tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Uuno Koura

Uuno Eetu Koura () oli suomalainen jääkärikapteeni. 
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Koura ja Greeta Pelttari. 
Opinnot.
Koura kirjoitti ylioppilaaksi Oulun klassillisesta lyseosta vuonna 1909 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisentiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1909–1915.
Jääkärikausi.
Koura liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon.. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Koura saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin huhtikuun alussa vuonna 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 6. Jääkärirykmentissä. Siirrettiin 13. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 2:seen ja 1. tammikuuta 1919 3. komppaniaan. Määrättiin Pioneeripataljoonan jakautuessa joukkueenjohtajaksi Pioneeripataljoona n:o I:n 2. komppaniaan, 1. elokuuta 1919 pataljoonan rahastonhoitajaksi, 8. tammikuuta 1920 majoitusmestariksi, 8. toukokuuta 1920 talouspäälliköksi ja 1. tammikuuta 1921 3. komppanian päälliköksi. 
Koura erosi armeijasta 30. kesäkuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. elokuuta 1922 ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Mikkelin suojeluskuntapiiriin, missä hän palveli 1. maaliskuuta 1923 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi opettajaksi Haapaveden yhteiskouluun vuonna 1926. Vuoden opettajana vietettyään hän siirtyi ensin Ranualle ja myöhemmin Simoon virkaatekeväksi nimismieheksi. Vuonna 1929 hän muutti Utajärvelle ja työskenteli siellä kunnankirjurina, josta hän siirtyi vuonna 1930 kanslistiksi Oulun kihlakunnan kruununvoudin ja henkikirjoittajan konttoreihin, joissa hän työskenteli vuoteen 1937 saakka. Koura kuoli Oulussa syyskuussa 1939 51-vuotiaana. Hänet haudattiin Oulunsaloon.
Anomaly

Anomaly on entisen Kiss-kitaristi Ace Frehleyn 15. syyskuuta 2009 julkaistu studioalbumi.. Se on samalla Frehleyn raittiuden 3. vuosipäivän. Levyn rumpuosuuksia hoitaa Anton Fig, joka soitti Frehleyn kanssa jo 80-luvun puolessavälissä.
Albumin rajoitetun painoksen kansi on 3D-versio.
Soekarja Somadikarta

Soekarja Somadikarta (s. 1930) on indonesialainen, lintuihin erikoistunut biologi.
Somadikarta on oppiarvoltaan tohtori. Hän työskentelee Indonesian yliopiston biologian osastolla Depokissa, Länsi-Jaavalla. 
Somadikarta on nimennyt kaksi sumatranloistosalangaanin ("Collocalia linchi") alalajia, "dedii" ja "ripleyi". Hän nimesi, yhdessä oppilaansa Mochamad Indrawanin kanssa, uuden pöllölajin "Ninox burhani", englanniksi Togian Boobook vuonna 2004. Lajia ei mainita BirdLife Suomen maailman lintujen lajiluettelossa.
Indrawan nimesi löytämänsä uuden rillilajin "Zosterops somadikartai" opettajansa kunniaksi keväällä 2008.
Ulrike Maier

Ulrike Maier (22. lokakuuta 1967 Rauris, Itävalta – 29. tammikuuta 1994 Garmisch-Partenkirchen, Saksa) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun kaksinkertainen maailmanmestari.
Maier sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 suurpujottelussa kuudenneksi ja pujottelussa kymmenenneksi. Vailissa 1989 hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden kukistettuaan tasaisessa kilpailussa Sigrid Wolfin kolmella ja Michaela Gerg-Leitnerin neljällä sadasosasekunnilla. Lisäksi hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kahdeksas.
Maier voitti Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 toistamiseen super-G:n maailmanmestaruuden kukistettuaan Carole Merlen 0,11 sekunnilla. Suurpujottelussa hän sai Pernilla Wibergin jälkeen hopeaa. Albertvillen olympialaisissa 1992 Maier sijoittui suurpujottelussa neljänneksi – kuuden sadasosan päähän mitalista – ja supersuurpujottelussa viidenneksi. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän oli super-G:ssä neljästoista ja suurpujottelussa viidestoista.
Maier voitti maailmancupissa yhteensä viisi osakilpailua, sijoittui yhdeksän kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Supersuurpujottelun maailmancupin yhteispisteissä hän sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 ja alppiyhdistetyn maailmancupissa niin ikään toiseksi kaudella 1988–1989. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi kaudella 1992–1993.
Maier menehtyi maailmancupin syöksylaskukilpailussa Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 1994. Hän menetti tasapainonsa, löi päänsä radan reunalla olleeseen ajanottolaitteeseen, menetti kypäränsä ja pyöri useita kertoja ympäri. Hän kuoli kaksi ja puoli tuntia myöhemmin Murnaun sairaalassa. Hänen tyttärensä Melanie oli äitinsä kuollessa nelivuotias.
Coccinellini

Coccinellini on leppäpirkkoihin (Coccinellidae) kuuluva kovakuoriaisten (Coleoptera) tribus.
Rea Garvey

Raymond "Rea" Michael Garvey (s. 3. toukokuuta 1973, Tralee, Kerryn kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen laulaja, joka perusti Reamonn -rockyhtyeen Etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gomeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch. 
Reamonn on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi "Tuesday" myi platinaa. Toinen albumi "Dream No.7" ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas "Beautiful Sky" vuonna 2003. "Beautiful Sky" myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan. Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007.
Pretty Boy Floyd (yhtye)

Pretty Boy Floyd oli yhdysvaltalainen glam metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Hollywoodissa, Kaliforniassa. Yhtye tunnetaan varmasti parhaiten sen vuonna 1989 julkaistusta debyyttialbumista "Leather Boyz With Electric Toyz". Pretty Boy Floyd hajosi vuonna 1991, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1995. Yhtye on sittemmin tehnyt useampia uusia julkaisuja. 
Historia.
Yhtyeen taustalla on hollywoodilainen yhtye nimeltä Doll. Ryhmässä vaikuttivat vokalisti Kerry Doll, kitaristi Aeriel Stiles, basisti Vinnie Chas ja rumpali Kari Kane. Doll levytti demoja, mutta ei yhtään varsinaista albumia. 
Yhtye vaihtoi nimensä Pretty Boy Floydiksi vuonna 1987, kun Kerry Dollin tilalle tuli laulaja Steve ”Sex” Summers. Pian kitaristi Aeriel Stiles vaihtui newyorkilaiseen Kristy Majorsiin. Nimensä yhtye sai heidän tuottajaltaan Kim Fowleylta. Yhtyeen rumpali Ben Graves kuoli vuonna 2018 syöpään, mutta yhtye jatkoi silti.
Leather Boyz With Electric Toyz.
Kahdeksan keikan jälkeen Pretty Boy Floyd kiinnitettiin MCA Recordsille. Heidän debyyttialbuminsa "Leather Boyz With Electric Toyz" julkaistiin vuonna 1989, ja sen tuotti Motörheadin tuottaja Howard Benson. Albumi saavutti 130. sijan Yhdysvaltain Billboard-listalla. Valtaosan albumin materiaalista oli tehnyt alkuperäinen kitaristi Aeriel Stiles, mutta Kristy Majors kirjoitti laulun ”Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)”. 
Albumilta julkaistiin kaksi singleä ja videot kappaleista ”Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)” ja ”I Wanna Be With You”, joista jälkimmäistä esitettiin MTV:llä. Yhtye alkoi saada menestystä myös Euroopassa päästyään rocklehti Kerrang!:n kanteen 16. joulukuuta 1989.
Pretty Boy Floyd joutui myös kiistaan yhtyeen nimestä samannimisen kanadalaisen yhtyeen kanssa. Kanadalaisetkin olivat julkaisseet debyyttialbuminsa "Bullets and Lipstick" samana vuonna. Oikeusistunnon jälkeen kanadalaisryhmä vaihtoi kuitenkin nimensä Tommi Floydiksi, joka oli yhtyeen keulahahmon nimi.
Photon

Photon (フォトン) on anime-OVA-sarja, jonka on ohjannut Koji Masunari. Se julkaistiin vuosina 1997–1999 kuutena 45 minuutin pituisena jaksona. Sarjan pohjalta on tehty myös manga- ja kirjasarja.
Lopputunnuskappaleen ”Pinch!” esittää Yui Horie.
Brda

&lt;mapframe latitude="51.5" longitude="17" zoom="4" height="270" width="270" text="Brda"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q772970",
 "properties": {
 "stroke": "#00BFFF",
 "stroke-width": 3, 
]
&lt;/mapframe&gt;
Brda () on joki Puolassa. Se on 238 kilometriä pitkä ja Puolan 15. pisin joki. Joki on suosittu kanoottiretkeilijöiden keskuudessa.
Brda on Veikselin sivujoki ja osa Odran ja Veikselin välistä vesitietä. Se yhdistää joet Warta- ja Noteć-jokien ja Brombergin kanavan kanssa.
Pablo Orbaiz

Pablo Orbaiz Lesaka (s. 6. helmikuuta 1979 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosia lainasopimuksella Athletic Bilbaosta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Orbaiz aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueesta Osasunasta, ja pelasi siellä yhteensä neljä kautta. Toistaiseksi viimeisenä kautenaan Osasunassa 1999–2000 hän pelasi 29 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Vuonna 2000 Orbaiz siirtyi toisen baskiseuran Athletic Bilbaon riveihin, jossa hän on ollut tärkeä osa joukkueen keskikenttää. Kaudella 2004–2005 hän pelasi yhteensä 35 ottelua, joista 8 oli UEFA-cupin otteluita. Orbaiz on kärsinyt urallaan kahdesta vakavasta polvivammasta kausina 2002–2003 ja 2005–2006.
Joseba Etxeberrian ja Francisco Yesten lähdettyä Athleticista vuonna 2010 Orbaizista tuli yhden kauden ajaksi joukkueen kapteeni. Elokuussa 2011 hän siirtyi lainasopimuksella kreikkalaiseen Olympiakosiin, jota valmensi hänelle Athleticista tuttu Ernesto Valverde. Samana kesänä joukkueeseen oli siirtynyt myös Yeste.
Maajoukkueura.
Orbaiz teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 21. elokuuta 2002 ottelussa Unkaria vastaan. Hän pelasi vuosina 2002–2005 yhteensä neljä A-maaottelua.
Espanjan nuorten maajoukkueen mukana Orbaiz voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1999.
Kaczawa

&lt;mapframe latitude="51.5" longitude="17" zoom="4" height="270" width="270" text="Kaczawa"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q1720921",
 "properties": {
 "stroke": "#00BFFF",
 "stroke-width": 3, 
]
&lt;/mapframe&gt;
Kaczawa () on Oderin sivujoki Ala-Sleesian voivodikunnassa Puolassa.
Historiaa.
26. elokuuta 1813 joella käytiin Katzbachin taistelu, jossa sotamarsalkka von Blücherin ja hänen esikuntapäällikkönsä August von Gneisenaun preussilais-venäläinen Sleesian armeija löi Napoleonin ranskalaiset joukot, joita johti marsalkka Macdonald.
Neue Deutsche Härte

Neue Deutsche Härte (, lyhennetään NDH) on raskaan rockin ja metallimusiikin suuntaus, joka kehittyi Saksassa 1990-luvulla. 
Tyylilajia määrittävät sanoitusten saksankielisyys sekä konemusiikista ja industrial metalista ammentava äänimaailma. Suosittuja soittimia ovat sähkökitara, rummut, koskettimet, bassokitara ja joskus rumpukone. Laulu on korostetun selkeästi artikuloitua, joskus lähes saarnaavaa. Suuntausta kutsutaan myös tanssimetalliksi (). 
Alkuperä.
NDH:n syntyhetkenä pidetään saksalaisyhtye Oomph!:n toisen albumin, Spermin, julkaisemista vuonna 1994. Tärkeä kokoonpano suuntauksen alkutaipaleella oli myös Fleischmann-yhtye. Saksan media keksi termin NDH Rammsteinin ensimmäisen albumin, Herzeleidin julkaisun jälkeen
Suosio.
Tanssimetalli oli suosituimmillaan saksalaisella kielialueella ja Yhdysvalloissa yhdeksänkymmenluvun puolivälistä uuden vuosituhannen alkuvuosiin. Nykyisin tanssimetalli kuuluu jo rockin valtavirtaan ja kiinnostus sitä kohtaan on hiipunut. Ainoastaan Rammsteinin kaltaiset, asemansa vakiinnuttaneet bändit yltävät merkittäviin myyntilukuihin.
NDH:n nykyistä suosiota ylläpitää pitkälti juuri Rammstein, joka on myynyt yli 22 miljoonaa levyä. Yhtyeen vanavedessä on listoille noussut muitakin bändejä, mutta nämä kärsivät leimautumisesta Rammsteinin kopioiksi.
Wieprz

&lt;mapframe latitude="51.5" longitude="17" zoom="4" height="270" width="270" text="Wieprz"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q1130403",
 "properties": {
 "stroke": "#00BFFF",
 "stroke-width": 3, 
]
&lt;/mapframe&gt;
Wieprz on Veikselin sivujoki Keski-Puolassa. Se on 348,9 kilometriä pitkä ja Puolan yhdeksänneksi pisin joki. Wieprzin yhdistää Krzna-jokeen kanava Międzyrzec Podlaskissa.
Āstika ja nāstika

Astika (, "āstika", ”ortodoksinen” eli ”oikeaoppinen”) ja nastika (, "nāstika", ”heterodoksinen”) viittaavat hindulaisessa filosofiassa koulukuntien ja filosofien luokitteluun sen mukaan, hyväksyvätkö ne Veda-kirjojen auktoriteetin korkeimpana ilmoituksena vai eivät. Tämän määritelmän mukaisesti Nyaya, Vaisheshika, Samkhya, Jooga, Purva Mimamsa ja Vedanta ovat "astika"-koulukuntia, kun taas Cārvāka, jainalaisuus ja buddhalaisuus ovat "nastika"-koulukuntia.
Termien etymologia ja merkitys.
"Astika" on sanskriitinkielinen adjektiivi ja substantiivi, joka on johdettu sanasta "asti" (”se on [olemassa]”), ja se merkitsee ”uskovaa”, ”hurskasta” tai ”jotakuta joka uskoo [Jumalan, toisen todellisuuden tms.] olemassaoloon”. "Nastika" ("na", ”ei” + "āstika") on edellisen negatiivi, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”epäuskoista” tai ”epähurskasta”.
Joskus termi "astika" tulkitaan tai käännetään löyhästi ”teismiksi” ja "nastika" ”ateismiksi”. Varsinainen merkitys liittyy kuitenkin Veda-kirjojen pitämiseen auktoritatiivisina tai ei: esimerkiksi Samkhya ja Purva Mimamsa -koulukunnat eivät hyväksy jumalia, mutta ne pitävät Veda-kirjoja auktoriteetteinaan, joten ne luetaan ateistisiksi "astika"-koulukunniksi.
Koulukuntien luokittelu.
Intian monet filosofiset perinteet luokiteltiin keskiajalla kuuden oikeaoppisen hindulaisen koulukunnan järjestelmäksi, "shaddarshana" ("şaddarśana"), jotka kaikki pitävät Veda-kirjoja uskonnollisena auktoriteettinaan:
Koulukunnista kolme luokiteltiin heterodoksisiksi, eivätkä ne perusta uskomuksiaan Veda-kirjoihin:
Tantra-perinteillä on sekä "astikan" että "nastikan" ominaisuuksia, ja siksi ne jaetaan myös kahtia "astikaan" eli vedalaiseen ja "nastikaan" eli ei-vedalaiseen osaan, ja "astikalaiset" teokset edelleen viiteen osaan, "Śākta", "Śaiva", "Saura", "Gāṇapatya" ja "Vaiṣṇava". Tantran seuraajat pitävät Veda-kirjoja auktoriteettinaan, joten sikäli heidät voidaan lukea "astikaan".
Taiteilijaresidenssi

Taiteilijaresidenssi tarjoaa mahdollisuuden määräaikaiseen työskentelyyn eri alojen taiteilijoille kotimaassa tai ulkomailla. 
Residenssijaksot voivat olla eri mittaisia viikosta vuoteen. Myös työskentely- ja majoitusmahdollisuudet vaihtelevat. Esimerkiksi muusikoille tarkoitetussa residenssissä on useimmiten tarjolla soittimia kuten piano, ja kuvataiteilijoille ateljeetiloja. 
Taiteilijaresidenssien tavoitteena on tarjota resursseja työskentelyyn, rohkaista vuorovaikutusta ja aktivoida taide-elämää residenssipaikkakunnalla. Taiteilijat valitaan useimmiten hakemusten perusteella, mutta joskus myös kutsumenettelyllä. Residenssin ylläpitäjä määrittelee siihen liittyvät ehdot, kuten kuinka pitkäaikaiseen käyttöön residenssi voidaan myöntää, ja minkä taiteenalan ammattilaisille se on tarkoitettu. 
Taiteilijaresidenssejä ylläpitävät esimerkiksi taidetoimikunnat, yhdistykset, kunnat ja säätiöt.
Historiaa.
Taiteilijaresidenssien kaltaista toimintaa on ollut pitkään. Taiteilijaresidenssien ensimmäinen vaihe oli 1900-luvun vaihteessa. Residenssejä kutsuttiin aluksi taiteilijakolonioiksi tai taiteilijasiirtokunniksi, joista ensimmäiset syntyivät 1800-luvun alussa. Worpsweden siirtokuntaa Saksassa Bremenin lähellä oli perustamassa muun muassa Rainer Maria Rilke vuonna 1889. Pohjoismaissa suosittu taiteilijakolonia oli Skagenissa Tanskassa. Myös Suomessa toimi Önningebyn taiteilijasiirtokunta Ahvenanmaalla.
Taiteilijaresidenssejä alettiin perustaa enemmän 1960-luvulta alkaen. Niiden toiminta-ajatuksena oli tarjota mahdollisuus vetäytyä työskentelemään rauhassa, mutta myös yhteiskunnallisesti suuntautuneita residenssejä syntyi. Niissä oli keskeistä yhteys paikalliseen yleisöön.
Residenssejä perustettiin eri puolilla maailmaa yhä enemmän 1990-luvulla. Myös residenssien monimuotoisuus lisääntyi ja mukaan tuli muun muassa lähes tilaustyön kaltaisia projekteja.
Itse jumalat

Itse jumalat () on vuonna 1972 julkaistu Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani. Kirja on Asimovin palkituin romaani ja omista romaaneistaan hänen suosikkinsa. "Itse jumalat" voitti Nebula-palkinnon 1972 ja Hugo-palkinnon 1973.
Tausta.
Kirja jakautuu kolmeen osaan, jotka julkaistiin alun perin jatkokertomuksena lehdessä. Kirjan nimi "Itse jumalat" on peräisin Friedrich Schillerin näytelmän "Orleansin neitsyt" sitaatista "Tyhmyyttä vastaan itse jumalatkin taistelevat turhaan" (, ). Sitaatista muodostuvat myös kirjan kolme osaa:
Asimovin mukaan kirjan tarina sai alkunsa 24. tammikuuta 1971 tieteiskirjallisuuden konferenssissa, jossa hän kuuli Robert Silverbergin mainitsevan eräässä keskustelussa esimerkkinä isotoopin plutonium-186. Asimov totesi Silverbergille, että sellaista isotooppia ei ole olemassa. Silverberg vastasi "Entä sitten?" Asimov lupasi näyttää millaista on todellinen kekseliäisyys ja kirjoittaa tarinan plutonium-186:sta. Hän mietti millaisissa oloissa isotooppi voisi esiintyä ja millaisia ongelmia se voisi tuoda mukanaan. Asimov kirjoitti muistiin ideoitaan, joista tarina yhtäkkiä lähti muotoutumaan. Omien sanojensa mukaan hän ei aavistanut, että tarinasta syntyisi lopulta romaani. 
Juoni.
Juonen pääosassa on rinnakkaisuniversumi, jossa on erilaiset luonnonlait. Kuolevassa rinnakkaisuniversumissa asuvat olennot tarvitsevat energiaa, jota ne tuottavat vaihtamalla materiaa maapallon kanssa ja käyttämällä hyväksi luonnonlakien eroavaisuuksia. Tällä olisi kuitenkin lopulta se vaikutus että aurinko muuttuu supernovaksi. Kirjan ensimmäinen osa sijoittuu Maahan ja kuvaa tapahtumia ihmiskunnan perspektiivistä. Toinen osa käsittelee rinnakkaisuniversumin olentoja ja tapahtumia niiden näkökulmasta. Kolmannessa, Kuuhun sijoittuvassa, osassa tarinaa sidotaan yhteen. Erityisesti kirjan keskimmäistä osaa on ylistetty ja se on Asimovin tuotannossa poikkeuksellinen, sillä hän ei ollut siihen mennessä kirjoittanut avaruusolennoista.
Ner

&lt;mapframe latitude="51.5" longitude="17" zoom="4" height="270" width="270" text="Ner"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q1777582",
 "properties": {
 "stroke": "#00BFFF",
 "stroke-width": 3, 
]
&lt;/mapframe&gt;
Ner on joki Keski-Puolassa. Se on 134 kilometriä pitkä ja laskee Wartajokeen. Ner virtaa Puolan kolmanneksi suurimman kaupungin Łódźin halki.
Ritaritokko

Ritaritokko ("Stigmatogobius sadanundio") on pienikokoinen kala, joka elää Intian jokisuissa. Se kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Koiraalla on harmahtavan vaaleanpunaisella pohjavärillä mustia silmäkuvioita. Evät ja pyrstö ovat liehuvan viirimäiset, etummainen selkäevä muistuttaa kruunua. Naaras on kellertävä ja sillä on pienemmät evät.
Ritaritokkoja pidetään akvaarioissa sekä makeassa että murtovedessä.
Rajajooga

Rājajooga (”kuninkaallinen jooga”, myös "klassinen jooga" tai usein vain "jooga") on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” "āstika"-koulukunnasta. Sen perustaviin kirjoituksiin kuuluvat Patañjalin kokoamat Joogasutrat. Rajajoogassa tavoitteena on mielen kehittäminen meditaation ("dhyana") avulla todellisuuden paremmaksi tuntemiseksi ja lopulta vapautumisen saavuttamiseksi.
Termi "rājajooga" on syntynyt myöhemmin, kun tämä joogan muoto on haluttu erottaa Swami Swatmaraman haṭhajoogasta. Termi "haṭhayoga" on peräisin Svātmārāman 1400-luvun teoksesta "Haṭha Yoga Pradīpikā". Rājajoogaa on kutsuttu myös "aṣṭānga"-joogaksi (so. 'kahdeksan jäsenen jooga'). Rājajoogaa ei voi kuitenkaan samaistaa K. Pattabhi Joisin astangajoogaan, vaikka Jois katsookin edustavansa Patañjaliin periytyvää traditiota.
Raja-jooga syntyi noin vuosina 2000-1500 eaa, samaan aikaan kuin intialainen filosofia (Rig-Veda, indo-eurooppalaisen kulttuurin vanhin kirjallinen teos). Veda sisälsi uskonnollis-mystisen perusluonteensa ohella myös filosofista ajattelua, kuten vaihtoehtoja olemassaolon ongelmille, arvostelua nykyoloista ja epäilyjä. Veda on Intian filosofian alku.
Vedat olivat peruste Upanisadeille, joiden syntymisen ajankohta on vaikea määrittää täsmällisesti, mutta keskimääräinen arvio on noin 700-600 vuotta eaa. Upanisadien voidaan katsoa olevan kriittistä Vedojen kaikkijumalaisuuden protestia, tahtoa yksijumalaisuuteen (spiritualistinen monismi, eli käsitys jonka mukaan kaikki on perusluonteeltaan henkeä).
Veda-kauden jälkeen Intian filosofisessa kehityksessä seurasi ns. eeppinen kausi, jolloin filosofista ajattelua kehitettiin kertomarunouden muodossa. Eeppinen kausi ajoittuu noin vuosille 600-500 eaa. vuoteen 200 jaa. Tänä ajanjaksona hahmottuivat myös suuret koulukunnat, vaikka ne luokiteltiin vasta myöhemmin ns. Sutra-kaudella (0 - 800 jaa.). Sutra-kauden nimi johtuu siitä, että silloin filosofia esitettiin pääasiassa lyhyiden aforismien eli sutrojen muodossa.
Lähteet.
Rauhala, Lauri. (1986). Meditaatio. Helsinki: Otava.
Julio Salinas

Julio Salinas Fernández (s. 11. syyskuuta 1962 Bilbao, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen entinen jalkapalloilija. Pitkä ja hontelo keskushyökkääjä muistetaan parhaiten ajastaan FC Barcelonassa.
Satulavuokkokala

Satulavuokkokala ("Amphiprion polymnus") on koralliriuttojen pyöreämuotoinen kala, jota pidetään myös meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Satulavuokkokala kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Kalan pohjaväri on tummanruskea, lähes musta. Silmän takana ja pyrstön tyvessä on valkea raita. Kalan keskiosassa on valkoinen satulanmuotoinen kuvio. 
Alkuperä.
Satulavuokkokalat elävät Intian valtameren itäosissa ja Tyynenmeren länsiosissa. 
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Satulavuokkokalat elävät symbioosissa merivuokon kanssa. Sen suosimia lajeja ovat Stichodactyla haddoni ja Heteractis crispa.
Lohjan Kisa-Veikot

Lohjan Kisa-Veikot (LoKV) on lohjalainen urheiluseura, jolla on ollut toimintaa jääkiekossa, pesäpallossa, taitoluistelussa ja yleisurheilussa. __notoc__
Jääkiekko.
Jääkiekkoa Kisa-Veikoissa on pelattu jo 1950-luvulla, ja oman yhdistyksen Lohjan Kisa-Veikot Jääkiekko ry:n alle siirryttiin vuonna 1992. Seuran naisten edustusjoukkue pelasi SM-sarjassa vuosina 2008–2012. Miesten edustuskiekkoilu oli Lohjan Jääankkojen vastuulla kaudelle 2010-2011 asti jonka jälkeen miesten ja naisten toiminnasta on vastannut Lohjan Kisa-Veikot Edustusjääkiekko ry. LoKV harjoittelee ja pelaa Lohjan ja Kisakallion jäähalleissa.
Pesäpallo.
Pesäpallossa Kisa-Veikkojen naisten joukkue pelasi 1970-luvulla SM-sarjassa. Miesten joukkue pelasi parhaimmillaan ykkössarjassa ja oli 1980-luvulla lähellä SM-sarjaan nousua.
Samkhya

Samkhya tai Sankhya (, "sānkhya", ”numero”) on yksi hindulaisen filosofian ”oikeaoppisista” astika-koulukunnista. Koulukunnan perustajana pidetään perinteisesti Kapilaa, vaikkakaan tästä ei ole historiallista varmuutta. Sankhyaa pidetään Intian filosofisista järjestelmistä vanhimpana.
Astika-koulukuntana Sankhya hyväksyy Veda-kirjojen uskonnollisen auktoriteetin. Koulukunnan tärkein kirjoitus on Ishvara Krishnan noin vuonna 200 kirjoittama "Samkhya Karika". 
Sankhyan filosofia on voimakkaan dualistista. Jaottelu vertautuu länsimaisessa filosofiassa esiintyneeseen mieli–ruumis-dualismiin, mutta Sankhyassa maailma jaetaan purushaan (tietoisuus/henki) ja prakrtiin (psykofyysinen materiaalinen substanssi eli fyysinen ruumis ja psyyke/kokemuksellinen mieli).
Carole Merle

Carole Merle (s. 24. tammikuuta 1964 Le Sauze, Ranska) on entinen ranskalainen alppihiihtäjä.
Merle saavutti Vailin MM-kilpailuissa 1989 hopeaa suurpujottelussa Vreni Schneiderin jälkeen. Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 hän sai supersuurpujottelussa hopeaa hävittyään 0,11 sekuntia Ulrike Maierille. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän saavutti samassa lajissa hopeaa jäätyään lähes puolitoista sekuntia Deborah Compagnonista. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden kukistettuaan Anita Wachterin 0,4 sekunnilla. Jo vuonna 1982 hän oli saavuttanut pronssia junioreiden MM-kilpailujen syöksylaskussa.
Merle voitti supersuurpujottelun maailmancupin kausilla 1988–1989, 1989–1990, 1990–1991 ja 1991–1992 sekä suurpujottelun maailmancupin kausilla 1991–1992 ja 1992–1993. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi kaudella 1991–1992 ja kolmanneksi kaudella 1992–1993.
Mithraculus sculptus

Mithraculus sculptus on pieni, kirkkaanvihreä taskurapulaji, jolla on karvaiset jalat. Se elää luonnossa Karibian koralliriutoilla. Sitä pidetään myös riutta-akvaarioissa, missä se on hyödyllinen kiusallisten kuplalevien syöjä. Englannin kielessä lajista on käytetty nimitystä "emerald crab", ”smaragditaskurapu”.
Bill Christian

William David "Bill" Christian (s. 29. tammikuuta 1938 Warroad, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän johti Yhdysvaltain joukkueen kultaan Squaw Valleyn olympiakisoissa 1960.
Christian valittiin United States Hockey Hall of Fameen 1984 ja International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1998.
Hänen poikansa Dave Christian kuului niin ikään olympiakultaa Lake Placidissa 1980 saavuttaneeseen USA:n kiekkojoukkueeseen.
Seven Sisters (Sussex)

Seven Sisters on seitsemän vierekkäisen liitukivijyrkänteen muodostama kokonaisuus South Downsin alueella Englannin kanaalin rannalla East Sussexin kreivikunnassa. Jyrkänteet sijaitsevat Seafordin ja Eastbournen kaupunkien välissä Seven Sisters Country Park -luonnonpuistossa, joka on nykyisin osa South Downsin kansallispuistoa.
Seven Sistersin aluetta on käytetty elokuvissa ja televisiosarjoissa esittämään Doverin valkoisia kallioita alueen paremmin säilyneen luonnontilaisuuden vuoksi.
Jyrkänteet.
Heti Went Hill Brow'n itäpuolella sijaitsee Birling Gap. Idempänä, seuraavan kukkulan päällä, on Belle Toutin majakka ja sen takana Beachy Head.
Seuraavassa on lueteltu Seven Sistersin jyrkänteiden huippujen ja pohjien nimet lännestä itään.
Harold Peary

Harold Peary (synt. José Pereira de Faria 25. heinäkuuta 1908 – 30. maaliskuuta 1985 Manhattan Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi radiokuunnelmasarjasta "The Great Gildersleeve". Peary esitti sarjan päähenkilöä Throckmorton P. Gildersleevea 1941–1950, kunnes hänet korvasi Willard Waterman. Hän esitti samaa hahmoa myös neljässä radiosarjaan pohjautuneessa elokuvassa 1940-luvulla. Gildersleeven jälkeen Peary esiintyi radiosarjassa "The Harold Peary Show" (tunnetaan myös nimellä "Honest Harald, The Homemaker"), mutta sarja ei saavuttanut suosiota ja sitä tehtiin vain 38 jaksoa.
Harold Pearylla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Inkilänmäki

Inkilänmäki on Kuopion kaupunginosa, joka sijaitsee Puijon selänteen vierellä parin kilometrin etäisyydellä keskustasta.
Inkilänmäki–Peipposenrinne(–Pihlajalaakso)-suuralueella asuu 2 500 asukasta. Asukkaiden keski-ikä on korkea.
Pihlajalaakson täydennysrakentamisalueen rakentaminen alkoi vuonna 2010. Pihlajalaaksoon valmistuu 450 asuntoa yhteensä 1 200 asukkaalle.
Puijon (Inkilänmäen) suunnittelualueelle on sijoittunut noin 350 työpaikkaa (1.1.2008).
HMS Monarch (1911)

HMS Monarch oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva. Alukselle oli aluksi varattu nimeksi "HMS King George V".
Valmistus.
Alus tilattiin Armstrongin telakalta Elswickistä, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1911 ja otettiin palvelukseen helmikuussa 1912.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Monarch" liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin sen sisaraluksista ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
"Monarch" poistettiin palveluksesta 1921 ja muutettiin maalilaivaksi. Alus upposi maalilaivana 20. tammikuuta 1925.
HMS Thunderer (1911)

HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 13. huhtikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1911 ja otettiin palvelukseen toukokuussa 1912.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Thunderer" liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin sen sisaraluksista ja King Georg V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita. Taistelussa alus ampui 37 kappaletta 13,5" kranaattia. Alukseen asennettiin 1917 lentoonlähtöalustat B- ja X-torneihin.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena alus poistettiin palvelukäytöstä 1921 ja muutettiin koululaivaksi. Se myytiin joulukuussa 1926, mutta matkalla romutettavaksi se ajoi matalikolle Blythen edustalla.
HMS Conqueror (1911)

HMS Conqueror oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä Dalmuirista, missä köli laskettiin 5. huhtikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1911 ja otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1912.
Palvelus.
Koeajojen jälkeen alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Conqueror" liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin sen sisaraluksista ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se osallistui 31. toukokuuta 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa alus ei kärsinyt vaurioita.
Sodan jälkeen.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena "Conqueror" poistettiin 1921 palveluksesta ja romutettiin seuraavana vuonna.
Francesco Borromini

Francesco Borromini, alkujaan "Castelli" (25. syyskuuta 1599 Bissone, Ticino, Sveitsi – 3. elokuuta 1667 Rooma), oli maineikas italialainen barokkiarkkitehti. Hän suunnitteli Roomaan palatseja ja kirkkoja, joista merkittävimpiä ovat Palazzo Barberini, San Carlo alle Quattro Fontane, Sant'Ivo alla Sapienza, Sant'Agnese in Agone ja Sant'Andrea delle Fratte.
Elämä.
Francesco Borromini syntyi Sveitsin Bissonessa lähellä Luganoa. 1619 hän siirtyi Roomaan ja aloitti sukulaisensa Carlo Madernon alaisuudessa kivenveistäjänä Pietarinkirkon rakennustyömaalla. Myöhemmin hän pääsi Berninin työpajaan ja hankki kokemusta rakennussuunnittelusta ja -piirtämisestä.
Borromini osallistui Pietarinkirkon suuren baldakiinin suunnitteluun, mutta joutui riitoihin Berninin kanssa. Borrominin kohtalona oli myöhemminkin jäädä eläessään suuren kilpailijansa varjoon.
Hänen ensimmäinen itsenäinen työnsä oli S. Carlo Borromeon luostarin saneeraus ja siihen kuuluva kirkko, pienelle kulmatontille ahdettu San Carlo alle Quattro Fontane (1634), jossa on jo havaittavissa hänen tyylilleen ominainen plastinen rytmiikka ja vapauksia ottava muotokieli. Kirkon julkisivu ja kellotorni valmistuivat vasta Borrominin kuoleman jälkeen 1670.
Elinaikanaan Borromini ei saanut juurikaan tunnustusta, eikä hänellä paavi Innocentius X:ttä lukuun ottamatta ollut mahtavia kirkollisia suojelijoita. Melankoliasta ja masennuksesta kärsinyt arkkitehti teki itsemurhan heittäytymällä miekkaansa 3. elokuuta 1667 saatuaan päätökseen Falconierien hautakappelin. Hänet on haudattu San Giovanni dei Fiorentinin kirkkoon.
Jälkimaine ja vaikutus.
Aikalaisilleen Borromini oli arkkitehtuurin kapinallinen ja "futuristi", jonka vallankumouksellisuus jäi useimmille käsittämättömäksi, mutta hänen kuolemanjälkeinen maineensa kasvoi ja kiiri Torinoon, jossa Guarino Guarini jatkoi Borrominin aloittamaa barokin evoluutiota. Myöhemmin Borrominin vaikutteet siirtyivät Alppien pohjoispuolelle Saksaan ja Itävaltaan, jossa myöhäisbarokin arkkitehdit Johann Bernhard Fischer von Erlach, Johann Lukas von Hildebrandt ja Balthasar Neumann löysivät innoituksensa Borrominin muotokielestä.
Colossus-luokka (taistelulaiva, 1910)

Colossus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi nk. dreadnoughtia, "HMS Colossus" ja "HMS Hercules". Luokan alukset kuuluivat aluksi Neptune-luokkaan, mutta tehdyt muutokset tekevät niistä niin paljon luokasta poikkeavia, että ne normaalisti lasketaan omaksi luokakseen.
Aseistus.
Colossus-luokka poikkesi edeltäjästään apuaseiden sijoittelussa. Tämä luokka oli viimeinen Kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, jonka pääaseina olivat 12" (305 mm) tykit. Luokka oli myös ensimmäinen taistelulaivaluokka, johon asennettiin 21" torpedoputket. Tällä uudella aseella saavutettiin tehokas 6000-7000 yardin kantama ja torpedon nopeus oli jopa 45 solmua lyhyille etäisyyksille.
Panssarointi ja kansirakenteet.
Panssarointia oli palautettu HMS Dreadnoughtin 11" paksuuteen, mutta samalla heikennettiin sisäisiä rakenteita painon liiallisen kasvun estämiseksi. Aluksella oli ainoastaan yksi masto kytkettynä etummaiseen savupiippuun, mikä oli havaittu epäonnistuneeksi ratkaisuksi jo HMS Dreadnoughtissa.
Voimanlähde.
Koneet oli jaettu kolmeen eri osastoon aikaisemman kahden sijasta. Koneet olivat kuitenkin samanlaiset kuin edeltäneessä luokassa. Tällä saavutettiin keskimmäisen koneen itsenäinen käyttö risteilynopeudella ajettaessa sekä toivottiin saatavan parempi tasapaino vuodonsattuessa.
Ahmet Ertegün

Ahmet Ertegün (31. heinäkuuta 1923 – 14. joulukuuta 2006) oli turkkilais-yhdysvaltalainen Atlantic Records -levy-yhtiön perustaja ja yksi 1900-luvun jälkipuoliskon äänilevyteollisuuden merkittävimmistä henkilöistä. Ertegün pääsi vuonna 1987 Rock and Roll Hall of Fameen.
Ertegün perusti Atlantic Recordsin yhdessä Herb Abramsonin kanssa vuonna 1947. Ertegünin johdolla yhtiöstä tuli muutamassa vuodessa Yhdysvaltain johtava rhythm and blues -levymerkki, jolle 1950-luvulla levyttivät muun muassa Ruth Brown, Big Joe Turner, Ray Charles, LaVern Baker, The Drifters, The Coasters ja The Clovers. 
Ertegün myös tuotti suuren osa Atlanticin julkaisemista levyistä ja sävelsi yhtiön artisteille kappaleita salanimellä "Nugetre". Ertegün jatkoi yhtiön hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa asti.
HMS Invincible (1907)

HMS Invincible oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin W. G. Armstrong, Whitworth &amp; Co. telakalta Tynesidestä, missä köli laskettiin 2. huhtikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 20. maaliskuuta 1909.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. risteilijäviirikköön. Vuonna 1913 alus liitettiin 1. taisteluristeilijäviirikköön, mistä se elokuussa lähetettiin loppu vuodeksi Välimerelle.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Invincible" oli itärannikolla ja otti 28. elokuuta 1914 osaa Helgolandin taisteluun. Marraskuussa alus lähetettiin yhdessä sisaraluksensa "HMS Inflexiblen" kanssa Etelä-Atlantille, jossa ne ottivat 8. joulukuuta osaa Falklandsaarten taisteluun. Taistelussa "Invincible" ampui kaikkiaan 513 laukausta 12" pääaseillaan. Taisteluristeilijät palasivat toukokuussa 1915 kotivesille ja liitettiin osaksi Suurta Laivastoa ().
"Invincible" oli mukana Skagerrakin taistelussa 1916 3. taisteluristeilijäviirikön lippulaivana (kontra-amiraali H. L. A. Hood). Alus joutui tykistötaisteluun "SMS Lützowin" kanssa. Pitkällisen laukaustenvaihdon päätteeksi "Lützow" ampui sarjan pääaseillaan osuen Q-torniin ja murskaten sen katon. Osuman seurauksena aluksen ammusten ajopanokset räjähtivät katkaisten aluksen. Aluksen upotessa 1 021 hengen miehistöstä ainoastaan kuusi miestä pelastui. Pelastuneet olivat:
"Invincible" oli kuitenkin saanut lukuisia osumia vastustajaansa, joista kaksi oli osunut vesilinjan alle. "Lützow" oli vahingoittunut niin pahasti, että se lopulta jouduttiin hylkäämään ja upposi matkalla kotisatamaan.
Sodan jälkeen "Invinciblen" hylky paikannettiin miinanraivaajalla 55 metrin syvyydestä.
1,3-bisfosfoglyseraatti

1,3-bisfosfoglyseraatti (C3H8O10P2) on orgaaninen molekyyli, joka esiintyy välituotteena niin glykolyysissä kuin Calvinin syklissä yhteyttämisen aikana. 
Roolit bioreaktioissa.
Glykolyysi.
Glykolyysissä syntynyt glyseraldehydi-3-fosfaatti muutetaan glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasientsyymillä 1,3-bifosfoglyseraatiksi. Samalla reaktiossa mukana ollut NAD+ pelkistyy NADH:ksi. 1,3-bisfosfoglyseraatti reagoi ADP:n kanssa fosfoglyseraattikinaasientsyymin avulla, jolloin syntyy 3-fosfoglyseraattia ja ATP-molekyyli. Tämä reaktio on palautuva
1,3-bisfosfoglyseraatti + ADP 3-fosfoglyseraatti + ATP
Calvinin sykli.
Calvinin syklissä reagoivat samat yhdisteet, mutta reaktio on käänteinen glykolyysille. 3-fosfoglyseraatti muuntuu entsyymien avustuksella 1,3-bisfosfoglyseraatiksi ja samalla myös ATP muuttuu ADP:ksi. 1,3-bisfosfoglyseraatti muuttuu glyseraldehydi-3-fosfaatiksi ja dihydroksiasetonifosfaatiksi. Tässä reaktiossa NADH hapettuu NAD+:ksi.
Vaisheshika

Vaisheshika (, "Vaiśeṣika") on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” astika-koulukunnasta. Sen perustajana pidetään 500-luvulla eaa. elänyttä Kanadaa, joka esitti ajatuksensa Vaisheshika-Sutrassa.
Vaisheshika-filosofia on atomismin muoto. Sen mukaan kaikki fysikaalisen kaikkeuden oliot ovat palautettavissa äärelliseen määrään atomeita. Historiallisesti vaisheshika on liittynyt läheisesti yhteen hindulaisen logiikan koulukunnan, nyayan, kanssa.
Ontologia.
Vaisheshikassa todellisuuden luonne selitetään seitsemän kategorian avulla:
Vaisheshikan mukaan perussubstansseja on yhdeksää lajia, joista viisi ovat materiaalisia ja neljä ei-materiaalisia:
Taipaleen ortodoksinen seurakunta

Taipaleen ortodoksinen seurakunta on Liperin, Outokummun, Polvijärven, Nurmeksen, Juuan ja Rautavaaran kuntien alueella toimiva ortodoksinen seurakunta. Seurakunnassa on noin 2 500 jäsentä. Keskuspaikka on Viinijärvellä, jossa on Taipaleen kylä. Seurakunta on noin 450 vuotta vanha. Seurakunnan perustamisaika on jäänyt epäselväksi. Liperin kappeli mainitaan ensimmäisen kerran ruotsalaisissa veroluetteloissa vuonna 1589, joten perustamisaika on sitä varhaisempi. Seurakunnassa, Taipaleen kirkossa alettiin vuonna 1858 ensimmäisenä Suomessa toimittaa jumalanpalveluksia säännöllisesti suomen kielellä.
Nurmeksen ortodoksinen seurakunta liittyi Taipaleen ortodoksiseen seurakuntaan 1.1.2021 ja siitä muodostettiin Nurmeksen ortodoksinen kappeliseurakunta. Taipaleen ortodoksinen seurakunta kuuluu Kuopion ja Karjalan hiippakunnan neljän itäisen seurakunnan muodostamaan Neloset-yhteistyöryhmään. 
Pyhäköt.
Seurakunnalla on 13 pyhäkköä:
Seurakunnan oma Pyhän Johanneksen leirikeskus sijaitsee Säynelammella, Polvijärvellä.
Rakhigarhi

Rakhigarhi ("Rakhi Garhi") oli muinainen kaupunki Luoteis-Intiassa.
Se kuului Indus-kulttuuriin. Keskus oli ehkä tuon ajan suurin Etelä-Aasiassa.
Sijainti.
Paikka on Hisarin piirikunnassa Haryanan osavaltiossa. Se sijaitsee 150 km päässä Delhistä. Paikka sijaitsee 27 km etäisyydellä Chaggar-Hakra-joesta.
Koko.
Kaupunki oli Indus-kulttuurin kaupungiksi suuri, ehkä suurin. Se ulottuu yhdeksän kummun alueelle. Paikan ala on ainakin 350 ha, ehkä jopa 550 ha. Se kuuluukin samaan kokoluokkaan kuin tunnetummat, aiemmin löydetyt Mohenjo-Daro ja Harappa.
Aiemmin keskuksen luultiin olleen vain 80–124 ha luokkaa.
Historia.
Paikasta on löydetty Harappa-kulttuuria edeltävää Sothi-Siswalin esineistöä. Tämä oli maanviljely-kyläkulttuuria. Sothin esimuotoutumisvaihe alkoi täällä ajoitusten mukaan noin vuonna 4400 eaa.
Kaupunki oli olemassa viimeistään vuonna 3000 eaa. Tällöin alettiin tehdä Hakran keramiikkaa. Keramiikka muistuttaa Kalibanganin ja Banawalin keramiikkaa. 
Löydöt.
Rakhigarhi oli tyypillinen, mutta suuri Harappa-kulttuurin taajama asuinkortteleineen, teineen, viemäreineen jne.
Kirjoitusta sisältäviä Indus-sinettejä on tehty muun muassa hopeasta, marmorista ja terrakotasta. Poltetusta tiilestä tehtyjen talojen oletetaan olleen rikkauden taloja.
Kaupungista on löydetty alttareita, jotka viittaavat tuliseremonioihin.
Geenitutkimus.
Rakhigarhista löydettyjen luurankojen geenejä tutkitaan. Tällä koetetaan selvittää mikä kansa siellä asui. Erään haudatun naisen DNA on geenien mukaan pääosin vanhaa iranilaista tyyppiä, mutta mukana on keskimäärin 1/3 Andamaanien geenejä. Niinpä DNA vastaa osin nykyintialaisten DNA:ta. Geeneissä ei silti näy jälkiä indoiranilaisista arjalaisista. DNA ei myöskään vastaa monia alle 10 000 vuotta vanhoja Iranin viljelijäkansoja. Se on lähempänä varhaisia paimentolaisia ja metsästäjiä.
Tutkimus vahvistaa ajatusta, jotta Indus-kulttuuri olisi ollut ei-arjalainen. Se ei täysin kumoa arjalaistenkaan läsnäoloa.
Mimamsa

Mimamsa tai Purva Mimamsa (, ”tutkiminen”) on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” astika-koulukunnasta. Sen perustaviin kirjoituksiin kuuluvat Jaiminin kirjoittamat Purva Mimamsa Sutrat (n. 200-100 eaa.)
Mimamsa edusti hindulaisessa filosofiassa voimakkaimmin Veda-eksegeesin perinnettä ja vedalaisten rituaalien painotusta (ortopraksia). Veda-kirjojen tulkinta oli koulukunnalle pääkeino dharman luonteen tutkimiseksi. Koulukunta oli asketismin ja mystisismin vastainen.
Purva Mimamsa, josta on käytetty myös nimeä Karma-Mimamsa, erotetaan Uttara Mimamsasta, josta on käytetty myös nimitystä Brahma-Mimamsa.
Tipaton tammikuu

Tipaton tammikuu on suomalainen perinne, jolloin ihmiset päättävät olla käyttämättä alkoholia tammikuun aikana. Perinne on lähtöisin alkoholinkäyttönsä hallitsevien ihmisten keskuudesta. Perinteisesti suomalaiset käyttävät joulun ja uudenvuoden vieton aikaan runsaasti alkoholia ja sen takia jotkut pyrkivät pitämään jonkin asteista "taukoa" alkoholin käytöstä tammikuun aikana.
Tipaton tammikuu järjestettiin Suomessa tiettävästi jo vuonna 1942, jolloin Propaganda-Aseveljet-järjestö markkinoi Tipaton tammikuu -kampanjan ja sen toiminnan seurauksena joulukuussa 1942 eduskunnan puhemies Väinö Hakkila julisti vapaaehtoisen kampanjan raittiin tammikuun viettämiseksi.
Vuonna 2008 tipatonta tammikuuta vietti noin 25 prosenttia väestöstä.
Tipaton tammikuu vaikuttaa tammikuun aikana myös alkoholijuomien myyntiin. Alkoholittomien juomien myynti baareissa on suurimmillaan tammikuun aikana. Alkossa tuotteiden myynti tammikuussa on 20–30 prosenttia pienempi kuin keskivertokuukautena. 
Brittiläinen maksan terveyttä edistävä British Liver Trust on muistuttanut, että kuukauden tauko ei pelasta maksaa alkoholin haitoilta – muutaman raittiin päivän viettäminen joka viikko olisi tehokkaampi tapa.
Dionysios Traakialainen

Dionysios Traakialainen (, ; noin 160 tai 170 – 85 tai 90 eaa.) oli antiikin kreikkalainen hellenistisen ajan grammaatikko, joka asui ja opiskeli ja jonka on arveltu myös työskennelleen Aleksandriassa, missä hänen opettajanaan oli yksi varhaisimpia homeerisia oppineita, Aristarkhos Samothrakelainen. Myöhemmin Dionysios eli Rhodoksella. Liikanimen "Traakialainen" Dionysioksen oletetaan saaneen traakialaisen isänsä takia.
Ensimmäinen tunnettu kreikan kielioppi "Tekhnē grammatikē" () mainitaan yleisesti Dionysioksen tekemäksi, mutta jo toiselta vuosisadalta jaa. asti tästä on esitetty ajoittain epäilyksiä. Teoksen 25 osasta viisi ensimmäistä ovat kirjallisempia ja muistuttavat enemmän toisen vuosisadan aleksandrialaista perinnettä, minkä vuoksi kaikki yksimielisesti hyväksyvät Dionysioksen niiden tekijäksi. Hieman myöhempi roomalainen kielitieteilijä Varro esittää ensimmäisen osan myös latinannettuna omassa teoksessaan, mikä toimii todisteena sen aitoudesta.
"Tekhnēn" myöhemmät jaksot käsittelevät teknisesti kreikan kielioppia, nimenomaisesti morfologiaa; syntaksin kuvaus teoksesta puuttuu kokonaan. Näissä osissa annetaan yhteenvetomainen kuvaus kreikan rakenteesta. Teos kuuluu selvästi Aleksandrian koulukuntaan, mutta tekijään on vaikuttanut myös stoalainen kielioppiperinne. Varhaisilta kristillisiltä ajoilta peräisin olevien Egyptistä löydettyjen kreikankielisten papyrusten perusteella tiedetään kreikkaa opetetun tuolloin "Tekhnēssä" määritettyyn tapaan, ja toisella vuosisadalla jaa. kieliopin kirjoittanut Apollonios Dyskolos – joka omassa teoksessaan nimenomaisesti käsittelee syntaksia – hyväksyi "Tekhnēn" kuvaamat sanaluokat ja kieliopillisia kategoriat sellaisinaan.
Teos käännettiin armeniaksi ja syyriaksi kristillisen ajan alussa, ja bysanttilaisina aikoina sitä kommentoitiin ja kriittisesti selitettiin ahkerasti.
Teoksen alussa Dionysios määrittelee grammatiikan ”runoilijoiden ja prosaistien yleisten käytäntöjen käytännölliseksi tiedoksi”. Niinpä Dionysios — kuten samanaikaiset aleksandrialaiset oppineet, jotka editoivat Attikan murteella kirjoitettuja tekstejä ja Homeroksen teoksia —, kantoi huolta klassisen kreikkalaisen kirjallisuuden opettamisen helpottamisesta yleisölle, joka puhui koineekreikkaa.
Vanajan vaakuna

Vanajan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Hämeen maakunnan tunnuseläimestä ilveksestä. Maakunnan asutus alkoi aikanaan Vanajan seudulta, minka vuoksi vaakunaan on otettu maakunnan vaakunaeläimen ilveksen pää.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 26. marraskuuta 1957. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen, sinivaruksinen ilveksen pää; korvatöyhdöt mustat”.
Vaakuna ehti olla virallisessa käytössä vajaan kymmenen vuotta. Se siirtyi Wanaja-seuran isännöimäksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1967, kun Vanaja liittyi osaksi Hämeenlinnaa.
HMS Colossus (1910)

HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Colossus-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1910 ja otettiin palvelukseen 1911.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Colossuksesta" tehtiin 1. taistelulaivaviirikön lippulaiva Suureen laivastoon (). Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun kontra-amiraali Ernest Gauntin lippulaivana kapteenina Dudley Pound. Taistelussa alus oli ainoa brittiläinen taistelulaiva, johon osui vastustajan tykkituli. Kaksi osumaa eivät aiheuttaneet merkittäviä vaurioita ja pahemmat vauriot aiheutti etummaisen savutorven juureen osunut laukaus. Osumien seurauksena kaatui viisi miestä.
Sodan jälkeen alus muutettiin koululaivaksi, kunnes Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena poistettiin 1920 käytöstä ja lopulta 1928 romutettiin.
Lause (ohjelmointi)

Lause () ohjelmoinnissa on imperatiivisella ohjelmointikielellä tehdyn ohjelman osa, joka suorittaa jonkin tehtävän. Tyypillisiä lauseita ovat asetuslause, ehtolause, toistolause ja proseduurikutsu (aliohjelmakutsu). Jotkin lauseet, kuten ehtolause, voivat sisältää toisia lauseita. Lauseessa parametrina käytettävää, numeeriseksi arvoksi tai totuusarvoksi evaluoitavaa lauseen osaa kutsutaan "lausekkeeksi".
Esimerkki ehtolauseesta C:n kaltaisella kielellä:
if ( lauseke ) 
 lause
else 
 lause
Lauseet voidaan koota useimmissa ohjelmointikielissä kootuiksi lauseiksi eli lohkoiksi:
Lause voi olla myös tyhjä lause, joka ei tee mitään.
Jokke Kangaskorpi

Jokke Kangaskorpi () oli suomalainen jalkapalloilija.
Kangaskorpi oli Mikkelin Palloilijoiden kasvatti. Hän nousi seuran liigajoukkueeseen 1987 vasta 15-vuotiaana. Kangaskorpi edusti MP:ta yhdeksän kauden ajan kunnes siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1995. Ensimmäinen kausi Hakassa päättyi Suomen mestaruuteen, joka jäi Kangaskorven ainoaksi. Haka putosi Veikkausliigasta seuraavan kauden päätteeksi ja Kangaskorpi siirtyi Ruotsiin Superettanin Lira BK:n riveihin. Seuraavien kahden vuoden aikana Kangaskorpi pelasi Liran ohella niin ikään Superettanissa olleessa Gefle IF:ssä sekä muutamien otteluiden ajan Mikkelin Palloilijoissa ja Tampereen Pallo-Veikoissa. Viimeisen kautensa pääsarjatasolla Kangaskorpi pelasi Kotkan TP:ssa 2000, jonka jälkeen hän palasi vielä kuudeksi kaudeksi kasvattajaseuransa riveihin. Nuo vuodet MP pelasi Ykkösessä ja Kakkosessa. Kangaskorpi ehti urallaan pelata yhteensä 244 liigaottelua, joissa hän teki 34 maalia.
Kangaskorpi nousi jo varhain nuorten maajoukkueisiin. Hän pelasi kaikkiaan 31 poikien ja 24 nuorten maaottelua. Kangaskorpi valittiin 1987 vuoden lupaavimmaksi poikapelaajaksi Suomessa. Suomen A-maajoukkueeseen Kangaskorpi nousi 1994 ja hän pelasi uransa aikana 11 maaottelua.
Jalkapallon lisäksi Kangaskorpi on pelannut maalivahtina jääpalloa nuorisomaajoukkueissa ja hän edusti liigassa pelannutta Mikkelin Kamppareita kaudella 2005-2006.
Myös Jokke Kangaskorven veli Juuso Kangaskorpi on pelannut Suomen A-maajoukkueessa ja poikamaajoukkueissa.
Kangaskorpi kuoli 37-vuotiaana 1. toukokuuta 2009.