tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Farah (joki)

Farah on joki Afganistanin lounaisosassa. Joki kulkee 712 kilometrin matkan Ghurin vuorilta Hamunjärvelle länteen. Nimensä joki on saanut Farahin kaupungin mukaan joen varrella.
Nimi.
Farahjoen nykyinen nimi on johdettu Farahin kaupungin nimestä. Kaupunki sijaitsee joen varrella. Farahin nimi juontuu puolestaan historiallisista nimistä "Fradatha" tai Pliniuksen käyttämästä nimestä "Ophradeus". Joen nimi persiaksi on "Farahrud" ja arabiaksi "Nahr Farah".
Maantiede.
Farah alkaa Ghurin vuorilta noin 3 300 metrin korkeudelta, josta se virtaa 712 kilometrin matkan länteen laskien lopulta Hamun-järvelle Sistanissa 475 metrin korkeudella. Farahiin laskee kaksi suurempaa sivujokea, jotka ovat Ghur ja Malmand. Yhtymäkohdalta Farahin kaupunkiin saakka maisemat muuttuvat leveiksi laaksoiksi ja Farahin kaupungin jälkeen lopulta tasangoksi ("dašt"). Yläjuoksullaan aina Ghurjoen yhtymäkohtaan saakka joki kulkee kapeiden laaksojen ja jyrkkäseinäisten rotkojen kautta. Joen valuma-alueen pinta-ala on 28 015 km².
Joen virtauksen voimakkuus vaihtelee voimakkaasti vuodenaikojen ja vuoden mukaan. Joen virtaus on keskimäärin korkeimmillaan maaliskuun ja huhtikuun välisenä aikana, jolloin virtauksen voimakkuus on noin 100 m²/s. Huomattavimmat vaikutustekijät ovat helmi-maaliskuussa sulava lumi ja maalis-huhtikuussa sateet. Hitaimmillaan virtaus on syyskuun ja lokakuun aikana. Ajoittain joen varrella tapahtuu tuhoisia tulvia. Toisaalta joki ei virtaa ajoittain lainkaan.
Joen virtauksen epäsäännöllisyys on hankaloittanut veden käyttöä maatalouden tarpeisiin. Joen patoamista asian ratkaisemiseksi on kaavailtu, mutta Afganistanin sisäisten levottomuuksien takia hankkeeseen ei olla ryhdytty.
Paghman

Paghman (, ) on kaupunki Afganistanin Kabulin maakunnassa Kabulin kaupungin länsipuolella. Kaupunki rakennettiin kuningas Aman Allah Khanin kaudella nykyaikaisen mallin mukaisesti, mutta se kärsi merkittäviä tuhoja myöhemmissä sodissa.
Maantiede.
Paghman sijaitsee Afganistanin Kabulin maakunnassa noin 25 kilometriä Kabulin kaupungista länteen Paghmanin piirikunnassa. Sen länsipuolella kohoavat Paghmanvuoret.
Historia.
Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan siirrätti Paghmaniin joitakin Kaferestanista ottamiaan islamiin pakkokäännytettyjä vankeja.
Nykyaikainen kaupunki rakennettiin Afganistanin kuningas Aman Allah Khanin valtakaudella. Kuningas rakennutti kuninkaallisen palatsin ja Kabulin yläluokan jäsenet rakennuttivat omia huviloitaan. Ylemmän keskiluokan kabulilaisia varten rakennettiin ulkoilmateatteri. Tarkoitus oli tarjota matkailukohde viikonloppumatkoille kuumien kesäkuukausien aikana. Riemukaari eli "taq-i zafar" rakennettiin ensimmäisen, toisen ja kolmannen afgaanisodan kaatuneiden muistoksi. Aman Allah Khan oli kolmannen sodan jälkeen vuonna 1919 saavuttanut maansa täyden itsenäisyyden briteiltä.
Paghman oli sittemmin useiden Afganistanissa vaikuttaneiden merkkihenkilöiden kotikaupunki. Siellä syntyivät esimerkiksi kommunistihallinnon Khalq-ryhmittymään kuulunut presidentti Hafiz Allah Amin, sekä islamistinen kapinallisjohtaja Abd al-Rasul Saijaf. Afganistanin sodanaikana Paghmanin lähiseudun vuoret ja metsät olivat mudjahidien tukialuetta. Huomattava osa kaupungista tuhoutui sodan taistelujen aikana. Afganistanin sisällissodan aikana kaupunkia halltisivat Burhan al-Din Rabbanin joukot. Taliban valtasi sen syyskuussa 1996.
Aikanaan tunnetut Paghmanin puutarhat niin sanotulla Paghmaninkukkulalla olivat edelleen raunioina 2000-luvun Afganistanin sodan jälkeen. Kukkulalle rakennettiin uusi palatsimainen rakennus, joka avattiin persialaisen uudenvuoden eli nawrozin juhlijoiden käyttöön vuonna 2014.
Buddhalaisuus Intiassa

Buddhalaisuus sai alkunsa Magadhan kuningaskunnassa, nykyisen Intian alueella. Nykyään buddhalaisuus on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta selkeästi vähemmistön uskonto Intiassa, jossa suurin uskonto on hindulaisuus. Toiseksi suurin uskonto on islam.
Historia.
Buddhalaisuus alkoi levitä Siddhartha Gautaman kuoleman jälkeen. Sadan vuoden kuluttua uskonto levisi naapurivaltioihin kuten Kosalaan. Buddhalaisuus levisi etenkin yhteiskunnan heikkojen ja sorrettujen keskuudessa, koska siinä ei ollut kastijärjestelmää, mikä on ollut esimerkiksi dalitien, eli kastittomien, keskuudessa puoleensa vetävä tekijä.
Ašokan aikana buddhalaisuus oli käytännössä valtionuskonto, vaikka itse uskontoa ei juurikaan seurattu, koska buddhalaisuudessa ei juurikaan olla kiinnostuneita yhteiskunnan toimivasta järjestyksestä, koska yksilöiden valaistumisen uskotaan johtavan yhteiskunnan toimivaan järjestykseen. Pian Ašokan kuoleman jälkeen buddhalaisuus alkoi menettää suosiotaan ja lähestulkoon katosi kokonaan. Buddhalaisuuden selviytymiseen vaikutti kuitenkin se, että se assimiloitiin hindulaisuuteen muun muassa siten, että Buddhaa alettiin pitää Vishnun yhtenä inkarnaationa..
Intian itsenäistyminen ja navayana.
Buddhalaisuus lähti uuteen nousuun Intiassa maan itsenäistymisen aikoihin. Varsinkin intialainen intelligentsia piti buddhalaisuutta paljon loogisempana kuin hindulaisuutta, koska buddhalaisuus kannattaa tasa-arvoa paljon voimakkaammin muun muassa kastilaitoksen puuttuessa. 1950-luvulla buddhalaisten määrä oli noin 200 000, joista suurin osa asui Bengalissa ja Assamissa.
Elokuussa 1956 Intian entinen oikeusministeri ja kastittomien oikeuksien ajaja B. R. Ambedkar kääntyi yhdessä 600 000 kannattajansa kanssa buddhalaisuuteen Nagpurissa, Maharashtran osavaltiossa. Uusi liike halusi kiinnittää huomiota erityisesti kastittomien kohtaamaan syrjintään, ja uusi liike sai nimekseen navayana.
Nyky-Intia ja buddhalaisuus.
Buddhalaisuudella on kaksi tärkeää kannatusaluetta tämän päivän Intiassa: pohjoinen rajaseutu (varsinkin Tiibetin ja Bhutanin rajoilla) sekä Maharashtran osavaltio.
Pohjoisessa buddhalaiset seuraavat joko mahajanaa tai vajrayanaa. Jälkimmäinen on tullut Intiaan etenkin Tiibetin pakolaishallinnon ansiosta, jonka nykyinen päämaja on Dharamshalassa, Himachal Pradeshissa. Kaupunki on dalai-laman vakituiseen asuinpaikka, ja siellä ollessaan hän käyttää aikansa lähinnä uskonnollisten rituaalien hoitamiseen. Prosentuaalisesti eniten buddhalaisia on Sikkimissä, jossa buddhalaiset muodostavat 27,39 % väestöstä.
Maharashtrassa suurin buddhalaisuuden suuntaus on edelleen navayana. Osavaltiossa asuu määrällisesti eniten buddhalaisia (6 531 200 henkilöä vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan), vaikka prosentuaalisesti osuus (5,81 % koko osavaltion väestöstä) ei ole yhtä korkea kuin pohjoisessa. Vuonna 2018 arviolta 87 % kaikista Intian buddhalaisista on kääntynyt uskontoon ja nimenomaan navayanaan. 90 % kaikista Intian buddhalaisista asuu Maharashtran osavaltiossa, ja uskonto kasvaa siellä selvästi nopeammin kuin muualla Intiassa.
Ensimmäinen joulu

Ensimmäinen joulu (The First Noel) on perinteinen englantilainen joululaulu, joka on peräisin uuden ajan alkupuolelta, mutta voi olla vanhempikin. Laulun on suomeksi sanoittanut Sauvo Puhtila.
Laulun alkuperä.
Laulun englanninkielisessä nimessä ”The First Noel” sana Noel tulee ranskan kielen joulua tarkoittavasta sanasta Noël. Laulun syntysijat ovat Cornwallissa Lounais-Englannissa 1400-luvulla, mutta sen alkuperäksi on myös arveltu Ranskaa, mikä tarkoittaisi, että laulu on tätä vanhempi.
Laulun englanninkielinen, nykyaikainen muoto julkaistiin William Sandysin joululaulukirjoissa: "Carols Ancient and Modern" vuonna 1823 ja "Gilbert and Sandys Carols" vuonna 1833. Kirjoissa laulun on sovittanut ja sanoitusta täydentänyt Davies Gilbert. Nykyisin sitä lauletaan yleisesti neliosaisena englantilaisen säveltäjän John Stainerin sovittamana hymninä, jonka hän julkaisi vuonna 1871 nuottikirjassaan "Carols, New and Old."
Laulun englanninkieliset sanat perustuvat Luukkaan ja Matteuksen evankeliumeihin ja kertovat enkelien ilmestymisestä paimenille, kun paimenet olivat yöllä kaitsemassa karjaansa. Paimenet näkivät suuren kirkkaan tähden loistamassa idässä enkelien takana. Tähden valossa kolme viisasta miestä tulivat kaukaa idästä tähteä seuraten etsimään vastasyntynyttä kuningasta. Tähti liikkui luoteeseen ja pysähtyi ja pysyi paikalla, jossa Jeesuslapsi makasi. Itämaan tietäjät toivat Jeesuslapselle kultaa, mirhamia ja suitsuketta ja polvistuivat hänen eteensä. Virren ruotsintaja Eva Norberg on kirjoittanut ː ”Teksti tahtoo korostaa jouluevankeliumin kertomusta, kuinka se on tarkoitettu kaikille, niin köyhille, pelokkaille, hyvin toimeentuleville kuin viisaillekin. Se kehottaa meitä etsimään Kristusta, rohkeasti katsomaan eteenpäin ja kumartumaan nöyrästi Jumalan eteen, hänen eteensä, joka tuli keskellemme lapsen hahmossa.”
Suomenkielisiä versioita.
Sauvo Puhtilan sanoittaman laulun on Fenno-levytietokannan mukaan ensimmäisenä levyttänyt Poikakuoro Pirkanpojat vuonna 1975. Sanoitus on todennäköisesti tehty vuonna 1975 tai sitä ennen. Sauvo Puhtilan sanoin laulua ovat esittäneet ja levyttäneet myös mm. Eino Grön (2007), Yölintu (2008) ja Arja Koriseva (2011). 
Laulusta on myös Ilkka Kuusiston sanoittama versio, joka ilmestyi Jorma Hynnisen tulkitsemana ja Tauno Äikään uruilla säestämänä vuonna 1976.
Laulusta on suomennos Ruotsin kirkon virsikirjassa (virsi 128 "Ovat paimenet äärellä nuotion)." Suomennos on Niilo Rauhalan teksti vuodelta 1997 ja se pohjautuu Eva Norbergin ruotsinkieliseen tekstiin. Norberg on yhdistänyt virren loppusäkeistöjä siten, että virressä on kuusi säkeistöä, englanninkielisessä tekstissä niitä on jopa yhdeksän.Vaikka laulu on tunnettu nykyään, se on tullut Pohjoismaissa tutuksi verrattain myöhään. Laulua tai sen sävelmää ei ole juuri tunnettu esimerkiksi Ruotsissa ennen kuin se julkaistiin Carols vid Betlehem -kokoelmassa 1974 Eva Norbergin käännöksenä.
Cheng

Cheng on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Desibeliwatti

Desibeliwatti eli dBW on signaalin voimakkuuden yksikkö, jolla ilmaistaan voimakkuus desibeleinä suhteessa yhteen wattiin. Sitä käytetään, koska se kykenee ilmaisemaan sekä hyvin suuria että hyvin pieniä tehoarvoja lyhyellä lukualueella. Esimerkiksi 1 milliwatti = −30 dBW, 1 watti = 0 dBW, 10 wattia = 10 dBW, 100 wattia = 20 dBW ja 1 000 000 W = 60 dBW.
 formula_1
ja 
 formula_2
Vertaa dBW:tä dBm:ään, joka ilmaiseen tehon desibeleinä suhteessa yhteen milliwattiin (0,001 W).
Annettu dBW-arvo ilmaistuna dBm:nä on aina 30 enemmän, koska 1 watti on 1000 milliwattia ja 1000 on 30 dB; esim. 10 dBm (10 mW) on yhtä suuri kuin −20 dBW (0,01 W).
Vaikka yksikköä desibeli (dB) on sallittu käyttää SI-yksiköiden rinnalla, yksikköä dBW ei ole sallittu.
Karl Johan Alfred Björkstén

Karl (Carl) Johan Alfred Björkstén (20. lokakuuta 1829 Loviisa – 4. tammikuuta 1896 Loviisa) oli suomalainen kauppias, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 
Björksténin vanhemmat olivat kauppias Josef Björkstén ja Maria Magdalena Gjös ja puoliso vuodesta 1862 Matilda Adèle Elfsberg (k. 1888). Hän tuli ylioppilaaksi 1847 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1853. Björkstén oli kauppias Loviisassa ja Ruotsi-Norjan varakonsuli vuodesta 1861. Hän toimi myös Suomen Yhdyspankin Loviisan konttorin johtajana. Björkstén oli porvarissäädyssä Loviisan edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882.
Everybody’s Rockin’

Everybody's Rockin' on Neil Youngin 13. studioalbumi vuodelta 1983.
Mölle

Mölle on taajama Kullabergin niemellä Brunnbyn seurakunnassa Höganäsin kunnassa Skånen läänissä.
Mölle oli alun perin kalastajakylä, mutta se sai 1800-luvun lopulla tärkeän roolin Ruotsin kehittyvässä matkailussa. Tähän myötävaikutti Möllen luonnonkaunis sijainti Öresundin pohjoisosassa. Mölle on suosittu matkailukohde, jonka väestö kolminkertaistuu kesäkuukausina.
Matkailu Möllessä.
Varhaisia Möllen kävijöitä olivat muun muassa Carl von Linné, joka vieraili Möllessä Skånen matkallaan 14. heinäkuuta 1749, Ernst Moritz Arndt, joka matkallaan vuonna 1804 vieraili Möllessä 28. elokuuta. Mölle on tanskalaisten suosima retkikohde, joille Kullen on mieluinen luontoalue.
Möllen satama.
Möllen keskusta on sen satama-alue, jolla on useita ravintoloita, hotelleja ja kauppoja.
Jakob Cederberg

Jakob Cederberg (24. elokuuta 1825 Pietarsaaren pitäjä – 18. heinäkuuta 1887 Mustasaari) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 
Cederbergin vanhemmat olivat talollinen, lautamies Anders Karlsson Cederberg ja Lena Jakobsdotter Svanbäck ja puoliso vuodesta 1851 Katarina Matilda Muhr (k. 1907). Cederberg tuli ylioppilaaksi 1847 ja vihittiin papiksi 1849. Rovastin arvon Cederberg sai 1875. Hän toimi pappina Lohtajalla, Kauhajoella, Laihialla ja Isossakyrössä. Kortesjärven kappalaiseksi hän tuli 1865, Jurvan kirkkoherraksi 1872 ja Mustasaaren kirkkoherraksi 1886. Cederberg oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1885. 
Kirkkohistorioitsija ja pappi Johan Antero Cederberg (1852–1915) oli Jakob Cederbergin poika.
Denverin metropolialue

Denverin metropolialue () on Denveriä ympärövä suurkaupunkialue Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alue on osa Front Range Urban Corridorin yhteensulautumaa.
Alueeseen kuuluu Adamsin, Arapahoen, Clear Creekin, Douglasin, Elbertin ja Gilpinin, Jeffersonin ja Parkin piirikunnat. Broomfieldin ja Denverin itsenäiset kaupungit ovat myös osa aluetta.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Denverin metropolialueen väkiluku oli 2 967 239 vuonna 2019.
Mtavari-Arkhi

Mtavari-Arkhi (მთავარი არხი) on georgialainen valtion hallitsema televisiokanava, joka lähettää Tbilisistä.
Stor-Stenträsket (Rånejoki)

Stor-Stenträsket on Ruotsissa Norrbottenissa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa.
Stor-Stenträsket on 1,5 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 71 hehtaaria eli 0,71 neliökilometriä. Se sijaitsee Niemisuannosta (Niemisel) 14 kilometriä pohjoiseen päin pienen Krokträskin kylän lähellä. Järvi on ilmeisesti matala, sillä ilmakuvista päätellen ainakin sen pohjois- ja itärannat ovat pitkälle rannasta kivikkoiset. Rannan mataluus on mahdollistanut noin 60-metrisen laiturin rakentamisen järven ainoaan saareen Holmeniin. Järven ympäristössä on laajoja avohakkuita, jotka eivät kuitenkaan näy järveltä. Niemisuannosta Morjärven väliseltä maantieltä 356 tulee Krokträskiin tie. Kylästä on rakennettu järvelle johtava pikkutie. Tien päässä sijaitsee lomakylä, jossa sijaitsee järven ainoat rakennukset.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (68,4 %), turve (13,2 %), hiekka tai sora (1,8 %) ja kallioalue (7,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet.
Stor-Stenträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Bjurånin sivujoen valuma-alueeseen . Bjurånin valuma-alueen pinta-ala on noin 190 neliökilometriä (km²), joka on noin 5 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta . Stor-Stenträsket sijaitsee sivussa Bjurånin pääuomasta ja sen laskuoja Stenträskbäcken laskee kahden kilometrin päässä pääuomassa sijaitsevaan Lillbergsseletiin ( on suvanto). Järven luusuassa sen valuma-alueen pinta-ala on 3,51 km² ja veden keskivirtaama (MQ) arvioidaan olevan noin 0,03 m³/s . Kartoissa järveen ei ole piirretty suurempia puroja. Bjursån yhtyy Rånejokeen, joka puolestaan laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Lahoren metro

Lahoren metro on Pakistanin ainoa kaupungin sisäiseen liikenteeseen tarkoitettu rautatie. Tosin Karachin ympyrärata oli toiminnassa vuosina 1969–1999, ja Karachissa on ollut myös raitioliikennettä, ei kuitenkaan vuoden 1975 jälkeen. 
Lahoreen on suunnitteilla kolma linjaa, joita kutsutaan värikoodein nimillä Orange Line, Purple Line ja Blue Line. Näistä vain Orange Line aloittanut toimintansa ja muut ovat suunnitteluvaiheessa. Kaupungin julkista liikennettä hoitaa myös Lahore Metrobus -linja-autojärjestelmä. Metrossa toiminnassa on toistaiseksi ainoastaan Orange Line, joka toteutui Pakistanin ja Kiinan yhteisrahoituksella. Linja aloitti toimintansa vuonna 25. lokakuuta 2020. Sillä on pituutta 27 kilometriä. Asemia on 26, joista 24 maanpinnan tasosta kohotettuja ja kaksi maan alla. Pääteasemat ovat "Ali Terminal" ja "Dera Gujran Terminal". Junat ovat viisivaunuisia ja täysin automatisoituja. Linjaa käyttää päivittäin noin puoli miljoonaa ihmistä.
El Topo

El Topo on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut meksikolainen surrealistinen avantgarde-lännenelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut, säveltänyt ja tähdittänyt Alejandro Jodorowsky. Elokuva seuraa Jodorowskyn esittämää El Topo -nimistä, itseään Jumalana pitävää asemiestä, joka ratsastaa väkivallan runteleman syrjäseudun halki.
Elokuvan muissa rooleissa nähdään muun muassa Alfonso Arau, José Luis Fernandez, Alf Junco, Jacqueline Luis, Mara Lorenzio, sekä Jodorowskyn poika, Brontis Jodorowsky.
"El Topon" ensiesitys Suomen televisiossa oli Yle Teeman elokuvafestivaalilla marraskuussa 2020.
Kevin Burnham

Kevin Lobdell Burnham (21. joulukuuta 1956 Queens, New York – 27. marraskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Burnham voitti 470-veneluokassa olympiakultaa Ateenassa 2004 Morgan Reeserin kanssa ja olympiahopeaa Barcelonassa 1992 Paul Foesterin kanssa. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän sijoittui Reeserin kanssa kahdeksanneksi. Burnham voitti eri veneluokissa yhteensä 11 Yhdysvaltain mestaruutta. Hän toimi myös valmentajana muun muassa Israelin ja Tšekin maajoukkueissa. Burnham kuoli pitkään sairastamaansa keuhkosairauteen 63-vuotiaana 27. marraskuuta 2020.
François Barouh

François Barouh (s. 16. tammikuuta 1955 Sillery, Marne) on ranskalainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Barouh edusti Ranskaa Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Moskovassa 1980 hän kilpaili 1 000 metrin kajakkinelosessa kuuluen Ranskan kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Joukkueeseen kuuluivat Barouhin lisäksi Patrick Bérard, Philippe Boccara ja Patrick Lefoulon. Los Angelesissa 1984 Barouh kuului Ranskan pronssia voittaneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa. Joukkueeseen kuuluivat Barouhin lisäksi Philippe Boccara, Pascal Boucherit ja Didier Vavasseur.
Barouh on pituudeltaan 186-senttimetrinen ja painaa 80 kilogrammaa.
Çay

Çay on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 31 179.
Gryfinon piirikunta

Gryfinon piirikunta () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 81 882. Piirikunta jakautuu yhdeksään maalaiskuntaan, jotka ovat Banie, Cedynia, Chojna, Gryfino, Mieszkowice, Moryń, Stare Czarnowo, Trzcińsko-Zdrój sekä Widuchowa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Gryfinon kaupunki.
Gryfinon piirikunnan pinta-alasta 34 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Gryfinon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 7,9 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Gryfinon piirikunnassa oli 81 882 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 84 346 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 70 958 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,6 prosenttia, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,5 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 649 lasta.
Çobanlar

Çobanlar on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 14 363. Çobanlar sijaitsee noin 25 kilometrin päässä kaupungista Afyonkarahisar. Çobanlarin pinta-ala on 422 neliökilometriä.
Almos Maattola

Vilho Almos Maattola (8. heinäkuuta 1908 Hollola – 18. syyskuuta 1981 Turku) oli suomalainen kapellimestari, joka teki elämänuransa teatterimuusikkona, musiikin sovittajana, säveltäjänä ja johtajana. Pisimpään hän toimi Turun teatterielämässä, mutta piti sen rinnalla yllä myös kirkkomuusikon taitojaan.
Almos Maattola syntyi Hollolan kanttorin pojaksi ja soitti ensi kerran urkuja kotikirkkonsa jumalanpalveluksessa 12-vuotiaana. Hän valmistui Armas Maasalon johtamasta Helsingin kirkkomusiikkiopistosta 1928 ja jatkoi opintojaan Helsingin konservatoriossa kaksi vuotta. Urkujen soiton opettajana hänellä oli Elis Mårtenson, pianon ja musiikinteorian opettajina Ilmari Hannikainen, Martti Paavola ja Otto Kotilainen. Hän suoritti myös musiikkiupseerin tutkinnon Erkki Melartinin ja Lauri Näreen johdolla.
Ennen asettumistaan Turkuun Maattola toimi Maakuntain Teatteri ry:n, Lahden Teatterin ja Lahden suojeluskunnan soittokunnan kapellimestarina. Vuosina 1937–1940 hän oli Turun Teatterin ja 1945–1946 Turun Työväen Teatterin kapellimestarina, ja jatkoi uraansa näiden yhdistyttyä Turun kaupunginteatteriksi aina eläkkeelle jääntiinsä 1971 saakka.
Teatterikapellimestarina Almos Maattola johti Turussa kaikki tunnetut operetit, lukuisia revyyesityksiä ja puhenäytelmien musiikkiosuuksia. Hän sävelsi musiikin monissa Turussa esitettyihin näytelmiin, kuten "Kaukaasialainen liitupiiri, Lysistrate, Herakles, Kuningas Lear" ja "Kuinka äkäpussi kesytetään". Suurimpiin menestyksiin kuului Turun kaupunginteatterissa 89 kertaa esitetty "My Fair Lady" (1962–1963), ohjaajana Ritva Arvelo.
Almos Maattolan puoliso oli näyttelijä Inke Mikkola.
Dazkırı

Dazkırı on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 piirikunnan väkiluku oli 11 204. Dazkırısta on matkaa kaupunkiin Afyonkarahisar noin 140 kilometriä.
William Evans

William Best ”Billy” Evans (13. syyskuuta 1932 Berea, Kentucky – 22. marraskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Takamiehenä pelannut Evans pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopistossa, joka on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa. Rochester Royals varasi Evansin NBA:han 32. vuorolla , mutta tämä ei koskaan pelannut ammattilaisena vaan amatöörijoukkueissa. Evans kuului Yhdysvaltain maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoissa voittaen kummastakin turnauksesta kultamitalin. Evans kuoli 88-vuotiaana 22. marraskuuta 2020.
Alexander Mackenzie (poliitikko)

Alexander Mackenzie (28. tammikuuta 1822 – 17. huhtikuuta 1892) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1873–1878.
Mackenzie oli kotoisin Skotlannista samoin kuin edeltäjänsä, konservatiivien John A. Macdonald. Hänestä tuli liberaalipuolueen puheenjohtaja kun vastaehdokkaita ei ollut. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1867, ja nousi pääministeriksi viisi vuotta myöhemmin edeltäjänsä erottua rautateihin liittyneen korruptioskandaalin takia. Oppositiossa ollessaan liberaalit olivat arvostelleet Macdonaldin hallitusta valtion varojen haaskaamisesta monenlaiseen puuhasteluun, kun taas Mackenzien pääministerikaudella ei tapahtunut juuri mitään. Talouskasvu hidastui, mistä konservatiivit pääsivät syyttämään Mackenzietä. Vuonna 1878 hän hävisi vaalit Macdonaldille.
Guo Hong

Guo Hong (; s. 1. toukokuuta 1973 Heilongjiang, Kiina) on kiinalainen maalivahtina pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Kiinan naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa sekä 2002 Salt Lake Cityssä. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1992, Kanadassa 1997, Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001 sekä Kanadassa 2004.
Kuviokirjoahven

Kuviokirjoahven ("Aequidens diadema") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Kuviokirjoahven voi kasvaa korkeintaan 11,8 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Amazon-joen valuma-alueelta, Rio Negro -joen yläjuoksulta sekä Orinoco-joelta ja sen sivujoilta Brasiliasta, Kolumbiasta ja Venezuelasta. Kuviokirjoahven elää noin 23–28 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 7 ja dH-arvo 15. Kuviokirjoahventa pidetään akvaariokalana.
Gunnars-Djupträsket

Gunnars-Djupträsket on Ruotsissa Norrbottenissa Bodenin kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa.
Gunnars-Djupträsket on 4,3 kilometriä pitkä, 2,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 407 hehtaaria eli 4,07 neliökilometriä. Se sijaitsee Gunnarsbyn kirkonkylältä 3,5 kilometriä koilliseen ja Niemisuannosta (Niemisel) 7,5 kilometriä pohjois-luoteeseen päin. Se on muodostunut maaston alankoon, jonka reunoilla sijaitsevat lounaispuolinen suuri moreenimäki, läntinen Röråkölen, pohjoiset Högberget ja Fängesberget sekä pohjoisesta alkava Långträskbergetistä alkava ja kaakkoon johtava selänne. Järven ympäristö on kumpuilevaa metsämaastoa ja sama kumpuilu näyttäisi jatkuvan järven pohjassa. Kumpuilu tekee järven rantaviivasta mutkikkaan, sillä järvessä on paljon pieniä ja suuria niemiä ja vastaavasti myös lahtia. Niitä täydentää kymmenen erikokoista saarta. Storholmen sijaitsee keskellä järveä ja sen kaakkoispuolella ovat Kronholmarna. Länsirannan tuntumassa sijaitsevat Brändholmen, Tjärnholmen ja Lassmanholmen. Järven itäpää on lahtimainen järvenosa, jossa ovat Rågholmen, Småholmarna ja koukkumaisena järvelle työntyvä Halsuddenin niemi. Niemen eri puolille jäävät lahdet Bakreviken ja Främreviken. Järven suurin kylä Gunnarsdjupträsk sijaitsee täällä. Järven kaakkoisosan lahti Lilla Djupträsket jää piiloon Sunduddenin taakse. Täällä, järven luusuassa, sijaitsevat Lillträsk ja Storbergin kulmakunnat. Järven muut rannat ovat autiot, mutta itärannalla on edellisten lisäksi joitakin rantamökkejä. Niille kaikille tulee tiet Niemisuannosta.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0 %), turve (40,2 %) ja kallioalue (0,5 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet.
Gunnars-Djupträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Kvarnånin sivujoen valuma-alueeseen . Kvarnånin valuma-alueen pinta-ala on noin 134 neliökilometriä (km²), joka on noin 3 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Kvarnånin keskivirtaama (MQ) on 1,9 m³/s . Järvi on lasku-uomansa Kvarnbäckenin lähdejärvi. Jäven valuma-alueen pinta-ala 26,91 km² ja järven keskivirtaama arvioidaan olevan 0,27 m³/s .
Karttojen mukaan järven valuma-alueelta laskee siihen yhdeksän puroa. Pieniä puroja ovat Rörmyrtjärnenin laskuoja itärantaan ja Holmtjärnenin puro pohjoisrantaan. Länsirantaan tulee Tjärnhalstjärnenin laskupuro, jonka yläjuoksulla on vielä toinen lammista, joita nimitetään Vedatjärnarnaksi. Pohjoisrantaan Mörtträskvikeniin laskee Mörtträskbäcken, jonka valuma-alueella ovat Bergtjärnen, Inre Mörtträsket, Yttre Mörtträsket, Klingermyrtjärnen, Stortjärnen ja Lilltjärnen. Järven lasku-uoma on Kvarnbäcken, joka yhtyy parin kilometrin päässä Forsträskbäckeniin. Se laskettelee etelään päin 1,5 kilometriä Såg-Djupträsketiin. Tämän laskujoki on Forsträskån, joka pian yhdyttyään Ronningsbäckeniin laskeekin Lillträsketiin muodostaen Börstån nimisen joen. Joki laskee parin kilometrin päässä Västiträsketiin, josta vain 7 kilometriä pitkä Kvarnån saa alkunsa. Kvarnån on Rånejoen sivujoki ja Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Intianharjatiainen

Intianharjatiainen ("Machlolophus xanthogenys") on tiaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Intianharjatiainen voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Intianharjatiaisen väritys vaihtelee paljon. Lajin päälaella on töyhtö, joka on väriltään musta tai tumman vihreä. Otsa on keltainen ja silmäkulmajuova ja nokasta kylkiin ulottuva juova ovat väriltään keltaiset. Silmistä lähtee myös musta juova. Lajin selkä on oliivinvihreä ja siivet mustat keltaisin laikuin. Intianharjatiaisen kurkku, rinta ja vatsa ovat mustat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Intianharjatiaista tavataan Intiasta ja Nepalista. Lajin elinympäristöä ovat avoimet metsät ja metsien reunamaat. Lintu liikkuu useimmiten pareittain tai pieninä ryhminä ja liittyy monesti sekaparviin. Sen ravintoa ovat hyönteiset.
Ayaz Mahmood

Ayaz Mahmood (s. 24. toukokuuta 1964 Karachi) on pakistanilainen maahockeypelaaja. Hän kuului Pakistanin kultaa voittaneeseen joukkueeseen Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Aasian kisoissa Mahmood saavutti yhden hopeamitalin Soulissa 1986.
Mahmood on pituudeltaan 170-senttimetrinen ja painaa 65 kilogrammaa. Hänen isänsä Mahmood-ul Hassan edusti Pakistanin maajoukkuetta kaksissa olympiaturnauksissa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.
Dinar

Dinar on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuonna 2019 alueen väkiluku oli 47 400. Dinar sijaitsee noin 106 kilometrin päässä kaupungista Afyonkarahisar.
Finnanimation

Finnanimation on voittoa tuottamaton yhdistys, jonka suomalaiset animaatiotuottajat perustivat vuonna 2005. Se alkoi vapaamuotoisempana verkostona mutta toiminta ammattimaistui, kun sen ensimmäiseksi toiminnanjohtajaksi valittiin Liisa Vähäkylä. Finnanimation on järjestänyt suomalaisten tuotantojen näkyvyyksiä erityisesti Ranskassa, Japanissa, Kiinassa ja Etelä-Koreassa. Finnanimation kuuluu eurooppalaisen Animation Europe Federaation perustajajäseniin. Suomessa se ei pyri kasvattamaan omaa organisaatiotaan vaan toimintaperiaatteena on tehdä yhteistyötä muiden elokuva-, tv- ja pelialan järjestöjen kanssa. Vuonna 2014 Finnanimation vastasi 100 vuotta suomalaista animaatiota -juhlavuoden koordinoinnista. Samana vuonna Suomessa järjestettiin Cartoon Digital ja vuonna 2019 Cartoon Business -tapahtumat Finnanimationin aloitteesta. Vuoden 2018 Cartoon Forumiin Finnanimation järjesti Suomen Spotlightin. 
Finnanimationin jäsenet ovat suomalaisia animaatiostudioita ja tuotantoyhtiöitä, joiden liikevaihdot vaihtelevat 300 miljoonasta muutamaan tuhanteen euroon vuodessa. Suuret vaihtelut johtuvat tuotantojen pitkistä kehittelyajoista ja julkisten avustusten rajallisuudesta sekä yksityisten investointien vähyydestä. Pääpaino Finnanimationin järjestämissä tapahtumissa ja muussa toiminnassa on edistää pitkien animaatioelokuvien sekä animaatiosarjojen rahoitusta kansainvälisillä yhteistuotannoilla. Finnanimation tekee myös aloitteita elokuva- ja sarjarahoituksen kehittämiseksi Suomessa.
Finnanimation palkittiin kahdeksan muun tahon ohella vuonna 2017 Vuoden uroteko -palkinnolla työstä Audiovisuaalisen alan tuotantokannustimen saamiseksi Suomeen. Tuotantokannustinta hallinnoi Business Finland.
Afşar

Afşar on kylä Dinarissa Afyonkarahisarin maakunnassa Turkissa. Vuonna 2019 kylän väkiluku oli 785.
Akgün

Akgün on kylä Turkissa Dinarissa Afyonkarahisarin maakunnassa. Vuonna 2011 alueen väkiluku oli 680.
Ustjurt

Ustjurt tai Ustjurtin laakio (, , ) on laakioalue Kazakstanissa ja Uzbekistanissa.
Ustjurtia rajoittaa idässä entisen Araljärven alue ja Amudarjan suisto. Lännessä puolestaan ovat rajana Mangyšlakin niemimaa ja Kaspianmereen kuuluva Garabogazkölin lahti. Ustjurtin pinta-ala on noin 200 000 neliökilometriä, ja sen keskikorkeus on noin 150 metriä. Lounaisosassa se kohoaa 365 metriin. Araljärveä ympäröivään tasankoon Ustjurt madaltuu varsin jyrkästi. Ustjurtin maiseman erityispiirteitä ovat rapautuneet kukkulat, matalat laaksot ja monet jyrkänteet, mutta virtaavia vesiä tai järviä siellä ei ole.
Ustjurt on pääosin varsin yksipuolista aavikkomaastoa, missä on vain niukasti laidunnettavaa kameleille ja lampaille. Tästä huolimatta alueella on elänyt pitkään karjankasvattajia, joiden perinteinen kulttuuri selviytyi Neuvostoliiton ajan yhteisviljelystä.
Juangin kieli

Juangin kieli on austroaasialaisiin kieliin kuuluva mundakieli, jota puhuvat pääasiassa juangit Odishan osavaltiossa itäisessä Intiassa.
Luokitus.
Juang kuuluu mundakieliin, jotka on luokiteltu osaksi suurempaa austroaasialaista kielikuntaa. Sen lähin sukulainen on kharia, mutta nekin ovat erkaantuneet toisistaan suhteellisen aikaisin.
Juang voidaan jakaa karkeasti kahteen murteeseen, joita molempia puhutaan Odishan osavaltiossa:
Levinneisyys.
Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan juangia puhuu Intiassa noin 30 875 ihmistä. Odishan osavaltiossa sitä puhutaan eteläisessä Kenojharin piirikunnassa, pohjoisessa Angulin piirikunnassa ja itäisessä Dhenkanalin piirikunnassa.
Juang on nykyään uhanalainen kieli ja sitä pidetään vaarantuneena mm. siksi, etteivät lapset puhu sitä kodin ulkopuolella.
Kirjoitusjärjestelmä.
Juangia kirjoitetaan orijalaisella kirjaimistolla.
Akpınarlı

Akpınarlı on kylä Turkissa Dinarissa Afyonkarahisarin maakunnassa. Vuonna 2011 kylän väkiluku oli 190.
Journey Through the Past

Journey Through the Past on Neil Youngin soundtrackalbumi samannimiseen elokuvaan vuodelta 1972.
Kappaleet.
Kappaleet kirjoittanut Neil Young, jollei toisin mainita.
Yu Song

Yu Song (s. 6. elokuuta 1986 Qingdao) on kiinalainen judoka. Yu kilpailee yli 78 kilogramman sarjassa.
Yu osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016. Hän saavutti olympiapronssia voittamalla kolme otteluaan, mutta välierässä olympialaiset voittanut Émilie Andéol oli parempi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Yu voitti kultaa vuonna 2015 Budapestissa ja vuonna 2017 Astanassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa Yu voitti kultaa Kuwaitissa 2015 ja oli Tashkentissa 2005 hopealla yli 78 kilogramman sarjassa ja pronssilla avoimessa sarjassa.
Aktoprak

Aktoprak on kylä Turkissa Dinarissa Afyonkarahisarin maakunnassa. Vuonna 2011 kylän väkiluku oli 274.
Li Jinhe

Li Jinhe (, s. 22. toukokuuta 1964 Linqing, Shandong) on kiinalainen painonnostaja. Hän on pituudeltaan 164-senttimetrinen ja painaa 70 kilogrammaa. Li saavutti pronssia miesten kevytsarjassa Soulin kesäolympialaisissa 1988 jättäen neljänneksi puolalaisen Marek Sewerynin.
John Abbott

John Joseph Caldwell Abbott (12. maaliskuuta 1821 – 30. lokakuuta 1893) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1891–1892.
Abbott oli englanninkielinen quebeciläinen juristi ja liikemies, joka kuului John A. Macdonaldin lähipiiriin. Hän oli sekaantunut samaan Tyynenmeren rautatien korruptioskandaaliin, joka sai Macdonaldin eroamaan sirastaan yhden vaalikauden ajaksi. Abbott valittiin kuitenkin tilapäiseksi pääministeriksi Macdonaldin kuoltua kesken toisen virkakautensa.
Liu Shoubin

Liu Shoubin (, s. 3. maaliskuuta 1968 Jiangyou, Sichuan) on kiinalainen painonnostaja.
Liu saavutti kääpiösarjassa kaksi olympiamitalia. Soulin kesäolympialaisissa 1988 hän voitti pronssia jättäen neljänneksi indonesialaisen Dirdja Wihardjan. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Liu sai hopeamitalin, kun kultaa voitti eteläkorealainen Jeon Byeong-Gwan. Aasian kisoissa Liu saavutti yhden hopeamitalin Pekingissä 1990.
Liu on pituudeltaan 162-senttimetrinen ja painaa 58 kilogrammaa.
Žarko Knežević

Žarko Knežević (, 17. heinäkuuta 1947 Mojanovići, Montenegron ST – 30. lokakuuta 2020 Belgrad, Serbia) oli kilpaurallaan Jugoslaviaa edustanut koripalloilija ja Euroopan mestari.
Sentterinä pelannut Knežević pelasi Jugoslavian miesten maajoukkueessa vuosina 1970–1974 yli 150 ottelussa ja saavutti MM-hopeaa Puerto Ricossa 1974, Euroopan mestaruuden Espanjassa 1973 ja EM-hopeaa Länsi-Saksassa 1971. Lisäksi hän kuului Jugoslavian kokoonpanoon Münchenin kesäolympialaisissa 1972, missä maa sijoittui viidenneksi.
Seuratasolla Knežević edusti jugoslavialaisia, saksalaisia ja turkkilaisia seuroja. Knežević kuoli Belgradissa 73-vuotiaana 30. lokakuuta 2020. Hänet haudattiin Montenegroon.
Juangit

Juangit ovat austroaasialaista kieltä puhuva etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Intian Odishan osavaltion Keonjharin piirikunnan Gonsaikan kukkuloilla. Eräät heistä ovat kuitenkin muuttaneet ympäröiville tasankoalueille Odishan Dhenkanalin piirikuntaan 1800-luvun lopulla tapahtuneen Bhuiyanin kapinan seurauksena. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kansan väkiluku oli noin 50 000. Juangin kieli kuuluu austroaasialaisten kielten mundaryhmään, ja Intian hallitus luokittelee heidät luetelluksi heimoksi ("Scheduled Tribe").
Historia.
Juangien mukaan heillä ei ole sellaisia perinteitä, jotka yhdistäisivät heidät mihinkään muuhun etniseen ryhmään, ja he ovat hylänneet yhteydet hoihin ja santaleihin pitäen itseään todellisena alkuperäiskansana. Heidän perinteensä mukaan heimo syntyi maasta Gonasikan kukkuloilla lähellä Keonjharia, Baitarani-joen lähteellä. Alkujaan he olivat metsästäjä-keräilijöitä tai viljelivät maata vain satunnaisesti. Ravinnon he saivat tappamastaan riistasta tai käärmeistä ja hyönteisistä.
Juangit joutuivat luopumaan perinteisistä tavoistaan sen jälkeen, kun britit olivat julistaneet metsät omaisuudekseen. Tämän jälkeen he joutuivat etsimään vaihtoehtoisia elinkeinoja. Heistä tuli taitavia korinpunojia, millä oli kysyntää läheisissä kastikylissä. Juangit vaihtoivat korinsa suolaan, öljyyn, ruokaan ja rahaan.
Kulttuuri.
Juangien perinteisissä majoissa oli varsin matalat oviaukot. Sisustus jaettiin kahteen osastoon: ensimmäisessä asuivat yhdessä perheen isä ja naiset, toista käytettiin varastona. Pojilla oli erillinen maja ("Majang") kylän porteilla. Se toimi samalla vierastalona ja yleisenä kokoustilana, jossa kylän soittimia pidettiin. Juangien perinteiset kansantanssit matkivat usein lintuja ja muita eläimiä.
Aiemmin juangit tunnettiin myös nimellä "Patuas", kirjaimellisesti "lehtiinpukeutujat". Perinteisesti naiset ovat käyttäneet lehtivyötä, kun taas miehet ovat pukeutuneet pieneen lannevaatteeseen. Juangit uskovat, että ensimmäisen kerron Gonasikan kukkuloilla ilmestynyt joenjumalatar olisi käskenyt heidän pukeutua lehtiin uhkaamalla, että he kuolevat, jos he koskaan luopuvat tavasta. Aseinaan juangit ovat käyttäneet jousia ja nuolia sekä narusta valmistettuja linkoja.
Juangien perinteiseen uskontoon kuuluu usko metsänhenkiin. He uhrasivat lintuja auringolle ollessaan vaikeuksissa ja maalle saadakseen runsaamman sadon. Moniavioisuus oli harvinaista, mutta mahdollista. He polttivat kuolleensa ja sirottelivat tuhkat virtaan.
Akça

Akça on kylä Turkissa Afyonkarahisarin maakunnassa Dinarin piirikunnassa. Vuonna 2020 alueen väkiluku oli 210.
John Sparrow David Thompson

 John Sparrow David Thompson (10. marraskuuta 1844 tai 1845 – 12. joulukuuta 1894) oli kanadalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1892–1894.
Thompson hankki kokemusta paikallis- ja aluepolitiikassa ennen siirtymistään valtakunnan politiikkaan. Hän kääntyi katoliseksi voidakseen mennä naimisiin katolisen tyttöystävänsä kanssa, mikä herätti epäilyksiä protestanttisissa puoluetovereissa. Hän kuoli sydänkohtaukseen matkallaan Englannissa oltuaan pääministerinä alle kaksi vuotta.
Wang Linuo

Wang Linuo (; s. 28. elokuuta 1979 Harbin, Heilongjiang, Kiina) on kiinalainen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Kiinan naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä ja toimi joukkueen kapteenina 2010 Vancouverissa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001, Kanadassa 2004, Ruotsissa 2005, Kanadassa 2007, Kiinassa 2008 sekä Suomessa 2009. Wang pelasi Kiinan maajoukkueessa kausina 2005–2006 ja 2006–2007, milloin se osallistui Naisten SM-sarjaan.
Raigarhin piirikunta

Raigarhin piirikunta on yksi Keski-Intiassa sijaitsevan Chhattisgarhin osavaltion piirikunnista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 1 493 984 henkeä. 
Piirikunnan pinta-ala on 8070 km² ja hallintokeskus Raigarhin kaupunki.
Historia.
Raigarhin piirikunta oli osa Madhya Pradeshia vuoteen 2000 asti, jolloin uusi Chhattisgarhin osavaltio perustettiin.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Raigarhin piirikunnan väkiluku oli 1 493 984 henkeä. Väestönkasvu on erittäin nopeaa: vuosien 2001–2011 välillä piirikunnan väestö kasvoi peräti 18,05 prosenttia. Miehiä on hieman enemmän kuin naisia, mikä on Intialle tyypillistä: tuhatta miestä kohden piirikunnassa on 991 naista. 73,26 prosenttia väestöstä osasi lukea vuonna 2011, mikä on lähellä maan keskiarvoa. Lähes 95,3 prosenttia väestöstä on hinduja, noin 3,2 prosenttia kristittyjä, noin 1,2 prosenttia muslimeja, noin 0,1 prosenttia sikhejä ja noin 0,4 prosenttia ei ole ilmoittanut uskontoaan tai harjoittaa jotain muuta uskontoa. Alle kuusivuotiaita lapsia on 13,1 prosenttia väestöstä. Piirikunnassa puhutaan chhattisgarhin kieltä, mutta myös orijaa ja hindiä.
Vain vajaa 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä asuu kaupungeissa. Suurin kaupunki on Raigarh, jossa on 137 126 asukasta.
Talous.
Piirissä viljellään juuttia ja tuotetaan kivihiiltä ja terästä. Maatalous on kuitenkin hallitseva elinkeino.
Akabira

Akabira () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Sorachin yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn keskiosassa Yūbarivuorten luoteisreunalla. Kaupungin läpi virtaa Sorachijoki, ja pohjoisessa sen alue nousee Irumukeppuvuorelle. Akabirassa on 9 689 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 129,88 neliökilometriä.
Akabiran nimi on peräisin ainun kielestä. Japanilaisten uudisasutus alueella alkoi 1890-luvulla. 1910-luvulta lähtien sinne perustettiin hiilikaivoksia, ja 1930-luvun lopulla aloitettiin suurimittakaavainen kaivostoiminta, jonka myötä Akabira kasvoi vauhdikkaasti kaivoskaupunkina. Kaupunkioikeudet Akabira sai vuonna 1954. Kaupungin väkiluku saavutti huippunsa vuonna 1960, jolloin siellä oli lähes 60 000 asukasta. Sen jälkeen kaivostoiminta ajettiin vähitellen alas, ja kaupungin viimeinen hiilikaivos suljettiin lopulta vuonna 1994. Ympäröivällä maaseutualueella tuotetaan riisiä ja vihanneksia. 
Akabiraa palvelee JR Hokkaidōn Nemuro-päälinja.
Frans Joakim Torckell

Frans Joakim Torckell (30. elokuuta 1827 Sund – 17. helmikuuta 1895 Sund) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies. 
Torckellin vanhemmat olivat postimestari Joakim Torckell ja Maria Elisabet Woivalin ja puoliso vuodesta 1858 Hulda Jakobina Hertzberg (k. 1891). Torckell tuli ylioppilaaksi 1847 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1851 ja vihittiin papiksi 1852. Varapastorin arvon hän sai 1865. Torckell toimi pappina Inkoossa, Lapväärtissä, Pirttikylässä, Kaskisissa, Närpiössä ja Isojoella. Sundin kirkkoherra hänestä tuli 1876 ja lääninrovasti 1892. Torckell oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891 ja 1894. 
Opettajat ja kirjailijat Olga Torckell ja Huldi Torckell olivat Frans Joakim Torckellin tyttäriä.
Leonce Raphael Agbodjelou

Leonce Raphael Agbodjelou (s. 1965 Porto-Novo, Dahomeyn tasavalta) on beniniläinen valokuvaaja.
Agbodjeloun muotokuvasarja "Porto-Novon kansalaiset" kuvaa Beninin pääkaupungin ihmisiä. Hän käytti projektissa päivänvalostudiota ja keskikokoista valokuvauskameraa. Sarja korostaa perinteiden ja nykyajan rajaa, josta Beninissä ollaan nykyisin innistuneita. Muotokuvien sarja vaihtelee naamioituneista henkilöistä, jotka pukeutuvat perinteisiin joruba-asuihin, hahmoihin, jotka ovat pukeutuneita maastopukuihin ja aurinkolaseihin, jotka sulautuvat viehättävästi taustaan.
Näyttely otsikolla "Musclemen" esittelee lavastettuja studiovalokuvia lihaksikkaista miehistä, mikä on suosittu kuvausaihe Länsi-Afrikassa. Egungun-projektissa Agbodjelou valokuvaa egunguneja, naamiaisissa esiintyviä jorubaa puhuvia ihmisiä, joiden sanotaan olevan yhteydessä esi-isiinsä. He esiintyvät yleensä hautajaisissa ja ohjaavat kuolleita henkimaailmaan. Uskomusten mukaan he voivat myös ilmestyä suojaamaan ihmisiä epäonnelta.
Leonce Raphael Agbodjelou syntyi Porto-Novossa vuonna 1965 beniniläisen valokuvaajan Joseph Moise Agbodjeloun (1912-2000) poikana. Hänellä ei ole muodollista koulutusta, ja hänen isänsä on kouluttanut hänet. He matkustelivat yhdessä siirrettävän studion kanssa, ja käyttivät perinteisiä värikkäitä kankaita taustana kuvatessaan ihmisten muotokuvia. 
Leonce Agbodjelou perusti vuonna 2013 ensimmäisen valokuvauskoulun Beniniin. Hän toimii Porto-Novon valokuvaajien yhdistyksen puheenjohtajana.
Leonce Raphael Agbodjeloun teoksia on julkisissa kokoelmissa eri puolilla maailmaa, esimerkiksi Zürichin taidemuseossa, Pitt Rivers -museossa Oxfordissa, Saatchi-kokoelmassa Lontoossa, Carnegie-taidemuseossa, Zeitzin nykytaiteen museossa Afrikassa Kapkaupungissa ja Nykytaiteen museossa Päiväntasaajan Guineassa.
Raigarh

Raigarh on kaupunki (vuodesta 2001 "Municipal Corporation") Intiassa Chhattisgarhin osavaltiossa. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan siellä oli noin 137 000 asukasta, ja se on samannimisen piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee Kelo-joen varrella Bilaspurista Rourkelaan johtavalla rautatiellä.
Historia.
Aikoinaan Raigarh oli samannimisen ruhtinaskunnan pääkaupunki. Tammikuussa 2015 hijra-sukupuolivähemmistöön kuuluva Madhu Kinnar valittiin kaupungin pormestariksi.
Ilmasto.
Raigarhin ilmasto on trooppinen. Suurin osa sateista tulee monsuunikauden aikana kesäkuusta syyskuuhun. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 1587 millimetriä. Vuoden keskilämpötila on 27,4 °C.
Liu Xia (judoka)

Liu Xia (s. 6. tammikuuta 1979 Qingdao) on kiinalainen judoka. Liu kilpaili 78 kilogramman sarjassa.
Liu osallistui Ateenan olympialaisiin 2004. Hän saavutti olympiahopeaa voittamalla neljä ensimmäistä otteluaan ja häviten olympiavoittaja Noriko Annolle finaalissa.
Aasian-mestaruuskilpailuissa Liu voitti kultaa Kuwaitissa 2007 ja hopeaa Almatyssa vuonna 2004.
Fredrik Edgar Leonard Bronikowsky

Fredrik Edgar Leonard Bronikowsky (4. toukokuuta 1827 Isokyrö – 30. toukokuuta 1868 Turku) oli suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies. 
Bronikowskyn vanhemmat olivat majuri Johan Fredrik Sigismund Bronikowsky ja Karolina Fredrika Sundvall ja puoliso vuodesta 1856 Josefina Teresia Björkbom (k. 1907). Bronikowsky tuli ylioppilaaksi 1847 ja suoritti tuomarintutkinnon 1852, varatuomarin arvon hän sai 1854. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1852 ja Tammisaaren pormestari vuodesta 1858. Turun kunnallispormestari hänestä tuli 1861. Bronikowsky oli porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1867. 
Hovioikeudenneuvos Hjalmar Bronikowsky oli Fredrik Edgar Leonard Bronikowskyn poika.
Kaarlo Kankkunen

Kaarlo Kankkunen (s. 24. kesäkuuta 1971 Kemi) on suomalainen jalkapallovaikuttaja, yritysjohtaja ja uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän toimii Assa Abloy -konserniin kuuluvan Certegon toimitusjohtajana ja Suomen jalkapallon miesten pääsarjan Veikkausliigan puheenjohtajana.
Elämä ja ura.
Kankkunen pääsi ylioppilaaksi Kemin lyseon lukiosta vuonna 1990.
Laitahyökkääjänä pelannut Kankkunen on jalkapalloilijana Kemin Palloseuran kasvatti. Suomen korkeimmalla sarjatasolla hän edusti KePSiä (1988–1989), Hakaa (1990–1993) ja Kuusysiä (1995). Hän pelasi yhteensä 127 ottelussa, joissa hän teki 18 maalia. Hakassa hän saavutti SM-pronssia kaudella 1991. Kankkunen pelasi myös 16 poikien maaottelua ja kaksi ottelua olympiajoukkueessa. Vuosina 1992–1994 Kankkunen opiskeli Yhdysvalloissa virginialaisessa James Madisonin yliopistossa ja pelasi yliopiston jalkapallojoukkueessa, joka voitti tuolloin kolmesti Colonial Athletic Associationin mestaruuden. Vuonna 1994, jolloin joukkue ylsi puolivälieriin, Kankkunen valittiin CAA:n vuoden pelaajaksi ja kolmanteen All-America-tähdistöjoukkueeseen.
Kankkunen valittiin Suomen jalkapallon miesten pääsarjaa Veikkausliigaa hallinnoivan Jalkapalloliiga ry:n puheenjohtajaksi marraskuussa 2020. Hän on toiminut myös Palloliiton varapuheenjohtajana (2016 alkaen) ja HIFK Fotboll Ab:n puheenjohtajana.
Kankkunen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on työskennellyt johtotehtävissä Atoy-konsernissa, Fiskarsilla, Tamrolla ja TeliaSoneralla. Marraskuusta 2016 alkaen hän toimi Assa Abloy -konserniin kuuluvan Certegon talousjohtajana, ja tammikuussa 2020 hänet nimettiin Certegon toimitusjohtajaksi.