tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arkady Luxemburg

Arkady Luxemburg (s. 1939) on yksi tuotteliaimmista ja tunnetuimmista elävistä moldovalais-amerikkalaisista säveltäjistä.
Hän suoritti taiteen maisterin tutkinnon Musiikkiakatemiassa Chișinăussa, Moldovassa entisessä Neuvostoliitossa, jossa hän suoritti tutkinnot pianonsoiton, sävellyksen ja musiikkiteorian alalta. Hän on työskennellyt ohjaajana, konserttipianistina ja säestäjänä useissa instituutioissa ympäri maailmaa, mukaan lukien Moldovan musiikkiakatemia, Moldovan musiikkikorkeakoulu, Moldovan musiikkikoulu, San Diegon osavaltion yliopisto, Mesa College, Kalifornian baletti ja David Yellin College. Useat hänen opiskelijoistaan ​​ovat tulleet maailmankuuluiksi esiintyjiksi, mukaan lukien Oleg Maisenberg ja Mark Seltzer.
Hän on kirjoittanut useita teoksia musiikkiteoriasta ja harmoniasta. Arkady sai Moldovan Vuoden säveltäjä -palkinnon vuonna 1967.
Hän on Yhdysvaltojen säveltäjien liiton ja ASCAP:n jäsen.
Merkittäviä Luxemburgin sinfonisia teoksia ovat "Sinfonietta", Sinfonia jousille, Kaksi konserttoa pianolle orkesterin kanssa, Konsertto sellolle orkesterin kanssa, Sinfoniafantasia "Kevään melodiat". Merkittäviä teoksia pianosoololle ovat "Aquarelie", "Shostakovichin muistoksi", "Gershwinin muistoksi", Sonata, Sonatina, "Blueses" ja "Preludes".
Suuri osa hänen teoksistaan ​​on levytetty. Niitä julkaistaan ​​säännöllisesti ja toistetaan Tšekissä ja Slovakiassa, entisessä Neuvostoliitossa, Romaniassa, Unkarissa, Israelissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1995 hän on asunut San Diegossa Kaliforniassa, missä hän jatkoi uraa esiintyjänä, säveltäjänä ja ohjaajana.
Pirjo Kääriäinen

Pirjo Kääriäinen (s. 1963) on tekstiilitaiteilija, muotoilija ja Aalto-yliopiston professori (Associate Professor). 
Hän on työurallaan työskennellyt muun muassa Finlaysonin (1989-2006), oman yrityksensä (2006-2008) ja Aalto-yliopiston (2008-) palveluksessa.
Tekstiilitaiteilijat TEXO ry myönsi Keskiselle Vuoden tekstiilitaiteilija -tunnustuksen vuonna 2016. Suomi-palkinnon hän sai vuonna 2019. Useista muista tunnustuksista mainittakoon H &amp; M Conscious -säätiön Global Change Award (300 000 eur) loncell F -menetelmän työryhmälle.
Veikkausliigan kausi 2021

Veikkausliigan kausi 2021 oli Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan 32. kausi. Kausi alkoi 24. huhtikuuta ja se päättyi 6. marraskuuta 2021. Hallitsevana mestarina kauteen lähti HJK. Liigasta putosi kaudella 2020 suoraan Rovaniemen Palloseura ja putoamiskarsinnan jälkeen Turun Palloseura. Nousijajoukkueet kaudelle 2021 olivat Ykkösen edelliskaudella voittanut AC Oulu sekä karsintojen kautta noussut FC KTP. Mestaruuden voitti toisen kerran peräkkäin Helsingin Jalkapalloklubi. Mestaruus oli sille seurahistorian 31.
Sarjajärjestelmä.
Veikkausliigan sarjajärjestelmän oli sama, kuin kaudella 2020. Kausi alkoi kahdentoista joukkueen kaksinkertaisella runkosarjalla, jonka aikana pelattiin kaikkiaan 132 ottelua. Runkosarja kesti huhtikuun alusta syyskuun puoliväliin. Runkosarjan jälkeen joukkueet jaettiin kahteen erilliseen sarjaan. Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta jatkoivat yksinkertaiseen mestaruussarjaan ja kuusi huonoimmin sijoittunutta yksinkertaiseen haastajasarjaan. Mestaruus- ja haastajasarjoissa joukkueet jatkoivat niillä pistemäärillä, jotka runkosarjan aikana oli kerääntynyt. Loppusarjat pelataan syys-lokakuun aikana.
Joukkueet.
&lt;section begin="joukkueet"/&gt;
&lt;section end="joukkueet"/&gt;
Menestys eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"Eurooppa-liiga:"
"Konferenssi-liiga
Kauden palkitut.
Valioerotuomarikerhon vuoden 2021 herrasmiesvalinnat ovat seuraavat:
Suomen mestarijoukkueessa HJK:ssa pelanneet.
Liigapeleissä pelasivat kauden aikana seuraavat pelaajat (kauden 2021 ottelut/maalit): David Browne (23/4), Sebastian Dahlström (7/-), Bubacar Djaló (13/-), Taddeus Fomakwang (2/-), Markus Halsti (6/-), Santeri Hostikka (10/1), Hugo Keto (21/-), Kevin Kouassivi-Benissan (6/-), Lucas Lingman (21/2), Valtteri Moren (23/1), Luis Carlos Murillo (20/-), Anthony Olusanya (10/-), Daniel O'Shaughnessy (19/1), Matti Peltola (16/-), Riku Riski (24/2), Roope Riski (24/6), Janne Saksela (17/-), Tim Sparv (5/-), Atomu Tanaka (16/1), Jair (20/6), Miro Tenho (24/2), Casper Terho (12/2), Jakob Tånnander (6/-), Filip Valenčič (27/6), Santeri Väänänen (10/-).
Kauden jälkeiset ottelut.
Putoamiskarsinta.
"AC Oulu voitti yhteismaalein 3–2 ja säilyi Veikkausliigassa."
Maailman Ympäri (Helsinki)

Maailman Ympäri "(Projektsioonilaitos Maailman Ympäri 1904, Grand Théâtre Cimatograhique 1906)" oli Helsingin keskustassa toiminut Suomen ensimmäinen kiinteä elokuvateatteri. Insinööri Karl Emil Ståhlberg avasi teatterin 3. huhtikuuta 1904 omistamansa valokuvaamon Atelier Apollon alakerrassa osoitteessa Mikonkatu 5. Teatteri lopetti toimintansa 31. toukokuuta 1915. Rakennuksessa on viimeisten vuosikymmenien aikana toiminut Aleksi 13 -tavaratalo.
Historiaa.
Ståhlberg oli alkanut esittää elokuvia Helsingin Ylioppilastalolla jo tammikuussa 1897. Hän oli hankkinut Pathén filmiprojektorin ja muutamia filmejä Pariisista häämatkallaan. Sitä ennen Suomessa oli jo nähty elokuvia Lumièren veljesten elävien kuvien kiertueella Helsingissä kesällä 1896.
Ståhlberg aloitti oman elokuvatuotannon ja oli rahoittamassa ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa, "Salaviinanpolttajia" (1907). Hän kustansi myös ensimmäisen kotimaisen valokuvauslehden ja ensimmäiset valokuvausoppaat. Vuonna 2010 hän rakennutti Eteläesplanadille Apollo-teatterin talon, joka piti sisällään elokuvateatterin lisäksi hotellin, ravintolan ja ullakolla Ståhlbergin valokuvaamon Fotografiatelier Apollon. Samassa yhteydessä hän luopui omistuksestaan Maailman Ympäri -teatterissa. 
Vuonna 1910 Maailman Ympäri -teatterin omistivat Rungin veljekset. Heidän yrityksensä "A Rungs konfektionsaffär, innehafvare bröderna H &amp; S Rung" toimialana oli valmisvaateliiketoiminta. 
Maailman ympäri-teatteri siirtyi Sofia Thomassonin haltuun vuonna 1912 hänen ostaessaan 20 osakkeen osake-enemmistön ja ryhtyessään teatterin johtajaksi. Thomasson omisti samanaikaisesti myös elokuvateatteri Titanian Hakaniemessä Siltasaarenkatu 6:ssa, Pitkänsillan pohjoispuolen ”laitakaupungilla”. Helmikuussa 1915 Maailman Ympäri -teatterin osakkaaksi tuli Hulda Edelmann, joka osti 18 yhtiön osaketta Hirsch Rungilta. Toukokuun lopussa 1915 toiminta loppui.
Elokuvamessuilla 1945.
Maailman Ympäri oli esillä vuonna 1945 Suomi-Filmin suomalaisen elokuvan 50-vuotisjuhlien yhteydessä järjestämillä Elokuvamessuilla. Näytteillä oli Maailman ympäri -teatterin "konehuone". Näyttelyosaston esineistö oli peräisin Oscar Lindelöfiltä (1887–1954), suomalaisen elokuvauksen pioneerilta ja Maailman ympäri -teatterin koneenkäyttäjältä. Vastaava projekti on nykyään talletettuna KAVIn kokoelmiin.
Dennis Prager

Dennis Mark Prager (s. 2. elokuuta 1948 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen radiojuontaja, talk show -isäntä ja kirjoittaja. Hän on toinen konservatiivisen PragerU-mediayhtiön perustajista ja se on nimetty hänen mukaansa. Hän itse juontaa useita PragerU:n tuottamia videoita, ja pitää lisäksi omaa radioshow'taan.
Prager on uskonnolliselta vakaumukseltaan juutalainen.
Bentso(e)pyreeni

Bentso(e)pyreeni eli BeP on orgaaninen yhdiste, joka kuuluu polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin. Yhdiste on palavaa ja huoneenlämmössä (20 °C) se on olomuodoltaan valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Sen kemiallinen kaava on C20H12. Bentso(e)pyreenista käytetään myös nimityksiä "bents(e)pyreeni" ja "4,5-bentsopyreeni".
Bentso(e)pyreenin moolimassa on 252,31 g/mol, sulamispiste 177,5 °C, kiehumispiste 492 °C, suhteellinen tiheys 1,3 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 192-97-2. Yhdiste liukenee huonosti veteen (&lt;0,1g/100 ml) mutta hyvin asetoniin. Aine reagoi voimakkaiden hapettimien kanssa. Bentso(e)pyreenia syntyy usein epätäydellisen palamisen tai orgaanisen aineksen pyrolyysin seurauksena.
Toisin kuin bentso(a)pyreenin, BeP ei ole vahvistettu olevan karsinogeeni.
Luettelo HIMin kappaleista

Tämä on luettelo HIM-yhtyeen kappaleista.
Elibaalin piirtokirjoitus

Elibaalin piirtokirjoitus ja Osorkonin patsas ovat Libanonin Bybloksesta löytynyt muinaisen Egyptin faarao Osorkonin patsas ja patsaaseen foinikian Bybloksen murteella tehty piirtokirjoitus, jotka on ajoitettu 900-luvun lopulle eaa. Nykyisin patsas on Louvren kokoelmissa. 
Osorkonin patsas.
Elibaalin piirtokirjoitus on kaiverrettu faarao Osorkonin patsaaseen. Egyptin libyalaiseen 22. dynastiaan kuulunut Osorkon I oli faarao Shosenkin poika ja tämän seuraaja Egyptin kuninkaana. Piirtokirjoitus on ajoitettu 900-luvun lopulle eaa., kuitenkin Abibaalin piirtokirjoitusta myöhemmäksi. Yleisesti oletetaan, että patsas olisi löydetty Bybloksen temppelistä, mutta tästä ei ole dokumentaatiota. Faarao Osorkon hallitsi Egyptiä vuosien 922–887 eaa. välillä. Patsaan rintaan on kaiverrettu Osorkonin kartussi, mutta on mahdollista, että patsas itse olisi valmistettu jo 19. dynastian aikaan. Patsaasta on jäljellä vain sen pää ja osa rintaa. Kartussin syvä kaiverrus sekä sen Ramsesin aikainen tyyli antaa iitteitä siitä, että se olisi ollut Osorkonilla uusiokäytössä. Elibaalin piirtokirjoitus on kaiverrettu faaraon kartussin ympärille, jota teksti kiertää. Patsaan kivi on punaista graniittia. Nykyisin patsas kuuluu Louvren kokelmiin Pariisisa.
Piirtokirjoitus on hyvin säilynyt, vain muutamia sanoja on lohjennut pois ja nekin on kontekstin perusteella helppo päätellä. Piirtokirjoituksen kieli on muinaisbyblosta, eli varhaista Bybloksen kaupungin foinikiaa. Piirtokirjoitus on mielenkiintoinen sekä Bybloksen kuninkaiden, Egyptin 22. dynastian sekä Heprealaisen Raamatun kronologian kannalta.
 (Tämä on) patsas, jonka Elibaal, Bybloksen kuningas, Jehi[milkun, Bybloksen kuninkaan] poi&lt;ka&gt;, teki Bybloksen [Ba]alat[ille], herrattarelleen.
Pidentäköön [Bybloksen] Baalat [E]libaalin [päivät] ja hänen vuotensa [Bybloksen] vuoksi!
Piirtokirjoituksen teksti.
Sanan ”Jehimilkun” kohdalla näkyvissä on vain kaksi ensimmäistä kirjainta, mutta kronologian perusteella nimestä voidaan olla melko varma. Sanan ”poika” n-kirjain puuttuu. Kyse saattaa olla joko kirjoitusvirheestä tai konventiosta. Sana "’dtw" ”herratar” on sukua heprean termille ”adonai”.
Mäntsälän terveysasema

Mäntsälän terveysasema on uusimaalaisen Mäntsälän kunnan kirkonkylällä sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se on vuodesta 2019 lähtien toiminut osana kuuden kunnan yhteistä Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymää (Keusote). Terveysaseman yhteydessä toimii HUSLABin toteuttama Mäntsälän terveysaseman laboratorio.
Mäntsälän terveysaseman kiirevastaanotto on avoinna päivittäin kello 8-18. Terveysaseman ollessa suljettuna kiireellisestä hoidosta vastaa ymnpärivuorokautisesti toimiva Hyvinkään sairaalan päivystys (eli Hyvinkään Akuutti, osoitteessa Sairaalakatu 1, Hyvinkää).
Mäntsälän terveysaseman rakennus on Suunnittelukeskus Oy:n suunnittelema ja valmistunut vuonna 1979. Terveysasemaa laajennettiin vuonna 1989. Mäntsälän terveysasemaa peruskorjattiin ja sitä laajennettiin jälleen vuonna 2010. Vuoden 2023 lopussa terveyskeskuksen HUSin laboratorio oli remontissa.
Ajla Del Ponte

Ajla Del Ponte (s. 15. heinäkuuta 1996 Locarno) on sveitsiläinen pikajuoksija, sisäratojen Euroopan-mestari.
Del Ponte karsiutui 2014 Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 100 metrin alkuerissä ja kuului viidenneksi sijoittuneeseen Sveitsin joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa pikaviestissä neljänneksi ja karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa saman lajin alkuerissä.
Del Ponte karsiutui 60 metrin välierissä Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017. Saman vuoden Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia ja sijoittui 100 metrillä viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa hän oli pikaviestissä viides. Taipein universiadeissa hän oli voittamassa kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi.
Del Ponte karsiutui 60 metrin välierissä Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018. Berliinin EM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja oli Sveitsin joukkueen jäsenenä neljäs pikaviestissä. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 60 metrillä kahdeksanneksi. Napolin universiadeissa hän saavutti kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja hopeaa 100 metrillä ajalla 11,33. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ja oli pikaviestissä neljäs.
Del Ponte voitti 60 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 Sveitsin ennätystä sivunneella ajalla 7,03. Hän juoksi vuonna 2021 järjestettyjen Tokion olympialaisten 100 metrin alkuerissä tuolloisen Sveitsin ennätyksen 10,91. Loppukilpailussa hän sijoittui viidenneksi ajalla 10,97. Hän kuului lisäksi neljänneksi sijoittuneeseen Sveitsin joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.
Florin Court

Florin Court on arkkitehtitoimisto Guy Morgan and Partnersin suunnittelema, vuonna 1936 Lontooseen rakennettu art deco -tyylinen asuinrakennus. Florin Court sijaitsee Islingtonin kaupunkipiirissä, osoitteessa Charterhouse Square. Sivusiipien kaarevat julkisivut ovat rakennuksen tunnusomainen piirre.
Florin Court on tullut tunnetuksi ITV:n tuottamasta "Hercule Poirot" -tv-sarjasta, jossa se esittää kuvitteellista Whitehaven Mansions -asuinrakennusta, jossa yksityisetsivä Hercule Poirot asuu.
Don Lusk

Don Lusk (28. lokakuuta 1913 Burbank, Kalifornia – 30. joulukuuta 2018 San Clemente, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen animaattori ja televisio-ohjaaja.
Lusk työskenteli vuosina 1933–1960 yhtenä Disneyn animaattoreista. Välillä hän palveli kolmen vuoden ajan Yhdysvaltain merijalkaväessä, jossa pääsi vasta perustettuun animaatioyksikköön. Disneyn palveluksessa ollessaan Lusk osallistui muiden muassa elokuvien "Pinocchio" (1940), "Fantasia" (1940), "Bambi" (1942), "Tuhkimo" (1950), "Liisa Ihmemaassa" (1951), "Peter Pan" (1953), "Prinsessa Ruusunen" (1959) ja "101 dalmatialaista" (1961) tekemiseen. 
Disney-uransa jälkeen Lusk siirtyi Bill Meléndezin tuotannon palvelukseen. Hän oli animaattorina muiden muassa elokuvissa "Eläköön, Jaska Jokunen!" (1969), "Ressu lähtee maailmalle" (1972) ja "Kisa on kova, Jaska Jokunen" (1977). Hän työskenteli myös monissa "Tenavista" tehdyissä televisiospesiaaleissa. Lusk ohjasi lisäksi Hanna-Barberalle muun muassa 136 "Smurffit"-jaksoa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1993. Vuonna 2015 Luskille myönnettiin Annie-palkintojen jaon yhteydessä Winsor McCay -palkinto elinikäisistä saavutuksista. Tämän hän nimesi uransa huippukohdaksi. Lusk kuoli 105-vuotiaana hoivakodissa.
Nikkilän sosiaali- ja terveysasema

Nikkilän sosiaali- ja terveysasema on uusimaalaisen Sipoon kuntakeskuksessa Nikkilässä sijaitseva terveysasema. Terveysaseman yhteydessä toimii esimerkiksi HUSLABin toteuttama Nikkilän terveysaseman laboratorio.
Terveysasema palvelee asiakkaitaan arkipäivisin. Ensiavun tai muun kiireellisen hoidon tarpeessa terveysaseman päivystys palvelee arkisin maanantaista perjantaihin kello 8–16. Muina aikoina kiireellistä hoitoa tarjotaan Porvoon sairaalan yhteispäivystyksessä (Sairaalantie 1, Porvoo), joka palvelee vuorokauden ympäri. 
Nikkilän sosiaali- ja terveysaseman nelikerroksinen, tiiliverhoiltu rakennus on valmistunut vuonna 2013.
Raimondo Inconis

Raimondo Inconis (s. 27. maaliskuuta 1959 San Gavino Monreale, Sardinia) on kansainvälistä tunnustusta saanut italialainen fagotisti ja kontrafagotisti.
Ura.
Inconis opiskeli fagottia Orlando Pittau johdolla Cagliarin konservatoriossa ja valmistui korkeimmin arvosanoin. Opiskeluaikanaan hän soitti Cagliarin oopperaorkesterissa. Inconis on esiintynyt Italiassa, Ranskassa, Saksassa, Itävallassa, Ruotsissa, Belgiassa, Kanadassa, Japanissa, Sveitsissä.
Inconis voitti ensimmäisen kansainvälisen kilpailunsa 15-vuotiaana.
Inconis on pitänyt konsertteja ja mestarikursseja kotimaassa ja ulkomailla. Klassisen musiikin ohella hän on esittänyt kantaesityksiä. Hän on toiminut kansainvälisten kilpailujen tuomaristossa.
Kirja.
Inconis julkaisi vuonna 2009 menetelmän: The Contrabassoon, History and Technique – ER 3008 / .
Keely Hodgkinson

Keely Hodgkinson (s. 3. maaliskuuta 2002) on brittiläinen keskimatkojen juoksija, 800 metrin olympiavoittaja, Euroopan-mestari ulko- ja sisäradoilta sekä MM-mitalisti.
Hodgkinson voitti 800 metrillä alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Győrissä 2018 ajalla 2.04,84 ja alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Boråsissa 2019 ajalla 2.03,40.
Hodgkinson juoksi 800 metrin alle 20-vuotiaiden sisäratojen Euroopan ennätyksen 2.01,16 Wienissä 1. helmikuuta 2020 ja saman ikäluokan sisäratojen maailmanennätyksen 1.59,03 niin ikään Wienissä 30. tammikuuta 2021. Hän voitti 800 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 ajalla 2.03,88. Hän paransi alle 20-vuotiaiden Euroopan ennätyksen lukemiin 1.58,89 Ostravassa 19. toukokuuta 2021 ja 1.57,51 Tukholmassa 4. heinäkuuta 2021. Elokuussa 2021 hän saavutti Tokion olympialaisissa 800 metrillä hopeaa Britannian-ennätysajalla ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksellä 1.55,88.
Hodgkinson juoksi 800 metrin sisäratojen Britannian ennätyksen 1.57,20 Birminghamissa 19. helmikuuta 2022. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti 800 metrillä hopeaa sekä Eugenen MM-kilpailuissa ajalla 1.56,38 että Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 1.57,40 ja kultaa Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 1.59,04. Hän juoksi 800 metrin sisäratojen Britannian ennätyksen 1.57,18 Birminghamissa helmikuussa 2023.
Hodgkinson voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 800 metrillä Istanbulissa 2023 ajalla 1.58,66. Hän juoksi 800 metrin ulkoratojen Britannian ennätyksen ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 1.55,77 Pariisissa 9. kesäkuuta 2023. Samana vuonna hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 400 metrillä Espoossa järjestetyissä kisoissa ennätysajallaan 51,76. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 1.56,34. Kauden päätteeksi hän paransi 800 metrin Britannian ennätyksen ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen Eugenessa aikaan 1.55,19.
Hodgkinson voitti 800 metrin Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 aikaan 1.58,65. Hän juoksi matkan Britannian ennätyksen ja alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 1.54,61 Lontoossa 20. heinäkuuta 2024. Pariisin olympialaisissa hän voitti 800 metrillä kultaa ajalla 1.56,72. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia ajalla 1.54,91.
Hodgkinson on voittanut yhdeksän timanttiliigan osakilpailua 800 metrillä: Zürichissä 2021, Oslossa, Eugenessa ja Birminghamissa 2022, Pariisissa 2023, Eugenessa ja Lontoossa 2024 sekä Chorzówissa ja Lausannessa 2025.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = Britannian ennätys
AU23R = alle 23-v. Euroopan ennätys
EMW A6

EMW A6 oli Wernher von Braunin suunnittelema tiedustelutarkoituksiin käytettävä lentokone, joka käytti voimanlähteinään EMW rakettimoottoria sekä ramjettiä. Kone suunniteltiin Saksassa toisen maailmansodan aikana.
Suunnittelu ja kehitys.
Wernher Von Braunin huomattua merkittävän kasvun A4 (V2) ohjuksen lentoradassa siipien asentamisen jälkeen, päätti hän kehittää kolme miehitettyä versiota eri käyttötarkoituksiin. Näillä lentokoneilla olisi kerätty arvokasta tietoa muita Von Braunin rakettiprojekteja varten.
Yksi näistä A4:n kehitelmistä oli A6, jonka oli tarkoitus olla hyvin nopea ja korkealla lentävä tiedustelulentokone. Koneen metallisen rungon takaosaan oli asennettu EMW rakettimoottori, joka käytti polttoaineenaan A-Stoffia (nestemäistä happea) ja M-Stoffia (metanolia) antaen n. 270 kN työntövoiman. Rakettimoottorin alapuolelle oli asennettu ramjetti omaan koteloonsa joka käytti synteettistä bensiiniä polttoaineena.
Koneen rungon sisälle oli sijoitettu kaikki polttoainesäiliöt, sekä tilaa kameralle ja muulle laitteistolle. Koneessa oli myös jarruvarjot sekä paineistettu ohjaamo, joka sijaitsi nokassa. Laskutelineenä toimi sisäänvedettävä kolmipyöräteline.
Projekti lakkautettiin koska koneen lento-ominaisuudet ylittivät OKL:n tarpeet, eikä olisi sen vuoksi saanut valtiolta rahoitusta.
Toimintaperiaate.
A6 olisi laukaistu perinteisen V2-ohjuksen mukaisesti, kunnes kattokorkeuden saavutettuaan (n. 95 km), olisi koneen ramjetti käynnistetty vaakalentoa varten. Käynnistämisen jälkeen olisi kone jatkanut noin 15–20 minuuttia vaakalentoa hidastumatta tai menettämttä korkeutta. Kone olisi lentänyt niin korkealla ja nopeaa, että vihollisen olisi ollut mahdotonta havaita se. Lopuksi, kone olisi laskeutunut kiitoradalle omien laskutelineidensä varassa ja hyödyntänyt jarruvarjoja hidastuakseen.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2022 olivat 12. UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne pelattiin Alankomaissa 19. tammikuuta – 6. helmikuuta 2022. Turnauksen isäntäkaupunkeina toimivat Amsterdam ja Groningen.
Euroopan-mestaruuden 2022 voitti hallitseva mestari Portugali, joka kukisti finaalissa Venäjän lukemin 4–2. Suomen futsalmaajoukkue selviytyi debyyttiarvokisoissaan seitsemänneksi. Suomi hävisi tulevalle mestarille Portugalille puolivälierissä 3–2. 
Kilpailut olivat ensimmäiset Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka pelattiin 16 joukkueen kesken. Aiemmin kisoja on pelattu 12 joukkueen turnauksena.
Pelipaikat.
Lopputurnaus pelattiin Amsterdamissa ja Groningenissa.
Karsinnat.
EM-karsintoihin osallistui yhteensä 50 maajoukkuetta, mikä on suurin osallistujamäärä EM-karsintojen historiassa. Karsinnat alkoivat yhdeksällä erillisellä esikarsintaturnauksella, joihin osallistuivat kaikki sijoittamattomat maajoukkueet. UEFA määritteli sijoitetut joukkueet Liettuan 2020 MM-kisojen karsintamenestyksen perusteella. 16 sijoitettua joukkueatta, mukana myös Suomi välttivät kokonaan esikarsintavaiheen. Esikarsintojen lohkot arvotiin marraskuussa 2019 ja karsintaottelut pelattiin tammikuussa 2020.
Varsinaiset karsintalohkot muodostettiin 16 esikarsintaturnauksissa parhaiten menestyneen maan sekä 16 sijoitetun joukkueen kesken. Karsintalohkot arvottiin Nyonissa syyskuussa 2020 ja karsinnat aloitettiin vuodenvaihteessa 2020. Suomi päätyi karsintalohkoon 7 yhdessä Italian, Belgian ja Montenegron kanssa.
Jokaisen kahdeksan karsintalohkon lohkovoittaja eteni suoraan kisoihin. Myös kuusi parasta lohkokakkosta saavat kisapaikan suoraan. Lohkokakkosten keskinäisessä vertailussa kaksi huonoiten sijoittunutta (pisteet ja maaliero) joukkuetta kisaavat viimeisestä kisapaikasta kaksiosaisessa ottelusarjassa, joka pelataan keväällä 2021.
Lopputurnaukseen osallistuvat joukkueet.
Seuraavat 16 joukkuetta pääsivät lopputurnaukseen.
Lohkoarvonta.
Lopputurnauksen lohkoarvonta suoritettiin 18. lokakuuta 2021 Zeistissä.
Tilaton väestö

Tilaton väestö, tilattomat eli maattomat on se Suomen osalta historiallinen osa maaseudun väestöä, jolla ei ollut omistuksessaan maata, vaan joka sai elantonsa muulla tavoin. Kausitöillä elantonsa hankkivista tilattomista käytettiin heidän marginaalista asemaansa kuvaavia suorasukaisia nimityksiä, kuten "irtain työväki" tai "kylänloppulaiset". Jälkimmäinen nimitys kuvaa sitä, että heidät sijoitettiin kirkon ylläpitämissä dokumenteissa, kuten rippikirjoissa, kylän muun, taloittain luetellun väen jälkeen. 1800-luvun lopun Suomessa tilattomia oli noin neljännes maaseudun kotitalouksista. 
Tilattomiin luettiin maanvuokraajat eli arentimiehet, mäkitupalaiset, muonamiehet, itselliset ja loiset, lyhyesti kuvaillen seuraavanlaiset ryhmät:
Judaea (provinssi)

Judaea () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa ja käsitti alueen pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella.
Maantiede.
Judaean provinssi käsitti suurin piirtein nykyisen Israelin pohjoisosan ja koko nykyisen Palestiinan. Sen alue vastasi osittain sille nimen antanutta historiallista Juudean aluetta, mutta oli kuitenkin sitä laajempi. Provinssi rajoittui etelässä suunnilleen Kuolleenmeren eteläpäästä Välimeren rantaan vedettävälle linjalle. Pohjoisessa se ulottui Galileanjärven eli Gennesaretinjärven pohjoispuolelle sekä käsitti myös Dekapoliin aluetta järven itäpuolella nykyisten Syyrian ja Jordanian alueilla, sekä Jordan-joen itäpuolta samoin nykyisen Jordanian alueella. Siihen kuului myös jonkin verran nykyiselle Egyptille kuuluvaa Siinain aluetta. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima.
Kaupunkeja.
Judaean roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Judaean provinssi perustettiin vuonna 6 jaa., ja sitä hallitsi prefekti vuoteen 41. Vuosina 41–44 alueella oli autonomia Herodes Agrippan hallitsemana, joten provinssia ei tuolloin ollut olemassa. Provinssi perustettiin uudelleen vuonna 44, jonka jälkeen sitä hallitsi prokuraattori vuoteen 66 ja legaatti vuosina 70–132. Näin provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Provinssi lakkautettiin vuonna 135 ja korvattiin Syria Palaestinan provinssilla. Noin vuonna 395 se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Palaestina prima, Palaestina secunda ja Palaestina salutaris (Palaestina tertia).
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lycia (provinssi)

Lycia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Lycian provinssi käsitti vanhan Lyykian (lat. "Lycia") maakunnan alueen Vähän-Aasian ja samalla nykyisein Turkin etelärannikon eli Välimeren puoleisen rannikon länsiosassa.
Kaupunkeja.
Lycian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Lycian provinssi perustettiin keisari Claudiuksen aikana vuonna 43/44. Se lakkautettiin välillä, ja oli jälleen itsenäinen Neron aikana ja vuoteen 74 saakka. Tuolloin se tuli osaksi Lycia et Pamphylian provinssia, kun se yhdistettiin Pamfylian (lat. "Pamphylia") alueen kanssa.
Lycian provinssi oli jälleen olemassa myöhäisroomalaisella kaudella aikaisintaan vuonna 325 ja viimeistään noin vuodesta 395 lähtien, kun se erotettiin Lycia et Pamphylian provinssista. Tuolloin se kuului Oriensin prefektuuriin ja Asianan diokeesiin. Rooman jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lycia et Pamphylia

Lycia et Pamphylia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian lounaisosassa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Lycia et Pamphylian provinssi käsitti suunnilleen historiallisten Lyykian (lat. "Lycia"), Pamfylian (lat. "Pamphylia") ja Pisidian maakuntien alueet Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin lounaisosassa Välimeren rannikolla. Provinssin länsi- ja luoteispuolella sijaitsi Asian provinssi, koillispuolella Galatian provinssi ja itäpuolella Cilician provinssi.
Seudulla oli vanhoja kreikkalaisia kaupunkivaltioita, hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita paikallisten kansojen kaupunkeja sekä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettuja kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Attaleia (lat. "Attalea").
Kaupunkeja.
Lycia et Pamphylian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Lyykian alue oli aiemmin osa Lycian provinssia, kun taas Pamfylia kuului Galatian tai Cilician provinssiin. Lycia et Pamphylian provinssi (tai Lycian provinssi, johon myös Pamfylia luettiin) oli olemassa ensimmäistä kertaa vuonna 43. Pysyvästi Lycia et Pamphylian provinssi perustettiin vuonna 74, jonka jälkeen se oli keisarin provinssi. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Keisari Hadrianuksen aikana vuonna 135 Lycia et Pamphyliasta tehtiin senaatin provinssi vaihtokaupassa, jossa keisari sai Bithynia et Pontuksen provinssin. Noin vuodesta 293 lähtien provinssi kuului Asianan diokeesiin. ​300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Joskus vuoden 325 jälkeen ja viimeistään Rooman jaon vuonna 395 aikoihin provinssi oli jaettuna kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Lycia ja Pamphylia.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Macedonia (provinssi)

Macedonia (), joskus "Macedonia et Achaea", oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan nykyisestä Kreikasta, Pohjois-Makedoniasta ja Albaniasta.
Maantiede.
Macedonian provinssi käsitti alun perin koko Balkanin niemimaan eteläosan, suunnilleen nykyisen Manner-Kreikan, mukaan lukien Peloponnesos ja Epeiros. Myöhemmin provinssi käsitti nykyisen Kreikan pohjoisosat, jossa siihen kuuluivat entisen Makedonian valtakunnan ydinosan lisäksi Thessalia, toisin sanoen nykyisen Kreikan Makedonian ja Thessalian maakunnat. Siihen kuului myös osa nykyisistä Albaniasta sekä Pohjois-Makedoniasta. Provinssin eteläpuolella sijaitsivat Epiruksen ja Achaean provinssit, pohjoispuolella Dalmatian ja Moesia superiorin provinssit, ja koillispuolella Thracian provinssi.
Kaupunkeja.
Macedonian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Roomalaiset kukistivat Makedonian valtakunnan Pydnan taistelussa vuonna 168 eaa. Tämän jälkeen Makedonian valtakunnan entisestä alueesta tehtiin tetrarkia, joka koostui neljästä autonomisesta tasavallasta. Noin vuonna 146 eaa. alueesta tehtiin Macedonian provinssi.
Vuonna 27 eaa. Achaea erotettiin omaksi provinssikseen Macedonian provinssista. Tätä edeltänyt laajempi Macedonian provinssi tunnetaan siksi joskus nimityksellä "Macedonia et Achaea". Augustuksen ajan provinssien jaossa Macedonia luettiin senaatin provinsseihin. Vuonna 67 provinssista erotettiin Epiruksen provinssi. Jäljelle jäänyt Macedonian provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon aikoihin noin vuonna 395 provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Macedonia prima ja Macedonia secunda (Macedonia salutaris). Kumpikin oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Vsevolod Zaderatski

Vsevolod Petrovitš Zaderatski (; 21. joulukuuta 1891 Rovno – 1. helmikuuta 1953 Lviv) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.
Zaderatski opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustiedettä ja suoritti Moskovan konservatoriossa musiikkiopintoja Mihail Ippolitov-Ivanovin, Henryk Pachulskin sekä Sergei Tanejevin johdolla. Vuosina 1915–1916 hän itse antoi musiikkikasvatusta Aleksei Nikolajevitš Romanoville. Venäjän sisällissodassa Zaderatski taisteli aluksi valkoisella puolella, mutta loikkasi punaisiin ammuttuaan valkoisen upseerin, joka oli teloittamassa punavankeja.
1920-luvulla Zaderatski toimi modernistisäveltäjien piireissä. Hän työskenteli useissa venäläiskaupungeissa sekä Kazakstanissa ja Ukrainassa. Hän oli pari kertaa vangittuna jo ennen joutumistaan vuonna 1937 lähetetyksi työleirille Stalinin vainoissa. Zaderatski vietti työleirillä kahden vuoden ajan, ja loppuiäkseen häneltä estettiin pääsy suurimpiin kaupunkeihin. Hänen musiikkiaan ei julkaistu eikä esitetty. Zaderatskin kohtaama vaino liittyi sekä taustaan sisällissodan valkoisella puolella että musiikillisiin suuntauksiin. Hän kuitenkin jatkoi säveltämistä ja opettamista maakuntakeskuksissa asuen. Viimeisinä vuosinaan hän opetti Lvivissä, jossa hänen opiskelijoidensa joukossa oli Veniamin Basner.
Zaderatskin tuotannon joukossa on pianolle sävelletty Johann Sebastian Bachin esikuvan mukainen "24 preludia ja fuugaa", jonka hän sävelsi ollessaan työleirillä vuosina 1937–1939. Siihen sisältyvät kappaleet edelsivät Dmitri Šostakovitšin vastaavan muodon teosta. Vuotta 1928 edeltäneistä teoksista harva on säilynyt, sillä sekä Zaderatskin sävellykset että kirjoitukset tuhottiin pidätyksen yhteydessä. Zaderatski olikin pitkään laajalti tuntematon, mutta 1990-luvulla alkoi häneltä säilyneiden teosten julkaisu hänen poikansa tekemän työn tuloksena. Hänen elämäänsä on myös tutkinut pianisti-musikologi Jascha Nemtsov, joka on esittänytkin hänen teoksiaan.
Mesopotamia (provinssi)

Mesopotamia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Mesopotamiassa nykyisten Irakin, Syyrian ja Turkin alueilla.
Maantiede.
Mesopotamian provinssi käsitti alun perin historiallisen Mesopotamian alueen, nimensä (”Jokien välissä”) mukaisesti alueen Eufrat- ja Tigris-jokien välissä. Siihen kuului nykyisen Irakin pohjoisosa, nykyisen Syyrian itäosa Eufratista itään sekä Turkin kaakkoisosa. Provinssin länsipuolella sijaitsi Syrian provinssi, pohjoispuolella Armenia ja lyhyen aikaa Armenian provinssi ja länsipuolella samoin lyhyen aikaa Assyrian provinssi. Myöhemmässä vaiheessa provinssiin kuului vain Eufratin ja Tigriksen yläjuoksujen välinen alue. Provinssin hallinnollinen keskus oli Nisibis.
Kaupunkeja.
Mesopotamian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Mesopotamian provinssi perustettiin keisari Trajanuksen aikana vuonna 115 ja oli olemassa alun perin vain Hadrianuksen aikaan vuoteen 119 saakka, kuitenkin juuri Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssi perustettiin uudelleen pienempänä Septimius Severuksen aikana vuonna 197.
Rooma menetti alueen Persialle 200-luvulla, mutta sai sen takaisin. Tämän jälkeen se toimi puskurivyöhykkeenä itään päin. Osan ajasta sitä hallitsivat vasallikuninkaat. Noin vuodesta 293 lähtien provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Rajamäen terveysasema

Rajamäen terveysasema on uusimaalaisen Nurmijärven kunnan Rajamäen taajamassa sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se on vuodesta 2019 lähtien toiminut osana kuuden kunnan yhteistä Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymää (Keusote). Terveysasema palvelee maanantaista torstaihin kello 8-16 ja perjantaisin sekä arkipyhien aattoina kello 8-15.
Rajamäen terveysasemalla ei ole kiirevastaanottoa (päivystys). Sen sijaan esimerkiksi Nurmijärven kirkonkylän terveysasemalla (Sairaalantie 2, Nurmijärvi) on päivystysvastaanotto päivittäin kello 8-18. Lisäksi ymäpärivuorokautisesti palvelee Hyvinkään sairaalan päivystys (eli Hyvinkään Akuutti, osoitteessa Sairaalakatu 1, Hyvinkää).
Mesopotamia (täsmennyssivu)

Mesopotamia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Marianne Hoepfner

Marianne Hoepfner (s. 7. huhtikuuta 1944 Bourg-en-Bresse) on uransa päättänyt ranskalainen ralliautoilija. 
Ura.
Hoepfner osallistui urallaan 16 rallin MM-sarjan kilpailuun, joissa ei kuitenkaan kertaakaan yltänyt palkintosijoille. Yleiskilpailun kymmenen nopeimman joukossa hän oli urallaan kolmesti. Hänen parhaat sijoituksensa tulivat kuitenkin 1970-luvun puolivälissä, jolloin ei vielä kilpailtu kuljettajien maailmanmestaruuksista.
Parhaiten Hoepfner muistetaan Team Aseptogylin kuljettajana vaaleanpunaisten Renault Alpinen, Lancia Stratoksen ja Citroen CX:n ratista. Vuoden 1978 Monte Carlon rallissa Hoepfnerin tallikaverina Aseptogyl Citroen CX:lla ajoi suomalainen Marketta Oksala. 
Parhaat sijoituksensa Hoepfner ajoi kuitenkin Marokon rallissa vuosina 1975 ja 1976, jolloin hän sijoittui Peugeot 504:lla yleiskilpailun 7. sijalle.
EM-tasolla Hoepfner osallistui vuosina 1972–1982 13 ralliin, joista voitti vuoden 1973 Rallye Féminin Paris - Saint-Raphaël -kilpailun.
Hoepfner osallistui myös kolmeen MM-ralliin kartanlukijana. Vuoden 1976 hän ja Georges Houel kilpailivat Akropolis-rallissa ja vuosina 1981 ja 1982 hän toimi Monte Carlon rallissa silloisen miesystävänsä Jean-Louis Trintignantin kartanlukijana. Hoepfner ja Trintignant avioituivat vuonna 2000.
Vuosina 1968 ja 1969 Marianne ja veljensä Jean-Paul Hoepfner kilpailivat kahdesti Ranskan kansallisessa rallisarjassa kilpailijaparina.
Vuonna 1975 Hoepfner, Christine Dacremont ja Michele Mouton ajoivat luokkavoittoon Le Mansin 24 tunnin ajossa. He voittivat 2.0-litraisten prototyyppien luokan autolla, jossa runkona oli Moynet LM75 ja moottorina ROC-Simca 2.0L I4.
Pornaisten terveysasema

Pornaisten terveysasema on uusimaalaisen Pornaisten kunnan keskustaajamassa eli Kirveskoskella toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut on vuodesta 2019 lähtien tuottanut kuuden kunnan yhteinen Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymä (Keusote) ja vuodesta 2023 lähtien Keski-Uudenmaan hyvinvointialue. Terveysaseman yhteydessä toimii HUSLABin toteuttama Pornaisten terveysaseman laboratorio.
Pornaisten terveysasema palvelee normaalisti maanantaista keskiviikkoon kello 8-16 ja torstaina ja perjantaina kello 8-13. Kiirevastaanotto arkisin kello 8-16. Terveysaseman ollessa suljettuna kiireellisestä hoitoa tarjotaan öisin kello 20-08 Porvoon sairaalan yhteispäivystyksessä (Sairaalantie 1, Porvoo). Lisäksi kiireellistä hoitoa tarjoaa ympärivuorokautisesti Hyvinkään sairaalan päivystys (eli Hyvinkään Akuutti, osoitteessa Sairaalakatu 1, Hyvinkää).
Pornaisten puurunkoinen terveysasemarakennus on valmistunut vuonna 1987.
Growing Up Is Getting Old

Growing Up Is Getting Old on bulgarialaisen laulajan Victorian esittämä kappale, jolla hän edusti Bulgariaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 170 pistettä ja saavutti sijan 11.
Lähteet.
Elise Vanderelst

Elise Vanderelst (s. 27. tammikuuta 1998) on belgialainen keskimatkojen juoksija, sisäratojen Euroopan-mestari.
Vanderelst karsiutui 800 metrin juoksun välierissä Calin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 ja seitsemänneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Grossetossa 2017.
Vanderelst karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ajalla 4.23,50. Hän juoksi 1 500 metrin sisäratojen Belgian ennätyksen 4.05,71 Liévinissä 9. helmikuussa 2021.
Vanderelst voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Toruńissa 2021 ajalla 4.18,44. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä. Hän saavutti saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa pronssia sekaviestissä. Hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä 2022 sekä Eugenen MM- että Münchenin EM-kilpailuissa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = maan ennätys
Sahiot

Sahiot ("Haloragis") on ärviäkasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suvussa on 30 lajia, joita esiintyy Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja joillain Tyynenmeren saarilla. Oseanian ulkopuolella kasvaa yksi sahiolaji, robinsoninsahio ("Haloragis masatierrana") Chilessä Juan Fernándezin saarilla. Se on matalakasvuinen puuvartinen pensas.
Viisikit

Viisikit ("Pentas") on kasvisuku matarakasvien heimossa. Siihen kuuluu 16 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Afrikassa, Madagaskarilla ja Arabiassa. Viisikit ovat monivuotisia tai harvoin kaksivuotisia ruohoja tai pensaita. Suvun tyyppilaji punaviisikki eli viisikki ("Pentas lanceolata") tunnetaan koristekasvina.
Rukoushetki

Rukoushetki tarkoittaa lyhyttä uskonnollista tilaisuutta, jossa luetaan uskonnollisia tekstejä sekä lauletaan uskonnollisia lauluja, kuten virsiä.
Rukoushetket ("hetkipalvelukset, hetkirukoukset") ovat pieniä jumalanpalveluksia, joissa luetaan psalmeja ja muita Raamatun tekstejä sekä lauletaan virsiä tai muita lauluja. Rukoushetkeen voi kuulua myös lyhyt puhe. Rukoushetkiä voidaan viettää aamulla, keskipäivällä, illalla ja päivän päättyessä.
Rukoushetkistä puhutaan usein niiden latinankielisillä nimillä:
Nykyisin rukoushetkiksi on alettu kutsua myös erilaisissa elämän juhlissa ja käännekohdissa vietettäviä tilaisuuksia. Rukoushetkiä voidaan viettää useissa eri tilanteissa kuten perhejuhlien osana, sairauden tai surun kohdatessa. Rukoushetki voi liittyä erilaisiin seurakunnan juhliin. Myös työ- ja ruokarukoukset ovat voivat olla rukoushetkiä.
Toni Lähteenmäki (autourheilija)

Toni Lähteenmäki (s. 8. tammikuuta 1992 Viiala) on suomalainen neljännen polven rata-autoilija ja moninkertainen Suomen mestari. Tonin isä Pasi Lähteenmäki ja isoisä Arto Lähteenmäki sekä isoisoisä Hugo Lähteemäki ovat kilpailleet eri autoluokissa Suomen radoilla. Myös Tonin sisko Noora Lähteenmäki harrastaa rata-autoilua. Toni on lisäksi monialayrittäjä sekä palkittu vuoden akaalaisena 2024 tuomastaan hyvästä maineesta kaupungille sekä panostuksesta Akaan Kaupungin elinkeinoelämään.
Toni aloitti kilpailemisen V1600 Cupissa vuonna 2011. Heti ensimmäisenä vuonna hän voitti sarjan mestaruuden. Kahden kilpailukauden ja kahden mestaruuden jälkeen Toni siirtyi kilpailemaan V8 Thunder -luokkaan, joka silloin tunnettiin Camaro Cupin nimellä. Tulokaskauden kahdeksan podium-sijoitusta 10 ajetusta kilpailusta riittivät sarjan kolmanteen sijaan. Kauden 2024 päätteeksi Tonin palkintokaapissa on 24 SM,Cup sekä NEZ mitalia sekä 12 sarjamestaruutta.
Hyvinkään terveysasema

Hyvinkään terveysasema on uusimaalaisessa Hyvinkään kaupungissa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sen palvelut on vuodesta 2019 lähtien tuottanut kuuden kunnan yhteinen Keski-Uudenmaan sote-kuntayhtymä (Keusote). Terveysaseman yhteydessä toimii HUSLABin toteuttama Hyvinkään terveysaseman laboratorio.
Hyvinkään terveysasema palvelee normaalisti arkipäivisin kello 8-16. Terveysaseman ollessa suljettuna kiireellisestä hoitoa tarjoa ympärivuorokautisesti Hyvinkään sairaalan päivystys (eli Hyvinkään Akuutti, osoitteessa Sairaalakatu 1, Hyvinkää).
Hyvinkään terveysasemarakennus on valmistunut vuonna 1983.
Endre Fejes

Endre Fejes (15. syyskuuta 1923 Budapest, Unkari – 25. elokuuta 2015 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija.
Fejes aloitti novelleilla, joita julkaistiin vuodesta 1955 aikakauslehdissä. 1958 ilmestynyt esikoisteos oli novellikokoelma "A hazudós". Sen jälkeen ilmestyi "Romutarha" ("Rozsdatemető", 1962), joka kertoo työläisperheen elämästä ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheista alkaen. Romaani herätti Unkarissa runsaasti keskustelua.
Maija Koskenalusta

Maija Koskenalusta on suomalainen säveltäjä, sovittaja ja muusikko. 
Hän on irlantilaismusiikkia esittävän Eala-yhtyeen säveltäjä, sovittaja ja jäsen sekä Kangasala Irish Festivalin perustaja ja taiteellinen johtaja.
Koskenalusta on säveltänyt musikaalin Hullu Prinssi eli totuus siitä, miten haarukka tuli Suomeen (Maija Koskenalusta ja Hanna Suutela 2018) sekä toiminut sen ensimmäisten tuotantojen sovittajana ja kapellimestarina (Kangasalan lukio 2019 ja 2021). Koskenalustan sävellystöihin lukeutuvat myös monitaiteelliset teokset Kristallikorot sekä Katiska.
Albert Wendt

Albert Wendt (s. 27. lokakuuta 1939 Apia) on samoalainen kirjailija.
Wendt syntyi samoalaisperheeseen, jolla oli saksalais- ja englantilaisjuuret. Hän opiskeli Uudessa-Seelannissa Ardmoren opettajakorkeakoulussa (1958–1959) ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa, josta valmistui humanististen tieteiden maisterina vuonna 1964. Tämän jälkeen hän opetti toisen asteen opetusta tarjoavassa Samoa Collegessa vuosina 1965–1969 ja toimi sitten sen rehtorina vuoteen 1973. Vuonna 1974 Wendt pääsi professoriksi Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Fidžille. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti yliopiston sivuhaaran Samoalle ja toimi siellä professorina sekä hallinnoijana. Wendtillä oli vuosina 1988–2006 professuuri Aucklandin yliopistossa ja vuosina 2004–2008 Havaijin yliopistossa.
Wendtin teoksissa on yhdistelty polynesialaisia kerrontaperinteitä nykyaikaiseen kirjalliseen fiktioon. Hänen ensimmäisenä romaaninaan ilmestyi vuonna 1973 "Sons for the Return Home", josta tehtiin elokuvaversio vuonna 1979. Vuonna 2010 mytologiapohjainen eepos "The Adventures of Vela" (2009) palkittiin Commonwealth Writers' Prizella parhaana kirjaana Kaakkois-Aasian ja Etelä-Tyynenmeren kategoriassa. Wendtin tuotantoon kuuluu romaanien ohella esimerkiksi monia novelli- ja runokokoelmia. Vuodelta 2004 on näytelmä "The Songmaker's Chair". Wendt sai vuonna 2012 Pääministerin palkinnon kirjallisista saavutuksista fiktiokategoriassa, ja hän sai Uuden-Seelannin ritarikunnan arvon vuonna 2013. Hänen elämäntarinaansa kuvattiin dokumentissa "The New Oceania" vuonna 2005.
Kaljumäntykukka

Kaljumäntykukka ("Hypopitys hypophegea") on mäntykukkien sukuun ja kanervakasvien heimoon kuuluva laji. Toisinaan se luokitellaan kangasmäntykukan alalajiksi.
Kaljumäntykukan kukinto on yleensä täysin karvaton (kangasmäntykukalla harvakarvainen) ja kukan teriö on aavistuksen pulleamman muotoinen.
Jonglööri (albumi)

Jonglööri on suomalaislaulaja Johnnyn vuonna 1973 julkaistu viides ja viimeinen studioalbumi. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Ardisia

"Ardisia" on kasvisuku, joka kuuluu esikkokasveihin. Se on heimon runsaslajisin suku, joka sisältää 726 lajia puuvartisia kasveja. Niitä esiintyy trooppisilla ja lämpimillä alueilla Amerikassa, Keski-Afrikassa, Aasiassa ja Australiassa.
Aadolf Tikkanen

Adolf Tikkanen (19. toukokuuta 1851 Paltamo – 27. tammikuuta 1916 Kuluntalahti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Maanviljelijä, kunnallismies Aadolf Tikkanen Kajaanin maalaiskunnasta oli talonpoikaissäädyssä Kajaanin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
Tikkasen puoliso oli Matilda (o.s. Piirainen). 
Aiheesta muualla.
Aatu Matinpoika Tikkanen, GENi
Keskustan terveysasema (Lohja)

Keskustan terveysasema on länsiuusimaalaisessa Lohjan kaupungissa sijaitseva terveysasema. Terveysaseman yhteydessä toimii Huslabin laboratorio. 
Lohjan keskustan terveysasema palvelee kolmena arkipäivänä (ma, ti, to) kello 8-16, keskiviikkoisin ja perjantaisin kello 8-14. 
Kiireellisestä hoitoa tarjoaa ympärivuorokautisesti Lohjan sairaalan yhteispäivystys (Sairaalatie 8, B-ovi, Lohja). Virka-ajalla palvelun antaa samoissa tiloissa toimiva Lohjan terveyskeskuksen akuuttipäivystys (arkisin kello 8-16). Ennen yhteispäivystykseen saapumista tulisi soittaa Päivystysavun palvelunumeroon (116 117), hätätilanteissa luonnollisesti yleiseen hätänumeroon (112).
Viitapihlaja-angervo

Viitapihlaja-angervo ("Sorbaria sorbifolia") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, pihlaja-angervojen ("Sorbaria") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin keskisestä ja itäisestä Aasiasta, mutta sitä kasvatetaan yleisesti koristekasvina.
Viitapihlaja-angervo on kesävihanta pensas, joka kasvaa noin 150–250 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat parilehdykkäiset ja muistuttavat pihlajien ("Sorbus") lehtiä, mihin lajin tieteellinen nimikin viittaa. Viitapihlaja-angervon kukintona on muodoltaan pyramidimainen latvaterttu, jossa on tiiviisti paljon pieniä ja valkoisia kukkia. Viitapihlaja-angervo kukkii alkukesällä kesä–heinäkuussa.
Viitapihlaja-angervoa kasvatetaan yleisesti koristepensaana. Se sopii täyteen auringon valoon, multavalle sekä hyvin vettä läpäisevälle kasvupaikalle. Viitapihlaja-angervo saattaa levitä voimakkaasti juurivesojen kautta. Suomessa viitapihlaja-angervoa tavataan puutarhakarkulaisena monin paikoin ympäri maata, harvinaisimmin Lapissa. Paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Suomessa viitapihlaja-angervo on jo melko yleinen.
Viitapihlaja-angervo lisättiin Suomessa vuonna 2023 kansalliseen vieraslajiluetteloon. Alkaen 15. elokuuta 2025 sen kasvatus, hallussapito, maahantuonti, myynti tai ympäristöön päästäminen on Suomen alueella kielletty.