tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mariupolin Illitšin metallurginen kombinaatti

Mariupolin Illitšin metallurginen kombinaatti () on Ukrainassa Donetskin alueella Mariupolissa toimiva metallurginen tehdas.
Vuonna 1896 amerikkalaiset Rothstein ja Smith saivat luvan perustaa "Nikopol-Mariupol Mining and Metallurgical Societyn". Illitšin terästehtaan juuret ovat vuodessa 1897, kun yhtiö perusti putkia valmistavan tehtaan. 1920-luvun lopulla tehdas tuotti teräslevyjä. 1940-luvulla tuotanto käsitti panssarilevyjä. 1950- ja 1960-luvuilla investoitiin teräksen valmistukseen ja kuuma- ja kylmävalssaukseen. NKMZ toimitti kuumavallassauslinjan ja Uralmaš kylmävalssauslinjan. Jatkuva valu otettiin käyttöön 1993. Tehdas yksityistettiin vuonna 2000.
Tehdas päätyi Metinvestin käsiin, joka hankki myöhemmin myös Mariupolin Azovstalin ja Jenakijeven metallitehtaan.
Tehdas oli alun perin nimetty Vladimir Iljitš Leninin mukaan, mutta vuonna 2016 ilmoitettiin osana Ukrainan dekommunisaatiotoimenpiteitä, että se on nimetty ukrainalaisen metallurgin Zot Illitš Nekrasovin mukaan. Tehtaan ukrainankielistä nimeä ei tarvinnut muuttaa.
Mariupolin piirityksessä Iljitšin tehdas oli Ukrainan merijalkaväen viimeinen tukikohta, joista osa pakeni Azovstalille Azov-joukkojen mukana. Aluetta miehittävä Donetskin kansantasavalta on ottanut haltuunsa ukrainalaisten oligarkkien omaisuuden. Miehityshallinto ilmoitti, että tehtaan tuotanto on käynnistetty uudelleen joulukuussa 2023.
Venäjän 3. armeijakunta

3. armeijakunta () on Venäjän maavoimien yksikkö, joka muodostettiin kesäkuussa 2022 osallistumaan hyökkäykseen Ukrainaan.
Joukot muodostettiin kokonaisuudessaan vapaaehtoisista. Venäjän vakinaisen armeijan joukot olivat kuluneet ja kärsineet tappioita hyökkäyksen ensimmäisten kuukausien aikana, eikä syksyn liikennekannallepanoa oltu vielä tehty. Eri alueiden viranomaisia pyydettiin kokoamaan vapaaehtoisia, joita muodostettiin vapaaehtoispataljoonia.
Elokuussa 2022 vahvuudeksi arvioitiin 15 000 miestä.
Alkuperäinen harjoitusalue ja esikunta olivat Läntisen sotilaspiirin Mulinossa Nižni Novgorodin alueelle.
72. prikaati muodostettiin paikallisten viranomaisten mukaan Totskojessa Orenburgin aluella.
ISW luonnehti tammikuussa 2023 6. divisioonan muodostuvan 10 000–15 000 huonosti koulutetusta mobilisoidusta, jotka Ukrainan joukot löivät syksyllä 2022 Harkovan vastahyökkäyksessä. Tässä vaiheessa näitä joukkoja koulutettiin Valko-Venäjällä, ja oli epäselvää oliko III armeijakunta enää olemassa yhtymänä.
Toukokuussa 2023 72. prikaatin joukot jättivät asemansa Bahmutin etelälaidalla ja pakenivat.
Venäjän 68. armeijakunta

68. armeijakunta () on Venäjän maavoimien itäiseen sotilaspiiriin kuuluva yksikkö, jonka joukot on sijoitettu Sahalinille sekä Kuriileille ja esikunta on Južno-Sahalinskissa.
Armeijakunnan edeltäjä oli vuonna 1960 Kaukoidän sotilaspiirissä perustettu Neuvostoliiton II armeijakunta, johon kuuluivat 56. ja 79. motorisoitu divisioona. Vuonna 1977 armeijan vahvuuteen lisättiin 18. konekivääri-tykistödivisioona, jolloin se sai nimen 51. armeija. Yhtymän vahvuutta supistettiin, jolloin se nimettiin LXVIII armeijakunnaksi vuonna 1997.
Armeijakunnan joukkoina ovat:
Venäjän 11. armeijakunta

11. armeijakunta () on vuonna 2016 perustettu Venäjän merivoimien Itämeren laivaston rannikkojoukkoihin kuuluva läntisen sotilaspiirin yhtymä, jonka joukot on sijoitettu pääosin Kaliningradin alueelle ja esikunta on Gusevissa.
Armeijakunnan joukot ovat:
Venäjän 14. armeijakunta

 
14. armeijakunta () on vuonna 2017 perustettu Venäjän merivoimienn Pohjoisen laivaston rannikkojoukkoihin kuuluva yhtymä, jonka joukot on sijoitettu pääosin Murmanskin alueelle ja esikunta on Severomorskissa.
Armeijakunnan joukot ovat:
Venäjän 22. armeijakunta

22. armeijakunta () on Venäjän merivoimien Mustanmeren laivaston rannikkojoukkoihin kuuluva yhtymä, jonka joukot on sijoitettu pääosin Venäjän miehittämälle Krimille ja esikunta on Simferopolissa.
Armeijakunta muodostettiin 2017.
Armeijakunnan joukot ovat:
BARS-yksiköt

BARS-yksiköt () ovat Venäjän asevoimien reserviyksiköitä.
Järjestelmä otettiin käyttöön 2015. Reserviläiset voivat tehdä asevoimien kanssa sopimuksen jäämisestä asevoimien reserviin mobilisaatiota varten ja säännöllisistä harjoituksista. Reservin miehistölle ja aliupseereille yläikäraja on 42 vuotta, nuoremmille upseereille 47 vuotta, majurin ja everstiluutnantin arvolla 52 ja everstin arvolla 57.
BARS-yksiköt on järjestetty pataljooniksi, joita oli 2022 ainakin 20. Henkilöstö oli usein entisiä sotilaita ja upseereita.
Eräät yksiköt liittyvät eräisiin järjestöihin, kuten BARS-1 ja BARS-16 ovat Kubanin kasakoiden,
BARS-6 "Forštadt" Orenburgin kasakoiden.
BARS-9, BARS-13 ja BARS-20 -yksiköt liittyvät Donbassin vapaaehtoisten liittoon, jota johtaa Aleksandr Borodai.
Rotnes

Rotnes on taajama Nittedalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 2,9 neliökilometriä ja asukasluku 7 728 vuonna 2023.
Åneby

Åneby on taajama Nittedalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 1 552 vuonna 2023.
Løvstad

Løvstad on taajama Nittedalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja asukasluku 3 567 vuonna 2023.
Nittedalin kirkko

Nittedalin kirkko () on Nittedalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1869.
Hakadalin kirkko

Hakadalin kirkko () on Nittedalin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1610.
Elin Prøysen

Elin Prøysen (s. 26. maaliskuuta 1949 Nittedal) on norjalainen laulaja, kitaristi, toimittaja ja kirjailija. Hänen isänsä oli Alf Prøysen.
Prøysen

Prøysen on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Torstein Hagen

Torstein Hagen (s. 1943 Nittedal) on norjalainen laivanvarustaja, joka perusti Viking-nimisen varustamon vuonna 1997. Nykyisin Sveitsissä asuva Hagen on rikkaimpia norjalaisia. Vuonna 2021 hänen omaisuutensa arvoksi arvioitiin 30 miljardia norjan kruunua. Hagenilla on insinöörin ja liiketoimintajohtajan tutkinnot.
Nova-C

Nova-C on yhdysvaltalaisen Intuitive Machines yhtiön valmistama kuulaskeutujien luokka. Nova-C kuulaskeutujat on suunniteltu toimittamaan pieniä hyötykuormia Kuun pinnalle. 
Intuitive Machines oli yksi kolmesta palveluntarjoajasta, jotka saivat vuonna 2019 NASA:lta tilauksen tieteellisten kuormien toimittamisesta Kuuhun. Ensimmäinen näistä kuulaskeutujista on nimeltään "Odysseus" Nasan "Commercial Lunar Payload Services" ("CLPS") tehtävällä IM-1. Se laukaistiin Maasta 15. helmikuuta 2024. Odysseus saavutti Kuun kiertoradan 21. helmikuuta 2024 ja se laskeutui liki onnistuneesti Kuun pinnalle 22. helmikuuta 2024. Odysseus on ensimmäinen yhdysvaltalainen avaruusalus yli 50 vuoteen, joka on suorittanut pehmeän laskeutumisen kuun pinnalle, edellisen ollessa Apollo 17.
Harald Sohlberg

Harald Oskar Sohlberg (29. marraskuuta 1869 Kristiania – 19. kesäkuuta 1935) oli norjalainen taidemaalari ja norjalaisen uusromantiikan läpimurron keskeisiä edustajia. Sohlbergin maalauksille on tyypillistä yksityiskohtaisuus ja symmetrisyys. Hänen opettajinaan toimivat muun muassa Sven Jørgensen, Kristian Zahrtmann ja Harriet Backer.
IM-1

IM-1 oli Intuitive Machinesin (IM) ensimmäinen lento Kuuhun. Aluksena toimi sen "Odysseus"-niminen Nova-C laskeutuja. Kokeelinen lento laukaistiin 15. helmikuuta 2024 ja Odysseus laskeutui Kuun pinnalle 22. helmikuuta 2024. Alus kallistui laskun yhteydessä yllättäen 30 asteen kulmaan mutta kaikki laitteisto toimi edelleen. Alus laskeutui liian kovasti ja ainakin yksi sen laskeutumisjaloista petti. Muutoin tehtävä todettiin onnistuneeksi sen päättyessä Kuun yön myötä 29. helmikuuta 2024.
IM-1 on osa Nasan "Commercial Lunar Payload Services" ("CLPS") -ohjelma ja sen ensimmäinen onnistunut lento. Se sisälsi kuusi Nasan kehittämää hyötykuormaa sekä muita oppilaistosten ja kaupallisten yhteistyökumppaneiden hyötykuormia.
"Odysseus" oli ensimmäinen yhdysvaltalainen kuulaskeutuja yli viiteenkymmeneen vuoteen.
Laskeutuminen.
Ennen laskeutumista havaittiin, että aluksen laser-etäisyysmittari ei toiminut. Ongelma yritettiin ratkaista käyttämällä yhden hyötykuorman, Nasan Navigation Dobbler Lidar, lasereita. Tämä oli mahdollista tehdä ohjelmistomuutoksella. Vaikka laser-tiedot syötettiin onnistuneesti alukseen, niin datan validointi-merkki ohjelmistossa jäi huomioimatta ja ohjelmisto ei siten prosessoinut tietoa ja laseretäisyysmittausta ei ollut käytettävissä. Alus laskeutui inertiamittausyksikön ja optisen navigointidatan avullla.
Ilman korkeustietoa laseretäisyysmittarilta alus laskeutui noin 1,5 km lyhyeen tavoitteestaan ja korkeammalle alueelle. Laskeutuessa pystyttäistä ja sivuttaista vauhtia oli liikaa. Alus luuli olevansa korkeammalla pinnasta kuin olikaan.
Lakutumisesa ainakin yksi jaloista petti. Moottori piti aluksen jonkin aikaa vielä pystyssä, mutta sen sammuttua alus kallistui kumolleen. Laskeutumiskohta oli 12 asteen rinne ja alus kallistui 30 asteeseen pintaan nähden. Jalkojen lisäksi muun ei todettu vaurioituneen laskeumisessa.
Kiviä taskussa

Kiviä taskussa ("Stones in His Pockets") on Marie Jonesin kirjoittama tragikoominen näytelmä.
Näytelmä sai ensi-iltansa vuonna 1996 Dublinissa. Teoksessa on alun perin 15 roolia. Näytelmän keskeinen idea on, että kaksi näyttelijää tekee useita rooleja.
Näytelmä kertoo irlantilaiskylästä, jossa kuvataan Hollywood-elokuvaa. Nummilla kohtaavat elokuvatähdet, taustajoukot ja paikalliset, jotka työskentelevät elokuvassa avustajina. 35-vuotiaat luuserit Charlie ja Jake menevät kuvauksiin avustajiksi ja joutuvatkin tekemään aivan muuta kuin etukäteen aavistavat. Kuvausten tiimellyksessä sattuu tragedia.
Jukka Kajavan mukaan näytelmässä on kysymys irlantilaisesta ylpeydestä ja patrioottisuudesta; marttyyristä; ja pienistä ihmisistä, joiden elämää ja arvoja suurten mahti ei kunnioita.
Pentti Kotkaniemi ohjasi Helsingin kaupunginteatterille sovituksen, jossa näyttelevät Martti Suosalo ja Mika Nuojua. Se sai ensi-iltansa 24. lokakuuta 2002. Vuoden 2017 syyskuun loppuun mennessä sen oli nähnyt 233 032 katsojaa. Vuoden 2025 joulukuussa on sen 1000:s esityskerta ja sen viimeinen esitys on 10. marraskuuta 2026. Se on pisimpään yhtäjaksoisesti esitetty näytelmä Suomen historiassa.
Anatolian historia

Anatolian historia kertoo Anatolian niemimaan historiasta.
Varhaishistoria.
Heettiläiset valloittivat Anatolian 1600-luvulla eaa. He perustivat kuningaskunnan, jonka varhaisin vaihe oli Vanha valtakunta, joka oli vallassa 1650-1500 eaa. Tämän valtakunnan ensimmäisiä kuninkaita olivat Labarnas ja Hattusilis, Mursilis ja viimeisimpiä kuninkaita oli Telipinus. Tämän valtakunnan aikana hurrilaiset valtasivat valtakunnan kaakkois- ja eteläosia, jotka Hattusilis valtasi jonkin ajan kuluttua takaisin. Myöhemmin heettiläiset valtasivat Aleppon ja Babylonin, jotka kassiitit valtasivat pian tämän jälkeen. Myöhemmin hurrilaiset valtasivat Kilikian. Vanhan valtakunnan jälkeen oli sadan vuoden aika, jolloin oli Keski-valtakunta. Tämän valtakunnan hallitsijoita olivat Hanigalbat ja Thutmosis III. Hanigalbatin aikana heettiläiset olivat sodassa hurrilaisia vastaan, jolloin he olivat liitossa Egyptin kanssa. Myöhemmin oli imperiumityyppinen Uusi valtakunta 1400-1180 eaa. Tämän valtakunnan hallitsijoita olivat Tudhaliyas II, Arnuwandas I, Tudhaliyas IV ja Arnuwandas IV. Tudhaliyas II:n aikana heettiläiset valtasivat Arzawan ja Assuwan ja tekivät tuhoa Aleppossa. Myöhemmin heettiläisten valtakunta joutui useaan otteeseen hyökkäysten kohteeksi usealta suunnalta ja jossain vaiheessa valtakunnan pääkaupunki Hattusas poltettiin. Tänä aikana jotkut kaupungit olivat liittoutuneet keskenään. Heettiläiset olivat uudemman kerran liitossa Egyptin kanssa. 
Heettiläisten valtakuntien jälkeen Anatoliassa oli vallassa Fryygia. Fryygialaiset tulivat Euroopasta. Noin 700 eaa. Fryygialla oli läntisessä Anatoliassa järjestelmällinen hallinto, ja tuolla alueella sijaitsevia kaupunkeja olivat Gordium ja Midas. Anatolian itäosassa fryygialaisilla oli siirtokuntia, joita olivat Alaca Hüyük, Boğazköy-Hattusas ja Pazarh. Vielä idempänä asuivat luwilaiset. 700 eaa jälkeen tapahtui kimmerialaisten hyökkäys Kaukasuksen toiselta puolelta. Fryygialaisilla oli hyvät suhteet Assyriaan. Fryygian ajalla Anatoliassa tehtiin taitavaa norsunluun veistotaidetta, ja keramiikassa esiintyi geometrisiä harmaita ja punaisia kuvioita.
Intuitive Machines

Intuitive Machines Inc. on yhdysvaltalainen ilmailu- ja avaruusalan yritys, jonka pääkonttori sijaitsee Houstonissa, Texasissa. Yhtiö on suunnitellut muun muassa ilmalla liikkuvia droneja ja avaruusaluksia, kuten "Universal Reentry Vehicle:n (URV)" ja, Nova-C kuulaskeutujan. Yhtiö on listattu Nasdaqissa ja se on rekisteröity Delawareen.
Yhtiön perustivat vuonna 2013 Stephen Altemus, Kam Ghaffarian ja Tim Crain. Aiemmin yksityisomisteinen "Intuitive Machines, LLC" tuli julkiseksi osakeyhtiöksi fuusioiduttuaan helmikuussa 2023 "Inflection Point Acquisition Corp" yhtiön kanssa. 
Intuitive Machines on tehnyt kolme sopimusta NASAn "Commercial Lunar Payload Services (CLPS)" -ohjelman kaupallisista kuormansiirtopalveluista, joiden avulla toimitetaan hyötykuormia Kuun pinnalle. Yhtiön valmistama "Odysseus" niminen Nova-C-laskeutuja laskeutui onnistuneesti Kuuhun 22. helmikuuta 2024.
James J. Corbett

James John Corbett (1. syyskuuta 1866 – 18. helmikuuta 1933) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka oli ammattilaisnyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari vuosina 1892–1897. Hän päätti paljaiden nyrkkien aikakauden, kun hän voitti John L. Sullivanin raskaan sarjan mestaruusottelussa 7. syyskuuta 1892 New Orleansissa Queensberryn sääntöjen mukaisesti viiden unssin painoiset kintaat käsissään. Corbett otteli ammattilaisurallaan 19 ottelua vuosina 1884–1903. Hän voitti 11 ottelua ja hävisi neljä, ja neljä ottelua päättyi ratkaisemattomaan. Corbett tunnettiin lempinimellä ”Gentleman Jim”.
Magnar Mangersnes

Magnar Jon Mangersnes (31. lokakuuta 1938 Manger, Radøy, Hordalandin lääni – 9. tammikuuta 2023) oli norjalainen urkuri ja kuoronjohtaja.
Mangersnes syntyi rehtori Johannes Mikal Mangersnesin ja sairaanhoitaja Maria Mosevollin perheeseen. Hän varttui Hordalandin Frekhaugissa ja sai ensimmäisen työnsä urkurina Melandin kirkosta vuonna 1958. Vuosina 1960–1962 Mangersnes opiskeli Bergen lærerskolessa musiikkilinjalla. Vuonna 1966 hän suoritti urkuri-kanttorin tutkinnon Bergenin Grieg-akatemiassa. Opiskeluaikanaan hän työskenteli musiikkikriitikkona Bergenin lehdissä ja "Aftenpostenissa". Mangersnes toimi urkurina Ytre Arnan kirkossa vuosina 1963–1966 ja Laksevågin kirkossa vuosina 1967–1970. Hän oli osa-aikaisena opettajana Bergen lærerskolessa vuosina 1963–1974 ja opetti myös Grieg-akatemiassa vuodesta 1963. Mangersnes teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan (opettajana Grethe Krog) ja Saksaan (opettajana Helmuth Rilling).
Mangersnes piti debyyttikonserttinsa urkurina Bergenissä vuonna 1966. Vuonna 1971 hän sai nimityksen Bergenin tuomiokirkon urkuri-kanttoriksi. Hänen johdollaan Bergenin tuomiokirkon kuoro sai Spellemannprisenin (1979) ja kolme ensipalkintoa Let the Peoples Sing -kilpailussa (1985, 1988, 1991). Mangersnes painotti perinteisiä teoksia etenkin Johann Sebastian Bachilta ja oman aikansa norjalaista kirkkomusiikkia. Hän teki monia levytyksiä Bachin, Anton Brucknerin, Edvard Griegin, Johan Kvandalin, Egil Hovlandin, Knut Nystedtin ja Kjell Mørk Karlsenin teoksista sekä kansanlauluista. Mangersnes kantaesitti konserttiurkurina lukuisia norjalaisia urkuteoksia. Hän johti myös Bergen lærerskolen kuoroa, Bergenin filharmonista kuoroa ja Bergenin oratoriokuoroa. Hänestä tehtiin Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari vuonna 2000. Lisäksi Mangersnes sai Griegprisenin vuonna 1985.
Mangersnes oli naimisissa lastentarhaopettaja Kari Eli Mikkelsenin (s. 1938) kanssa.
Carlo (konepistooli)

Carlo on nimitys etenkin Palestiinan Länsirannalla palestiinalaisten käyttämille kotitekoisille konepistooleille. Koska aseet ovat kotitekoisia, niiden tarkemmat ominaisuudet voivat vaihdella. Carlo-konepistoolit ovat halpoja ja helppoja valmistaa, mutta toisaalta myös epätarkkoja ja niillä on lyhyt kantama. Ne ovat joka tapauksessa olleet suosittuja esimerkiksi eri palestiinalaisten terrori-iskuissa.
Ominaisuudet.
"Carlo" on saanut nimensä ruotsalaisen Carl Gustav m/45-konepistoolin mukaan. Konepistooli otettiin kättöön Ruotsin armeijassa vuonna 1945 ja niitä valmistettiin myöhemmin lisenssillä Egyptissä. Palestiinalainen "Carlo" muistuttaa usein ulkonäöltään ruotsalaista konepistoolia, joskin muita yhtäläisyyyksiä ei juuri ole.
Koska Carlo-konepistooleja valmistetaan yksittäisillä asepajoilla, niiden ominaisuudet voivat vaihdella huomattavasti. Monet niistä perustuvat Yhdysvalloissa julkaistuihin ohjeisiin, jotka olivat yleisiä etenkin 1970- ja 1980-luvulla. Nykyisin valmistusohjeita ladataan internetistä. Tyypillisimpiä "Carlon" piirteitä ovat M4/M16 -tyylinen pistoolikahva ja Uzi-konepistyoolin kaltainen 9x19 mm kaliiberi. Periaatteessa asetta voidaan muokata kuitenkin käyttämään miltei mitä tahansa kaliiberia.
Carlo on tyypillisesti sileäputkinen, eikä erityisen tarkka. Myös sen kantama on lyhyt. Carlo on kuitenkin hyvin halpa verrattuna esimerkiksi muihin mustan pörssin käsiaseisiin. Esimerkiksi M16-kiväärin arvioitu hinta saattaa olla 15 000–20 500 dollaria, siinä missä halpa versio Carlosta saattaa maksaa vain noin 800 dollaria. Myös sen valmistaminen on suhteellisen helppoa. Osia voidaan tehdä esimerkiksi tavallisilla porapenkeillä ja hitsauslaitteilla.
Torkil Baden

Torkil Baden (s. 22. helmikuuta 1944 Drammen) on norjalainen musiikkikirjailija ja -toimittaja sekä urkuri.
Baden sai kuoronjohtajan ja urkurin pätevyydet vuonna 1969. Lisäksi hän sai maisterin arvon musiikkitieteessä Oslon yliopistosta vuonna 1977. Baden työskenteli urkurina Rødtvedtin kirkossa vuoteen 1990, sitten Fossumin kirkossa vuoteen 2006 ja lopulta Nesoddenin kirkossa vuoteen 2009. Hän oli musiikkikriitikkona "Dagbladetissa" (1970–1982), "Verdens Gangissa" (1982–1984) ja Norsk Rikskringkastingissa (vuoteen 2012). Lisäksi hän on kirjoittanut "Morgenbladetiin" ja "Vårt Landiin". Baden toimitti "Norsk kirkemusikk" -lehteä vuosina 1991–1994 ja johti Norjan kriitikkoliittoa vuosina 1998–2003. Hän toimi vanhempana luennoitsijana Oslon taidekorkeakoulussa vuosina 1979–2014. Lisäksi Baden oli norjalais-ranskalaisen seuran Norvège Côte d'Azur puheenjohtaja vuosina 2017–2021.
Baden sai Grorudin (1981) ja Stovnerin (1997) kulttuuripalkinnot sekä Oslon kaupungin kulttuuristipendin (2004). Hänestä tehtiin Norjan kriitikkoliiton kunniajäsen vuonna 2023. Lukuisten musiikkiaiheisten kirjojen lisäksi Baden on julkaissut kuorosovitusten vihkoja sekä musiikkitieteellisiä ja kulttuurihistoriallisia artikkeleita. Vuonna 2014 häneltä ilmestyi myös rikosromaani "Dødsborgen" (2014). Badenin isä oli säveltäjä Conrad Baden.
Robert Fitzsimmons

Robert James "Bob" Fitzsimmons (26. toukokuuta 1863 Helston, Cornwall, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. lokakuuta 1917 Chicago, Yhdysvallat) oli englantilais-uusiseelantilainen nyrkkeilijä. Hän oli ammattilaisnyrkkeilyn maailmanmestari keskisarjassa vuosina 1891–1894, raskaassasarjassa vuosina 1897–1899 ja raskaassa keskisarjassa vuosina 1903–1905. Hän oli pitkään ainoa Englannissa syntynyt raskaansarjan maailmanmestari ja ensimmäinen kolmen eri painoluokan maailmanmestari. Fitzsimmonsia kutsuttiin lempinimellä "Lanky Bob" ja "Rudy Robert".
Fitzsimmons muutti perheensä mukana Uuteen-Seelantiin 1870-luvulla. Siellä hän aloitti amatöörinyrkkeilijänä 15-vuotiaana. Vuonna 1883 hän kävi ensimmäiset ammattilaisottelunsa Australiassa. Hän jatkoi uraansa Yhdysvalloissa vuonna 1890.
Fitzsimmons nousi keskisarjan maailmanmestariksi neljännessä Yhdysvalloissa käymässään ottelussa 14. tammikuuta 1891 New Orleansissa tyrmäämällä Nonpareil Jack Dempseyn 13. erässä. Fitzsimmons tähtäsi jo raskaansarjan maailmanmestaruuteen ja luopui keskisarjan mestaruudesta vuonna 1894. Hän pääsi ottelemaan raskaansarjan tittelistä 17. maaliskuuta 1897 Carson Cityssä ja tyrmäsi James J. Corbettin 14. erässä vaikka itse olikin pitkään kanveesissa ottelun kuudennessa erässä. Seuraavat vuodet Fitzsimmons vietti nyrkkeilyä enemmän kiertämällä Yhdysvaltoja esittämässä itseään näytelmässä "The Honest Blacksmith". Hän menettikin mestaruutensa 9. kesäkuuta 1899 Coney Islandilla James J. Jeffriesille. Uusintaottelu heinäkuussa 1902 päättyi Jeffriesin tyrmäysvoittoon 8. erässä.
Uuden painoluokan, raskaan keskisarjan, perustaminen sai Fitzsimmonsin jatkamaan vielä uraansa 40-vuotiaana. Hän voitti sarjan maailmanmestaruuden 25. marraskuuta 1903 San Franciscossa ottamalla pistevoiton George Gardnerista vaikka ottelun jälkeen hänen todettiin otelleen keuhkokuumeisena. Hän menetti mestaruuden Philadelphia Jack O’Brienille 20. joulukuuta 1905 San Franciscossa oltuaan 12 erän jälkeen keskeytyskunnossa.
Fitzsimmonsa nyrkkeili viimeisen kerran helmikuussa 1914. Hän kuoli rahattomana lokakuussa 1917.
Indonesian suurnopeusjunarata

Indonesian suurnopeusjunarata on Indonesian kaksi suurinta kaupunkia Jakartan ja Bandungin yhdistävä suurnopeusjunarata. Sitä liikennöi Kereta Cepat Indonesia China. Junat valmistaa kiinalainen CRRC.
Indonesian hallitus ilmoitti heinäkuussa 2015 suunnitelmista rakentaa suurnopeusjuna Indonesiaan. Syyskuun 2015 lopussa Indonesia myönsi tämän suurnopeusjunaprojektin Kiinalle, joka päihitti Japanin ehdotuksen. Todettiin, että Kiinan tarjous rakentaa suurnopeusjunarata ei vaatinut Indonesian hallituksen takeita ja rahoitusta.
Se on ensimmäinen suurnopeusjunarata Kaakkois-Aasiassa ja eteläisellä pallonpuoliskolla. Rata on pituudeltaan 142 kilometriä ja maksiminopeus radalla on 350 kilometriä tunnissa. Matkustusaika Jakartasta Bandungiin on suurnopeusjunan myötä 45 minuuttia. Tulevaisuudessa rataa mahdollisesti jatketaan kaupunkeihin kuten Kertajati, Yogyakarta, Surakarta ja Surabaya. Liikennöinti alkoi 2. lokakuuta 2023.
Ensimmäisen reilun kahden kuukauden aikana suurnopeusjunalla matkustettiin yli miljoona kertaa.
Kalvas hehku

Kalvas hehku ("Pale Fire") on Vladimir Nabokovin englanninkielinen romaani. Se ilmestyi 1962. Teoksen on suomentanut Kristiina Drews, ja suomennoksen on julkaissut Gummerus 2014.
Teoksessa Nabokov käytti epätyypillistä romaanimuotoa, sillä teos koostuu runosta ja sitä kommentoivasta hullusta kirjallisuussaivartelijasta. Teos on hyvin tarkkaan teoksen "Sebastian Knightin todellinen elämä" laajempi, kompleksisempi ja kryptisempi muunnelma, kirjoittaa Arto Virtanen "Parnassossa". Teoksen nimi viittaa kuvitteellisen runoilija John Shaden saman nimiseen 999-säkeiseen runoelmaan. Viimeinen säe jäi puuttumaan tuhannesta, sillä kirjoittaja kuoli. Tarina alkaa asiallisella johdannolla, jota seuraa 50 sivua runoa, jonka romaanihenkilö on kirjoittanut. Runoelman jälkeen on vuorossa parisatasivuinen runoelman kommentti, joka on se varsinainen romaani.
Virtanen pohtii, voiko runoa pitää oikeana runoelmana, kun se on romaanissa pelkästään sisäiskertomuksena eikä itsenäinen teos. Hän kuitenkin toteaa, että se tuo lukijalle aivan aidon esteettisen elämyksen. Hän sanoo, että vaikka teos on pintapuolisesti vaikeatajuinen, se ei ole samalla tavalla vaikea kuin vaikkapa James Joycen "Ulysses". Tässä teoksessa hankaluuden ovi toisensa jälkeen avautuu ja päästää lukijan tilasta toiseen. Hankaluus on pintarakennetta, joka koettelee lukijan muistia. 
Jyrki Nummi toteaa "Helsingin Sanomissa", että lukija havaitsee pian, ettei kirjassa mikään ole sitä, miltä se näyttää. Ristikkäin kulkevat tarinalinjat yhdistyvät kertojan runoelman viimeisestä puuttuvasta säkeestä laatimassa kommentissa. Nummi pohtii eri vaihtoehtoja, miten romaania tulee lukea. Yksinkertaisen tulkinnan mukaan kertoja Kinbote on silmänkääntäjä, joka ikuistaa itsensä Shaden runon avulla. Romanttinen tulkinta taas antaa ymmärtää, että Kinbote on "Kalvaan hehkun" todellinen taiteilija, joka kultaisella kosketuksella muuttaa keskinkertaisen runon mestariteokseksi. Postmoderni tulkinta taas sanoo, että Shade kirjoitti runon ja keksi oman kuolemansa ja kertoja Kinboten tai päin vastoin Kinbote keksi Shaden voidakseen rakentaa monströösin ”teoksensa”
Gis-molliasteikko

Gis-molliasteikko on gis-sävelestä alkava sävelasteikko, jonka luonnolliseen variaatioon kuuluvat sävelet gis, ais, h, cis, dis, e, fis ja gis. Gis-mollin rinnakkaissävellaji on H-duuri ja muunnossävellaji teoreettinen Gis-duuri. 
Gis-mollia vastaa enharmonisesti as-molli, jossa on seitsemän alennusta.
Gis-mollin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key gis \minor s16 \clef alto \key gis \minor s16 \clef tenor \key gis \minor s16 \clef bass \key gis \minor s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. Gis-mollin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Pramukh Swami Maharaj

Pramukh Swami Maharaj (, ; 7. joulukuuta 1921 Chansad – 13. elokuuta 2016 Sarangpur) oli intialainen hindujohtaja, joka johti Swaminarayan-liikkeeseen kuuluvaa Bochasanwasi Akshar Purushottam Swaminarayan Sanstha (BAPS) -suuntausta vuodesta 1971 kuolemaansa asti. Hän oli BAPS-yhteisön viides hengellinen johtaja. Hänen johdollaan BAPS perusti useita satoja temppeleitä ja laajeni maailmanlaajuiseksi uskonnolliseksi suuntaukseksi.
Pramukh Swami Maharaj syntyi Chansadin kylässä Intian Gujaratin osavaltiossa maanviljelijäperheeseen. Hänen syntymänimensä oli Shantilal Patel, josta hän luopui 18-vuotiaana annettuaan selibaattilupauksen ja liityttyään BAPS-yhteisöön askeetiksi, jolloin hän sai munkkinimen Narayanswarupdas ("Jumalan palvelija"). 25-vuotiaana hänestä tuli Sarangpurin temppelin hallinnollinen neuvonantaja ("kothari") vuonna 1946. BAPS-johtaja Shastriji Maharaj valitsi hänet sihteerikseen seuraavana vuonna. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1950, jolloin Shastri Maharaj teki hänestä yhteisön ensimmäisen puheenjohtajan ja siirsi hänen vastuulleen yhteisön maallisen hallinnon. Tuolloin hänen nimekseen vakiintui Pramukh, joka tarkoittaa puheenjohtajaa. Shastriji Maharajin kuoltua vuonna 1951 Pramukh Swami jatkoi yhteisön hallinnollisissa tehtävissä Yogiji Maharajin noustua yhteisön uskonnolliseksi johtajaksi.
Yogiji Maharajin kuoltua vuonna 1971 Pramukh Swami peri hänen asemansa BAPS-johtajana ja sai vastuulleen myös uskonnolliset johtotehtävät. Uskonnollisena johtajana hän keskittyi yhteisön laajentamiseen Gujaratin ulkopuolelle. Tätä varten hän käännätti yhteisön kirjallisuutta ja matkusti useita kertoja Itä-Afrikkaan, Britanniaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Hänen johdollaan BAPS perusti yli tuhat temppeliä ympäri maailmaa. Yhtenä niistä Lontoon Neasdenin temppeli, joka oli valmistuessaan maailman suurin Intian ulkopuolella sijaitseva hindutemppeli. Hänen hallussaan oli kaksi Guinnessin maailmanennätystä. Guinness havainnoi vuonna 2005 hänen luoneen maailman suurimman hindutemppelin eli New Delhissä sijaitsevan Swaminarayan Akshardhamin. Hän myös vihki käyttöön enemmän temppeleitä kuin kukaan muu (713 temppeliä tammikuuhun 2008 mennessä).
Ennen kuolemaansa Pramukh Swami Maharaj nimitti Mahant Swami Maharajin seuraajakseen.
Endonyymi

Endonyymi (kreikan sanoista ἔνδον, "éndos", ’sisällä’, ja ὄνομα, "ónoma", ’nimi’) tai autonyymi on kielitieteessä käytetty termi, jolla tarkoitetaan tietyn ihmisryhmän itsestään, kielestään tai omasta alueestaan käyttämää nimeä. Endonyymin vastakohta on eksonyymi eli ulkoryhmän käyttämä nimi, ja kahta termiä käytetäänkin yleensä yhdessä käsiteparina. Esimerkiksi ”Suomi” on suomenkielisten käyttämä paikallinen endonyymi, kun taas ”Finland” on lukuisien ulkoryhmien käyttämä eksonyymi. 
Toisinaan eksonyymin ja endonyymin määrittely on hankalaa. Tutkijoiden parissa on keskusteltu muun muassa siitä, muuttuvatko esimerkiksi kyrillisistä latinalaisiin aakkosiin translitteroidut nimet endonyymeistä eksonyymeiksi. Toinen esimerkki määritelmän hankaluudesta on se, tulisiko kreikankielinen nimi Byzantion luokitella eksonyymiksi, jos sitä käyttää edelleen pieni kreikkalaisvähemmistö Istanbulissa.
Eksonyymien ja endonyymien käyttö on myös usein politisoitunutta. Esimerkiksi englanninkielisessä käytössä on keskusteltu siitä, pitäisikö Ukrainan pääkaupungin Kiovan nimi kirjoittaa venäjänkieliseen lausumiseen perustuen "Kiev" vai ukrainankieliseen lausumiseen perustuen "Kyiv". Nykyisin suositellaan jälkimmäistä. Samaan tapaan Suomessa on 2020-luvulla keskusteltu muun muassa siitä, pitäisikö Valko-Venäjästä alkaa käyttää heidän omaan kieleensä perustuvaa muotoa "Belarus", jonka kansainvälistä käyttöönottoa maan itsevaltaista presidenttiä Aljaksandr Lukašenkaa vastustava oppositioliike on pyrkinyt ajamaan.
Lyyrypyrstönseuraaja

Lyyrypyrstönseuraaja ("Pycnoptilus floccosus") on tiaismalureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Australiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Lyyrypyrstönseuraaja kasvaa 16–19 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko ja pitkäpyrstöinen. Lajin pää, selkä ja siivet ovat ruskeat. Otsa on punertavampi. Lyyrypyrstönseuraajan rinta ja vatsa ovat kellanruskeat ja niissä on vaalean- tai tummanruskeita suomukuvioita. Alalaji "P. f. sandlandi" on värisävyiltään tummempi kuin "P. f. floccosus".
Levinneisyys ja elintavat.
Lyyrypyrstönseuraajan levinneisyysalue ulottuu eteläisestä Uudesta Etelä-Walesistä Victorian itäosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ja pensaikkoiset metsät ja rotkot. Linnun ravintoa ovat enimmäkseen hyönteiset, mutta se syö lisäksi siemeniä ja hedelmiä. Lyyrypyrstönseuraajat liikkuvat usein lyyrypyrstöjen perässä ja poimivat ravintonsa lyyrypyrstöjen kuopimasta maasta. Laji rakentaa katetun pesän maahan ja naaras munii kaksi munaa.
Lyyrypyrstönseuraaja luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan noin 88 000 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa ilmastonmuutoksen aiheuttama kuivuus ja maastopalot. Arviolta jopa 37 % kannasta kuoli maastopaloissa vuosien 2019–2020 aikana
Goodaura 1

Goodaura 1 (myös Gudaura 1) on laskettelurinne Gudauri Ski Resortissa Dušetissa ja Qazbegissa Georgiassa.
Siellä järjestetiin ensimmäistä kertaa lumilautailun maailmancupin lumilautacrosskilpailut helmikuussa 2024.
Merkityksettömyyden juhla

Merkityksettömyyden juhla ("La fête de l'insignifiance") on Milan Kunderan romaani vuodelta 2014. Edellisestä romaanista "Tietämättömyys" on kulunut 13 vuotta. Teoksen on suomentanut Ville Keynäs ja julkaissut Siltala 2015. Kunderan romaanit ovat esseistisiä ja puoliksi filosofisia, ja tämän romaanin keskustelunaiheina ovat Arthur Schopenhauer ja Immanuel Kant. Keskustelijoina on neljä miespuolista ystävystä, jotka keskustelevat eri aikaan eri paikoissa.
Herman Raivio arvioi teosta "Parnassossa" varsin kriittisesti. Heti alkuun hän luonnehtii Kunderaa sanoin: ”[hänellä] on ikävä tapa alleviivata kulttuurisivistystään” ja ottaa esimerkiksi "Merkityksettömyyden juhlasta" kohdan, jossa Kundera sanoo miestä Narkissokseksi, kun olisi voinut sanoa itserakkaaksi. Antiikkiin olisi Raivion mielestä voinut astua vaivihkaisemminkin. Enkeleistä ei kannata puhua, sillä teksti voi muuttua henkevyyden sijasta ”huuruiseksi”.
Kundera harrastaa totalitarismin aiheista huumoria, esimerkkinä Stalin, joka kertoo urotöistään. Seurue tuohtuu Stalinin selän takana valheesta, mutta heidän selkänsä takana nauraa Stalin: ”Ihmiset uskovat mitä tahansa.”
Raivio löytää kirjan pääajatukseksi sen, että maailma tulee ottaa vastaan hyväntuulisena ja voi huvittua ihmisten typeryydestä. Olemassaolon ydin on merkityksettömyys, mikä on komedian paikka, ei tragedian. Avain viisauteen löytyy merkityksettömyyden tajuamisesta. Loppuyhteenvetona Ravio sanoo, että sitä sietää pohtia, mutta se ei riitä; sen lisäksi tarvitaan intensiteettiä.
"Savon Sanomissa" on Jouni Tossavainen hiukan Ravion linjoilla, sillä häntä naurattaa ranskalaisen kriitikon ylistys Kunderan uutuudesta: ”Ei, rakkaat kyynikot, romaani ei ole kuollut.”
Denys Štšerbakov

Denys Štšerbakov (; s. 1988) on ukrainalainen suunnistaja. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 Sherbakov saavutti pronssia Ukrainan viestijoukkueessa. Hänen paras saavutuksensa MM-kilpailuissa henkilökohtaisilla matkoilla on keskimatkan yhdeksäs sija samalta vuodelta. Sama tulos on myös hänen paras sijoituksensa suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa. Maailmancupiin kokonaiskilpailussa hän on parhaimmillaan ollut 66:s vuonna 2016. EM-kilpailuissa hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan 26:s sija vuodelta 2016. Nuorten MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla on pitkän matkan 37:s sija vuodelta 2008.
Andrei Sangheli

Andrei Sangheli (s. 20. heinäkuuta 1944) on moldovalainen poliitikko, joka toimi Moldovan pääministerinä 1992–1997.
Hän opiskeli johtamista maatalousoppilaitoksessa, ja työskenteli kolhoosin ja myöhemmin sovhoosin johtajana.
Advanced Terrain Park

Advanced Terrain Park on Slopestyle Coursen ja 22 Foot Halfpipen muodostama laskettelupuisto Canada Olympic Parkissa Calgaryssa Albertassa Kanadassa.
Advanced Terrain Parkissa järjestetään freestylehiihdon ja lumilautailun maailmancupin lumikouru- ja slopestylekilpailuja.
Moldova 1

Moldova 1 on moldovalaisen yleisradioyhtiön Teleradio-Moldovan ensisijainen televisiokanava. Se aloitti toimintansa ensimmäisenä kanavana televisioiden tultua Moldovaan, ja ensimmäinen lähetys julkaistiin 30. huhtikuuta 1958 klo 19:00. Neuvostoaikoina se oli Moldovan ainoa televisiokanava, jonka lähetysten kieli oli romania. Sittemmin mukaan ovat tulleet myös venäjä ja muut maan vähemmistöjen kielet. Joulukuussa 2021 kanavan uudeksi pääjohtajaksi valittiin Corneliu Durnescu.
Ohjelmistoltaan kanava on yleisluontoinen. Moldova 1 on myös vastuussa Eurovision laulukilpailun esittämisestä maassa.
Ion Ciubuc

Ion Ciubuc (29. toukokuuta 1943 - 29. tammikuuta 2018) oli moldovalainen taloustietielijä ja poliitikko, joka toimi Moldovan pääministerinä 1997–1999.
Ciubuc opiskeli Odessassa maataloutta, erikoistui maatalouden rahoitukseen ja väitteli taloustieteen tohtoriksi. Hän työskenteli monissa korkeissa viroissa sekä Neuvostolliiton aikana että itsenäisessä Moldovassa.
Sandra Lind

Sandra Maria Lind (s. 3. syyskuuta 1996 Vaasa) on suomalainen futsalpelaaja. Hän edustaa futsalissa Naisten Futsal-Liigassa pelaavaa HIFK Futsalia. Hän on pelipaikaltaan pivot ja hänen pelinumeronsa on 2.
Lind pelaa myös Suomen naisten futsalmaajoukkueessa.
Ion Sturza

Ion Sturza (s. 9. toukokuuta 1960) on moldovalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi Moldovan pääministerinä 19. helmikuuta – 12. marraskuuta 1999. Hänen lyhyt kautensa päättyi epäluottamukseen koalitiolta, jonka muodostivat kommunistit, kristillisdemokraatit ja sitoututumattomat kansanedustajat. Vuonna 2015 hänet nimitettiin hallitustunnustelijaksi, mutta hän ei saanut riittävää kannatusta parlamentissa.
Sturza kuuluu moldovalaiseen aatelissukuun. Hän on ollut öljy- ja kaasuyhtiö Rompetrolin toimitusjohtaja, ja tehnyt yhteistyötä roomanialaisen mooljonäärin Dinu Patriciun kanssaa. Se myivät Rompetrolin kazakstannilaiselle valtionyhtiölle 2,7 miljoonalla eurolla. Vuoonna 2007 hän perusti sijoitusyhtiön.
Sturzan nimi mainittiin veroparatiisiyhtiöistä kertovissa Panaman papereissa.
Carlo Tagliabue

Carlo Tagliabue (12. tammikuuta 1898 Mariano Comense – 5. huhtikuuta 1978 Monza) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan baritoni.
Tagliabue opiskeli Leopoldo Gennain ja Annibale Guidottin johdolla. Hän teki oopperadebyyttinsä Amonasron roolissa Giuseppe Verdin "Aidan" esityksessä Lodissa vuonna 1922. Tagliabue lauloi La Scalassa säännöllisesti vuosina 1930–1943 ja 1946-1953. Hän esiintyi myös Teatro Colónissa vuonna 1934, Metropolitan-oopperassa 1937–1939 ja sekä Covent Gardenissa vuosina 1938 ja 1946.
Tagliabue esiintyi muun muassa Richard Wagnerin "Tristan ja Isolden" italiankielisissä esityksissä, mutta tuli tunnetuksi varsinkin Verdin ohjelmistosta. Hän loi Basilion roolin Ottorino Respighin oopperassa "La fiamma" (1934). Viimeisen esiintymisensä Tagliabue teki vuonna 1955 La Scalassa Verdin "La traviatassa".
Tammisairaala

Tammisairaala on Helsingin Meilahden sairaala-alueella sijaitseva HUS-yhtymän sairaala Uudenmaan alueen potilaille, jotka tarvitsevat silmäsairauksien erikoissairaanhoitoa.
Sairaalassa on yli 200 polikliinistä vastaanottotilaa, 15 leikkaussalia ja 12-paikkainen vuodeosasto sekä lounaskahvila-ravintola. Sairaalan kellarikerroksessa on pysäköintihalli. Potilaiden saattoliikenne ohjataan myös autohalliin. Sairaala aloitti toimintansa 12. toukokuuta 2025.
Sairaala sijaitsee Paciuksenkadun ja Zaidankadun välissä, lähellä Iho- ja allergiasairaalaa. Pääsisäänkäynti sijaitsee osoitteessa Paciuksenkatu 8 Helsinki.
Rakennushankkeen pääurakoitsija on YIT ja pääsuunnittelijat ovat Arkkitehtitoimisto Tähti-Set Oy ja UKI Arkkitehdit Oy. Sairaalarakennuksen laajuus on 36 765 brm². Rakennus valmistui marraskuussa 2024.
Dumitru Braghiș

Dumitru Braghiș (s. 28. joulukuuta 1957) on moldovalainen poliitikko, joka toimi Moldovan pääministerinä 1999–2001. Ministerinvirkansa jälkeen hän on toiminut yksityisissä yrityksissä sekä suurlähettiläänä Venäjällä ja Kiinassa.
Pistohiekka

Pistohiekka on hiekkarantainen alue Puumalan kunnassa Saimaan pohjoisosassa Lietveden rannalla. Se sijaitsee kantatie 62:n varrella noin 16 kilometriä Puumalan keskustasta Mikkelin suuntaan. 
Pistohiekka oli 1960-luvun puolivälistä saakka tunnettu leirintäalueestaan ja tanssilavastaan sekä 1970-luvulla nuorten suosimista juhannusjuhlista ja muista tapahtumista. Vuonna 1967 uudella leirintäalueella yöpyi yli 29 000 matkailijaa, joista noin 1 900 ulkomaalaisia.
12 hehtaarin kokoista loma-aluetta pyöritti alkuun Mikkelin Matkailu Oy ja vuodesta 1982 lähtien Suomen Matkailuliitto, joka ajautui konkurssiin vuonna 2001. Pistohiekan leirintäalue lopetettiin Suomen 1990-luvun alun lamavuosina.
Vuonna 2017 vahvistettiin Pistohiekan alueelle uusi kaava, pyrkimyksenä kehittää aluetta yrittäjävetoisesti. Alueen 18:aa tonttia vuokraavat tai myyvät matkailuyrityksille Metsähallitus ja Puumalan kunta. Kesäkuussa 2022 alueella avattiin nykyaikaista arkkitehtuuria edustava Pistohiekka Resort -lomakeskus, joka koostuu ravintolasta, saunoista ja majoitusmökeistä. Alueelle valmistui myös 14 venepaikan vierasvenesatama, jonka laituria käyttävät myös Saimaan risteilyalukset. Vuosikymmeniä katkolla ollutta leirintäaluetoimintaa jatkaa nyt Pistocamp Oy.
Pistohiekan lähellä sijaitsee rotko nimeltä Loketon onkalo.
Lina Pagliughi

Lina Pagliughi (27. toukokuuta 1907 New York – 3. lokakuuta 1980) oli yhdysvaltalais-italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Pagliughi syntyi italialaisten maahanmuuttajien tyttäreksi New Yorkissa ja muutti kaksivuotiaana perheineen San Franciscoon. Hän esiintyi 8-vuotiaasta saakka San Franciscon suuren italialaisyhteisön tapahtumissa. Usein häntä säesti pianolla hänen siskonsa Flora. Pagliughin vanhemmat eivät toivoneet hänen suuntautuvan musiikkiuralle, mutta muuttivat mielensä Beniamino Giglin ja Luisa Tetrazzinin tunnistettua tytön lahjakkuuden. 15-vuotiaana Pagliughi muutti Milanoon, jossa opiskeli Gaetano Bavagnolin johdolla ennen oopperadebyyttiään Milanon kansallisteatterissa vuonna 1927. Roolina oli Gilda Giuseppe Verdin "Rigolettossa". Pian Pagliughi esiintyi Gaetano Donizettin "Lucia di Lammermoorin" nimiroolissa Torinossa. Hän pääsi myös osallistumaan HMV:n kokonaisäänitykseen "Rigolettosta" Carlo Sabajnon johdolla.
Pagliughi meni vuonna 1929 naimisiin tenori Primo Montanarin kanssa. Hän kiersi muun muassa Etelä-Amerikassa vuonna 1928 ja Australiassa 1932. Ensimmäisen esiintymisensä La Scalassa Pagliughi teki vuonna 1930 Gildan roolissa. Italian radiossa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1934. Hän oli uransa loppuun saakka aktiivinen radioesiintyjä. Pagliughi esiintyi myös Yhdysvalloissa, josta palasi toisen maailmansodan takia Italiaan. Hän muutti miehensä kanssa Cesenaticoon ja esiintyi aktiivisesti vuoteen 1943 saakka eri puolilla Italiaa. Vuonna 1945 Pagliughi jatkoi uraansa. La Scalassa hän teki viimeisen esiintymisensä vuonna 1947. Hän jatkoi esiintymistä muualla kunnes vetäytyi vuonna 1960. Myöhemmin Pagliughi toimi laulajien opettajana. 1960-luvun lopusta asti hän asui miehensä kanssa pysyvästi Gatteo a Maressa, josta pariskunta oli ostanut kesäasunnon jo vuonna 1940.
Eino Schroderus

Eino Schroderus (15. joulukuuta 1880 Lapinlahti – 15. helmikuuta 1956) oli suomalainen arkkitehti, valaisinsuunnittelija ja Taidetakomo Koru Oy:n perustaja ja johtaja.
Eino Schroderus valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1907. Samana vuonna hän perusti Taidetakomo Koru Oy:n Pietarinkadulle Helsinkiin. Taidetakomo valmisti taiteellisia valaisimia ja Schroderus itse sekä suunnitteli että valmisti niitä. Valaisimien materiaalina oli messinki ja kupari ja Schroderus suunnitteli myös erivärisiä silkkisiä varjostimia niitä varten. Taidetakomo Koru valmisti valaisimia Rautatieasemalle, presidentin linnaan sekä Pörssitaloon, Tampereen Teatteriin ja Pielaveden kirkkoon. Yritys toimi aluksi Pietarinkadulla ja sitten Mariankadulla ja myöhemmin Mikonkadulla. Takomo valmisti tilaustöinä myös muiden suunnittelijoiden valaisimia ja lisäksi valmistettiin erilaista ornamentiikkaa, heloja ja koristelaattoja. Schroderus toimitti myös Kotitaide-aikakauslehteä.
Schroderus oli vuodesta 1937 rakennushallituksessa arkkitehtinä.
Vuonna 1956 kuollut Eino Schroderus on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Suunnittelutöitä.
Muistomerkkejä.
Schroderus suunnitteli kaksi valkoisten vapaussodan musitomerkkiä, toisen Alavudelle ja toisen Joroisiin. Molemmissa on graniittinen pylväsasetelma.
Richard Karp

Richard Karp (s. 3. tammikuuta 1935 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai vuonna 1985 Turing-palkinnon, joka on tietojenkäsittelytieteen korkein kunnianosoitus.
Karp valmistui Harvardin yliopistosta matematiikan kandidaatiksi 1955, maisteriksi 1956 ja tohtoriksi 1959. Myöhemmin Karp on toiminut Kalifornian yliopisto Berkeleyssä ja Washingtonin yliopistossa. Hän perusti vuonna 2012 Simons Institute for the Theory of Computing -instituutin ja hän toimi sen johtajana vuoteen 2017 asti.
Niilo Nylander

Niilo Nylander (1. toukokuuta 1864 Tornio – 24. helmikuuta 1934 Kemi) oli suomalainen Kemissä vaikuttanut kauppias ja laivanvarustaja.
Nylander muutti 17-18-vuotiaana Torniosta Kemiin ja meni kauppias Matti Pruntsin palvelukseen juoksupojaksi. Hän kohosi sittemmin liikkeen konttoristiksi ja osti itselleen talon Pakkahuoneenkadun varrelta Kemistä. Nylander perusti sitten oman kauppaliikkeen Kemiin ja hän harjoitti ennen rautatien valmistumista Kemiin suurta jauhojen tukkukauppaa Peräpohjolassa. Nylander harjoitti myös kalastusta ja vuokrasi pitkiksi ajoiksi Simon ja Kemin lohikymmenykset. Hän hankki yhdessä K. E. Castrenin kanssa hinaaja-aluksia, joilla he suorittivat hinauksia sekä suomalaisille että ulkomaisille puutavarayhtiöille. Nylander harjoitti myös matkustajalaivaliikennettä Kemin ja Tornion välillä. 
Nylander oli mukana perustamassa Pohjolan Osake-Pankkia ja hän oli pankin Kemin konttorin valvojana ja apulaisjohtajana konttorin perustamisesta lähtien. Nylander oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1917-1920 ja useita vuosia kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä. Nylander oli myös muun muassa Kemin kaupungin kiinteistöjen tarkastajana 10 vuoden ajan. Hän kuului Kemin säästöpankin isännistöön ja oli perustamassa Kemin Suomalaista Klubia ja raittiusseura Toivoa.
1900-luvun alussa Nylander osallistui vuonna 1905 SS John Grafton-laivalla maahan salakuljetettujen aseiden vastaanottoon Möylynkarilla. Hän joutui sen vuoksi vangituksi mutta onnistui pakenemaan Ruotsiin, josta hän palasi Suomeen vuoden 1905 suurlakon jälkeen.
Nylander tunnettiin Pohjois-Suomessa ravikilpailumiehenä. Ensimmäisen hevosensa hän hankki 1880 Oulun markkinoilta ja ensimmäisen ravikilpailussa menestyneen hevonsensa Hilpurin hän osti 1894. Muita tunnettuja Nylanderin omistamia ravihevosia olivat Linnunpoika II, Villi ja Yrjön-Pöly. Menestyksekkäin Nylanderin hevosista oli Yrjö, jonka hän osti 1904 Oulunkylän kilpa-ajoissa 1 800 markan hinnasta. Nylander ajoi tällä hevosella noin 50 palkintoa eri kilpailuissa, suurin osa oli I palkintoja.
Niilo Nylander kuoli helmikuussa 1934 Karihaaran sairaalassa sairastettuaan pidemmän aikaa. Nylanderin poika oli Kemin ensimmäinen kaupunginjohtaja Olli Nylander.
Witches’ Brew

Witches’ Brew (kulkee myös nimellä "Which Witch Is Which?") on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Richard Shorrin ohjaama yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Richard Benjamin, Teri Garr ja Lana Turner. Elokuva perustuu Fritz Leiberin vuonna 1943 julkaistuun romaaniin "Noitavaimo", jonka pohjalta Shorr ja Syd Dutton laativat elokuvan käsikirjoituksen. "Witches’ Brew" on Leiberin romaanin kolmas filmatisointi.
Vuonna 1978 kuvattu "Witches’ Brew" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 31. lokakuuta 1980. Elokuva jäi Lana Turnerin viimeiseksi elokuvaksi.
Juoni.
"Witches’ Brew" kertoo professorien vaimoista, jotka harjoittavat noituutta edistääkseen aviomiestensä urapolkuja.
Tarpeenmukainen hoito

Tarpeenmukainen hoito ry (lyhennettynä TaHo ry) on vuonna 2016 perustettu valtakunnallinen mielenterveystyön vapaaehtois- ja kansalaisjärjestö. Yhdistyksen tarkoituksena on parantaa hoidon laatua sekä laajentaa yhteiskunnallista keskustelua mielenterveyteen liittyvistä asioita. 
Yhdistys suhtautuu kriittisesti mielenterveystyön biolääketieteelliseen lähestymistapaan, psykiatriseen diagnoosijärjestelmään ja hoidon lääkekeskeisyyteen. Taustalla vaikuttaa avoimen dialogin hoitomalli sekä yhdistyksen jäsenten kokemukset psykiatrisesta hoidosta.
Yhdistyksen mukaan psyykkiset ongelmat eivät ole biologisia häiriöitä tai aivosairauksia, vaan usein elämäntilanteeseen liittyviä reaktioita. Psykiatristen diagnoosien validiteetti nähdään heikkona. Yhdistys pyrkii vahvistamaan ihmisten itsemääräämisoikeutta psykiatrisen hoidon piirissä. Potilaalla tulisi olla mahdollisuus valita tehokas, näyttöön perustuva lääkkeetön hoitotapa.
Yhdistyksellä on tapaamisia pääkaupunkiseudulla ja etäyhteyksin toteutettuina. Se on järjestänyt myös avoimia yleisöluentoja ja keskustelutilaisuuksia.
Lähteet.
1. https://madinfinland.org/
Salată de boeuf

Salată de boeuf () on Moldovassa ja Romaniassa syötävä salaatti. Sitä syödään lähtökohtaisesti lisukkeena erityisesti juhlissa kuten jouluna ja pääsiäisenä. Salaatin uskotaan olevan peräisin 1860-luvulta ja muunnos venäläisen keittiön Olivier-salaatista. Sitä tehdään sekä kotikeittiöissä että hienissa ravintoloissa.
Salaatti valmistetaan säilötyistä vihanneksista, naudanlihasta ja majoneesista. Osa vihanneksista voi myös olla tuoreita tai keitettyjä.
Ghenadie Ciobanu

Ghenadie Ciobanu (s. 1957 Edineț) on moldovalainen säveltäjä ja poliitikko.
Ciobanu opiskeli pianonsoittoa Moskovan Gnesin-musiikkiakatemiassa ja valmistui vuonna 1982. Sävellysopinnoistaan Chisinaun Gavriil Musicescu -valtionkonservatoriossa hän valmistui vuonna 1986. Hänellä on filosofian tohtorin oppiarvo. Ciobanun tuotannon joukossa on oopperaa, sinfonista musiikkia, kamarimusiikkia, kuoroteoksia ja elokuvamusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty lukuisissa maissa eri maanosissa, myös kansainvälisillä festivaaleilla. Ciobanu perusti Chisinaun Uuden musiikin päivät -festivaalin ja Ars poetica -kokoonpanon. Hän toimi Moldovan säveltäjä- ja musiikkitieteilijäliiton puheenjohtajana vuosina 1990–2012. Vuonna 1993 hänestä tuli myös Moldovan nykymusiikkiliiton puheenjohtaja. Ciobanu on juontanut lukuisia ohjelmia radiossa.
Ciobanu on opettanut entisessä opinahjossaan Gavriil Musicescu -valtionkonservatoriossa (myöhemmin Academia de Muzică, Teatru și Arte Plastice). Hän on saanut Romanian tähden ritarikunnan komentajan arvon (2000), Moldovan tasavallan kansallispalkinnon (1998) ja monia muita tunnustuksia. Vuosina 1997–2001 Ciobanu toimi Moldovan kulttuuriministerinä. Vuosina 2010–2011 ja 2011–2014 hän oli maan parlamentin jäsen.