tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirsi Kavanne

Kirsi Kavanne (o.s. Tolppanen) oli suomalainen urheiluvaikuttaja ja Helsinki Cupin toimitusjohtaja. Hän tuli tunnetuksi erityisesti työstään nuorisojalkapalloilun ja tyttöjen urheilumahdollisuuksien edistäjänä sekä kansainvälisen nuorisojalkapalloturnauksen Helsinki Cupin kehittäjänä.
Kavanne kuoli äkilliseen sairauteen 63-vuotiaana 11. maaliskuuta 2025.
Ura.
Kavanne kutsuttiin Helsinki Cup Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 2010. Hän siirtyi tehtävään Jokerit-organisaatiosta. Kavanneen toimikaudella Helsinki Cup kehittyi yhdeksi maailman suurimmaksi nuorisojalkapalloturnaukseksi, johon osallistuu lähes 30 000 nuorta.
Kavanne toimi myös hyväntekeväisyystapahtumia järjestäneen Teemu Selänteen Finnish Flash ry:n taustalla. Yhdistys järjesti muun muassa Selänteen nimeä kantanutta jääkiekkoleiriä.
Brittany Ratcliffe

Brittany Margaret Ratcliffe (s. 7. helmikuuta 1994 Williamstown, Gloucesterin piirikunta, New Jersey) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä.
Ratcliffe on pelannut nykyisessä seurassaan syyskuuhun 2025 mennessä 36 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän on edustanut urallaan saman sarjan seuroja Boston Breakers, Kansas City, Utah Royals, Kansas City Current ja North Carolina Courage. Ratcliffe on voittanut urallaan kolmesti NWSL Challenge Cupin vuosina 2022, 2023 ja 2025.
Clara Henry

Clara Henry (s. 9. huhtikuuta 1994) on ruotsalainen koomikko, näyttelijä ja juontaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2011 perustamallaan Youtube-kanavalla, joka sai yli 300 000 tilaajaa. Vuonna 2018 Clara Henry näytteli SVT:n komediasarjassa "Sjukt oklar". Hän on myös kirjoittanut kuukautisia käsittelevän kirjan "Ja jag har mens, hurså" (2015).
Clara Henry on kotoisin Tahultista. Hänen isänsä on englantilainen. Clara Henry asuu tyttöystävänsä kanssa Tukholman saaristossa.
Courtney Brown

Courtney Brown (s. 25. marraskuuta 2000) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä. Brown keräsi kaudella 2024 nimiinsä 25 sarjaottelua, joissa hän iski yhden maalin. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2025 NWSL Challenge Cupia.
Rose Girone

Rose Girone (syntymänimeltään Rosa Raubvogel, 1912 – 24. helmikuuta 2025) oli tiettävästi vanhin holokaustista selviytynyt henkilö. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Puolassa ja muutti lapsena perheensä kanssa Hampuriin, Saksaan.
Girone avioitui vuonna 1937. Yhdeksännellä raskauskuukaudella ollessaan hänen aviomiehensä vietiin Buchenwaldin keskitysleirille. Girone vältti itse pidätyksen raskautensa vuoksi. Saatuaan viisumin Kiinaan hän onnistui vapauttamaan miehensä keskitysleiriltä, ja perhe pakeni natsi-Saksaa.
Kiinassa perhe kohtasi uusia vaikeuksia Japanin miehitettyä Kiinan satamat. Juutalaiset määrättiin gettoihin, joista ei saanut poistua ilman lupaa. Toisen maailmansodan jälkeen Girone perheineen muutti Yhdysvaltoihin, missä hän eli 113-vuotiaaksi.
Hal Hershfelt

Katherine Hailey Hershfelt (s. 3. lokakuuta 2001 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen ja edustaa NWSL-sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä sekä Yhdysvaltain naisten A-maajoukkuetta.
Hershfelt on pelannut seuratasolla huhtikuulle 2025 mennessä 29 sarjaottelua, joissa hän on iskenyt kolme maalia. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2025 NWSL Challenge Cupia. Hershfelt on pelannut maajoukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä kolme ottelua eikä ole tehnyt maaleja.
Betsy Arakawa

Betsy Arakawa (15. joulukuuta 1959 Havaiji – n. 12. helmikuuta 2025 Santa Fe, New Mexico) oli yhdysvaltalainen klassinen pianisti. Hän oli näyttelijä Gene Hackmanin puoliso.
Elämä ja ura.
Arakawa syntyi Havaijilla 1960-luvun alussa. Hän oli klassisesti koulutettu pianisti, joka työskenteli osa-aikaisesti kuntosalilla Kaliforniassa samalla kun hän rakensi uraansa klassisen musiikin parissa. Arakawa tutustui aviomieheensä Gene Hackmaniin juuri tällä kuntosalilla. Pari alkoi seurustella 1980-luvun puolivälissä ja asui yhdessä Santa Fessä, New Mexicossa vuodesta 1990 lähtien.
Arakawa ja Hackman avioituivat vuonna 1991. Vaikka parilla ei ollut yhteisiä lapsia, Arakawa oli äitipuoli Hackmanin kolmelle lapselle - Christopher Allenille, Leslie Annelle ja Elizabeth Jeanille, jotka olivat syntyneet näyttelijän aiemmassa avioliitossa Faye Maltesen kanssa. Arakawa oli aktiivisesti mukana suunnittelemassa pariskunnan kotia Santa Fessä, joka esiteltiin Architectural Digest -lehdessä huhtikuussa 1990. Kun Hackman oli poissa kuvaamassa elokuvia, Arakawa otti vastuun kodin suunnittelusta, konsultoiden miestään puhelimitse ja lähettäen hänelle valokuvia edistymisestä. Hänen pianonsoittoa varten rakennettu erillinen studio sijaitsi heidän kotinsa yhteydessä.
Arakawalla oli merkittävä rooli Hackmanin kirjailijanuralla, sillä hän auttoi miestään kehittämään tämän kirjoitustyyliä. Hackmanin ja Arakawan kerrottiin olleen erittäin läheinen pari. Heillä oli viikoittaisia rituaaleja, kuten perjantai-iltojen komediamaraton, ja he katsoivat säännöllisesti elokuvia yhdessä. Naapurien mukaan Arakawa piti Hackmanin aktiivisena ja osallistuvana tekemällä palapelejä ja osallistumalla Zoom-joogatunneille.
Kuolema.
Arakawa löydettiin kuolleena puolisonsa Gene Hackmanin ja heidän koiransa kanssa kodistaan Santa Fessä 26. helmikuuta 2025. Huoltotyöntekijät hälyttivät viranomaiset paikalle, kun he eivät olleet nähneet pariskuntaa kahteen viikkoon.
New Mexicon oikeuslääketieteellisen tutkimuksen päällikkö Heather Jarrell paljasti 7. maaliskuuta 2025, että Arakawa oli kuollut hantaviruksen aiheuttamaan keuhko-oireyhtymään. Hantavirus tarttuu ihmisiin jyrsijöiden ulosteen, syljen ja virtsan välityksellä. Hackmanin kuolinsyyksi todettiin myöhemmin vakava sydänsairaus, korkea verenpaine ja pitkälle edennyt Alzheimerin tauti.
Lyza Jessee

Lyza Jessee (s. 27. heinäkuuta 2001 Flagstaff, Arizona) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän on edustanut vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä ja on pelannut huhtikuulle 2025 mennessä vain yhdessä sarjaottelussa. Jessee oli mukana voittamassa vuoden 2025 NWSL Challenge Cupia.
Sara Piffer

Sara Piffer (7. lokakuuta 2005 – 24. tammikuuta 2025) oli italialainen maantiepyöräilijä ja ratapyöräilijä. Hän kuoli 19-vuotiaana harjoituslenkillä tapahtuneessa liikenneonnettomuudessa Trentinon alueella Italiassa.
Ura.
Piffer kilpaili maantiepyöräilyssä ja ratapyöräilyssä. Hän ajoi toista kauttaan italialaisessa Mendelspeck-pyöräilytallissa, joka kuului kansainvälisesti kolmanneksi korkeimmalle Continental-tasolle. Hänellä oli alkamassa toinen ammattilaiskausi maantiepyöräilyn Continental-tasolla juuri ennen onnettomuutta.
Kuolema.
Piffer oli harjoittelemassa isoveljensä Christian Pifferin kanssa kotiseudullaan Trentinon alueella 24. tammikuuta 2025. Mezzocoronan ja Mezzolombardon kaupunkien välisellä tiellä vastakkaisesta suunnasta tullut ja toista autoa ohittanut autoilija törmäsi heihin. Elvytysyrityksistä huolimatta Piffer kuoli tapahtumapaikalla. Hänen veljensä selvisi onnettomuudesta lievin fyysisin vammoin.
Tuttobiciweb-sivuston mukaan autoa ajoi 70-vuotias paikallinen mies. Piffer oli toinen vuoden sisällä samalla alueella kuollut nuori pyöräilylahjakkuus. Viime toukokuussa 17-vuotias Matteo Lorenzi kuoli vastaavassa onnettomuudessa.
Heather Stainbrook

Heather Marie Stainbrook (s. 14. maaliskuuta 2001) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä. Stainbrook on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä 14 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Hän oli mukana voittamassa vuoden 2025 NWSL Challenge Cupia.
Martina Fritschy

Martina Fritschy (s. 1983) on sveitsiläinen suunnistaja. MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia viestissä Århusin MM-kilpailuissa 2006. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa oli keskimatkan kymmenes sija Aichin MM-kilpailuissa 2005. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan toiseksi Subiacon sprintissä vuonna 2005. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi samana vuonna. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa viestissä ja pronssia keskimatkalla Alicantessa vuonna 2002. Seuratasolla hän voitti Ulricehamns OK:n joukkueessa Venlojen viestin vuonna 2006.
Terttu Nukari

Terttu Nukari (17. helmikuuta 1944 Helsinki – 31. tammikuuta 2025 Loviisa) oli suomalainen maisema-arkkitehti, joka toimi urallaan sekä kaupunkien palveluksessa että yrittäjänä. Nukari oli yksi ensimmäisistä Helsingin yliopistossa puutarha-arkkitehtuuria opiskelleista ja myöhemmin alan merkittävä vaikuttaja Suomessa.
Elämä ja ura.
Nukari syntyi ja varttui Helsingissä Pienellä Roobertinkadulla, mutta vietti paljon aikaa perheen kesäpaikassa Pernajassa. Siellä hän oppi isältään verkkokalastuksen taidon ja äidiltään hyötypuutarhanhoidon perusteet sekä tutustui saariston luontoon.
Nukari kävi Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun (SYK) ja aloitti 1964 opiskelun Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa puutarhatieteen laitoksella. Hän kuului ensimmäiseen kahdeksan opiskelijan ryhmään, joka opiskelivat uutta puutarha-arkkitehtuurin opintosuuntaa. Osan harjoittelustaan Nukari suoritti Tanskassa, jossa hän perehtyi sekä vanhaan puutarhakulttuuriin että maisema-arkkitehtuurin uusiin virtauksiin.
Nukari oli aloitteellinen perustaessaan vuonna 1970 avoimen yhtiön Nukari Pursio Vainio opiskelukavereidensa kanssa. Työuransa aikana hän työskenteli myös Espoon, Vantaan ja Helsingin kaupunkien palveluksessa. Lisäksi hän toimi opetustehtävissä Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla. Hänen oma toimistonsa, Maisemasuunnittelu Terttu Nukari, suunnitteli koulujen ympäristöjä, puistoja, asuinalueiden korttelipihoja ja asuntomessualueita. Itse hän piti merkittävänä ja vaativana työnään Helsingin Vanhan kirkkopuiston kunnostussuunnittelua vuonna 1996.
Nukarin suunnittelua on kuvailtu selkeälinjaisena ja luonnonläheisenä. Hän oli lapsimyönteisen kaupunkiympäristön puolestapuhuja ja omaksui jo opiskeluaikanaan ekologisen näkökulman suunnitteluun.
Eläkkeelle jäätyään Nukari keskittyi puutarhansa hoitoon Loviisan Kabbölessä sekä omistautui kansainväliselle senioritanssiharrastukselle. Nukari kuoli 80-vuotiaana Loviisassa 31. tammikuuta 2025.
Punaharjakki

Punaharjakki ("Gnaphosa bicolor") on kivikkohämähäkkien heimoon kuuluva hämähäkkilaji.
Punaharjakkinaaraan pituus ilman jalkoja on 6,8–10 mm, koiras on pienempi.
Punaharjakkeja elää vuoristoissa ja kukkuloilla, valoisissa metsissä ja kalliomaastossa lehtikarikkeen seassa. Päivät ne viettävät kivien alla varjossa. Niitä on tavattu Euroopassa, Turkissa ja Kaukasuksella.
Ada Filppa

Ada Filppa (s.11. heinäkuuta 2000) on suomalainen keppihevosurheilija, -valmentaja ja -vaikuttaja. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi esiintyessään America's Got Talent -kykyjenetsintäkilpailussa heinäkuussa 2024. Filppa on toiminut lajin parissa yli 15 vuotta ja on saavuttanut urallaan muun muassa suomenmestaruuden.
Ura.
Filppa aloitti keppihevosharrastuksen 8-vuotiaana. Hän alkoi kilpailla lajissa pian harrastuksen aloittamisen jälkeen ja voitti suomenmestaruuden 15-vuotiaana. Filppa on osallistunut uransa aikana yli 200 kilpailuun.
Nykyään Filppa toimii myös keppihevosvalmentajana ja -vaikuttajana. 
Medianäkyvyys.
Filppa tunnetaan keppihevosharrastuksen lisäksi Ylen "Au pairit Irlannissa" -ohjelmasta. Heinäkuussa 2024 hän esiintyi "America’s Got Talent" -ohjelmassa, jossa hänen esityksensä sai ristiriitaisen vastaanoton. Tuomareista vain Howie Mandel oli kuullut keppihevosista aiemmin, mutta hänkin kysyi "onko kyseessä oikea kilpailulaji vai pelkkä vitsi". Mandel olisi halunnut nähdä Filpan jatkavan kilpailussa, mutta muut tuomarit Sofía Vergara, Simon Cowell ja Heidi Klum äänestivät häntä vastaan. Ada Filpan osallistumisesta "America's Got Talentiin" uutisoivat myös kansainväliset mediat kuten NBC.
Filppa on saanut keppihevosharrastukselle kansainvälistä näkyvyyttä esiintymällä "America's Got Talent" -ohjelman lisäksi muun muassa New Yorkin muotiviikoilla. Hän tähtää erityisesti Yhdysvaltojen markkinoille, jossa keppihevosurheilu on vasta kasvava trendi.
Filppa on kertonut julkisuudessa kohtaamistaan ennakkoluuloista lajia kohtaan. Hänen mukaansa keppihevosratsastajan ei kannata kuunnella ulkopuolisten mielipiteitä: "Jos kuuntelet, lopetat heti, koska sinua kiusataan yleensä niin paljon tai sanotaan, että ei kannata tehdä", hän kommentoi Ylen "Efter nio" -ohjelmassa alkuvuodesta 2024. Myöhemmin hän on kertonut, että erityisesti keski-ikäiset miehet ovat lajin kriitikoiden joukossa.
Kyla Scanlon

Kyla Scanlon (s. 1997) on yhdysvaltalainen talousasioiden kommentaattori ja sosiaalisen median vaikuttaja.
Scanlon sai kandidaatin oppiarvon taloustieteessä, taloushallinnossa ja data-analytiikassa Länsi-Kentuckyn yliopistosta vuonna 2019. Hän on saanut laajan suosion sosiaalisen median alustoilla taloudesta tietoa välittävillä julkaisuillaan, jotka on suunnattu Z-sukupolvea edustavalle yleisölle. Scanlon on lisäksi julkaissut Substack-uutiskirjettä ja juontanut podcastia "Let’s Appreciate". Vuonna 2024 ilmestyi hänen ensimmäinen kirjansa "In This Economy? How Money and Markets Really Work".
Scanlon perusti finanssikoulutusyhtiön Bread. Hän aloitti uransa Capital Group -finanssipalveluyhtiön palveluksessa. Scanlon lanseerasi termin "vibecession", joka viittaa talouden realiteettien ja koetun taloustilanteen väliseen juopaan.
Lori Trahan

Lori Trahan (s. 27. lokakuuta 1973 Lowell, Massachusetts) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Trahan valmistui Lowell High Schoolista vuonna 1991 ja sai luonnontieteiden kandidaatin oppiarvon Georgetownin yliopistosta vuonna 1995. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa vuonna 2013. Trahan kuului vuosina 1995–2005 poliitikko Marty Meehanin henkilöstöön. Hän on toiminut myös liike-elämässä. Trahan aloitti Massachusettsista valittuna Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuonna 2019.
N’Djamenan yliopisto

N’Djamenan yliopisto (; , lyhenne: UNDT) on julkinen yliopisto, joka toimii Tšadin pääkaupungissa N’Djamenassa. Yliopistolla on neljä kampusta (Campus d'Ardep-Djoumal, Campus de Gardolé, Campus de Farcha ja Campus de Toukra).
Yliopisto perustettiin vuonna 1971 nimellä Tšadin yliopisto (Université du Tchad). Nykyinen asema ja nimi on vuodelta 1994.
Opiskelijoita on runsas 26 000. Tiedekuntia on seitsemän : 
Yliopiston akateeminen lukuvuosi ajoittuu lokakuusta kesäkuulle (lukukaudet: loka-helmikuu ja maalis-kesäkuu). Opetuskielinä ovat arabia, ranska ja englanti.
Yliopistovertailuista esimerkiksi EduRank ja Unirank luokittelivat N’Djamenan muun muassa yliopiston henkilökunnan tieteellisten julkaisujen perusteella Tšadin korkeatasoisimmaksi yliopistoksi.
Marjana Lipovšek

Marjana Lipovšek (s. 3. joulukuuta 1946 Ljubljana) on slovenialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Lipovšek opiskeli Ljubljanassa, Grazissa ja Wienissä. Hän liittyi Wienin valtionoopperaan ja on sittemmin esiintynyt muun muassa Bayerische Staatsoperaissa sekä Metropolitan-oopperassa. Lipovšek on tulkinnut usein Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperarooleja. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa on kuulunut teoksia muiden muassa Giuseppe Verdiltä, Georges Bizet’ltä, Modest Musorgskilta ja Camille Saint-Saënsilta. Lipovšek on saanut Kammersängerin-arvonimet Wienistä ja Baijerista.
Lipovšekin isä oli säveltäjä Marijan Lipovšek.
Eeva Havulehto

Eeva Havulehto (s. 16. syyskuuta 1963 Espoo) on suomalainen pianisti.
Havulehto opiskeli Turun konservatoriossa Marketta Valveen johdolla ja sai opetusta myös muiden muassa Raija Kerpolta. Vuosina 1987–1992 hän oli Matti Raekallion opiskelijana Sibelius-Akatemiassa. Havulehto valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1995. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1992. Havulehto voitti Ilmari Hannikainen -kilpailun vuonna 1987 ja sai jaetun toisen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 1988. Lisäksi hän pääsi kolmannelle sijalle Sarrebourgin kansainvälisessä Mozart-kilpailussa Ranskassa vuonna 1991.
Havulehto on esiintynyt Suomen lisäksi Espanjassa, Virossa ja Venäjällä. Hän on keskittynyt erityisesti ranskalaiseen ohjelmistoon ja esittänyt muun muassa Maurice Ravelin soolopianotuotannon kokonaisuudessaan. Havulehto opetti lehtorina Lahden konservatoriossa vuosina 1995–2005 ja siirtyi sitten lehtoriksi Oulun konservatorioon. Hän on tehnyt monia nauhoituksia Yleisradiolle.
Tiina Karakorpi

Tiina Karakorpi on suomalainen pianisti.
Karakorpi aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana. Hän valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 2004. Hän täydensi opintojaan Edsbergin linnan kamarimusiikkikursseilla, Rooman Accademia Internazionale Musicalessa ja European Chamber Music Academyssa (ECMA). Karakorpi suoritti Sibelius-Akatemiassa tohtorintutkinnon vuonna 2016. Hän sai Maj Lind -pianokilpailussa toisen palkinnon vuonna 1997. Lisäksi hän pääsi kolmannelle sijalle Vanna Spadafora -pianokilpailussa Italiassa vuonna 2006. Arctia-pianotrion jäsenenä Karakorpi sai jaetun toisen palkinnon kansainvälisessä kamarimusiikkikilpailussa Trondheimissa vuonna 2007. Trion muina jäseninä soittivat Anders Kjellberg Nilsson ja Johannes Rostamo.
Karakorpi on esiintynyt kansainvälisesti solistina ja kamarimuusikkona. Hän on myös soittanut muun muassa Tapiola Sinfoniettan solistina. Karakorpi on tehnyt duoesiintymisiä siskonsa, pianisti Salla Pynssin kanssa. Hän toimi Nurmijärven musiikkipäivien taiteellisena johtajana vuosina 2002–2012. Hän on opettanut pianonsoittoa Espoon musiikkiopistossa. Säveltäjä Harri Wessmanilta ilmestyi vuonna 1997 teos "Viisi pianoetydiä Tiina Karakorvelle".
Tokodon

Tokodon on Mastodon-viestintään tarkoitettu asiakasohjelma, jonka kehittäjä on KDE-projekti. Ohjelmalla voi käyttää useita Mastodon-tunnuksia ilman tarvetta verkkoselaimelle. Tokodon on saatavilla ilmaiseksi ja se on julkaistu avoimena lähdekoodina.
Tokodon tukee erilaisia Fediversumin palveluita.
We Are What We Do

We Are What We Do on suomalaismuusikko Carita Holmströmin vuonna 1973 julkaistu esikoisalbumi.
Albumilla on vaikutteita esimerkiksi jazzista ja folkista. Holmström sävelsi ja sanoitti kaikki kappaleet, poikkeuksena Yes-yhtyeen ”Time and a Word”. Albumi äänitettiin kesällä 1973, ja sen tuotti levy-yhtiö EMI:n pr-puolella työskennellyt Mikael Wiik, jolle se oli uran ensimmäinen tuotantotehtävä.
Yleisradion viihdetoimittajat valitsivat "We Are What We Do" -albumin vuoden 1973 kevyen musiikin levyksi.
Albumista julkaistiin 1974 belgialainen painos. Siinä ”Time and a Word” oli korvattu kappaleella ”Keep Me Warm”, jolla Holmström edusti Suomea samanvuotisessa Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleet.
 A-puoli 
B-puoli
Värähtelymekaniikka

Värähtelymekaniikka on jatkuvan aineen mekaniikkaan ja lujuusoppiin kuuluva mekaniikan osa-alue. Kun värähtelevä massa liikkuu vain yhteen suuntaan, sillä on yksi siirtymävapausaste. Kun värähtelyliike on kiertyvä, värähtelyssä on kiertymävapausaste. Tällöin mitataan massahitautta ja kulmakiihtyvyyttä. Kun värähtelevään massaan vaikuttaa vaimentava voima, on kyseessä vapaa vaimeneva värähtely. Kun massan värähtelyyn vaikuttaa ulkoinen kuormittava voima, on kyseessä pakkovärähtely. Myös pakkovärähtelyyn voi vaikuttaa vaimentava voima, jolloin on kyse vaimenevasta pakkovärähtelystä. Mekaanisen värähtelyn mittaukseen käytetään mittausantureita, joita ovat siirtymäanturi, nopeusanturi ja kiihtyvyysanturi. Värähtelymekaniikan tutkimusta tarvitaan muun muassa jätevesipumppujen asennusta suunniteltaessa. Ääntä tuottavan kappaleen värähtelyliike vaikuttaa äänen muodostumiseen. resonanssin eli myötävärähtelyn taajuus on vaihteleva.
Solveig Kloppen

Solveig Kloppen (s. 10. kesäkuuta 1971 Trondheim) on norjalainen koomikko, näyttelijä ja televisiojuontaja. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa TV 2:n komediasarjassa "Bot og bedring" 1990-luvun lopulla. Laajasti tunnetuksi hän tuli Norjan "Idolin" juontajana 2004–2006. Kloppen on juontanut myös TVNorgella ja NRK:lla. Hän on voittanut kolme henkilökohtaista Gullrutenia. Lisäksi sillä on palkittu kaksi hänen juontamaansa ohjelmaa.
Yksityiselämä.
Kloppen on naimisissa toimittaja-kirjailija Kjartan Brügger Bjånesøyn kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Anne-Marie Cronström

Anne-Marie Cronström (o.s. Nelin; 1923 Vaasa – 28. syyskuuta 1994 Estonian onnettomuus) oli suomenruotsalainen kielentutkija, joka erikoistui ruotsin murteisiin ja erityisesti vironruotsalaisiin kokoelmiin. Hän työskenteli pitkän uransa aikana Uppsalan murre- ja kansanperinnearkistossa. Cronströmin muistolle on perustettu Anne-Marie Cronströmin muistorahasto, jonka tarkoitus on tukea kielentutkimuksen, taidehistorian ja pohjoismaisen kirjallisuudentutkimuksen jatko-opiskelijoita Åbo Akademissa.
Elämä.
Anne-Marie Cronström syntyi vuonna 1923 Vaasassa Alfred ja Elin Nelinin perheeseen. Hän opiskeli Helsingissä, missä hän tutustui tulevaan aviomieheensä, Porvoosta kotoisin olleeseen Nils-Gustav Cronströmiin. Pari avioitui Uppsalassa vuonna 1946, ja jo ennen avioliittoa he olivat työskennelleet yhdessä Uppsalan murre- ja kansanperinnearkistossa. Pariskunta asettui myöhemmin asumaan Vaasaan. Heillä ei ollut lapsia.
Anne-Marie Cronström työskenteli suurimman osan elämästään Uppsalan murre- ja kansanperinnearkistossa, jossa hän erikoistui ruotsin murteisiin ja arkiston vironruotsalaisiin kokoelmiin. Vielä eläkkeellä ollessaan hän jatkoi tutkimustyötään ja työsti materiaalia viro–ruotsi-sanakirjaa varten. Syyskuussa 1994 hän matkusti tutkimustyönsä vuoksi Viroon, mutta menehtyi paluumatkalla M/S Estonian uppoamisessa 28. syyskuuta 1994.
Taidekokoelma.
Anne-Marie Cronström oli perinyt vanhemmiltaan kiinnostuksen taiteeseen. Nelinin perheen kokoama Nelin-Cronströmin taidekokoelma käsittää lähes 300 teosta, joista yli puolet on Anne-Marien vanhempien Alfred ja Elin Nelinin seitsemän vuosikymmenen aikana hankkimia. Anne-Marie kartutti kokoelmaa kolmen vuosikymmenen ajan, ja loput teoksista tulivat kokoelmaan hänen miehensä Nils-Gustavin kautta. Nils-Gustav Cronström lahjoitti taidekokoelman Pohjanmaan museolle vuonna 1997.
Muistorahasto.
Nils-Gustav Cronström perusti Anne-Marie Cronströmin muistorahaston vuonna 2000 kunnioittaakseen Estonian onnettomuudessa menehtynyttä vaimoaan. Rahaston alkuperäinen arvo oli 3 267 385,27 markkaa, ja vuoden 2023 joulukuussa sen arvo oli 1 880 697,57 euroa. Rahaston tarkoituksena on myöntää apurahoja Åbo Akademin väitöskirjatason jatko-opiskelijoille kielentutkimuksen, taidehistorian ja pohjoismaisen kirjallisuudentutkimuksen aloilla.
Nils-Gustav Cronström kuoli vuonna 2006.
Patrizia van der Weken

Patrizia van der Weken (s. 12. marraskuuta 1999) on luxemburgilainen pikajuoksija. Hän on sisäratojen MM- ja EM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen.
Van der Weken sijoittui 2016 Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 100 metrin juoksussa seitsemänneksi. Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä. 
Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hän oli 100 metrillä kahdeksas.
Van der Weken karsiutui 2019 Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin alkuerissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän selviytyi samalla matkalla välieriin. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Eugenen MM-kilpailuissa 100 metrin alkuerissä ja Münchenin EM-kilpailuissa välierissä. Istanbulin EM-hallikilpailuissa 2023 hän karsiutui 60 metrin välierissä. Hän voitti samana vuonna Chengdun universiadeissa kultaa 100 metrillä ajalla 11,22. Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.
Van der Weken sijoittui vuonna 2024 Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrillä seitsemänneksi. Rooman EM-kilpailuissa hän juoksi 100 metrin välierissä Luxemburgin ennätyksen 11,00 ja sijoittui loppukilpailussa neljänneksi ajalla 11,04. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä. Hän saavutti vuonna 2025 Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrillä pronssia ajalla 7,06, mikä sivusi hänen välierissä juoksemaansa Luxemburgin ennätystä. Kaksi viikkoa myöhemmin hän saavutti Nanjingin sisäratojen MM-kilpailuissa niin ikään pronssia 60 metrillä ajalla 7,07.
Van der Weken voitti timanttiliigassa 100 metrin juoksun Pariisissa 2024. Hän on saavuttanut lukuisia mitaleita Euroopan pienten valtioiden kisoissa. Hän on juossut Luxemburgin ennätyksiksi 100 metrillä ajan 11,00 (Rooma, 2024) ja 200 metrillä ajan 23,17 (Luxemburg, hallissa, 2025) sekä lyhyiden ratojen ennätyksiksi 50 metrillä ajan 6,12 (Ostrava, 2025) ja 60 metrillä 7,06 (Apeldoorn, 2025).
Clausholmin linna

Clausholmin linna () on Keski-Jyllannin alueella Tanskassa sijaitseva barokkilinna. Se rakennettiin 1690-luvulla kreivi Conrad Reventlowille. Rakennustöistä vastasi Ernst Brandenburger. Sisääntuloportin suunnitteli Nicodemus Tessin nuorempi. Kuningatar Anna Sofia vietti leskivuotensa linnassa.
Linnassa on kuvattu Danmarks Radion leivontakilpailua "Den store bagedyst".
Camila Sosa Villada

Camila Sosa Villada (s. 28. tammikuuta 1982 La Falda, Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen kirjailija, näyttelijä ja transoikeuksien puolestapuhuja. Hän on tunnettu erityisesti teoksestaan "Las Malas" (2019, suom. "Yöeläimiä", 2024), joka on palkittu useilla kirjallisuuspalkinnoilla ja käännetty yli 20 kielelle.
Elämä ja ura.
Camila Sosa Villada syntyi Argentiinan Córdobassa vuonna 1982. Hän kertoo löytäneensä seksuaali- ja sukupuoli-identiteettinsä jo varhain. Sosa Villadan tausta oli haastava: hän kasvoi väkivaltaisessa ympäristössä, mikä vaikutti vahvasti hänen identiteettiinsä ja myöhempään tuotantoonsa. Omaelämäkerrallisessa romaanissaan "Yöeläimiä" hän kuvaa kokemustaan: "Minusta oli yksinomaan välttämätöntä, että muutun täksi naiseksi, joka nyt olen. Väkivaltainen lapsuus ja isä, joka pienestäkin verukkeesta viskoi mitä käteen sattui osumaan, irrotti vyönsä ja rankaisi, hurjistui ja sivalsi: puolisoa, lasta, tavaroita, koiraa. Tuo hurja peto, kummitukseni, painajaiseni: se kaikki oli minulle liikaa, en voinut haluta olla mies. En voinut olla mies siinä maailmassa."
Sosa Villada opiskeli viestintää ja teatteria. Opintonsa hän rahoitti siivoamalla käymälöitä ja prostituutiolla, sillä transnaisena työmahdollisuudet olivat rajalliset.
Hän on luonut uraa sekä kirjailijana että näyttelijänä. Vuonna 2011 Sosa Villada näytteli pääosaa elokuvassa "Mia", joka kuvaa tositapahtumiin pohjautuen Buenos Airesin laitamilla eläneen trans-yhteisön taistelua oikeuksiensa puolesta. Vuonna 2013 hän vieraili Suomessa Latinalaisen Amerikan elokuvia esittelevällä Cinemaissi-festivaalilla, ja tämä matka oli ensimmäinen, jonka hän teki naisen passilla. Argentiina oli tuolloin jo säätänyt edistyksellisen lain, jonka mukaan ihminen saa itse valita sukupuolensa.
Tuotanto.
Sosa Villadan toistaiseksi tunnetuin teos on "Las Malas" (2019), joka julkaistiin suomeksi nimellä "Yöeläimiä" vuonna 2024 (suom. Emmi Ketonen). Romaani on osin omaelämäkerrallinen kuvaus transyhteisön elämästä Córdoban kaupungissa. Teos kertoo yhteiskunnan marginaalissa elävien transihmisten elämästä, keskinäisestä solidaarisuudesta ja selviytymiskeinoista väkivallan keskellä.
"Las Malas" on saanut useita kirjallisuuspalkintoja ja ollut merkittävä myyntimenestys erityisesti espanjankielisessä maailmassa. Teoksen käännösoikeudet on myyty yli 20 maahan.
Chelsea Green

Chelsea Anne Cardona (o.s. Green, s. 4. huhtikuuta 1991) on kanadalainen showpainija. Cardona työskentelee WWE:ssä nimellä Chelsea Green, joka on hänen tyttönimensä. Hän painii tällä hetkellä Smackdown brändissä. Hän on ensimmäinen ja hallitseva WWE Women’s United States Championship-mestari. Green tunnetaan myös ajastaan ​​National Wrestling Alliancessa (NWA), Ring of Honorissa (ROH), World Wonder Ring Stardomissa sekä Impact Wrestlingissä.
Uran alku.
Green paini kehänimellä Jaida Elite Canadian Championship Wrestlingissä (ECCW) ensimmäinen ottelunsa toukokuussa 2014 ECCW Better Than You -tapahtumassa. Vuonna 2017 hän esiintyi kehänimellä Laurel Van Ness Queens of Combat-promootiossa, jossa hän saavutti QOC Tag Team Championship-mestaruuden yhdessä Taeler Hendrixin kanssa. Samaan aikaan hän otteli myös Total Nonstop Action Wrestling (TNA) organisaatiossa kehänimellä Chelsea
WWE (2008-2021).
Green solmi vuonna 2018 sopimuksen WWE:n kanssa ja hänet sijoitettiin NXT-brändiin. Ensimmäisessä tv-lähetyksessä Greeniltä murtui ranne 13. maaliskuuta 2019 ja hänet jouduttiin leikkaamaan seuraavana päivänä. Green palasi kehään 29. kesäkuuta NXT:n livetapahtumassa.
Green teki SmackDown-debyyttinsä marraskuussa 2020, jossa hän osallistui karsintaotteluun Survivor Series-tapahtuman paikasta. Otteluun osallistui Liv Morgan, Natalya sekä Tamina neliottelussa. Ottelun voitti Morgan. Ottelun jälkeen paljastettiin, että Green oli jälleen murtanut hänen ranteensa ja että oli suunniteltu, että Green voittaisi ottelun oli vaihdettava Morganiksi. Kuukausien toimettomuuden jälkeen WWE vapautti Greenin sopimuksestaan ​​15. huhtikuuta 2021 muiden painijoiden kanssa.
Impact Wrestling (2021–2022).
Green palasi kehään Impact Wrestling-organisaatiossa heinäkuussa 2021 sekaottelussa, jossa hän paini tosielämän sulhasensa Matt Cardonan kanssa voitokkaasti. Seuraavana vuonna Green voitti yhdessä Deonna Purrazzon kanssa Impactin Knockouts World Tag Team Championship-mestaruuden. He pitivät mestaruutta hallussaan 57 päivää.
WWE (2023–).
Green palasi WWE:n tammikuussa 2023 Royal Rumble-tapahtumassa osallistuen samannimiseen otteluun sijalta 20. Rhea Ripley eliminoi Greenin viidessä sekunnissa kehästä pois. Palatessaan hänestä tuli osa Raw-brändiä. Green voitti Sonya Devillen kanssa WWE Women’s Tag Team Championship-mestaruuden heinäkuussa 2023. Elokuun alussa Deville loukkaantui ja joutui luopumaan mestaruudestaan. Hänet korvasi Greenin uusi pari Piper Niven. Heidän mestaruuskautensa päättyi 126 päivänkohdalla ja Greenin henkilökohtainen mestaruuskausi kesti 154 päivää. Seuraavana vuonna Green osallistui jälleen Royal Rumbleen sekä naisten Money in the Bank-otteluun, mutta ei saavuttanut suurempaa menestystä.
Marraskuun lopussa 2024 Green osallistui uudesta WWE Women’s United States Championship-mestaruudesta järjestettyyn turnaukseen. Green kohtasi Saturday Night’s Main Event-tapahtumassa turnauksen finaalissa Michinin ja voitti hänet. Tämä oli Greenin ensimmäinen henkilökohtainen mestaruus voitto WWE:ssä.
Green osallistui vuoden 2025 Royal Rumblen naisten otteluun sijalta 5, jossa hän kesti yli 26 minuuttia kunnes Piper Niven pudotti hänet vahingossa.
Janisa Johnson

Janisa Johnson (22. syyskuuta 1991 – 25. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen lentopalloilija, joka pelasi urallaan useissa Euroopan ja Aasian ammattilaissarjoissa, mukaan lukien Suomen Mestaruusliigassa.
Ura.
Johnson aloitti ammattilaisuransa vuonna 2015 saksalaisessa Köpenicker SC:n joukkueessa Berliinissä. Saksasta hän siirtyi Suomeen, missä hän pelasi Oriveden Ponnistuksessa (OrPo) kaudella 2016–2017. Johnsonilla oli merkittävä rooli joukkueessa, joka saavutti pronssimitalin Suomen mestaruussarjassa. Tämä oli seuran historiassa kuudes SM-pronssi.
Suomen jälkeen Johnson jatkoi uraansa pelaten Ranskassa, Puolassa, Espanjassa ja Filippiineillä. Hänen viimeinen yrityksensä palata ammattilaisurheilun pariin tapahtui kaudella 2022–2023 espanjalaisessa CD Heidelbergin joukkueessa, mutta sairaus esti uran jatkamisen.
Sairastuminen ja kuolema.
Johnson sairastui suolistosyöpään, mikä käytännössä päätti hänen uransa maaliskuussa 2021. Sairaus johti lopulta hänen kuolemaansa 25. toukokuuta 2024, jolloin hän oli 32-vuotias. Hänet muistetaan positiivisena ja lämminhenkisenä joukkuetoverina.
María Herranz Gómez

María Herranz Gómez (17. marraskuuta 2006 Cabanillas del Campo, Guadalajara – 18. huhtikuuta 2024 Guadalajara) oli espanjalainen maajoukkuevoimistelija, joka kilpaili trampoliinivoimistelussa. Hän menehtyi 17-vuotiaana aivokalvontulehdukseen.
Ura.
Gómez edusti Espanjan voimistelumaajoukkuetta trampoliinissa. Hän kilpaili marraskuussa 2023 voimistelun MM-kisoissa Birminghamissa, Englannissa, jossa hän sijoittui yhdessä Carmen Hernándezin kanssa sijalle 26 synkrotrampoliinissa 17–21-vuotiaiden sarjassa.
Kuolema.
Gómez menehtyi aivokalvontulehdukseen huhtikuussa 2024 vain 17-vuotiaana. Espanjan voimisteluliitto tiedotti hänen kuolemastaan 18. huhtikuuta 2024. Urheilusivusto Marcan mukaan Gómez kuoli vain 24 tuntia sen jälkeen, kun hänellä havaittiin tulehdus.
Gómezin kotikaupunkiin Guadalajaraan julistettiin kahden päivän suruaika, jonka aikana kaupungin suunnitellut tapahtumat keskeytettiin.
Eläinsuojeluasiamies

Eläinsuojeluasiamies oli Suomen valtion virkamies, jonka tehtävä oli eläinten hyvinvoinnin parantaminen. Suomessa ehti toimia kaksi eläinsuojeluasiamiestä ennen kuin eläinsuojeluasiamiehen virka lakkautettiin vuonna 2023.
Vuosina 2020–2023 eläinsuojeluasiamiehen tehtävät olivat: 
Eläinsuojeluasiamiehen toiminta-alueeseen sisältyivät kaikki eläinryhmät, joiden kanssa ihmiset ovat tekemisissä: esimerkiksi tuotantoeläimet, seura- ja harrastuseläimet, koe-eläimet sekä luonnonvaraiset eläimet silloin, kun ihmisen toiminta kohdistuu niihin.
Pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen (2011 – 2014) ohjelmaan kuului eläinsuojeluasiamiehen viran perustaminen. Virka perustettiin maa- ja metsätalousministeriöön vuonna 2013 . Eläinsuojeluasiamiehen työpaikka sijaitsi tuolloin Helsingin Viikissä, Eläinten hyvinvointikeskuksen yhteydessä. Ensimmäisenä eläinsuojeluasiamiehenä toimi eläinlääketieteen lisensiaatti Sari Salminen. Virka oli määräaikainen. Sipilän hallituksen kaudella virka päätettiin lakkauttaa säästösyistä.
Pääministeri Antti Rinteen hallituksen (2019 – 2019) ja pm Sanna Marinin hallituksen (2019 – 2023) ohjelmiin kuului eläinsuojeluasiamiehen viran perustaminen Seinäjoelle. Maa- ja metsätalousministeri Jari Leppä arveli virkanimikkeen muuttuvan eläinasiavaltuutetuksi, mutta vanha nimike jäi voimaan. Eläinoikeusasiamiehen toimipaikka oli Seinäjoella Ruokaviraston yhteydessä. Eläinsuojeluasiamiehenä toimi yhteiskuntatieteiden tohtori Saara Kupsala. Virka oli määräaikainen. Vuonna 2023 Orpon hallituksen kaudella maa- ja metsätalousministeriö päätti lakkauttaa viran taloudellisin syin. Eläinsuojeluasiamiehen toiminta päättyi 31.12.2023.
Pira Cousin

Pira Cousin (s. 1962 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, valokuvataiteilija ja ympäristötaiteilija. Hänen teoksiaan on ollut esillä lukuisissa yksityis- ja ryhmänäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla 1980-luvulta lähtien. Cousin on Suomen valokuvataiteilijoiden liiton jäsen ja toiminut liiton hallituksessa 2016–2020.
Taiteellinen ura.
Pira Cousin on pitänyt ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1986 HYY:n kulttuurikeskuksen Kirjakahvilan Galleriassa Helsingissä. Hän on työskennellyt muun muassa Pariisissa Cité International des Arts -taiteilijakeskuksessa 1996–1997. Cousin on saanut apurahoja mm. Koneen säätiöltä ja Suomen Kulttuurirahastolta.
Cousin on kuvannut muun muassa kaupunkiluontoa. Vuosina 2018–2020 hän osallistui Koneen säätiön rahoittamaan "Tiede ja taide pienenmittakaavan ekologisten kompensaatioiden käynnistäjinä" -hankkeeseen (Katoava luonto -hanke).
Cousin kuvasi "Arjen kuvat" -hankkeessa (2016) äitiään ja veljeään. Hän on kertonut veljensä sairastuneen nuorena skitsofreniaan ja äitinsä huolehtivan paljon veljestään. Kuvat olivat esillä Suomen valokuvataiteen museon "Tuntuuko tutulta? – Valokuvia suomalaisesta arjesta" -näyttelyssä vuonna 2018.
Cousinin teoksia on mm. Valtion taidekokoelmissa, Eduskuntatalon kokoelmissa ja Oulun Taidemuseossa.
Luottamustoimet.
Pira Cousin on toiminut Suomen valokuvataiteilijoiden liiton hallituksessa 2016–2020, Taidelehden hallituksessa vuodesta 2016 lähtien sekä Harakka ry:n hallituksessa vuodesta 2019 lähtien.
Irmeli Hulkko

Irmeli Hulkko (s. 1963 Pelkosenniemi) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui taidegraafikoksi Kuvataideakatemiasta vuonna 1988 ja debytoi taiteilijana Ars Arcticassa Rovaniemellä samana vuonna. Hulkko asuu ja työskentelee Helsingissä.
Hulkon maalauksissa on nähty värikenttämaalauksen ja myöhäismodernismin ei-esittävän maalauksen perintöä.
Taiteellinen ura.
Irmeli Hulkko syntyi Pelkosenniemellä vuonna 1963 ja kävi lukion Kemijärvellä. Vuonna 1982 hän aloitti opinnot Lapin taidekoulussa Torniossa, missä hän kiinnostui grafiikasta. Grafiikan opettajansa Raisa Luodonpään innoittamana hän keskittyi toisena opiskeluvuotenaan pelkästään grafiikkaan. Vuonna 1984 Hulkko pääsi opiskelemaan Kuvataideakatemian grafiikan linjalle, jonne otettiin tuolloin ainoastaan neljä opiskelijaa. Kuvataideakatemian viimeisellä luokalla Hulkko siirtyi grafiikasta maalaamiseen. Vesiväreihin ja akryyliin hän siirtyi 1990-luvun puolivälin jälkeen työskennellessään Italiassa.
Taiteellaan Hulkko kertoo tutkivansa omaa luontosuhdettaan, ei niinkään luontoa sinänsä. Hulkon mukaan sattuma on tärkeä osa hänen työskentelyprosessiaan.
Hulkon teoksia on useissa kokoelmissa, kuten Kiasman, HAMin, Espoon modernin taiteen museo EMMAn ja Porin taidemuseon kokoelmissa. Hän on saanut useita apurahoja muun muassa Suomen Kulttuurirahastolta (2023-2024) ja Taiteen edistämiskeskukselta (2013-2015, 2006-2008). Hulkko on opettanut muun muassa Aalto-yliopistossa vuosina 2010-2020.
Hulkko on pitänyt näyttelyitä muun muassa Tm-galleriassa, Galleria Sculptorissa ja Galleria Katariinassa.
Rita Jokiranta

Rita Jokiranta on suomalainen kuvataiteilija, joka työskentelee videoiden, valokuvien, installaatioiden, valon ja äänen parissa. Hän asuu ja työskentelee Maarianhaminassa Ahvenanmaalla. Jokiranta on tunnettu erityisesti monikanavaisista videoinstallaatioistaan, jotka kutsuvat katsojan liikkumaan tilassa ja kokemaan teoksen myös fyysisesti.
Jokirannan teoksia on vuodesta 1989 lähtien esitetty laajasti yksityis- ja yhteisnäyttelyissä Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiasman, Helsingin taidemuseon, ja Gösta Serlachiuksen taidesäätiön kokoelmissa.
Vuonna 2005 Jokiranta sai Norrtäljen taidehallin ystävien myöntämän Litorina Baltic Art Award -palkinnon, johon kuului rahapalkinnon lisäksi yksityisnäyttely Norrtäljen taidehallissa.
Jokiranta on työskennellyt taiteilijaresidensseissä muun muassa Pariisissa Cité International des Arts -taiteilijatalossa (2022, 2017, 2014), New Yorkissa (2018, 2014, 2006) ja Irlannissa (2002, 1998). Hänen viimeaikaisiin näyttelyihinsä kuuluvat mm. "Without Them We Love" Galleria Huudossa Helsingissä (2023), "The Sea Around Us" Halifaxissa Kanadassa (2022) ja "At the Water's Edges" Galleria Hippolytessä Helsingissä (2020).
Vivian Gornick

Vivian Gornick (s. 14. kesäkuuta 1935) on yhdysvaltalainen kirjailija ja feministi. Gornick on julkaissut 1960-luvulta lukuisia teoksia ja on erityisen tunnettu omaelämäkerrallisista teksteistään. Useat Gornickin teoksista käsittelevät feminismiä, vasemmistolaisuutta, työväenluokkaisuutta sekä kirjoittamista.
Elämä ja ura.
Gornick syntyi New Yorkin työväenluokkaisessa Bronxin kaupunginosassa. Gornickin vanhemmat olivat Yhdysvaltoihin Ukrainasta muuttaneita ukrainanjuutalaisia ja vakaumuksellisia kommunisteja.
Gornick valmistui kandidaatiksi City College of New Yorkista vuonna 1957 ja kirjallisuuden maisteriksi New Yorkin yliopistossa vuonna 1960. Gornick muutti Kaliforniaan työstämään väitöskirjaa Berkeleyssä. Gornick palasi itärannikolle erottuaan ensimmäisestä lyhyestä avioliitostaan, minkä jälkeen hän työskenteli pari vuotta opettajana. Gornick lähti 1960-luvun lopulla mukaan feministiseen liikkeeseen.
Gornick työskenteli "The Village Voice" -lehden toimittajana vuosina 1969-1977. Hänen artikkeleitaan on julkaistu myös muun muassa "The New York Timesissa" ja "The Nationissa".
Gornick on tullut tunnetuksi erityisesti omaelämäkerrallisista teoksistaan. Vuonna 1987 englanniksi ilmestynyt muistelmateos "Toisissamme kiinni" kuvaa tämän suhdetta äitinsä kanssa juutalaisten asuttamassa newyorkilaisessa kerrostalossa 1940- ja 50-luvuilla. Vuonna 2015 englanniksi ilmestynyt "Erikoisen naisen kaupunki" rakentuu niin ikään läheisen ihmissuhteen ympärille, joka ilmenee lyhyissä New Yorkiin sijoittuvissa vinjeteissä "Erikoisen naisen kaupunki" sisältää myös lyhyitä elämäkertoja vähemmän tunnetuista naiskirjailijoista, kuten Evelyn Scottista ja Mary Britton Milleristä.
Gornick julkaisi vuonna 1977 Yhdysvaltain kommunistista puoluetta käsittelevän teoksen "The Romance of American Communism". Haastatteluihin perustuva kirja käsittelee yhdysvaltalaisten kommunistien kokemuksia ja kommunistisesta liikkeestä ammentamia tunteita ja merkityksiä. Gornick on lisäksi muun uassa kirjoittanut elämäkerralliset teokset feministiaktivisteista, anarkisti Emma Goldmanista ja suffragetti Elizabeth Cady Stantonista.
Gornick allekirjoitti vuonna 2023 juutalaisten taiteilijoiden esittämän vetoomuksen, jossa ilmaistiin tukea palestiinalaisten vapaudelle ja vastustettiin Israelin valtion ja juutalaisuuden sekoittamista toisiinsa.
Hiivikki

Hiivikki ("Sosticus loricatus") on kivikkohämähäkkien heimoon kuuluva hämähäkkilaji.
Hiivikkinaaraan pituus ilman jalkoja on 7,9–10,6 mm, koiras on pienempi. Hiivikkejä tavataan lähes yksinomaan rakennuksissa. Lajia on tavattu sekä Euroopassa, Aasiassa että Pohjois-Amerikassa. Skandinaviassa, Brittein saarilla tai Pyreneiden niemimaalla sitä ei ole ainakaan toistaiseksi tavattu.
Nightmares (kappale)

Nightmares on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Neea Riverin esittämä musiikkikappale, jolla hän osallistui vuoden 2025 Uuden Musiikin Kilpailuun. Kappaleen tuottivat Neea River, Ilkka Wirtanen ja Petri Alanko. Kappale sai 8. helmikuuta pidetyssä finaalissa yhteispisteitä 84 ja sijoittui kuudenneksi.
Sekaisin

Sekaisin on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Costeen esittämä musiikkikappale, jolla hän osallistui vuoden 2025 Uuden Musiikin Kilpailuun. Kappaleen tuottivat Costeen lisäksi Tomi Tamminen ja Heviteemu. Kappale sai 8. helmikuuta järjestetyssä finaalissa pisteitä tuomaristolta 40 ja yleisöltä 43 ja sijoittui seitsemänneksi.
Tasapainoasema

Tasapainoasema on fysiikassa kappaleen asema, jossa se on tasapainossa, jolloin se pysyy paikallaan. Tällöin sen painovoima on tasapanossa ja siihen ei vaikuta mikään tasapainoa horjuttava tai liikettä aiheuttava voima. Kappaleen tasapainoasema on pysyvä kappaleen ollessa paikassa, jossa se mahdollisen liikkumisen aiheuttavan voiman aiheuttaman pienen liikkeen jälkeen palautuu pian samaan paikkaan. Tasapainoasema on usein kuitenkin pysymättömämpi, kun kappale sijaitsee tasaisella tai kuperalla alustalla. Tällöin tasapaino on epämääräinen tai jopa horjuva. värähtelevä kappale asettuu tasapainoasemaan pysähtyessään värähdysalueen keskelle. Matka keskellä olevasta tasapainoaseman keskellä olevasta pisteestä värähtelyalueen jompaan kumpaan ääripisteeseen on amplitudi.
Khentkaus III

Khentkaus III tai Khentakawess III oli muinaisegyptiläinen kuningatar, joka eli viidennen dynastian aikana, noin 2500–2400 eaa. Hän oli kolmas tunnettu tämänniminen kuningatar. Khentkaus III:n hauta löydettiin vuonna 2015 Abusirin hautausmaalta, noin 25 kilometriä Kairosta lounaaseen.
Löytö.
Khentkaus III:n hautakammio löydettiin tšekkiläisen egyptologiryhmän kaivauksissa, joita johti Miroslav Barta Tšekin egyptologian instituutista. Hauta löytyi faarao Neferefren hautakompleksin osana. Löytö julkistettiin 5. tammikuuta 2015.
Hautalöytö on merkittävä, sillä se paljasti aiemmin tuntemattoman kuningattaren olemassaolon. Kuningattaren nimi "Khentkaus" ja tittelit "Kuninkaan vaimo" sekä "Kuninkaan äiti" löytyivät kaiverrettuina hautakammion seinään.
Merkitys.
Khentkaus III:n haudan löytyminen on muuttanut tutkijoiden käsitystä viidennen dynastian kuninkaallisesta sukulinjasta. Hautakammion sijainti faarao Neferefren hautakompleksissa ja kuningattaren tittelit viittaavat siihen, että hän oli todennäköisesti Neferefren puoliso ja seuraavan faarao Niuserren äiti.
Tämä löytö kyseenalaistaa aiemman olettamuksen, jonka mukaan Neferefre ja Niuserre olivat veljeksiä sekä faarao Neferirkaren ja Khentkaus II:n poikia. Hautakammiosta löytynyt sinetti, jossa on Niuserren nimi, viittaa siihen, että Khentkaus III haudattiin Niuserren hallintokaudella.
Hautavarustukseen kuului 23 kalkkikivestä tehtyä ruukkua ja 4 kuparivälinettä. Löytö auttaa valaisemaan viidennen dynastian aiemmin tuntemattomia puolia egyptiläisen sivilisaation historiassa.
Glow

Glow on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jesse Markinin esittämä musiikkikappale, jolla hän osallistui vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailuun. Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet Jesse Markin ja Totte Rautiainen. Kappale sai 10. helmikuuta pidetyssä finaalissa raadilta 34 pistettä ja yleisöltä 76 ja sijoittui 110 kokonaispisteellä viidenneksi.
Callie Hart

Callie Hart (s. 1983) on englantilainen kirjailija, joka kirjoittaa rakkausromaaneja. Hänen teoksiinsa kuuluu romantasiatrilogia "Haltioita ja alkemiaa", jonka ensimmäinen osa "Elohopea" nousi ensimmäiseksi "The New York Timesin" bestseller-listalla ja on ollut huomattavan suosittu Tiktokin kirjayhteisössä Booktokissa. Netflix omistaa romaanin elokuvaoikeudet. Trilogian lisäksi Hart on kirjoittanut myös muita romaaneja, kuten kirjasarjat "Blood &amp; Roses" ja "Dirty Nasty Freaks".
Sarabella Norlamo

Sarabella Norlamo(s. 2003) on suomalainen shakinpelaaja. Norlamon kansainvälinen ELO-luku on huhtikuussa 2025 1921. Korkeimmillaan se on ollut 2023 elokuussa 2020. Hän on voittanut yhden naisten SM-kullan vuonna 2021. ja saavuttanut viisi SM-pronssia vuosina 2017, 2018, 2019, 2022. ja 2023. Seuratasolla hän edustaa Matinkylän Shakkikerhoa ja oli mukana saavuttamassa shakin SM-liigan hopeaa kaudella 2023–2024.
 Hän kuului Suomen joukkueeseen naisten shakkiolympislaisissa vuosina 2018 ja 2022 sekä naisten EM-joukkuekilpailuissa 2019. ja 2023. Hän osallistui naisten EM-kilpailuihin vuonna 2017
Wallada bint al-Mustakfi

Wallada bint al-Mustakfi (; 1001 tai 994 - 1091) oli andalusialainen runoilija ja Córdoban kalifin tytär. Hänet tunnetaan itsenäisenä ja koulutettuna naisena, joka haastoi keskiaikaisen islamilaisen Espanjan kulttuurisia normeja ja toimi merkittävänä kirjallisena vaikuttajana.
Elämä.
Wallada oli Córdoban kymmenennen kalifin Muhammad III:n tytär ja ainoa lapsi. Hänen isänsä hallitsi lyhyen aikaa vuosina 1024–1025, kunnes hänet pakotettiin maanpakoon. Muhammad III:n kuoltua Wallada peri kaiken isänsä omaisuuden, mikä takasi hänelle taloudellisen itsenäisyyden.
Wallada sai korkean koulutuksen, mikä oli epätavallista tuon ajan naisille. Hän opiskeli arabialaista kirjallisuutta, historiaa ja filosofiaa. Tietojensa ja taitojensa ansiosta hänestä tuli merkittävä hahmo Córdoban älyllisessä elämässä. Hänen kotinsa toimi kirjallisena salonkina, jonne kutsuttiin runoilijoita, taiteilijoita ja oppineita sukupuolesta riippumatta.
Wallada tunnetaan erityisesti suhteestaan toisen merkittävän runoilijan Ibn Zaydúnin kanssa. Heidän rakkaussuhteensa alkoi vuonna 1031 ja päättyi myöhemmin riitaisasti. Heidän välisestä runollisesta kirjeenvaihdostaan on säilynyt teoksia, jotka kuvaavat heidän suhdettaan. Wallada kirjoitti myös suorasanaista kritiikkiä entistä rakastajaansa kohtaan. Myöhemmin hän aloitti suhteen Ibn Zaydúnin kilpailijan kanssa, mutta ei koskaan virallisesti avioitunut.
Tuotanto ja vaikutus.
Walladan yhdeksästä säilyneestä runosta kahdeksan käsittelee hänen suhdettaan Ibn Zaydúniin. Hänen runoutensa oli poikkeuksellista, sillä hän käytti vapaamittaista runoa, mikä ei ollut yleistä tuon ajan arabialaisessa kirjallisuudessa.
Wallada haastoi aktiivisesti yhteiskuntansa normeja. Kuuluisassa tapauksessa hän vastasi uskonnollisen tuomarin arvosteluun hunnuttomuudestaan kirjomalla viittaansa säkeet: "Totisesti, annan rakastajani koskettaa poskiani ja suutelen sitä, joka sitä himoitsee!" sekä "Olen, Jumalan kautta, sopiva korkeampiin asemiin ja kuljen tietäni ylpeydellä!"