Elinor Glyn

Elinor Glyn, o.s. Sutherland (17. lokakuuta 1864 Saint Helier, Jersey, Kanaalisaaret, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 23. syyskuuta 1943 Chelsea, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen kirjailija sekä elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvatuottaja, jonka tuotanto keskittyy vuosiin 1900–1940.
Hänet tunnettiin erittäin romanttisista tarinoistaan, joissa oli ylellisiä miljöitä eli ympäristöjä ja tapahtumapaikkoja sekä epätodennäköisiä juonikuvioita.
Suku ja koulutus.
Elinor oli skotlantilaistaustaisen rakennusinsinööri Douglas Sutherlandin (1838–1865) ja Elinor Saundersin (1841–1937) nuorempi tytär. Saundersin äiti oli englantilais-ranskalaista sukua, joka oli asettunut asumaan Kanadaan. Hänen isänsä sanottiin olevan sukua lordi Duffusille.
Isä kuoli Elinorin ollessa kolmen kuukauden ikäinen. Elinorin äiti palasi kotiseudulleen Guelphiin, Ontarioon, Kanadaan Elinorin ja hänen sisarensa Lucyn kanssa. Lucy eli Lady Duff Gordon (1863–1935) oli yksi Titanicin uppoamisen eloonjääneistä ja hänestä tuli kuuluisa "haute couturier" eli muotisuunnittelija, joka tunnettiin nimellä Lucile.
Glynin äidin mentyä uudelleen naimisiin vuonna 1871, he palasivat Jerseyhin Englantiin Elinorin ollessa kahdeksanvuotias. Nuori ja varhaiskypsä Elinor luki ahkerasti kotinsa kirjaston kirjoja ja oli kiinnostunut Ranskan historiasta sekä mytologiasta. Vaikka hänellä ei ollutkaan muodollista koulutusta vahvan tahtonsa ja kotiopettajien kanssa kokemiensa ongelmiensa vuoksi, ystävät, kuten poliitikko lordi Curzon, lordi Milner ja filosofi F. H. Bradley, täyttivät myöhemmin hänen tietämyksensä aukot. Elinor oli saanut opetusta yläluokan tavoissa isoäidiltään, joka oli aatelisen tytär ja joka kertoi kuinka tämän ranskalaiset sukulaiset pakenivat Ranskan vallankumousta.
Myöhemmin hän kiinnostui mystiikasta ja romantiikasta. Nuorena tyttönä hän alkoi kirjoittaa ja pitää päiväkirjaa. Teini-ikäisenä ja alle kolmikymmentä vuotiana hän matkusti usein Manner-Eurooppaan ja sai paljon nuoria miespuolisia ihailijoita.
Avioliitto ja kirjoittaja-uran alku.
Vaikka Elinor Glyn oli lähtöisin vaatimattomista oloista, tai juuri siksi, hän aikoi löytää paikkansa yläluokassa. Romanttisen idealistinen 28-vuotias Elinor meni naimisiin essexiläisen maanomistaja ja asianajaja Clayton Louis Glynin (1857–1915) kanssa 27. huhtikuuta 1892. Muutaman vuoden ajan heidän elämänsä oli yltäkylläistä ja helppoa, ja heille syntyi kaksi lasta, Margot (1893–1966) ja Juliet (1898–1964), jotka molemmat aikanaan menivät naimisiin aatelismiehen kanssa.
Toivuttuaan synnytyksen jälkeisestä masennuksesta Glyn oli päättänyt palata kirjoittamisen pariin ja käytti äidilleen lähettämiään kirjeitä pohjana teokselleen "The Visits of Elizabeth" (1900). Kirja on kirjoitettu siihen asti harvoin käytetyllä kirjallista keinolla eli kirjeromaanina. Naiivi ja viaton debytantti Elizabeth kirjoittaa sarjan kirjeitä äidilleen, joissa hän tarkastelee yhteiskuntaa ja salattuja ​​suhteita. Tämä oli Glynin ensimmäinen kerta saada menestystä ja kuuluisuutta, kirja julkaistiin jatkokertomuksena "The World -lehdessä". Hän oli kirjoittanut tätä ennen kauneus- ja muotiartikkeleita "Scottish Life-" ja "Cosmopolitan" "-"lehdille vuodesta 1897 lähtien. Glynin avioliitto Claytonin kanssa oli epäonnistunut yhteensopimattomuuden vuoksi, ja hän etsi lopulta seuraa ja romantiikkaa muualta, aristokratian parista.
Romaanituotanto.
Hänen suosituin tuotantonsa on yläluokan seurapiirejä kuvaavaa romanttista viihdekirjallisuutta. Hänen esikoisteoksensa, kirjeromaani "The Visits of Elizabeth" ilmestyi kirjana vuonna 1900. Sitä ennen se oli julkaistu "World"-lehden jatkokertomuksena. Se koostui nuoren tytön äidilleen lähettämistä kirjeistä. Kirjeissä kuvailtiin eurooppalaisten aristokraattien heikkouksia ja naistenmiesten tekemisiä. Hänen terävä kykynsä havainnoida ympäristöään, jossa hän eli, näkyi teoksessa.
Avioliiton ulkopuolista suhdetta nuoren miehen ja tätä vanhemman naimisissa olevan naisen kanssa kuvaava "Three Weeks" (1907, suom. "Kolme viikkoa") nostatti valtavan sensaation, varsinkin koska sen sanottiin saaneen inspiraationsa Glynin suhteesta häntä 16 vuotta nuoremman lordi Alistair Innes Kerin kanssa. Se skandalisoi edvardiaanisen ajan aristokraatteja ja vaaransi Glynin aseman. Etonin sisäoppilaitoksen rehtori piti sitä moraalittomana ja kielsi sen koulun tiloissa, mutta lopulta kohu varmisti hänen nousunsa kuuluisuuteen"." Romaani on tarina kuvitteellisen Balkanin kuningattaren aviorikollisesta suhteesta englantilaisen miehen kanssa, josta syntyy vieläpä lapsi ja sitä luettiin laajalti että paheksuttiin. Kirjasta tehtiin kolme elokuvaversiota, joista viimeiseen "Three Weeks" (1924, suom. "Kolme viikkoa)" Glyn muokkasi itse käsikirjoituksen. 
Venäjän keisarilliseen hoviin Pietariin sijoittuva romaania "His Hour" (1910) pidetään Glynin parhaimpiin teoksiin kuuluvana romanssina ja se toteutettiin erittäin tarkkanäköisellä tyylillä. Vuonna 1916 hän kirjoitti romaanin "The Career of Katherine Bush," ensimmäisen romaanin, jossa sankaritar ei ollut aristokraattista syntyperää. Vuoden 1916 jälkeen Glyn joutui kirjoittamaan pakon sanelemana, koska hän oli velkaantunut pahasti, ja hänen aviomiehensä oli kuollut vuonna 1915. 
Miehensä velkaantuessa pahasti ja menettäessä vähitellen omaisuuttaan vuodesta 1908 lähtien, Glyn onnistui julkaisemaan ainakin romaanin vuodessa elättääkseen itsensä ja perheensä sekä pitääkseen yllä elintasoaan. Häntä maalattiin ja valokuvattiin usein, ja hän rakasti kissoja. Hänestä on olemassa valokuva noin 67-vuotiaana poseeraamassa kahden kissansa kanssa, joista toinen on nimeltään Zadig ja toinen nimeltä Candide, kunnianosoituksena Voltairen näytelmälle "Candide". Seurapiiritaiteilija Philip de Laszlo maalasi hänestä muotokuvan vuonna 1912, jonka tilasi hänen rakastajansa lordi Curzon, joka lahjoitti Glynille maalauksessa näkyvät smaragdikorut. Toinen, pienempi muotokuva on maalattu vuonna 1914 sekä vuonna 1927.
Glyn matkusti vuonna 1907 Yhdysvaltoihin, mikä inspiroi hänet kirjoittamaan romaanin "Elizabeth visits America" (1909). Hänellä oli suhde vuosina 1908–1916 entisen Intian varakuningas lordi Geoge Curzonin kanssa. Venäjän keisarillisen hovin kutsusta hän kirjoitti kuuman romanssin, joka sijoittuu vallankumousta edeltäneelle Venäjälle ("His Hour", 1910).
Seuraavat teokset olivat "The Reason Why" (1911) ja "Halcyone" (1912). Hän matkusti myös Espanjaan ja Unkariin, ja Espanjan ja Romanian kuningattaret lukivat hänen romaanejaan. "The Career of Katherine Bush" (1916) on paluu hänen kyynisyyteensä, jonka mukaan sosiaalinen asema on jotain, mitä voi opettaa tai ostaa, mutta se ei ole luonnollinen tila. Ensimmäisen maailmansodan aikana Glyn meni Ranskaan työskentelemään sotakirjeenvaihtajana. Hän oli vain yksi kahdesta naisesta, jotka olivat läsnä Versailles'n rauhansopimuksen allekirjoittamisessa vuonna 1919.
Hollywood ja elokuvat.
Proosan lisäksi Glyn kirjoitti 1920-luvulla Hollywoodissa elokuvien käsikirjoituksia ja hänen romaaniensa pohjalta on tehty paljon elokuvia. Glyn osallistui elokuvien tekemiseen myös mm. tuottajana sekä ohjaajana.
Vuonna 1920, miehensä kuoltua, hän muutti Hollywoodiin Los Angelesiin Kaliforniaan, missä hänen romaaniaan "The Great Moment" kuvattiin. Hän alkoi kirjoittaa käsikirjoituksia ja ohjata elokuvia ja oli keskeisessä roolissa Rudolph Valentinon tähteyteen nostamisessa. Hänestä tuli osa Hollywoodin sisäpiiriä. Käsikirjoittaja Anita Loos vitsaili: "Jos Hollywoodia ei olisi ollut olemassa, Elinor Glynin olisi pitänyt keksiä se."
Vuonna 1920 hän aloitti uransa käsikirjoittajana Hollywoodissa, jossa useita hänen omia romaanejaan kuvattiin, kuten "Three weeks" ja "IT" (1927), jonka miljöö oli amerikkalainen. Elokuvaversiossa käytetystä sanasta ”"IT"” (engl. "Se", suomennettuna elokuvan nimi on "Jokin") käytettiin useiden vuosien ajan seksikkyyden synonyymiä. Hän edisti Gloria Swansonin ja Clara Bow'n näyttelijänuraa tekemällä edellämainitusta kohtalokkaan, tyylikkään vampin ja jälkimmäisestä seksikkään "It-girl"in.
Koska hän ei kyennyt hallitsemaan raha-asioitaan Hollywoodissa sekä verotuksellisista syistä, hän palasi Englantiin vuonna 1929. Englannissa hän tuotti ja ohjasi vuonna 1930 kaksi äänielokuvaa, jotka olivat taloudellisia ja taiteellisia katastrofeja. 
Glyn matkusti edestakaisin Yhdysvaltojen ja Brightonin välillä ja asui jonkin aikaa Curzon Housessa Saltdeanissa. Hänen kirjansa "IT" (1927) toi Glynille vielä enemmän tuloja ja mainetta kuin "Three Weeks" koskaan. "The Third Eye " (1940) oli hänen viimeinen romaaninsa. 
Hänen omaelämäkertansa "Romantic Adventure" valmistui vuonna 1936. Elinor Glyn kuoli lyhyen sairauden jälkeen Lontoossa osoitteessa Royal Avenue 39, Chelsea, 23. syyskuuta 1943.
Teoksia.
Elizabeth-sarja
Three Weeks-sarja
The Price of Things-sarja
Yksittäiset romaanit
Kertomukset
Proosa