkkinen

Samuel (Samuli) Häkkinen (28. elokuuta 1857 Saarijärvi – 6. toukokuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen poliitikko ja kansakoulunopettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908 ja 1914–1918. Sisällissodan aikana Häkkinen työskenteli punaisten hallinnossa ja hänet teloitettiin Viipurin vankileirillä.
Elämä.
Saarijärven Lannevedessä syntyneen Samuli Häkkisen vanhemmat olivat Pieksamäeltä kotoisin ollut talollinen Aatami Häkkinen (1822-1891) ja Maria Stina Iisakintytär (1823-1893). Vuonna 1883 Häkkinen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Paavolassa 1883–1885, Karttulassa 1885–1889, Rautavaaralla 1889–1890 ja Viitasaaren Ilmolahdessa 1890–1918. 
Häkkinen oli mukana raittiusliikkeessä jo 1880-luvulla. Vuonna 1906 Häkkinen liittyi Viitasaaren työväenyhdistykseen, jonka puheenjohtajana hän myöhemmin toimi. Samana vuonna Häkkinen oli perustamassa Keihärinkosken työväenyhdistystä. Viitasaarella asuessaan hän viljeli opettajantyönsä ohessa vuokraamaansa torppaa ja toimi pitkään paikallisten torpparien luottamusmiehenä. Häkkinen oli myös valtakunnallisen torpparien keskustoimikunnan jäsen. Vuonna 1907 Häkkinen valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hän putosi eduskunnasta jo seuraavissa vaaleissa, mutta valittiin uudelleen 1914.
Vuonna 1917 Häkkinen oli perustamassa lyhytikäiseksi jäänyttä sosialidemokraattista opettajaliittoa. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan maatalousasiainosaston rahastonhoitajana ja sen alaisuuteen muodostetun metsäneuvoston komissaarina. Sodan loppuvaiheessa punaisten hallinto siirtyi Viipuriin, jossa Häkkinen vangittiin Viipurin taistelun yhteydessä ja teloitettiin toukokuussa 1918. 
Perhe.
Samuli Häkkisen puoliso oli Ähtävällä syntynyt Olivia Eufrosyne Englund (1862-1946), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1890. Pariskunnalla oli kuusi lasta. Heidän tyttärensä Sally Siviä Laakson (1898–1988) puoliso oli kirjailija Lenni Laakso.
Sotosin oireyhtymä

Sotosin oireyhtymä eli serebraaligigantismi on synnynnäinen häiriö, joka johtuu kromosomissa 5 olevasta mutaatiosta. Se aiheuttaa muun muassa liikakasvua ja kehitysvammaisuutta, joskin useimmiten lievää. 
Sotosin oireyhtymä on seurausta lähes aina satunnaisesta NSD1-geenin mutaatiosta tai harvemmin kromosomin 5 deleetiosta, joka kattaa NSD1 geenin ja jopa kymmeniä muita geenejä. Oireyhtymä on melko harvinainen, ja se luetaan Suomessa kuuluvaksi pieniin vammaisryhmiin. 
Sotosin oireyhtymä todettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1964, jolloin Juan Sotos kuvasi viisi siitä kärsinyttä lasta. Sittemmin tapauksia on havaittu runsaasti, ja eräs arvio esiintyvyydestä on 1/14 000. 
Oireet.
Sotosin oireyhtymästä kärsivät lapset syntyvät huomattavan kookkaina. Varhaislapsuudessa on havaittavissa selvää liikakasvua, mutta aikuisiällä keskimääräinen pituus on enää hieman tavanomaista suurempi. Miesten keskimääräinen pituus on 184,3 ja naisten 172,9 cm. Vastasyntyneellä lapsella voidaan myös havaita makrokefaliaa (suuripäisyys) ja eteenpäin työntynyt leuka. 
Sotosin oireyhtymään liittyy yleensä motorista kömpelyyttä, ja epilepsiaa esiintyy tavallista useammin. Myös kasvainten, kuten Wilmsin tuumorin riskin on väitetty olevan Sotos-henkilöillä suurempi, mutta asiasta ei ole yksimielisyyttä. Lapsuudessa monilla on syömisvaikeuksia, ja he ovat erityisen alttiita tulehduksille. Isokokoisuuden lisäksi muita yleisiä piirteitä ovat ulkoneva otsa, korkea kitalaki, luuston varhainen kypsyminen, oireyhtymälle tyypilliset kasvonpiirteet, silmien sijainti etäällä toisistaan, pitkät käsivarret ja pitkänomainen kallo. Suurin osa Sotos-ihmisistä on lievästi kehitysvammaisia tai heikkolahjaisia. Keskimääräinen älykkyysosamäärä on 72. Henkinen kehitys on kuitenkin hyvin yksilöllistä; joillakin kehitysvammaisuus voi olla vaikeampaa, kun taas jotkut oireyhtymästä kärsivät ovat normaaliälyisiä.
5–10 prosentilla Sotos-ihmisistä on synnynnäinen sydänvika. Joillakin on myös munuaisissa poikkeavuuksia.
A. P. Hämäläinen

Antti Pekka Hämäläinen (2. huhtikuuta 1864 Kuopion pitäjä – 28. maaliskuuta 1918 Savonlinna) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1909. Valkoiset surmasivat Hämäläisen sisällissodan aikana vaikkei hän ollut mukana punaisten toiminnassa.
Elämä.
Kuopion pitäjän Tuusniemessä syntyneen Hämäläisen vanhemmat olivat värjäri Juho Pekka Hämäläinen (s. 1839) ja Maria Juliana Vartiainen (s. 1840). Hämäläinen kävi kansakoulun ja asevelvollisuuden suoritettuaan hän palveli aliupseerina Kuopion tarkk'ampujapataljoonassa, kunnes siirtyi Valtionrautateille vuonna 1890. Värtsilään asettunut Hämäläinen työskenteli aluksi lämmittäjänä ja myöhemmin veturinkuljettajana Karjalan radalla.
Hämäläinen lähti työväenliikkeen vuosisadan vaihteessa. Hämäläinen oli SDP:n puolueneuvoston jäsen ja vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hämäläinen uusi paikkansa 1908, muttei vuotta myöhemmin ollut enää ehdolla. 1910-luvulla Hämäläinen vaikutti Suomen Rautatieläisten Liitossa ja kuului Osuusliike Oma-avun hallitukseen. Vuosikymmenen alussa hän työskenteli myös "Rajavahti"-lehden toimituksessa.
Keväällä 1917 Kontiolahden Niinivaarassa asunut Hämäläinen valittiin helmikuun vallankumouksen jälkeen Joensuun järjestystoimikunnan jäseneksi. Ennen sisällissotaa Hämäläinen valittiin myös Kontiolahden kunnanvaltuustoon, mutta hän ei ehtinyt osallistumaan sen toimintaan. Hämäläinen surmattiin sisällissodan aikana keväällä 1918. Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan Hämäläinen vangittiin 1. helmikuuta ja vapautettiin kaksi viikkoa myöhemmin, jonka jälkeen hänet murhattiin Savonlinnassa maaliskuun lopussa. Heikki Jalosen tietojen mukaan Hämäläinen oli ennen 8. helmikuuta käytyä Värtsilän taistelua kieltäynyt kuljettamasta valkoisten sotilasjunaa, jonka vuoksi hänet vangittiin ja ammuttiin myöhemmin Savonlinnan vankileirillä.
Perhe.
Hämäläisen puoliso oli Erika Hämäläinen. Pariskunnalla oli neljä lasta. 1920-luvun vaihteessa heidän poikansa Aarne ja Onni Hämäläinen pyörittivät Rääkkylässä toiminutta Niemisen sahaa.
Yhtä tyhjän kanssa

Yhtä tyhjän kanssa ("Insignificance", suomenkielisessä DVD-julkaisussa nimellä "She's the Bomb") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Nicolas Roeg. Käsikirjoittaja Terry Johnsonin omasta näytelmästään sovittaman tarinan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1954 ja kuvitteelliseen kohtaamiseen neljän silloisen superkuuluisuuden kesken: filmitähti Marilyn Monroen (Theresa Russell), senaattori Joseph McCarthyn (Tony Curtis), baseballtähti Joe DiMaggion (Gary Busey) ja fyysikko Albert Einsteinin (Michael Emil).
Vastaanotto.
"Yhtä tyhjän kanssa" kilpaili Cannesissa 1985 Kultaisesta palmusta ja voitti teknisistä ansioistaan CST-palkinnon.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen näki elokuvan tuoreeltaan Cannesissa ja luonnehti sitä rakastettavaksi vakavaksi komediaksi, johon on pystytty loihtimaan paljon 1950-luvun elokuvista tuttua tarkkuutta ja nasevuutta: ”Dialogi on loistava, henkilöhahmot on piirretty monisäikeisiksi ja samalla niille on annettu symbolista ulottuvuutta ja kaikupohjaa.” Elokuva ei päässyt Suomessa teatterilevitykseen, mutta se on esitetty Yle TV1 -kanavalla marraskuussa 1990 ja heinäkuussa 1999 ja julkaistu suomenkielisin tekstein DVD-levynä nimellä "She’s the Bomb" vuonna 2006. "Helsingin Sanomien" tv-sivulla marraskuussa 1990 Mikael Fränti kirjoitti elokuvan olevan ihastuttavan roegmainen komedia, jossa pähkähullut ja älyiliset ideat ottavat alati mittaa toisistaan. Fräntin mielestä Roeg puhuu suurista kysymyksistä, kuten ydinsodan vaarasta ja kommunistivainoista, mutta antaa samalla merkityksen pienillekin asioille.
Kalle Hämäläinen

Kalle Hämäläinen (20. tammikuuta 1881 Kuopion pitäjä – 15. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914. Hän pakeni sisällissodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle ja asui myöhemmin Pohjois-Amerikassa, kunnes palasi Suomeen 1920-luvun lopussa.
Elämä.
Kuopion pitäjän Hakkaralassa syntyneen Hämäläisen vanhemmat olivat Nilsiästä kotoisin ollut maanviljelijä Petteri Hämäläinen (s. 1843) ja Maaningassa syntynyt Sofia Snellman (1857−1935). Hän työskenteli maatöiden lisäksi muun muassa Saastamoisen rullatehtaalla ja osallistui vuonna 1903 kutsuntalakkoon. Aseistakieltäytymisen johdosta Hämäläinen menetti mahdollisuuden kaavailemaansa työuraan valtion palveluksessa rautateillä tai postissa. 
Lähdettyään sosialidemokraattiseen työväenliikkeeseen Hämäläinen oli toimittajana "Kansan Tahdossa" 1906–1907, "Savon Työmiehessä" 1907–1911 ja "Työmiehessä" 1911–1918. Vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hämäläinen oli kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1914 saakka. Oulussa asunut Hämäläinen valittiin aluksi Oulun eteläisestä vaalipiiristä ja Kuopioon muutettuaan Kuopion läntisestä vaalipiiristä.
Sisällissodan aikana Hämäläinen työskenteli Helsingissä "Työmiehen" toimituksessa. Helmikuun alussa hänet valittiin SDP:n uuteen puoluetoimikuntaan, mutta Hämäläinen ei ottanut tehtävää vastaan, koska häneltä ei oltu kysytty suostumusta. Sodan loppuvaiheessa Hämäläinen pakeni Neuvosto-Venäjälle ja liittyi kesäkuussa 1918 Muurmannin legioonaan. Kun legioona hajotettiin kesällä 1919, Hämäläinen oli yksi sen johtohahmoina pidetyistä henkilöistä, joilta Suomen viranomaiset eväsivät maahanpääsyn. Hämäläinen sai lopulta turvapaikan Kanadasta, jossa hän 1920-luvulla asui ainakin Manitobassa ja Ontariossa. Hämäläinen palasi Suomeen syksyllä 1927 ja työskenteli Kotkassa ilmestyneen "Eteenpäin"-lehden päätoimittajana 1928–1931. Lisäksi hän kirjoitti lehteen pakinoita nimimerkillä ”Siktus”. Hämäläinen oli myös Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen. Hämäläinen eli viimeiset vuotensa Nuppulinnassa ja kuoli Helsingissä 72-vuotiaana marraskuussa 1953.
Perhe.
Kalle Hämäläisen veli oli juristi ja edistyspuolueen poliitikko Juho Hämäläinen. Hänen toinen veljensä Vilho Hämäläinen (s. 1876) oli 1920-luvun alussa mukana kommunistisen SSTP:n toiminnassa.
Korttitalo

Korttitalo on yleensä pelikorteista tehty rakennelma. Se pysyy pystyssä tasapainon ja muiden korttien painon ansiosta, eikä liimaa tai muita kiinnikkeitä käytetä. Kortteja ei myöskään taivutella eikä rikota. Usein rakennetaan torneja ja pyritään saamaan mahdollisimman korkea korttitalo. Mitä korkeampi rakennelma, sen huterampi se on. Yhdenkin kortin kaatuminen johtaa yleensä hetkessä koko rakennelman sortumiseen. Usein käytetty vertauskuva onkin "romahtaa kuin korttitalo".
Kuuluisa korttitalojen rakentaja on Bryan Berg. Hän on tehnyt korkeimman korttitalon maailmanennätyksen 16. lokakuuta 2007 korttitalolla, joka oli 7,86 metriä korkea. Lisäksi hän on tehnyt maailmanennätyksen vuonna 2010 suurimmalla pelikorteista tehdyllä rakenteella, joka oli kopio macaolaisista rakennuksista ja johon meni 218 798 korttia.
Rakkauden yhtälö

Rakkauden yhtälö () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut romanttinen komedia, jonka on ohjannut Fred Schepisi. Vaikka elokuvassa esiintyy todellisia henkilöitä, tarina ja päähenkilöt ovat kuvitteellisia. Einsteinilla ei ollut Catherine Boyd -nimistä veljentytärtä. Todellinen Kurt Gödel oli elokuvahahmosta poiketen hyvin ujo.
Elokuvassa mekaanikko Ed Walters (Tim Robbins) rakastuu Princetonissa opiskelevaan tieteilijään Catherine Boydiin (Meg Ryan), jonka setä on Albert Einstein (Walter Matthau). Hänen setänsäkin pitää Ediä täydellisenä sulhaskandidaattina, siinä että heistä tulisi pari on vain yksi ongelma, Catherine on kihloissa princetonilaisen miehen James Morelandin (Stephen Fry) kanssa. Einstein punoo kolmen professoriystävänsä kanssa monimutkaisen juonen jonka avulla he saavat Catherine kiinnostumaan mekaanikosta.
Rooleissa.
Lähde:
Mimmi Hämäläinen

Mimmi Margareta Hämäläinen (o.s. Turunen, 23. kesäkuuta 1884 Tohmajärvi – 22. heinäkuuta 1973 Lieksa) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1909–1911.
Elämä.
Mimmi Hämäläisen vanhemmat olivat tohmajärveläinen loinen Olli Turunen (1825-1912) ja Suomusalmen Kiantasta kotoisin ollut Riitta Kaisa Heikkinen (1845-1911). Hämäläinen kävi kansakoulun ja teki erilaisia taloustöitä synnyinkodissaan sekä isoveljensä luona. Rautateillä työskennelleen veljensä innoittamana hän kiinnostui myös työväenaatteesta. Hämäläinen toimi Kemien työväenyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1907-1913. Sosialidemokraattisen työväenliikkeen tavoitteita ja teorioita hän oppi käymällä Joensuussa pidetyissä kokouksissa ja luentotilaisuuksissa.
Hämäläinen valittiin eduskuntaan vuonna 1909. Hän oli ensimmäinen Kuopion itäisen vaalipiirin alueelta kotoisin ollut naiskansanedustaja, sillä 1907 eduskuntaan valittu Jenny Kilpiäinen oli Viipurista. Hämäläisen titteliksi eduskunnan kirjoihin merkittiin ”torpan tyttö”. Toisen edustajankautensa jälkeen hän kieltäytyi ehdokkuudesta eduskuntaryhmänsä sisäisiin kiistoihin kyllästyneenä. Hämäläisen aikaa vei myös iäkkäistä vanhemmista huolehtiminen, joka nuorimpana sisaruksena lankesi hänen vastuulleen. Hämäläisen luona vuonna 1911 vierailleeen toimittaja Arttu Rahikaisen mukaan äiti ei hyväksynyt tyttärensä poliittista toimintaa, vaan torui tätä kovin sanoin. Vanhempiensa kuoltua Hämäläinen avioitui ja muutti puolisonsa perässä Pielisjärveen.
Yksityiselämä.
Mimmi Hämäläisen puoliso oli Kiihtelysvaarasta kotoisin ollut ratavartija Toivo Juhana Hämäläinen (1887-1955), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1914. Pariskunnalle syntyi kymmenen lasta.
Brugadan oireyhtymä

Brugadan oireyhtymä on synnynnäinen, geneettinen sairaus, joka kasvattaa sydänperäisen äkkikuoleman riskiä. Se periytyy vallitsevasti autosomin kautta ja on huomattavasti yleisempi miehillä. 
Brugadan oireyhtymä voi olla täysin oireeton ennen hoitamattomana nopeasti kuolemaan johtavaa kammiovärinää. Sen on havaittu olevan poikkeuksellisen yleinen tietyissä osissa Aasiaa, muun muassa thaiväestön keskuudessa ja Laosissa. Oireyhtymän aiheuttama äkkikuolema voi ilmetä missä hyvänsä elämänvaiheessa, mutta tyypillisin se on nuorehkolla aikuisiällä. 
Ensimmäisen kerran Brugadan oireyhtymä havaittiin puolalaisella pojalla vuonna 1986. Sairautta tavataan kaikkialla maailmassa, vaikkakaan sen maailmanlaajuisesta esiintyvyydestä ei ole tarkkaa tietoa. Se aiheuttaa äkkikuolemista ilmeisesti noin 4–12 prosenttia, ja alueellisia eroja esiintyy.
Hei soturit

Hei soturit on Sielun Veljien vuonna 1984 julkaistu kolmas albumi. Levyn CD-versio sisältää myös vuonna 1983 julkaistun "Lapset"-mini-LP:n. 
6. toukokuuta 2022 albumista julkaistiin uudelleen miksattu versio. Bonuskappaleina albumilla on ”Kulkurin iltatähti” sekä ”Mustaa valoa”.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Pogosta

Pogosta tarkoittaa seuraavia asioita:
Pogosta-sana on käytössä muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Karl Gustaf Höijer

Karl Gustaf Höijer (11. helmikuuta 1863 Perniö – 16. tammikuuta 1942 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja kansakoulunopettaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908. Myöhemmin hän vaikutti kunnallispolitiikassa porvaripuolueiden edustajana.
Elämä.
Teijon ruukissa syntyneen Höijerin vanhemmat olivat seppä Henrik Johan Höijer (s. 1823) ja Uskelasta kotoisin ollut Eva Sofia Landzett (s. 1819). Kansakoulun käytyään Höijer toimi kolmen vuoden ajan kiertokoulun opettajana Sauvossa ja opiskeli Jyväskylän seminaarissa 1881-1886. Kansakoulunopettajaksi valmistuttuaan Höijer työskenteli Tervakosken paperitehtaan koulussa vuoteen 1904, jolloin hänet erotettiin poliittisen toimintansa vuoksi. Vuosina 1904–1909 Höijer oli kansakoulunopettajana Orivedellä ja 1909–1927 Hämeenlinnan maalaiskunnan Hätilässä. Jäätyään eläkkeelle hän työskenteli vielä opettajana Hämeenlinnan lääninvankilan miesosastolla 1927–1935.
Höijer toimi muun muassa Janakkalan nuorisoseuran puheenjohtajana sekä lukuisten kuorojen ja näytelmäseurojen johtajana. Höijer liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen vuosisadan vaihteessa ja vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Höijerin ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi eduskunnan hajottamiseen jo heinäkuussa 1908. 
Höijerin erkaannuttua työväenliikkeestä hän toimi sisällissodan aikana Hämeenlinnan vankileirin apulaisjohtajana. Vuonna 1920 Höijer valittiin Hämeenlinnan maalaiskunnan kunnanvaltuustoon porvarillisten puolueiden yhteisen valitsijayhdistyksen listalta. Höijer oli myös kunnallislautakunnan puheenjohtaja, kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja sekä pitkäaikainen Hämeenlinnan maaseurakunnan kirkkoneuvoston jäsen. 1920-luvulla Höijer kuului Hämeenlinnan maalaiskunnan suojeluskunnan esikuntaan ja myöhemmin 1930-luvulla hän vaikutti äärioikeistoa vastustaneessa laillisuusrintamassa.
Perhe.
K. G. Höijerin puoliso oli Jyväskylän pitäjästä kotoisin ollut kirkkoherran tytär Elin Sylvia Brummer (1862-1944). Pariskunnalla oli yksi poika.
Lapset (mini-LP)

Lapset on Sielun Veljien vuonna 1983 julkaistu mini-LP. Levyn kappaleet löytyvät myös "Hei soturit" -albumin CD-versiolta.
Harrström

Harrström on kylä Korsnäsin kunnassa Pohjanmaalla. Aikaisemmin kylä muodosti myös taajaman jossa vuoden 2011 lopussa oli 236 asukasta. Vuoden 2020 taajamarajauksessa Harrström ei enää muodostanut taajamaa.
Harrströmin kylä ja sen kalasatama ovat yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Varhaisin mainita kylästä historiallisissa lähteissä sijoittuu vuodelle 1494. Nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Harrströmin kivisilta, joka on peräisin vuodelta 1898 ja jonka rakentajiksi mainitaan Karl Åberg ja Karl Höback. On myös viitteitä siihen, että päärakentaja olisi ollut harrstömiläinen Karl Fredrik Åbb. Kylässä sijaitsee myös myllymäkimuseo, johon kuuluvat 1800-luvulta peräisin olevat tuulimyllyt.
Kylän läpi virtaa Harvungån-joki, joka saa alkunsa Hinjärvestä. Joen keskivaiheella on ollut Tölträsket.
Harrström on valittu Pohjanmaan vuoden kyläksi vuonna 2011. Tämä oli toinen kerta kun korsnäsiläinen kylä sai tämän kunniamaininnan.
Harrströmin nimestä.
Nimen jälkiosa -"ström" (virta) paljastaa, että kyse on alkuaan luontonimestä, "Hinjärvestä" mereen juoksevan virtaisen joen nimestä. Alkuosasta "Harr"- on olemassa kaksi kielihistoriallisesti mahdollista tulkintaa. Ensimmäisen mukaan alkuosa sisältäisi ruotsinkielisen työkalun nimityksen "harv" eli karhi. Toinen selitys yhdistää nimen naapurikunnan Närpiön talonnimeen "Harv", jolloin nimitys olisi "Harvin ohi kulkeva virta". Talonnimi puolestaan sisältäisi talon omistajan nimen, esim. keskiajalla Suomessa usein esiintyneen saksalaisen miehennimen "Hartvig".
Kylän läpi virtaava joki tunnetaan yleisesti suomeksi nimellä "Harrströminjoki", ruotsiksi "Harrström å" tai "Harvungån".
Suomi – Finland (albumi)

Suomi – Finland on Sielun Veljien vuonna 1988 julkaistu kuudes albumi. Se on edellisiä albumeita huomattavasti akustisempi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ismo Alanko ja sovittanut Sielun Veljet.
Korsnäsin kirkko

Korsnäsin kirkko on puinen kirkkorakennus Korsnäsin kunnassa, Pohjanmaalla. Se kuuluu Korsnäsin seurakuntaan.
Kirkon on suunnitellut saksalaissyntyinen arkkitehti Carl Ludvig Engel, ja se rakennettiin vuonna 1831 Heikki Kuorikosken johdolla. Muodoltaan tasavartisen ristikirkon kellotapuli on puolestaan peräisin vuodelta 1747, mutta nykyasunsa se sai vuoden 1860 tienoilla. Korsnäsin kirkonseutu on luetteloitu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuurihistoriallisiin ympäristöihin.
Watkins Glen International

Watkins Glen International on kilparata Watkins Glenissä, Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa. Rata valmistui vuonna 1956.
Radalla ajettiin Formula 1 -sarjan Yhdysvaltain Grand Prix kausilla 1961–1975 ja Itä-Yhdysvaltain Grand Prix kausilla 1976–1980. Formula 1 -sarjan lisäksi rataa käyttävät – tai ovat joskus käyttäneet – muun muassa NASCAR, Indy Racing League, Formula 5000 ja Champ Car.
Formula 1 -sarjan osakilpailuissa Watkins Glenillä on kuollut kaksi kuljettajaa. 1973 kuoli aika-ajoissa ranskalainen François Cevert ja seuraavana vuonna 1974 itävaltalainen Helmuth Koinigg.
L’amourha

L’amourha on Sielun Veljien vuonna 1985 julkaistu neljäs albumi. Se luokitellaan usein yhtyeen läpimurtoalbumiksi. Levyn avausraita ”Peltirumpu” on Sielun Veljien tunnetuimpia kappaleita. Kappale ”On mulla unelma” (1985) joutui Yleisradiossa soittokieltoon sen jälkeen kun se oli esitetty televisiossa itsenäisyyspäivänä Härmärock-lähetyksessä. Kappaleessa rienataan Suomen kansallissymboleja. Albumin tuottajana toimi T. T. Oksala. 
Albumin CD-versio sisältää myös LP-versiolle sisältymättömät cover-kappaleet ”Kanoottilaulu” ja ”Toiset on luotuja kulkemaan”.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Sielun Veljet.
A-puoli
B-puoli
Singlet.
Peltirumpu.
Kappale 'Discophrenia' on Sielun veljien kansainvälisen nimekkeen L'amourderin levyttämä englanninkielinen kappale. Se on kirjoitettu singlessä muotoon 'Diskofrenia'.
Ai Maeda (näyttelijä)

Ai Maeda ( "Maeda Ai", syntynyt 4. lokakuuta 1983, Tokio, Japani) on japanilainen malli ja näyttelijä.
Maeda tunnetaan Shiori Kitanon roolistaan elokuvassa "" sekä ääniroolistaan animesarjassa "Kino no tabi" (hän myös esittää sarjan loppulaulun "the Beautiful World"). Maedan pikkusisko Aki Maeda on myös näyttelijä. Ai Maeda tuli julkisuuteen jo 8-vuotiaana esiinnyttyään McDonald's-mainoksessa. Hän teki mallintöitä siskonsa Akin kanssa, kunnes Ai aloitti näyttelemisen elokuvissa ja tv-sarjoissa.
Ai Maeda on taitava pianonsoittaja ja osaa hyvin englantia, jota hän opiskeli viettäessään vuoden 2000 Kanadassa. Maeda on valmistunut Tokion Aoyama-instituutista.
Ai Maedaa ei tule sekoittaa samannimiseen ääninäyttelijään.
Harmoninen sarja

Harmoninen sarja on matematiikassa ääretön sarja : formula_1
Se on saanut nimensä musiikissa ilmenevien ääniaaltojen aallonpituuksien suhteesta. Harmonisen sarjan jokainen jäsen on sen viereisten jäsenten harmoninen keskiarvo.
Harmonisen sarjan osasummista ainoastaan ensimmäinen, 1, on kokonaisluku. Harmonisen sarjan osasummia kutsutaan harmonisiksi luvuiksi.
Harmonisen sarjan hajaantuminen.
Harmoninen sarja hajaantuu, tosin varsin hitaasti: jotta sarjan summa ylittäisi luvut 1, 2, 3, 4, ... tarvitaan 1, 4, 11, 31, 83, 227, 616, 1674, 4550, 12367, ... termiä ( OEIS:ssä). Luvun 100 ylittämiseen tarvitaan yli formula_2 termiä, tarkalleen 15092688622113788323693563264538101449859497.
Sarjan hajaantuminen voidaan osoittaa tarkastelemalla harmonista sarjaa erään toisen varmasti hajaantuvan sarjan kanssa:
 formula_3
Ääretön sarja 1/2+1/2+1/2... hajaantuu varmasti, ja on helppo nähdä, että harmonisen sarjan formula_4:n ensimmäisen termin summa on aina vähintään formula_5.
Harmonisen sarjan n ensimmäisen termin summa formula_6 on 
formula_7,
jossa formula_8 on Eulerin-Mascheronin vakio ja formula_9 on digammafunktio.
Pulmanki

Pulmanki (, ) on kylä ja entinen kunta Finnmarkin läänissä Norjassa. Pulmanki sijaitsee lähellä Suomen rajaa ja Utsjoen Nuorgamin kylää. Pulmangin kylän itäpuolella pääosin Suomen alueella sijaitseva Pulmankijärvi laskee Pulmankijoen kautta Tenojokeen. Pulmanki erosi Uuniemen kunnasta 1. tammikuuta 1903. Siihen aikaan paikkakunnalla asui 450 asukasta. Pulmangissa puhutaan sekä pohjoissaamea että norjaa. Pulmangin kylässä on oma kirkko.
Pulmanki yhdistyi viereisen Tenon kunnan kanssa 1. tammikuuta 1964.
Autódromo Internacional Nelson Piquet

Jacarepagua (tunnettu myös nimellä Autódromo Internacional Nelson Piquet) oli vuonna 1978 rakennettu kilparata Rio de Janeirossa, Brasiliassa. Rata isännöi Formula 1 -sarjan Brasilian Grand Prix'ta kymmenen kertaa. Lisäksi CART-sarja käytti rataa vuosina 1996–2000. Ratamoottoripyöräilyn Brasilian Grand Prix ajettiin radalla vuosina 1995–2004.
Radassa oli kaksi pitkää suoraa. Lisäksi oli useita hitaita mutkia. CART-sarja käytti alemmassa ratakartassa näkyvää ovaalirataa.
F1-kuljettajista useimmiten radalla voitti ranskalainen Alain Prost, jolla voittoja radalta on kaiken kaikkiaan viisi. Hän siis voitti puolet radalla ajetuista F1-kilpailuista. Nelson Piquet juhli kahdesti kotiradallaan voittoa, kausilla 1983 ja 1986.
Vuonna 2008 päätettiin, että rata puretaan tulevien olympialaisten harjoituskeskuksen tieltä. Rata purettiin vuonna 2012.
Lykomedes

Lykomedes (), joka tunnettiin myös nimellä "Lykurgos", oli kreikkalaisessa mytologiassa Skyroksen kuningas Troijan sodan aikana. Skyros ei lähettänyt joukkoja sotaan.
Kun Akhilleuksen äiti Thetis kuuli ennustuksen, joka vihjaisi hänen poikansa saavan surmansa Troijassa, hän lähetti tämän Lykomedeen hovin suojiin. Piileskelynsä aikana Akhilleus solmi salaa rakkaussuhteen Lykomedeen vanhimman tyttären Deidameian kanssa, joka myöhemmin synnytti tälle Neoptolemoksen. Kun Odysseus ja Diomedes myöhemmin saapuivat Skyrokseen etsimään Akhilleusta ja onnistuivat paljastamaan tämän Lykomedeen tyttärien joukosta, Akhilleus lähti heidän mukanaan Troijaan. Neoptolemos pysyi isoisänsä luona, kunnes hänetkin pyydettiin mukaan sodan loppuvaiheissa.
Lykomedeen mainitaan surmanneen Theseuksen joko pelosta tai tehdäkseen Menestheukselle palveluksen työntämällä tämän kalliolta alas.
Murmanskin lentoasema

Murmanskin lentoasema (; ) on kansainvälinen lentoasema Murmanskissa, Venäjällä. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Murmanskin kaupungin keskustasta etelälounaaseen, lähellä Murmašin kaupunkitaajamaa.
Lentoasemalla on yksi 2 500 metrin kiitotie ja kentän lähestymisvarustus täyttää ICAO:n kategorian I vaatimukset. Vuonna 2010 lentoaseman kautta matkusti 466 805 henkeä. Vuonna 2013 lentoaseman matkustajamäärä oli noussut 614 110:een.
Finlandia Cheese

Finlandia Cheese Inc. on Valion yhdysvaltalainen tytäryhtiö. Henkilökuntaa yhtiössä on 19 ja liikevaihto on 50 miljoonaa euroa. Finlandia Cheese on keskittynyt pääasiassa myymään ja markkinoimaan Suomesta tuotavia Valion juustoja. Yhtiön tunnetuin brändi on "Finlandia". Valion emmentaljuustot johtavat Yhdysvaltain tuontitilastoja ja Finlandia-tuotemerkki on Yhdysvaltain koillisalueen tunnetuin emmentaljuustobrändi. Emmentalin lisäksi yhtiö myy "Valio Oltermanni"a nimellä "Baby Muenster" ja "Polar"-juustoa nimellä "Heavenly Light". 
Yhtiö on laajentanut markkina-aluetta myös Keski-Länteen.
Historia.
Yhdysvaltain markkinoilla Valion juustoja on ollut jo vuodesta 1958 lähtien. Finlandia Cheese Inc. perustettiin vuonna 1992 omaksi yhtiökseen, kun Valio osti aiemman maahantuojan liiketoiminnan ja tytäryhtiöksi se tuli vuonna 1998.
Kuka teki huorin

Kuka teki huorin on Sielun Veljien vuonna 1986 julkaistu viides albumi. Sen tuottajana toimi T. T. Oksala.
Singlet.
Museossa.
Kappale 'Viimeinen mohikaani on julkaistu vuonna 1983 Sielun veljien Lapset-EP:llä nimellä 'Lännen tie'.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Jukka Hauru sanoi tämänkin albumin osoittavan, miten Sielun Veljet ovat aivan omassa sarjassaan ja avautuvan yllättävän moneen suuntaan: ”Möyrintä ihmisyyden mullassa on saanut tanssittaviakin piirteitä ja kitarat roiskivat karhean ilmeikkäästi jopa ZZ Top -rytmejä.”
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix oli Long Beachin katuradalla Etelä-Kaliforniassa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu vuosina 1976–1983.
Long Beachin rata oli ahdas katurata, ”Yhdysvaltain Monacon GP”. Kilpailu on harvinainen siinä mielessä, että sitä ei ole kukaan voittanut useammin kuin kerran. Viimeisen kilpailun voitti John Watson, joka teki samalla voittoennätyksen voittamalla mahdollisimman kaukaa kärkipaikasta, 22. lähtöruudusta.
Victoria Memorial Hall

Victoria Memorial Hall (usein vain lyhyemmin Victoria Memorial) on Kalkutassa Intiassa sijaitseva Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattarelle ja Intian keisarinnalle Viktorialle pystytetty muistomerkki.
Sen suunnittelusta on vastannut William Emerson, ja sen tyyli heijastelee Agran Taj Mahalia. Emersonia pyydettiin alun perin suunnittelemaan muistomerkki italialaiseen renessanssityyliin, mutta hän oli kuitenkin pelkästään eurooppalaisten tyylien käyttöä vastaan ja lisäsi muistomerkkiin Mughal-vaikutteita. Valvovana arkkitehtina toimi Vincent Esch, ja muistomerkkiä ympäröivien puutarhojen suunnittelusta vastasivat lordi Redesdale sekä David Prain. 
Muistomerkki rakennettiin vuosina 1906-1921. Sen julkisivu on verhoiltu valkoisella marmorilla. Rakennukseen on sijoitettu museo, ja sitä valvoo Intian kulttuuriministeriö.
Ognian Vassilev

Ognian Vassilev (s. 1952 Haskovo) on Porissa asuva bulgarialaissyntyinen kuoronjohtaja. 
Vassilev suoritti vuonna 1977 Sofiassa Vasil Arnaudovin johdolla kuoronjohtajadiplomin. Vuosina 1981–84 hän työskenteli Bulgarian television taiteellisena kuoronjohtajana ja toimi 1987–91 Plovdivin musiikkiakatemian kuoronjohtolinjan opettajana. Vuonna 1991 hän muutti Suomeen. Porissa hän on työskennellyt useiden kuorojen parissa, muun muassa Katajanmarjat-kuoron, Porfission ja Sempren sekä perustamiensa Porin Filharmonisen kuoron, Balanssin ja Temporin kanssa. 
 Vuodesta 1997 hän on työskennellyt myös Porin kaupungin kulttuuritoimen kuoronjohtajana. Hänen johtamansa kuorot ovat menestyneet hyvin kansainvälisissä kilpailuissa.
Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi Vassilevin Vuoden kuoronjohtajaksi 2011.
Chhatrapati Shivaji Terminus

Chhatrapati Shivaji Terminus (CST, aiemmin Victoria Terminus, VT) on historiallinen rautatieasema Mumbaissa, Intiassa. Se on yksi Intian vilkkaimmista rautatieasemista. Se on ollut listattuna kulttuurillisena kohteena Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2004 lähtien. Asema nimettiin alun perin Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren ja Intian keisarinnan Viktorian mukaan. Nykyistä nimeään se on kantanut vuodesta 1996 lähtien.
Asemarakennus.
CST:n asemarakennuksen suunnitteli brittiläinen arkkitehti Frederick William Stevens. Se edustaa viktoriaanista uusgoottilaista arkkitehtuuria, ja siinä on myös vaikutteita perinteisestä intialaisesta arkkitehtuurista. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1878, ja ne saatiin lopulta päätökseen vuonna 1888.
Katekoli

Katekoli on orgaaninen yhdiste (fenoli) muodostuen bentseenirenkaasta ja siihen liittyneestä kahdesta hydroksyyliryhmästä (OH). Katekoli on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, värittömiä kiteitä, joilla on tunnusomainen haju. Kiteet muuttuvat ruskeiksi ilman tai valon vaikutuksesta. Sen kemiallinen kaava on C6H6O2 ja rakennekaava on C6H4(OH)2. Katekolista käytetään myös nimityksiä "pyrokatekoli", "1,2-bentseenidioli", ja "1,2-dihydroksibentseeni". Katekoli on bentseenidiolin isomeerinen muoto resorsinolin (1,3-bentseenidioli) ja hydrokinonin (1,4-bentseenidioli) kanssa.
Katekolin moolimassa on 110,11 g/mol, sulamispiste 105 °C, kiehumispiste 245,5 °C, suhteellinen tiheys 1,344 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 127 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 510 °C sekä CAS-numero 120-80-9. Katekolia liukenee veteen 43 g/100 ml.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää ihoa, hengitys- ja ruoansulatusteitä sekä syövyttää silmiä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen keskushermoston toiminnan heikkenemiseen, kouristuksiin ja hengitysvajeeseen. Altistuminen voi aiheuttaa verenpaineen nousua. Toistuva tai pitkäaikainen ihokosketus voi aiheuttaa ihon herkistymisen.
Valmistus ja käyttö.
Varhaisimmat katekolin valmistusmenetelmät perustuivat kivihiilitervan tislaukseen tai 2-kloorifenolin hydrolyysiin, mutta nämä menetelmät ovat nykyään vain vähän käytettyjä. Katekolia voidaan valmistaa fenolin ja vetyperoksidin välisellä reaktiolla, eliminaatioreaktiolla 1,2-syklohekseenidiolista tai kuumentamalla pfenoli-sulfonihappoa emäksen kuten kaliumhydroksidin läsnä ollessa. Katekolia käytetään hapetuksenestoaineena ja valokuvien kehityksessä reagenssina. Tärkeimmät käyttökohteet ovat kuitenkin muiden yhdisteiden, kuten guajakolin, väriaineiden ja maatalouskemikaalien karbofuraanin ja propoksuurin valmistaminen.
Lufthansa CityLine

Lufthansa CityLine GmbH on saksalainen alueellinen lentoyhtiö. Se on täysin Lufthansan omistuksessa ja osa Lufthansa Regionalia. Lufthansa City Line on Euroopan suurin alueellinen lentoyhtiö. Yhtiön virallinen kotipaikka on Köln-Bonnin lentoasema, ja tärkeimmät solmukohdat ovat Frankfurtin lentoasema ja Münchenin lentoasema.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin nimellä Ostfriesische Lufttaxi vuonna 1958. Yhtiö uudelleenorganisoitiin ja nimettiin uudelleen DLT Luftverkehrsgesellschaftiksi 1. lokakuuta 1974. Se aloitti yhteistyön Lufthansan kanssa lyhyillä reiteillä vuonna 1978. Vuonna 1988 kaikki yhtiön toiminnot siirtyivät Lufthansan alaisuuteen. Maaliskuussa 1992 DLT:stä tuli kokonaan Lufthansan tytäryhtiö ja nimi vaihtui Lufthansa City Lineksi. Lufthansa City Line työllistää 2 332 henkilöä.
Kohteet.
Lufthansa CityLine on myös liikennöinyt Turkuun.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä syyskuussa 2022 on 15,1 vuotta.
Albert Ingman

Albert Konstantin Ingman (11. maaliskuuta 1871 Helsingin pitäjä – 28. joulukuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908. Ingman oli suomenruotsalaisen työväenliikkeen alkuvuosien johtohahmoja, mutta luopui järjestötehtävistään jo eduskuntakautensa päätyttyä.
Elämä.
Tapanilassa syntyneen Ingmanin vanhemmat olivat talollisen poika Albert Ingman (1839-1875) ja Maria Sofia Lindberg (s. 1845). Hän oli jonkin aikaa merimiehenä ja työskenteli sen jälkeen maalarina Helsingissä. Vuosisadan vaihteessa Ingman kuului Helsingin ruotsalaisen työväenyhdistyksen (HSAF) sekä Suomen ruotsalaisen työväenliiton (FSA) perustajajäseniin ja toimi molempien puheenjohtajana. Vuosina 1903-1905 hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen työväestön edustajana ruotsalaisen puolueen listalta. Ingman vaikutti myös maalarien ammattiyhdistyksessä ja oli suurlakon jälkeen muodostetun Helsingin työväenasiainlautakunnan jäsen. 
Vuonna 1907 Ingman valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo heinäkuussa 1908 eduskunnan hajottamiseen. Eduskuntatyönsä jälkeen Ingman jätti aktiivipolitiikan, mutta jatkoi järjestötoimintaa rivijäsenenä. Viimeisinä vuosinaan häntä pidettiin suomenruotsalaisen työväenliikkeen arvostettuna veteraanina, joka oli myös FSA:n kunniajäsen.
Ingman kuoli Kivelän sairaalassa 77-vuotiaana joulukuussa 1948. Hänet on haudattu Helsinkiin Suomen kaartin hautausmaalle.
Perhe.
Ingmanin puoliso oli Ida Lovisa Lindström (1877-1954), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Pendredin oireyhtymä

Pendredin oireyhtymä on autosomin kautta peittyvästi periytyvä oireyhtymä, jonka oireita ovat kuurous, kilpirauhashormonin tuotannon häiriö ja sen johdosta laajentunut kilpirauhanen, kehitysvammaisuus sekä mahdollisesti kasvanut kilpirauhassyövän riski. Oireyhtymän aiheuttaa kromosomin 7 mutaatio. 
Vaughan Pendred kuvasi oireyhtymän vuonna 1896, ja siihen johtava virhe löydettiin vasta 1996.
Pendredin oireyhtymä on harvinainen. Siitä kärsii noin 1–10 100 000:sta syntyvää lasta kohden, ja esiintyvyydessä on alueellisia eroja.
Laeva

Laeva oli kunta Tartumaalla Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Tarton kunta, Laeva ja Piirissaar sekä Tabivere Jõgevamaalta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi.
Pinta-alaa kunnalla oli 233,18 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 879 (1.1.2008). Kunnan keskus oli nimeltään Laeva. Laevan kunnanjohtaja oli Väino Kivirüüt.
Laevan naapurikunnat olivat Puhja etelässä, Tähtvere kaakossa, Tartu idässä, Tabivere (Jõgevamaalla) koillisessa, Puurmani (Jõgevamaalla) pohjoisessa ja Kolga-Jaani (Viljandimaalla) luoteessa. 
Laevan suomalainen ystävyyskunta oli Vähäkyrö (vuodesta 1994).
Valion virolaisella tytäryhtiöllä Valio Eestillä on meijeri Laevan kylässä. 
Kylät.
Laevan kylät () ja niiden väkiluvut 1. tammikuuta 2008:
Ensimmäinen maininta Laevan kylästä on vuodelta 1295. Kärevere mainittiin puolestaan ensimmäistä kertaa vuonna 1296.
Väestö.
Vuonna 2011 Laevan kunnassa oli 797 asukasta, joista 768 (96,4 %) oli virolaisia, 21 (2,6 %) venäläisiä ja 9 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
Andrea Caracciolo

Andrea Caracciolo (s. 18. syyskuuta 1981 Milano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Caracciolo edustaa tällä hetkellä Serie A:n Bresciaa.
Ura.
Caracciolo aloitti uransa amatööriseurassa Sancolombanossa, jossa hän pelasi yhteensä 53 ottelua ja teki 11 maalia. Ensimmäiset ammattilaisseurat olivat Serie C -tason Pro Vercelli ja Como. 
Ensiesiintymisensä Serie A:ssa Caracciolo teki Brescian paidassa tammikuussa 2002 Bolognaa vastaan. Serie A:n tulokaskaudella Caracciolo teki 2 maalia 7 ottelussa, jonka seurauksena hänet lainattiin Perugiaan kaudeksi 2002-2003. Maaleja Caracciolo ei tehnyt kahta enempää ja lainasopimuksen päätyttyä hän palasi takaisin Bresciaan. Kaudet 2003-2004 ja 2004-2005 ovat olleet Caracciolon parhaita kausia tähän astiseen uraansa nähden, kun hän teki 12 maalia kautta kohti Serie A:ssa. 
US Palermon kiinnitettyä huomionsa Caraccioloon, siirtyi Caracciolo seuraavaksi kaudeksi uuteen seuraansa ja oli saman tien joukkueensa paras maalintekijä 9 osumalla. Kausi 2006-2007 ei mennyt kovin vakuuttavasti Caracciololla, sillä hän teki vain 5 maalia 27 ottelussa. Kaudeksi 2007-2008 Caracciolo siirtyi lainasopimuksella UC Sampdoriaan. Tammikuussa 2008 hän teki sopimuksen entisen seuransa Brescian kanssa.
Maajoukkueessa Caracciolo pelasi ensi kerran marraskuussa 2004 Suomea vastaan.
Erkki Tuuli

Erkki Viktor Tuuli (25. heinäkuuta 1914 Johannes – 19. tammikuuta 1994 Vantaa) oli suomalainen varatuomari. Hän oli patentti- ja rekisterihallituksen pääjohtaja 1963–1978. Tätä ennen hän toimi Kouvolan kauppalan- ja kaupunginjohtajana vuosina 1949–1963. Hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 1981. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 1954–1966.
Hänen vanhempansa olivat laivuri Joel Viktor Tuuli ja Hilja Maria Kaukiainen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1941 Eeva Lyylikki Alonen.
Georg W. Johansson

Georg Wiktor Johansson (6. heinäkuuta 1877 Helsinki – 9. toukokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1909 ja 1917−1918. Hän oli 1900-luvun alkuvuosien tunnetuimpia suomenruotsalaisia sosialidemokraatteja. Johansson ei osallistunut aktiivisesti sisällissodan tapahtumiin, mutta teki itsemurhan sodan traumatisoimana.
Elämä.
Johanssonin vanhemmat olivat Iitissä syntynyt maalarimestari David Johansson (s. 1849) ja Inkoosta kotoisin ollut Emilia Sofia Lindholm (s. 1853). Johansson kävi viisi vuotta Svenska reallyceumia, mutta joutui varojen puutteessa lopettamaan koulunsa, jonka jälkeen hän työskenteli pitkään maalarina VR:n Helsingin konepajalla. 
Johansson oli mukana jo porvarillisen wrightiläisen työväenliikkeen toiminnassa. Helsingfors Svenska Arbetarföreningiin hän liittyi heti yhdistyksen perustamisvuonna 1898 ja toimi sen puheenjohtajana 1908. Vuosina 1904-1906 Johansson oli Finlands Svenska Arbetarförbundin sihteeri ja 1906−1909 liiton ensimmäinen edustaja SDP:n puolueneuvostossa. Suurlakon aikana hän kuului Helsingin suurlakkokomiteaan. Kansanedustajaksi Johansson valittiin vuoden 1908 eduskuntavaaleissa. Hän painotti erityisesti työväenluokan koulutusta ja sivistystä. Helsingin ruotsinkielinen työväenopisto Arbis perustettiin Johanssonin aloitteesta vuonna 1914.
Johansson valittiin uudelleen eduskuntaan vuosina 1916 ja 1917. Syksyn 1917 levottomuuksien aikana hän vastusti jyrkästi työväen järjestyskaartien aseistautumista ja vallankumouspyrkimyksiä. Sisällissodan käynnistyttyä Johansson valittiin SDP:n uuteen puolueneuvostoon ja hänestä tuli myös Työväen pääneuvostoon varajäsen. Johansson pysytteli kuitenkin mahdollisimman visusti erossa punaisten toiminnasta, eikä häntä vangittu Helsingin valtauksen jälkeen. Johansson kertoi ottaneensa vastaan väkipakolla ainoastaan paikan eräässä rahatoimikamarin valiokunnassa, mutta kieltäytyneensä muista tarjotuista tehtävistä. 
Punaisten antauduttua valtionhoitaja P. E. Svinhufvud antoi Johanssonnille tehtäväksi laatia selvitys sisällissodan aikaisista tapahtumista Uudenmaan lääninhallituksessa, mutta sodan kauheuksista traumatisoituneena hän teki toukokuun alussa itsemurhan hirttäytymällä. Jättämässään viestissä Johansson kertoi vastustaneensa sotaan johtanutta politiikkaa eikä myöskään hyväksynyt työväenliikkeen vallankumouksellisia menettelytapoja. Johansson katsoi, ettei voinut enää elää ihmisten kuvitellessa hänenkin olleen osallisena. Johansson on haudattu perhehautaan Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe.
Johanssonin puoliso oli Maria Alexandra ”Sascha” Rehnström (1876–1947). Pariskunnalla oli kaksi lasta Gurli (1907–1960) ja Bror-Holger (1909–1969).
Muuta.
Vuonna 2018 ilmestyi Johanssonin vaiheita vuosina 1898–1918 käsittelevä elämäkertaromaani "Det brinner en eld", jonka on kirjoittanut hänen tyttärentyttärensä Inger Jägerhorn. Johanssonin puoliso tuhosi sisällissodan jälkeen hänen arkistonsa, jonka vuoksi Johanssonin toiminnasta ei tiedetä paljoakaan ja kirja on osittain fiktiivinen.
Rosemary Sutcliff

Rosemary Sutcliff (14. joulukuuta 1920 – 23. heinäkuuta 1992) oli brittiläinen romaanikirjailija, joka muistetaan parhaiten historiallisesta fiktiostaan. Hänen tuotantonsa on suunnattu etupäässä lapsille.
Vuonna 2008 The Times asetti Sutcliffin sijalle 49 listatessaan Britannian merkittävimpiä sodanjälkeisiä kirjailijoita.
Elämä ja ura.
Sutcliff syntyi Surreyssä, mutta merivoimien upseerina toimineen isän työn vuoksi perhe kiersi tukikohdissa eri puolilla maailmaa, kunnes tytär oli kymmenvuotias. Sutcliff sairastui kaksivuotiaana Stillin tautiin, vaikeaan niveltulehdukseen, joka rajoitti olennaisesti hänen liikkumiskykyään ja pakotti hänet lopulta pyörätuoliin.
Sutcliff sai varhaisen koulutuksen äidiltään mennen kouluun vasta yhdeksänvuotiaana. Äiti opetti häntä suurelta osin ääneen lukien, ja Sutcliff oli erityisen kiinnostunut legendoista ja muinaishistoriasta. Kirjallisuudesta hänen suosikkejaan olivat muun muassa H. C. Andersenin sadut sekä Nalle Puh ja "Kaislikossa suhisee". Toisaalta hän kuunteli innolla myös isänsä ja tämän kollegoiden tosikertomuksia.
14-vuotiaana Sutcliff siirtyi taidekouluun opiskelemaan maalariksi. Toisen maailmansodan aikana hän ansaitsi elantoaan maalaamalla miniatyyrikuvia sotapalveluksessa olevista miehistä heidän perheilleen tai puolisoilleen. Hänen vammansa vuoksi hänen ei katsottu voivan maalata suurempia maalauksia, joten hän kääntyi kirjoittamisen pariin – siitä huolimatta, että koulutodistuksissa häntä pidettiin käytännössä lukutaidottomana.
Sutcliff kirjoitti versioita brittiläisistä legendoista, ja hänen tietämättään eräs ystävä näytti käsikirjoitusta Oxford University Pressin edustajille. Sitä ei kelpuutettu, mutta Sutcliffiä kehotettiin kirjoittamaan Robin Hoodista ja hänelle tarjottiin 50 punnan ennakkomaksu. Sutcliffin esikoisteos, perinteisiin balladeihin pohjautuva "The Chronicles of Robin Hood", ilmestyi vuonna 1950.
Vuonna 1960 Sutcliff palkittiin Carnegie-mitalilla edellisenä vuonna ilmestyneestä kirjastaan "The Lantern Bearers". Se on kolmas osa sarjasta, joka sijoittuu roomalaisvallan alaisille Britteinsaarille. Sarjan ensimmäinen osa "The Eagle of the Ninth" ilmestyi vuonna 1954. Vuonna 1975 Sutcliffille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimi työstä lastenkirjallisuuden eteen.
Sutcliff asui suuren osan aikuisiästään Arundelissa, Sussexissa. Hän voitti vuonna 1985 Phoenix-palkinnon. Hän ei mennyt koskaan naimisiin ja kuoli Arundelissa 1992.
Maria Goeppert-Mayer

Maria Goeppert-Mayer (28. kesäkuuta 1906 – 20. helmikuuta 1972) oli saksalais-yhdysvaltalainen fyysikko. Goeppert-Mayer oli Marie Curien jälkeen ensimmäinen nainen, joka on saanut Nobelin fysiikanpalkinnon. Goeppert-Mayer sai palkintonsa vuonna 1963 atomin kuorirakenteen tutkimisesta.
Elämä.
Maria Goeppert syntyi Saksan Kattowitzissä (nykyisin Puolan Katowice) 1906. Vuonna 1910 hänen isänsä sai lastenlääketieteen professuurin Göttingenistä, missä Maria kävi koulunsa ja asui naimisiinmenoonsa asti. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Göttingenissä 1930. Hiukan aikaisemmin hän tapasi amerikkalaisen Joseph Edward Mayerin joka oli Göttingenissä stipediaattina. He menivät naimisiin ja muuttivat Yhdysvaltoihin 1930.
Lama-aikana professorin rouva ei saanut omaa työtä, mutta hänelle osoitettiin erilaisia avustavia puuhia. Vasta vuonna 1946 Chicagon yliopistossa hän sai koulutustaan ja taitojaan vastaavia töitä. Hänestä tuli pian fysiikan professori ydintutkimuksen laitoksella. Keskustelut Enrico Fermin kanssa olivat hedelmällisiä.
Vuonna 1948 Marie Goeppert-Mayer alkoi tutkia maagisia lukuja. Häneltä meni vuosi niiden selityksen löytämiseen ja toinen vuosi sen seurausten ymmärtämiseen. Hänestä oli rohkaisevaa, että Jensen, Haxel ja Suess päätyivät samaan selitykseen riippumattomasti. Goeppert-Mayer tapasi Hans D. Jensenin, ja joitakin vuosia myöhemmin nämä kilpailijat eri puolilta Atlanttia päättivät julkaista yhteisen kirjan. Teos "Elementary Theory of Nuclear Shell Structure" ilmestyi vuonna 1955, ja vakiinnutti Goeppert-Mayerin aseman ydinfysiikan johtavana asiantuntijana. Hans D. Jensen sai Nobelin yhdessä Goeppert-Mayerin kanssa.
Tunnustuksia ja palkintoja.
Goeppert-Mayer on ensimmäinen nainen joka sai Nobelin teoreettisesta fysiikasta. Hänet kutsuttiin Heidelbergin tiedeakatemian jäseneksi 1950 ja Yhdysvaltojen kansalliseen tiedeakatemiaan 1956. American Physical Society jakaa vuosittain hänen mukaansa nimetyn palkinnon huomattavalle naispuoliselle fyysikolle.
Tuulten torni

Tuulten torni ( tai Αέρηδες, "Aérides") eli Horologion () on antiikin aikainen torni, joka toimi sekä tuuliviirinä, aurinkokellona että vesikellona. Torni sijaitsee Roomalaisella agoralla siitä nimen saaneessa Aérideen kaupunginosassa Ateenassa, Kreikassa.
Historia.
Tuulten torni on rakennettu todennäköisesti hellenistisellä ajalla 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Aiemmin torni ajoitettiin usein ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Tornin rakennutti tähtitieteilijä Andronikos Kyrrhoslainen. Siksi sitä kutsutaan myös Andronikos Kyrrhoslaisen horologioniksi.
Varhaiskristillisenä aikana torni toimi kirkon kellotornina. Osmanivallan aikana sitä käytettiin puolestaan suufilaisena mietiskelypaikkana ("tekke"). Tämän vuoksi torni on säilynyt nykyaikaan varsin hyvin. Torni hautautui vähitellen osittain maahan, mutta Ateenan arkeologinen seura kaivoi sen esiin vuosina 1837–1845.
Rakennus.
Tuulten torni on kahdeksankulmainen ja sen korkeus on 12,8 metriä ja halkaisija kahdeksan metriä. Rakennuksen ulkopuoli edustaa korinttilaista ja sisäpuoli doorilaista tyyliä. Tornin kahdella sivulla oli pienet pylväikkökatokset ja takapuolella eli etelän puolella sen kyljessä oli pienempi pyöreä torni. Torni on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista.
Antiikin aikana tornin katolla oli Triton-hahmoinen tuuliviiri, joka osoitti tuulen suunnan, sillä kahdeksan sivua olivat tarkasti pää- ja väli-ilmansuuntia kohti. Tornin huipulla olevassa friisissä on kuvattuna kahdeksan kreikkalaisen mytologian tuulen jumaluutta, anemosta. Tornissa neljä niistä on kuvattu mieshahmoisina ja neljä naishahmoisina. Anemokset ovat:
Tornin sisällä oli vesikello, joka toimi Akropoliilta tulleen veden voimalla ja näytti kellonajan, päivämäärän ja vuodenajan. Lisäksi torni toimi aurinkokellona, sillä sen jokaisella kahdeksalla sivulla oli aurinkokellon osoitin ja pyöreän tornin huipulla yhdeksäs.