tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Petter Parviainen

Petter Juhonpoika Parviainen (2. huhtikuuta 1824 – 12. lokakuuta 1892) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies.
Parviaisella oli Joensuussa oma kauppahuone ja hän harjoitti muun muassa viljakauppaa. Parviainen oli myös merkittävä laivanvarustaja. Parviaiselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1887.
Parviainen perusti yhdessä toisen joensuulaisen kauppiaan Gustaf Cederbergin (1823–1875) kanssa Penttilän sahan 1871, ja vuonna 1876 he perustivat Karsikon sahan. Parviainen myi osuutensa näistä yrityksistä jo 1879. Parviainen omisti myös vuodesta 1885 Joensuussa Haukipuron oluttehtaan.
Petter Parviaisen veljet Simon ja Henrik olivat myös kauppiaita. Veljekset omistivat myös yhteisen kuunarin, jolla tuotiin tavaraa Joensuuhun ulkomailta. Vuonna 1865 Simon Parviainen rakennutti yhdessä kauppias Reinhold Ryynäsen kanssa "Joensuu"-nimisen matkustaja- ja rahtilaivan, joka asetettiin Joensuu–Pietari-reitille. Vuonna 1866 Parviaisen veljekset rakennuttivat vielä suuremman "Väinämöinen"-nimisen laivan. Näillä laivoilla liikennöitiin sitten Joensuusta aina Lyypekkiin asti. Petter Parviainen rakennutti sittemmin yhdessä Gustaf Cederbergin kanssa "Suomi"-laivan ja Frithiof Neppen­strömin kanssa "Wellamo"-laivan. Nämä molemmat laivat asetettiin samalle Lyypekin reitille, mutta laivoista Wellamo upposi jo 1881 Uuraan salmeen.
Parviainen rakensi tilalle uuden samannimisen laivan Nurmes–Joensuu–Pietari-reitille, mutta se haaksirikkoutui Koivistonsalmeen jo ensimmäisellä matkallaan 1884. Parviainen osti sitten 1885 Savosta "Iisalmi"-laivan, joka sai uuden nimen "Kalevala" sekä 1890 "Leppävirran Höyrylaiva Oy":ltä "Yrjö-Koskinen"-nimisen laivan, jonka uudeksi nimeksi tuli "Sampo".
Parviaisen kuoltua 1892 hänen perillisensä jatkoivat kauppahuoneen toimintaa "Oy Petter Parviainen &amp; Co"-nimisen yhtiön nimissä.
Keijärvi (järvi Ylöjärvellä)

Keijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven keskustaajamassa sijaitseva järvi. Järvellä on kielletty moottorikäyttöiset ajoneuvot.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 141 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä. Keijärvi alkaa Vaasantien kohdalta ja jatkuu pohjoissuunnassa aina Asuntilaan asti. Keijärvi on tärkeä osa Ylöjärven kaupunkikuvaa ja esimerkiksi Ylöjärven kaupungintalon valtuustosalista aukeaa näkymä järvelle. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järven pohjoispää on kapea ja ilmeeltään lahtimainen järvenosa. Järven keskiosassa itään työntyy lyhyt Runnunlahti. Myös pieni Suojaistenlahti voidaan mainita. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka sijaitsee Runnunlahden edustalla. Tähän Pukkisaareen tulee rannasta lyhyt pengertie. Saarella on useita rakennuksia.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä. Järven länsiranta ja sen pohjoispään itäranta on rakennettu täyteen Ylöjärven keskustaajaman asuinalueita. Muut järvenrannat ovat metsä- tai peltomaata. Itärannassa kohoaa Runnunlahden eteläpuolella kallioinen Isomäki ja lounaisrannan muodostaa Teivaalanharjun rinteet. Keijärven eteläpään halki kulkee Tampere–Seinäjoki-rautatie, joka erottaa Keijärvestä pienen lammen. Keijärven ja kyseisen lammen välillä kulkee venetunneli. Järven vieressä kulkee radan suuntaisena valtatie 3.
Virkistys ja kalastus.
Järven rannalla on kaksi Ylöjärven kaupungin virallista uimarantaa, Aron ranta ja Räikän ranta. Lisäksi Aron rannan tuntumassa on soutuveneranta. Keijärvessä ei saa käyttää motorisoituja kulkuvälineitä.
Keijärven kalalajeihin kuuluvat hauki, ahven, kiiski, muikku, lahna, sorva, ja särki. Siikaa ja muikkua kalastetaan yleisesti verkoilla. Uisteleminen on hieman harvinaisempaa moottorivenekiellosta johtuen, mutta uistellen saatavat kalat ovat siika, hauki, ahven ja lahna. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvitaimenta, kirjolohta sekä planktonsiikaa. Keijärven pohjassa on monia lähteitä, jotka voivat heikentää Keijärven jääpeitettä talvisin. Keijärven jäällä liikkuessa pitääkin olla varovainen, vaikka jään paksuus olisi riittävä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Keijärven valuma-alueeseen (35.313) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144 metriä mpy. Järven länsirantaan laskee taajama-alueelta kaksi ojaa ja järven pohjoispäähän yksi oja. Suurin oja laskee Suojastenlahteen, joka on hyvin rehevöitynyt. Järven laskupuro on Myllypuro, joka alkaa Runnunlahdesta ja laskee yli kolmen kilometrin päässä Näsijärveen ensin Lielahden Nuorlahteen ja siitä edelleen Siivikkalanlahteen.
Nikolai Tirkkonen

Frans Nikolai Tirkkonen (5. huhtikuuta 1875 Tampere – 17. joulukuuta 1926 Tampere) oli suomalainen kauppias ja kauppaneuvos (1919).
Tirkkonen omisti Tampereella toimineen toiminimi "J. Tirkkosen" kangas-, lanka- ja muotitavarainliikkeen, jonka hänen torikauppiaina uransa aloittaneet vanhempansa olivat perustaneet vuonna 1869.
Lapsuus ja nuoruus.
Nikolai Tirkkosen isä oli Johan (Juhana) Tirkkonen (s. 28.4.1841 Joroinen, k. 10.10.1892 Tampere) ja äiti Hedvig Maria Enegren (s. 19.12.1842 Tyrvää, k. 2.1.1919 Tampere). Vanhemmat olivat vuonna 1869 ryhtyneet kulkukauppiaiksi ja kiersivät hevoskuormineen pitkin Savoa ja Keski-Suomea. Kauppa sujui hyvin ja muutaman vuoden jälkeen he ostivat myyntikojun Tampereen kauppatorin laidan ns. pilaripuodeista. Samana vuonna kuin poika Nikolai syntyi, he siirsivät menestyvän kangas- ja lankakauppansa puutaloon Kauppakatu kuuteen.
Nikolai Tirkkonen pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1893. Vuosi isänsä kuoleman jälkeen Nikolai Tirkkonen lähti kauppiaan oppiin ulkomaille, Berliiniin, Lontooseen ja Pariisiin. Leskeksi jäänyt Maria Tirkkonen jatkoi kaupan hoitoa.
Tirkkosen talo ja liiketoiminnan laajeneminen.
Palattuaan takaisin Suomeen Nikolai Tirkkonen jatkoi kauppatoimintaa yhdessä äitinsä kanssa. Vuonna 1901 vanhan puisen kauppatalon paikalle valmistui Tirkkosen kauppahuoneelle Kuninkaankadun ja Kauppakadun kulmaan jugendtyylinen kolmikerroksinen Tirkkosen liiketalo, jonka olivat suunnitelleet arkkitehdit Lars Sonck ja Birger Federley.
Taloa laajennettiin jo vuonna 1906 Kuninkaankadun puolelle. Samalla talossa otettiin käyttöön erikoisuus, englannista hankittu sisäinen putkiposti. Paineilmalla toimiva järjestelmä kuljetti kuitit ja rahat 13 eri osastolta pääkassaan, joka palautti loppurahat kuitteineen. Tirkkosen kauppahuoneella oli käytössään myös Tampereen ensimmäinen pakettiauto, joka hankittiin vuonna 1910.
Nikolai Tirkkonen johti kauppahuoneen kangasmyymälää, joka oli sijoitettu Berliinistä otetun mallin mukaan kahteen kerrokseen. Äiti Maria vastasi lankaosasta. Molemmat asuivat liiketalon kolmannessa kerroksessa.
Nikolain Tirkkonen aloitti myös liikkeensä myymien tuotteiden postimyynnin. Myös tämän idean hän oli lainannut ulkomailta. Vuonna 1903 ilmestyi ensimmäinen "Tirkkosen Muotijournaali", jossa esiteltiin muun muassa kangastuotteita ja alusasusteita.
Näsikallion suihkukaivo.
Vuonna 1909, toiminimi J. Tirkkosen 40-vuotisen toiminnan juhlapäivänä, Nikolai Tirkkonen lahjoitti Tampereen kaupungille varat suihkukaivon hankkimiseen. Varoilla rakennettiin vuonna 1913 valmistunut suuri Näsikallion suihkukaivo Mustanlahden kallion etelärinteeseen Hämeenpuiston pohjoispäähän. Suihkukaivon kolme pronssiveistosta teki kuvanveistäjä Emil Wikström ja graniittiset muut rakennelmat suunnitteli arkkitehti Birger Federley. 
Perhesuhteet.
Nikolai Tirkkonen oli naimisissa Fanny Maria Törnuddin (s. 17.11.1876 Ilmajoki) kanssa. Pariskunnalla oli kaksi lasta, Tauno Juhani Uolevi (s. 2.8.1898) ja Erkki Juhani (s. 27.5.1901).
Kumandinit

Kumandinit ovat Venäjällä Altain tasavallassa, Altain aluepiirissä ja Kemerovon alueella asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen pohjoismurteisiin kuuluvaa kumandia. Neuvostoaikana heitä pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Kumandinit asuvat etupäässä Altain aluepiirin Soltonin ja Krasnogorskojen piireissä sekä Altain tasavallan Turotšakin piirissä. Vuonna 1926 heitä laskettiin olevan 6 300 henkeä. Seuraavan kerran kumandinit rekisteröitiin erillisenä kansana vuoden 2002 väestönlaskennassa, jolloin heitä oli yhteensä 3 100. Kumandin kieltä ilmoitti osaavansa 1 000 henkeä. 99,7 % kumandineistä puhuu venäjää. Alueellisesti he jakautuivat seuraavasti:
Kumandinien kuten muidenkin altailaisryhmien esi-isiä ovat turkkilaiset heimot, joihin on sulautunut samojedejä ja kettejä. Kumandi ja altain muut pohjoismurteet kuuluvat turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään. Kumandilla on yhteisiä piirteitä myös šoorin sekä osittain hakassin kanssa. Etelämurteet, joihin altain kirjakieli perustuu, kuuluvat kirgiisiläis-kiptšakkilaiseen ryhmään. Tämän takia erot kumandin ja altain kirjakielen välillä ovat huomattavat. Eräät tutkijat pitävät kumandia erillisenä kielenä.
Frithiof Napoleon Neppenström

Frithiof Napoleon Neppenström (21. maaliskuuta 1835 Kuhmalahti – 11. maaliskuuta 1905 Joensuu) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppias, valtiopäivämies, kauppaneuvos ja laivanvarustaja.
Neppenströmin vanhemmat olivat maanviljelijä, lipunkantaja Gustaf Adolf Neppenström ja Otteliana Emerentia Saxelin. Hän tuli ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1858, valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäoppilaitoksesta 1861 ja työskenteli sitten Savijärven hoitoalueen aluemetsänhoitajana 1865–1869. Jo 30-vuotiaana hän kuitenkin toimi kauppiaana Joensuussa. Neppenström omisti myös kolmasosan Joensuussa toimineesta Haukipuron oluttehtaasta. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1892. Neppenström aloitti laivanvarustajana 1880-luvulla pienellä Valpas-laivalla joka hoiti Joensuun paikallislikennettä. Hän omisti yhdessä Cederbergien kanssa Pielisellä liikennöineen "Kullervo"-laivan ja vuonna 1891 hän oli mukana perustamassa "Pielisjärven Höyryvenhe Oy":tä, jolla oli oma "Ilmari"-niminen laiva. Muita Nepperströmin laivoja olivat 1893 hankittu lastihöyrylaiva "Suomi", joka liikennöi Joensuu-Pietari-linjalla, sekä Parviaisen kauppahuoneen kanssa omistettu "Ahti"-laiva, joka kulki aluksi Joensuusta Savonlinnaan ja sittemmin Viipuriin.
Neppenström oli porvarissäädyssä Joensuun ja Kajaanin edustaja 1872 ja Joensuun edustaja 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Joensuun edustajana.
Neppeneströmin puoliso vuodesta 1867 oli Maria Christina Parviainen (1847–1898). Heidän poikansa kauppias Simon Arvid Neppenström rakennutti 1908 Joensuun Linnunlahdelle Pyhäselän rantaan puisen Vainoniemen jugendhuvilan, jonka suunnitteli arkkitehti Otto Wäinö Weckman (vuodesta 1906 Vartiovaara). Huvila on nykyisin entisöity ja Joensuun kaupungin omistuksessa.
Neppenströmin nimeä kantavat koulu ja kirjasto (Nepenmäen koulu ja Nepenmäen kirjasto) sijaitsevat Niinivaaran länsirinteellä, suvun entisillä mailla.
Tatra T90

Tatra T90 oli Tatran valmistama henkilöauto, josta valmistettiin vain kaksi prototyyppiä vuonna 1935. Auto oli poikkeuksellinen, sillä se oli virtaviivaisista Tatroista ainoana etumoottorinen.
Suunnittelu.
Autossa oli sovellettu 1930-luvun Tatroille ominaista aerodynaamista muotoilua. Muista virtaviivaisista Tatroista poikkeavan T90:stä tekee kuitenkin sen etumoottorisuus. Ei tiedetä tarkkaan mihin segmenttiin auto oli tarkoitettu. On pidetty mahdollisena että se oli suunnattu vaihtoehdoiksi asiakaskunnalle joka vierasti T77:n takamoottorisuutta. Toisaalta se saattoi olla suunniteltu seuraajaksi vanhentuneelle T52:lle.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Autossa oli eteen asennettu kahdella kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettu nelisylinterinen bokserimoottori, joka oli peräisin T82-sotilaskuorma-autosta. Siinä oli Magnetonin valmistama sähköinen sytytysjärjestelmä. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen.
Moottori oli auton kokoon nähden alimitoitettu; auton huippunopeus oli vain 110 km/h, mikä oli jo 1930-luvulla alhainen tämän luokan autoissa. Joidenkin tietojen mukaan siihen oli ollut alun perin tarkoitus asentaa kuusisylinterinen bokserimoottori jonka suunnittelu olisi kuitenkin jostain syystä keskeytetty.
Voimansiirto ja alusta.
Moottorin takana oli kuiva yksilevyinen kytkin, josta voima välittyi neliportaisen vaihteiston kautta heilurityyppisellä erillisjousituksella varustetulle taka-akselille. Akseli oli jousitettu poikittain asennetulla, puolielliptisellä lehtijousella. Myös edessä oli heiluriakseli, jonka jousituksena oli poikittain asennettu, puolielliptinen lehtijousi.
Runkorakenteena oli keskusputkirunko. Jarruina oli hydraulisesti toimivat rumpujarrut. Seisontajarru oli mekaanisesti toimiva ja vaikutti takapyöriin.
Valmistuneet yksilöt.
Valmistuneista kahdesta prototyypistä toinen on tallella Tatran museossa Kopřivnicessa. Toinen yksilö, jossa oli Sodomkan valmistama kori, lähetettiin Pariisin autonäyttelyyn 1935, johon sen jäljet päättyvät. Väitetään että auto olisi tämän jälkeen myyty.
Jan Jan

”Jan Jan” oli sisarusduo Inga &amp; Anushin esittämä Armenian edustuskappale vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui semifinaalissa viidenneksi 99 pisteellä ja finaalissa kymmenenneksi 92 pisteellä. Kappale on folk-tyylinen.
Ken Kelly

Ken W. Kelly (19. toukokuuta 1946 – 3. kesäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen taiteilija. Taiteilija Frank Frazetta oli hänen opettajansa uransa alkuvaiheilla. Kelly piirsi sarjakuvista esimerkiksi "Conan barbaaria". Kansikuvitusta hän teki esimerkiksi Coheed and Cambrialle, Rainbow’lle, Kissille, Manowarille, Satanic Warmasterille ja Alabama Thunderpussylle. Hän teki myös maalauksia elokuvista, piirrosarjoista ja kirjoista. Kelly maalasi myös norjalaisen Kiss-faniklubin, Kiss Army Norwayn tunnusmerkin.
Turo Flink

Turo Flink (27. huhtikuuta 1943 Varkaus – 17. joulukuuta 2012 Jämsä) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Elämä ja urheilu-ura.
Pelaajaura.
Laitahyökkääjänä pelannut Flink edusti urallaan mestaruussarjassa Kuopion Palloseuraa vuosina 1961–1966 ja Lahden Reipasta vuosina 1967–1970. Reippaan jälkeen hän pelasi vielä 2. divisioonan Jämsänkosken Ilveksessä vuosina 1971–1975. Flink voitti Suomen-mestaruuden Kuopion Palloseurassa 1966 sekä Reippaassa 1967 ja 1970. Kaikkiaan Flink pelasi kymmenen kauden aikana 133 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 21 maalia. 
Suomen maajoukkueessa Flink pelasi vuonna 1968 yhden maaottelun, jossa hän teki yhden maalin. Ottelu pelattiin Belgiaa vastaan. Vuonna 1963 hän pelasi sotilasmaaottelun Norjaa vastaan ja teki siinä yhden maalin, joka oli Suomen ainoa.
Valmennusura.
Flink valmensi vuosina 1970–1981 Jämsänkosken Ilvestä kolmannessa ja toisessa divisioonassa. Vuosina 1982–1983 hän valmensi Äänekosken Huimaa ensimmäisessä divisioonassa. Flink valmensi myös Tampereen Ilvestä kaudet 1985–1986, jolloin Ilves saavutti SM-hopeaa. Vuosina 1987–1988 Flink valmensi Lahden Reipasta mestaruussarjassa. 1990-luvulla yhden syyskauden Flink valmensi Kontulan Urheilijoita 1. divisioonassa.
Työura.
Flink toimi SPL:n liittokouluttajana vuosina 1975–2006. Hän toimi samanaikaisesti Keski-Suomen piirin piirikouluttajana. Hän oli myös organisoimassa Lahden Reippaalle nappulatoimintaa. Flink työskenteli Jämsänkoskella voimistelunopettajana. Myös hänen veljensä Jarmo Flink on ollut jalkapalloilija.
Flink kuoli 69-vuotiaana Jämsässä 17. joulukuuta 2012.
Seveso

Seveso on pieni kaupunki Pohjois-Italiassa Lombardiassa 21 kilometriä Milanosta pohjoiseen. Kaupungissa on 23 431 asukasta (31.12.2015). Kunnan halki virtaa Sevesojoki. 
Myrkkyonnettomuus.
Sevesossa tapahtui vuonna 1976 dioksiinimyrkkyonnettomuus, jossa ympäristöön pääsi suurin tunnettu määrä hyvin tappavaa dioksiinimyrkkyä TCDD:tä. Onnettomuudessa ei kuollut ihmisiä välittömästi, mutta eläimiä kuoli tuhansia ja sillä on ollut pitkäaikaisvaikutuksia.
Naperville

Naperville on kaupunki Yhdysvalloissa Illinois’n osavaltiossa. Se on väkiluvultaan osavaltion viidenneksi suurin kaupunki (143 661 asukasta 2009). 
Kaupunki perustettiin vuonna 1831, kun Joseph Naper saapui alueelle. Vuonna 1890 se sai kaupungin oikeudet.
Kaupungista ovat kotoisin Robert Zoellick, Evan Lysacek, Candace Parker ja Anthony Parker.
Vern Schuppan

Vernon "Vern" Schuppan (s. 19. maaliskuuta 1943) on entinen australialainen F1-kuljettaja. 
Formula 1.
Schuppan osallistui kolmeentoista F1-osakilpailuun kausilla 1972, 1974–1975 ja 1977. Schuppanin debyyttikisaviikonloppu oli Belgian GP 1972, mutta hän ei startannut kilpailuun. Parhaimmillaan F1-uralla Schuppan sijoittui seitsemänneksi Saksan GP:ssä 1977.MM-pisteitä Schuppan ei saavuttanut. Schuppan hylättiin kaksi kertaa.
Muut Formula -sarjat.
Schuppan osallistui myös useisiin MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin. Hän voitti Macaon Grand Prix'n vuosina 1974 ja 1976. Indianapolis 500 -kilpailussa Schuppan ajoi viisi kertaa kausina 1976–1977, 1979 ja 1981–1982. Vuoden 1981 kilpailussa hän nousi sijoittui lopulta kolmanneksi.
 Kotimaassaan Schuppan osallistui useaan otteeseen Australian Formula 5000 -sarjaan 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Vuonna 1976 hän voitti Formula 5000 -sarjan.
Kestävyysajot.
Schuppan osallistui useisiin kestävyysajoihin uransa aikana. Vuonna 1983 Le Mansin 24 tunnin ajoon, jonka hän voitti yhdessä Al Holbertin ja Hurley Halwoodin kanssa. Samana vuonna hän voitti All Japan Sports Prototype -sarjan mestaruuden.
Kunnianosoituksia.
Schuppan modifioi katulaillisia urheiluautoja japanilaisella rahoituksella ja vuonna 1994 modifioitu Porsche 962 nimettiin Schuppan 962CR:ksi. Schuppan valittiin vuonna 2006 "Club International des Anchiens Pilotes de Grand Prix F1" -klubiin Monacossa.
Spirou Charleroi

Proximus Spirou (tunnetaan myös nimellä Spirou Charleroi) on belgialainen koripalloseura Charleroin kaupungista.
Historia.
Vuonna 1989 perustettiin Spirou Monceau. Vuoden päästä perustamisesta Spirou Charleroi perustettiin seuran tilalle. Vuonna 1992 joukkue pääsi ensimmäisetä kertaa Belgian liigan pudotuspeleihin. Vuonna 1996 seura voitti ensimmäisen merkittävän mestaruuden, kun se voitti Belgian cupin. Myöhemmin samana kautena joukkue voitti Belgian mestaruuden, kun se voitti finaaleissa Base Oostenden. Vuonna 2003 joukkue muutti nykyiselle kotiareenalleen, Spiroudomeen. Kaudeksi 2009–2010 joukkue teki paluun Euroliigaan seitsemän kauden jälkeen.
Madeiranviistäjä

Madeiranviistäjä ("Pterodroma madeira") on keskikokoinen ulappalintujen lahkoon kuuluva erittäin uhanalainen avomerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 32–34 senttimetriä ja siivenkärkien väli 80–86 cm. Lähes kokotumma siiven alapinta. Linnun yläpuoli on harmaa ja siinä on tumma W-kuvio. Pitkä, melko terävä pyrstö on päältä yksivärisen vaaleanharmaa ja alapuolelta valkoinen. Rinnansivut ovat heikosti harmaakuvioiset, mikä on hyvä ero samannäköiseen harhailijaan Vyöviistäjään ("Pterodroma mollis"), jonka rintavyö on ehjä.
Lähes täysin samanlaista kapverdenviistäjää ("Pterodroma feae") hieman pienempi ja sirompi, sen nokka on hennompi ja päälaki vaaleampi. Lajit eivät kuitenkaan ole erotettavissa toisistaan maastossa.
Levinneisyys ja lisääntyminen.
Pesii Madeiran pääsaarella loppukeväästä kesään. Pesimäpaikkoja tunnetaan vain kuusi ja ne sijaitsevat sisämaan vuoristojen kalliohalkeamissa tai lintujen itse kaivamissa pesäonkaloissa kasvillisuuden suojissa noin 1 650 metrin korkeudessa. Pesivien parien määräksi on arvioitu 65–80. Pesivät linnut palaavat maalis-huhtikuun taitteessa takaisin pesimäpaikoilleen ja munivat ainokaisen munansa toukokuun puolestavälistä kesäkuun alkuun. Nuori lintu opettelee lentämään lokakuussa. Pesimämenestys on parantunut huomattavasti sitten 1980-luvun ja nykyään lajin kanta on vakaa.
Muualta Madeiralta ja Porto Santon saarelta on löydetty subfossiilisia jäänteitä, mitkä viittaavat siihen, että laji on aikaisemmin ollut laajemmalle levinnyt. Lajin esiintymisestä pesimäajan ulkopuolella tiedetään vain hyvin vähän.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu luultavasti pienistä mustekaloista ja kaloista.
Uhat.
Lajin pahin uhka on munia ja poikasia syövät mustarotat ("Rattus rattus"), sekä hautovia emoja saalistavat kissat. Myös lisääntyvä määrä öisin vierailevia turisteja voivat olla häiriöksi pesinnälle, tätä kuitenkin valvovat viranomaiset. Ennen paimenet keräsivät poikasia ravinnoksi ja munakeräilijät munia.
Lajin ainoaa pesimisaluetta uhkaa tutka-asema, jota Nato rakennuttaa lähestölle vuodesta 2009 alkaen.
Suojeleminen.
Onnistunut saalistajien kontrollointi ja tutkimustyö ovat jatkuneet vuodesta 1986 lähtien ja se on nostanut poikastuottoa. Vuonna 2001 suojeluohjelma laajentui, kun Euroopan unionin LIFE-projekti antoi rahoitusta, joka mahdollisti muun muassa 300 hehtaarin kokoisen maa-alueen ostamisen tärkeimmän pesimisalueen ympäriltä. Laji on suojeltu Portugalin laissa ja sen pesimäalueet on suojeltu EU:n Special Protection Areana, sekä ne kuuluvat Madeiran luonnonpuisto Parque Natural da Madeiraan.
Pesimisalueilta on poistettu laiduntava karja ja ekosysteemi on palautunut hyvin, tosin madeiranviistäjä pesii edelleen ainoastaan kielekkeillä, jonne karja ei edes pääse.
Beat It

Beat It on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1982 albumilta "Thriller" julkaistu single. Kappaleen tuottivat Jackson ja Quincy Jones. Jones rohkaisi Jacksonia lisäämään albumille rock-kappaleen, vaikkei Jacksonilla ollut aiemmin ollut kiinnostusta koko tyylilajiin. Jackson kertoi myöhemmin kappaleesta: ”Halusin kirjoittaa sellaisen rock-kappaleen, jonka ostaisin, jos olisin ostamassa rock-kappaletta... lähestyin sitä tällä tavalla ja halusin, että koululaiset ja opiskelijat todella pitäisivät siitä.” Rock-yhtye Van Halenin kitaristi Eddie Van Halen soitti kappaleen kitarasoolon.
Kappaleet.
CD-puoli:
DVD-puoli:
Michael Steele

Michael Stephen Steele (s. 19. lokakuuta 1958) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi vuosina 2009–2011 Yhdysvaltain republikaanisen puolueen puheenjohtajana. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen republikaanien puheenjohtaja. Hän on toiminut urallaan myös muun muassa Marylandin varakuvernöörinä vuosina 2003–2007 ja republikaanisen GOPAC-järjestön johtajana vuosina 2007–2009.
Steele syntyi Andrewsin lentotukikohdassa Marylandissä ja hänet adoptoitiin lapsena. Alkoholisoitunut isä kuoli vuonna 1962 ja äiti elätti pojan ja tämän sisaren yksinhuoltajana pienellä pesulatyöntekijän palkalla, kunnes meni uudestaan naimisiin. Perhe oli syvästi katolinen. Steele opiskeli kansainvälistä politiikkaa Johns Hopkinsin yliopistossa ja lakia Georgetownin yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1991 hän pääsi töihin washingtonilaiseen asianajotoimistoon. Myöhemmin hän perusti oman yrityksensä, Steele Groupin.
Steele aloitti poliittisen uransa 1990-luvulla ja toimi paikallistason luottamustehtävissä omassa piirikunnassaan. Vuonna 2000 hänet valittiin Marylandin republikaanien puheenjohtajaksi ja vuonna 2003 Marylandin varakuvernööriksi. Vuonna 2006 hän pyrki senaattiin, mutta hävisi vastaehdokkaalleen, demokraattien Ben Cardinille.
Steele on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Rocky Anderson

Ross C. ”Rocky” Anderson (s. 9. syyskuuta 1951 Logan, Utah) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän valmistui Ogden High Schoolista sekä Utahin ja George Washingtonin yliopistoista. 
Anderson oli kaksi kautta (2000–2008) Salt Lake Cityn pormestarina. Hän on myös entinen kongressiehdokas. Hän on pitänyt George W. Bushia maan historian vaarallisimpana presidenttinä ja sotarikollisena. Hän on puhunut seksuaalivähemmistöjen oikeuksien puolesta. Hänen seuraajakseen pormestarina astui Ralph Becker.
Alva

Alva (Alva-yhtiöt, ennen Jyväskylän Energia) on Jyväskylän kaupungin omistama energiayhtiö. Kaupunki perusti vuonna 1902 Sähkölaitoksen, joka tuotti sähköä höyryvoimalla. Kaukolämmön tuotanto aloitettiin vuonna 1960. Toiminta muuttui 1980 Energialaitos-nimen myötä liikelaitokseksi ja vuonna 1997 Energialaitoksesta tehtiin osakeyhtiö. Yhtiö osti omistajaltaan vesiliiketoiminnan vuonna 2006. Lokakuussa 2019 Jyväskylän Energian nimi muutettiin muotoon "Alva-yhtiöt". Alva tytäryhtiöineen tuottaa ja jakelee sähköä, vettä ja lämpöä omistamissaan verkoissa.
Yhtiö omistaa Alva Rauhalahti Oy:n (ent. Jyväskylän Energiantuotanto Oy, JYT). JYT omistaa Rauhalahden ja Savelan voimalaitokset. Alva-yhtiöt on pääomistaja Jyväskylän Voima Oy:ssä, joka rakensi Keljonlahden voimalaitoksen. Alvalla on myös alueellisia lämpölaitoksia eri puolilla Jyväskylää.
Yhtiö on myös osakkaana tuulivoimaa tuottavassa Hyötytuuli Oy:ssä. Vuodesta 2019 alkaen Alva on osakkaana myös Väre Energia Oy:ssä.
Jorge Garbajosa

Jorge Garbajosa Chaparro (s. 19. joulukuuta 1977 Torrejón de Ardoz, Madridin maakunta) on espanjalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Ura.
Garbajosa aloitti pelaamisen TAU Cerámican nuorissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 1995–1996. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta ennen kuin siirtyi Benetton Trevisoon. Hän voitti joukkueessa kaksi Italian-mestaruutta ja kaudella 2002–2003 Garbajosa nimettiin Euroliigan ykkötähdisöön. Kahden kauden jälkeen Benettonissa Garbajosa siirtyi Unicaja Málagaan, jonka paidassa hän voitti Espanjan-mestaruuden kaudella 2005–2005. Málagan paidassa hänet palkittiin myös Mister Europa -palkinnolla vuonna 2006. 
Samana vuonna Garbajosa siirtyi NBA:han, kun hän teki Toronto Raptorsin kanssa sopimuksen. Hän ehti pelata 67 runkosarjapeliä ennen kuin kärsi pahan loukkaantumisen, joka piti hänet loppukauden sivussa. Kaudella 2006–2007 Garbajosa valittiin yhdessä joukkuetoverinsa Andrea Bargnanin kanssa NBA:n tulokasjoukkueeseen. Kaudella 2007–2008 Garbajosa ehti pelata seitsemän ottelua ennen kuin hänet jouduttiin leikkaamaan. Kauden jälkeen Raptors osti hänen sopimuksensa ja vapautti Garbajosan.
NBA-uransa jälkeen Garbajosa siirtyi venäläisseura Himkiin kaksivuotisella sopimuksella. Kaudella 2008–2009 Garbajosa johdatti joukkueensa aina ULEB Eurocupin finaaliin, jossa se hävisi Lietuvos Rytasille.
Himki ja Garbajosa purkivat sopimuksensa vuoden etuajassa. Elokuussa 2009 hän palasi kotimaahansa ja liittyi Real Madridin riveihin kaksivuotisella sopimuksella. Garbajosa edusti seuraa maaliskuuhun 2011 asti, jolloin hän palasi Unicaja Málagaan. Kesällä 2012 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripalloilun. Hän siirtyi kuitenkin Espanjan koripalloliiton palvelukseen.
Heinäkuussa 2016 Garbanjosa valittiin Espanjan koripalloliiton puheenjohtajaksi. Toukokuussa 2023 hänet valittiin FIBA Europen puheenjohtajaksi.
State Farm Arena

State Farm Arena on sisätila-areena Atlantassa, Georgiassa. Se on NBA:ssa pelaavan Atlanta Hawksin kotihalli.
Philips Arena avattiin vuonna 1999 paikalla, jolla vuoteen 1997 asti oli Omni Coliseum. Sen ympäristössä sijaitsevat myös muun muassa CNN:n päämaja CNN Center, Georgia World Congress Center ja Georgia Dome -stadion.
Battle Hymns MMXI

Battle Hymns MMXI on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Manowarin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2010. Albumin on tuottanut yhtyeen bassokitaristi Joey DeMaio. Kyseessä on debyyttialbumin Battle Hymns (1982) uudelleen äänitetty versio.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Jan "Örkki" Yrlund.
Ty Detmer

Ty Hubert Detmer (s. 30. lokakuuta 1967 San Marcos, Teksas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi yliopistotasolla Brigham Youngin yliopistolla ja sai vuonna 1990 Heisman Trophyn. Hän sai NFL-varauksen vuonna 1992 ja aloitti NFL-uransa Green Bay Packers -seurassa.
Detmer pelasi eri NFL-seuroissa pelinrakentajana vuoteen 2005 saakka. Hän on kääntynyt mormoniksi.
Yövieras (kappale)

Yövieras on Arja Korisevan ensimmäinen single marraskuussa 2009 julkaistulta albumilta Minä taistelen. Se julkaistiin radiosoittoon 25. kesäkuuta 2009. 
Kappaleen on säveltänyt Nylon Beat ja Gimmel -yhtyeiden säveltäjänä tutuksi tullut Risto Asikainen, ja sanoituksen Asikainen on tehnyt yhteistyössä Ile Vainion kanssa. Kappaleen nimi oli alun perin ”Yövaras”, mutta se muutettiin ”Yövieraaksi”.
”Yövieras” nousi avausviikollaan Radio Suomen viidenneksi soitetuimmaksi kappaleeksi ja paikallisradioiden kahdenkymmenen soitetuimman kappaleen listalle se nousi viikolla 31. Radio Suomen soitetuimpien kappaleiden listalla ”Yövieras” pysyi kymmenen viikkoa ja paikallisradioiden TOP 20 -listalla seitsemän viikkoa.
Yövieras on julkaistu Hittiparaati 13 sekä Iskelmän 20 radiohittiä, vol 11 -kokoelmalevyillä.
Chico Xavier

Francisco ”Chico” de Paula Cândido Xavier (2. huhtikuuta 1910 – 30. kesäkuuta 2002) oli brasilialainen meedio. Hän tuli tunnetuksi muun muassa automaattikirjoituksesta. Hän esimerkiksi kirjoitti lukuisia runoja, jotka hänen sanotaan ottaneen vastaan kuolleilta brasilialaisilta runoilijoilta. Hän myös ennakoi kuolevansa juhlapäivänä. Lopulta hän kuolikin sydänvaivoihin samana päivänä, kun Brasilian jalkapallomaajoukkue voitti maailmanmestaruuden. 
Minasgeraisilainen Xavier näki lapsena näkyjä ja kuuli ääniä. Hänen ajateltiin olevan paholaisen riivaama, ja papin apua kokeiltiinkin. Yliluonnolliset kokemukset kuitenkin jatkuivat. Xavier alkoi tutkia Allan Kardec’n opetuksia ja päätti omistaa elämänsä työlle meediona. Hän kirjoitti lukuisia teoksia. Enemmistö niistä käsittelee hengellisiä aiheita, mutta Xavier julkaisi myös muita teoksia, jotka hänen on väitetty saaneen henkimaailmasta. Kirjoja on myyty arvioidut 50 miljoonaa kappaletta.
Xavier nousi keskeiseksi hahmoksi maansa laajoissa spiritistisissä piireissä. Hänen henkioppaansa nimi oli Emmanuel. Arvostelijat pitivät häntä epileptikkona, mutta hänen lääkärinsä kiisti väitteen. Vuonna 1979 Xavierin väitettiin saaneen yliluonnollisin keinoin todistuksen murhan uhrilta. Todistus hyväksyttiin oikeudessa, ja sen pohjalta alun perin murhaajana pidetty henkilö vapautettiin.
Kiss Alive/35 World Tour

KISS Alive 35/World Tour on Kiss-yhtyeen 28.kiertue. Kiertue on yhtyeen läpimurtolevyn, "Alive!"n juhlakiertue. Kiertueella soitettiin levy alusta loppuun, ja se oli show’n virallinen runko. Kiertueen aikana yhtyeellä oli yllään "Destroyer"-kiertueen aikaisista puvuista modifioidut esiintymisasut, jollaisia yhtye käytti myös Psycho Circus- ja Farewell Tour -kiertueilla 1998-2002. Yhtye konsertoi kiertueella myös ensimmäistä kertaa Euroopassa sitten vuosien 1998-1999 välisen Psycho Circus-kiertueen, ja esiintyi myös kahdesti Helsingin Hartwall Areenalla. Kiertueella yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat Paul Stanley (rytmikitara/laulu), Gene Simmons (bassokitara/laulu), Tommy Thayer (soolokitara/laulu) ja Eric Singer (rummut/laulu). Kiertue alkoi Melbourne Grand Pix Circuit-tapahtumasta Australiassa, jossa yhtye tapasi myös F1-maailmanmestari Kimi Räikkösen.
Settilista.
Eurooppa/Etelä-Amerikka.
"The Who - Won't Let Fooled Again" (Intro)
Sodan ja Fasisminvastainen Työ

Sodan ja Fasisminvastainen Työ (SFT) on suomalainen vuonna 1959 perustettu antifasistinen järjestö. SFT:n puheenjohtaja on Timo Kangasmaa. SFT kuuluu Demokraattiseen Sivistysliittoon. SFT on vuodesta 2002 alkaen ollut yksi "Kansan ääni" -lehden julkaisijajärjestöistä. 2000-luvulla järjestö on vastustanut Suomen Nato-jäsenyyttä ja osallistumista Naton rauhankumppanuus-ohjelmaan.
Historia.
SFT:n perustamista edelsi antifasistinen komitea, joka toimi lähinnä entisten poliittisten vankien ja muiden sotienaikaisten fasisminvastustajien etujärjestönä. SFT jatkoi tätä työtä, mutta uuden järjestön keskeisin toimintamuoto oli alusta alkaen äärioikeistolaisen liikehdinnän seuraaminen ja siitä tiedottaminen.
SFT perustettiin 6. joulukuuta 1959 Vastarintataistelijoiden kansainvälisen liiton (FIR) suomalaiseksi jäsenjärjestöksi. Perustajat olivat pääasiassa jatkosodan aikana vastarintaliikkeessä ja sen jälkeen Punaisessa Valpossa sekä Neuvostoliiton vakoilutehtävissä toimineita. SFT:n perustamiseen vaikuttivat aktiivisesti muun muassa Eino Laakso ja Nestori Parkkari. Neuvostoliittoa palvelleilla oli vahva edustus etenkin Turun osastossa, jota johti vakoilusta kiinnikin jäänyt Veikko Koskinen. SFT:n perustaminen oli jatkoa Suomen Toverikuntien Liiton piirissä aiemmin tehdylle työlle. Suojelupoliisi seurasi SFT:n toimintaa aktiivisesti perustamisesta alkaen. Tarkkailu johtui liiton aktiivien menneisyydestä ja yleisestä kaikkiin kommunisteihin kohdistuneesta seurannasta. Supon etsivät eivät saaneet selville raskauttavia asioita ja järjestön toiminta vaikuttaa tutkija Kimmo Rentolan mukaan koostuneen ennen kaikkea vanhojen muistojen vaalimisesta.
SFT sai FIR:ltä aineistoa äärioikeistolaisesta liikehdinnästä ja järjestö osallistui ajoittain FIR:n kongresseihin. SFT teki läheistä yhteistyötä myös Neuvostoliiton sotaveteraanikomitean kanssa. SFT teki pitkään yhteistyötä Suomen Rauhanpuolustajien kanssa. 1970-luvulla järjestö antoi tukensa muun muassa sotapropagandan kieltämistä ajaneelle rauhanlakihankkeelle. Rauhanpuolustajien tavoin SFT vaati usein viranomaisilta toimenpiteitä neuvostovastaisia esiintymisiä vastaan.
Eräs SFT:n hankkeista oli syyskuussa 1963 Malmin hautausmaalla paljastettu Fasismin vastustajien muistomerkki.
Vuodesta 1967 alkaen SFT järjesti toveripäiviä, jotka käsittivät muun muassa seminaareja ja ohjelmallisia esityksiä. Esimerkiksi Tampereen toveripäiville kerääntyi toukokuussa 1974 yli tuhat osanottajaa.
Vuonna 1971 SFT muutti sääntöjään siten, että järjestöön saivat liittyä myös nuoremman sukupolven antifasistit, joilla ei ollut kokemusta sotienaikaisesta vastarinnasta. SFT:n aktiivit tekivät työtään tunnetuksi muun muassa pitämällä alustuksia nuorisojärjestöjen tilaisuuksissa.
Vuosikokouksessa 1. huhtikuuta 1988 SFT antoi tukensa Kommunistien keskusneuvostolle ja kehotti kaikkia jäseniään osallistumaan toukokuussa pidettyyn kommunistien neuvottelutilaisuuteen, jossa perustettiin Kommunistinen Työväenpuolue.
Blake Griffin

Blake Austin Griffin (s. 16. maaliskuuta 1989 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hänen viimeinen seurajoukkueensa oli Boston Celtics. Nykyään Griffin on eläkkeellä. Griffin osallistui vuoden , jossa hän oli tilaisuuden ensimmäinen varaus.
NBA:n nimekkäimpiin pelaajiin kuuluva Griffin menetti loukkaantumisten vuoksi mahdollisuutensa kilpailla paikasta Yhdysvaltain maajoukkueessa sekä Lontoon 2012 että Rion 2016 kesäolympialaisiin.
Ura.
Lukio.
Griffin pelasi lukiokoripalloa Oklahoma Christian Schoolissa, jossa hän voitti neljä osavaltion mestaruutta. Kaudella 2004–2005 hänet nimettiin "Little All-City All-State" tähdistöön. Seuraavalla kaudella The Oklahoman nimesi hänet vuoden pelaajaksi. Tulsa World valisi Griffinin Boys All-State First Teamiin. Kaudella 2006–2007 The Oklahoman ja Tulsa World valitsivat Griffinin vuoden pelaajaksi.
Yliopisto.
Ensimmäisellä yliopistokaudellaan Griffin teki Oklahoma Soonersin paidassa 14,7 pistettä ja otti 9,1 levypalloa ottelua kohden. Hänet nimettiin Big 12 Conferencen ykköstähdistöön ja All Rookie First Teamiin. 
Kaudella 2008–2009 Griffin teki keskimäärin 22,7 pistettä ottelua kohden ja otti 14,4 levypalloa ottelua kohden. Big 12 Conference valitsi hänet vuoden pelaajaksi ja hän oli kauden paras levypallopelaaja koko maassa.
NBA-ura.
Griffin osallistui vuoden , jossa Los Angeles Clippers varasi hänet koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Griffin ei kuitenkaan päässyt pelaamaan lainkaan avauskaudellaan, sillä hän loukkaantui ennen kauden alkua.
Virallisesti Griffin pelasi tulokaskautensa vasta kaudella 2010–2011, jolloin hänet myös valittiin .
Griffin oli kaudella 2015–2016 reisilihasvamman vuoksi sivussa pelikentiltä. Loukkaantumisestaan melko lailla toivuttuaan hän kuitenkin löi torontolaisessa ravintolassa ollessaan 23. tammikuuta 2016 Clippersin varustepäällikköä ja loukkasi kätensä 4–6 viikon sairausloman mittaisesti. Griffin sai teostaan neljän ottelun pelikiellon ja menetti palkastaan noin 0,9 miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2018 Griffin siirtyi Detroit Pistonsiin. Hän siirtyi Brooklyn Netsiin maaliskuussa 2021.
Yksityiselämä.
Blake Griffinin veli, Taylor Griffin, on myös ammattilaiskoripalloilija. Hänet valittiin samana vuonna NBA:han kuin Blakekin. Griffinien isä on tummaihoinen, mutta äiti on valkoihoinen.
Puhkuri

Puhkuri on hevosten krooninen keuhkosairaus, joka muistuttaa ihmisen astmaa.
Oireet.
Puhkurin selkeimpiä oireita ovat hevosen jatkuva yskä sekä työläs uloshengitys. Hevosen keuhkoihin kerääntyy limaa, mikä aiheuttaa hengitysvaikeudet. Limaa saattaa tulla ulos sierainten kautta, eli hevonen on räkäinen. Pitkälle edenneessä puhkurissa hevosen kupeisiin kehittyy silmin nähtävä viisto ura, "puhkurinviiva", joka johtuu hevosen työlääseen hengitykseensä käyttämien vatsalihasten ylikehittymisestä. 
Yleensä oireet ovat pahimmillaan keväällä siitepölyaikaan, koska hevonen reagoi allergisesti kaikenlaiseen pölyyn. Oireita voidaan lievittää erilaisilla limaa irrottavilla tai hengitysteitä laajentavilla valmisteilla. Varsinaisena lääkkeenä oireisiin voidaan käyttää kortisonia. Jatkuva kortisonin käyttö ei kuitenkaan ole suositeltavaa. 
Parantavaa hoitoa puhkuriin ei ole. Tehokkain keino oireiden pitämiseen kurissa on hevosen pitäminen mahdollisimman paljon ulkona, esimerkiksi pihattotallissa.
Syyt.
Puhkuri saattaa liittyä talli-ilmaan tai esimerkiksi pölyiseen tai homeiseen rehuun. Periaatteessa puhkuri on jatkuva hengitystieinfektio, ihmisen astman tapaan. Huonolaatuisessa talli-ilmassa sekä rehussa on mikrobeja ja hiukkasia, jotka ärsyttävät hengitysteitä ja pahentavat tulehdusreaktiota. Puhkuria sairastavan hevosen ruokinnassa onkin kiinnitettävä huomiota rehun laatuun. Pölyävää heinää ei tule syöttää, tai se on ensin kasteltava märäksi, jolloin hevonen ei syödessään hengitä pölyä. Homeista heinää ei saa koskaan syöttää hevoselle, kärsi se puhkurista tai ei.
Vai Sikahema

Vai S. Sikahema (s. 29. elokuuta 1962 Nukuʻalofa) on tongalaissyntyinen uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänestä tuli vuonna 1986 ensimmäinen tongalainen NFL-pelaaja.
Sikahema aloitti amerikkalaisen jalkapallon high schoolissa, ja jatkoi Brigham Youngin yliopiston joukkueessa. NFL:ään hänet varattiin kymmenennellä kierroksella vuoden 1986 , tilaisuuden 254. pelaajana.
Potkunpalauttajana sekä keskushyökkääjänä pelanneen Sikaheman seuroja NFL:ssä olivat Arizona Cardinals (1986–1990), Green Bay Packers (1991) ja Philadelphia Eagles (1992–1993). Hänet valittiin sarjan tähdistöotteluun Pro Bowliin vuosina 1986 ja 1987. 
Muuta.
Sikahema kasvoi Yhdysvalloissa, mutta lukee ja puhuu sujuvasti tongaa. Peliuransa jälkeen hän on toiminut selostajana sekä toimittajana. 
Hän on uskonnoltaan mormoni.
Tampereen teknillinen museo

Tampereen teknillinen museo oli tekniikan museo Tampereella. Museo perustettiin vuonna 1949. Nykyään toimintaa jatkaa Museokeskus Vapriikki, jonka hallussa museon tulipalolta säilynyt esineistö on.
Museon historia.
Tampereen teknillisen museon taustalla oli keräilijän, kelloseppämestarisähköteknikko Juho Holmstén-Heiniön yksityinen tekninen kokoelma. Hän laittoi kokoelmansa esille liikkeensä yhteyteen vuonna 1883. Vuodesta 1915 lähtien Holmstén-Heiniön Tampereen Käsityö- ja tehdasyhdistykselle lahjoittama kokoelma oli esillä yhdistyksen toimitiloissa. Vuonna 1949 perustetun museon alkuvuosina kokoelmien keruussa painottuivat tekniset keksinnöt sekä teollisuuden voima- ja työstökoneet. Teknillinen museo toimi Frenckellin pannuhuoneessa vuodesta 1958 lähtien. 
Tampereen kunnallinen museotoimi perustettiin vuonna 1969, Teknillinen museo tuli sen alaisuuteen. Toiminnan pääpaino siirtyi koneistuksesta ja tuotantoprosessin kuvaamisesta tuotteeseen. Museo oli vuodesta 1971 lähtien Itsenäisyydenkadulla. Museon viimeiseksi jääneenä toimintavuonna 1989 sen ajoneuvokokoelmaan kuului 26 autoa, 14 moottoripyörää, kuusi traktoria ja 15 polkupyörää. Kokoelman vanhin auto oli Silent Northern -henkilöauto vuodelta 1902.
Museo paloi vuonna 1989, ja palossa tuhoutui kaikkiaan noin 26 000 näyttelyesinettä, muun muassa tamperelaisten tekstiilitehtaiden näytekankaat, tamperelaisten kenkätehtaiden esittelykengät ja Amurin työläismuseokortteliin varatut konservoidut esineet.
Saturday Night Theatre

Saturday Night Theatre oli BBC:n esittämä brittiläinen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin 1943–1996. Sarjassa esitettyt kuunnelmat edustivat kaikkia lajityyppejä, ja joukossa oli sekä alkuperäiskäsikirjoituksia että aikaisempien teosten dramatisointeja. Sarjan ensimmäisen kuunnelman lähetti BBC Home Service 3. huhtikuuta 1943, ja tuolloin esitettiin Dorothy L. Sayersin teokseen pohjautuva "The Man With No Face". Viimeinen kuunnelma lähetettiin 29. kesäkuuta 1996.
Yksittäisistä kirjailijoista eniten kuunnelmia kuultiin J. B. Priestlyltä, jonka töitä esitettiin kaikkiaan 33 kertaa. Useita kuunnelmia tehtiin myös muun muassa Edgar Wallacen, Agatha Christien, J. M. Barrien, W. Somerset Maughamin, P. G. Wodehousen ja Nevil Shuten teosten pohjalta.
Suurin osa kuunnelmista oli kestoltaan 90 minuuttia, ja kaikkiaan lähetyksiä oli 2 620. Näistä tehtyjä taltiointeja BBC:n arkistosta löytyy virallisesti 235 kappaletta.
Kuningas Williamin saari

Kuningas Williamin saari, aiemmin Kuningas Williamin maa, Kuningas Vilhelmin maa () on saari pohjoisessa Kanadassa, Nunavutissa, Kitikmeotin alueella. Saaren pinta-ala on noin 13 111 km², se on 61. suurin saari maailmassa ja 15. suurin Kanadassa. Saarella on 1 064 asukasta, jotka kaikki asuvat saaren ainoassa kylässä, Gjoa Havenissa. 
Saaren itäpuolella sijaitsevat James Rossin salmi, Raensalmi ja Boothian niemimaa, lännessä Victoriansalmi ja Victoriansaari, etelässä Simpsoninsalmi, Toddinsaari ja Adelaiden niemimaa ja lounaispuolella Queen Maud Gulf.
Saaren pinnanmuodot ovat pohjoisessa Victory Point, lännessä Gore Point, Point Le Vesconte, Erebus Bay ja Terror Bay, etelässä Douglas Bay, Booth Point, ja Gjoa Havenin kylä. 
Inuiitit ovat asuneet saarella sukupolvien ajan. Tutkimusmatkailija John Ross saapui saarelle vuonna 1830. Hän luuli aluetta niemimaaksi ja nimesi sen Britannian kuninkaan Vilhelm IV mukaan. Lukuisat tutkimusmatkailijat etsiessään luoteisväylää ovat leiriytyneet saarelle talven ajaksi. John Franklinin retkikunnan laivat juuttuivat jäihin saaren luoteispuolella. Tämän seurauksena miehistö hylkäsi laivat ja he yrittivät kävellen päästä mantereelle, mutta suurin osa miehistä menehtyi matkalla. Kaksi retkikunnan miehistä on haudattu Hall Pointiin saaren etelärannikolle. Saari tunnetaan myös suuresta tundrakaribukannastaan, joka viettää saarella kesäkauden, ja joka muuttaa takaisin mantereelle syksyllä. Ilmaston lämpenemisestä johtuen saarelle on muuttanut uusia eläinlajeja. Saarella on tavattu vuoden 2005 jälkeen ensimmäistä kertaa harmaakarhuja ja ahmoja.
Vuonna 1903 tutkimusmatkailija Roald Amundsen oli etsimässä luoteisväylää, mutta talven tullen hän leiriytyi saaren eteläpuolella sijaitsevassa luonnon muovaamassa satamassa, joka nykyisin tunnetaan Gjoa Havenina. Hän vietti alueella kaikkiaan kaksi talvea ja oppi paikaillisilta inuiiteilta arktisen selviytymisen keinoja, jotka osoittautuivat elintärkeiksi hänen myöhemmin suorittamallaan etelämantereen valloituksella. Amundsen vietti alueella kaikkiaan 22 kuukautta.
Mies hevosena

Mies hevosena on ("A Man Called Horse") on vuonna 1970 valmistunut yhdysvaltalainen myöhäiswestern, jonka pääosassa nähdään Richard Harris Elliot Silversteinin ohjastamana. 
Elokuva herätti ilmestyessään kohua elokuvan sisältämien kidutuspitoisten initiaatioriittien takia.
Juoni.
Englantilainen lordi (Harris) joutuu sioux-intiaanien vangiksi, ja nämä kohtelevat häntä kuin hevosta. Hän opettelee näiden kielen ja kulttuurin ja muuttuu muutenkin yhteisön jäseneksi.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen luonnehti elokuvaa autenttisuuttaan mainostavaksi myöhäiswesterniksi, joka sisältää ”karamellikuvia, kansatieteellistä rihkamaa, sadomasokistisia miehuuskokeita ja historian oikolukua yhdessä paketissa”. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti: ”Silverstein kehittelee intiaaninäkökulmaa, mutta lopulta kuitenkin valkoinen mies puhdistaa jauhot, ja siouxit kuvataan kasvottomiksi raakalaisiksi.” Hänestä intiaaniyhteisön kuvaus jää pinnalliseksi ja elokuva näyttäytyy väkivaltaisena, jopa vastenmielisenä.
Amarcord

Amarcord on Federico Fellinin ohjaama osin omaelämäkerrallinen elokuva vuodelta 1973. Kirpeän komediallinen elokuva kertoo värikkään henkilögallerian vaiheista Fellinin kotikaupunkia Riminiä muistuttavassa kuvitteellisessa Borgossa 1930-luvun fasistisessa Italiassa. "Amarcord" ("a m'arcòrd") on romagnolinkielinen ilmaus lauseelle "Minä muistan".
"Amarcord" voitti parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin 1974. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Amarcordin" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Nitrosyylirikkihappo

Nitrosyylirikkihappo (NOHSO4) on rikkihapon johdannainen. Ainetta muodostuu sivutuotteena valmistettaessa rikkihappoa lyijykammioprosessin avulla.
Ominaisuuksia.
Nitrosyylirikkihappoa käytetään usein rikkihappoliuoksena. Yhdiste on vahvasti hapettava ja saattaa reagoida hyvin voimakkaasti emästen ja hapettuvien orgaanisten yhdisteiden kanssa. Nitrosyylirikkihappo syövyttää metalleja vapauttaen vetykaasua. Joutuessaan kosketuksiin veden kanssa yhdiste hydrolysoituu rikkihapoksi ja typpihapokkeeksi. 
Valmistus ja käyttö.
Nitrosyylirikkihappoa voidaan pitää happoanhydridinä. Sitä voidaan valmistaa rikkihaposta ja typpihapokkeesta tai rikkihapokkeesta ja typpihaposta. Kummassakin tapauksessa reaktio tulee suorittaa vedettömissä olosuhteissa, koska yhdiste hajoaa hyvin nopeasti joutuessaan kosketuksiin veden kanssa. 
H2SO4 + HNO2 → NOHSO4 + H2O
H2SO3 + HNO3 → NOHSO4 + H2O
Valmistettaessa rikkihappoa lyijykammioprosessilla katalyyttinä käytettävä typpidioksidi voi reagoida veden ja rikkidioksidin kanssa muodostaen nitrosyylirikkihappoa ja typpihapoketta. Syntynyt yhdiste kiteytyy kellanvalkoisina rombisina kiteinä. 
Nitrosyylirikkihappoa käytetään valmistettaessa atsoväriaineita. Erityisesti yhdistettä käytetään, kun väriainesynteesissä käytettävä amiini on vain heikosti emäksinen. Atsoyhdisteiden synteesissä voidaan käyttää valmista nitrosyylirikkihappoa tai liuottaa natriumnitriittiä rikkihappoon, jolloin muodostaa nitrosyylirikkihappoa.
Bobby Vinton Sings the Golden Decade of Love

Bobby Vinton Sings the Golden Decade of Love on Bobby Vintonin kahden LP-levyn kokoelma, joka julkaistiin 1975. 
Sijoitukset.
Albumilista - Billboard (North America)
The Many Moods of Bobby Vinton

The Many Moods of Bobby Vinton on Bobby Vintonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1974.
AGI

Alliance Graphique Internationale (AGI) on maailman johtavien graafisten taiteilijoiden ja suunnittelijoiden järjestö. Siihen kuuluu noin 350 jäsentä 27 maasta.
Historia.
AGI:n perustivat 1951 kaksi sveitsiläistä ja kolme ranskalaista graafikkoa, jotka halusivat yhteistoiminnan vakiinnutetuksi viralliseen muotoon. Alliance Graphique Internationale rekisteröitiin vuonna 1952 Pariisissa ja siihen liittyi 65 jäsentä. AGI piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisissa 1955. Vuonna 1969 AGI toimipaikaksi tuli Zürich. Järjestön tärkeimpiä tapahtumia ovat joka vuosi eri maassa järjestettävät vuosikokoukset.
Järjestössä on neljä suomalaista jäsentä, Tapani Aartomaa, Kari Piippo, Kyösti Varis ja Jukka Veistola.
Willi Heeks

Wilhelm "Willi" Heeks (13. helmikuuta 1922 Moorlage – 13. elokuuta 1996 Bocholt) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina –. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi talleissa AFM ja Veritas. Heeks voitti Formula 2 -sarjassa Hockenheimin osakilpailun vuonna 1950.
Theo Helfrich

Theo Helfrich (13. toukokuuta 1913 – 29. huhtikuuta 1978) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kausilla 1952–1954, aina samalla radalla, Saksan GP:ssä. Hän oli parhaimmillaan 12. Saksan GP:ssä 1953. Hän ajoi talleissa Klenk ja Veritas.
Helfrich voitti Saksan Formula 2 -mestaruuden vuonna 1953. Hän tuli toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1952 Helmut Niedermayrin kanssa Mercedes 300 SL -autolla.