tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kari Nieminen (jääkiekkotuomari)

Kari Nieminen (s. 23. joulukuuta 1947 Tampere) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kaudesta 1987–1988 alkaen ja vihelsi viimeisen kerran aktiivisesti kaudella 1996–1997. 
Hän tuomitsi pääsarjatasolla 363 ottelua. Hän sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1993–1994. Hän oli tuomarina vuoden 1993 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Pääsarjatuomariuran jälkeen Nieminen on toiminut SM-liigassa otteluvalvojana. Hän on myös toiminut kotikaupungissaan Varkaudessa junioripelien erotuomarina sekä tuomarikouluttajana Varkauden jääkiekkotuomarit Ry:ssä.
John Lax

John Charles ”Johnny” Lax (23. heinäkuuta 1911 Arlington, Massachusetts – 14. heinäkuuta 2001 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edusti Yhdysvaltoja vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa, joissa maa saavutti pronssia.
Lax pelasi vuosina 1932–1935 NCAA:n yliopistosarjassa, jossa hän edusti Bostonin yliopistoa. Hän muodosti joukkueessa hyvän tutkaparin Paul Rowen kanssa.
Pontailler-sur-Saône

Pontailler-sur-Saône on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Saônejoen varrella, noin 32 kilometriä Dijonin kaupungista itään.
Kunta jakautuu kahteen keskukseen. Vanhakaupunki on saaressa jota rajaavat Saône, sen sivuhaara "Vieille Saône", sekä nämä yhdistävä kanava. Esikaupunkialue on Mont Ardoux'n kukkulalla. Kaupunki on luultavasti perustettu roomalaisten valloituksen jälkeen. Se on ollut rajakaupunki, ja se on tuhoutunut useissa taisteluissa vuosisatojen aikana. Saaressa on 1800-luvulla rakennettu uusklassinen Saint-Mauricen kirkko, jonka sisäänkäynnissä on monumentaalinen pylväikkö. Saaressa on myös huvivenesatama. Mont Ardoux'n kukkulalla on 1800-luvulla tehty Neitsyt Marian patsas, "Notre-Dame du Mont Ardoux". Se on suosittu pyhiinvaelluspaikka, ja sieltä on näkymä Saônejoen tasangolle.
Åse Michaelsen

Åse Michaelsen (aiemmin Schmidt; s. 4. kesäkuuta 1960 Mandal) on norjalainen edistyspuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2005–2017 ja toimi Norjan vanhus- ja kansanterveysministerinä vuosina 2018–2019.
Roman Bratny

Roman Bratny, oik. Roman Mularczyk (5. elokuuta 1921 Krakova, Puola – 5. marraskuuta 2017) oli puolalainen kirjailija. Hän osallistui 1944 Varsovan kansannousuun ja jäi saksalaisten vangiksi. Teoksissaan hän käsittelee toista maailmansotaa ja ihmiskohtaloita. Hänen pääteoksensa on "Urhojen risti" (1957).
Jiří Šejba

Jiří Šejba (s. 22. heinäkuuta 1962 Pardubice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Tšekkoslovakian maajoukkuetta Calgaryn olympialaisissa 1988, Kanada-cupissa 1987 ja neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1985–1989. Hän voitti yhden maailmanmestaruuden ja saavutti kaksi MM-pronssia. Hän pelasi seuraurallaan Tšekkoslovakian ja Tšekin lisäksi Suomessa, Saksassa, Slovakiassa ja Pohjois-Amerikassa, muun muassa 11 ottelua NHL:ssä.
Šejba edusti Tšekkoslovakian pääsarjassa Tesla Pardubicea kausina 1979–1984 ja 1986–1990 sekä välillä Dukla Jihlavaa kausina 1984–1986. Hän voitti maan liigamestaruuden vuosina 1985, 1987 ja 1989. Kaudet 1990–1992 hän pelasi Pohjois-Amerikassa pääasiassa AHL-seura Rochester Americansissa mutta ensimmäisellä kaudella myös 11 ottelua NHL:ssä Buffalo Sabresin joukkueessa. NHL-otteluissaan hän sai kaksi syöttöpistettä. Kauden 1992–1993 Šejba pelasi Suomessa Helsingin Jokerien joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi kautta Tšekissä Pardubicen joukkueessa, kaksi kautta Slovakiassa Slovan Bratislavan joukkueessa ja kolme kautta Saksassa Moskitos Essenin joukkueessa kunnes päätti uransa kotimaassaan kaudella 2000–2001.
Šejba saavutti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1980. Hän pelasi ensimmäisen kerran aikuisten MM-kilpailuissa Prahassa 1985 ja teki joukkueensa kolme ensimmäistä maalia maailmanmestaruuden ratkaisseessa, Tšekkoslovakian 5–3-voittoon päättyneessä mitalisarjan viimeisessä ottelussa Kanadaa vastaan. Kaikkiaan hän teki turnauksessa neljä maalia ja sai kolme syöttöpistettä. Hän pelasi myös vuosikymmenen lopuissa arvoturnauksissa. MM-kilpailuissa 1986 Tšekkoslovakia jäi ilman mitalia ja Šejba teki kaksi maalia sekä antoi kaksi maalisyöttöä. MM-kilpailuissa 1987 joukkue saavutti pronssia ja Šejba teki yhden maalin sekä antoi kolme maalisyöttöä. Kanada-cupissa 1987 Tšekkoslovakia ylsi välieriin ja Šejban tehopisteet olivat maali ja kaksi syöttöä. Calgaryn olympialaisissa Tšekkoslovakia jäi mitalisarjassa kuudenneksi ja Šejba teki kolme maalia sekä sai yhden syöttöpisteen. MM-kilpailuissa 1989 Šejban tehopisteet jäivät yhteen syöttöön Tšekkoslovakian saavuttaessa pronssia.
Pelaajauransa jälkeen Šejba on toiminut valmentajana Tšekissä ja Puolassa.
Koitonjärvi (Suistamo)

Koitonjärvi () on Venäjällä Karjalan tasavalta Suojärven piiri sijaitseva järvi, jonka laskujoki Haukioja ja sitten Armajoki yhtyy Sarkajokeen.
Maantietoa.
Koitonjärvi on 1,7 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 110 hehtaaria. Vanhoissa suomalaisissa kartoissa järven itärannan keskellä sijaitsee lyhyt Petjukanniemi. Niemi kaventaa järven kaaren muotoiseksi. Lounaisosassa kaksi saarta ja koillisosassa kaksi saarta niin, että suurin saari sijaitsee pohjoisessa aivan rannan tuntumassa katveeseen. Rannoista osa on soistuneita, mutta metsäiset rannat ovat hiekkapohjaisia ja kivikkoisia. Järven ympärillä on suomalaisaikana ollut maatiloja, joiden peltomaat on satelliittivalokuvien perusteella jätetty paljon myöhemmin viljelemättä. Nykyään järvi on autio metsäjärvi. Lähin kylä sijaistee Suistamolla noin viiden kilometrin päässä. Suistamolta tulee tie, joka ohittaa järven lähempänä Haukilampea ja katoaa pohjoiseen.
Vesistösuhteita.
Koitonjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Ulmosenjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Koitonjärvi muodostaa Armajoen valuma-alueen latva-alueen. Siihen laskee neljä oja, jotka tuovat vettä metsäisiltä soilta. Koitonjärvi sijaitsee Sarkajoen sivujoen Aramajoen valuma-alueella. Koitonjärven lasku-uoma laskee Haukilampeen, josta Haukioja jatkaa Äimäjärveen, josta Armajoki virtaa Aramajärven läpi. Sarkajoki laskee Suistamonjärven läpi Jänisjärveen. Lasku-uoman osuudella Haukilampeen on pudotusta 15,2 metriä, mutta Haukilammesta Äimäjärveen vain metrin.
Suuri pamaus (elokuva)

Suuri pamaus ("La Grande bouffe") on Marco Ferrerin ohjaama ranskalais-italialainen musta seksikomediaelokuva vuodelta 1973. Siinä neljä miestä kokoontuu ilotyttöjen ja herkkuruokien kanssa pariisilaiseen yksityistaloon syömään itsensä hengiltä.
Vastaanotto.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 1973, jossa se jakoi voimakkaasti mielipiteitä roisin irstailunsa takia. Ranskan kulttuuriministeriön päätöstä valita se festivaalin viralliseksi ranskalaisedustajaksi ihmeteltiin, samoin kuin sitä että tuotantoon oli saatu mukaan niin monia nimekkäitä miesnäyttelijöitä.
Suomeen elokuva tuotiin yhdellä esityskopiolla saman vuoden marraskuussa. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi piti monien muiden kriitikoiden tapaan elokuvaa rytmittömänä, pitkitettynä ja pitkästyttävänä.
Quincy-le-Vicomte

Quincy-le-Vicomte on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Armançonjoen varrella, noin 10 kilometriä Montbardin kaupungista länteen.
Kunnan keskustassa olevaa keskiaikaista Saint-Martinin kirkkoa on muokattu useita kertoja 1500- ja 1700-luvuilla. Kirkon kellotorni on rakennettu liuskekivestä. Muita keskustan nähtävyyksiä ovat vanha pesuhuone sekä suihkulähde.
Punakarhepuu

Punakarhepuu ("Cordia sebestena") on karhepuiden ("Cordia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pienehkö ja tiivislatvuksinen puu, joka on ilmastosta riippuen aina- tai kausivihanta. Luonnossa punakarhepuu kasvaa tavallisesti enintään 10 metriä korkeaksi, mutta kasvatettuna se saattaa kasvaa suuremmaksikin. Rungon halkaisija voi olla 30 cm. Punakarhepuun lehdet ovat karheapintaiset, kuten useilla muillakin saman suvun lajeilla. Kukat ovat kirkkaanoranssinpunaiset. Hedelmät ovat luumumaisia, enintään 4 cm pitkiä ja täysin kypsinä valkoisia.
Punakarhepuu kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla, usein meren rannikolla merenpinnan tasosta 185 metrin korkeuteen asti. Lajia tavataan luonnossa Floridassa, Meksikossa, Keski-Amerikan kannaksella sekä Karibialla Kuubassa, Hispaniolalla ja Jamaikalla.
Punakarhepuu tuottaa syötäviä hedelmiä, joita käytetään paikallisesti ravintona. Puun eri osia on myös käytetty perinteiseen lääkintään ja runkoja puutavaraksi. Näyttävien kukkiensa vuoksi punakarhepuuta kasvatetaan myös yleisesti koristekasvina tropiikissa. Punakarhepuun lehdet ovat monien muiden saman suvun lajien tavoin karheapintaiset, ja niitä voi käyttää hiekkapaperin tavoin.
Kasvatettuna punakarhepuu tarvitsee täysin aurinkoisen kasvupaikan. Kunnolla juurtuneet kasvit ovat hyvin kuivuutta kestäviä. Laji sietää hieman suolaa kasvupaikallaan. Punakarhepuu on kuitenkin hidaskasvuinen puu, mutta kasvatettuna se voi kukkia ympäri vuoden.
Harungana

Harungana on trooppisessa Afrikassa esiintyvä kuismakasvisuku. Siihen kuuluu kolme lajia, jotka ovat puita tai pensaita. Niillä on kukintona runsas- ja pienikukkaiset viuhkot ja hedelmänä luumarja.
Lajit.
Suvun lajit ovat:
Nan-sous-Thil

Nan-sous-Thil on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Pierren kirkko on peräisin 1400-luvulta. Aivan keskustan liepeillä on linna "Château de Beauregard", joka rakennettiin uudelleen 1600-luvulla samalla paikalla olleen 1200-luvun linnan tilalle. Linnassa asui Napoleon I:n kenraali de Nansouty. Nykyään linnassa on majoitustoimintaa.
Jeux-lès-Bard

Jeux-lès-Bard on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Kunnassa ei ole lainkaan kirkkoa. Kunnantalon seinässä on ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden muistolaatta. Viereisessä puistossa on kylän risti.
Jari Kuusi

Jari Jorma Kuusi (9. tammikuuta 1962 Tampere) on suomalainen pappi, kirkkomuusikko ja kirjailija.
Kuusi syntyi Jorma Kuusen ja Leena Kuusen o.s. Huuskonen perheeseen. Kuusen puoliso on Aija Kuusi o.s. Lindroos. Perheessä on kuusi lasta.
Hän opiskeli kuntohoitajaksi, suoritti kirkkomuusikon tutkinnon, valmistui filosofian maisteriksi sekä teologian maisteriksi. Kuusi on toiminut tehdastyöntekijänä, kuntohoitajana, kanttorina, seurakuntapastorina ja kirkkoherrana. Sivutoimisesti hän on ollut musiikinopettajana sekä johtanut kuoroja.
Kuusi on tehnyt kuoro-, yksinlaulu-, psalmimusiikki- ja gospelsävellyksiä sekakuorolle ja uruille sekä pitänyt yksinlaulukonsertteja. 
Kuusi on Suomen Kirjailijaliitto ry:n ja Pirkkalaiskirjailijat ry:n jäsen. Hän on julkaissut kirjoja, lehtiartikkeleita ja kertomuksia. Trilogiaromaaneissa Piinaviikko 1918, Tummanpunaiset vuodet sekä Miilun hiipuva hehku kuvataan vuosivälin 1918–1969 tapahtumia Tampereella. Kuvaukset yltävät sodan 1918 tilanteesta elpyvään teollisuuteen.
Vesa Ponto

Vesa Ponto (s. 27. maaliskuuta 1971 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan SM-liigajoukkue JyP HT:ssä/JYPissä, jossa Ponto pelasi yhteensä 238 runkosarjaottelua tehopistein 12+39=51 ja 12 playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Ponto pelasi urallaan myös viisi kautta Itävallassa, kaksi kautta Ranskassa sekä yhdet kaudet Saksassa ja Etelä-Koreassa. Hän oli voittamassa Rouen Hockey Élite 76:n joukkueessa Ranskan-mestaruuden vuonna 2006.
Ura.
Seuraura.
Ponto on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti B-nuorten SM-pronssia vuonna 1988. Ponto debytoi seuran miesten joukkueessa I-divisioonassa kaudella 1991–1992, jolloin hän pelasi 38 runkosarjaottelua tehopistein 1+10=11. Ponto eteni Kärppien kanssa aina liigakarsintoihin saakka, jossa hän pelasi neljä ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Tappara kuitenkin onnistui säilyttämään sarjapaikkansa otteluvoitoin 3–1. Kahden I-divisioonakauden jäleen Ponto siirtyi kaudeksi 1993–1994 SM-liigajoukkue JyP HT:hen. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 42 runkosarjaottelua tehopistein 2+7=9 ja neljä playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 1994–1995 Ponto teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+10=13.
Neljän JyP HT:ssä vietetyn kauden jälkeen Ponto siirtyi kaudeksi 1997–1998 Itävallan pääsarjajoukkue Wiener EV:hen. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+18=25, joilla Ponto sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 1999–2000 hän palasi JYPiin. Kaudeksi 2000–2001 Ponto siirtyi Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersiin.
Kaudeksi 2001–2002 Ponto palasi Itävaltaan ja siirtyi Vienna Capitalsin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+17=22, joilla Ponto jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan EHC Linzin Dmitri Aljohinin ja EHC Lustenaun Michael Lampertin kanssa. Kaudella 2002–2003 hän oli pudotuspelsissä viidellä syöttöpisteellään Capitalsin paras syöttäjä. Kaudeksi 2004–2005 Ponto siirtyi Aasian liigan eteläkorealaisjoukkue Anyang Halla Winiaan. Hänen kanssaan samassa joukkueessa pelasivat myös Marco Poulsen sekä pelaajavalmentajana toiminut, viisinkertainen Stanley Cup -voittaja Esa Tikkanen, joista tulivat liigan kaikkien aikojen ensimmäisiä suomalaispelaajia. Ponto oli Hallan tehokkain puolustaja tehoilla 10+16=26, joilla hän jakoi koko ALIH:n puolustajien pistepörssin viidennen sijan Nippon Paper Cranesin Joel Oshiro Dyckin kanssa.
Ponto siirtyi kaudeksi 2005–2006 Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:een. Hän jakoi tehoilla 5+13=18 koko liigan puolustajien pistepörssin seitsemännen sijan Mont-Blanc HC:n Peter Hrehorčákin ja Christian Pouget'n sekä Brûleurs de Loups de Grenoblen Kevin Hecquefeuillen kanssa. Ponto voitti kauden päätteeksi Ranskan-mestaruuden. Hän lopetti Rouenissa pelaajauransa kevääseen 2007.
Maajoukkueura.
Ponto on pelannut kuusi B-maaottelua.
Keskinen kehätie

Keskinen autoliikenteen kehätie ( ) on Venäjän liittovaltion moottoritie Moskovassa ja Moskovan alueella.
Keskinen kehätie on Moskovan alueen tähän mennessä suurin tieinfrastruktuurihanke. Uudesta reitistä on tarkoitus tulla Venäjän nopean moottoritieverkoston selkäranka ja osa kansainvälisiä liikennekäytäviä. Hanke toteutetaan PPP-periaatteella.
Kehätie on yksi pääkaupungin liikennejärjestelmän avainelementeistä, joka purkaa Moskovan kehätien ja Moskovan alueen tieverkoston kauttakulkuliikennettä ohi alueen. Reitti kulkee Moskovan alueen läpi, noin 50 km päässä Moskovan kehätiestä. Pituus on 336 km, josta 260 km on maksullista tietä.
Miehen malli (elokuva)

Miehen malli on Inka Achtén ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-intialais-norjalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva kertoo intialaisesta "Men Against Violence &amp; Abuse" -järjestöstä, joka tekee työtä miesten naisiin kohdistaman väkivallan torjumiseksi.
Miehen malli

Miehen malli voi tarkoittaa seuraavia:
Castellamonte

Castellamonte () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 9 806 asukasta.
Okskajan metroasema

Okskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. maaliskuuta 2020.
Louhelainen

Louhelainen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Amara

Amara voi tarkoittaa seuraavia:
 Amara sukunimenä;
 Amara etunimenä;
 Amara taiteilijanimenä;
Parakrassit

Parakrassit ("Acmella") on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 30 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina tropiikissa. Parakrassien tunnetuin laji on tarhaparakrassi eli parakrassi ("Acmella oleracea").
Kari Vilonen

Kari Kaleva Vilonen (s. 1955) on suomalainen matemaatikko, joka on erikoistunut lukuteoriaan ja esitysteoriaan. Hänen työnsä liittyy Langlandsin ohjelmaan.
Vilonen väitteli vuonna 1983 Brownin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa otsikko on "The Intersection Homology D -module on Hypersurfaces with Isolated Singularities". Vilonen on aiemmin ollut professori Brandeisin yliopistossa ja Northwestern-yliopistossa. Nykyään hän on professori Helsingin yliopistossa ja Melbournen yliopistossa.
Soihtupuut

Soihtupuut ("Tabebuia") on bignoniakasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Sukuun kuuluu 70–80 lajia puita ja pensaita, jotka ovat kotoisin Meksikosta ja trooppisesta Amerikasta. Lehdet ovat yksinkertaiset, lehtilapa jakaantuu 1–7 sormiliuskaan. Oksan päähän kasvava kukka on muodoltaan torvi tai kello. Kukkien väri on yleensä valkoinen, punainen tai jotain siltä väliltä, harvoin keltainen.
Sukuun kuului aikaisemmin enemmän lajeja, mutta vuonna 2007 se jaettiin molekyylibiologisten tutkimusten pohjalta kolmeen osaan, kun lieskapuut ("Handroanthus") ja "Roseodendron" erotettiin omiksi suvuikseen.
Sorakit

Sorakit ("Conophytum") on päivikkikasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Sorakkien lajeja tavataan Namibiassa ja Etelä-Afrikassa.
Sukuun kuuluu noin 110 lajia, joista monia kasvatetaan koristekasveina. Ne ovat pienikokoisia, alle viisi senttiä korkeita kasveja, jotka kasvavat yleensä mehevien lehtiparien muodostamina ryppäinä. Kukinnot ovat pieniä mykeröitä, joiden keskusta on keltainen tai oranssi ja laitakukkien väri vaihtelee. Suomeksi nimettyjä sorakkeja ovat keltasorakki ("Conophytum bilobum") ja pihtisorakki ("Conophytum conradii").
Paul Rowe

Paul Edward Rowe (5. toukokuuta 1914 Somerville, Massachusetts – 28. elokuuta 1993 Wynnewood, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edusti Yhdysvaltoja vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa, joissa maa saavutti pronssia.
Rowe pelasi vuosina 1932–1935 NCAA:n yliopistosarjassa, jossa hän edusti Bostonin yliopistoa. Hän pelasi jääkiekon ohella myös golfia.
Heikki Leino

Heikki Ilmari Leino (15. huhtikuuta 1931 Salo – 10. tammikuuta 2017 Salo) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Leinon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Jalo Henrik Leino ja Tyyne Katariina Laaksonen ja puoliso vuodesta 1957 lastentarhanopettaja Oili Sinikka Salminen. Teollisuusneuvos Liisa Leino on heidän tyttärensä. Heikki Leino tuli ylioppilaaksi Salon yhteislyseosta vuonna 1950 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. 
Vuonna 1957 Leino tuli töihin sukuyritys E. &amp; J. Leinon palvelukseen konepaja- ja valimoinsinööriksi. Yhtiön valimoryhmän johtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1970. Leinovalu Oy:ksi nimensä muuttaneen yhtiön toimitusjohtajana hän työskenteli 1976–1991 ja yhtiön hallituksen puheenjohtajana 1991–2006. Yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana jatkoi hänen tyttärensä Liisa Leino. Vuonna 1988 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Heikki Leino oli Salon kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1984 ja kaupunginhallituksen jäsen 1973–1976.
Idänpyökki

Idänpyökki ("Fagus orientalis"), synonyymi idänlehtopyökki ("F. sylvatica" subsp. "orientalis"), on pyökkikasvien heimoon ja pyökkien sukuun kuuluva kesävihanta lehtipuu, joka kasvaa itäisessä Euroopassa, läntisessä Aasiassa ja Kaukasuksella.
Ulkomuoto.
Idänpyökki muistuttaa suuresti euroopanpyökkiä, jonka kanssa se helposti risteytyy. Idänpyökki on keskikokoinen tai kookas lehtipuu; sen korkeus on yleensä 25–35 m, mutta se voi kasvaa yli 40 m korkeaksi. Kaarna on hopeanharmaa. Lehdet ovat puikeat tai vastapuikeat ja poimulaitaiset, päältä vihreät ja alapuolelta vaaleanvihreät, 6,5–15,5 cm pitkät ja 4–9 cm leveät. Pähkinät ovat 1,2–2 cm.
Levinneisyys.
Idänpyökkiä tavataan Mustanmeren ja Kaspianmeren ympäristössä Bulgariassa, Euroopan puoleisessa Turkissa ja Anatolian niemimaalla, Kaukasuksella, Krimillä ja Elbursvuorilla Iranissa. Se viihtyy 200–2200 m korkeudella ja muodostaa metsiä yksin tai euroopanhumalapyökin, turkinpähkinäpensaan ym. kanssa. Korkeammilla kasvupaikoilla se kasvaa havupuiden seassa. Alueensa länsiosassa idänpyökki viihtyy kuivemmilla ja lämpimämmillä kasvupaikoilla kuin euroopanpyökki. Se sietää varjostusta ja kasvaa usein aluskerroksena. Sen levinneisyyttä rajoittaa hallanarkuus.
Käyttö.
Idänpyökin puuaines on painavaa, kovaa ja lujaa. Sitä käytetään runsaasti polttopuuksi, mutta myös paperi- ja selluteollisuudessa, lastulevyn raaka-aineena, ratapölkkyihin, huonekaluihin sekä viiluksi. Se on Iranin metsäteollisuuden tärkein puulaji.
Kurt Hahn

Kurt Matthias Robert Martin Hahn (5. kesäkuuta 1886 Berliini – 14. joulukuuta 1974 Hermannsberg, Baden-Württemberg) oli saksalaissyntyinen pedagogi, joka sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1938.
Hahn oli jo nuorena kiinnostunut englantilaisesta kouluopetuksesta. Hän lähti opiskelemaan Oxfordin Christ Churchiin ja jatkoi sen jälkeen yliopisto-opintoja Saksassa. Prinssi Max von Badenin avustuksella Hahn perusti Lounais-Saksassa sijaitsevaan Salemiin uudentyyppisen, brittiläistä mallia soveltavan julkisen sisäoppilaitoksen, joka aloitti toimintansa 1920. Hahn toimi itse koulun rehtorina sekä englannin- ja historianopettajana. Hitlerin noustua valtaan Hahn joutui natsien epäsuosioon ja menetti työpaikkansa, koska oli juutalainen. Heinäkuussa 1933 hän muutti natsi-Saksasta Britanniaan, ja seuraavalla vuosikymmenellä hän liittyi Englannin kirkon jäseneksi.
Britanniassa Hahn jatkoi työtään rehtorina. Vuonna 1934 hän perusti Skotlantiin uuden Gordonstoun-nimisen sisäoppilaitoksen, jossa hän hyödynsi pitkälti samoja periaatteita kuin edellisessä koulussaan. Kuningas Charles III on aikoinaan opiskellut Gordonstounissa, samoin kuin hänen veljensä, prinssit Andrew ja Edward. Heidän isänsä prinssi Philip oli Gordonstounin lisäksi oppilaana myös Salemissa.
Terveysongelmista kärsinyt Hahn jäi Gordonstounista eläkkeelle vuonna 1953 ja palasi sen jälkeen asumaan Saksaan lähelle Salemia. Myöhemmin hän oli vielä mukana monissa uusissa projekteissa. Hän oli esimerkiksi perustamassa Walesissa sijaitsevaa Atlantic Collegea (1962) ja siitä alkunsa saanutta maailmanlaajuista United World Colleges -liikettä.
Vuonna 1964 Hahnille myönnettiin kunnia-arvonimi CBE (Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja).
Ampumahiihto talviolympialaisissa 2022

Ampumahiihdossa kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 5.–18. helmikuuta.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8)."
Aikataulu.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Kellopensaat

Kellopensaat ("Enkianthus") on kanervakasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Se on alaheimon "Enkianthoideae" ainoa suku. Sukuun kuuluu 16 lajia, jotka ovat kotoisin Etelä-Kiinasta ja Japanista. Kellopensaiden lehdet ovat valekiehkuroissa, kukat riippuvia ja heteenponnet sarvellisia.
Joitakin lajeja, esimerkiksi kellopensasta ("Enkianthus campanulatus"), kasvatetaan koristekasveina.
Taitankuonomarja

Taitankuonomarja ("Memecylon teitense") on melastomakasvien (Melastomataceae) heimoon ja kuonomarjojen ("Memecylon") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 22 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla 30 cm.
Taitankuonomarja kasvaa vuoristometsissä ja sademetsissä 1440–1950 metrin korkeudella merenpinnasta. Luonnossa lajia tavataan Keniassa. Taitankuonomarjan lisääntymiskykyisten yksilöiden lukumäärän on arvioitu olevan alle 1000 yksilöä. Vähäisen yksilömäärän sekä pienen ja rajoittuneen elinympäristönsä vuoksi taitankuonomarja on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi.
Taitankuonomarjaa on kerätty luonnosta paikallisesti puutavaraksi. Puutavaraa on käytetty muun muassa työkalujen kahvaosiin, puutolppiin sekä polttopuuksi.
Gôhin alue

Gôhin alue () on Gôh-Djibouan piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläisessä keskiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Gagnoa. Alueen pinta-ala on 7 327 neliökilometriä. Asukkaita on 876 100 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).
Gôhin alue rajoittuu pohjoisessa Haut-Sassandran ja Marahouén alueisiin sekä Yamoussoukron autonomiseen piirikuntaan, idässä Bélierin ja Agnéby-Tiassan alueisiin, etelässä Lôh-Djibouan alueeseen ja lännessä Nawan alueeseen.
Alue käsittää Gagnoan ja Oumén departementit. Aliprefektuureja on 16. Tärkeimmät keskukset ovat Gagnoa ja Oumé.
Asukkaat ovat etupässä betejä, gbaneja ja kwenejä. Lisäksi on muun muassa senufoja, mandinkoja, akaneja, daneja ja kruita.
Väestön elinkeinoja ovat maanviljely ja metsäteollisuus. Myytäväksi tuotetaan kaakaota ja kahvia. Seudulla on kultaesiintymiä.
Vihersampi

Vihersampi ("Acipenser medirostris") on sampien (Acipenseridae) heimoon kuuluva pohjoisella Tyynellämerellä tavattava kalalaji. Kalan tieteellinen lajinimi "medirostris" viittaa sen keskimittaiseen kuonoon. Venäjällä tavattavan mikadosammen ("A. mikadoi") katsottiin pitkään kuuluvan samaan lajiin, mutta niistä on sittemmin löydetty suuria eroja.
Koko ja ulkonäkö.
Vihersampi on tavallisesti noin kahden metrin mittainen ja noin 20 kilogramman painoinen. Se voi kasvaa enintään 2,7 metrin mittaiseksi ja painaa enimmillään 159 kilogrammaa. Sen pään ja ruumiin väritys vaihtelee tummanvihreästä oliivinvihreään. Kyljissä on pitkittäiset oliivinvihreät juovat. Vihersammella on kyljessä rivissä 22–33 luukilpeä, selkäpuolella 7–12 ja vatsapuolella 5–12. Selkäevässä lajilla on 35–44 ruotoa ja peräevässä 21–32 ruotoa. Sen ensimmäisessä kiduskaaressa on 15–26 siivilähammasta.
Levinneisyys ja elintavat.
Vihersampea tavataan Pohjois-Amerikan rannikolla alueella Alaskan kaakkoisosista Meksikoon asti. Se on anadrominen vaelluskala, ja nykyisin sen tiedetään kutevan vain kolmessa yhdysvaltalaisessa joessa, jotka ovat Roguejoki Oregonissa sekä Klamathjoki ja Sacramentojoki Kaliforniassa. Vielä 1900-luvun alussa kutujokia oli seitsemän. Vihersampi elää tavallisesti alle 80 metrin syvyisissä vesissä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli lajin vuonna 2006 silmälläpidettäväksi, lähestulkoon vaarantuneeksi.
Vihersampinaaras saavuttaa sukukypsyyden 1,8–2,1-metrisenä ja koiras 1,5–1,8-metrisenä. Kutu on 3–5 vuoden välein, jolloin ne siirtyvät makeaan veteen helmikuussa ja kutevat huhti-kesäkuussa. Munia on painokiloa kohden 2 800, ja ne ovat suurempia kuin muilla sammilla. Syntymänsä jälkeen se viettää 1–4 ensimmäistä vuottaan makeassa vedessä ennen siirtymistään mereen. Vihersampi voi elää yli 50 vuotiaaksi. Sen ravintoa ovat katkaravut, ravut, madot, katkat ja siirat.
Kuna de Madugandí

Kuna de Madugandí on "comarca" Panamassa. 
Kuna de Madugandí sijaitsee lähellä Río Bayanon jokea Panamaan kuuluvan Panaman maakunnan itäosassa. Sen pinta-ala on 2 076 km². Alue on "comarca". Panamassa "comarca" on alue, jolla maan alkuperäiskansoilla on erityisiä oikeuksia koskien esimerkiksi maan käyttöä ja hallintoa. Hallinnollisesti se on myös oma kuntansa ("corregimiento"). Alueen hallinnollinen keskus on Akua Yala.
Kuna de Madugandí on perustettu vuonna 1996 ja sen asukkaat ovat kunia. Kunat ovat toiseksi suurin Panaman alkuperäiskansoista ja heillä on myös kaksi muuta "comarca"-aluetta, Kuna Yala ja Kuna de Wargandí. Kuna de Madugandín asukasluku oli vuonna 2010 4 271 ja heistä alkuperäiskansoja oli 3 603. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat 3 305 ja 2 825. Asukastiheys oli vuonna 2010 2,1 as./km².
Drive My Car (elokuva)

Drive My Car () on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut japanilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Ryusuke Hamaguchi. Elokuva perustuu Haruki Murakamin novelliin "Drive My Car", jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Hamaguchi ja Takamasa Oe.
"Drive My Car" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2021, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Elokuva palkittiin kolmella elokuvajuhlien palkinnolla, muun muassa parhaasta käsikirjoituksesta. Se oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon vuoden 2022 gaalassa: paras elokuva, paras ohjaus, paras kansainvälinen elokuva ja paras sovitettu käsikirjoitus. Siitä tuli ensimmäinen japanilainen elokuva, joka oli ollut ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittajaksi. Se voitti Oscarin parhaana kansainvälisenä elokuvana.
Elokuva palkittiin myös parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globella vuoden 2022 gaalassa.
And Justice for None

And Justice for None on Five Finger Death Punchin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin julkaistiin 18. toukokuuta 2018.
F8 (albumi)

F8 on Five Finger Death Punchin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2020.
J. E. Tuokkola

Johan (Juho) Erland Tuokkola (1882 Hämeenkyrö – 1959) oli suomalainen insinööri, autokatsastusmies ja moottoriajoneuvoalan vaikuttaja.
Maanviljelijän poikana syntynyt Tuokkola suoritti konealan insinööritutkinnon. Hän työskenteli valmistuttuaan noin 15 vuoden ajan teknillisellä alalla useissa eri maissa, pääosin kuitenkin Yhdysvalloissa. Suomeen vuonna 1918 palattuaan Tuokkola toimi Automobiili Oy:n teknillisenä johtajana vajaan neljän vuoden ajan ja sen jälkeen Suomen Voimavaunu Oy:n johtajana Helsingissä yli 15 vuoden ajan. Tuokkola oli moottoriajoneuvojen vakituisena katsastusmiehenä Helsingissä ja Uudenmaan piirissä yli 10 vuotta, varakatsastusmiehenä kolme vuotta ja koko Suomen moottoriajoneuvokatsastustyön tarkastajana 8 vuoden ajan. Sen jälkeen hän oli Helsingin piirissä vakinaisena katsastusmiehenä.
Tuokkola oli puheenjohtajana tai jäsenenä useissa moottoriajoneuvoja ja liikennettä käsitelleissä valtionkomiteoissa ja eri yhdistysten vastaavissa komiteoissa. Hän toimi myös asiantuntijana eduskunnan valiokunnissa. Tuokkola toimi vuoden ajan Suomen Autokauppiaiden puheenjohtajana ja kolmen vuoden ajan Linja-autoliikennöitsijäin Liiton puheenjohtajana sekä kaksi vuotta Suomen Autoilijaliiton puheenjohtajana. Hän teki opintomatkoja useimpiin Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin. Hän kirjoitti moottoriajoneuvoalan kysymyksiä, liikennettä ja tiekysymyksiä koskevia artikkeleita ammatti- että sanomalehtiin. Tuokkola oli autoilijoiden ehdokkaana vuosien 1930 ja 1939 eduskuntavaaleissa.
Elokuussa 1925 Tuokkola osallistui Nash-autolla Neuvosto-Venäjällä järjestettyyn suureen kansainvälinen automobiilikilpailuun, jonka tarkoituksena oli löytää Venäjälle sopiva automalli. 5 300 kilometrin pituinen kilpailureitti kulki Pietarista Moskovan, Harkovan ja Vladikavkazin kautta Tiflisiin ja sieltä takaisin. Matkalle lähti 93 henkilöautoa, joista 16 oli suomalaisia vaunuja. Muut olivat venäläisiä, amerikkalaisia, saksalaisia, italialaisia, itävaltalaisia, ranskalaisia ja tshekkoslovakialaisia. 20 ajopäivää kestäneen kilpailun jälkeen perille pääsi kaikkiaan noin 76 vaunua. Suomesta kilpailuun osallistui Tuokkolan lisäksi viisi muuta henkilöä ja lisäksi mukana oli Venäjällä asuneita suomalaisia.
Tuokkola oli tutustunut Yhdysvalloissa asuessaan vapaamuurariaatteeseen ja palattuaan Suomeen hän alkoi yhdessä asianajaja Toivo H. Nekton (ent. Itkonen) kanssa puuhata ensimmäisen suomalaisen vapaamuurariloosin perustamista. "Suomi loosi 1" perustettiin 22. elokuuta 1922 Helsingin Säätytalolla pidetyssä kokouksessa, johon osallistui New Yorkin osavaltion vapaamuurariloosin suurmestari Arthur S. Tompkins seurueineen. 
Kokouksessa säveltäjä Jean Sibelius ja taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa pääsivät loosin vapaajäseniksi. Sibeliuksen oli määrä toimia loosin urkurina ja Wettenhovi-Aspan kirjoittaa Suomen vapaamuurariuden historia.
Aiheesta muualla.
J. E. Tuokkolan lehtiartikkeleita:
Arttu Kotisara

Arttu Uolevi Kotisara (s. 22. helmikuuta 1953 Nilsiä) on suomalainen elokuvantekijä, joka on keskittynyt kertomaan suomalaisesta eräkulttuurista ja luonnosta elämyksellisten elokuvien muodossa. Hän omistaa tuotantoyhtiö Videosaran.
Ura.
Arttu Kotisara siirtyi opettajasta elokuvatuottajaksi vuonna 1999. Opettajauransa aikana (1977-1999) ja vielä vapaaksi tuottajaksi siirryttyään Kotisara kehitti lasten elokuvakasvatusta. Hänen ohjaamansa Pohjois-Keiteleen koulun videokerho voitti animaatioillaan lähes kaikki 1990-luvulla Suomessa järjestetyt koululaisten videokilpailut ja animaatioita palkittiin myös kansainvälisissä lasten videokilpailuissa. 2000-luvun alkupuolella hän ohjasi Keski-Suomen elokuvakeskuksen organisoimana kiertävää animaatiopajaa. Tämä toiminta sai opetusministeriön Lapsen päivän palkinnon 2004. 
Kotisara tunnetaan suomalaisen eräelokuvan luojana. Hän on kuvannut, ohjannut ja leikannut yli 50 elämyksellistä, etupäässä Suomen luontoon sijoittuvaa tai suomalaisesta eräkulttuurista kertovaa elokuvaa. Hän on tehnyt myös erilaisia opetusohjelmia esim. Suomen riistakeskukselle, koirajärjestöille ja erilaisille hankkeille. Kotisara on tehnyt yhteistyötä eurooppalaisten (Espanja, Italia, Saksa, Ruotsi) tv- ja netti-tv-kanavien kanssa erä- ja luontoelokuvien esitystoiminnassa ja materiaalin käytössä. Espanjalainen Prisa TV on esittänyt peräti yksitoista Kotisaran elokuvaa Espanjassa, Portugalissa ja portugalinkielisessä Afrikassa. 
Elokuvien lisäksi Kotisara on kirjoittanut ja julkaissut myös novellikokoelman "Syysyössä elämän kevät" (Videosara 2018)
Palkinnot.
Kotisara on voittanut ensimmäisen palkinnon Otavan Eränkävijä-kirjoituskilpailussa vuosina 1993 ja 1994. Hänet on palkittu Porthan-palkinnolla 2008 Viitasaaren kaupungin kulttuurin hyväksi tehdystä työstä. Suomen riistakeskuksen kultainen ansiomerkki myönnettiin Kotisaralle vuonna 2020 kestävän riistatalouden hyväksi tehdystä pitkäaikaisesta työstä.
Paperikukat

Paperikukat ("Xeranthemum") on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Niitä kasvaa luonnonvaraisina alueella, joka ulottuu Itä-Euroopasta Välimerelle ja Afganistaniin.
Kuna de Wargandí

Kuna de Wargandí on "comarca" Panamassa. 
Kuna de Wargandí sijaitsee Panaman Dariénin maakunnassa Río Chucunaque -joen alueella. Sen pinta-ala on 956 km². Alue on "comarca". Panamassa "comarca" on alue, jolla maan alkuperäiskansoilla on erityisiä oikeuksia koskien esimerkiksi maan käyttöä ja hallintoa. Hallinnollisesti alue vastaa suurpiirteisesti kuntaa ("corregimiento"). Kuna de Wargandí käsittää kolme kylää, Wala, Nurra ja Mortí.
Kuna de Wargandí perustettiin vuonna 2000 ja sen asukkaat ovat kunia. Kunat ovat toiseksi suurin Panaman alkuperäiskansoista ja heillä on myös kaksi muuta "comarca"-aluetta, Kuna Yala ja Kuna de Madugandí. Kuna de Wargandín asukasluku oli vuonna 2010 1 914 ja heistä alkuperäiskansoihin kuului 1 808. Vuonna 2000 asukasluku oli 1 107. Asukastiheys oli vuonna 2010 2,0 as./km².
Tähtikämmekät

Tähtikämmekät ("Angraecum") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Tähtikämmeköiden sukuun kuuluu yli 200 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina Afrikassa, Madagaskarilla ja läheisillä saarilla. Joitakin lajeja kasvatetaan myös koristekasveina. Tähtikämmekät on yksi ensimmäisistä määritetyistä afrikkalaisten orkideoiden suvuista, ja osa sen jäsenistä on myöhemmin luokiteltu muihin sukuihin.
Useimmat tähtikämmekät kasvavat päällyskasveina. Niillä on valkeat tai vihertävät, tähden muotoiset kukat.
Bavilliers’n kantoni

Bavilliers on Ranskassa yksi Territoire de Belfortin departementin kantoneista. Se käsittää Bavilliers’n, Cravanchen, Danjoutinin, Essertin ja Pérousen kunnat ja sen alueella asui vuoden 2018 alussa 14 805 ihmistä. Bavilliers’n kantonin keskustoimisto on Bavilliers’n kunnassa.
Kuna Yala

Kuna Yala eli entinen San Blas on "comarca" Panamassa. Kunien alkuperäiskansan asuttama alue on perustettu vuonna 1938 ja se käsittää kapean kaistaleen Panaman Karibianmeren rannikkoa sekä San Blasin saariston. Alueen hallinnollinen keskus on Gaigirgordub eli entinen El Porvenir. Vuonna 2010 Kuna Yalan asukasluku oli 33 109.
Maantiede.
Kuna Yala sijaitsee Panaman pohjoisosassa Karibianmeren rannikolla. Etelässä sen alue rajautuu Dariénin maakuntaan ja Emberá-Wounaanin "comarcaan". Idässä alue ulottuu Panaman Kolumbian vastaiselle rajalle. Kuna Yala käsittää kapean alueen rannikkoa sekä 365 saarta käsittävän Sab Blasin saariston. Alueen pinta-ala on 2 358 km². 
Kuna Yala on "comarca". Panamassa "comarca" on alue, jolla maan alkuperäiskansoilla on erityisiä oikeuksia koskien esimerkiksi maan käyttöä ja hallintoa. Alueen hallinnollinen elin on Congreso General Guna, jonka edustajat valitaan vaalein alueen eri yhteisöistä. Kuna Yalan hallinnollinen keskus on Gaigirgordub eli entinen El Porvenir.
Historia.
Kuna Yalan alkuperäisasukkaita ovat kunat. Kunia alkoi asettua San Blasin saariston alueelle 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Alue oli alkujaan osa Kolumbiaa. Panaman itsenäistyttyä vuonna 1903 Panama ja Kolumbia hallitsivat aluksi San Blasin aluetta yhteisesti. Kunat alkoivat kärsiä yrityksistä sulauttaa heidät osaksi laajempaa panamalaista yhteiskuntaa, minkä lisäksi heidän alueelleen alkoi saapua kullanetsijöitä. Turhautuminen viranomaisiin johti vuonna 1925 niin sanottuun kuna-kapinaan. Kuna-kapina päättyi rauhansopimukseen, jolla Panama sitoutui kunnioittamaan kunien kulttuuria. Vastaavasti valtio sai oikeuden ulottaa panamalaisen koulutusjärjestelmän kunien alueelle. Vuonna 1938 perustettiin nykyistä Kuna Yalaa edeltänyt San Blasin piirikunta, johon liitettiin alueita Colónin ja Panaman maakunnista. Samalla kunat saivat alueella oikeuden sisäiseen itsehallintoon.
Väestö.
Vuonna 2010 Kuna Yalan asukasluku oli 33 109 ja heistä alkuperäisasukkaita oli 30 458. Vuonna 2000 vastaavat lukemat olivat 32 446 ja 31 294. Asukastiheys oli vuonna 2010 14,0 as./km². Alueen asukkaat ovat kunia. Kunat ovat Panaman alkuperäiskansoista toiseksi suurin. Heillä on Kuna Yalan ohella kaksi muuta "comarca"-aluetta, Kuna de Madugandí ja Kuna de Wargandí.
Agnéby-Tiassan alue

Agnéby-Tiassan alue () on Lagunesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläosassa. Sen hallinnollinen keskus on Agboville. Alueen pinta-ala on 9 080 neliökilometriä. Asukkaita on 606 900 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).
Agnéby-Tiassan alue rajoittuu pohjoisessa Bélierin ja Moronoun ja idässä La Mén alueisiin, etelässä Abidjanin autonomiseen piirikuntaan ja Grands-Pontsin alueeseen sekä idässä Lôh-Djibouan ja Gôhin alueisiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Hyötykaivannaisia ovat kulta ja mangaani.
Ilmasto on subekvatoriaalinen kaksine sadekausineen. Tärkein vesistö on Bandama. Kasvillisuus on metsää ja pohjoisessa savannia.
Alue käsittää Agbovillen, Sikensin, Taabon ja Tiassalén departementit. Aliprefektuureja on 16. Kantaväestö on eri ryhmiin kuuluvia akaneja. Lisäksi on muun muassa bauleja, senufoja, kruja ja betejä.
Väestön pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat banaani ja keittobanaani, jamssit ja kassava. Vientiä varten tuotetaan kahvia, kaakaota, kautsua ja palmuöljyä. Teollisuutta edustaa maataloustuotteiden ja puunjalostus. Alueella sijaitsee Taabon pato, joka tuottaa 35 prosenttia Norsunluurannikon sähköstä.
Partapuut

Partapuut ("Chionanthus") on oliivikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Partapuut kasvavat luonnonvaraisina Amerikassa ja Aasiassa.
Sukuun kuuluu noin 150 lajia puita ja pensaita. Ne ovat saaneet nimensä partamaisista kukinnoista, jotka roikkuvat kasvien oksilta keväisin. Ainakin kahta lajia kasvatetaan koristekasveina.
Suvun suomeksi nimetyt lajit ovat: kapinpartapuu ("Chionanthus foveolatus"), etiopianpartapuu ("Chionanthus mildbraedii") ja virginianpartapuu eli partapensas ("Chionanthus virginicus").
Polar Studios

Polar Studios oli Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijainnut äänitysstudio, jonka perustivat vuonna 1977 Abba-yhtyeen jäsenet Björn Ulvaeus ja Benny Andersson. Virallisesti studio avattiin 18. toukokuuta 1978, ja se oli toiminnassa vuoteen 2004 asti. Studio sijaitsi Kungsholmenilla entisen elokuvateatterin tiloissa osoitteessa Sankt Eriksgatan 58-60.
Abban lisäksi studiossa äänitti muun muassa Led Zeppelin vuoden 1979 albuminsa "In Through the Out Door". Studiossa levyttivät myös esimerkiksi The Ramones, Rammstein, Roxy Music, Genesis, Adam Ant, Backstreet Boys, Beastie Boys, Belinda Carlisle, Burt Bacharach, Celine Dion, Roxette, Terra Firma, Entombed ja The Hellacopters.
Järvenkylä (Jääski)

Järvenkylä () oli kylä luovutetussa Karjalassa Jääsken pitäjän keskiosassa, Jääskjärven pohjois- ja luoteisosan ympärillä.
Järvenkylä kattoi alueen järven pohjoisrannan keskellä sijainneesta Kostinlahdesta Mertjärven itäosaan. Lännessä Järvenkylä rajautui Kiviojan kohdalla lyhyesti Vuokseen, josta kylän raja kääntyi kohti Jääskjärven luoteista pohjukkaa. Järvenkylän alueella sijaitsivat myös Pytäräjärvi ja Pieppolan- eli Pässilänlampi. Kylän keskeiset viljelysalueet sijaitsivat viimeksi mainittujen ja Jääskjärven välisellä alueella. Mertjärvestä laskee kylän alueella Pytäräjärveen lyhyt Mertjoki, jonka vedet laskivat aikaisemmin Pässilänlampeen Kortjokea myöten ja tästä edelleen Jääskjärveen Essaksenjokea myöten. Tämä laskureitti jäi kuitenkin lähes kuivilleen, kun Pytäräjärven ja Jääskjärven välisen kannaksen läpi kaivettiin laskuoja. Sen jälkeen Pytäräjärven ja Pässilänlammen rannoille muodostuneita vesijättöalueita hyödynnettiin niittyinä.
Järvenkylän kansakoulu aloitti toimintansa 1901, ja koulun rakennukset rakennettiin lähelle kylän keskusta, miltei Jääskjärven rantaan. Alakansakoululle rakennettiin erillinen rakennus, joka valmistui 1931. Samalla molempiin rakennuksiin asennettiin keskuslämmitys.
Solveig Horne

Solveig Horne (s. 12. kesäkuuta 1969 Haugesund) on norjalainen edistyspuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 2005–2021 ja toimi Norjan lapsi- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2013–2018.
Karhiot

Karhiot ("Jurinea") on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Sukuun kuuluu noin 240 lajia, jotka kasvavat Pohjois-Afrikassa, Euroopassa ja Aasiassa. Ne ovat joko monivuotisia ruohovartisia kasveja tai pieniä pensaita.
Bruce Riutta

Bruce Riutta (14. lokakuuta 1944 Hancock, Michigan, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 2012 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Riutta edusti Yhdysvaltoja olympialaisissa vuonna 1968, maailmanmestaruuskilpailujen korkeimmalla sarjatasolla vuosina 1969 ja 1971 sekä maailmanmestaruuskisojen B-sarjassa vuonna 1970.
Seuraurallaan Riutta edusti enimmäkseen Michigan Techin yliopistojoukkuetta NCAA:n jääkiekkoliigassa. Tuona aikana kaudesta 1964–1965 kauteen 1966–1967 hän pelasi 90 ottelua tehopistein 6 + 28 = 34. Vuonna 1965 Michigan Tech voitti NCAA:n mestaruuden. Kaudesta 1968–1969 alkaen Riutta pelasi United States Hockey Leaguessa, jossa hän edusti Green Bay Bobcats -joukkuetta aina kauteen 1973–1974 saakka. Hän myös valmensi ja ohjasi pelaajia yli 25 vuoden ajan.
Yksityiselämä.
Suomen Jääkiekkohistoriallisen Seuran näkemyksen mukaan Riutta on taustaltaan amerikansuomalainen. Sukunimestään ja siitä huolimatta, että Riutta on kotoisin merkittävästä amerikansuomalaisten keskuskaupungista Hancockista, hän on todennut, ettei hänellä ole hänen omien tietojensa mukaan suomalaisia sukujuuria. Kuitenkin hänen vanhempiensa nimet olivat myös suomalaiset Emil ja Elma Riutta, ja hänen äitinsä tyttönimi oli Saarala.
Jääkiekkouransa jälkeen Riutta työskenteli insinöörinä ja yrittäjänä. Hän harrasti golfia ja amerikkalaista jalkapalloa. Bruce Riutan veli oli David Riutta.
La Mén alue

La Mén alue () on Lagunesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon kaakkoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Adzopé. Alueen pinta-ala on 8 237 neliökilometriä. Asukkaita on 514 700 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).
La Mén alue rajoittuu koillisessa Indénié-Djuablinin ja kaakossa Sud-Comoén alueisiin, lounaassa Abidjanin autonomiseen piirikuntaan, lännessä Agnéby-Tiassan ja luoteessa Moronoun alueisiin. Maisemaa leimaavat alangot ja matalat kukkulat. Ilmasto on subekvatoriaalinen kaksine sadekausineen. Tärkein vesistö on Comoé sivujokineen.
Alue käsittää Adzopén, Akoupén, Alépén ja Yakassé-Attobroun departementit. Aliprefektuureja on 17. Kuntia ovat Adzopé, Afféry, Agou, Akoupé, Alépé ja Yakassé-Attobrou.
Asukkaat ovat etupäässä attieita. Lisäksi on muun muassa mandinkoja, abroneja, agneja, bauleja ja kulangoja.
Alueen pääelinkeino on maatalous. Myytäväksi tuotetaan kahvia, kaakaota, kautsua ja palmuöljyä. Muita elinkeinoja ovat kaupankäynti, käsityöammatit, kalastus, metsäteollisuus ja matkailu.
Hanatarash

Hanatarash (, entiseltä nimeltään Hanatarashi, vapaasti käännettynä ”räkänokka”) oli japanilainen noise-yhtye, jonka kokoonpanoon kuuluivat Boredoms-yhtyeen keulahahmo Yamataka Eye sekä Zeni Geva -yhtyeen kitaristi Mitsuru Tabata. Yhtye perustettiin Japanin Osakassa vuonna 1984, kun Eye ja Tabata tapasivat Einstürzende Neubautenin keikalla.
Yhtye käytti musiikinteossa epätavallisia välineitä, kuten sähkötyökaluja, porakoneita ja raskasta koneistoa.
Live-esiintymiset.
Hanatarash muistettiin parhaiten vaarallisista live-esiintymisistään. Yhtyeen kuuluisimpia stuntteja olivat muun muassa sirkkelin sitominen selkään ja sen irrotessa melkein jalan menettäminen, kuolleen kissan silpominen viidakkoveitsellä sekä keikkalavan tuhoaminen puskutraktorilla.
Vuonna 1985 yhtyeen keikkaa varten katsojat joutuivat täyttämään vastuuvapauslomakkeen mahdollisen loukkaantumisen vuoksi. Keikkaa ei kuitenkaan järjestetty, koska Yamataka Eye suunnitteli heittävänsä polttopullon yleisöön keikan aikana.
Hanatarashin tempauksien jälkeen yhtyeen keikat kiellettiin kokonaan. Yhtye kuitenkin palasi lavoille vielä 90-luvulla.
Otto Niittykoski

Otto Niittykoski (s. 13. maaliskuuta 2001) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Niittykoski kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2018. Hän selviytyi 30 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan 30:s Otepään yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 18:nneksi Oslon Individual Compact -kilpailussa maaliskuussa 2025. 
Niittykoski on kilpaillut neljissä nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2018–2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut Lahdessa 2019 lyhyemmällä matkalla kahdeksanneksi ja samassa kaupungissa 2021 normaalimatkan kilpailussa neljänneksi. Joukkuekilpailussa sijoitukset ovat vuosittain olleet kuudes, seitsemäs, viides ja seitsemäs. Yleisessä sarjassa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi, suurmäen kilpailussa 30:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 34:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 29:s ja joukkuekilpailussa viides. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui Gundersen-kilpailussa 24:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi.
Perttu Reponen

Perttu Reponen (s. 18. helmikuuta 2002) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Reponen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Trondheimissa helmikuussa 2020. Hänen paras cup-saavutuksensa on 20. sija Val di Fiemmen normaalimäen kilpailussa tammikuussa 2022.
Reponen on kilpaillut neljissä nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2019–2022. Oberwiesenthalissa 2020 hän sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi ja Lahdessa 2021 normaalimatkan henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi. Zakopanessa 2022 hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja sijoittui sekajoukkuekilpailussa neljänneksi. Hän saavutti hopeaa normaalimäen kilpailussa nuorten olympialaisissa Lausannessa 2020. Yleisessä sarjassa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi, suurmäen kilpailussa 20:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 26:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 22:s.
Surinaminkvassiat

Surinaminkvassiat ("Quassia") on kvassiakasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Joidenkin lähteiden mukaan sukuun kuuluu 40 lajia trooppisten sademetsien puita ja pensaita Afrikasta ja Amerikasta. Niiden katkeria ainesosia käytetään sisäloisten karkottamiseen ja hyönteismyrkkyinä. Toisten lähteiden mukaan sukuun kuuluu vain yksi laji: surinaminkvassia ("Quassia amara").
Jungler

Jungler on Konamin vuonna 1981 julkaisema videopeli. Peli on mato- ja ammuntapelin yhdistelmä. Pelissä ammutaan matoja muistuttavia vihollisia, joita on kolme kappaletta. Madon voi myös syödä, jos oma mato on tarpeeksi suuri. Pisteitä saa myös hedelmistä. Ampumisesta saa 60 pistettä ja syömisestä saa 80–640 pistettä. Pelin virallista maailmanennätystä hallussapitää Joe Startz 180 720 pisteellään. Kolikkopelin käyttämä keskussuoritin on Zilog Z80, reilun 3 Mhz kellotaajuudella. Arcade-pelissä on nelisuuntainen joystick.
Amatsoninjättilumme

Amatsoninjättilumme ("Victoria amazonica") on jättilumpeiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Se kasvaa luonnonvaraisena Amazonin latvavesillä ja muissa Etelä-Amerikan hitaasti virtaavissa matalissa vesissä. Sen kellanvihreät lehdet ovat todella suuria, halkaisijaltaan 1–2 metriä. Lehdissä on 5–10 cm korkea pystysuora reunus. Lehtien alapinnalla ja varsissa kasvaa piikkejä. Kukat tuoksuvat ananakselta ja aukeavat iltahämärissä sulkeutuakseen seuraavan aamupäivän kuluessa. Ne ovat aluksi valkoisia, mutta muuttuvat vaaleanpunaisiksi.