tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wolfenstein (pelisarja)

Wolfenstein on Muse Softwaren aloittama pelisarja, jonka ensimmäinen peli "Castle Wolfenstein" julkaistiin vuonna 1981. Id Softwaren kehittämä pelisarjan kolmas peli "Wolfenstein 3D" oli osana ensimmäisen persoonan ammuntapelien syntymisessä. Nykyisin pelisarjan pelien kehittäjä on MachineGames, jonka käsialaa ovat pelisarjan uusimmat julkaisut: vuonna 2014 julkaistu "" ja sen seuraajat.
Kaikissa peleissä taistellaan natsi-Saksaa vastaan toisen maailmansodan aikana, tosin vaihtoehtoisessa aikajanassa. "Wolfenstein: The New Order" sijoittuu samaan vaihtoehtoiseen historiaan vuoteen 1960, jossa natsit voittivat toisen maailmansodan.
Kalle Paananen

Kaarlo ”Kalle” Paananen (6. maaliskuuta 1910 – 1998) oli suomalainen pikaluistelija. Urallaan hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Paananen sai pronssia Viipurin EM-kilpailuissa 1933. Helsingin MM-kilpailuissa 1934 hän joutui keskeyttämään. Paananen ei selviytynyt Helsingin vuoden 1935 EM-kilpailuissa mukaan päätösmatkalle 10 000 metrille.
Maite Carranza

Maite Carranza (s. 1958 Barcelona) on espanjalainen antropologi ja kirjailija. Hän on työskennellyt myös opettajana.
Carranza on ollut kirjailija ja käsikirjoittaja vuodesta 1992 lähtien. Hän on kirjoittanut yli neljäkymmentä lasten- ja nuortenkirjaa, joita on käännetty usealle eri kielelle ja jotka ovat saaneet useita palkintoja, muun muassa EDEBA-lastenkirjallisuuspalkinnon sekä kriitikoiden Serra d’Or -palkinnon. Carranza on kirjoittanut myös televisio- ja elokuvakäsikirjoituksia. Hänet tunnetaan Suomessa Noitien taistelu -trilogiastaan ("La guerra de las bruja"), johon kuuluvat kirjat "Susiemon klaani", "Jään valtakunta" ja "Odin kirous". Carranza asuu Barcelonassa ja hänellä on kolme lasta.
David Lund

David Lund (13. maaliskuuta 1657 Halikko – 12. lokakuuta 1729 Växjö) oli Viipurin piispa 1705 alkaen.
Elämäkerta.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Turussa 1673 ja Uppsalan yliopistossa 1678 sekä Wittenbergin yliopistossa 1682 Lund opiskeli Jenassa sekä Hollannissa 1683–1685. Suomeen palattuaan hän toimi Turun akatemian runousopin professorina 1688, kreikan ja heprean kielten professorina 1691 ja teologian professorina 1697. Papiksi Lund vihittiin 1691.
Runousopin professorinvirkaan astuessaan Lund piti 1691 johdantopuheen, joka ilmestyi myös painettuna. "Literarum humaniorum seriis cultoribus et admiratoribus sinceris" (Humanistisen kirjallisuuden vakaville ystäville ja aidoille ihailijoille) esitti, ettei ihminen ole luonnostaan täydellinen, mutta runouden ansiosta ihmissuku tuli tietoiseksi omasta tilastaan ja alkoi inhota eläinten kaltaista harhailua, liittyi yhteen ja perusti kaupunkeja. Lisäksi hän jatkoi, että ”runoilijat ovat olleet ensimmäisiä, varhaisimpia ja parhaimpia kaikkien hyveiden, kaikkien taitojen ja tieteiden ja kaiken oppineisuuden opettajia.”
Toimittuaan mm. Paimion ja Turun ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana Lund nimitettiin Viipurin piispaksi 1705.
Lund kuului niihin jumaluusoppineisiin, jotka ottivat tehtäväkseen kehittää puhdasoppista luterilaisuutta siihen suuntaan, että kristilliset sisällys- ja siveellisyysvaatimukset tulisivat entistä paremmin toteutetuiksi. Näitä tavoitteitaan saavuttaakseen Lund kiersi ahkerasti hiippakuntaansa ja julkaisi useita paimenkirjeitä.
Lundin uran Viipurissa katkaisi venäläisten hyökkäys Suomeen. Ruotsiin paennut piispa nimitettiin 1712 Växjön piispaksi.
Lundin vanhemmat olivat Perniön Latokartanon vuokraaja, rykmentinkirjuri Johan Jakobsson Lund († 1702) ja Margareta Davidsdotter Gyllenbögel. David Lundin lapset aateloitiin 1719 nimellä Ehrenlund.
Juhani Kurikka

Juhani (Johannes) Kurikka (23. lokakuuta 1870 Tuutari, Inkeri – 7. toukokuuta 1930 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen suomalainen agronomi, nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja ja näytelmäkirjailija.
Kurikan vanhemmat olivat tilanomistaja Aatami Tuomaanpoika Kurikka ja Anna Juhanintytär Pöyhönen. Kurikka pääsi ylioppilaaksi 1892 ja valmistui agronomiksi 1897 Mustialan maanviljelysopistosta. Hän toimi sitten opettajana Simananniemen, Soanlahden ja Pääskylahden maanviljelyskouluissa sekä Limingan ja Viipurin läänin Uudenkirkon kansanopistoissa vuosina 1897–1904. Kurikka oli Itä-Karjalan maanviljelysseuran sihteerinä ja konsulenttina Sortavalassa 1904–1920 ja hän viljeli myös omaa maatilaansa Sortavalan maalaiskunnassa 10 vuoden ajan. Viimeksi Kurikka oli asutushallituksen virkamiehenä 1920–1927. Viimeiset elinvuotensa hän oli sairauden invalidisoima.
Kurikka oli nuorsuomalaisten kansanedustajana 1908–1909 ja 1911–1914 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Maataloustuottajain Viipurin läänin piiriliiton puheenjohtajana. Kurikka kuului myös MTK:n valtuuskuntaan. Kurikka oli lisäksi mukana raittiusliikkeessä ja hän toimi useita vuosia "Inkeri"-lehden vastaavana toimittajana.
Juhani Kurikka oli naimisissa kolme kertaa: 1901–1920 Laura Lydia Uotilan (k. 1920) kanssa, 1922–1925 Alma Helena Koskisen (avioero 1925) kanssa ja vuodesta 1925 apteekkari Hanna (Johanna) Lappalaisen kanssa.
Lähteet.
Chelo

José Óscar Mejías Hernández eli Chelo on puertoricolainen hip hop ja pop-laulaja, joka asuu Miami Beachillä, Floridassa. Chelon debyyttialbumi "360°" julkaistiin vuonna 2006.
Aiheesta muualla.
Chelo MySpacessa
Uyoku dantai

Uyoku dantai (, suom. "oikeistoryhmät") on japaninkielinen termi, jolla viitataan japanilaisiin kansallismielisiin ja äärioikeistolaisiin aktivisteihin, provokaattoreihin ja internet-trolleihin (ns. "netto-uyoku"), jotka ovat järjestäytyneet useisiin eri ryhmittymiin. Vuosina 1996 ja 2013 Japanin poliisi arvioi, että maassa oli yli 1 000 oikeistolaista ryhmää, joissa oli yhteensä noin 100 000 jäsentä.
Uyoku dantai-ryhmät tunnetaan propaganda-ajoneuvoistaan, joita kutsutaan nimellä gaisensha (). Ajoneuvot ovat yleensä mustia, khaki- tai oliivinpunaisia, ja ne on koristeltu näkyvästi ryhmän nimellä ja propagandaiskulauseilla sekä keisarillisella sinetillä, Japanin lipulla ja nousevan auringon lipulla.
Vaikka ryhmittymien poliittiset näkemykset eroavat toisistaan, ne jakavat kolme yhteistä filosofiaa: kokutain puolustaminen (kansakunnan perusluonteen säilyttäminen), vihamielisyys kommunismia ja marxilaisuutta kohtaan sekä vihamielisyys Japanin opettajien liittoa vastaan. Perinteisesti ne ovat suhtautuneet vihamielisesti myös Venäjään, Kiinaan ja Pohjois-Koreaan.
Useimmat, mutta eivät kaikki, pyrkivät kieltämään Japanin armeijan tekemät sotarikokset toisessa maailmansodassa. Ne eivät tunnusta Kaukoidän kansainvälisen sotatuomioistuimen tai muiden liittoutuneiden tuomioistuinten laillisuutta ja pitävät Yasukunin pyhäkköön kirjattuja sotarikollisia "Shōwan marttyyreina" (). Ne kannattavat historian oppikirjojen sensuuria ja historiallista denialismia.
Suurimpia ryhmiä.
Suurimpia Uyoku dantai -ryhmiä ovat muun muassa:
Ch!pz

Ch!pz oli vuonna 2003 perustettu popmusiikkia soittanut alankomaalainen yhtye. Yhtyeen singleistä neljä on noussut Alankomaiden singlelistan ykkösiksi. Yhtyeen debyyttialbumi "The Adventures of Ch!pz" menestyi hyvin Keski-Euroopassa sijoittuen top 10:een Alankomaissa, Saksassa ja Itävallassa. Saksassa yhtyeen ensimmäinen single, "Ch!pz in Black", myi kultaa.
Ch!pz ilmoitti lopettamisestaan tammikuussa 2011. Yhtyeen albumeita myytiin yli kolme miljoonaa kappaletta.
Sunnuntaikirjain

Sunnuntaikirjain on kuhunkin vuoteen liittyvä kirjain A, B, C, D, E, F tai G tai karkausvuosina kahden kirjaimen yhdistelmä, joka osoittaa, mitkä päivät kyseisenä vuonna sattuvat sunnuntaiksi.
Sunnuntaikirjainta käytettäessä vuoden jokaiseen päivään liitetään jokin kirjaimista A–G siten, että sama kirjain toistuu joka seitsemäs päivä. Esimerkiksi tammikuun 1. päivää vastaa kirjain A, tammikuun 2. päivää B ja niin edelleen, kunnes tammikuun 8. päivää vastaava kirjain on jälleen A. Tästä poiketen liittyy kuitenkin karkausvuosina helmi-maaliskuun vaihteessa kahteen peräkkäiseen päivään sama kirjain, samoin vuoden vaihtuessa sekä päättyvän vuoden viimeiseen että uuden vuoden ensimmäiseen päivään liittyy kirjain A. Näitä kirjaimia on käytetty viikonpäivien lyhenteiden sijasta yleisesti vanhoissa kalentereissa ja myös esimerkiksi riimusauvoissa.
Karkausvuosia lukuun ottamatta samana vuonna kaikki päivät, johon liittyy sama kirjain, sattuvat samaksi viikonpäiväksi, mutta eri vuosina samat kirjaimet vastaavat eri viikonpäivää. Sunnuntaikirjain on se kirjain, jota vastaavat päivät ovat sunnuntaina. Esimerkiksi vuoden 2021 sunnuntaikirjain on tammikuun 3. päivää vastaava C, koska vuoden 2021 ensimmäinen sunnuntai on 3. tammikuuta. Karkausvuosien sunnuntaikirjainta vastaa kahden kirjaimen yhdistelmä, joista ensimmäinen koskee tammi- ja helmikuuta, jälkimmäinen vuoden muita kuukausia.
Sunnuntaikirjain on näin ollen:
Taulukot.
Seuraava taulukko osoittaa vuosien 1600–2399 sunnuntaikirjaimet gregoriaanisen ajanlaskun mukaan. Sunnuntaikirjaimet toistuvat 400 vuoden välein samoina, koska karkausvuodet toistuvat samassa järjestyksessä 400 vuoden välein ja 400 vuoteen sisältyy seitsemällä jaollinen määrä vuorokausia (400·365 + 97 = 146 097 vrk = tasan 20 871 viikkoa). Tämän vuoksi taulukkoa voidaan käyttää mainitun aikavälin ulkopuolellakin oleville vuosille. 
Vuoden kutakin päivää vastaavat kirjaimet ovat seuraavat:
T. J. Korpela

Toivo Jalmari Korpela (9. lokakuuta 1888 Jalasjärvi – 15. helmikuuta 1960 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Korpela kävi Vaasan suomalaista lyseota ja suoritti yksityisen kauppakoulukurssin Helsingissä. Hän oli 1911–1916 työssä Pohjalainen-lehdessä ja sen jälkeen kolmen vuoden ajan eri uutistoimistojen, Suomen Tietotoimiston ja Itä-Suomen uutistoimiston palveluksessa. Vuosina 1924–1933 Korpela oli Vaasa-lehden kaupunkiosaston toimittajana. Tämän jälkeen hän oli vapaana toimittajana kirjoittaen useisiin kotimaisiin ja ulkomaisiin lehtiin.
Korpela teki 1924 matkan Etelä-Amerikkaan Argentiinaan ja Brasiliaan. Hän julkaisi seikkailukertomuksia ("Big Peten toimisto", "Auringon mailla") ja laati historiallisen tutkimuksen "Vaasan ammattikunnat 1690–1869". Korpela toimi myös suomentajana.
Sosiaalisen median optimointi

Sosiaalisen median optimointi () tarkoittaa verkkosivujen optimointia sosiaalisen median avulla, eli tapoja, joilla voidaan houkutella kävijöitä verkkosivustolle sosiaalisen median kautta. Näin määriteltynä SMO on vain osa koko sosiaalisen median hyödyntämistä markkinoinnissa, millä tarkoitetaan tuotteiden ja palveluiden markkinointia yleisesti sosiaalisen median palveluissa. Näin SMO on verkkosivujen optimoinniksi nimitetyn kävijöiden sivustolle houkuttelun yksi muoto. Toinen muoto on hakukoneoptimointi (SEO = Search Engine Optimization).
Sosiaalisen median optimoinnin tapoja ovat:
Sosiaalisen median avulla optimointi liittyy käsitteeseen Hakusanamainonta, mutta eroaa siitä kuitenkin selvästi. Ensisijaisesti SMO:n tarkoitus on kerätä kävijöitä verkkosivuille muista lähteistä kuin hakukoneista, vaikka onnistuneen SMO-työn tuloksena saadaan myös parempi asema hakutuloksissa.
Sosiaalisen median avulla optimointi on tekniikkana monelta osin liitoksissa viraalimarkkinointiin, tosin SMO:ssa sana ei niinkään leviä ystävien ja perheen välityksellä vaan internetyhteisöjen avulla. Keinoina voi olla esim. jaetut kirjanmerkit, videoiden jakaminen tai kuvien jakaminen. Samalla tavalla blogit voivat jakaa sisältöään tarjoamalla RSS-syötteen blogiverkoston ja blogiin erikoistuneiden hakukoneiden käytettäväksi.
SMO:ta voidaan pitää tärkeänä osana maineenhallintaa verkossa (ORM = online reputation management) tai maineenhallintaa hakukoneissa (SERM = search engine reputation management).
Sosiaalisen median avulla optimointi ei rajoitu pelkästään markkinointiin ja brändin rakentamiseen. Yritykset ovat yhä enemmän kiinnostuneita läsnäolosta sosiaalisessa mediassa osana osallistamisstrategiaansa. Osallistaminen voi käsittää mm. tuotteen / palvelun kehitystyötä, rekrytointia, työntekijöiden sitouttamista, asiakaspalvelua jne.
Alkuperä.
Hakukoneasiantuntija Danny Sullivan on sitä mieltä, että SMO-termiä käytti ensimmäisenä Rohit Bhargava.
Bhargavan alkuperäiset SMO-säännöt:
HMS Valentine (L69)

HMS Valentine (viirinumero L69) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan laivueenjohtaja, joka palveli kummassakin maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin heinäkuussa 1916 osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman yhdeksättä tilausta nimellä "HMS Bruce" Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 7. elokuuta. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1917 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 27. kesäkuuta, jolloin sen tilaukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 218 300 puntaa. Alus oli varustettu nopeaksi miinalaivaksi.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 13. hävittäjälaivueeseen laivueenjohtajaksi. Se oli ensimmäisen maailmansodan lopun kotivesillä. Aluksen torpedoputket vaihdettiin 1920 kahteen kolmiputkiseen sarjaan. Alus siirrettiin sodan päätyttyä Rosythin reserviin ja se oli huollettavana 1927. Aluksen ilmatorjunta-aseistusta täydennettiin hieman ennen toista maailmansotaa kahdella kaksiputkisella nelituumaisella ja kahdella nelipiippuisella konekiväärillä. Alukselle asennettiin myös tulenjohtojärjestelmä ilma-ammunnan tueksi.
Syyskuussa 1939 alus siirrettiin muutettavaksi ilmatorjuntasaattajaksi (WAIR) Devonportin telakalle, mistä se palasi palvelukseen huhtikuussa 1940 Noren osastoon saattueita suojaamaan. Alus siirrettiin toukokuussa Doverin osastoon, jonka mukana se suojasi Hollannin rannikon evakuointeja. Saksan ilmavoimien syöksypommittajat osuivat 15. toukokuuta alukseen aiheuttaen suurta tuhoa. Se jouduttiin ajamaan rantaan uppoamisen estämiseksi (), jonka jälkeen miehistö hylkäsi aluksensa.
Alus otettiin 20. toukokuuta hinaukseen ja se siirrettiin Merseyhin. Alus makasi Liverpoolissa odottaen tutkimusta sekä telakalle siirtoa. Elokuussa todettiin aluksen olevan korjauskelvoton, jolloin korjaukset keskeytettiin. Alus sijoitettiin poistolistalle toisen maailmansodan päätyttyä. Se myytiin 1953 BISCOlle romutettavaksi.
Lotos-S

Lotos-S on Venäjän puolustusministeriön elektronisen tiedustelun satelliitti. Ensimmäinen sarjan satelliitti laukaistiin Plesetskin kosmodromilta 20. marraskuuta 2009 aurinkosynkrooniselle kiertoradalle Sojuz-U-kantoraketilla. Satelliitti kantoi myös tunnusta Kosmos 2455. 
Lotos-S (GRAU-tunnus 14F138) on osa Liana-järjestelmää. Lotos-S korvasi Tselina-2-satelliitit ja Pion-NKS korvasi Venäjän laivaston US-PM-satelliitit. Lotos-S-satelliitin runko on Jantar-tyyppinen ja sen rakensi TsSKB Progress. Hyötykuorman on suunnitellut ja rakentanut KB Arsenal.
Kentarō Haneda

Kentarō Haneda (; 12. tammikuuta 1949 – 2. kesäkuuta 2007) oli japanilainen pianisti ja säveltäjä. Hän syntyi Tokiossa, valmistui Toho Gakuenin musiikkikoulusta ja oli vierailevana professorina Tokion musiikkikorkeakoulussa. Hän tuli tunnetuksi anime- ja pelimusiikistaan, muun muassa "Wizardryn" musiikista. 
Haneda oli vuonna 1981 ehdolla Japanin akatemian palkinnon saajaksi. Hän kuoli maksasyöpään.
KB Arsenal

Arsenalin suunnittelutoimisto eli KB Arsenal on venäläinen ase- ja avaruusteknologiayhtiö. Se suunnittelee ja valmistaa satelliitteja, laivojen tykkejä ja siviililaitteita. Yhtiö on perustettu vuonna 1771 tykkitehtaaksi. Se sijaitsee Pietarissa. Englanniksi käännettynä sen koko nimi on Arsenal Design Bureau named after Mikhail Vasilyevich Frunze Federal State Unitary Enterprise. 
Sen nimi oli vuodesta 1960 vuoteen 1980 TsBK-7, jolloin se suunnitteli mannertenvälisiä ydinohjuksia. Vuonna 1980 se muunnettiin satelliittitehtaaksi. Se on kehittänyt yli 80 Kosmos-nimeä kantavaa satelliittia mukaan lukien Neuvostoliiton ensimmäisen ydinenergiaa käyttävä satelliitti, KOSMOS-1818.
Prosessinjohto

Prosessinjohto tarkoittaa niitä tuomioistuimen tekoja, joilla järjestetään oikeudenkäynnin suoritusta ja etenemistä, mutta ei tutkita ja ratkaista varsinaista riitakysymystä. Tuomioistuimen toiminta jakautuu siis prosessinjohtoon sekä asian tutkimiseen ja ratkaisemiseen. Prosessinjohto tapahtuu oikeusjutun käsittelyn aikana. Käsite jaetaan muodolliseen prosessinjohtoon ja aineelliseen eli materiaaliseen prosessinjohtoon.
Muodollinen prosessinjohto.
Muodolliseen prosessinjohtoon kuuluvat toimet, joilla järjestetään oikeudenkäyntimenettelyn ulkoinen kulku. Oikeudenkäymiskaari (4/1734, 6:2a) määrää, että asian käsittelyn on tapahduttava selvästi ja järjestyksessä, eikä asiaan saa sekoittaa siihen kuulumattomia seikkoja. Muodolliseen prosessinjohtoon kuuluvat seuraavat oikeuden tai sen puheenjohtajan suorittamat toimet:
Aineellinen prosessinjohto.
Aineellinen prosessinjohto tarkoittaa tuomioistuimen toimia jutun selvittämiseksi. Sen kohteena on oikeudenkäyntiaineisto eli asianosaisten vaatimukset, vaatimusten perusteet, todistusaineisto ja normimateriaali. Vaikka asianosaisten tehtävänä on oikeudenkäyntiaineiston esittäminen, eivät he aina tee sitä riittävän perusteellisesti. Tällöin tuomioistuimen tehtäväksi jää selventävän tiedon pyytäminen. Aineellisella prosessinjohdolla voidaan myös nopeuttaa ja tehostaa oikeudenkäyntiä. Sen perussäännös on oikeudenkäymiskaaren 6:2a.2, jonka mukaan tuomioistuimen on käsiteltävä juttu perusteellisesti, mutta myös siten, ettei siihen sekoiteta juttuun kuulumattomia seikkoja.
Aineellinen prosessinjohto voidaan jaotella osiin sen kulloisenkin tavoitteen perusteella.
Prosessinjohto käytännössä.
Käytännössä tuomioistuimelta edellytetään aktiivista prosessinjohtoa isyysjutuissa ja lapsen huoltoon liittyvissä asioissa. Rikosjutuissa tuomioistuimen tulee suosia puolustusta eli katsoa, että kaikki syytettyä puolustava aineisto tulee esitetyksi. Virallisen syyttäjän tehtävänä on esittää syytettä tukeva aineisto. Tuomioistuimen aktiivisuutta tarvitaan usein myös kuluttaja-asioissa ja työoikeudellisissa jutuissa sekä vahingonkorvausten kohtuullistamisessa. Aktiivinen prosessinjohto tulee suorittaa kuitenkin siten, ettei synny käsitystä tuomioistuimen puolueellisuudesta.
Joni Karjalainen

Joni Karjalainen (s. 13. huhtikuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on edustanut SM-liigajoukkuetta Tapparaa 36 sarjaottelussa. Karjalaisen vahvuudet ovat nopeudessa, hyökkäyspelissä ja laukauksessa.
Ura.
Seuraura.
Karjalainen on HJK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina HIFK:hon, jonka C-nuorissa hän pelasi kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Karjalainen nousi HIFK:n B-nuoriin, joissa hän oli tehoilla 13+27=40 joukkueen toiseksi paras pistemies. Pduotuspeleissä hän edusti C-nuoria, joissa hän voitti Suomen-mestaruuden. Kauden 2007–2008 Karjalainen pelasi suurimmaksi osaksi A-nuorissa. Kaudella 2008–2009 hän oli tehoilla 14+24=38 HIFK:n A-nuorten paras pistemies. Pudotuspeleissä Karjalainen edusti B-nuoria, joissa hän voitti SM-hopeaa.
Kesäkuussa 2009 Karjalainen siirtyi Tapparaan kolmivuotisella liigasopimuksella. Hän ei kuitenkaan noussut kaudella 2009–2010 Tapparan edustusjoukkueeseen, vaan oli A-nuorten paras pistemies tehoilla 10+21=31. Marraskuussa Karjalainen sai kokemusta miesten peleistä, kun hän teki jouluun asti ulottuvan sopimuksen Mestiksen Hokin kanssa. Hän pelasi seurassa kuusi ottelua, joissa syntyi kolme maalia.
Kaudella 2010–2011 Karjalainen nousi Tapparan SM-liigarinkiin. Hänet lainattiin kuitenkin kauden alussa Mestiksen LeKiin, jossa hän teki 13 ottelussa tehot 3+8=11. Hän pelasi myös yhdeksän Mestis-ottelua verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän debytoi SM-liigassa 4. marraskuuta 2010 vieraissa entistä seuraansa HIFK:ta vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 13.57 minuuttia. Kolmannessa liigaottelussaan 16. marraskuuta vieraissa Kärpät hän saavutti ensimmäiset liigapisteensä, kun hän syötti aluksi Joonas Koskisen maalin ja viimeisteli itse uransa ensimmäisen SM-liigamaalin. Karjalainen pelasi debyyttikaudellaan liigassa 35 ottelua, joissa syntyivät tehot 4+2=6. A-nuorissa hän pelasi viisi ottelua.
Karjalainen jatkoi Tapparan ringissä kauteen 2011–2012, jolloin hän pelasi yhden ottelun. Hänet lainattiin lokakuussa 2011 loppukaudeksi Hokkiin, jossa hän pelasi kuitenkin vain seitsemän ottelua ennen sopimuksen purkamista. Hän siirtyi tämän jälkeen loppukaudeksi Kiekko-Vantaaseen.
Maajoukkueura.
Karjalainen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja voitti pronssia. Hän teki kisoissa tehot 2+2=4.
Karjalainen on pelannut 52 poikien ja 10 nuorten maaottelua.
Polyyppi (lääketiede)

Polyyppi on limakalvolta nouseva epänormaali muodostuma, joka voi esiintyä esimerkiksi paksusuolessa, nenässä, mahalaukussa tai virtsarakossa. Polyyppejä esiintyy myös kohtuontelossa ja kohdunkaulan kanavassa, ja eniten näitä on vaihdevuosi-ikäisillä naisilla.
Polyyppien aiheuttamat oireet riippuvat niiden sijainnista. Suolessa esiintyvä polyyppi on tavallisesti oireeton. Adenomatoottisen polyypin muodostuminen paksusuoleen voi kuitenkin edeltää suolisyövän kehittymistä, ja siellä havaittu polyyppi tulisi siksi poistaa. Kuitenkaan läheskään kaikista adenoomista ei tule pahanlaatuisia. Nenässä pieni polyyppi voi olla oireeton, kun taas suuri voi täysin tukkia sieraimen. Nenän polyyppien mahdollisia oireita ovat muiden muassa nenän tukkoisuus ja heikentynyt hajuaisti.
Joskus polyyppien taustalla on potilaalla jo oleva sairaus, kuten familiaalinen adenomatoottinen polypoosi, Peutz–Jeghersin oireyhtymä tai juveniili polypoosi.
Mantere (Vesilahti)

Mantere on kylä Vesilahden itäosassa Lempäälän vastaisella rajalla. Mantereen kylä luetaan nykyisin usein osaksi suurempaa Koskenkylän kylää. Mantereen kylä rajoittuu idässä Hulausjärveen, etelässä Manterejärveen ja kylän pohjoispuolella on Pyhäjärvi, josta kylän erottaa kapea Lempäälään kuuluva maakaistale. Naapurikylänä etelässä on Mustonen. Seututie 301 Lempäälästä Vesilahteen ja edelleen Sastamalaan kulkee aivan kylän pohjoisrajan tuntumassa Lempäälän puolella. Mantereen läpi kulkee maantie 2984, joka johtaa seututielle 301 ja Koskenkylään yhdystielle 2985. Kylän tärkeimmät elinkeinot ovat edelleen maa- ja karjatalous.
Mantereen kylän kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1939, ja se lakkautettiin vuonna 1963. Mantereeseen usein luettavassa Hakkilan kylässä oli toiminut alakansakoulu jo vuosina 1921–1939. Varhaisin koulu Mantereessa on toiminut vuosina 1842–47.
Historia.
Mantere on yksi Vesilahden vanhimmista kylistä. Ensimmäiset kirjalliset maininnat kylästä on 1400-luvulta. Keskiajalla kylässä oli kuusi taloa. Mantereen kylän välittömässä läheisyydessä sijaitsee Hakkilan eli Hakinmäen kylä, jonka ainoasta talosta Hakkilasta tuli ratsutila vuonna 1611 ja jolla oli Vesilahden ensimmäiset talonpoikaistorpat vuonna 1740.
Tieyhteys Lempäälän suuntaan saatiin vuonna 1893, kun Näppilän silta Pyhäjärven ylitse valmistui. Kylän talot sijaitsivat vielä 1800-luvun alussa Mantereenjärven lähistöllä muodostaen niin sanotun rivikylän. Monet talot olivat kuitenkin 1800-luvun puoliväliin mennessä siirtyneet etäämmälle toisistaan. Vuoden 1918 sisällissodassa lähes kaikki Mantereen talot paloivat, ja jälleenrakentamisen myötä kylän asutus hajaantui entisestään.
Rikos ja rangaistus (vuoden 1983 elokuva)

Rikos ja rangaistus on Aki Kaurismäen ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaus, suomalainen elokuvamodernisointi Fjodor Dostojevskin klassikkoromaanista "Rikos ja rangaistus". Vuonna 1983 ensi-iltaan tuodun elokuvan pääosaa, romaanin Raskolnikov-hahmoon perustuvaa Antti Rahikaista näyttelee Markku Toikka. Kaurismäki sai elokuvasta esikoisohjaus-Jussin sekä yhdessä Pauli Pentin kanssa käsikirjoitus-Jussin.
Enzio Sevón

Enzio Arvid Rafael ”Kim” Sevón (11. elokuuta 1906 Kirkkonummi – 31. maaliskuuta 1998 Kauniainen) oli suomenruotsalainen urheilutoimittaja. Hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisessä ohjelmatoiminnassa ja raportoi olympiakisoista paikan päällä lähes 40 vuoden ajan. Ennen siirtymistään Yleisradion palvelukseen 1952 Sevón toimi "Hufvudstadsbladetin" urheilutoimituksen päällikkönä 1935–1952. 
Sevón harrasti nuorena urheilua ja kuului muun muassa Grankulla IFK:n perustajajäseniin 1925. Vuodesta 1929 hän oli Helsingin IFK:n hallituksessa ja toimitti järjestön jäsenlehteä "Helsingfors Kamrateria" (1930–1947).
Jatkosodan aikana Sevón toimi suomalaisen kollegansa Pekka Tiilikaisen kanssa puolustusvoimien radioreportterina, jossa tehtävässä hän haavoittui. Sevón sai kahdesti 4. luokan Vapaudenristin (FrK 4) sekä vapaussodan (1918), talvisodan (1939–1940) ja jatkosodan (1941–1945) muistomitalit. 
Sevón toimi Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana vuosina 1946–1954. Hän antoi merkittävän panoksen kansainvälisessä urheilutoimittajien liitossa AIPS:ssa ja toimi sen hallituksessa 1952–1959. Hänet nimitettiin Urheilutoimittajien Liiton kunniapuheenjohtajaksi vuonna 1955. Sevón oli Svenska Centralidrottsförbundetin (CIF) sihteeri 1946–1951 ja Olympiakomitean valtuuskunnassa 1946–1965. Vuosina 1952–1956 hän oli Finlands Svenska Skidförbundetin puheenjohtaja.
Ura Yleisradiossa alkoi, kun Yleisradion pääjohtaja Einar Sundström kutsui hänet yhtiöön selostamaan Helsingin olympialaisia. Jo sitä ennen hän oli tehnyt urheiluselotuksia radioon päätyönsä ohella. Vuodesta 1958 vuoteen 1965 Sevón toimi Yleisradion ruotsinkielisen selostusosaston päällikkönä. Viimeiset työvuotensa (1965–1972) hän työskenteli erikoistoimittajana. Hän kirjoitti vuosikymmeniä suomalaisesta urheilusta ruotsalaisiin "Svenska Dagbladetiin" (1935–1938) ja "Dagens Nyheteriin" (1938–1972). Hän perusti "Hufvudstadsbladetin" suojissa myös ruotsinkielisen urheiluaikakauslehden "Sportpressenin" ja työskenteli lehden toimitusjohtajana 1946–1951 ja päätoimittajana 1952–1972.
Kielitaitoinen Sevón teki runsaasti toimitus- ja käännöstöitä. Hän kirjoitti ja toimitti lukuisia urheiluhistoriikkeja, niin ruotsinkielisten urheiluliittojen kuin paikallisten seurojenkin. Hän julkaisi vuonna 1985 omaelämäkerrallisen muistelmateoksen "Optimist och kosmopolit". Merkittävä teos "33 tähteä urheilijoina ja ihmisinä" ilmestyi vuonna 1947. Urheilun lisäksi Sevón selosti radiolle muun muassa Englannin kuningattaren kruunajaisia 1953, ja urheiluun liittyvien työskentelytaukojen aikana syntyi lukemattomia matka- ja henkilökuvauksia radiolle.
Enzio Sevón käytti usein nimimerkkiä Kim, jolla nimellä häntä myös lähipiirissä kutsuttiin. Hän sai ansioistaan Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansiomerkin. 
Sevónin isä oli salolaissyntyinen Anton Arvid Sevón, ja hänen äitinsä Ester Augusta Sevón (o.s. Hoffström) oli kotoisin Mikkelistä. Enzio Sevónin 1. puoliso vuodesta 1930 oli Ulla (o.s. Melartin), 2. puoliso Gunvor Inger Birgitta (o.s. Lillåivo). Tytär Gin ja poika Leif ovat 1. avioliitosta, tyttäret Kerstin, Cay ja Kate sekä poika Kjell 2. avioliitosta.
Niklas Sundström

Lars Niklas Sundström (s. 6. kesäkuuta 1975 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän on keskushyökkääjä ja pelaa Elitserien-joukkue MODOssa. Sundström on pelannut kymmenen kautta NHL:ssä, joissa 750 ottelussa on syntynyt tehot 117+232=349. Jäähyminuutteja hän on kerännyt 256.
Seuraura.
Sundström on MODOn oma kasvatti, joka debytoi Elitserienissä kaudella 1991–92 jo 16-vuotiaana. Hän voitti kaudella 1993-94 Elitserienin hopeaa. New York Rangers varasi Sundströmin ensimmäisellä kierroksella numerolla 8. Sundström siirtyi NHL:ään ja Rangersiin kaudeksi 1995–96. Hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä on seuraavalta kaudelta 1996–97 hänen tehdessään 82 ottelussa tehot 24+28=52.
Neljän Rangers kauden jälkeen Sundström kaupattiin kesäkuussa 1999 maalivahti Dan Cloutierin sekä vuoden ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa Tampa Bay Lightningiin. Sundström ei kuitenkin ehtinyt pelata Lightningissa, vaan hänet kaupattiin saman vuoden elokuussa vuoden 2000 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa San Jose Sharksiin. Vaihdossa Lightning sai Shawn Burrin, Steve Guollan, Bill Houlderin ja Andrei Zjuzinin. Kesken kauden 2002–03 tammikuussa 2003 Sundström kaupattiin Sharksista Montreal Canadiensiin vuoden kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa maalivahti Jeff Hackettiin. Työsulkukaudella 2004–05 Sundström pelasi italialaisessa HC Milano Vipersissä, jossa voitti Serie A:n mestaruuden.
Sundström palasi nykyiseen- ja kasvattajaseuraansa MODOon kaudeksi 2006–07 ja on siitä lähtien ollut myös joukkueen varakapteeni. Keväällä 2007 hän voitti Elitserienin mestaruuden.
Maajoukkueura.
Sundström on pelannut kahdet olympialaiset ja MM-kilpailut sekä jääkiekon maailmancupissa vuonna 1996. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998 ja vuonna 1999 tuli pronssia. Sundström on esiintynyt myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmesti, joista on voittanut kaksi hopeaa (1993, 1994) sekä yhden pronssin (1995). Vuonna 1994 hän voitti myös kisojen piste- ja maalipörssin, valittiin parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Sundström pelasi myös vuosina 1992 ja 1993 alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Vuonna 1993 hän voitti kultaa, kisojen pistepörssin sekä valittiin tähdistökentälliseen. Vuonna 1992 hän voitti EM-hopeaa.
Paula Talaskivi

Paula Alice Talaskivi (o.s. "Lauris"; 11. toukokuuta 1914 Turku – 9. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hän toimi elokuvakriitikkona "Helsingin Sanomissa", jonka toimituksessa hänestä käytettiin lempinimeä Pimpula. Paula Talaskivi ideoi Jussi-palkinnon ja hänet palkittiin sillä elämäntyöstään vuonna 1979.
Talaskiven vanhemmat olivat räätälimestari John Lauris ja Alma Vehmais, sekä kasvatusvanhemmat työmies Hannes Tervo ja Hilja Tervo. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1934 ja suoritti yliopisto-opintoja estetiikassa ja sosiologiassa. Opintojen ohella hän avusti "Kansan Lehteä" vuodesta 1934. Hän toimi "Ilta-Sanomien" reportterina keväästä 1937 alkaen ja kirjoitti sotavuosina myös "Helsingin Sanomiin". Hän teki myös teatteriarvosteluja vuodesta 1942 lähtien. "Helsingin Sanomien" elokuva-arvostelijana Talaskivi oli vuodesta 1945 alkaen.
Talaskivi oli Elokuvajournalistien varapuheenjohtajana ja Filmiaura ry:n puheenjohtajana vuodesta 1963. Hän osallistui useille kansainvälisille elokuvajuhlille muun muassa Moskovassa, Cannesissa 1959, Berliinissä ja Bahamasaarilla. 
Paula Talaskivi oli naimisissa vuosina 1938–1951 toimittaja Jaakko Mario Talaskiven kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon. Hänen poikansa oli näyttelijä Jaakko Talaskivi. Talaskivi kuoli 75-vuotiaana Helsingissä ja hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereella.
Asser Wallenius

Asser Rafael Wallenius (23. heinäkuuta 1902 Tampere – 25. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija.
Wallenius saavutti pronssia Helsingin EM-kilpailuissa 1922. Seuraavana talvena hän oli kuudes Hamarin EM-kisoissa ja yhdestoista Tukholman MM-kilpailuissa. Chamonix'n olympialaisissa 1924 hän sijoittui 500 metrillä viidenneksi, 5 000 ja 10 000 metrillä kymmenenneksi sekä joutui keskeyttään 1 500 metrin kilpailun. Helsingissä pidetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli samana talvena neljäs, Oslon MM-kisoissa 1925 seitsemäs.
Asser Wallenius oli myöhemmin 1930-luvulla suomalaisen autourheilun uranuurtajia. Hän osallistui useisiin ennen talvisotaa järjestetyihin autourheilukilpailuihin. 
Asser Wallenius oli myös aktiivi radioamatööri jo ennen sotaa vuonna 1932- tunnuksella OH3OA ja myöhemmin 1959- alkaen tunnuksella OH2SS.
Hermanni Pojanluoma

Herman (Hermanni) Salomo Pojanluoma (vuoteen 1891 Hakola, ent. Hautala, ent. Hauta, 14. marraskuuta 1869 Ilmajoki – 16. huhtikuuta 1936 Ilmajoki) oli suomalainen poliitikko, maanviljelijä ja kunnallisneuvos.
Kiertokoulun käynyt Pojanluoma valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen listoilta vuonna 1922 Vaasan läänin vaalipiiristä, ja uudestaan vuonna 1930 samasta vaalipiiristä kolmen vuoden tauon jälkeen. Pojanluoma toimi eduskunnassa maatalous- ja valtiovarainvaliokuntien sekä suuren valiokunnan jäsenenä.
Pojanluoma työskenteli Ilmajoella ensin renkinä ja myöhemmin 45 vuoden ajan maanviljelijänä, kuolemaansa asti. Hän johti suuria ojitus- ja kuivaushankkeita Ilmajoen alueella. Pojanluomalla oli useita luottamustehtäviä: kunnallistason toimien lisäksi hän kuului kokoomuksen puoluevaltuustoon ja Osuusteurastamo Itikan hallitukseen. Hän oli myös Vaasan läänin eteläisen kansallisliiton sekä Hankkijan Vaasan konttorin piirineuvoston puheenjohtaja ja Etelä-Pohjanmaan metsälautakunnan varapuheenjohtaja. Kunnallisneuvoksen arvonimen Pojanluoma sai kuolinvuonnaan.
Pojanluoman isä oli torppari Juho Hautala ja äiti Hedvig Sofia Mäkelä. Hän eli avioliitossa vaimonsa Heleenan kanssa vuodesta 1890.
Hannakaisa Isomäki

Hannakaisa Isomäki (s. 1958) on suomalainen informaatioteknologian tutkija ja dosentti. Hän on tehnyt monitieteellistä tutkimusta soveltavan informaatioteknologian ja teknologian alueelta. Isomäki väitteli Tampereen yliopiston informaatiotieteiden tiedekunnasta vuonna 2002 tietojärjestelmäammattilaisten ihmiskäsityksiä käsittelevällä tutkimuksellaan "The Prevailing Conceptions of the Human Being in Information Systems Development: Systems Designers’ Reflections". 
Isomäki on toiminut muun muassa Lapin yliopiston Menetelmätieteiden laitoksella soveltavan informaatioteknologian professorina sekä Jyväskylän yliopiston käyttäjäystävällisen tietojenkäsittelyn yliassistenttina sekä Jyväskylän yliopiston Tietotekniikan tutkimusinstituutin johtajana. Hän on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa vuonna 1997. Hän on työskennellyt vuosina 1990–1996 informaatioteknologian koulutussuunnittelijana Jyväskylän yliopiston täydennyskoulutuskeskuksessa. Vuosina 1996–2001 hän toimi Suomen Akatemian projektitutkijana Jyväskylän yliopiston opettajankoulutuslaitoksella.
Seppo Pohjola

 
Seppo Pohjola (s. 4. toukokuuta 1965 Espoo) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Erkki Jokisen ja Paavo Heinisen johdolla, ja hän kuuluu nuoreen Korvat auki -sukupolveen.
Pohjola voitti vuonna 2002 Kuhmon kamarimusiikkijuhlien yhteydessä järjestetyn Uussävel-kilpailun teoksellaan "New York New York". Suomen Säveltäjien jäsen Pohjola on ollut vuodesta 1993 lähtien, ja vapaana säveltäjänä hän on toiminut vuodesta 1995.
Seppo Pohjola kuuluu tunnettuun musiikkisukuun. Hänen isänsä oli Erkki Pohjola, tätinsä Liisa Pohjola ja setiään Ensti Pohjola ja Paavo Pohjola. Hänen veljiään ovat Olli Pohjola ja Matti Pohjola sekä serkkujaan Pekka Pohjola ja Sakari Oramo.
Lavolan koulu

Lavolan koulu on noin 210 oppilaan peruskoulu Lappeenrannan länsialueella Uus-Lavolan kaupunginosassa. Se on yksi Sammonlahden palvelualueen viidestä alakoulusta. Alueen yläkoulu on Sammonlahden koulu.
Lavolan kansakoulu aloitti toimintansa lukuvuonna 1911–1912. Nykyinen, Jalmari Lankisen suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1949. Koulurakennus on peruskorjattu vuonna 1999. Alkuperäinen puinen koulurakennus tuhoutui tulipalossa. Alkuperäinen ulkorakennus on yhä käytössä varastona.
MediEvil

MediEvil on SCE Cambridge Studion kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu PlayStationille vuonna .
Pelille on tehty myös jatko-osa "MediEvil 2", joka ilmestyi 2000. Vuonna 2005 alkuperäisestä pelistä julkaistiin uusintaversio "" PlayStation Portablelle. Myös PlayStation 4:lle julkaistaan uusintaversio vuoden 2019 aikana, tosin pelkällä "MediEvil" -nimellä.
Pelaaminen.
Pelin päähenkilö on Sir Daniel Fortesque, joka kuoli taistellessaan Zarokin joukkoja vastaan. Zarokin magia herättää Danielin ja antaa uuden mahdollisuuden.
Pelissä taistellaan vastustajia vastaan löytyvillä aseilla ja ratkotaan tasokohtaisia pulmia.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.2/10.
Brandon Jennings

Brandon Jennings (s. 23. syyskuuta 1989 Compton) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on pelannut kahdeksan vuotta NBA:ssa ja edustaa kaudella 2017–2018 kiinalaista Shanxi Brave Dragonsia. Jennings oli ensimmäinen yhdysvaltalainen pelaaja, joka high schoolin jälkeen pelasi Yhdysvaltojen yliopistojen sijaan ammattilaisena Euroopassa.
Ura.
Jennings pelasi lukiokoripalloa Oak Hill Academyssä. Lukion jälkeen Jennings pyrki Arizonan yliopistoon, mutta ei päässyt tasotesteistä läpi. Tämän jälkeen Jennings ajatteli mahdollisuutta siirtyä pelaamaan Eurooppaan ammattilaiseksi. Heinäkuussa 2008 Jennings teki italialaisen Lottomatica Roman kanssa sopimuksen, jonka avulla hän valmistautui . Sopimus oli kolmivuotinen ja arvoltaan 1,65 miljoonaa dollaria. Jenningsin alku ei ollut paras mahdollinen Italiassa. Vaikka hän ei saanut paljon pisteitä aikaan, hän sanoi kehittyneensä kauden aikana paljon pelillisesti sekä henkisesti. Euroliigassa Jennings oli tilastojen valossa parempi tehden 7,6 pistettä ottelua kohden.
Kesällä 2009 Jennings osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Milwaukee Bucks varasi hänet kymmenentenä. Ensimmäisessä NBA-pelissään Jennings teki heti 17 pistettä ja otti 9 levypalloa Philadelphia 76ersia vastaan. Golden State Warriorsia vastaan marraskuussa 2009 Jennings teki 55 pistettä, joka on historian neljänneksi paras tulos NBA-tulokkaalta.
Kesällä 2013 Jennings siirtyi Detroit Pistonsiin pelaajakaupassa, jossa Bucks sai vaihdossa Brandon Knightin, Vjatšeslav Kravtsovin ja Khris Middletonin. Hänen pistekeskiarvonsa neljän Milwaukeessa pelatun runkosarjakauden ajalta on 17,0, levypallokeskiarvonsa 3,4 ja syöttökeskiarvonsa 5,7. Pudotuspeleissä hän pelasi Bucksia edustaessaan kahtena vuonna ja teki keskimäärin 16,7 pistettä ottelua kohden.
Jennings siirrettiin pelaajakaupassa Detroit Pistonsista Orlando Magiciin kesken kauden helmikuussa 2016. Hänet ja Ersan Ilyasova vaihdettiin Tobias Harrisiin. Kesällä 2016 Jennings siirtyi New York Knicksiin ja maaliskuussa 2017 Washington Wizardsiin. Kesällä 2017 hän ilmoitti siirtyvänsä Kiinaan Shanxi Brave Dragons -joukkueeseen.
Mattias Timander

Erik Mattias Timander (s. 16. huhtikuuta 1974 Sollefteå, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Timander on isokokoinen puolustaja ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 Allsvenskanin Leksandiin.
Timander on Sollefteå HK:n kasvatti. Ensimmäiset miesten pelinsä hän pelasi Ruotsin jääkiekon I-divisioonan Husumissa kaudella 1991–1992. Ennen tätä Boston Bruins varasi hänet yhdeksännellä kierroksella kesällä . Kaudella 1993–1994 Timander debytoi Elitserienissä ja MODOssa. Hän voitti tulokaskaudellaan myös Elitserienin hopeaa.
Timander siirtyi kaudeksi 1996–1997 Boston Bruinsin organisaatioon. Hän pelasi kolme ensimmäistä kautta lähes puolet farmijoukkue Providence Bruinsissa, mutta kaudella 1999–2000 hän pelasi 60 NHL-ottelua. Timander pelasi kaudet 2000–2001 ja 2001–2002 Columbus Blue Jacketsissa ja kauden 2002–2003 New York Islandersissa, missä teki yhden kauden piste-ennätyksensä 16 pisteellään. Kaudella 2003–2004 Timander jäi Islandersissa vähälle peliajalle ja siirtyi tammikuussa 2004 Philadelphia Flyersiin. Yhteensä hän pelasi 419 NHL-ottelua ja teki niissä tehot 13+57=70. Jäähyminuutteja hän keräsi 165.
 Timander palasi nykyiseen seuraansa MODOon. Hän voitti vuonna 2007 Elitserienin mestaruuden. Timander pelasi MODOssa kauteen 2010–2011, jonka jälkeen MODO ei enää ollut kiinnostunut tekemään hänen kanssaan jatkosopimusta. Heinäkuussa 2011 Timander allekirjoitti sopimuksen Allsvenskanissa pelaavan Leksandin kanssa.
Timanderin toistaiseksi ainoat miesten arvokisat ovat vuonna 2006 Riiassa pelatut MM-kilpailut, joista voitti kultaa. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1994 ja voitti hopeaa sekä alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa ja voitti hopeaa.
Suomen nuorisopsykiatrinen yhdistys

Suomen nuorisopsykiatrinen yhdistys on vuonna 1977 perustettu yhdistys, jonka perustamiseen vaikuttivat erityisesti Tor-Björn Hägglund, Vappu Taipale ja Kari Pylkkänen. 
Yhdistyksen tehtävänä on edistää nuorisopsykiatrista tutkimusta, koulutusta ja hoitoa sekä edistää eri tieteenalojen ja nuorisopsykiatrian välistä vuorovaikutusta. Yhdistys perusti 1981 Nuorisopsykoterapia-säätiön, jonka tehtävänä on toteuttamaan nuorisopsykoterapian koulutusta.
Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana ovat toimineet Tor-Björn Hägglund (1977–1981), Kari Pylkkänen (1981–1984), Veikko Aalberg (1984–1993), Veikko Tähkä (1993–1999), Ilpo Lahti (1999–2005), Veikko Aalberg (2005–2009) ja Eila Laukkanen (2009–2015). Vuodesta 2015 alkaen hallituksen puheenjohtaja on Kirsi-Maria Haapasalo-Pesu.
Julkaisut.
Yhdistys on aiemmin vuosina 1979, 1980, 1981, 1983 ja 1985 julkaissut vuosikirjaa.
Solja

Solja on suomalainen sukunimi tai naisen etunimi, joka otettiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1950 tammikuun 15. päivälle. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä noin 270 henkilöä, joiden etunimi on Solja. Suosituimmillaan nimi on ollut 1960– ja 1970-luvuilla. Sukunimenä Solja on 164 henkilöllä.
Solja lienee alkuperältään vanha hämäläinen muoto muinaissuomalaisesta nimestä Sotia. Se on säilynyt suku- ja paikannimessä Soljala ja tullut sitä kautta uudelleen käyttöön etunimenä 1900-luvulla. Kustaa Vilkunan mukaan merkittävä vaikuttaja nimen yleistymisessä oli professori Martti Rapola, jonka tytär ristittiin Soljaksi vuonna 1944.
Johan Nylander

Johan Nylander (20. elokuuta 1698 Oulu - 10. kesäkuuta 1761 Porvoo) toimi Porvoon piispana vuosina 1745–1761.
Nylander oli oululaisen kauppiaan Simon Saaren (Nylander) poika. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Upsalassa vuonna 1716 ja Turussa vuonna 1722, jonka jälkeen toimi Pohjalaisen osakunnan kuraattorina vuosina 1722–25 sekä Helsingin triviaalikoulun konrehtorina vuonna 1725. Maisteriksi Nylander vihittiin priimuksena vuonna 1726 ja pappisvihkimyksen hän sai vuonna 1727. Toimi sitten Porvoon lukion lehtorina sekä palkkalitäjänsä Säkkijärven kirkkoherrana. Nylander nimitettiin Porvoon vt. tuomiorovastiksi vuonna 1739; tuomiokapitulin jäsen hän oli ollut jo vuodesta 1727 lähtien ja vt. esimies vuosina 1742–45. Nimitettiin Porvoon piispaksi 1745 ja samalla palkkapitäjiensä Lammin, Myrskylän ja Sipoon kirkkoherraksi.
Piispana Nylander oli tarmokas ja ahkera, seuraten vanhoja Gezeliuksen aikaisia periaatteita. Porvoon lukiolle hankittiin uusi talo ja tarkastusmatkoillaan Nylander työskenteli lukutaidon parantamiseksi ja taikauskon vähentämiseksi.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuodesta 1727 Katarina Helsingius (k. 1742) ja toinen 1744 Vendla Juliana von Glan tämän ensimmäisessä avioliitossa (k. 1799). Von Glanin toinen aviomies oli tuleva Porvoon piispa Gabriel Fortelius.
Silvanus

Silvanus (k. 7. syyskuuta 355) oli roomalainen sotilas, joka julistautui Rooman keisariksi Galliassa vuonna 355.
Silvanus oli syntyperältään frankkilainen, ja palveli ratsuväenkomentajana Rooman armeijassa keisari Constantius II:n alaisuudessa, kun hänen omat sotilaansa julistivat hänet "augustukseksi" Colonia Agrippinassa (nyk. Köln) Galliassa 11. elokuuta 355. Hänen vastakeisariutensa ei kauan kestänyt, vaan omat sotilaat murhasivat hänet jo 7. syyskuuta samana vuonna.
Gabriel Fortelius

Gabriel Fortelius (11. elokuuta 1700 Pori – 24. marraskuuta 1788 Porvoo) toimi Porvoon piispana 1762–1788.
Käytyään Rauman triviaalikoulua 1711–13 Fortelius joutui pakenemaan isoavihaa Ruotsiin ja tuli Tukholmassa ylioppilaaksi 1719. Hänet vihittiin papiksi Porvoossa 1729, jolloin oli myös Porvoon arkkidiakoni ja tuomiokapitulin jäsen. Hänet nimitettiin Ulvilan kirkkoherraksi 1742 ja lääninrovastiksi 1744, Porvoon kirkkoherraksi 1745 ja tuomiorovastiksi 1746. Valtiopäivämiehenä Ruotsin säätyvaltiopäivillä hän oli 1740–1741, 1760–1762, 1765–1766, 1769–1770 ja 1771–1772.
Piispana ollessaan Fortelius edisti sekä kansanopetusta että korkeampaa opetusta ja valvoi tarkasti papiston elämää ja sivistyskehitystä.
Roution koulu

Roution koulu oli alakoulu Lohjalla Routionmäellä. Se oli perustettu vuonna 1977. Koulun rehtorina toimi lakkautushetkellä Jouni Herva. Koulussa oli noin 200 oppilasta ja luokat 1–6 sekä esikoulu. 
Koulu lakkautettiin vuonna 2019, kun se yhdistettiin Jalavan koulun kanssa Routionmäen yhtenäiskouluksi.
Meijän pojat

Meijän pojat oli 1920-luvun lopulla toiminut suomalainen kommunistinen lauluryhmä. Meijän pojat oli tunnetuin ajan vasemmistolaisen nuorisoliikkeen lauluryhmistä. Yhtyeessä lauloivat muun muassa Nestori Parkkari, Kaarlo Kivilahti ja Kalle Lindholm.
Yhtyeen edeltäjä Rajamäen pojat perustettiin vuonna 1920 Sörnäisten nuoriso-osaston lauluryhmäksi. Sen pohjalta muodostettiin Meijän pojat kesällä 1927, kun yhtyetoiminta muuttui ammattimaisemmaksi. Uuden kokoonpanon ensiesiintymiset saivat runsaasti huomiota, ja se oli esimerkkinä monille muille vasemmistolaisille esiintymisryhmille ympäri maata. Meijän pojat esiintyi 69 eri tilaisuudessa syksyllä 1927. 
Yhtye käytti esityksissään punaisia housujen päälle ulottuneita paitoja, vihreitä kaulanauhoja ja mustia nahkavöitä. Myös asuste oli mallina muille. Joulukuussa 1927 SDP:n kansanedustaja Kalle Myllymäki kritisoi eduskunnassa Meijän poikien esiintymisasuja. Paitojen pitäminen housujen päälle oli Myllymäen mielestä venäläinen tyyli, joka ei sopinut Suomeen. Meijän pojat kirjoitti edustajalle vastineen, jota esitettiin lauluna vasemmiston tilaisuuksissa.
Meijän poikien ja muiden lauluryhmien sanoitukset käsittelivät pääasiassa kotimaan politiikan ajankohtaisia aiheita, mutta myös kansainvälisiin teemoihin tartuttiin. Satiiri oli yleisin käsittelytapa. Lauluissa pilkattiin kapitalistisen järjestelmän epäkohtia ja muita poliittisia toimijoita. Suurin osa lauluista sovitettiin vanhoihin kansan tuntemiin säveliin. Meijän pojat versioi esimerkiksi ”Porilaisten marssia”.
Tor-Björn Hägglund

Tor-Björn Hägglund (10. maaliskuuta 1928 Pietarsaari – 7. marraskuuta 2004 Oulu) oli suomalainen professori, hammaslääkäri (1954), lääkäri (1960), kirjailija, runoilija, nuorisopsykiatri, kasvatustieteen kunniatohtori, toimittaja ja psykoanalyytikko (1967). Hägglund toimi Oulun yliopistossa psykoterapian ja lääketieteellisen psykologian professorina sekä Helsingin yliopistossa nuorisopsykiatrian parissa 1977–1989. Hän oli kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaisia psykoanalyytikoita.
Hägglundin puoliso oli psykoanalyyttisen ajattelun uranuurtajiin kuulunut Vilja Hägglund, jonka kanssa hän perusti Psykoterapiasäätiö Monasterin psykoterapeuttien koulutusta varten.
Teokset.
Hägglund kirjoitti eri aihepiireistä kirjoja ja lehtikirjoituksia. Yksi hänen keskeisiä aiheitaan on valta ja vallan väärinkäyttö.
Okunin laki

Okunin laki kuvaa työttömyysasteen muutoksen ja bruttokansantuotteen (bkt) kasvun välistä yhteyttä. Vuonna 1962 julkaistussa artikkelissa Arthur Okun osoitti, että kolmen prosentin kasvu bkt:ssa merkitsee työttömyyden alenemista yhdellä prosentilla. Tarkka suhde kuitenkin vaihtelee yli ajan sekä maittain olosuhteiden mukaan. Suhde on aina approksimaatio, sillä myös muut tekijät kuin bruttokansantuote vaikuttavat työttömyyteen.
Okunin laki esitetään empiirisenä säännönmukaisuutena johtavissa makrotaloustieteen oppikirjoissa kuten Mankiw (2012) and Romer (2012).
Okunin laki Suomessa.
Suomen Pankissa tehtyjen selvitysten perusteella bruttokansantuotteen ja työttömyysasteen välinen suhde on muuttunut viime vuosikymmenten aikana: Työttömyysaste ei ole 1990-luvun laman jälkeen vuosina 1994-2011 reagoinut tuotannon muutoksiin ja talouskasvuun yhtä herkästi kuin aiemmin vuosina 1976-1993. 
Toisaalta Työ- ja elinkeinoministeriön työvoimapoliittisessa aikakauskirjan vuosikerroissa (2002, 2004-2005) ekonomisti Eero Siljander osoittaa ekonometrisen lisensiaattityönsä ja TOP500-yritysaineiston perusteella, että työn kysynnän palkka- ja tuotantojousto ovat kasvaneet aikajaksolla 1995-2005. Siis työllisyys laskee jyrkemmin (noin -1:1) reaalipalkkojen noustessa prosentilla ceteris paribus. Tuotantojousto on noin 1:1 ceteris paribus, eli tuotannon kasvaessa 1 % liikevaihdolla mitattuna, niin työllisyys kasvaa 0,8 %.
Guy Trosper

Guy Trosper (27. maaliskuuta 1911 Lander, Wyoming – 19. joulukuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hänen töidensä joukossa ovat "Miehen voitto" ("The Stratton Story", 1949), "The Pride of St. Louis" (1952), "Jailhouse Rock" (1957), "Vihan riivaama" ("One-Eyed Jacks", 1961), "Alcatrazin vanki" ("Birdman of Alcatraz", 1962) ja "Vakoilija kylmästä" ("The Spy Who Came in from the Cold", 1965). 
"The Pride of St. Louis" toi Trosperille Oscar-ehdokkuuden vuonna 1953 ja "Vakoilija kylmästä" postuumin Edgar-palkinnon vuonna 1966. Edgar-palkinnon Trosper jakoi Paul Dehnin kanssa.
Savukosken vaakuna

Savukosken vaakuna on Savukosken kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa kunnan sijainnista ja eränkäynnistä. Vaakunan esittämä nili, yksijalkainen varastohuone, jota kutsutaan myös patsasaitaksi, oli tyypillinen saamelaisalueilla ja siten kertoo kunnan lappalaisuudesta. Samalla se viittaa muinaisiin saalistusretkiin erämaassa.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä kultainen patsasaitta”. Vaakunan on suunnitellut Heikki Paaer, ja Savukosken kunnanvaltuusto hyväksyi sen 14. joulukuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. huhtikuuta 1957.