Esko Järvinen

Kauko Esko Järvinen (15. joulukuuta 1907 Lahti – 7. maaliskuuta 1976 Lahti) oli suomalainen kauppaneuvos ja yhdistetyn hiihtäjä. Järvisen hiihtovälineyrityksellä oli merkittävä asema maailman suksimarkkinoilla erityisesti puusuksien aikakautena.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Järvinen kilpaili yhdistetyssä 1920- ja 1930-luvuilla. Lahden MM-kisoissa 1926 hän sijoittui kuudenneksi ja St. Moritzin olympialaisissa 1928 viidenneksi. St. Moritzissa hän osallistui myös mäkihyppyyn ja sotilaspartiohiihtoon, johon hänet valittiin sairastuneen urheilijan tilalle, ja jossa hän saavutti hopeaa (laji tosin oli epävirallinen). Järvinen toimi St. Moritzissa myös Suomen joukkueen lipunkantajana avajaisissa. Zakopanen MM-kisoissa 1929 hän voitti Suomen ensimmäisen yhdistetyn MM-mitalin saavuttaessaan pronssia.
Aktiiviuransa jälkeen Järvinen toimi Saksan hiihto- ja mäkivalmentajana vuosina 1930–1932 ja suomalaisen alppihiihdon pioneerina. Hän voitti syöksylaskun SM-hopeaa vuonna 1937.
Yritystoiminta.
Vuonna 1932 Järvinen perusti urheiluvälineliike Lahden Urheilukeskus Oy:n muutamien lahtelaisten liikemiesten kanssa. Yritykselle valmistettiin suksia Orimattilassa ja niitä alettiin tilata myös ulkomailta. Vuonna 1937 Järvinen kävi vienninedistämismatkalla Yhdysvalloissa.
Yritys siirtyi vuonna 1939 Järviselle ja sen nimeksi muutettiin Esko Järvinen Oy. Kesäkuussa 1939 alettiin rakentaa Lahden Sopenkorpeen yrityksen omaa suksitehdasta, jonka tuotanto aloitettiin ennen talvisotaa. Sodan aikana yritys määrättiin tuottamaan varusteita rintamalle, mikä nopeutti suuriin valmistuseriin siirtymistä.
Vuonna 1948 yritys osti patentin sälesuksiin, joista tuli sen tavaramerkki. Niitä valmistettiin vuoteen 1975 saakka. Vuonna 1951 hiihdettiin ensimmäiset suomenmestaruudet Järvisen suksilla, ja Oslon talviolympialaisissa 1952 jo kymmenen Suomen mitalia 12:sta hiihdettiin yrityksen valmistamilla suksilla. Falunin MM-kisoissa 1954 kaikki suomalaisten mitalit hiihdettiin Järvisen suksilla ja seuraavan kahden vuosikymmenen aikana yrityksen sukset olivat suomalaisten kilpahiihtäjien keskuudessa lähes monopoliasemassa. Lisäksi Veikko Kankkonen voitti Järvisen mäkisuksilla kultaa ja hopeaa Innsbruckin olympialaisissa 1964. Mäkisuksien valmistus lopetettiin vuonna 1968.
1950-luvun lopulla Järvisen yritys valmisti 100 000 suksiparia vuodessa ja 1960-luvun lopulla jo 250 000 paria vuodessa. Suurin osa tuotannosta myytiin kotimaassa, mutta vientiä oli myös Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Keski-Eurooppaan ja Neuvostoliittoon. Yritys työllisti 1960-luvun puolivälissä noin 200 henkeä. Vuonna 1962 Järviselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi.
Vuonna 1970 valmistui uusi tehdas Hollolan Soramäelle, jonne tuotanto siirtyi kokonaisuudessaan vuonna 1972. Vuonna 1974 aloitettiin lasikuitusuksien valmistus, mikä muutti suksienvalmistuksen perusteellisesti. Vuonna 1976 Järvisen yritys valmisti lasikuitusuksia jo 322 300 paria.
Esko Järvisen kuoltua vuonna 1976 yrityksen johtoon siirtyi hänen poikansa Tuomo Järvinen. Suksialan kilpailu oli kiristynyt ja 1980-luvulla yrityksellä oli rahoitusvaikeuksia. 1990-luvun lama heikensi tilannetta entisestään ja Esko Järvinen Oy ajautui konkurssiin vuonna 1991. Järvisen konkurssin myötä tie aukesi kuitenkin monille muille suksivalmistajille, kuten Peltoselle. Syksyllä 2014 Järvisen suksia alettiin valmistaa Harri Kirvesniemen KFS Sportin tehtaalla Kiteellä.
Sukulaiset.
Esko Järvisen veli Erkki Järvinen oli kolmiloikan olympiaedustaja ja mäkihypyn Suomen mestari. Hänen poikansa Risto Järvinen on saavuttanut skeetammunnan joukkuekilpailussa EM-pronssia vuonna 1966.