tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mozun–Furuichin kofun-ryhmä

Mozun–Furuichin kofun-ryhmä () on 49 muinaisen hautakummun eli kofunin joukko Osakan lähistöllä Japanissa. Niihin on haudattu eliitin jäseniä. Kofun-ryhmä on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2019. Nämä kofunit on valittu Japanin yhteensä 160 000 kofunin joukosta, ja ne ne ajoittuvat rikkaimman kofun-ajan jaksolle 3.–6. vuosisadalla. Ne osoittavat tuolla ajanjaksolla olleen suuria eroja yhteiskuntaluokissa ja antavat todisteita erittäin kehittyneestä hautausjärjestelmästä. Kofun-hautakumpujen koko vaihtelee huomattavasti, suurimmat ovat 500 m pitkiä. Niiden muoto voi olla neliö tai ympyrä tai muoto voi muistuttaa avaimenreikää tai kampasimpukkaa. Ne oli koristeltu kivillä ja savihahmoilla. Kofunit osoittavat tuohon aikaan poikkeuksellista taitoa maarakennustekniikassa.
Maailmanperintökohteeseen valitut kofunit muodostavat kaksi ryhmää. Mozun kofunit sijaitsevat Sakaissa, ja niiden keskellä on keisari Nintokun hautakammio Daisenryō-kofun. Furuichin kofunit ovat nykyisten Habikinon ja Fujiideran alueella. Niistä komein on keisari Ōjinin hauta.
Kunniamitali (Japani)

Kunniamitali () on nimitys kuudelle eri japanilaiselle mitalille, joita Japanin hallitus myöntää erityisen ansioituneille yksilöille. Mitalia perustettaessa vuonna 1881 niitä oli kolme: punainen, vihreä ja sininen. Tummansininen mitali lisättiin 1918, keltainen ja violetti vuonna 1955. Mitalit lyö Japanin rahapaja.
Mitaleja jaetaan kaksi kertaa vuodessa: 29. huhtikuuta tai 3. marraskuuta. Hyväntekeväisyysmitalia eli tummansinistä mitalia kuitenkin jaetaan aina, kun aihetta siihen on. Itse mitali on aina samanlainen, mutta eriväriset nauhat ilmaisevat sitä, millaisesta ansioista mitali on myönnetty:
Sama mitali voidaan myöntää henkilölle useampaan kertaan.
Nikolain palatsi

Nikolain palatsi () on yksi monista Pietarin palatseista, jotka arkkitehti Andrei Stackenschneider (1802–1865) suunnitteli Nikolai I:n lapsille. 
Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšille vuosina 1853–1861 rakennettu palatsi on osa laajaa kokonaisuutta, johon kuuluu palatsikirkko, maneesi ja useita ulkorakennuksia, jotka on erotettu valurauta-aidalla Työn aukiosta.
Vuonna 1894 rakennus palasi kruunulle ja muutettiin Kseninskin aatelistyttöjen instituutiksi (). E. M. Almedingen kuvaili sitä muistelmissaan:
Tietyissä tilaisuuksissa suuressa paneloidussa valkoisessa salissa oli helppo kuvitella itsensä sukeltaneeksi 1700-luvun lopun hovielämään. ... Palatsi oli valtavasta koostaan huolimatta kaunis. Kuninkaallisen, harmaan marmoriportakon, joka kaartuu oikealle ja vasemmalle, on täytynyt olla arkkitehtoninen ihme. Soitimme saleissa, joiden korkeita kattoja tukivat korinttilaiset pylväät, ja niiden seiniä peittivät upeat paneloinnit. Luimme ja opiskelimme huoneissa, joissa oli ihanat peilit, kehystettynä suurten taiteilijoiden vieritettyihin ja veistettyihin fantasioihin. Nukuimme makuusaleissa, joiden seiniä peittivät herkät freskot. ... Hieno portaikko... johti alas aulaan, jossa seisoi jättimäinen Cerberus patsas, upean helakanpunainen ja kultainen. Suuret etuovet, jotka olivat upeasti veistettyä puuta ja hiottua lasia, olivat lähes aina kiinni.
Arkkitehtuuri.
Nikolain palatsista tuli Blagoveštšenskaja-aukion (nykyinen Työn aukio) hallitseva osa. Arkkitehti Andrei Stackenschneider valitsi julkisivuun italialaiset renessanssin arkkitehtuuritekniikat. Palatsin itäosassa puutarhan puolella, sijaitsi oma kirkko.
Eteisaulan koristeluun Stackenschneider käytti tiiltä ja Iisakinkirkon rakentamisesta ylijäänyttä kiveä. Portaikkoa koristavat taiteilija Nikolai Tikobrazovin seitsemäntoista maalausta. Ensimmäisen kerroksen "enfiladi" eli huonesarja alkoi valkoisesta oleskeluhuoneesta, joka oli koristeltu muotoilluilla ulko-ovilla ja maalauksellisilla paneeleilla. Sen jälkeen tuli pieni ruokasali ja kiinalainen salonki. Länsijulkisivun keskellä oli ruusunpunainen salonki, jonka kattoa koristi maalaus ”Pariksen tuomio”. Keskikerroksen luoteisosassa sijaitsi tanssiaissali ja juhlasali, joiden korkeus oli 17 metriä. Tanssiaissali oli koristeltu Jensenin veistoksilla. Edustushuoneitten kalustuksen valmisti mestari Andrei Tur.
Vallankumouksen jälkeen.
Bolševikit nimesivät palatsin uudelleen vuoden 1917 jälkeen Työn palatsiksi () ja luovuttivat sen ammattiliitoille, jotka tuhosivat osan alkuperäisestä eri tyylisuuntia edustavasta sisustuksesta mukauttaakseen palatsin omaa päämajaansa varten. Vuonna 1919 siinä toimi ammattiliittojen alueneuvosto. Palatsi oli vuodesta 1962 lähtien ammattiliittojen kulttuuritalona.
Vuodesta 2004 lähtien ammattiliitot ovat vuokranneet suuren osan rakennuksesta liikeyrityksille toimistoiksi.
Malmslätt

Malmslätt on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 4 886 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Malmslättissä sijaitsee Ruotsin ilmavoimien museo.
Linghem

Linghem on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 155 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vikingstad

Vikingstad on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 734 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ekängen

Ekängen on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 906 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Slaka

Slaka on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 573 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Askeby

Askeby on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 506 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Brokind

Brokind on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 583 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Brokindin linna

Brokindin linna () on Linköpingin kunnassa Ruotsissa sijaitseva kartanolinna. Se valmistui vuonna 1731 Axel Sparren rakennuttamana. Nykyisen ulkoasunsa se sai 1830-luvulla.
Bestorp

Bestorp on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 490 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Bankekind

Bankekind on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 503 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Nykil

Nykil on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 402 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Sjögestad

Sjögestad on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 278 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Gistad

Gistad on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 296 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Skeda udde

Skeda udde on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 296 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Rappestad

Rappestad on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 281 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Västerlösa

Västerlösa on taajama Linköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 229 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Amerikanuzbekistanilaiset

Amerikanuzbekistanilaiset ovat Yhdysvalloissa asuvia uzbekistanilaistaustaisia ihmisiä.
Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan heitä oli 53 374. He asuvat pääasiassa New Yorkin, Pennsylvanian ja New Jerseyn osavaltioissa. Uzbekkeja muutti Yhdysvaltoihin 1950-luvulta alkaen.
Axel Sparre

Axel Sparre (9. tammikuuta 1652 Visby – 31. toukokuuta 1728 Brokind) oli ruotsalainen kreivi. Hän osallistui Kaarle XII:n Puolan-sotaretkelle suuren Pohjan sodan aikana 1700–1709 ja oli kuninkaan läheisimpiä ystäviä. Hänet nimitettiin sotamarsalkaksi vuonna 1721. Sparre oli myös itseoppinut kuvataiteilija, joka maalasi muotokuvia.
Järvi-Pohjanmaan kansalaisopisto

Järvi-Pohjanmaan kansalaisopisto on Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva, Alajärven kaupungin ylläpitämä yleissivistävää koulutusta tarjoava vapaan sivistystyön oppilaitos. Opiston toimialueeseen kuuluu Alajärven lisäksi Soinin ja Vimpelin kunnat. Lukuvuonna 2024–2025 kansalaisopisto järjestää yhteensä 164 kurssia. Opiston rehtori on Titta Väänänen.
Historia.
Ennen oman opiston perustamista Alajärvi oli vuonna 1965 mukana Järviseudun kansalaisopiston kannatusyhdistyksessä, jonka pyrkimyksenä oli perustaa koko Järviseudun kattava kansalaisopisto. Jo kesällä Alajärvi jättäytyi pois yhdistyksestä. Tätä kunta perusteli sillä, että viiden kunnan toiminta-alue olisi liian laaja. Alajärven kansalaisopisto aloitti toimintansa syksyllä 1966, samaan aikaan Järviseudun kansalaisopiston kanssa. Alajärven kansalaisopiston yhteydessä toimi kesälukio vuosina 1967–1969.
Vuonna 2003 Lehtimäen-Soinin kansalaisopisto yhdistyi Alajärven kansalaisopistoon, jonka myötä sen toiminta-alueeseen liittyivät Lehtimäki ja Soini. Opiston nykyinen nimi on otettu käyttöön elokuussa samana vuonna. Vimpeli siirtyi Järvi-Pohjanmaan kansalaisopiston toimialueelle vuonna 2009.
Opetustilat.
Kansalaisopiston päärakennuksessa Alajärvellä Sairaalatiellä on musiikin, kuvataiteen ja liikunnan opetukseen tarkoitettuja tiloja. Vimpelissä opistolla on käytössään Aapiskujan koulun toinen kerros. Lisäksi opetustarkoituksiin vuokrataan tiloja eri kyläyhdistyksiltä.
GNU Multiple Precision Arithmetic Library

GNU Multiple Precision Arithmetic Library (GMP) on GNU-projektin kirjasto toiminnoille, joita tarvitaan aritmetiikkaan millä tahansa laskentatarkkuudella. Kirjaston avulla laskutoimituksilla ei ole muuta käytännön rajoituista kuin saatavilla oleva muistimäärä. Kirjaston avulla voi laskea etumerkillisillä kokonaisluvuilla, rationaaliluvuilla ja liukuluvuilla. Käyttökohteita ovat kryptografian sovellukset, tutkimus, algebrajärjestelmät ja niin edelleen. Kirjaston ensimmäinen julkaisu oli vuonna 1991 ja se on kaksoislisensoitu GNU LGPL v3 ja GNU GPL v2 -lisensseillä. Alkuperäinen kehittäjä oli Torbjörn Granlund, jonka lisäksi mukana on useita muita kehittäjiä. Kirjasto on kirjoitettu C-kielellä, jonka lisäksi on toteutettu laajennuksia useille suosituille kielille.
Mathematica- ja Maple-ohjelmistot käyttävät GMP-kirjastoa tietyissä tilanteissa (kun kokonaislukuaritmetiikan operandien koko ylittää maksimirajan).
Ōjin

Ōjin () oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 15. keisari.
Ōjinin uskotaan vahvistaneen keisarillista valtaa, johtaneen maareformia ja edistäneen aktiivisesti kulttuurivaihtoa Korean ja Kiinan kanssa. Sanotaan, että monimutkaiset kudontatekniikat tuotiin Japaniin Koreasta hänen hallituskautensa aikana. Kiinalaiset oppineet taas esittelivät kungfutselaisuuden ja toivat kiinalaisen kirjoitusjärjestelmän maahan, mikä kiihdytti japanilaisen kulttuurin kehitystä.
Ōjinin hautakumpu eli kofun Habikinossa lähellä Ōsakaa on Japanin toiseksi suurin. Legendan mukaan Ōjin muuttui kuolemansa jälkeen Hachimaniksi, sodan jumalaksi.
Gregorius Aminoff

Gregorius Aminoff (3. marraskuuta 1811 Siuntio - 27. toukokuuta 1874 Turku) oli suomalainen eversti. 
Ura.
Gregorius Aminoff ylennettiin alikersantiksi Lappeenrannan jalkaväkirykmentissä vuonna 1830. Hänet ylennettiin vänrikiksi 46. jääkärirykmentissä. Aminoff siirrettiin takaisin Lappeenrannan jalkaväkirykmenttiin vuonna 1833 ja ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1835. Vuonna 1835 hänet siirrettiin 8. suomalaiseen linjapataljoonaan, jossa ylennettiin luutnantiksi 1838. Hänet siirrettiin Žytomyrin jalkaväkirykmenttiin vuonna 1842 ja ylennettiin majuriksi vuonna 1843. Aminoff siirrettiin 5. tarkka-ampujapataljoonaan vuonna 1844 ja ylennettiin kapteeniksi vuonna 1845. Hänet siirrettiin suomalaiseen krenatöörijoukkueeseen vuonna 1846 ja ylennettiin majuriksi vuonna 1849. Vuonna 1853 Aminoff siirrettiin 6. suomalaisen tarkka-ampujapataljoonan johtajaksi ja hän osallistui Krimin sotaan vuonna 1854. Hän toimi 1. reservin tarkka-ampujapataljoonan johtajana vuonna 1855 ja samana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Seuraavaksi hänet siirrettiin 7. suomalaisen tarkka-ampujapataljoonan komentajaksi Poriin vuonna 1855. Aminoff ylennettiin everstiksi vuonna 1863 ja hän jäi eläkkeelle vuonna 1865.
Perhe.
Aminoffin isä oli kapteeni Berndt Anders Aminoff ja äiti Hedvig Lovisa Aminoff. Hänen isoisänsä oli Savon prikaatin komentaja, kenraalimajuri Adolf Aminoff. Gregorius Aminoffin vaimo oli Sara Adelaide Constance Sofia ("Sally") Ithimæus, jonka vanhemmat olivat kollegiassessori, suurtilallinen Ulrik Ithimæus ja Sofia Margareta Lode från Livland. Suomen puolustusministeri Ivar Aminoff ja varatuomari Adolf Aminoff olivat heidän poikia.
Nummenkylän kartano

Nummenkylän kartano on historiallinen siuntiolainen kartano, joka sijaitsee nykyään Lohjalla. 
Historia.
Nummenkylän kartano on historiallinen perintötila, joka sijaitsee Lohjan Nummenkylässä. Nummenkylä liitettiin Siuntiosta osaksi Lohjaa vuonna 1953. 
Nils Bertilsson toimi kamaripalvelijana Ruotsin hovissa vuonna 1564 ja Äyräpään kihlakunnantuomarina vuosina 1566-1567. Bertilsson omisti kartanon vuoteen 1567. 
Laakspohjan ja Karunan herra, Tallinnan ja Hämeen linnan vouti Johan Bosse omisti kartanon vuosina 1569-1592. 
Kapteeni Berndt Jonas Aminoff vanhempi ja hänen jälkeläiset omistivat kartanon vuosina 1780-1834. 
Frans Viktor von Pfaler omisti kartanon vuosina 1867-1873.
Nummenkylän kartano kuului Uudenmaan suurtilojen joukkoon vuonna 1939. Kartano oli suuruusjärjestyksessä sijalla 53. Suurtilan rajaksi määriteltiin 100 peltohehtaaria, kun Nummenkylän kartanolla oli 210 peltohehtaaria. kartanon kokonaispinta-ala oli 540 hehtaaria.
DSBM

DSBM eli Depressive Suicidal Black Metal on metallimusiikkigenre. Se on yksi black metalin alagenreistä, ja sitä luonnehtivat usein synkkä ja toistuvarakenteinen äänimaailma. Sanoitusten tyypillisiä teemoja ovat itsemurha ja itsetuhoisuus, melankolia, tunteiden epävakaus, masennus ja kuolema. Laulu on tyypillisesti rääkyvää kuten black metalissa, ja doom metalin tavoin DSBM:ässä käytetään yksitoikkoista ja toistavaa soittotyyliä, jonka tarkoituksena on herättää ahdistuksen ja epätoivon tunnetta.
Tunnettuja DSBM-yhtyeitä ovat muun muassa Xasthur, Lifelover ja Psychonaut 4.
Berndt Anders Aminoff

Berndt Anders Aminoff (17. maaliskuuta 1780 Strömfors – 11. helmikuuta 1827 Nummenkylän kartano, Siuntio) oli suomalainen kapteeni. 
Ura.
Aminoff ilmoittautui vapaaehtoiseksi Savon jalkaväkirykmenttin vuonna 1785. Hänet ylennettiin ylimääräiseksi vänrikiksi vuonna 1790. Hän siirtyi opiskelemaan Haapaniemen kadettikouluun vuonna 1791 ja hän valmistui kadetiksi vuonna 1796. Samana vuonna hänet ylennettiin vänrikiksi. Hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1802 ja henkilöstön yliluutnantiksi Savon jalkaväkirykmentissä vuonna 1804. Hänet siirrettiin Uudenmaan rykmentin jääkäripataljoonaan vuonna 1805 ja ylennettiin kapteeniksi samana vuonna. Hän erosi Ruotsin armeijan palveluksesta Suomen sodan jälkeen vuonna 1810. Hänet introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle vuonna 1818. Hän asui Nummenkylän kartanossa Siuntiossa. 
Perhe.
Aminoff syntyi Strömforsissa, joka oli myös hänen äidin Ulrika Eleonora Nohströmin synnyinpaikka. Aminoffin äidinisä oli Strömforsin ruukin omistaja Anders Nohrström. Aminoffin isä oli Savon prikaatin komentaja, kenraalimajuri Adolf Aminoff. Hänen vaimo oli Hedvig Lovisa Aminoff. Pariskunta sai kahdeksan tytärtä ja yhden pojan. Eversti Gregorius Aminoff oli heidän poikansa. Suomen puolustusministeri Ivar Aminoff ja varatuomari Adolf Aminoff oli heidän pojanpoikia.
Trideka-7,9,11-trieenihappo

Trideka-7,9,11-trieenihappo tai (7E,9E,11E)-trideka-7,9,11-trieenihappo on polytyydyttymätön rasvahappo, jota löytyy muun muassa hukanputkesta eli "Aethusa cynapium" -lajista.
Farmakologia.
Trideka-7,9,11-trieenihapon on osoitettu vähentävän ahdistusta seuraavissa lajeissa: "Mus musculus", "Rattus norvegicus" ja "Homo sapiens". Se vähentää ahdistuksesta johtuvaa hypolokomootiota, joka on psykofarmakologisesti aiheutettu mCPP:llä, "Mus musculus" ja "Rattus norvegicus" -lajeilla. 2 mg/Kg:n annokksella diatsepaamia on hyvin samanlainen vaikutus kuin 20 mg/Kg:lla trideka-7,9,11-trieenihappoa "Mus musculus" -lajissa. Tämä saattaa viitata siihen, että kyseessä on GABA-agonisti.
Samanlaiset yhdisteet.
Trideka-7,9,11-trieenihappo on jokseenkin samanlainen kuin palmitoyylietanoliamidi eli PEA, anandamidi (endokannabinoidi) ja oleamidi muun muassa hiilivetyketjun osalta ja kaksoissidoksellisen hapen osalta. PEA:lla on kipua lievittäviä vaikutuksia (p&lt;0.001, n=1298). Oleamidilla on myös ahdistusta lievittäviä vaikutuksia samoin kuin trideka-7,9,11-trieenihapolla.
Eristys "A. cynapium" -lajista.
Trideka-7,9,11-trieenihappo voidaan eristää kuivatuista "A. cynapium" -lajin maanpäällisistä osista metanolilla, sitten kloroformilla, sen jälkeen pylväskromatografialla käyttäen DCM:ää ja metanolia suhteessa 40:60, seuraavaksi tehdään flash-kromatografia DCM:llä ja metanolilla suhteessa 92,5:7,5 ja lopuksi valmistavalla TLC:llä.
140 (luku)

140 (sataneljäkymmentä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 139 ja seuraa luku 141.
Meta-kloorifenyylipiperatsiini

"meta"-kloorifenyylipiperatsiini eli mCPP on fenyylipiperatsiiniluokkaan kuuluva psykoaktiivinen aine, joka muun muassa voi aiheuttaa päänsärkyä ja ahdistusta. mCPP:tä käytetään muun muassa ahdistuksen koe-eläinmalleissa, lääkkeiden aihiona ja muuntohuumeena. mCPP pahentaa pakko-oireisen häiriön oireita. mCPP aiheuttaa anoreksiaa.
Farmakologia.
Farmakodynamiikka.
"meta"-kloorifenyylipiperatsiinilla on merkittävä affiniteetti 5-HT1A-, 5-HT1B-, 5-HT1D-, 5-HT2A-, 5-HT2B-, 5-HT2C-, 5-HT3- ja 5-HT7-reseptoreihin sekä serotoniinin takaisinottoon. Sillä on myös jonkin verran affiniteettia α1-adrenergiseen, α2-adrenergiseen, H1:een, I1:een ja noradrenaliinin takaisinottoon. Se käyttäytyy agonistina useimmissa serotoniinireseptoreissa. "meta"-kloorifenyylipiperatsiinin on osoitettu toimivan ei vain serotoniinin takaisinoton estäjänä, vaan myös serotoniinia vapauttavana aineena. "meta"-kloorifenyylipiperatsiinin voimakkaimmat vaikutukset kohdistuvat 5-HT2B- ja 5-HT2C-reseptoreihin, ja sen erottava vihje on ensisijaisesti 5-HT2C:n välittämä. Sen negatiiviset vaikutukset, kuten ahdistus, päänsärky ja ruokahaluttomuus, johtuvat todennäköisesti sen vaikutuksista 5-HT2C-reseptoriin. Muita "meta"-kloorifenyylipiperatsiinin vaikutuksia ovat pahoinvointi, hypoaktiivisuus ja peniksen erektio, joista kaksi jälkimmäistä johtuvat lisääntyneestä 5-HT2C-aktiivisuudesta ja edellinen todennäköisesti 5-HT3-stimulaation kautta. Vertailututkimuksissa "meta"-kloorifenyylipiperatsiinilla on noin 10-kertainen selektiivisyys ihmisen 5-HT2C-reseptoreihin verrattuna ihmisen 5-HT2A- ja 5-HT2B-reseptoreihin (Ki = 3,4 nM vs. 32,1 nM ja 28,8 nM). Se toimii ihmisen 5-HT2A- ja 5-HT2C-reseptorien osittaisena agonistina, mutta ihmisen 5-HT2B-reseptorien antagonistina. Huolimatta siitä, että mCPP toimii serotoniini-5-HT2A-reseptorin agonistina, se on kuvattu ei-hallusinogeeniseksi. Hallusinaatioita on kuitenkin toisinaan raportoitu, kun suuria annoksia "meta"-kloorifenyylipiperatsiinia otetaan.
Farmakokinetiikka.
"meta"-kloorifenyylipiperatsiinilla on rooli ksenobioottina, se hydroksyloituu P450 CYP2D6:n katalysoimana "para"-hydroksi-"meta"-kloorifenyylipiperatsiiniksi (4-HO-mCPP). mCPP:n puoliintumisaika on 4-14 tuntia. mCPP on useiden muiden piperatsiinilääkkeiden metaboliitti, mukaan lukien tratsodoni, nefatsodoni, etoperidoni, ja mepipratsoli.
Laki.
Suomi.
1-(3-kloorifenyyli)piperatsiini (mCPP) on Suomen lain mukaan laiton huumausaine.
Saksa.
1-(3-kloorifenyyli)piperatsiini (mCPP) on laitonta Saksassa. Se on luokiteltu luokkaan Anlage II (vain valtuutettu kauppa, ei lääkemääräyksiä).
Toivo Pöyry (insinööri)

Toivo Johannes Pöyry (27. elokuuta 1881 Kotka – 24. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen insinööri, virkamies ja järjestöjohtaja.
Pöyryn vanhemmat olivat poliisi Karl Aksel Pöyry ja Edla Virtanen ja puoliso vuodesta 1910 Bertha Reinilä (Rehnbäck, k. 1952). Pöyry tuli ylioppilaaksi 1902 ja valmistui koneinsinööriksi 1906. Hän oli Kotkassa ammattikoulun opettaja 1908–1910, Kajaanin Puutavara Osakeyhtiön käyttöinsinööri 1910–1912, Raahen Puutavara Osakeyhtiön koneinsinööri ja Kemin sahan hoitaja 1912–1917.
Turussa Pöyry oli ammattientarkastaja 1918–1921 ja John Barker Osakeyhtiön insinööri 1921–1925 ja Tampereella ammattientarkastaja 1925–1936. Ammattien ylitarkastajana hän toimi 1937–1946. Pöyry oli myös höyrykattilain ja koneiston tarkastaja Kajaanissa ja Kemissä 1911 ja 1915–1917 ja maahöyrykattilain piiritarkastaja Tampereella 1927–1936. Hän oli lisäksi Tapaturmantorjuntayhdistyksen toiminnanjohtaja ja hänellä oli useita työhallintoa koskevia asiantuntijatehtäviä.
MME

MME eli 2,4-dimetoksi-5-etoksi-1-amfetamiini on psykedeelinen fenyylietyyliamiinin ja amfetamiinin johdannaisyhdiste. MME on lisäksi TMA-2:n dimetoksi-etoksi-johdannaisyhdiste. MME:n keksi Alexander Shulgin, ja hän kuvaili yhdistettä ensimmäistä kertaa kirjassaan "PiHKAL". Shulginin mukaan yhdisteen efektien kesto on 6–10 tuntia. Shulgin antoi MME:lle arvosanan ”++” Shulgin Rating Scale -asteikolla.
Farmakologia ja toksikologia.
Shulgin spekuloi kirjassaan "PiHKAL", että MME:n LD50-arvo on mahdollisesti välillä 60–80 mg/Kg Mus musculus -lajissa.
Laskennallinen mallinnus ennustaa, että MME:n LD50 on 330 mg/Kg. MME:n ennustetaan myös olevan neurotoksinen (p=0,63), respiratorisesti toksinen (p=0,69), karsinogeeninen (p=0,50) sekä ekotoksinen (p=0,57).
Kemia.
MME:llä on monta eri isomeeriä, joihin kuuluvat MEM, EEM ja EMM. Shulginin mukaan näistä EEM ei ole biologisesti aktiivinen.
Shulgin kuvailee MME:n synteesiä kirjassaan "PiHKAL". Hän aloittaa 4-etoksi-3-metoksibentsaldehydistä, josta saadaan 4-etoksi-3-metoksifenolia. Sitten 4-etoksi-3-metoksifenoli metyloidaan 2,4-dimetoksi-1-etoksibentseeniksi. Sitten tämä kohdistetaan formylaatioon muodostaen 2,4-dimetoksi-5-etoksibentsaldehydiä. Sitten tämä kohdistetaan Knoevenagel-kondensaatioon etikkahapon, ammoniumasetaatin ja nitroetaanin avulla. Reaktion johdosta syntyvä fenyyli-2-nitropropeenin johdannaisyhdiste pelkistetään α-metyylifenyylietyyliamiinin johdannaisyhdisteeksi.
Shulgin Rating Scale

Shulgin Rating Scale tai kvantitatiivinen potenssiasteikko on mittausasteikko, jonka Alexander Shulgin keksi ja jota hän käytti muun muassa kirjassaan "PiHKAL" ja "TiHKAL". Mittausasteikko on yksinkertainen asteikko, jonka avulla pyritään raportoimaan psykoaktiivisten yhdisteiden subjektiivisiáä efektejä. Shulgin kuvaa tätä mittausasteikkoa vuoden 1986 tieteellisessä artikkelissaan "A protocol for the evaluation of new psychoactive drugs in man".
Asteikon tasot.
Asteikolla on kuusi eri tasoa, jotka ovat seuraavat:
Käyttö.
Shulgin Rating Scale -mittausasteikon käyttöön sisältyy tyypillisesti kolme eri vaihetta: (1) kemikaalin tunnistaminen, (2) annostus ja (3) kuvauksellinen kertomus, johon sisältyvät itse arviot, joita käytetään kuvaamaan eri hetkiä ajan mittaan. Itse yhdiste on selkeästi tunnistettava, mieluiten kemiallisella nimikkeellä, ei suosituilla tai "katukemikaali" nimillä. Annostus on tiedettävä ja viestittävä, sillä aineet voivat aiheuttaa valtavia eroja arvioinneissa eri annoksilla. Arviointi itsessään antaa vertailukelpoisen arvon, joka liittyy kokemusperäiseen voimakkuuteen, mukaan lukien auditiiviset, visuaaliset, emotionaaliset, henkiset, fyysiset ja muut aistilliset vaikutukset. Kertomus voi sisältää erilaisia Shulgin-arviointeja, mainiten ajan, joka kuluu erilaisten tasojen saavuttamiseen.
David Choe

David Choe (s. 22.4.1976) on yhdysvaltalainen taiteilija, muusikko, näyttelijä, entinen journalisti ja podcastjuontaja. Choe on kotoisin Los Angelesista. Choe on illustroinut ja kirjoittanut seuraaville lehdille: "Hustler", "Ray Gun" ja "Vice".
Varhainen elämä ja koulutus.
Choe syntyi Los Angelesissa Kaliforniassa. Hänen vanhemmat ovat eteläkorealaisia maahanmuuttajia. Choe opiskeli lyhyen aikaa California College of Arts -yliopistossa valmistumatta koskaan.
Ura.
Choe maalasi Facebook-yhtiön toimiston tiloja Sean Parkerin tilaamana vuonna 2005. Choe teki samanlailla vuonna 2007 Mark Zuckerbergin tilaamana. Choe päätti ottaa maksun maalaamisesta vuonna 2007 osakkeissa. Kun Facebook-yhtiön osakkeista tehtiin julkisesti kaupattavia 2012, Choen osakkeet olivat yhteensä 200 miljoonan dollarin arvoisia.
Choen ensimmäinen täysin oma taidenäyttely oli vuonna 2005 Kalifornian Santa Rosan Museum of Contemporary Art -museossa. Choen ensimmäinen oma taidenäyttely oli New Yorkissa vuonna 2007, ja sen nimi oli "Gardeners of Eden". Choen ensimmäinen oma taidenäyttely ritanniassa oli vuonna 2008.
Choe teki kolme kautta sarjaa nimeltä "Thumbs Up!" Vice-yhtiölle.
Skidata

Skidata GmbH (tyyliteltynä SkiData tai SKIDATA) on itävaltalainen yhtiö, joka suunnittelee ja valmistaa muun muassa kulunvalvontajärjestelmiä.
Skidata perustettiin vuonna 1977. Assa Abloy osti Skidatan vuonna 2024. Skidatan omisti ennen sveitsiläinen Kudelski Group.
Tuotteet.
Skidata kehittää kulunvalvontajärjestelmiä. Parhaiten se tunnetaan laskettelukeskusten hissilipuista ja kulkuporteista, mutta yhtiö valmistaa samantapaisia ratkaisuja myös esimerkiksi stadioneille, lentoasemille, kylpylöihin ja huvipuistoihin.
Skidatan KeyCard on Suomen laskettelukeskuksissa suosituin hissilippujärjestelmä. Suurin osa järjestelmän etäluettavista RFID-lippukorteista toimii kaikissa keskuksissa, myös kansainvälisesti. Skidatan suurimmat kilpailijat Suomessa ovat itävaltalainen Axxes ja suomalainen SkiCard.
HMS Merry Hampton

HMS Merry Hampton (viirinumero T8N) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 24-luokan miinanraivaussluuppi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Northumberlandista Blyth Shipbuilding and Dry Dock Companyltä. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1918.
Palvelus.
Alukselle annettiin syyskuussa 1919 viirinumero T8N. Alus siirrettiin tutkimusalukseksi helmikuussa 1923 nimellä "HMS Herald". Helmikuussa 1942 aluksen miehistö upotti aluksensa Selatarissa estääkseen sen joutumisen japanilaisten käsiin.
Heiyo.
Japanilaiset nostivat ja kunnostivat hylyn, minkä jälkeen se liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon lokakuussa 1942 nimellä "Heiyo". Alus upposi osuttuaan miinaan 14. marraskuuta 1944.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisen maailmansodan jälkeen olivat:
Akanit

Akanit ovat akania ja sen sukukieliä puhuvien kansojen ryhmä Ghanan etelä- ja keskiosssa, Norsunluurannikon kaakkois- ja keskiosassa sekä Togon luoteisosassa. Heitä arvioitiin 2000-luvun vaihteessa olevan 11 miljoonaa, joista Ghanassa 8 ja Norsunluurannikolla 2,8 miljoonaa.
Kwa-kieliin kuuluvat akankielet jakautuvat kolmeen ryhmään. Varsinainen akan käsittää kaksi murreryhmää, fanten ja twin. Kirjakielen omaavat akuampem, asante, akyem, fante, nzima ja gonja.
Akankansat ovat muodostunet toisen vuosituhannen alussa Komoén ja Voltajoen välisellä alueella. Myöhemmin he muuttivat Guineanlahden rannikon metsävyöhykkeelle. 1400-luvulla syntyi ensimmäinen akanvaltio Bono. "Akan" tunnetaan 1500-luvulta lähtien Kultarannikon metsävyöhykkeen asukkaiden yhteisnimityksenä, jota ei voi yhdistää mihinkään tiettyyn kansaan tai valtioon. Se tarkoitti mahdollisesti alueen kantaväestöä erotuksena muukalaisperäisistä orjista.
Akanit muodostivat 1400–1800-luvuilla noin sata päällikkökuntaa ja niiden liittoa, joista kehittyneimpiä olivat Ašantin ja Fanten liittokunnat. Niiden talouden perustan muodosti kullan, orjien, norsunluun, kolapähkinöiden, palmuöljyn ja tuliaseiden kauppa. Yhteiskunta jakautui ylimystöön, vapaisiin kyläyhteisöjen jäseniin ja orjiin. Nykyiset akankansat ovat muodostuneet 1700–1800-luvuilla, mutta niiden eriytyminen ja yhdistyminen jatkui myös siirtomaa-aikana. Nykyään varsinkin Ghanassa on meneillään akanien yhdistymisprosessi.
Perinteinen elinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssi, maniokki, taro, bataatti, maissi, hirssi, riisi, maapähkinä, banaani, öljypalmu, koolapuu ja vihannekset. Nykyään kasvatetaan varsinkin kaakaota ja kahvia. Monet työskentelevät metsätöissä, kaivoksilla tai kaupunkien tehtaissa. Perinteisiä käsityöammatteja ovat kudonta, savenvalanta sekä sepän ja korusepän ammatit. Perinteinen asuste on toogan kaltainen kente. Ruokavalio koostuu etupäässä kasvisruoista.
Uskonnoltaan suurin osa akaneista on kristittyjä (protestantteja ja katolisia). Lisäksi on muslimeja, synkretististen kirkkokuntien ja liikkeiden kannattajia sekä perinteisen uskonnon harjoittajia. Akanien sukujärjestelmä on osin matrilineaarinen. Erikoisuutena on tatuointien ja ympärileikkauksen puuttuminen.
3-heksen-1-oli

3-heksen-1-oli (C6H12O) on tyydyttymättömiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana hajusteissa. Luonnossa ainetta esiintyy useiden kasvien lehdissä ja hedelmissä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 3-heksen-1-oli on väritöntä nestettä, jolla on lehtiä tai leikattua ruohoa muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. 
3-heksen-1-olia voidaan eristää uuttamalla kasveista. Synteettisesti sitä valmistetaan 1-butyynin natriumsuolan ja etyleenioksidin reaktiolla ja vedyttämällä muodostuva tuote selektiivisesti 3-heksen-1-oliksi. Yhdistettä voidaan tuottaa myös bioteknisesti linoleenihaposta
3-heksen-1-olia käytetään tuomaan hajusteisiin lehtien ja ruohon tuoksua. Yhdisteestä valmistetaan myös muita hajusteissa käytettäviä kemikaaleja kuten estereitä, alkoholeja ja aldehydejä.
Sari Heinonen

Sari Heinonen (os. Sallinen, s. 19. heinäkuuta 1976 Oulu) on suomalainen yritysjohtaja. Hänet valittiin LähiTapiola-ryhmän pääjohtajaksi tammikuussa 2025. Heinonen toimi ennen nykyistä tehtäväänsä terveyspalveluyritys Terveystalon Liiketoimintajohtajana, huhtikuun puoleenväliin 2025 asti. Aikaisemmin Heinonen toimi OP-Henkivakuutusyhtiön toimitusjohtajana sekä lukuisissa muissa tehtävissä OP-ryhmässä 2011–2024, vastaten OP Ryhmän henkilöasiakkuuksista ja henkilöasiakkaiden markkinoinnista, kanavista ja digitaalisesta myynnistä. 
Heinonen on toiminut Kaleva media konsernin, Helsingin Seudun Osuuspankin, Rollock Oy:n, Suomen Asiakkuusmarkkinointiliiton, LähiTapiola Pohjoisen sekä Oulun yliopiston kauppakorkeakoulun hallituksissa. 
Sari Heinosen markkinoinnin ja johtamisen alaan kuuluva väitöskirja "Development of industrial software supplier firms in the ICT cluster: an analysis of firm types, technological change and capability development" hyväksyttiin Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa vuonna 2002.
Rump rump rellaa

Rump rump rellaa on Riitta Helevän vuonna 2004 tekemä maalattu terästeos Oulun Oulunsalossa. Teos siirrettiin 2021 konservoinnin jälkeen Niemenrannan koulun pihalle uudislaajennuksen eteen nurmialueelle. Taideteos on uniikki taideinstallaatio, mutta se on tehty myös kiipeiltäväksi. Oulunsalon kunta hankki vuonna 2004 Siikajoella valmistetun "Rump rump rellaa" -taideteoksen. Vuonna 2013 Oulunsalo liittyi osaksi Oulun kaupunkia vuonna ja teos liitettiin Oulun taidekokoelmaan.
Erkki Aura

Erkki Olavi Aura (18. marraskuuta 1942 Tampere – 19. heinäkuuta 2024) oli suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Elämä ja ura.
Erkki Auran vanhemmat olivat rautatievirkamies Leo Olavi Aura ja konttoristi Evamaria Levanttila. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964, teatteriohjaajaksi 1968 ja filosofian maisteriksi 1981.
Auran tuotanto kattaa kymmenittäin näytelmiä, draama- ja kuunnelmakäännöksiä ja useita musikaaleja. Näytelmistä mainittakoon "Sopimus" ja "Pitsiliperit" ja musikaaleista "Puhtaana käteen!". Aura niinikään käänsi useita teoksia, kuten Henrik Ibsenin "Kansanvihollinen". Hän teki myös omia runoja ja laulujen sanoituksia.
Auralla oli useita kiinnityksiä. Vuosina 1969–1970 hän toimi ohjaajana Vaasan suomalaisessa teatterissa, Riihimäen teatteria hän johti 1975–1977, Kokkolan kaupunginteatteria 1977–1979, Seinäjoen kaupunginteatteria 1984–1989 ja Liekkiteatteria vuodesta 1989.
Auran teatterirooleja olivat professori Henry Higgins ("Pygmalion"), Tevje ("Viulunsoittaja katolla"), Murhaaja ("Murhaajan päiväkirja") ja useat muut. Hänen teatteriohjauksiaan olivat muun muassa "Punainen viiva", "Viulunsoittaja katolla", "Spoon River" ja "Hamlet". Lisäksi hän toimi lavastajana muun muassa kappaleessa "Ulvova mylläri".
Aura näytteli muutamissa kokoillan elokuvissa. Hänellä oli kultasepän rooli Matti Kassilan ohjaamassa rikoselokuvassa "Kaikki pelissä" (1994) ja luonnonparantajan rooli Esko Favénin ohjaamassa draamassa "Rakastunut rampa" (1975). Yle TV2:lle Aura ohjasi elokuvat "Siihen aikaan kun isä lampun osti" ja "Kaapataan kaupungininsinööri".
Labiodentaalinen approksimantti

Labiodentaalinen approksimantti on konsonanttiäänne, joka esiintyy joissain puhutuissa kielissä. Sen merkki on kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa ⟨ʋ⟩.
Se esiintyy suomen kielessä, jossa se kirjoitetaan "v"-kirjaimella.
Pieni ikuisuus

Pieni ikuisuus (Sotalapsipatsas) on Sanna Koiviston vuonna 1996 tekemä pronssiveistos Kemissä Sisäsataman puistossa. Teos muistuttaa noin 70 000 suomalaislapsen siirrosta Ruotsiin ja Tanskaan toisen maailmansodan aikana.
Kirjaksi muotoillulla betonialustalla on yli metrin korkuinen sikiöasennossa kyyhöttävä lapsihahmo. Huopaan kääriytynyt pelokas lapsi ilmentää epävarmuutta ja tuntoja, joita hänellä on joutuessaan eroon perheestään. Avattu kirja kuvaa sivistystä: toisella sivulla on lasten käsiä, jotka yrittävät tarttua turvallisiin käsiin, toisella sivulla on kaipaavien äitien kasvoja ja käsiä. Laatassa on kemiläisten Elsi ja Ossi Liitenin teksti:
"Ihmiset
Rauha on rakkautta
Sota on vihaa
mutta
tie sivistykseen on rakkaus
se kasvaa sylistä sydämeen."
Kemin seudun sotalapset pystyttivät patsaan muistoksi Suomen sotien 1938-1944 sotalapsille sekä muistutukseksi lasten hädästä ja kärsimyksestä sotaa käyvissä maissa.
Kaikkien pyhien kirkko (Poproč)

Kaikkien pyhien kirkko (svk. "Kostol Všetkých svätých") on katolinen kirkko Popročin kylässä Slovakiassa. 
Kirkon historia.
Nykyisen Kaikkien pyhien kirkon rakentaminen aloitettiin luultavasti vuonna 1759, ja se vihittiin käyttöön 1. marraskuuta 1766. Kirkon paikalla oli aiemmin sijainnut pieni myöhäisgoottilainen kirkko, mutta se purettiin uuden kirkon rakennuksen aikana.
Kirkon laajamittaista remonttia suunniteltiin 1930-luvulla, mutta sitä ei toteutettu varojen puutteen takia. Lopulta kirkon ulko- ja sisäpuoli kunnostettiin 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla.
Vuonna 1949 kirkko sai sähkövalaistuksen ja sinne asennettiin sähköurut. Se liitettiin kaasulämmitysverkkoon vuonna 2000.
Ulkoasu.
Kaikkien pyhien kirkko edustaa barokkilais-klassista tyyliä.
Putous (17. tuotantokausi)

Putouksen 17. tuotantokausi esitettiin 8. helmikuuta 2025 alkaen. Juontajana jatkoi Niina Lahtinen. Kauden näyttelijöinä nähtiin edelliseltä kaudelta tutut Joonas ”Jonttu” Kääriäinen sekä Nicklas ”Nikke” Pohjola. Uusina näyttelijöinä nähtiin Miila Virtanen, Ville Mikkonen, Inkeri Hyvönen ja Annika Hartikka.
Uutuutena Putouksen "TET-harjoitteluun" saapui julkisuudesta tuttuja henkilöitä, joista jokainen vuorollaan nousi estradille Putous-näyttelijöiden rinnalle.
Pokkakoe.
Pokkakoe on osio, jossa yhden näyttelijöistä täytyy selvitä ennalta-arvaamattomasta tilanteesta olemalla nauramatta mahdollisimman hyvin. Jokaisesta repeämisestä lähtee yksi piste 15 pluspisteestä lähtien.
Kierrepallo.
Kierrepallo-osiossa näyttelijät joutuvat näyttelemään yhden jakson live-sketseistä uudestaan eri tavalla, jonka kotiyleisö päättää. He voivat esimerkiksi esittää sketsin toisella kielellä.
Lagan (taajama)

Lagan on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 626 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ryssby

Ryssby on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 744 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Lidhult

Lidhult on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 615 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Kånna

Kånna on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 312 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Vittaryd

Vittaryd on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 305 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Angelstad

Angelstad on taajama Ljungbyn kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 238 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Thomas Qvarsebo

Thomas Qvarsebo (s. 1947) on ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän valmistui Kuninkaallisesta taidekorkeakoulusta vuonna 1976. Qvarsebon realistis-humoristiset teokset kuvaavat yleensä ihmisiä tai kesyjä eläimiä.
Elina Niskanen

Elina Niskanen on suomalainen näyttelijä. 
Niskanen on esiintynyt uransa aikana teatterissa sekä pienemmissä tv-rooleissa ja mainoksissa. Hänet tunnetaan Salatut elämät -televisiosarjasta Anniina Aallon roolista, jota hän esitti vuosina 2024–2025.
Johan Wingård

Johan Wingård (1738–1818) oli ruotsalainen pappi, joka toimi Göteborgin piispana vuosina 1780–1818. Hänet valittiin myös Ruotsin akatemian jäseneksi, kun akatemia perustettiin vuonna 1786. Wingård kuului kuningas Kustaa III:n lähipiiriin ja toimi hovisaarnaajana.
Per Eckerdal

Per Eckerdal (s. 31. maaliskuuta 1951) on ruotsalainen pappi ja teologi, joka toimi Göteborgin piispana vuosina 2011–2018.
Järvsö

Järvsö on taajama Ljusdalin kunnassa Gävleborgin läänissä Hälsinglandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 592 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Inkeri Hyvönen

Inkeri Hyvönen (s. 1992 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Hyvönen on nähty muun muassa sarjoissa Munkkivuori ja Aikuiset. Vuonna 2022 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi valmistunut Hyvönen on nähty myös muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa sekä Suomen Komediateatterin Näillä mennään-revyyssä. Vuonna 2018 Hyvönen pääsi finaaliin Veikko Sinisalo -kilpailussa, jonka voittaja valitaan vuoden lausujaksi. Finaalissa Hyvösen rinnalla kisasi muiden muassa Mikko Kauppila.
Peter Oskarson

Peter Oskarson (s. 1951) on ruotsalainen teatteriohjaaja. Hän oli perustamassa Skånska teaternia vuonna 1973 ja toimi siellä vuoteen 1982. Vuosina 1982–1990 ja uudelleen 1997–2005 hän johti Gävlen Folkteaternia. Vuonna 1987 Oskarson ohjasi Carl Jonas Love Almqvistin näytelmän "Kuningattaren jalokivikoru" Tukholman Dramatenissa.
Aleksi Karjalainen

Aleksi Pekka Matias Karjalainen (s. 26. elokuuta 2005 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoota. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura.
Karjalainen on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Kiekko-Espooseen kaudeksi 2019–2020. Kaudella 2021–2022 Karjalainen pelasi suurimman osan seuran U18-joukkueen runkosarjaotteluista, mutta hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa pudotuspeleissä, jotka pelasi suurimman osan kaudestaan U20-joukkueessa viettänyt Petteri Rimpinen. Karjalainen voitti kauden päätteeksi kuitenkin U18 Suomen-mestaruuden. Kaudella 2023–2024 hän pelasi myös yhdessä Mestis-ottelussa 9.38 minuutin ajan.
Kaudeksi 2024–2025 Karjalainen nostettiin Kiekko-Espoon SM-liigaan nostetun miesten joukkueen rinkiin. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa, jossa Karjalainen pelasi suurimman osan kaudestaan. Hänet valittiin U20 SM-sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Välierävaiheessa Karjalainen jäi lopulta Kiekko-Espoon kakkosmaalivahdiksi, kun SM-liigajoukkueen maalivahti Petteri Rimpinen vahvisti joukkuetta. Hän voitti U20 SM-hopeaa. Karjalainen teki SM-liigadebyyttinsä 3. tammikuuta 2025 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan, kun Petteri Rimpinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja Marcus Hellgren Smed oli loukkaantunut. Hän torjui Kiekko-Espoon 3–2-jatkoaikatappioon päättyneessä ottelussa 34 kertaa. Hannu Roos valitsi Karjalaisen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Hän puki kauden aikana SM-liigassa 14 runkosarjaotteluun ja pelasi niistä kolmessa.
Muuta.
Karjalainen valmistui ylioppilaaksi Leppävaaran lukiosta keväällä 2024.
Okinoshiman pyhä saari ja Munakatan alueen kulttuuriperintö

Okinoshiman pyhä saari ja Munakatan alueen kulttuuriperintö () on useasta osasta muodostuva Unescon maailmanperintökohde Japanissa. Sen keskeinen osa on Okinoshiman saari Munakatan kaupungin edustalla.
Okinoshiman saarella säilyneet arkeologiset kohteet ovat käytännössä koskemattomia, ja ne antavat kronologisen tallenteen siitä, kuinka siellä suoritetut rituaalit muuttuivat 400-luvulta 900-luvulle. Näissä rituaaleissa votiiviesineitä talletettiin uhreiksi saaren eri paikkoihin. Monet niistä ovat hienoa käsityötä ja tuotu ulkomailta, mikä on todiste Japanin saariston, Korean niemimaan ja Aasian mantereen välisestä intensiivisestä kaupasta. Okinoshiman saarta pidetään edelleen pyhänä paikkana.
Munakata Taisha on pyhäkkö, joka koostuu kolmesta erillisestä palvontapaikasta - Okitsu-miya Okinoshimalla, Nakatsu-miya Ōshimalla ja Hetsu-miya Kyūshūn pääsaarella. Ne kaikki sijaitsevat alueella, jonka halkaisija on noin 60 kilometriä. Nämä edelleen käytössä olevat palvontapaikat liittyvät muinaisiin rituaalikohteisiin. Munakatan kolmen naisjumalan palvonnan muoto on siirtynyt nykypäivään pääasiassa pyhäkkörakennuksissa suoritetuissa rituaaleissa, joita Munakatan alueen ihmiset ovat jatkaneet. 
Koska Okinoshiman pyhälle saarelle pääsy on kielletty, Oshiman pohjoisrannalle rakennettu Okitsu-miya Yohaisho on toiminut salina, jossa pyhää saarta on palvottu kaukaa. Temppeli on rakennettu 1700-luvun alussa.
Shimbaru-Nuyaman hautakumpuryhmä sijaitsee tasangolla, josta on näköala merelle ja Okinoshimaan asti. Se koostuu Munakata-klaanin jäsenten hautakummuista 500- ja 600-luvuilta. Ryhmään kuuluu 41 säilynyttä hautakumpua.
Oskari Ruohonen

Oskari ”Oskr” Ruohonen on suomalainen laulaja ja musiikkituottaja. jonka ääntä on kuultu aiemmin muun muassa Yournalist - ja Traffic Island -yhtyeissä.
Oskr oli mukana vuoden 2021 Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleellaan Lie sijoittuen neljänneksi.
Thomas Stenström

Thomas Stenström (s. 19. tammikuuta 1988 Uddevalla) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen esikoisalbuminsa "Nåt annat, nån annanstans" ilmestyi vuonna 2012. Läpimurron hän teki vuonna 2014 kappaleella "Slå mig hårt i ansiktet". Stenström oli mukana Ruotsin "Vain elämää" -ohjelmassa ("Så mycket bättre") vuonna 2021.
Yksityiselämä.
Stenström on varttunut Uddevallassa ja asuu nykyisin Tukholmassa. Hän on naimisissa ja hänellä on lapsi.
Sulho Rantasalo

Sulho Taimi Rantasalo, vuoteen 1905 Björni (17. syyskuuta 1889 Eura – 14. kesäkuuta 1947 Turku) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja musiikkimies.
Rantasalon vanhemmat olivat taloustirehööri, valtiopäivämies Frans Fredrik Björni ja Henrika Wilhelmina Piipanoja ja puoliso vuodesta 1916 laulunopettaja Martha Hellin Laiho (Lundholm). Onni Rantasalo ja Viljo Rantasalo olivat Sulho Rantasalon veljiä.
Rantasalo tuli ylioppilaaksi Turun reaalilyseosta 1909 ja valmistui agronomiksi 1917. Hän opiskeli laulua Italiassa 1928 ja 1929. Rantasalo omisti maatilan Yläneellä 1912–1924. Hän oli Länsi-Suomen kansanopiston agronomiopettaja Huittisissa 1919–1922, Paimion kansanopiston opettaja 1925–1926 ja Turun kristillisen kansanopiston opettaja 1926–1947. Rantasalo oli lisäksi henkivakuutusyhtiö Tarmon prokuristi ja tarkastaja 1924–1925, Turun kirkkomusikkiopiston äänenmuodostuksen ja yksinlaulun opettaja 1929–1947 ja Uudenkartanon osuusmeijerin isännöitsijä 1917–1919 ja 1923–1924 Yläneellä. Siellä hän oli myös kunnanvaltuuston jäsen 1918–1924. Laulukonsertteja Rantasalo antoi muun muassa Helsingissä ja Turussa vuodesta 1929 ja toimi musiikkiarvostelijana vuodesta 1936.
Sitruunapulla

Sitruunapulla on kahvipöydän perinteinen makea leivos. Nimestään huolimatta se ei ole leivottu pulla- vaan kakkutaikinasta, joka on maustettu sitruunankuorella ja -mehulla.
Sitruunapullat paistetaan yleensä pienissä katkaistun kartion muotoisissa alumiinivuoissa, jotka muotoilultaan muistuttavat isompien kahvikakkujen perinteistä rengasvuokaa. Paistetun ja jäähtyneen sitruunapullan päälle voidaan ripotella tomusokeria tai valuttaa sokerivesikuorrutetta, usein vain pienen ”napin” verran paistovuoan muodostamaan yläpinnan koloon. 
Sitruunapullat olivat 1900-luvulla yleisimpiä suomalaiskahviloiden ja -konditorioiden tuotteita: jo 1910-luvulla leipomot mainostivat leipovansa niitä. Sittemmin sitruunapullat ovat Suomen kahvileipävalikoimissa käyneet harvinaisemmiksi. 
Sitruunapulliksi kutsutaan myös pullataikinasta tehtyjä, sitruunalla tavalla tai toisella maustettuja makeita leivonnaisia.
Toivo Pöyry

Toivo Pöyry -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Kälvestan lento-onnettomuus

Kälvestan lento-onnettomuus tapahtui Kälvestan kaupunginosassa Tukholmassa 15. tammikuuta 1977. Linjeflyg-yhtiön matkustajakoneen maahansyöksyssä kuolivat kaikki kyydissä olleet 22 henkilöä. Reittilennolla olleen koneen piti laskeutua Bromman lentoasemalle, mutta korkeusvakaimeen muodostuneen jään vuoksi lentäjät menettivät koneen hallinnan. Kuolleiden joukossa oli Ruotsin pöytätennismaajoukkueen päävalmentaja Hans Alsér ja eräitä joukkueen pelaajia. Elokuussa 2008 vain muutaman sadan metrin päähän onnettomuuspaikasta putosi pienkone, mutta kaikki neljä kyydissä ollutta selvisivät hengissä.
Palmitoyylietanoliamidi

Palmitoyylietanoliamidi eli PEA on endogeeninen rasvahappoamidi ja lipidisäätelijä. PEA:n tulehdusreaktiota vähentävien efektien pääasiallinen toimintamekanismi ilmenee peroksisomiproliferaattorin aktivoiman α-reseptorin eli PPAR-α:n myötä. PEA:lla on reseptoriaffiniteettia kannabinoidityyppisille GPR55- ja GPR119-reseptoreita kohtaan CB1- tai CB2-reseptoreita kohtaan, joten PEA:ta ei voi luokitella endokannabinoidiksi.
Koe-eläinmallit.
Koe-eläinmallien avulla tehtyjen tutkimusten perusteella PEA:lla on potentiaalia MS-taudin ja neuropaattisen kivun hoidossa.
Metabolismi.
PEA metaboloituu rasvahappoamidihydrolaasin eli FAAH:n ja N-asetyylietanoliamiinihappoamidaasin eli NAAA:n myötä.
Japanin Meiji-kauden teollisen vallankumouksen kohteet

Japanin Meiji-kauden teollisen vallankumouksen kohteet: rauta- ja terästeollisuus, laivanrakentaminen ja hiilikaivokset () on kokonaisuus, joka valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2015. Siihen kuuluu 23 kohdetta, jotka sijaitsevat pääasiassa Japanin lounaisosassa. Se todistaa maan nopeasta teollistumisesta 1800-luvun puolivälistä 1900-luvun alkuun rauta- ja terästeollisuuden, laivanrakennuksen ja hiilikaivostoiminnan kehittymisen kautta. Kokonaisuus havainnollistaa prosessia, jolla feodaalinen Japani haki 1800-luvun puolivälistä lähtien Euroopasta ja Amerikasta esimerkkejä teknologian kehityksestä ja kuinka tätä tekniikkaa mukautettiin maan tarpeisiin ja sosiaalisiin perinteisiin. Tätä pidetään ensimmäisenä onnistuneena lännen teollistumisen siirtona ei-länsimaiselle kansakunnalle.
Luetteloon valitut 23 kohdetta sijaitsevat 11 paikassa 8 erillisellä alueella. Kuusi kahdeksasta alueesta sijaitsee maan lounaisosassa, yksi keskiosassa ja yksi Honshūn pohjoisosassa. Kokonaisuus kuvastaa sitä, miten Japani siirtyi klaanipohjaisesta yhteiskunnasta suureen teollisuusyhteiskuntaan, jossa on innovatiivisia lähestymistapoja länsimaisen teknologian mukauttamiseen paikallisiin tarpeisiin. Tämä vaikutti syvästi koko Itä-Aasian kehitykseen.
Vuoden 1910 jälkeen monista kohteista tuli teollisuuskomplekseja, joista osa on edelleen toiminnassa.
Alueet.
Kahdeksan aluetta, niiden kohteet ja perustamisvuodet
Oleamidi

Oleamidi tai (9Z)-oktadek-9-enamidi on oleiinihapon amidijohdannainen. Oleamidi on väritöntä ja vahamaista.
Kemia ja farmakologia.
Oleamidia löytyy ihmisen veren veriplasmasta. Oleamidia kertyy subaraknoidaalinesteeseen univajeen aikana. Oleamidi indusoi nukahtamista.
Jotkut in vitro -tutkimukset osoittavat, että cis-oleamidi on kannabinoidireseptori CB-1 agonisti, jonka affiniteetti on noin 8 mikromoolia. Kun kuitenkin otetaan huomioon oleamidin suhteellisen alhainen CB-1 affiniteetti ja epävarmuus oleamidin pitoisuudesta ja biologisesta roolista in vivo, on väitetty, että on ennenaikaista luokitella oleamidi endokannabinoidiksi.