tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalpi

Kalpi on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Se tunnetaan esimerkiksi vanhoista hautamonumenteistaan. Kalpin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 51 670.
Maantiede ja kaupunkikuva.
Kalpi sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Kaupunki voidaan jakaa uuteen ja vanhaan kaupunginosaan. Vanha kaupunginosa sijaitsee kallioilla Jamunajoen vieressä. Uudempi kaupunginosa sijaitsee vanhasta hieman kaakkoon.
Kalpin vanha linna on suojattu muurein kolmelta suunnalta. Neljättä suojaavat kallio ja joki. Kalpin vanhastakaupungista länteen sijaitsee useita vanhoja islamilaisia hautamonumentteja. Yksi niistä tunnetummista on yhdeksänkupolinen Chaurasi Gumbad. Kansanperinteessä hauta on liitetty Lodi-dynastiaan. Rakennus on todennäköisesti 1400- tai 1500-luvulta.
Historia.
Perimätiedon mukaan Kalpin perusti Kannaujin hallitsija 300-luvulla. Muslimit valtasivat sen vuonna 1196. Kaupungista tuli Delhin sulttaanien tärkeä tukikohta Jamunan varrella. Kalpin linnoitus suojeli alueen kautta kulkevia kulkuyhteyksiä. Kalpi itsenäistyi joksikin aikaa Delhin kärsiessä mittavia tuhoja Timur Lenkin sotaretkellä 1400-luvulla, mutta myöhemmin sen omistuksesta kilpailivat Delhin, Jaunpurin ja Malwan hallitsijat. Viimein vuonna 1527 Kalpi liitettiin Suurmogulien valtakuntaan. Kalpista tuli oman piirikuntansa ("sarkar") hallinnollinen keskus. Kaupunkiin perustettiin myös rahapaja. Marathojen vallattua alueen Kalpista tuli marathakuvernöörin tukikohta.
Britit valtasivat Kalpin vuonna 1803 ja se liitettiin suoraan brittiläiseen Intiaan vuonna 1806. Sepoy-kapinan aikaan vuonna 1857 britit voittivat Kalpissa Lakshmibain johtaman kapinallisarmeijan.
Väestö.
Kalpin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 51 670. Heistä hinduja oli 61,26 % ja muslimeja 38,15 %. Lukutaitoisuus oli 71,86 %.
Châteaugiron

Châteaugiron () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Rennesin kaupungista kaakkoon.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017. Tuolloin kolme kuntaa Châteaugiron, Ossé ja Saint-Aubin-du-Pavail yhdistyivät.
Kunnan nähtävyys on 1100-luvulla rakennettu linna "Château de Châteaugiron". Linnassa on jäljellä osia, jotka bretagnelainen paroni Jean de Derval rakennutti vuosina 1450–1470. Linnassa oli alun perin kuusi tornia, joista neljä on vielä jäljellä. Torneista mahtavin on 38 metriä korkea pääpuolustustorni, donjon. Châteaugironin historiallinen keskusta on linnan ja Sainte-Croix’n luostarin välisellä alueella. Kaupungissa on jäljellä useita vanhoja puuristikkotaloja.
Edvard Mikkola

Juho Edvard Mikkola (5. marraskuuta 1882 − 1942) oli suomalainen Kalvolassa vaikuttanut kansakoulunopettaja, toimittaja, kirjailija ja runoilija. Hän käytti nimimerkkejä Laippa-Juha ja ELA.
Mikkola valmistui opettajaksi Kajaanin seminaarista 1908 ja hän oli aluksi opettajana Ylöjärvellä ja Hausjärvellä. Hän oli Kalvolassa yläkoulun opettajana Patakankaan kansakoululla 1911−1916 ja Kutilan kansakoululla 1916−1942. Hän oli Kalvolan kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1919−1942 ja Kalvolan säästöpankin isännistön puheenjohtajana. Mikkola oli mukana nuorisoseuratyössä ja hän oli muun muassa hankkimassa nuorisoseurantaloa Patakankaalle. Hän oli myös puuhamiehenä kun Kutilan kylään perustettiin osuuskunta sillan rakentamiseksi kylään. 
Vuonna 1936 Mikkola julkaisi kotikylänsä Pälkäneen Luikalan tapoja, juhlanviettoa, uskomuksia ja murretta kuvanneen kotiseutututkimuksen "Kylästä ja kyläraitilta: katkelmia hämäläisen saarikylän elämästä viime vuosisadalla". Teos kuvasi saaressa sijainneen kylän elämää 1800-luvun lopulla, jolloin Mikkola oli itsekin asunut siellä.
Edvard Mikkola oli naimisissa vuodesta 1911 käsityönopettaja Hilja Lydia Palvan (s. 1890) kanssa.
Julkaisuja.
Nimellä "Edv. Mikkola":
Genesis XIX

Genesis XIX on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin 16. studioalbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2020 levymerkillä Steamhammer.
Marc-André Dalbavie

Marc-André Dalbavie (s. 10. helmikuuta 1961 Neuilly-sur-Seine) on ranskalainen säveltäjä. Hän on erikoistunut spektrimusiikkiin.
Dalbavie opiskeli Pariisin konservatoriossa Marius Constantin ja Pierre Boulez'n johdolla. Hän oli vuosina 1985–1990 IRCAM:n musiikintutkimusyksikön aktiivinen jäsen. Hän saavutti kansainvälistä mainetta ensimmäisellä IRCAM:ssa tekemällään teoksella ("Diadèmes"). Dalbavie asui vuosina 1992–1993 Berliinissä Deutscher Akademischer Austauschdienstin kutsumana. Hän sai vuonna 1994 Ernst von Siemens -musiikkipalkinnon sekä Rome Prizen, ja hänellä oli vuosina 1995–1996 residenssi Rooman Villa Medicissä. Dalbavie oli Clevelandin orkesterin residenssisäveltäjä vuosina 1998–2000 ja Pariisin orkesterin residenssisäveltäjä vuosina 2001–2005. Hänet palkattiin orkestroinnin opettajaksi Pariisin konservatorioon vuonna 1997.
Dalbavie on säveltänyt tilaustöitä maailman johtaville orkestereille ja musiikki-instituutioille. Jotkin hänen teoksistaan ovat olleet tilasidonnaisia; orkesterille ja kuorolle sävelletty teos "Mobiles" (2001) on luotu varta vasten Cité de la Musiquen auditoriota varten. "Rocks Under the Water" (2002) puolestaan sävellettiin Frank Gehryn suunnittelemaa Peter B. Lewis Buildingia (Cleveland) varten. Kontratenorille ja orkesterille tehdyn "Sonnets de Louise Labbé" -teoksen (2008) jälkeen Dalbavie sävelsi ensimmäisen oopperansa, "Gesualdon". Se kantaesitettiin Zürichissä vuonna 2010. Toinen ooppera, "Charlotte Salomon", sävellettiin vuoden 2014 Salzburgin musiikkijuhlia varten.
Dalbavie sai sävellyspalkinnon Salzburgin pääsiäisfestivaalilla ja voitti vuonna 2010 Grand prix Sacemin sinfonisesta musiikista. Vuonna 2018 hän sai Chamber Music Society of Lincoln Centerin Stoeger-palkinnon. Dalbaviesta tehtiin vuonna 2004 Ordre des Arts et Lettres'n "Chevalier".
Jenniina

Jenniina on suomalainen naisen etunimi, joka on otettu käyttöön 1970-luvulla. Se on Jenni-nimen pidentymä. Jenniinan rinnakkaismuotona esiintyy lyhyempi nimiasu Jennina.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 610 "Jenniina"-nimistä ja noin 140–150 "Jennina"-nimistä naista. Suurin osa heistä on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Jenniinalla (Jenninalla) ei ole nimipäivää almanakassa.
Salomon Hanelles

Salomon Hanelles, vuoteen 1785 "Hannelius" (28. heinäkuuta 1771 Ilmajoki − 11. helmikuuta 1843 Ilmajoki) oli suomalainen filosofian maisteri, maanviljelijä ja Suomen ensimmäisen maamiesseuran perustaja.
Salomon Hanellesin vanhemmat olivat Ilmajoen kirkkoherra Salomon Hannelius ja Magdalena Peldan. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1790. Hanelles valmistui filosofian kandidaatiksi 1792 Turun akatemiasta.
Hanelles toimi maanviljelijänä Ilmajoella ja hän omistui siellä Peuralan, Anttilan ja Valkaman tilat. Hän laati säännöt Suomen Talousseuran mallin mukaan Suomen ensimmäiselle maamiesseuralle, Ilmajoen maamiesseuralle ja hän kutsui yhdessä Otto R. Meurmanin, J. G. Toppeliuksen, A. Schöningin ja G. A. Palanderin kanssa koolle seuran perustamiskokouksen, joka pidettiin Ilmajoen Peltoniemessä 11. joulukuuta 1803. Hanelles toimi sitten seuran sihteerinä kymmenen vuoden ajan. Hanelles teki vararikon 1831. Hänet on haudattu Ilmajoen kirkon viereen isänsä rinnalle.
Hanelles otti soita viljelykseen ja hän teki viljelykokeita perunalla ja rukiilla. Hän uudisti yhdessä Korven tilan isännän Karl Gustaf Borgemanin kanssa tilojensa palstajaon yhtenäiseksi niin että maanvaihtojen avulla kummankin tilat järjestettiin yhteen lohkoon. Vuonna 1817 Hanelles välitti maamieseuran sihteerinä 542 tynnyriä Vaasan ruista ulkomaille. Hän hankki omistukseensa Jalasjärveltä Koskelan uudistalon sekä Peräseinäjoelta Torpan (Majakankaan) uudistalon, tarkoituksena oli perustaa uudisasukkaiden opastusta varten mallitiloja hallasta kärsineille takamaille.
Abracadaver

Abracadaver on Lordi-yhtyeen singlejulkaisu vuoden 2021 "Lordiversity" -boksin samannimiseltä albumilta "Abracadaver".
Kappaleen musiikkivideolla on kuvattu yhtyeen matkaa festivaalikeikalle Itävaltaan. Videolle kuvattiin erikseen Mr. Lordia laulamassa.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Baptistisota

Baptistisota tai joulukapina oli orjakapina brittien hallitsemalla Jamaikalla joulukuusta 1831 tammikuuhun 1832. Nimensä se sai baptistijohtajistaan. Baptistikirkko oli Jamaikalla merkittävä orjuuden vastustaja. Baptistisota alkoi lakkona ja levisi väkivaltaisemmaksi kapinaksi, jonka sotilaat lopulta tukahduttivat. Ihmishenkiä ei menetetty montaa, mutta materiaalivahingot olivat mittavat. Kapinan johtajia teloitettiin ja muita ruoskittiin.
Orjien niin sanottu vapauslaki astui voimaan muutama vuosi kapinan jälkeen vuonna 1834 ja siihen liittynyt työvelvollisuus lakkautettiin vuonna 1838.
Tausta.
Jamaikalla paikallisten orjien parissa oli 1700-luvun lopulta lähtien alkanut toimia evankelisia kirkkoja. Niistä ajan mittaan merkittävimmäksi muodostuivat baptistit. Baptistit profiloituivat orjuuden vastustajina. Erityisen kuuluisaksi tuli esimerkiksi William Knibb. Myös Isossa-Britanniassayleensä mielipiteet olivat kääntymässä orjuutta vastaan. 1830-luvun alussa orjien vapauttamisesta puhuttiin jatkuvasti myös Jamaikalla. Monet orjat olivat kuulleet vapautuksesta niin paljon, että osa oletti sen tosiasiassa jo tapahtuneen. Monet uskoivat Jamaikalaisten isäntien yksinkertaisesti jättäneen piittaamatta vapautuksesta, joka oli huhujen mukaan jo myönnetty. Tämä johti liikehdintään orjien joukossa.
Kapina.
Baptistisota alkoi baptistisaarnaaja Samuel Sharpen johtaman lakon alkaessa Montego Bayn alueella Jamaikan länsiosassa jouluviikolla 1831. Baptistisota tunnettiinkin myös joulukapinan nimellä. Lakko kehittyi edelleen täydeksi kapinaksi väkivaltaisuuksien levitessä ympäri koko saarta. Kapinalliset polttivat plantaaseja. Aineelliset tuhot olivat mittavia, vaikka ihmishenkiä menetettiinkin vain muutama. Kapinaan puuttui kruunun varusväki, joka sai kapinan tukahdutettua vuoden 1832 tammikuun aikana.
Seuraukset.
Kapinan jälkeen oli otettu kiinni satoja kapinallisia, joista monet saivat hyvin ankaria rangaistuksia oikeusistuimissa. Kapinaa johtanut Sharpe ja muita johtohahmoja teloitettiin. Sadat muut saivat ruoskintatuomioita. Baptistit joutuivat vainon kohteeksi. Kapinan jälkimainingeissa poltettiin 12 baptistikirkkoa ja esimerkiksi Knibb sai tappouhkauksia. Knibb lähti lopulta Isoon-Britanniaan kierrellen pitämässä orjuuden vastaisia puheita, joilla sanottiin olleen suuri vaikutus yleisöönsä. Vuonna 1834 annettiin lopulta niin sanottu vapauslaki, johon tosin sisältyi 6 vuoden mittainen työvelvollisuuden sisältänyt siirtymävaihe. Yleisen mielipiteen kääntyessä orjuutta vastaan työvelvollisuuskin tosin lakkautettiin jo 1. elokuuta 1838.
Servant of the Mind

Servant of the Mind on tanskalaisen Volbeatin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 3. joulukuuta 2021.
Jelena Silajdžić

Jelena Silajdžić (s. noin 1954, Sarajevo) on bosnialainen, Tšekin tasavallassa työskentelevä elokuvaohjaaja, -tuottaja ja ihmisoikeusaktivisti. Vuonna 1977 Sarajevon yliopistosta journalistiksi valmistunut Silajdžić toimi ennen elokuvauraansa toimittajana Sarajevon suurimman sanomalehtitalon (“Oslobodjenje”) palveluksessa. Elokuva-alalla hän teki yhteistyötä esimerkiksi ohjaaja Emir Kusturican kanssa Cannesissa Parhaan ohjaajan palkinnon saaneen "Mustalaisten aika" -elokuvan (1988) parissa. Silajdžić työskenteli 15 vuotta elokuvayhtiö Forum Sarajevossa. Hän tuotti 20 elokuvaa, 6 tv-sarjaa ja 150 dokumenttielokuvaa.
Jugoslavian hajottua ja sodan alettua Bosnia-Herzegovinassa vuonna 1992, Silajdžić muutti Prahaan, jossa hän ryhtyi työskentelemään ihmisoikeuksien puolesta ja tuottamaan kulttuuritapahtumia. Vuonna 1999 Silajdžić perusti Slovo 21 -järjestön, joka on voittoa tuottamaton, erityisesti Tšekin romanien ja Balkanin alueelta tulleiden maahanmuuttajien ihmisoikeuksien puolesta toimiva, Silajdžićin johtama järjestö. 
Silajdžić oli eräs YK:n pakolaisjärjestö (UNHCR) vuoden 2000 Nansen-palkinnon saajista.
Obock

Obock on kaupunki ja Obockin alueen hallinnollinen keskus Djiboutissa. Se sijaitsee Tadjouranlahden pohjoisrannalla 50 kilometriä Djiboutin kaupungista meritse pohjoiseen. Kaupungissa on 11 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Eurooppalaiset suurvallat kiinnostuivat nykyisen Djiboutin alueesta Suezin kanavan rakentamisen yhteydessä 1800-luvun puolivälissä. Ranskalaiset hankkivat vuonna 1862 ankkuripaikan Obockista, jota alettiin hyödyntää vuosina 1881–1882. Vuonna 1885 perustetun protektoraatin keskus siirrettiin vuonna 1892 nykyiseen Djiboutin kaupunkiin. Aikaisemmin Obockina tunnettu siirtomaa nimettiin Ranskan Somalirannikoksi vuonna 1896.
Obock on hiljainen pikkukaupunki, jonka tärkein elinkeino on kalastus. Sen nähtävyyksiä ovat ranskalaisen kuvernöörin residenssi, merimiesten hautausmaa ja Ras Birin majakka kuuden kilometrin päässä kaupungissa. Matkailijoita houkuttelevat seudun hiekkarannat ja koralliriutat. Obockin majoituspalvelut ovat vaatimattomia. Kaupunkiin on maantie- ja lauttayhteydet Djiboutista.
Stephon Gilmore

Stephon Stiles Gilmore (s. 19. syyskuuta 1990, Rock Hill, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Gilmore edustaa New England Patriotsia.
Gilmore pelasi yliopistotasolla Etelä-Carolinan yliopistossa vuodet 2009–2011. Hän pelasi Etelä-Carolinassa 40 ottelua, joissa teki 181 taklausta ja kahdeksan syötönkatkoa. Buffalo Bills varasi Gilmore ensimmäisellä kierroksella 10. pelaajana. Bills ja Gilmore solmivat toukokuussa 2012 nelivuotisen tulokassopimuksen. Neljän vuoden jälkeen Bills käytti Gilmoren tulokassopimuksen optiovuoden. Gilmore pelasi viiden kauden aikana Billsissä 68 ottelua ja hänet valittiin kauden 2016 päätteeksi Pro Bowliin. Maaliskuussa 2017 Gilmore solmi viisivuotisen sopimuksen New England Patriotsin kanssa. Hän on pelannut kausina 2017–2020 Patriotsissa 56 ottelua. Hänet valittiin kausien 2018 ja 2019 jälkeen Pro Bowliin ja All-Pro-joukkueeseen sekä voitti Super Bowlin vuonna 2018.
FIFAn Reilun pelin palkinto

Reilun pelin palkinto () on Fifan vuosittain myöntämä palkinto esimerkillisestä käyttäytymisestä, reilusta pelistä, urheilullisuudesta ja myötätunnosta jalkapallossa. Palkinnon voi saada pelaaja, valmentaja, joukkue, jalkapalloliitto, fanit tai jopa jalkapalloyhteisö.
Palkinnon saajat.
Lähde:
Pohjois-Kyproksen presidentti

Pohjois-Kyproksen presidentti () on kiistanalaisen Pohjois-Kyproksen valtionpäämies. 
Virkaa hoitaa nykyisin Ersin Tatar. Hänet valittiin lokakuussa 2020.
Presidentin virkakausi on pituudeltaan viisi vuotta. Mikäli vaaleissa kukaan ehdokkaista saa yli 50 % äänistä ensimmäisellä kierroksella, järjestetään toinen kierros. Maan perustuslain mukaan presidentin on täytettävä seuraavat ehdot:
Vuonna 2021 presidentin palkka oli 45 000 liiraa vuodessa.
Luettelo presidenteistä.
Lähde:
Presidentillinen palatsi (Taiwan)

Presidentillinen palatsi () on Kiinan tasavallan presidentin virallinen toimisto, jossa presidentti ja hänen kansliansa työskentelevät.
Historia.
Rakennustyö aloitettiin vuonna 1912 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1919. Rakennuksen alkuperäinen käyttäjä oli Taiwanin kenraalikuvernööri saaren ollessa osa Japanin imperiumia. Palatsin suunnitteli Uheiji Nagano, jonka työ oli yksi seitsemästä suunnittelukilpailuun ilmottautuneista ehdokkaista. Uheijin työ sijoittu aluksi toiseksi kisassa, mutta ensimmäiseksi tulleen työn tultua hylätyksi sen muistuttaessa liikaa Haagissa sijaitsevaa Rauhanpalatsia. Rakennustyömaan tieltä raivattiin Kungfutselle ja Guan Yulle pyhitetyt tempelit, lammikko ja muutama talo. Kustannukset olivat 2,8 miljoonaa jeniä..
Nykyään.
Palatsi avasi ovensa yleisölle vuonna 1995 ja keskimäärin siellä vierailee 10 000 turistia kuukaudessa. Huoneita palatsissa on yli 300 ja suurin osa niistä on edelleen Taiwanin hallinnon käytössä.. Sisäänpääsy ei maksa mitään ja turisteja otetaan vastaan arkisin vain 9–11:30 välisenä aikana.
Hiiripäästäinen

Hiiripäästäinen eli kyläpäästäinen ("Suncus murinus") on Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta kotoisin oleva päästäislaji. Luonnollisen levinneisyysalueensa ulkopuolella sitä elää muun muassa Filippiineillä, Intian valtameren saarilla, Lähi-idässä ja Afrikassa. Hiiripäästäistä pidetään haitallisena vieraslajina, ja se on ollut osallisena useiden saariliskolajien häviämiseen. Hiiripäästäinen itse on IUCN:n mukaan elinvoimainen laji, koska sen populaatio on suuri ja levinneisyysalue laaja.
SinäTuubaPaska

SinäTuubaPaska (eli STP, engl. YouTube Poop, eli YTP) on eräänlainen Youtube-kulttuurin osa-alue, useimmiten videomashup tai -editointi, joka luodaan muokkaamalla jo olemassa olevia medialähteitä uudeksi videoksi humoristista tarkoitusta varten. STP-videot ladataan perinteisesti Youtube-videonjakosivustolle, mistä SinäTuubaPaskan englanninkielinen nimi juontuu.
Historia.
Ensimmäisenä SinäTuubaPaska-videona pidetty video ladattiin Youtuben sijasta SheezyArt-sivustolle "SuperYoshi"-nimisen käyttäjän toimesta vuonna 2004. Video oli nimeltään ”"The Adventures of Super Mario Bros. 3 REMIXED!!!”" ja se oli tehty käyttäen Windows Movie Maker -sovellusta. Video sisälsi klippejä 1990-luvun "The Adventures of Super Mario Bros. 3" -televisiopiirretystä. Nykyisin ”"The Adventures of Super Mario Bros. 3 REMIXED!!!”" tunnetaan nimellä ”"I'D SAY HE'S HOT ON OUR TAIL”".
Lefort

Lefort oli Venäjän keisarillisen laivaston kaksikantinen 94-tykkinen Imperatritsa Aleksandra -luokan linjalaiva, joka kaatui ja upposi syysmyrskyssä 22. syyskuuta 1857 Suomenlahdella Suursaaren ja Tytärsaaren välissä. Onnettomuudessa sai surmansa 826 miehistönjäsentä.
Valmistus.
Alus tilattiin Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 1833. Alus laskettiin vesille 9. elokuuta 1835 keisari Nikolai I:n ollessa läsnä tilaisuudessa. Aluksen pituus oli 58,3 metriä, leveys 15,6 metriä ja syväys 6,6 metriä. Miehistöön kuului 743 merimiestä ja 13 upseeria. Laiva nimettiin Venäjän laivaston päällikkönä 1695-1696 olleen amiraali Franz Lefortin (1656-1699) mukaan. "Lefort" liitettiin Venäjän Itämeren laivastoon.
Palvelus.
Alus partioi 1836-1838, 1840-1841 ja 1843 Itämerellä. Se oli 1844 Pohjanmerellä ja jälleen 1846 Itämerellä ja uudelleen 1847 Pohjanmerellä. Schleswig-Holsteinin sodassa alus kuljetti 1848 apua Tanskalle. Alus oli purjehduskauden 1850-1851 telakalla modernisoitavana sekä uudelleen aseistettavana, minkä jälkeen sitä pidettiin Itämeren parhaiten aseistettuna kaksikantisena linjalaivana.
Alus partioi 1853 Itämerellä ja vuodet 1854-1855 alus oli Kronstadtissa miehistönään kaartin eliittisotilaita. Se kuljetti 1856-1857 tarvikkeita ja sotilaita Itämerellä.
"Lefort" oli 22. syyskuuta 1857 matkalla Tallinnasta Kronstadtiin vara-amiraali I. Nordmanin komentamassa laivasto-osastossa, johon kuuluivat myös "Imperatritsa Aleksandra", "Vladimir" ja "Pamjat Asova". Aluksella oli 756 miehistöön kuulunutta sekä miehistön perheenjäseniä 53 naista ja 17 lasta. Laivasto-osasto joutui äkilliseen myrskypuuskaan ja "Lefort" kallistui kahdesti ja lopulta upposi Suursaaren ja Tytärsaaren välisellä merialueella 10,2 kilometriä pohjoiskoilliseen Tytärsaaresta. Laivalla olleista pelastui vain yksi merimies, jonka onnistui mastonkappaleen varassa kelluen päästä Suursaareen. Samassa myrskyssä haaksirikkoutui noin 30 laivaa Venäjän Itämeren rannikolla.
Onnettomuuden syytä selvittänyt tutkijalautakunta arveli todennäköisemmäksi syyksi sitä, että laivan runko oli heikentynyt, kun laivan tykkikansilla oli vuonna 1856 kuljetettu kahdesti raskaita lasteja. Laivan runkoa ei ollut myöskään tiivistetty tarpeeksi hyvin ja laivalla onnettomuushetkellä ollut lasti oli ollut liian vähäinen ja väärin sijoitettu. Lisäksi otaksuttiin, että laivan tykkiportteja oli jätetty auki, jotta matkustajat olisivat saaneet raitista ilmaa, mikä mahdollisti veden virtaamisen aluksen sen kallistuessa myrskyssä ensimmäisen kerran.
"Lefortin" uppoaminen nähtiin laivasto-osaston muilta aluksilta, mutta tarkka uppoamispaikka jäi tuntemattomaksi. Hylyn löysi 4. toukokuuta 2013 kansainvälinen ryhmä, joka etsi toisessa maailmansodassa uponnutta sukellusvenettä. Hylky makaa pohjassa oikein päin ja sen muoto ja rakenne on säilynyt kylmässä vähähappisessa vedessä. Siinä on edelleen näkyvissä onnettomuudessa kuolleiden luurankoja ja pääkalloja.
Márcio de Souza

Márcio de Souza (4. maaliskuuta 1946 Manaus, Amazonas, Brasilia – 12. elokuuta 2024) oli brasilialainen kirjailija. Hän opiskeli São Paulon yliopistossa sosiologiaa ja palasi sitten kotiseudulleen, jossa hän ryhtyi kirjoittamaan. 1976 ilmestyneellä fantasiasävyisellä teoksella "Galvez, Imperador do Acre" hän sai kansainvälistäkin huomiota.
When a Shadow is Forced Into the Light

When a Shadow Is Forced into the Light on suomalaisen metalliyhtye Swallow the Sunin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 25. tammikuuta 2019 levymerkillä Century Media.
Carl Erik Soya

Carl Erik (C. E.) Soya, oik. Carl Erik Soya-Jensen, käsikirjoittajana Soya (1896 Kööpenhamina, Tanska – 1983 Rudkøbing, Tanska) oli tanskalainen kirjailija ja teatterikriitikko. Hän kirjoitti kritiikkiä "Ekstra Bladetiin"
Saksalaisten miehittäessä Tanskaa toisen maailmansodan aikana Soya joutui 1943 pidätetyksi teoksen "En gæst" vuoksi. Hän pakeni Ruotsiin ja asui sitten Espanjassa. Hän kirjoitti näytelmiä, muun muassa näytelmän "Loinen" ("Parasiterne", 1929), jossa hän paljastaa ihmisten halpamaisuuden. Hänen "Pukki"-romaaniensa pohjalta on tehty elokuvia.
William Knibb

William Knibb (6. tai 7. syyskuuta 1803 – 15. marraskuuta 1845) oli baptistinen lähetyssaarnaaja ja koulumestari tuolloin brittien hallitsemalla Jamaikalla. Hän tuli erityisen tunnetuksi orjuuden vastustajana ja tätä kautta Knibbistä tuli myös hyvin arvostettu Jamaikan mustan väestönosan keskuudessa. Orjuudesta annettiin vapauslaki vuonna 1834 ja osittain Knibbin ansiosta sitä seurannut työvelvollisuus päättyi etuajassa vuonna 1838.
Elämäkerta.
Nuoruus.
William Knibb syntyi 6. tai 7. syyskuuta 1803 Ketteringissä Englannin Northamptonshiressa. Hänen isänsä oli Thomas ja äiti Mary Knibb. Perheessä oli yhteensä kahdeksan lasta. William meni 5. lokakuuta 1824 naimisiin Mary Watkinsin kanssa ja pari lähti jo saman vuoden marraskuussa Länsi-Intiaan.
Jamaikalla.
Jamaikalle Knibb saapui vain 21-vuotiaana. Hän oli saanut töitä korvatakseen kuolleen veljensä paikan koulumestarina ja lähetyssaarnaajana. Knibb oli baptisti ja Jamaikalla baptistit olivat profiloituneet orjuuden vastustajina. Esimerkiksi orjakapina joulukuusta 1831 tammikuuhun 1832 tuli tunnetuksi baptistisotana, koska monet sen johtajista olivat mustia baptistikirkon jäseniä. Kapinan tukahduttamista seurasi kuitenkin baptistien vainoja. Knibb aiottiin murhata, mutta hanke paljastui ennen sen toteuttamista. Knibb sai turvapaikan erään vaikutusvaltaisen jamaikalaisen luota.
Knibbin omat mustat seurakuntalaiset puhuivat hänet lähtemään vuonna 1832 takaisin Isoon-Britanniaan, jossa hän alkoi kiertää puhumassa orjuutta vastaan. Knibb puhui esimerkiksi parlamentissa. Joskus hänen kuvailtiin kääntäneen mielipiteitä orjuutta vastaan enemmän, kuin kenenkään muun puheet aikaisemmin. Lopulta Knibb palasi Jamaikalle, jossa hän vastusti vuoden 1834 vapautuslain ja siihen liittyneen 6 vuoden työvelvollisuuden väärinkäyttöä jamaikalaisilla plantaaseilla. Orjille yritettiin esimerkiksi myydä vapautusta kiskurihintoihin ja työvelvollisille annettavassa ruuassa pihisteltiin. Osittain Knibbin vaikutuksesta työvelvollisuutta lyhennettiin lopulta 2 vuoteen. Lopullisesti se lakkautettiin 1. elokuuta 1838.
Orjuuden päätyttyä.
Työvelvollisuuden päättymisen jälkeen baptistikirkot saivat tuhansia uusia jäseniä vapautetuista orjista. Tilanteesta on joskus puhuttu "Jamaikan heräämisenä". Knibb itse kastoi 6 000 uutta baptistia ja oli mukana 35 uuden kirkon, 24 lähetysaseman ja 16 koulun perustamisessa. Knibb myös käänsi raamatun jamaikankreolille, jota erityisesti entiset orjat käyttivät.
Knibb sairastui lopulta keltakuumeeseen ja hän kuoli sunnuntaina 15. marraskuuta 1845. Knibb oli 42-vuotias. Taakse jäi nyt leskiytynyt vaimo ja kaksi tytärtä. Knibbin hautajaisiin osallistui 8 000 pääosin mustaa surijaa. Knibb sai orjuuden päättymisen 150-vuotis juhlapäivänä Jamaikalla postuumisti Jamaikan valtion korkeimman kunniamerkin, joka tuolloin myönnettiin ensimmäistä kertaa valkoiselle.
Inez (nimi)

Inez on useissa maissa käytetty naisen etunimi. Se on muunnelma Agnes-nimen espanjalaisesta muodosta "Inés".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on huhtikuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 320–330 Inez-nimistä naista. Samaa alkuperää olevat nimet Ines ja Iines ovat suomalaisilla huomattavasti yleisempiä.
Nimipäivä.
Inez-nimi sisältyy Ruotsin almanakkaan. Sen mukaan Inez viettää nimipäivää 6. elokuuta.
Moonflowers

Moonflowers on suomalaisen metalliyhtye Swallow the Sunin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2021 levymerkillä Century Media.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Woven into Sorrow” 24. syyskuuta 2021. "Moonflowersin" myötä Swallow the Suniin vuodesta 2018 kuulunut kosketinsoittaja-taustalaulaja Jaani Peuhu jättäytyy pois yhtyeen kiertuekokoonpanosta keskittyäkseen Mercury Circle -yhtyeeseen. Kappaleeseen "The Void" julkaistiin musiikkivideo, jonka pääosaa esittää Mega Maunula. Video kuvattiin Suomen kansallismuseossa sekä Hvitträskissä.
Albumista on tehty myös jousille sovitettu instrumentaaliversio, joka äänitettiin Sipoon kirkossa. Jouset esittää Trio N O X -niminen ryhmä. Tämä versio on mukana bonuslevynä joillakin albumin painoksista, ja kappaleet julkaistiin myös yksitellen animoituina videoina, jotka on luonut Dronicon Films.
Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2021 parhaiden kotimaisten albumien listan sijalle 9.
Blue Microphones

Blue Microphones (Alun perin Baltic Latvian Universal Electronics, LLC) on yhdysvaltalainen Logitechin omistama äänituotantoyhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa mikrofoneja, kuulokkeita, äänitystyökaluja, signaaliprosessoreita ja musiikkitarvikkeita audio-alan ammattilaisille, muusikoille ja kuluttajille.
Taustaa.
Blue Microphonesin perustivat vuonna 1995 yhdysvaltalainen muusikko Skipper Wise ja latvialainen äänitysinsinööri Mārtiņš Saulespurēns. Yrityksen nimi on bakronyymi ja tulee sanoista "Baltic Latvian Universal Electronics". Yhtiön pääkonttori sijaitsee Yhdysvalloissa Kaliforniassa Westlake Villagessa.
Tiken Jah Fakoly

Tiken Jah Fakoly (alun perin Doumbia Moussa Fakoly; s. 23. kesäkuuta 1968 Odienné) on norsunluurannikkolainen reggaemusiikin laulaja-lauluntekijä.
Fakoly syntyi griotperheeseen ja kiinnostui varhain reggaesta. Hän perusti ensimmäisen yhtyeensä (Djelys) vuonna 1987. Hänen laatimansa sanoitukset pohjautuivat aikansa tapahtumiin ja yhteiskunnalliseen epäoikeudenmukaisuuteen. Fakoly saavutti Félix Houphouët-Boignyn kuolemaa käsittelevällä kappaleella suosiota afrikkalaisnuorison keskuudessa. Vuonna 1998 hän teki ensimmäisen ulkomaisen esiintymisensä Pariisissa. Fakolyn varhaiset levytykset tuotettiin levitykseen vain Afrikassa. Levytykset "Françafrique" (2002) ja "Coup de Gueule" (2004) äänitettiin Tuff Gongin studioilla Jamaikalla, ja niistä tuli myyntimenestyksiä Ranskassa. Vuonna 2007 Fakoly nousi albumilla "L'Africain" Euroopan maailmanmusiikin Top 20 -listoille.
Fakoly lähti poliittisten sanoitustensa takia maanpakoon Norsunluurannikon sisällissodan puhjettua syyskuussa 2002. Hän asettui Bamakoon, Maliin. Fakolyn albumi "Coup de Gueule" kiellettiin eteläisessä Norsunluurannikossa, koska se tulkittiin Laurent Gbagboon kohdistetuksi kritiikiksi. Albumi sisältää hänen suositun laulunsa "Quitte le pouvoir". Joulukuussa 2007 hän piti ensimmäisen konserttinsa Norsunluurannikossa maan sisällissotaan joutumisen jälkeen esiintymällä urheilustadionilla Abidjanissa. Tuolloin myös "L'Africain"-albumia mainostettiin Norsunluurannikon televisiossa ja radiossa. 
Fakoly kampanjoi vuonna 2009 Un concert, une école -projektilla, jonka kautta saatiin rahoitusta koulun ja korkeakoulun rakentamiseen Maliin. Hänestä tuli vuonna 2008 SACEM:n pysyvä jäsen, ja hän sai vuonna 2012 maailmanmusiikin Grand prix Sacemin.
Booritrijodidi

Booritrijodidi (BI3) on boorin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa booritrijodidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Aine hydrolysoituu veden vaikutuksesta, mutta liukenee kloorattuihin hiilivetyihin. Booritrijodidi on voimakas Lewis-happo.
Booritrijodidia voidaan valmistaa kuumentamalla booria ja jodia 700–900 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi boorihydridien ja jodin reaktio tai booritrifluoridin ja alumiinijodidin reaktio.
2 B + 3 I2 → 2 BI3
Booritrijodidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä nukleofiilisen jodin lähteenä, alkyylijodidien valmistamiseen ja sulfonyyli- ja sulfinyyliryhmien pelkistämiseen.
Bierawa

Bierawa ("Gmina Bierawa", ) on maalaiskunta Kędzierzyn-Koźlen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 7 895. Kunnan hallintokeskus on Bierawan kylä.
Bierawan kunta jakautuu seuraaviin 12 kylään: Bierawa, Brzeźce, Dziergowice, Goszyce, Grabówka, Korzonek, Kotlarnia, Lubieszów, Ortowice, Stara Kuźnia, Stare Koźle sekä Solarnia. Sen pinta-ala on noin 119 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat voivodikunnan tiet 408 ja 425, Kędzierzyn-Koźlesta Racibórziin kulkeva rautatielinja 151 ja Grupa Azoty ZAK:n asemalle Kędzierzyn-Koźleen kulkeva rautatie 890. Bierawa rajautuu Cisekin, Kuźnia Raciborskan, Rudziniecin sekä Sośnicowicen kuntiin ja Kędzierzyn-Koźlen kaupunkiin.
Bierawan kunnan alue sijaitsee fyysis-maantieteellisesti Racibórzin laaksossa. Kunnan pinta-alasta 62,2 prosenttia on metsää ja 21,4 prosenttia maatalousmaata. Bierawka-joki virtaa sen alueella. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kunnassa noin 190 metristä 220 metriin.
Bierawan kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 9 049. Vuoden 2020 joulukuussa 51,9 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 48,1 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,9 prosenttia, työikäiset 61,7 prosenttia ja eläkeikäiset 22,4 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,4 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 17,6 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 6,7 prosenttia.
Corridoio vasariano

Corridoio vasariano (’Vasarin käytävä’) on korotettu käytävä Italian Firenzessä. Se yhdistää Palazzo Vecchion ja Palazzo Pittin. Käytävä alkaa Palazzo Vecchion eteläpuolelta, se liittyy Uffizi-galleriaan ja lähtee sen eteläpuolelta, ylittäen Arnojoen ja Ponte Vecchion sillan. Rakentamishetkellä käytävä oli rakennettava Torre dei Mannellin ympärille käyttämällä ulokkeita, koska tornin omistajat kieltäytyivät yhteistyöstä. Käytävä peittää osan Santa Felicitàn kirkon julkisivusta. Käytävä pujottelee Oltrarnon alueen talorivien yli. Käytävä kapenee ennen liittymistään Palazzo Pittiin. Käytävän koko pituus on noin yksi kilometri. 
Vuonna 2016 käytävä suljettiin turvallisuussyistä ja se avataan uudelleen matkailijoille 27.5.2022, jolloin vietetään vuoden 1993 Via dei Georgofili -pommituksen vuosipäivää.
Tubb

Tubb on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gundit

Gundit eli kampavarvasrotat (Ctenodactylidae) on pienten Afrikassa elävien jyrsijöiden heimo. Se on osalahkonsa Ctenodactylomorphi ainoa heimo. Gundit elävät kallioisilla aavikoilla mantereen pohjoisosissa. Heimoon kuuluu neljä elävää sukua ja viisi lajia sekä lukuisia sukupuuttoon kuolleita sukuja ja lajeja. Paikalliset ihmiset Pohjois-Afrikassa ovat aina tienneet gundeista mutta länsimaiset luonnontieteilijät havaitsivat ne ensi kertaa Tripolissa vuonna 1774.
Oltrarno

Oltrarno on Firenzen kaupunginosa, joka sijaitsee Arnojoen eteläpuolella. Nimi tarkoittaa Arnon ulkopuolella, ja tulee satojen vuosien takaa, jolloin kaupungin muurit eivät ulottuneet joen taakse (vertaa Rooman Trasteveren kaupunginosaan). Se sisältää osan Firenzen historiallisesta keskustasta, ja siellä on monia merkittäviä kohteita, kuten Basilica di San Miniato al Monten luostari, Santo Spirito di Firenzen kirkko, Palazzo Pitti, Belvedere ja Piazzale Michelangelo.
Kreppilanka

Kreppilanka ( &lt; , kiharainen) on kimmoisa ja venyvä lankatyyppi, jonka ominaisuudet perustuvat säikeiden runsaaseen kiertämiseen ja säikeiden kertaamiseen yhteen suurta kierremäärää käyttäen. Sorsetti on kangaslaji, jossa sekä loimi että kude on kreppilankaa.
Sorsetti

Sorsetti () on kudokseltaan harva ja pinnaltaan rosoinen kangaslaji, joka on kudottu lujakierteisistä langoista. Sekä kankaan loimessa että kuteessa käytetään kreppilankoja. Tätä naisten leninkeihin käytettävää kangasta on valmistettu useaa laatua, kuten crêpe georgette, georgette tweed ja satin georgette.
Basilica di San Miniato al Monte

San Miniato al Monte (Pyhä Miniato vuorella) on basilika Firenzessä ja yksi kaupungin korkeimmista paikoista. Sen on sanottu olevan yksi hienoimmista romaanisista rakennuksista Toscanassa ja yksi kauneimmista kirkoista Italiassa.
Pyhä Miniato tai Minas () oli armenialainen ruhtinas, joka palveli Rooman armeijassa keisari Deciuksen alaisuudessa. Hän kääntyi kristityksi, kun hänestä tuli erakko, ja tämän vuoksi hänet vietiin keisarin eteen tuomittavaksi. Decius oli leiriytynyt Firenzen porttien ulkopuolelle. Keisari heitätti hänet amfiteatteriin eläinten raadeltavaksi, mutta pantteri kieltäytyi syömästä häntä. Hänet mestattiin keisarin läsnä ollessa. Hänen väitetään nousseen ylös, ottaneen päänsä maasta, ylittäneen Arnon ja kävelleen Mons Fiorentinuksen kukkulalle erakkomajaansa. Myöhemmin tähän paikkaan pystytettiin pyhäkkö, ja siellä oli kappeli jo 800-luvulla. 
Nykyisen kirkon rakentamisen aloitti piispa Alibrando vuonna 1013, kun keisari Henrik II antoi sille luvan. Viereinen luostari alkoi benediktiiniyhteisönä, siirtyi sitten Clunyn liikkeelle ja sitten vuonna 1373 olivetaaneille, jotka edelleen pitävät sitä. Munkit valmistavat kuuluisia liköörejä, hunajaa ja yrttiteetä, joita he myyvät kirkon vieressä sijaitsevasta kaupasta.
Martti Saarinen (albumi)

Martti Saarinen on samannimisen laulajan debyyttialbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2011.
Obockin alue

Obockin alue () on hallintoalue Djiboutin koillisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Obockin kaupunki. Alueen pinta-ala on 5 700 neliökilometriä ja väkiluku 37 900 henkeä (vuonna 2009, väestölaskenta).
Maantiede.
Obockin alue käsittää 25 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Tadjourahin alueeseen, pohjoisessa Eritreaan, idässä Adeninlahteen ja etelässä Tadjouranlahteen. Maisemaa leimaavat sisäosan Mablavuoret ja rannikon alanko. Hiekkarantoja ympäröivät koralliriutat.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alue jakautuu Obockin prefektuuriin sekä Alayloun ja Khor Angarin aliprefektuureihin. Prefekti ja aliprefektit ovat valtiovallan edustajia. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.
Obockin alueella asuu 4,6 prosenttia Djiboutin väestöstä. Asutus on keskittynyt Obockiin ja sen lähiympäristöön. Muita asutuskeskuksia ovat Alaylou, Khor Angar, Médého ja Wadi. Nomadiväestön osuus on 43,2 ja kaupunkiväestön 30,9 prosenttia. Markazin pakolaisleirillä on 5 400 Jemenistä tullutta pakolaista. Obockissa on siirtolaisia myös Etiopiasta, Eritreasta ja Somaliasta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Obockiin johtaa päällystetty maantie Tadjourahista ja Djiboutin kaupungista (240 kilometriä). Sisämaan liikenneyhteydet ovat heikot. Obockiin on Djiboutista lauttayhteys (70 kilometriä).
Paikallisia elinkeinoja ovat kalastus, karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.
Alueella toimii 15 alakoulua, yläkoulu, lyseo ja tekninen lyseo. Terveyspalveluihin kuuluvat Obockin sairaala ja kuusi terveysasemaa. Kaupungissa on vesijohtoverkko, mutta maaseutu kärsii juomaveden puutteesta. Obockissa on myös sähkölaitos.
Matkailu ja nähtävyydet.
Alueen nähtävyyksiä ovat Bab al-Mandabin salmessa sijaitsevat tuliperäiset Sawabi- eli ”Seitsemän veljeksen saaret”, Godoriyan, Khor Angarin ja Ras Siaynin mangrovemetsät, rannikon hiekkarannat ja sisämaan maisemat. Matkailupalveluja on vähän.
Sä et tunne mua

Sä et tunne mua on Anniina Timosen debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2019.
USS H-4

USS H-4 (runkonumero SS-147) oli Yhdysvaltain laivaston H-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Puget Soundin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 24. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Ralph O. Davis. 
Palvelus.
Aluksen tukikohtana oli San Pedro Kaliforniassa, jossa se kuului ensin 6. sukellusvenedivisioonaan ja siten 7. sukellusvenedivisioonaan. Alus osallistui Yhdysvaltain länsirannikolla sisaralustensa kanssa erilaisiin taisteluharjoituksiin ja koulutuspurjehduksiin, joiden välillä se teki partiomatkat Santa Catalinan edustalla sekä huollot Mare Islandilla.
Alus lähti 25. heinäkuuta 1922 San Pedrosta sukellusvenedivisioonien ja emälaiva "USS Beaverin" kanssa. Osasto saapui 14. syyskuuta Norfolkiin käytyään Magdalenanlahdella, Corintossa ja Coco Solossa. Alus poistettiin 25. lokakuuta 1922 Norfolkissa palveluksesta ja poistettiin alusluettelosta 28. helmikuuta 1931. Se myytiin romutettavaksi 14. syyskuuta.
Mongolian presidentinvaali 2021

Mongolian vuoden 2021 presidentinvaalit järjestettiin 9. kesäkuuta. Vaaleja edelsi Mongolian perustuslain muutos, jolla lyhennettiin presidentin virkakausien määrää. Muutos aiheutti poliittisen kriisin.
Tausta ja ehdokkaat.
Mongolian kansanpuolue pyrki alkuvuodesta 2020 muuttamaan maan perustuslakia siten, että presidentin virkakausi rajattaisiin vain yhteen kuusivuotiseen kauteen. Näin ollen presidentti Haltmaagiin Battulga ei voisi asettua tulevissa vaaleissa ehdolle.. Vastavetona tälle presidentti antoi määräyksen, jolla kansanpuolue lakkautettaisiin. Battulgan mukaan puolue on uhka demokratialle ja pyysi maan korkeinta oikeutta poistamaan puolueen puoluerekisteristä.. Yritys kieltää kansanpuolue oli kuitenkin laiton.
Perustuslain muutos meni lopulta läpi ja astui voimaan 1. heinäkuuta 2020. Nykyisen perustuslain mukaan presidenttiehdokkaan tulee olla syntyperäinen Mongolian kansalainen, joka on vähintään 50-vuotias ja asunut yhtäjaksoisesti Mongoliassa vähintään viisi vuotta ennen vaaleja. Virkakaudet rajattiin yhteen kuusivuotiskauteen..
Vaalilautakunta varmisti kolmen ehdokkaan ilmoittautumisen määräaikaan mennessä. He olivat:
Vaalit käytiin koronaviruspandemian keskellä ja Mongoliassa aloitettiin intensiivinen rokotuskampanja helmikuussa 2020, kun maa hyväksyi annettavaksi rokotteiksi AstraZenecan, Sputnik V:n, Pfizerin ja Sinopharmin rokotteet. Ehdokkaista Enkhbat äänesti kirjeitse sairaalasta käsin, koska oli aiemmin saanut koronavirustartunnan.
Tulokset.
Vaalien tuloksia on pidetty kuitenkin askeleena kohti autokratiaa. Presidentiksi valittu Hurelsuh vannoi virkavalansa Mongolian parlamentin läsnäollessa 25. kesäkuuta 2021.
Lohja (albumi)

Lohja on vuoden 2018 "Idols"-laulukilpailun voittaneen Patrik Blombergin 30. huhtikuuta 2020 julkaistu esikoisalbumi.
Svenska skolhistoriska föreningen i Finland

Svenska skolhistoriska föreningen i Finland (ruotsinkielinen kouluhistoriallinen seura Suomessa) on suomalainen, ruotsinkielinen järjestö, joka ylläpitää ja tukee koulutushistoriallista tutkimusta ja dokumentointia ruotsiksi Suomessa. Järjestö perustettiin Helsingissä vuonna 1949 ja se kuuluu Suomen tieteellisiin seuroihin.
Järjestön puheenjohtajana toimii Erik Geber ja järjestön motto on "Se din skola så som den såg ut då du gick där" (näe koulusi sellaisena kuin se oli silloin kun sinä kävit sitä).
Toiminta.
Svenska skolhistoriska föreningen:n päätehtävänä on julkaista vuosikirjaa nimeltä "Skolhistoriskt Arkiv". Kirja on ilmestynyt joka toinen vuosi vuodesta 1952. Julkaisussa julkaistaan suuri määrä artikkeleita koskien yksittäisten koulujen historiaa, kuten myös yleisemmän tason artikkeleita.
Järjestö on jäsen Helsingin Tieteiden talossa, joka on mahdollistanut muun muassa verkkosivujen ylläpidon. Verkkosivuilla järjestö tiedottaa sen toiminnasta, julkaisuista ja yhteistyötahoista. Järjestön verkkosivut ovat olleet toiminnassa vuodesta 2011. Vuodesta 2015 Svenska skolhistoriska föreningen on kirjoittanut blogia ruotsiksi ja suomeksi aikomuksenaan muun muassa kommentoida ajankohtaisia aiheita koulutushistoriallisesta näkökulmasta, esittää erillisiä koulutushistoriallisia ilmiöitä ja välittää tietoa tutkijoiden kesken koulutushistoriasta suomenkielisessä Suomessa ja Skandinaviassa.
Jegor Šehovtsov

Jegor Dmitrjevitš Šehovtsov (; s. 16. huhtikuuta 2001 Pietari, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Imatran Ketterää.
Ura.
Seuraura.
Šehovtsov on GSDYUSHOR Pietarin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin SKA Pietarin organisaatioon. Kaudella 2016–2017 Šehovtsov oli tehoilla 8+17=25 seuran U16-joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 2017–2018 hän oli SKA:n U17-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 4+16=20. Kauden 2018–2019 Šehovtsov pelasi pääosin Venäjän nuorten sarja MHL:ää SKA-1946:n joukkueessa, mutta hän pelasi kauden aikana samaa sarjaa myös yhden ottelun verran SKA-Varjagissa. Kaudella 2020–2021 Šehovtsov debytoi miesten peleissä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan VHL-joukkue SKA-Nevassa, jossa Šehovtsov teki 20 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös SKA-1946:ssa.
Kaudeksi 2021–2022 Šehovtsov siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Helmikuussa 2022 seura lainasi hänet, Elmeri Kaksosen ja Jere Vertasen kahden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin, kun joukkueesta oli lukuisia pelaajia sivussa koronavirustartuntojen vuoksi. Šehovtsov teki näin ollen miesten pääsarjadebyyttinsä 4. helmikuuta 2022 vieraissa KooKoota vastaan. Hänet merkittiin Kärppien kolmospuolustajapariin toisen lainapelaajan, Juho Korhosen viereen. Šehovtsov sai ottelussa jääaikaa 8.42 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 5. helmikuuta 2022 vieraissa Saimaan Palloa vastaan hän teki pääsarjauransa avausmaalin. Šehovtsovin tekemän avausmaali jäi Kärppien 0–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän pelasi Kärpissä kaikkiaan neljä ottelua. Toukokuussa 2022 Šehovtsov teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Šehovtsov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän edusti alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää myös miesten Karjala-turnauksessa vuonna 2020, jolloin Šehovtsov pelasi niin ikään kolme A-maaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki näin ollen A-maajoukkuedebyyttinsä 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa turnauksen isäntäjoukkue Suomea vastaan. Šehovtsov merkittiin Venäjän kolmospuolustajapariin Kirill Kirsanovin viereen.
Vauhtipuisto

Vauhtipuisto on Oulun Hietasaaressa sijaitseva huvipuisto. Huvipuistossa on perheluokan huvipuistolaitteita sekä pikkulapsille erilaisia karuselleja, pomppulinnoja ja leikkimökkikylä Kakaravaara. Vauhtipuistossa on Tanskasta tuotu pieni vuoristorata sekä surmanajaja Onni Suurosen huvipuistosta tuotu laite, Sahara. Laitteita on 26 kappaletta. Vauhtipuistolla on myös oma kaupunkijuna Kompiainen, joka liikennöi kesäisin keskustasta Vauhtipuiston kautta Nallikariin uimarannalle ja takaisin.
Vauhtipuisto on yksityinen perheyritys, jonka perustivat 1982 Anja ja Reijo Komulainen. Toiminta siirtyi perheen pojalle, Kalle Komulaiselle 2006.
Eino Toiviainen

Eino Olavi Toiviainen (4. lokakuuta 1919 Kurkijoki – 24. huhtikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos, joka toimi Helsingin kaupungin energialaitoksen toimitusjohtajana.
Toiviaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Toiviainen ja Iida Löyhkö ja puoliso vuodesta 1946 Kaisu Leskinen. Toiviainen tuli ylioppilaaksi 1938 Elisenvaarassa ja osallistui molempiin sotiin, haavoittuen jatkosodassa kahdesti. Hän valmistui diplomi-insinööriksi sotien jälkeen 1948. Toiviainen oli 1947–1948 Strömbergin suunnitteluinsinööri ja vuodesta 1948 Helsingin kaupungin sähkölaitoksella linjainsinööri. Vuonna 1964 Toiviaisesta tuli sähkölaitoksen uudisrakennusosaston päällikkö ja vuonna 1969 sähkölaitoksen toimitusjohtaja. Hän oli vuodesta 1977 myös Helsingin Seudun Lämpövoima -yhtiön toimitusjohtaja. Toiviaisen ansioksi luetaankin kaukolämmön ja siihen liittyneen sähkön ja lämmön yhteistuotannon kehittämisessä saadut tulokset. Eläkkeelle Toiviainen jäi 1982. Teollisuusneuvoksen arvon 1979 saaneella Toiviaisella oli useita luottamus- ja sivutoimia ja hän oli pitkään myös vuonna 1966 perustetun Kurkijoki-pitäjäseuran puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan Toiviainen oli reservin kapteeni (1973).
Batyrlan Muratov

Batyrlan Muratuly Muratov (; ; s. 1. helmikuuta 1999 Astana, Kazakstan) on kazakstanilainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa Kazakstanin mestaruussarjan Nomad Nur-Sultanissa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Muratov on Barys Astanan kasvatti. Hän debytoi kaudella 2016–2017 Snežnyje Barsy Astanan joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Muratov edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Myös kauden 2017–2018 hän pelasi suurimmaksi osaksi Snežnyje Barsyssa, jota Muratov edusti taas JCWC:ssä. Hän debytoi myös Barys Astanan KHL-joukkueessa, jossa Muratov pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen ottelun runkosarjan viimeisellä kierroksella 1. maaliskuuta 2018 Avangard Omskia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.07 minuuttia ja Muratov sai myös yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Hän vahvisti kauden aikana myös Nomad Astanan joukkuetta Kazakstanin mestaruussarjan pudotuspeleissä, jossa Muratov pelasi kolme ottelua ilman tehopisteitä.
Kauden 2018–2019 Muratov pelasi kokonaan Snežnyje Barsyn MHL-joukkueessa, jonka toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 20+23=43. Hänet valittiin sarjan itäisen konferenssin helmikuun kuukauden hyökkääjäksi. Kauden 2019–2020 Muratov pelasi suurimmaksi osaksi VHL-liigaa Nomad Nur-Sultanissa, jossa hän pelasi 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7. Hän pelasi kauden aikana Barys Nur-Sultanin KHL-joukkueessa kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2020–2021 Muratov pelasi Nomadissa Kazakstanin mestaruussarjaa, jonne joukkue palasi koronaviruspandemian vuoksi. Hän oli Nomadin neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+22=32.
Muratov siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hänestä tuli sarjan kaikkien aikojen ensimmäinen kazakstanilaispelaaja. Muratov äänestettiin Mestiksen tammikuun kuukauden pelaajaksi. Hän voitti RoKin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 19+32=51, joilla Muratov sijoittui koko sarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Heinäkuussa 2022 Muratov palasi elokuun loppuun asti kestävällä tryout-sopimuksella kotimaahansa KHL-seura Barys Nur-Sultaniin.
Maajoukkueura.
Muratov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti kultaa. Muratov pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Kazakstanin varakapteenina ja voitti hopeaa. Muratov oli tehoilla 3+2=5 joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Samat Danijarin kanssa, kuten myös koko turnauksen tehotilaston voiton lukemalla +7.