tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joulutarina

Joulutarina on suomalainen elokuva, joka kertoo tarinan Joulupukin lapsuudesta ja siitä, kuinka hänestä tuli Joulupukki. Suomen ensi-ilta oli 16. marraskuuta 2007.
Elokuvan käsikirjoittaja on Marko Leino, joka oli aiemmin kirjoittanut muun muassa elokuvat "Vares" ja "Matti". Elokuva pohjautuu Juha Wuolijoen, Marko Leinon ja Aku Louhimiehen alkuperäistarinaan. Juha Wuolijoki toimi myös ohjaajana ja tuottajana. 
"Joulutarina" oli valtava yleisömestys ilmestyessään vuonna 2007 ja oli sen vuoden ylivoimaisesti katsotuin kotimainen elokuva. "Joulutarina" on kerännyt katsojia jo yli 270 000. Elokuva herätti myös suurta kansainvälistä kiinnostusta ja se on myyty yli 120 maahan, ollen maailmalle laajimmin levitetty suomalainen näytelmäelokuva.
"Joulutarina" palasi elokuvateattereihin vielä uudestaan marraskuussa 2008 ja 2009. Elokuva palaa historiallisesti elokuvateattereihin myös jouluna 2025. 
Elokuva ilmestyi DVD:lle 26. marraskuuta 2008.
Tarina.
Elokuva sijoittuu vuosisatojen takaiseen Lappiin, jossa Nikolas-poika jää orvoksi vanhempien ja pikkusisko Aadan hukuttua järveen joulun alla. Tämän jälkeen hän joutuu asumaan vuorotellen kylän eri perheissä aina vuoden kerrallaan, joulusta seuraavaan jouluun. Ensimmäisen vuoden aikana hän ystävystyy Eemelin kanssa, josta tulee hänen paras ystävänsä. Nikolas alkaa tehdä kiitokseksi puuleluja perheitten lapsille joululahjoina. Nälkävuosien koittaessa hän joutuu Iisakki-nimisen erakko puusepän oppipojaksi, ja he alkavat yhdessä vaalia joululahjaperinnettä. 
Vastaanotto.
"Joulutarina" oli Suomessa ylivoimaisesti vuoden 2007 katsotuin kotimainen elokuva. Viisi viikkoa ensiesityksensä jälkeen elokuva oli kerännyt lähes 220 000 katsojaa. Yhteensä "Joulutarina" on kerännyt jo yli 267 000 katsojaa.
"Joulutarina" sai varsin suopean vastaanoton myös ulkomailla, kun se esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla. Muutaman päivän aikana "Joulutarina" myytiin yli kymmeneen maahan. Elokuva tullaan näkemään jouluna 2008 elokuvateattereissa ainakin Espanjassa. "Joulutarina" on myös dubattu englanniksi. Englanninkielisessä versiossa kuullaan muun muassa John Turturroa Iisakin roolissa. Turturro kehui "Joulutarinaa" ihastuttavaksi ja lumoavaksi elokuvaksi. Muissa rooleissa äänessä ovat muun muassa Noah Emmerich ja Michael Badalucco.
Huhtikuussa 2008 "Joulutarina" palkittiin Sarasotan elokuvajuhlilla Floridassa, Yhdysvalloissa. Elokuva voitti yleisöpalkinnon parhaana ulkomaisena elokuvana.
Palkinnot.
"Joulutarina" voitti Jussi-palkinnon parhaasta kuvauksesta sekä yleisö-Jussin vuonna 2008.
Pallontallaajat.net

Pallontallaajat.net oli reppureissaajien ja muiden omatoimimatkailijoiden verkkosivusto, josta löysi muun muassa muiden matkaajien kokemuksia ja vihjeitä. 
Sivustolla olevien hakukoneiden ja linkkien kautta pystyi etsimään ja varaamaan lentoja, hostelleja, hotelleja, vuokra-auton, yms. Pallontallaajat.net ei ollut matkatoimisto, sivustolla ei ollut tarjolla valmismatkoja eivätkä palvelut olleet myöskään osa valmismatkaa.
Merkittävin osio sivustolla olikin aktiviisten käyttäjien ylläpitämä keskustelufoorumi.
Sivujen historiaa.
Sivut tunnettiin alun perin nimellä "Interrail FAQ". Tuolloin sivut sisälsivät nimensä mukaisesti tietoa lähinnä interrail-matkustuksesta. Tämän jälkeen nimenä oli jonkin aikaa Interrail &amp; Omatoimimatkailu, kunnes kesällä 2003 nimeksi (ja myös www-osoitteeksi) vakiintui Pallontallaajat.net. Sisältö on muuttunut ajan myötä pelkästään interrailiä koskevasta materiaalista yhä enemmän omatoimimatkailua laajemmin käsitteleväksi.
Vuoden 2007 Matkamessuilla Pallontallaajat.net valittiin matkailun parhaaksi nettisivustoksi.
Rustenburg

Rustenburg on kaupunki Magaliesbergin vuoriston juurella Luoteismaakunnan provinssissa Etelä-Afrikassa. Vuonna 2010 arvioitu väkiluku oli noin 108 000. Kaupungin ulkopuolella sijaitsee kaksi maailman suurinta platinakaivosta ja maailman suurin platinajalostamo, PMR (Precious Metal Refiners), joka jalostaa noin 70 % maailman platinasta.
Kaupungissa sijaitsee Royal Bafokeng Stadium, jossa pelattiin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen otteluja vuonna 2010.
Historia.
Rustenburg on perustettu vuonna 1851. Kaupunki on tärkeä maataloustuotteiden hallinnollinen keskus, sekä tupakan, pähkinän, maissin, vehnän ja aurinkokukkien ja nautakarjan tuotanto- ja viljelyalue. Hollantilainen reformoitu seurakunta perustettiin vuonna 1859. Rustenburg on yksi vanhimmista buuriyhteisöistä Etelä-Afrikassa. Kaupunki on Etelä-Afrikan presidentin Paul Krugerin syntymäkaupunki. Paul Kruger osti viiden neliökilometrin suuruisen maatilan Rustenburgin läheltä vuonna 1863. Maatila Boekenhoutfontein toimii nykyisin Paul Krugerin maaseutumuseona. Buurisodan aikana vuonna 1899, Rustenburgista tuli sodan taistelukenttä. Kaupunki oli ensimmäinen intialaisten siirtolaisten asuinpaikka Etelä-Afrikassa. Kaupungin pääkatu on saanut nimensä intialaisen siirtolaisen Fatima Bhyatin mukaan. Fatima Bhyat saapui kaupunkiin miehensä kanssa vuonna 1877.
Urheilu.
Platinum Stars on ammattilaisjalkapallojoukkue Rustenburgissa.
Ilmiliekki Quartet

Ilmiliekki Quartet on suomalainen jazzyhtye. Yhtye perustettiin tammikuussa 2002, ja sen jäsenet ovat Antti Lötjönen, basso; Olavi Louhivuori, rummut; Tuomo Prättälä, piano ja Verneri Pohjola, trumpetti ja melodika. Myös lyömäsoittaja Jaska Lukkarinen on soittanut yhtyeen riveissä. Yhtye lähestyy tyylillisesti free jazzia, ja sen kappaleissa vuorottelevat sävelletyt ja improvisoidut jaksot.
Albumit ja kiertueet.
Ilmiliekki Quartet voitti Pohjoismaisen Young Nordic Jazz Comets -yhtyekilpailun vain puoli vuotta perustamisensa jälkeen heinäkuussa 2002. TUM Records julkaisi yhtyeen ensimmäisen levyn "March of the Alpha Males" julkaistiin vuonna 2003. Albumi sisältää Pohjolan, Prättälän ja Louhivuoren säveltämiä kappaleita sekä kolme lainakappaletta Björkiltä, Radioheadilta ja Ornette Colemanilta. Levy oli ehdolla Jazz-Emman saajaksi. Vuonna 2004 Finland Festivals valitsi Ilmiliekki Quartetin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi, ja "March of the Alpha Males" voitti Teosto-palkinnon. Yhtye voitti "Jazzrytmit"-lehden järjestämän suomalaisten kriitikkojen vuotuisen yhtyeäänestyksen vuosina 2003–2006, kahtena jälkimmäisenä vuonna yhdessä The Five Corners Quintetin kanssa.
TUM Records julkaisi Ilmiliekki Quartetin toisen albumin "Take It With Me" vuonna 2006. Myös tällä levyllä on Pohjolan, Prättälän ja Louhivuoren säveltämiä kappaleita ja lisäksi lainakappaleet Tom Waitsilta, Red Hot Chili Peppersiltä sekä Suzanne Vegalta. Albumi pääsi brittiläisen "The Observer" -lehden vuoden 2007 parhaiden levyjen listan sijalle 47.
Vuonna 2009 Ilmiliekki Quartet julkaisi yhdessä laulaja Emma Salokosken kanssa ruotsinkielisiä lauluja sisältävän "Vi sålde våra hemman" -albumin. Albumilla on kansanlauluja, lauluiksi sovitettuja runoja ja yksi Salokosken sanoittama ja Pohjolan säveltämä kappale. Albumi oli Suomen virallisen albumilistalla kolme viikkoa, parhaimmillaan sijalla 12.
Ilmiliekki Quartet on esiintynyt Suomen lisäksi Euroopassa, Yhdysvalloissa muun muassa Lincoln Centerissä New Yorkissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sekä Marokossa.
Integraaliyhtälö

Integraaliyhtälö on yhtälö, jossa esiintyy integraalin sisällä tuntematon funktio. Integraaliyhtälöt ovat läheistä sukua differentiaaliyhtälöille, ja usein tutkittava ongelma voidaan ilmaista molemmilla tavoilla. Tällaisesta vaihtoehtoisesta muotoilusta yleisin esimerkki ovat Maxwellin yhtälöt.
Integraaliyhtälöiden yksinkertaisin perustyyppi on ensimmäisen lajin Fredholmin yhtälö
formula_1
Tässä formula_2 on tuntematon funktio ja formula_3 integraalin "ydin" (vrt. integraalimuunnokset). Fredholmin yhtälön tunnuspiirre on, että molemmat integrointirajat ovat vakioita. Jos tuntematon funktio esiintyy myös integraalin ulkopuolella, kyseessä on toisen lajin Fredholmin yhtälö
formula_4.
Tässä esiintyvä kerroin formula_5 vastaa yhtälön ominaisarvoa.
Jos jompikumpi integrointiraja on muuttuja, kyseessä on Volterran yhtälö. Myös näitä on tuntemattoman funktion formula_6 sijainnin perusteella ensimmäistä lajia
formula_7
ja toista lajia
formula_8.
Analogisesti differentiaaliyhtälöiden kanssa puhutaan "homogeenisesta" yhtälöstä, jos formula_9. Muutoin yhtälö on "epähomogeeninen".
Jos yhtälössä esiintyy myös tuntemattoman funktion derivaattoja, kyseessä on integrodifferentiaaliyhtälö. Näitä tulee vastaan joissakin fysiikan sovelluksissa, esimerkiksi säteilynkuljetuksen teoriassa.
Mars 1

Mars 1 (1962 Beta Nu 1) oli neuvostoliittolainen Mars-luotain, joka laukaistiin 1. marraskuuta 1962. Se oli Neuvostoliiton ensimmäinen Mars-ohjelman luotain. Alusta on toisinaan kutsuttu myös nimillä "Sputnik 23" ja "Mars 2MV-4".
Mars 1 -luotaimen oli tarkoitus lentää Marsin ohilento 11 000 km:n etäisyydeltä. Luotaimen instrumentointi oli suunniteltu kuvaamaan Marsia, mittaamaan kosmista säteilyä, mikrometeoroideja ja Marsin kaasukehää.
Rakenne.
Mars 1 on kehitetty Venera-luotaimista. Se oli 3,3 m pitkä ja halkaisijaltaan 1 m:n levyinen rakenne. Sen kärkiväli oli 4 metriä aurinkopanelit avauttuna.
Aluksen toiminta.
Alus laukaistiin nelivaiheisella raketilla. Alus lähetti Maahan 61 radiolähetystä. 21. maaliskuuta 1963 alus lopetti lähettämästä ilmeisesti siksi, että antenni ei enää ollut suunnattu kohti Maata. Alus ohitti Marsin 190 000 km:n etäisyydellä.
Alus mittasi Maan säteilyvyöhykkeiden säteilytason.
Rauman satama

Rauman satama (LOCODE: FI RAU) on Raumalla sijaitseva Suomen kolmanneksi suurin konttisatama ja sen osuus länsirannikon satamien kautta kulkevista konteista välillä Turku–Tornio on yli 70 %. Sataman merkittävimmät tavaralajit ovat metsäteollisuustuotteet ja kappaletavara. 
Sataman osat ovat Iso-Hakuni, Petäjäs, Laitsaaren keskuslaituri, Pikisaari, konttiterminaali ja Martinkarin öljy- ja kemikaalisatama. Laitureita on 20.
Rauman Satama Oy käynnisti nykyisen konttiterminaalin alueella mittavan rakennusinvestoinnin huhtikuun 2016 aikana. Hankkeen kustannusarvio on noin 21,5 miljoonaa euroa. Hankkeessa laajennetaan samanaikaisesti nykyistä konttiterminaalia rakentamalla lisää laituritilaa konttilaivoille sekä uutta satamakenttää konttien varastointiin. Samalla Petäjäksen irtolastilaituria syvennettiin 12 metrin kulkusyvyyteen.
Historia.
Rauman satamaa on laajennettu vuoden 2018 aikana. Väylä syvennettiin 12 metriin ja konttilaituria pidennettiin 160 metristä 520 metriin. Konttisataman kapasiteetti kasvoi 300 000 kontista 500 000 konttiin vuodessa. Laajennustyöt maksoivat yhteensä 65 miljoonaa euroa.
Rauman Satama Oy.
Rauman Satama Oy on Rauman kaupungin tytäryhtiö ja sillä oli vuoden 2015 alussa henkilöstöä noin 30. Rauman Satama Oy aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015 jatkaen Rauman satamaliikelaitoksen liiketoimintaa. Rauman Satama Oy:n liikevaihto vuonna 2015 oli 11,2 milj. euroa ja liikevoitto 3,1 milj. euroa. Sataman johtajana on toiminut vuodesta 1999 lähtien Hannu Asumalahti, joka jatkaa sataman toimitusjohtajana.
Rauman Satama Oy:n tavoitteena on olla "Suomen turvallisin satama". Tavoitteeseen päästään jatkuvalla kehitystyöllä satama-alueen toimijoiden kesken sekä alueella liikkuvien ja työskentelevien päivittäisillä ratkaisuilla. Rauman Satama Oy:n sertifioitu työterveys- ja työturvallisuusjärjestelmä OHSAS 18001 liittää työsuojeluasiat myös osaksi organisaation omaa jokapäiväistä toimintaa.
Tavaraliikenne.
Vuonna 2015 Rauman sataman kokonaisliikenne oli yhteensä 5,74 milj. tonnia, jossa on kasvua 2,2 prosenttia edelliseen vuoteen 2014 verrattuna. Tavaralajeista eniten kasvoivat paperin, sellun ja sahatavaran vientikuljetukset sekä raakapuun ja tuonti. Kappaletavara ja nestekuljetukset olivat sen sijaan hienoisessa laskussa. Viime vuonna kuljetettiin Rauman sataman kautta 263 000 konttiyksikköä (TEU), mikä merkitsee 5,5 prosentin vähennystä vuoteen 2014 verrattuna, mutta on kuitenkin sataman toiseksi suurin konttimäärä kautta aikain. Konteissa kuljetetun tavaran määrä oli 2,07 milj. tonnia (–4,23 %). 
Rauman sataman vuosittainen rahtimäärä:&lt;br&gt;
Chandrayaan-1

Chandrayaan-1 (, sanskriitista chandra 'Kuu', yaan 'alus') oli Intian ensimmäinen kuuluotain. Se laukaistiin 22. lokakuuta 2008 PSVL-kantoraketilla. Luotain siirtyi Maata kiertävältä radalta Kuuta kohti suuntautuvalle radalle 4. marraskuuta 2008 ja asettui 8. marraskuuta 2008 Kuuta kiertävälle radalle. 
Luotain saapui lopulliselle Kuun kiertoradalleen 12. marraskuuta 2008, ja sen oli tarkoitus kiertää Kuuta 100 kilometrin korkeudella kahden vuoden ajan. 14. marraskuuta Kuuta kiertävä Chandrayaan-1-luotain laukaisi kolme tiedelaitetta kuljettavan iskeytymisaluksen (MIP eli Moon Impact Probe) menestyksellisesti Kuun pintaan, jossa se tunkeutui kraatterin pinnan läpi. Luotain toimi kuun kiertoradalla noin yhdeksän kuukautta. Mission toteutus maksoi Intialle 79 miljoonaa dollaria.
Missio.
Luotain kuvasi korkealaatuisen kolmiulotteisen kartan Kuusta ja tutki Kuun kemiallista koostumusta. Chandrayaan-1 kuljetti satelliittiosan lisäksi mukanaan myös pientä iskeytymisluotainta. Iskeytymisluotain laukaistiin kohti Kuuta Chandrayaan I:n päästyä 100 kilometrin etäisyydelle Kuusta. Vuoden 2009 puolivälissä luotaimen tähtisensori, jonka avulla aluksen asento määritetään, lakkasi toimimasta liian suuren säteilyannoksen takia. Ongelma ei estänyt aluksen toimintaa, mutta sen kiertäminen vaati muiden, epätarkempien asentosensoreiden käyttöä.
Avaruusalus ja sen mittalaitteet.
Avaruusluotaimen massa oli 1300 kg. Sen kustannukset olivat noin 70 miljoonaa euroa. Intian avaruusjärjestön hanke julkistettiin syyskuussa 2004. Laitteita siihen toimittivat ESA ja NASA.
Siinä olivat seuraavat näkyvän valon, infrapunan ja röntgenalueen instrumentit: 
Toiminnan ennenaikainen loppu.
29. elokuuta 2009 ISRO ilmoitti menettäneensä yhteyden luotaimeen. Intian ensimmäinen kuuluotain toimi vajaan vuoden ajan, joka on hyvä saavutus muiden avaruusmaiden ensimmäisten kuuluotainten historiaan verrattuna. Missio maksoi Intialle vain 100 miljoonaa dollaria ja luotain ehti toteuttaa 95% tieteellisistä tavoitteistaan. Koska aiemmin yksi luotaimen tiedelaite jo aiemmin lakkasi toimimasta Auringosta saapuneen säteilyn vuoksi, voi koko aluksen suunniteltua lyhyempi toimintaikä olla länsimaiden säteilynkestävän elektroniikan vientikieltojen "ansiota": nykyiset ITAR-säännöt kieltävät jopa intialaisten rakettien käytön länsimaisten tietoliikennesatelliittien laukaisuissa. ISRO ilmoitti syyskuun alussa 2009 ensin, että satelliitin lämpösuunnittelu olisi pettänyt, joka oli 1960-luvulla sekä Yhdysvaltain että Neuvostoliiton avaruusalussuunnittelun ongelmia, ja myöhemmin kertoi pääsyyksi elektroniikkaan tulleet säteilyvauriot. Missio oli kuitenkin toteuttanut 95% tavoitteistaan.
Asia Argento

Aria Asia Maria Vittoria Rossa Argento (s. 20. syyskuuta 1975 Rooma, Italia) on italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän tekee töitä myös DJ:nä, valokuvaajana ja käsikirjoittajana, ja on toiminut mallina muun muassa vaatevalmistaja Miss Sixtyn mainoskampanjassa. Argenton luultavasti tunnetuin teos on elokuva "Petollinen on ihmissydän" ("The Heart is Deceitful Above All Things"), jonka Argento itse ohjasi, ja jossa hän näytteli pääosassa. Hän kirjoitti myös elokuvan käsikirjoituksen samannimisen romaanin pohjalta.
Biografia.
Argento syntyi 20. syyskuuta 1975 Roomassa, Italiassa. Hänen isänsä on kuuluisa italialainen kauhuelokuvien ohjaaja Dario Argento, ja äiti näyttelijä Daria Nicolodi. Argenton virallinen etunimi on Aria, sillä Italian laki kielsi tuolloin maantieteelliset etunimet. Esiteininä Aria siirtyi käyttämään nimeä Asia. Hänellä on kaksi vanhempaa siskopuolta vanhempiensa aiemmista suhteista: Fiore Argento ja Anna Ceroli, joka kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1994 (Argenton ohjaama elokuva "Scarlet Diva", vuodelta 2000, on omistettu Annalle). Argenton vanhemmat erosivat vuonna 1986.
Argento aloitti näyttelijäuransa isänsä elokuvissa, eikä suunnitellut jatkavansa uraa. Hän unelmoi kirjailijan ja ohjaajan urista. Eräs kimmoke Asian näyttelijän uralla oli hänen äitinsä Darian esiintyminen hänen isänsä Darion elokuvassa "Pelkoa ei voi paeta" ("Tenebrae", 1982). Tuon elokuvan lopussa Daria kiljuu merkittävällä voimalla ja kohtauksen tunnelataus teki syvän vaikutuksen Asiaan ja (äitinsä mukaan) kohtauksella oli suuri merkitys Asian tulevaan uraan näyttelijänä. Myöhemmin Daria on paljastanut, että ei kohtauksessa oikeastaan näytellyt vaan päästi ulos omia tunteitaan elokuvan teon stressistä ja hänen vaikeammaksi käyvästä suhteestaan Darion kanssa.
Yksityiselämä.
Argentolla on kaksi lasta, vuonna 2001 syntynyt tytär ja vuonna 2008 syntynyt poika. Tyttären isä on Marco Castoldi, joka on italialaisen Bluevertigo-yhtyeen laulaja. Pojan isä on Argenton silloinen aviomies, italialaisamerikkalainen ohjaaja Michele Civetta. Argento ja Civetta menivät naimisiin 27. elokuuta 2008, ja erosivat 2013. 
Vuonna 2017 Argenton uutisoitiin seurustelevan julkkiskokki Anthony Bourdainin kanssa. Suhde päättyi 8. kesäkuuta 2018 Bourdainin tehtyä itsemurhan.
Coimbatore

Coimbatore () on kaupunki Tamil Nadun osavaltiossa Intiassa. Sitä kutsutaan myös nimellä Kovai. Kaupungissa asui 930 882 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan. Coimbatore on osavaltion toiseksi suurin kaupunki Chennain jälkeen. Kaupungin lähistöllä on lentoasema. Coimbatore sijaitsee osavaltion länsiosassa lähellä Keralan rajaa. Se on samannimisen Coimbatoren piirikunnan pääkaupunki.
Coimbatore on teollisuuskaupunki, jossa on perinteisesti konepaja- ja tekstiiliteollisuutta. Viime vuosina myös IT-alan yrityksiä on siirtynyt kaupunkiin.
Bertalan Farkas

Bertalan Farkas (s. 2. elokuuta 1949 Gyulaháza, Unkari) on lentäjä ja kosmonautti. Hän oli ensimmäinen unkarilainen ja esperantisti avaruudessa.
Bertalan Farkas valmistui sotilaslentäjäksi Szolnokin koulusta vuonna 1969 ja sai jatkokoulutusta Neuvostoliitossa 1972. Hän toimi myös tutkijana Budapestin teknillisessä korkeakoulussa. Hän yleni prikaatikenraaliksi.
1. maaliskuuta 1978 Farkas valittiin kosmonautiksi Interkosmos-ohjelmaan. Vuonna 1980 hän lensi Saljut 6 -avaruusasemalla. Hän lensi Sojuz 36 -aluksella asemalle ja alas Sojuz 35 -aluksella.
Farkas toimi maansa sotilasasiamiehenä Washingtonissa. Nykyisin hän on budapestiläisen 
Airlines Service and Trade Ltd. -yhtiön toimitusjohtaja. Hän on naimisissa Anikó Farkasin kanssa. Perheessä on kolme lasta.
Auguste Mariette

François Auguste Ferdinand Mariette (11. helmikuuta 1821 – 19. tammikuuta 1881) oli ranskalainen tutkija ja arkeologi. Hän oli aikansa johtava egyptologi ja Kairon Egyptiläisen museon perustaja. Mariette käynnisti suuret ja tulokselliset arkeologiset kaivaukset vuonna 1850 Kairon seudulla ja Thebassa.
Visakhapatnam

Visakhapatnam (, , usein lyhyesti "Vizag") on satamakaupunki Andhra Pradeshin osavaltiossa Intian itärannikolla. Kaupungin asukasluku oli 1 728 128 vuonna 2011. Kaupungissa on yksi Intian suurimmista satamista (Visakhapatnamin satama) ja vanhin telakka. Se on merkittävä rautateiden solmukohta, ja sen asema tunnetaan usein edelleen siirtomaa-aikaisella nimellään Waltair.
Nähtävyyksiä ovat muun muassa Visakhapatnamin rannat, Arakun laakso ja Borran luolat sekä muinaiset temppelit.
Visakhapatnam oli satamapaikkakunta jo antiikin aikana, ja kävi kauppaa Lähi-idän ja Rooman kanssa. Satamatoimintojen sijoittumista paikkakunnalle on helpottanut luonnonsatama, jota syventämällä ja muokkaamalla nykyisen kauppasataman sisäsatama on tehty sopivaksi suurillekin rahtilaivoille.
Monte Carlo -simulaatio

Monte Carlo -simulaatio on numeerisen mallintamisen menetelmä, jossa hyödynnetään todennäköisyyslaskentaa ja tilastotiedettä. Siinä toistetaan samantapaisia laskelmia useita kertoja peräkkäin käyttäen jotain nk. "Monte Carlo -algoritmia". Tulos ei ole tarkka. Sitä käytettäessä virheen todennäköisyys voidaan kuitenkin asettaa halutulle tasolle mutta tarkkuuden kasvaessa myös suoritusaika kasvaa. 
Periaate.
Monte Carlo -algoritmia käytettäessa tehdään sarja satunnaisia arvauksia, joista jokainen eliminoi joukon mahdollisia ratkaisuja. Tulos on sitä tarkempi, mitä enemmän arvauksia tehdään.
Käyttö.
Menetelmä sopii erityisen hyvin moniulotteisille ongelmille, joiden lähtötietojen tiedetään olevan epätarkkoja. Eräs tunnetuimmista Monte Carlo -simulaatioiden sovelluksista on sääennusteissa käytetyt "parviennusteet". Niissä samaa ilmakehämallia ajetaan hiukan erilaisin lähtötiedoin samalle ennustusjaksolle kymmeniä, jopa satoja kertoja. Tällöin malliajojen tulosten hajonnasta voidaan tehdä johtopäätöksiä sääilmiöiden todennäköisyyksistä ja ennusteiden epävarmuudesta.
Esimerkki Monte Carlo -algoritmista.
Eräs Monte Carlo -menetelmän käyttötavoista on nopea tarkastus, onko kokonaisluku N alkuluku. Monte Carlo -algoritmia menetelmässä valitaan satunnaisesti joukko kokonaislukuja väliltä 2 ja ½N. Mikäli jokin näistä luvuista jakaa N:n niin, että lopputulos on kokonaisluku, ei N ole alkuluku. Monte Carlon algoritmi antaa "melko varman" vastauksen ongelmaan erittäin nopeasti verrattuna muihin menetelmiin.
Tony Brooks

Charles Anthony Stanford Brooks eli Tony Brooks (25. helmikuuta 1932 Dunkinfield, Englanti, Iso-Britannia – 3. toukokuuta 2022) oli englantilainen kilpa-autoilija. Hän osallistui kausilla 1956–1961 yhteensä 39:ään Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun. Hän voitti kuusi MM-sarjan kilpailua ja sijoittui kaudella 1959 MM-pisteissä toiseksi.
Brooks oli viimeinen elossa ollut 1950-luvun GP voittaja.
Madurai

Madurai () on kaupunki Tamil Nadun osavaltiossa Intiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 1 465 625 asukasta, mikä tekee siitä Tamil Nadun kolmanneksi suurimman kaupungin. Se sijaitsee Vaigai-joen varrella 48 kilometriä Dindigulista kaakkoon. Madurai tunnetaan Meenakshi Ammanin temppelistä, joka on yksi tärkeimpiä Shivan temppeleitä, ja vetää puoleensa niin matkailijoita kuin pyhiinvaeltajia. 
Madurain alueen työllistäjiä ovat maanviljely, matkailu, tekstiiliteollisuus sekä viljelystuotteiden pienimuotoinen jalostaminen.
James MacMillan

James MacMillan (s. 16. heinäkuuta 1959, Kilwinning, North Ayrshire) on skotlantilainen taidemusiikin säveltäjä.
MacMillan opiskeli sävellystä Edinburghin yliopistossa Rita McAlisterin johdolla ja Durhamin yliopistossa John Caskenin johdolla. Opintojensa jälkeen MacMillan palasi Skotlantiin, jossa hänestä tuli Skotlannin kamariorkesterin nimikkosäveltäjä.
MacMillan tuli suuremman yleisön tietoisuuteen vuonna 1990, kun BBC:n Skotlannin sinfoniaorkesteri kantaesitti Proms-festivaaleilla teoksen "The Confession of Isobel Gowdie". Isobel Gowdie oli eräs monista naisista, jotka 1600-luvun Skotlannissa teloitettiin noituudesta syytettynä. Teoksen kansainvälisen maineen ansiosta MacMillan sai lisää merkittäviä sävellystilauksia, kuten tilauksen skotlantilaiselle lyömäsoittajalle Evelyn Glennielle sävellettävästä lyömäsoitinkonsertosta. Tämä konsertto, nimeltään "Veni, veni, Emmanuel", kantaesitettiin vuonna 1992, ja siitä on tullut MacMillan useimmin esitetty teos. Myös Mstislav Rostropovitš tilasi MacMillanilta sellokonserton ja kantaesitti sen vuonna 1997.
MacMillanin sävellyksien yksi merkittävä piirre on hengellisyys. Hän on saanut katolisuudesta inspiraation moneen kappaleeseen, muun muassa hengellisiin kuorokappaleisiin kuten "Magnificat" (1999). MacMillan ja hänen vaimonsa kuuluvat katolisen kirkon dominikaaniseen sääntökuntaan. Skotlannin kansanmusiikki on vaikuttanut myös merkittävästi MacMillanin tuotantoon.
Luis Suárez Miramontes

Luis Suárez Miramontes (2. toukokuuta 1935 A Coruña, Galicia, Espanja – 9. heinäkuuta 2023) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 1960.
Suárez edusti pelaajaurallaan seuratasolla kotimaassaan Deportivo de La Coruñaa ja FC Barcelonaa sekä Italiassa Internazionalea ja Sampdoriaa. Hän saavutti Barcelonan riveissä kaksi Espanjan-mestaruutta ja kaksi Messucupin voittoa sekä Interin riveissä kolme Italian-mestaruutta, kaksi Euroopan cupin voittoa ja kaksi Intercontinental Cupin voittoa.
Espanjan maajoukkueessa Suárez pelasi 32 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän edusti Espanjaa MM-kisoissa vuosina 1962 ja 1966. Suárez oli myös voittamassa mestaruutta Espanjan riveissä EM-kisoissa 1964.
Valmennusurallaan Suárez toimi useiden espanjalaisten ja italialaisten seurajoukkueiden sekä Espanjan maajoukkueen päävalmentajana.
Geokoodi

Geokoodi on maantieteellinen koodi, jonka avulla tietty paikka tai alue voidaan tunnistaa Maassa.
Koodi voi kertoa alueesta tai paikasta muun muassa
Luettelo koodisysteemeistä.
Jotkut koodisysteemit ovat ilmaisia käyttää, toiset vaativat luvan, jonka tyyppi vaihtelee.
Aarne Ahola

Johan Aarne Einari (Einar) Ahola (21. kesäkuuta 1910 Karijoki – 21. toukokuuta 1994 Kauhajoki) oli suomalainen upseeri, Mannerheim-ristin ritari, maanviljelijä, maalaisliittolainen kunnallispoliitikko ja sosiaalineuvos.
Talvi- ja jatkosota.
Ahola palveli talvisodassa 8. divisioonaan kuuluneessa Jalkaväkirykmentti 23:ssa eli niin kutsutussa Laurilan rykmentissä. Hän palveli Taipaleenjoella muun muassa Mustaojan kakkostukikohdassa ja osallistui Vuosalmen taisteluun. Taipaleenjoella Ahola tutustui runoilija Yrjö Jylhään. 
Jatkosodassa Ahola palveli 19. divisioonaan kuuluneessa JR 58:ssa. Rykmentin taistelupaikkoja olivat muun muassa Kitee, Kaalamo ja Keinosenmäki. Ahola haavoittui 24. heinäkuuta 1941 Ruskealan Petäjävaarassa. Vuosina 1942–1944 hän oli 68. sotasairaalan komendanttina Sortavalassa. Hänet ylennettiin heinäkuussa 1940 reservin vänrikiksi ja tammikuussa 1942 luutnantiksi.
Kunniamerkit.
Luutnantti Ahola nimitettiin 17. heinäkuuta 1942 Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi numero 71. Muita hänen saamiaan kunniamerkkejä olivat 3. luokan Vapaudenristi miekkojen kera, 4. luokan Vapaudenristi tammenlehvällä, 4. luokan Vapaudenristi miekkojen kera kahdesti, 1. luokan Vapaudenmitali, 2. luokan Vapaudenmitali, Maanviljelijöiden seuran kultainen ansiomerkki, Keskustapuolueen kultainen ansiomerkki, Nuorisoseurojen kultainen ansiomerkki, Sotainvaliidien veljesjärjestön hopeinen ansiomerkki.
Muu ura ja luottamustehtävät.
Ahola viljeli vuosina 1941–1977 maatilaa Kauhajoella.
Ahola oli Maaseudun Nuorten Liiton Etelä-Pohjanmaan piirin ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1945–1953 ja Maalaisliiton (sittemmin Keskustapuolueen) puoluevaltuuskunnan jäsen vuosina 1946–1972. Hän oli Maalaisliiton edustajana Kauhajoen kunnanvaltuustossa 1954–1956 ja kunnanhallituksessa 1959–1962 ja 1965–1966. Ahola oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 vaalissa sekä Kauhajoen edustajana Etelä-Pohjanmaan Maakuntaliitossa 1965–1968. Hänellä oli monia muitakin kunnallisia ja paikallisia luottamustehtäviä. Hän sai reservissä kapteenin arvon vuonna 1967 ja sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1978.
Ortogonaaliset polynomit

Ortogonaaliset polynomit ovat ääretön joukko polynomeja formula_1, joista formula_2:s polynomi on aina formula_2:ttä astetta. Ortogonaalipolynomit ovat nimensä mukaisesti ortogonaalisia, eli kahden polynomin sisätulo
formula_4
on nolla, aina kun formula_5. Tässä esiintyvä funktio formula_6 on sisätulon painofunktio, joka voi olla myös ykkönen. Tämän ominaisuuden vuoksi tietty ortogonaalipolynomien joukko muodostaa polynomiavaruuden kannan samaan tapaan kuin vaikkapa koordinaatiston kantavektorit muodostavat vektoriavaruuden kannan. Integrointirajojen formula_7 ja formula_8 väliin jäävää aluetta kutsutaan polynomiperheen "ortogonaalisuusväliksi". Rajoista jompikumpi tai molemmat voivat olla äärettömiä. Kanta-ominaisuutensa vuoksi ortogonaalipolynomeilla on runsaasti käytännön sovelluksia. Niiden avulla voidaan esimerkiksi kirjoittaa sarjakehitelmiä muille funktioille.
Ominaisuuksia.
Generoiva funktio.
Ortogonaalisia polynomeja esiintyy sellaisen toisen kertaluvun differentiaaliyhtälön ratkaisuna, joka on muotoa 
formula_9,
kunhan polynomi formula_10 on korkeintaan toista astetta ja polynomi formula_11 lineaarinen. Jokaiselle ortogonaalisten polynomien joukolle voidaan löytää funktio, joka tunnetaan Rodriguesin kaavana. Rodriguesin kaavan yleinen muoto on
formula_12,
missä painofunktio 
formula_13
ja formula_14 polynomijoukosta riippuva kerroin. Monissa todistuksissa on kätevää käyttää varsinaista generoivaa funktiota. Funktio formula_15 on generoiva funktio, jos polynomijoukolle on voimassa
formula_16
Tällä voidaan todistaa esimerkiksi rekursiokaavoja.
Rekursiokaava.
Jokaiselle ortogonaalisten polynomien joukolle voidaan myös löytää rekursiivinen kaava, jolla pystytään laskemaan joukon seuraava polynomi, kun kaksi edellistä polynomia tunnetaan. Yleinen rekursiokaava on muotoa
formula_17
Juurten reaalisuus ja erisuuruus.
Voidaan osoittaa, että jokaisen ortogonaalipolynomin kaikki nollakohdat ovat erisuuria, reaalisia ja että ne kaikki sijaitsevat kyseisen polynomijoukon ortogonaalisuusvälillä. Voidaan myös osoittaa, että jonon formula_2:nnen polynomin kaikki nollakohdat sijaitsevat formula_19:nnen polynomin nollakohtien välissä.
Tunnettuja ortogonaalisia polynomeja.
Ortogonaalisia polynomeja syntyy mm. eräiden differentiaaliyhtälöiden ratkaisuna yhtälön sarjaratkaisun katketessa polynomiksi. Tunnettuja ortogonaalipolynomiparvia ovat
Álvaro Noboa

Álvaro Noboa (s. 1. marraskuuta 1950) on ecuadorilainen liikemies ja poliitikko. Banaanikaupalla vaurastunut Noboa on maan rikkain mies. Hän on pyrkinyt maan presidentiksi 1998, 2002, 2006, 2009 ja 2013. Vuoden 2013 vaaleissa hän sai neljä prosenttia äänistä.
Noboa on käynyt vuosien varrella useita pitkällisiä oikeustaisteluita. Hänen isänsä ei jättänyt hänelle perinnöksi osuutta perheen yhtiöstä, mutta Álvaro Noboa sai lopulta oikeusteitse puolet yhtiöstä. Syyte seksuaalisesta ahdistelusta päättyi sovitteluun. Viime vuosina hänen yhtiötään on syytetty verovilpistä kun taas Noboa on syyttänyt verottajaa ajojahdista.
Noboan perheyhtymä koostuu kaikkiaan 110 tytäryhtiöstä, ja se on Ecuadorin suurin konserni. Se on Ecuadorin suurin ja maailman viidenneksi suurin banaanien tuottaja, ja hallitsee noin 4 % maailman banaanikaupasta. Yhtiön tuotemerkki on "Bonita".
Noboaa on syytetty työntekijöiden oikeuksien polkemisesta ja Noboa Groupin työntekijöitä on erotettu ammattiyhdistysliikkeissä toiminnan vuoksi, ja lakkoilevia työläisiä pahoinpidelty. Noboaa on syytetty myös lapsityövoiman käytöstä.
Hän on perustamansa Partido Renovador Institucional de Acción Nacionalin (PRIAN) johtaja erottuaan keskustaoikeistolaisesta Partido Roldosista Ecuatorianosta (PRE).
Noboan puoliso Anabella Azín on toiminut Ecuadorin parlamentissa, ja heidän poikansa Daniel Noboa valittiin lokakuussa 2023 Ecuadorin presidentiksi.
Douppaus

Douppaus () eli seostaminen tarkoittaa puolijohteiden (puolijohdekomponenttien) valmistuksessa epäpuhtauksien lisäämistä hallitusti erittäin puhtaaseen puolijohdeaineeseen (esimerkiksi pii, germanium, seleeni, arseeni). Tällöin saadaan materiaaliin halutunlaiset sähköiset ominaisuudet.
Doupattujen atomien määrä, joka tarvitaan muuttamaan puolijohteen sähkönjohtavuutta, on erittäin pieni. Kun suhteellisen pieni määrä doupattuja atomeja lisätään (1 jokaista 100 000 000 atomia kohden), sanotaan douppauksen olevan matala tai kevyt. Kun doupattuja atomeja lisätään huomattavasti enemmän (1 jokaista 10 000 atomia kohden), sanotaan douppauksen olevan raskas tai korkea. Tämä merkitään yleensä "n+" n-tyypin douppaukselle ja "p+" p-tyypin douppaukselle.
Puolijohdekomponentteja ovat muun muassa ledit, tyristorit, diodit ja transistorit, joita sisältävät mikropiirit ovat mikroprosessori- ja tietokonetekniikan peruskomponentteja. 
Douppaustekniikka ja -aineet.
Douppaus tapahtuu yleensä yksinkertaisten, puolimetalli- ja vetyatoimeista koostuvien kaasujen avulla, hajottamalla kaasu suljetussa kammiossa doupattavan aineen kanssa, jolloin puolimetalliatomit laskeutuvat doupattavan aineen päälle. Tällaisia kaasuja ovat muun muassa silaani, arsiini, seleenivety ja germaani.
ARA Bahía Buen Suceso

ARA Bahía Buen Suceso oli vuonna 1950 valmistettu Argentiinan laivaston pieni, 5 000 bruttorekisteritonnin kuljetusalus, jonka saapumisesta 19. maaliskuuta 1982 South Georgiaan Falklandinsaarille alkoi Britannian ja Argentiinan välinen kiista, joka lopulta johti Falklandin sotaan.
Valmistus.
Alus valmistettiin Kanadassa Halifax Shipbuilding Limitedin telakalla ja otettiin palvelukseen 1950.
Palvelus.
Alus liitettiin osaksi Kuljetuslaivastoa (). Se kuljetti 1958 Isoon-Britanniaan Argentiinan laivastolle ostetun lentotukialuksen "ARA Independencian" miehistön. Alus otti osaa myös lukuisiin Etelänavan tutkimusretkikuntien huoltamiseen.
Alus tavattiin 19. maaliskuuta 1982 Leithistä, jolloin argentiinalaiset saivat kuvernööriltä määräyksen poistua saarelta aiheuttamansa häiriön vuoksi.
Falklandin sodassa () alus oli huoltoaluksena, jonka tehtävänä oli toimittaa täydennyksiä saarille sijoitettuihin Argentiinan maavoimien tukikohtiin. Kuninkaallinen laivasto valtasi 15. kesäkuuta aluksen sen ajettua matalikolle Fox Bayssä. Alus upposi 21. lokakuuta 1982 Kuninkaallisen laivaston maalilaivana.
Argentiinan ilmavoimat

Argentiinan ilmavoimat () on Argentiinan asevoimien (Fuerzas Armadas de la República Argentina) puolustushaara.
Ilmavoimien historia alkaa 10. elokuuta 1912 perustetusta sotilasilmailukoulusta. Vuonna 1927 perustettiin Dirección General de Aeronáutica koordinoimaan sotakoneiden toimintaan maavoimien kanssa. Samana vuonna Córdobaan perustettiin lentokonetehdas, josta tuli maan lentokoneteollisuuden perusta. 1940-luvulla sekä armeijalla että laivastolla oli lentokoneyksikköjä, jotka 11. helmikuuta 1944 siirrettiin Comando Aeronáuticon alaisuuteen, joka muutettiin 4. tammikuuta 1945 ilmavoimiksi. Toisen maailmansodan jälkeen ilmavoimat otti käyttöön ensimmäisenä Latinalaisen Amerikan maana suihkukoneet Gloster Meteorin myötä. Kalustoon lisättiin myös Avro Lincoln ja Avro Lancaster -pommikoneita. Argentiina kehitti saksalaisten pakolaisten avulla myös omat FMA I.Ae. 27 Pulqui I ja FMA I.A.e 33 Pulqui II -suihkuhävittäjät kuudentena maana maailmassa.
1970-luvulla ilmavoimien kalustoon lisättiin Mirage III -koneet, sekä israelilainen Mirage V:n kopio IAI Dagger. Taisteluihin Argentiinan ilmavoimat osallistui ensi kertaa 1. toukokuuta 1982 Falklandin sodan aikana. Se menetti yli 80 konetta, joita ei saanut korvattua kauppasaarron ja budjettiongelmien vuoksi 1990-luvulla.
Discorsi e Dimostrazioni Matematiche, intorno a due nuoue scienze

Discorsi e Dimostrazioni Matematiche, intorno a due nuoue scienze (’Kahteen uuteen tieteeseen liittyviä keskusteluja ja matemaattisia demonstraatioita’, usein vain "Kaksi tiedettä", 1638) oli Galileo Galilein viimeinen kirja ja samalla tieteellinen testamentti, ja se kattoi suuren osan hänen elämänsä 30 viimeisen vuoden fysiikan töistä.
Toisin kuin "Dialogo dei due massimi sistemi del mondo", "Kaksi tiedettä" ei ollut inkvisition hyväksymä. Jumalanpilkkaoikeudenkäynnin jälkeen hänen töidensä julkaisu oli kiellettyä inkvisition mukaan. Julkaisuyritysten epäonnistuttua Ranskassa, Saksassa ja Puolassa hollantilainen Elsevier Leidenissä otti sen painettavakseen. Hollannissa inkvisition määräyksellä ei ollut juurikaan valtaa.
Dialogissa olleet kolme miestä jatkavat keskustelua, mutta he ovat muuttuneet. Simplicio ei ole enää itsepäinen aristoteelinen vaan pikemminkin kuin Galilei aiempina vuosina. Sagredo edustaa keskitietä ja Salviati pysyy Galilein puhemiehenä.
Dialogi kahdesta maailmanjärjestyksestä

Dialogi kahdesta maailmanjärjestyksestä eli "Dialogi" () on Galileo Galilein kirjoittama aurinko- ja maakeskistä maailmankuvaa käsittelevä kirja. Se julkaistiin inkvisition nimellisellä hyväksynnällä Firenzessä 1632. Seuraavana vuonna Galilei tuomittiin jumalanpilkasta, jolloin kirja lisättiin katolisen kirkon kiellettyjen kirjojen luetteloon, josta se poistettiin vasta 1822. Samalla myös muut Galilein teokset kiellettiin. Kirja muodostuu neljän päivän aikana käytävistä kahden filosofin ja yhden maallikon välisistä keskusteluista.
Kirjoittaessaan Galilei kutsui teostaan nimellä "Dialogi vuorovesistä". Inkvisition hyväksymä painos sai nimen "Dialogi luoteesta ja meren virtauksesta". Galilein käskettiin poistaa kaikki vuoroveteen liittyvä otsikosta ja johdannosta. Hän ei saanut puolustaa vuorovesiteoriaansa, koska se perustui Maan liikkumiseen.
Kirje suurherttuatar Kristiinalle

Kirje suurherttuatar Kristiinalle on Galileo Galilein vuonna 1615 kirjoittama essee. Se käsittelee Raamatun Ilmestyskirjan ja tieteen silloisten uusien keksintöjen välisiä suhteita.
Kristiina, Lothringenin herttuan Kaarle III:n tytär, Katariina de’ Medicin tyttärentytär ja Ferdinando I de’ Medicin leski, oli Toscanan suurherttuatar vuosina 1587–1609. Hän nimitti Galilein Pisan yliopiston matematiikan professoriksi vuonna 1588.
Hellfire

Hellfire on norjalaisen black metal -yhtyeen 1349:n kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005. Siitä on julkaistu myös tupla-LP-versio vuonna 2006. Kappaleeseen "Sculptor of Flesh" kuvattiin myös video.
Levyn erikoispiirteisiin kuuluu päätösraita, joka on samalla levyn "Hellfire" nimikappale. Se on yhtyeelle poikkeavasti hieman hidastempoisempi kappale, ja kestää 13 minuuttia ja 49 sekuntia eli periaatteessa yhtyeen nimen verran.
Naurettavat naapurit

Naurettavat naapurit on Sanoma Magazines Finlandin kustantama Disneyn eläinmaailman ankkasarjoja käsittelevän "Ankantekijät"-sarjan kuudes teos. Se sisältää 14 tarinaa. Suurimman osan teoksen tarinoista on piirtänyt suomalainen ankkapiirtäjä Kari Korhonen, mutta Daniel Branca on piirtänyt kaksi sarjaa sekä Vicar ja Estéban kumpikin yhden. Kaikki tarinat ovat Kari Korhosen käsikirjoittamia. Kirja julkaistiin vuonna 2006.
Wabush Lake Railway

Wabush Lake Railway on kanadalainen rautatieyhtiö, joka harjoittaa raideliikennettä Newfoundland ja Labradorin provinssissa. Yhtiö on perustettu vuonna 1963, ja se hoitaa pääasiassa rautamalminkuljetuksiin sidottua liikennettä Labrador Cityn ja Wabushin välillä. Yhtiöllä on yhdysliikennesopimus Quebec North Shore and Labrador Railwayn kanssa.
Rautatieyhtiön omistaa kaivosyhtiö Wabush Mining Company, jonka rautamalmikaivokset sijaitsevat Labrador Cityn lähellä. Rautamalmi kuljetetaan Wabush Lake Railwayn junilla Wabush Junctionin liikennepaikalle, jossa kuormatut junanvaunut annetaan QNS&amp;L:n kuljetettaviksi. QNS&amp;L kuljettaa junat Arnaud Junctionin liikennepaikalle, jossa vaunut siirretään Arnaud Railwayn kuljetettaviksi. Malmijunien määräasemana on Point Noiren satamakaupunki.
Seksuaalivähemmistöt

Seksuaalivähemmistöillä tarkoitetaan seksuaaliselta suuntautumiseltaan muita kuin heteroseksuaaleja ja muodostavat siksi vähemmistön. Seksuaalivähemmistöön kuuluvat muun muassa homot, lesbot, aseksuaalit, biseksuaalit sekä panseksuaalit. Transihmiset sekoitetaan toisinaan seksuaalivähemmistöihin, mutta he ovat sukupuolivähemmistöä. 
HLBT on lyhenne, jolla viitataan homoihin, lesboihin, biseksuaaleihin ja transihmisiin.
Suomessa seksuaalivähemmistöjen merkittävin järjestö on Seta.
Unsiaali

Unsiaali on 200-luvulta 800-luvulle käytetty käsin kirjoitettu majuskelikirjaimisto. Se on kehittynyt antiikin roomalaisesta kursiivikirjoituksesta. Myöhemmin siitä syntyneitä muunnoksia on käytetty alkukirjaimina ja otsikoissa.
Unsiaali oli monumentaalikirjoitusta. Monet vanhimmista löydetyistä unsiaaleista ovat Afrikasta; kreikkalaista unsiaalia on löydetty noin vuodelta 350 ("Codex Sinaiticus"). Unsiaalilla ammattikirjurit kirjoittivat saamiaan toimeksiantoja; Rooman valtakunnan myöhäisvaiheessa unsiaalia käytettiin pyhiin kirjoituksiin. Kirjojen ulkomuoto muuttui: pergamenttilehdistä koottiin nippuja ("codex"), jotka kansitettiin puukansiin. Laajenevaa kirkkoa markkinoitiin kirjoilla, joiden teksti oli kaunista ja näyttävää. Alkukirjaimet olivat koristeltuja ja teksteihin yhdistettiin uskonnollista symboliikkaa (kuten risti ja kalat) sisältäviä kuvia. Paavi Gregorius Suuren ajatus oli, että lukutaidottomatkin pystyivät lukemaan kuvia.
Kun unsiaalin kirjoittamista sujuvoitettiin, kirjaimiin lisättiin ylä- ja alapidennyksiä - ts. majuskelikirjaimistoon (suuraakkoset) tuli minuskelimuotoja (pienaakkoset). Näin syntyi puoliunsiaalityyli, jossa esiintyy jo varsinaisia pienaakkosia.
Johann Georg Hamann

Johann Georg Hamann (27. elokuuta 1730 Königsberg – 21. kesäkuuta 1788 Münster) oli saksalainen valistusfilosofi ja valistuksen vastustaja, ja saksalaisen valistuksen ja "Sturm und Drang" -liikkeen keskeisiä nimiä. Hän oli filosofi Immanuel Kantin ystävä ja tämän tavoin lähtöjään pietistinen protestantti. Hän oli myös luutunsoittaja, joka oli opiskellut tätä soitinta tuolloin Königsbergissä vaikuttaneen ukrainalaisen virtuoosin Timofey Belogradskyn opastuksella.
Hamannin epäluottamus järkeen ja valistukseen johti hänet johtopäätökseen, jonka mukaan usko Jumalaan oli ainoa ratkaisu filosofian kiusallisiin ongelmiin. Hamann sai paljon vaikutteita David Humen kirjoituksista. Hänet muistetaan siitä, että hän käytti kuvaa Sokrateesta, joka väitti ettei tiedä mitään, teoksessaan "Socratic Memorabilia", jossa hän arvosteli valistuksen riippuvuutta ihmisjärjestä.
Hamann vaikutti Herderiin, Goetheen, Jacobiin, Hegeliin ja Kierkegaardiin.
Hamannista on käytetty nimitystä "der Magus des Nordens" ('Pohjan tietäjä'). Hän opiskeli Königsbergissä filosofiaa, teologiaa, kielitiedettä ja lakitiedettä. Hän asui pitkään eri paikoissa Saksassa, Itämerenmaakunnissa, Englannissa ja muualla ja vietti kiertelevää elämää, osaksi kotiopettajana, osaksi muissa tehtävissä. Hän oli ajoittain virkamiehenä kotikaupungissaan, etenkin tullilaitoksessa.
Hamannin teokset sisältävät enimmäkseen katkonaisia, usein hämäriä mietelmiä eivätkä saaneet suuren yleisön huomiota, mutta muutamiin ajan nerokkaimmista henkilöistä Hamann vaikutti tuntuvasti. Yhtenä perusaatteena hänen teoksissaan on valistushengen vastustaminen. Järki ei ole korkein tuomari suurissa maailmankatsomuskysymyksissä, vaan mielikuvitus ja tunne on sen rinnalla asetettava oikeuteensa. Hamann on tutkinut muun muassa kielen ja runouden kehitystä ja osoittanut, kuinka järki ja mielikuvitus vaikuttavat siinä erottamattomasti yhdistettyinä toisiinsa. Kirjassaan "Kreuzzüge eines Philologen" (1762) hän kehittelee ajatusta, että runous on "ihmissuvun äidinkieli", alkuperäisin ajatusten ilmaisukeino. Hänen kirjojaan on muun muassa "Sokratische Denkwürdigkeiten" (1759). Hamannin kootut teokset on julkaissut Friedrich von Roth (1821–1843). Laajan, kuusiosaisen elämäkerran "J. G. Hamanns Leben und Schriften" (1857–1873) on hänestä kirjoittanut Hermann Gildemeister.
Kultalevy 1

Kultalevy 1 on kuvitteellisen Trio Erektus -yhtyeen ainoaksi jäänyt esikoisalbumi vuodelta 1990. Trio Erektus -yhtyeen muodostavat Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Aake Kallialan sketsihahmot Rampe ja Naukkis. Levy sisältää huumorimusiikkia, jota esittää Peteliuksen ja Kallialan Pulttibois -sketsisarjasta tutut sketsihahmot kuten Herra 47 ja James Potkukelkka. Peteliusta ja Kallialaa säestää Pedro Hietanen yhtyeineen.
Levy menestyi hyvin ja kohosi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle pysyen listalla yhteensä yhdeksän viikon ajan. Kappale ”Sex Machine” oli parhaimmillaan Suomen radioiden kuudenneksi soitetuin. Albumi ylitti kultalevyrajan jo vuonna 1990 ja sitä on myyty yhteensä 32 720 kappaletta vuoteen 2013 mennessä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Pedro Hietanen.
Friedrich Heinrich Jacobi

Friedrich Heinrich Jacobi (25. tammikuuta 1743 Düsseldorf – 10. maaliskuuta 1819 München) oli saksalainen filosofi, joka kehitti termin 'nihilismi' ja esitti sen olevan perussyy valistuksen ja kantilaisuuden epäonnistumiseen. Spekulatiivisen järjenkäytön sijaan hän puhui uskon ("Glaube") ja ilmoituksen puolesta. Hänelle ilmoitus oli kuitenkin uskonnollisen sijasta rationaalinen käsite.
Näin Jacobi voidaan nähdä edelläkävijänä niille nykyajan filosofeille, jotka kritisoivat filosofiaa relativismista ja vaarallisena uskolle.
Karl Kling

Karl Kling (16. syyskuuta 1910 Gießen, Hessen, Saksa– 18. maaliskuuta 2003 Gaienhofen, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen autourheilija. -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä yhteentoista Formula 1:n MM-osakilpailuun voittamatta niistä yhtään. Hän kuitenkin sijoittui heti ensimmäisessä kilpailussaan toiseksi. MM-pisteitä hän saavutti 17.
Formula 1.
1954.
Formula 1 -kausi 1954 oli ensimmäinen F1:n MM-kausi, jolla Kling oli mukana. Hän ajoi Daimler-Benz AG -tallissa Mercedes-Benzin W196-autoa.
Ranskan Grand Prix oli ensimmäinen kilpailu, johon Kling osallistui. Aika-ajoissa hän selviytyi toiseen lähtöruutuun. Kilpailussa maaliin tullessa hän onnistui pitämään tuon sijoituksen. Eroa voittaneeseen Juan Manuel Fangioon oli vain 0,1 sekuntia. Kling sai toisesta sijastaan kuusi MM-pistettä.
Britannian Grand Prix'hin hän lähti kuudennesta lähtöruudusta. Maaliin hän ajoi yhden sijan hävinneenä, seitsemäntenä. Eroa voittoon ajaneeseen José Froilán Gonzálezin oli kolme kierrosta.
Saksan Grand Prix'ssa Kling teki suurimman nousunsa. Lähtöruutu oli kaikkein viimeinen, 23:s. Maaliin hän kuitenkin onnistui ajamaan neljäntenä. Neljännestä sijasta saadun kolmen pisteen lisäksi hän ajoi nopeimman kierroksen, josta hän sai vielä yhden pisteen. Pisteitä hän sai kilpailusta siten yhteensä neljä. Klingin nousua joukon hänniltä pisteille avusti kymmenen auton keskeytys. Kilpailua tosin varjosti Onofre Marimónin kuolema edellisen päivän harjoituksissa.
Sveitsin ja Italian Grand Prix't päätyivät Klingin osalta keskeytyksiin. Sveitsin kilpailuun hän lähti ruudusta viisi ja Italian kilpailuun ruudusta neljä. Kauden päättäneessä Espanjan Grand Prix'ssa Kling onnistui nousemaan lähtöruudusta 12 pisteille viidenneksi. Kilpailusta hän sai kaksi MM-pistettä.
Kauden loputtua Klingillä oli pisteitä yhteensä 12 ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle viisi.
1955.
Kaudella 1955 Kling jatkoi samassa tallissa kuin edelliselläkin kaudella.
Kauden ensimmäisessä kilpailussa, Argentiinan Grand Prix'ssa, Kling sijoittui neljänneksi, mutta hän jakoi sijoituksen Hans Herrmannin ja Stirling Mossin kanssa. Jokainen heistä sai sijoituksesta yhden MM-pisteen.
Belgiassa ja Hollannissa Kling joutui keskeyttämään, kuten myös kauden päättäneessä Italian Grand Prix'ssa. Hollannin ja Italian GP:ihin Kling lähti ruudusta kolme. Britannian Grand Prix oli Klingille tulosten perusteella kauden kohokohta. Neljännestä ruudusta kilpailuun lähtenyt Kling onnistui sijoittumaan kolmanneksi. Sijoituksestaan hän sai neljä MM-pistettä.
Kauden päätteeksi Klingille oli kertynyt pisteitä viisi ja hän sijoittui kuljettajien MM-pistetaulukossa sijalle 11.
Karl Leonhard Reinhold

Karl Leonhard Reinhold (26. lokakuuta 1757 Wien – 10. huhtikuuta 1823 Kiel) oli itävaltalainen filosofi. Hän syntyi Wienissä. Neljätoistavuotiaana hän aloitti opinnot Pyhän Annan jesuiittakoulussa, ja 1773 hän vaihtoi vastaavaan Pyhän Barnabaan kouluun. 1783 hän kyllästyi luostarielämään ja muutti Pohjois-Saksaan, asettuen Weimariin. Siellä hän toimitti "Der Teutsche Merkur" -kirjallisuusjulkaisua yhdessä Christoph Martin Wielandin kanssa. Myöhemmin hänestä tuli tämän vävy.
"Der Teutsche Merkurissa" hän julkaisi vuosina 1786–87 kirjeensä kantilaisesta filosofiasta. Se teki Kantin filosofian tunnetuksi suuremmalle yleisölle. Tämän seurauksena Reinhold sai kutsun opettajaksi Jenan yliopistoon. Hän opetti siellä vuosina 1787–1794. 
Vuonna 1789 hän julkaisi pääteoksensa "Versuch einer neuen Theorie des menschlichen Vorstellungsvermögens", jossa hän pyrki yksinkertaistamaan kantilaista teoriaa ja tekemään siitä yhdenmukaisemman. Myöhemmin hän sai vaikutteita Fichteltä ja uskonnollisten tunteiden perusteella Jacobilta ja Bardililta. Hänen maineensa perustuu kuitenkin kokonaan aiempiin teoksiin, joissa hän kutsui filosofiaansa "elementaarifilosofiaksi".
Vuonna 1794 Reinhold otti vastaan viran Kielin yliopistossa. Hän opetti siellä kuolemaansa vuoteen 1823 saakka.