tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meksikon laakso

Meksikon laakso tai Meksikon allas (, asteekkien kielellä nahuatliksi "anahuac") on eteläisen Meksikon ylängöllä sijaitseva laakso, jossa maan pääkaupunki México sijaitsee. Laakson pituus etelästä pohjoiseen on noin 80 kilometriä ja leveys itä–länsisuunnassa 60 kilometriä. Laakso sijaitsee tropiikissa, mutta koska se on 2 240 metrin korkeudessa, vuotuinen keskilämpötila on 16–18 astetta, ja vaihtelut ovat melko vähäisiä. Talvella kylmimpinä kuukausina on yöpakkasta ja kuuraa maassa. Sadekausi kestää usein maaliskuun lopulta lokakuun lopulle, ja silloin sataa keskimäärin 80 prosenttia vuotuisesta 850 millimetrin sademäärästä. Tämän vuoksi seutu on melko kosteaa.
Meksikon laakso on tunnettu mesoamerikkalaisena kulttuurikeskuksena. Siellä ollut viljava maa mahdollisti monien suurten intiaanien luomien esikolumbiaanisten sivilisaatioiden nousun. Ensin tuli Teotihuacán, sitten tolteekit ja lopulta asteekit. Ennen espanjalaisten tuloa seudulla oli monia toisiinsa liittyviä järviä, Texcocojärvi, Chalcojärvi, Xochimilcojärvi, Zumpangojärvi ja Xaltocanjärvi.
Meksikon laakson historiaa.
Esikolumbiaaninen kausi.
Meksikon laaksoon saapui varhain, viimeistään jääkauden lopuilla ehkä noin 13 000 vuotta sitten varhaisia suurriistan metsästäjiä. Suurriista pyydettiin loppuun noin 7000 eaa. mennessä, ja viljely alkoi saada jalansijaa noin 5000 eaa. alkaen. Noin 1250 eaa. olmeekit levittivät Meksikonlahden etelärannoilta vaikutteitaan tänne, minne syntyi niin sanottu Tlatilcon kulttuuri. Noin 100 eaa. alkoi Meksikon laaksossa kasvaa jättisuuri Teotihuacánin kaupunki, joka kasvoi 85 000, ehkä jopa 250 000 asukkaan suuruiseksi. Meksikon laakson väkiluku kasvoi vuosina 200 jaa. – 1200 jaa. muutamasta kymmenestä tuhannesta jopa kahteen miljoonaan. Toisten tietojen mukaan Meksikon laaksossa olisi 1500 eaa. ollut 5 000 asukasta, ja vuonna 1519 1–1,2 miljoonaa. Espanjalaisten tulo olisi romahduttanut väkiluvun pian 200 000:een. Noin 600 eaa. alueella oli 25 000 asukasta, 150 eaa. 125 000 asukasta, mutta 200 jaa. 60 000 asukasta. Noin 750 jaa. asukkaita oli 250 000 ja 1100 160 000 asukasta. Väkilukujen vähenemiset 100 eaa. – 150 jaa. ja 750–1150 jaa. selittyvät ehkä maataloutta tuhonneilla ilmastonmuutoksilla, maanjäristyksillä ja sodilla.
Kasvu pohjautui muun muassa äärimmilleen tehostettuun kasteluviljelyyn ja vieraiden alueiden verottamiseen.
Teotihuacánin noin 700 jaa. jälkeen tapahtuneen romahduksen jälkeen alueella vallitsi poliittinen hajaannus. Tolteekit perustivat valtakuntansa, joka luhistui ehkä chichimeekkien hyökkäyksiin tai kuivuuteen. Noin 1300-luvulla jaa. tepaneekit pitivät alueella valtaansa, kunnes asteekit kukistivat heidät 1400-luvun alkupuolella ja loivat suurvallan.
Elisabeth Nauclér

Charlotte Elisabeth Helene Nauclér (s. 7. maaliskuuta 1952 Eda, Värmlanti, Ruotsi) on ruotsalaissyntyinen ahvenanmaalainen entinen kansanedustaja ja juristi. Nauclér oli Ahvenanmaan maakunnan vaalipiirin ensimmäinen naiskansanedustaja. Hänen isänsä Per Nauclér on Värmlannin metsäsuomalaisia ja äitinsä Karen Nauclér (o.s. "Narvestad") norjalainen. Nauclér on ilmoittanut puhuvansa sekä ruotsia että norjaa äidinkielenään.
Nauclér opiskeli juristiksi Uppsalassa ja muutti ahvenanmaalaisen miehensä Ben Listherbyn kanssa Suomeen. Nauclér työskenteli pitkään Ahvenanmaan maakuntahallituksessa: ensimmäisessä virassaan hän aloitti vuonna 1979 ja työskenteli siellä aina vuoteen 2006, jolloin Nauclérin hoitama kansliapäällikön virka lakkautettiin. Nauclér sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1981.
Nauclér valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa Ahvenanmaan porvarillisten puolueiden (C, FS, Lib. ja Ob.) muodostamalta Borgerlig Allians -yhteislistalta, joka sai 85,6 prosenttia äänistä. Nauclér sai 4 388 ääntä. Häntä ei valittu enää kansanedustajaksi vuoden 2015 vaaleissa.
Naucler pitää Ahvenanmaan neutralisointia vahvana juridisena puolustuksena: ”Neutralisointia tulisi nostaa esiin diplomaattisesti kaikissa keskusteluissa, uudestaan ja uudestaan. Ahvenanmaan neutralisointi on juridinen linnoitus. Se voi olla paljon tehokkaampi suoja kuin fyysinen linnoitus”.
Nauclér on ottanut vastaan seuraavat kunnianosoitukset:
Polymyosiitti

Polymyosiitti on tulehduksellinen lihassairaus. Tavallisesti potilaat ovat keski-ikäisiä tai vanhempia, ja naisilla sairaus on miehiä yleisempi. 
Polymyosiitin mahdollisia oireita ovat lihasheikkous, väsymys, heikentynyt rasituksen sietokyky, kipu, lihasten kosketusarkuus, nielemisvaikeudet, vatsaoireet ja toisinaan sydänperäinen oireilu. Yleisoireita ovat lisäksi kuumeilu ja pahoinvointi.
Polymyosiittitulehdusta hoidetaan pääasiassa kortikosteroideilla. Mahdollisten liitännäissairauksien varhaisen havaitsemisen kannalta oleellista on myös potilaan seuranta. 
Polymyosiitin perimmäinen syy on tuntematon, vaikka autoimmuunitekijöillä, perimällä ja mahdollisesti viruksilla uskotaan olevan vaikutusta sen syntyyn.
Mats Nylund

Mats Johan Nylund (s. 1. elokuuta 1964 Pedersören kunta) on suomalainen maanviljelijä ja ruotsinkielisen maataloustuottajärjestön Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbundin (SLC) puheenjohtaja. Nylund oli kansanedustaja vuosina 2007–2019. Hän ei asettunut enää ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Nylund valittiin 2007 vaaleissa Vaasan vaalipiiristä RKP:n listoilta. Nylund nimettiin RKP:n ehdokkaaksi EU-vaaleihin 2014. Nylund on naimisissa kieliasiainneuvos Corinna Tammenmaan kanssa. Heillä on yksi yhteinen poika, ja yhteensä uusperheessä on seitsemän poikaa.
Vuonna 2017 Nylund aloitti SLC:n puheenjohtajana ja seurasi tehtävässä Holger Falckia. Joulukuussa 2021 hänet valittiin toiselle kaudelleen.
Texcocojärvi

Texcocojärvi (kirjoitetaan joskus "Tezcocojärvi"; , ) oli Meksikon laaksossa sijainnut järvi, jonka paikalla on nykyään Méxicon kaupunki. 1400- ja 1500-luvulla järven saarella sijaitsi asteekkivaltakunnan pääkaupunki Tenochtitlán. Valloitettuaan asteekkivaltakunnan espanjalaiset alkoivat kuivattaa järveä, ja se on nykyään miltei kadonnut.
Texcocojärvi syntyi, koska Meksikon laaksosta ei ole luonnollista lasku-uomaa. Varsinaiseen Texcocojärveen liittyi monta muutakin järveä.
Otto Rank

Otto Rank (alk. "Otto Rosenfeld", 1884 Wien, Itävalta – 1939 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen psykologi, joka psykonanalyyttisen teorian avulla tutki myyttejä, kirjallisuutta ja luovuutta. Syntymätrauma oli hänen mukaansa neuroosien varsinainen syy. Hän oli 20 vuotta Sigmund Freudin läheinen työtoveri.
Hän muutti 1926 Pariisiin, missä hän toimi Henry Millerin ja Anaïs Ninin analyytikkona sekä luennoi Sorbonnessa.
Christopher Scarver

Christopher J. Scarver (s. 1969) on moninkertainen yhdysvaltalainen murhaaja.
Scarver syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa perheensä viidestä lapsesta toiseksi ja jätti James Madison High Schoolin kesken. 
Scarver nousi ensimmäisen kerran julkisuuteen vuonna 1990, jolloin hän ampui kolmesti Steve Lohman -nimistä miestä niin, että tämä kuoli. Scarverilla diagnosoitiin skitsofrenia ja antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, ja hänellä oli messiaanisia harhaluuloja. Hänelle määrättiin antipsykoottinen lääkitys.
28. marraskuuta 1994 Scarver joutui vankilassa työntekoon yhdessä pahamaineisen sarjamurhaaja Jeffrey Dahmerin ja toisen vangin Jesse Andersonin kanssa. Scarver surmasi molemmat ja selitti vartijoille Jumalan määränneen hänet toimimaan näin. Scarver sai kaksi elinkautista vankeusrangaistusta lisää. Hän yritti 12. toukokuuta 2001 itsemurhaa lääkkeiden yliannostuksella.
Ce Acatl Topiltzin Quetzalcóatl

Ce Acatl Topiltzin Quetzalcóatl , lyhyemmin "Topiltzin Quetzalcoatl", "sulkakäärmekuningas" oli asteekkien perimätiedon mukaan suuri tolteekkikuningas arviolta välillä 923–947 jaa. Hänen nimessään oleva sulkakäärme oli Mesoamerikassa palvottu suuri jumala. Siitä on kiistelty, oliko Topiltzin Quetzalcoatl todellinen hallitsija. Vain se tiedetään varmasti, että Mesoamerikan intiaanikuninkaat vaihtoivat joskus nimensä suojelusjumalansa mukaiseksi.
Legio XXI Rapax

Legio XXI Rapax (”Saalistaja”) oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 31 eaa. Legioonan tunnus oli kauris.
Legioona palveli aluksi Hispaniassa. Roomalaisten hävittyä Teutoburgin taistelun Rapax siirrettiin turvaamaan Germanian raja-alueita. Legioonan asemapaikkana oli Castra Vetera, nykyinen Xanten. Vuonna 70 legioona oli kukistamassa bataavien kapinaa, jonka jälkeen legioonan asemapaikkana oli Moguntiacum, nykyinen Mainz. Rapax osallistui Lucius Antonius Saturninuksen kapinaan keisari Domitianusta vastaan vuonna 89. Kapinan jälkeen legioona lähetettiin Moesiaan, jossa sarmaatit tuhosivat sen vuonna 92.
Myöhemmin roomalaiset pystyttivät taistelupaikalle muistomerkin, johon oli kaiverrettu 3 000 legioonalaisen ja apujoukkojen sotilaan nimet, sekä teksti joka kertoo heidän kuolleen tasavallan puolesta. Keisari Trajanus rakennutti paikalle oman muistomerkkinsä, "Tropaeum Traianin" vuosina 107/108 Daakian sotien kunniaksi.
Agartha

Agartha on buddhalaisuudessa ja taruissa oletettu maanalainen maailma. Toinen yleinen nimitys Agarthalle on Shambhala tai Shamballa, jonka mainitaan myös olevan Agarthan pääkaupunki. Agarthaan sanotaan olevan sisäänkäynnit Maan etelä- ja pohjoisnavoilta, mutta sinne on väitetty olevan myös muita sisäänkäyntejä.
Raymond W. Bernardin mukaan Yhdysvaltain laivaston amiraali Richard E. Byrd oli retkikuntineen nähnyt navoilla sisäänkäynnit Agarthaan. Toinen varhainen lähde on Willis Emersonin kirja "The Smoky God", jonka mukaan norjalainen merenkävijä Olaf Jansen päätyi Agarthaan pohjoisnavalla.
Jari Larikka

Jari Pekka Larikka (s. 9. tammikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen ravintola-alan yrittäjä ja kokoomuslainen poliitikko. Larikka oli kansanedustajana 2007–2011 Kymen vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Larikka on ollut Kouvolan kaupunginvaltuustossa vuodesta 2001 ja -hallituksessa 2005 alkaen. Vuodesta 1986 hän on toiminut ravintola-alalla ja omistaa Kouvolassa ravintolayrityksen nimeltä Primas-ravintolat. Koulutukseltaan Larikka on paloesimies, ja ennen kansanedustajaksi ryhtymistä hän toimi Kouvolan sekä Kuusankosken palolaitoksissa lähes kaksikymmentä vuotta.
Ravintola on poistettu arvonlisäverovelvollisuusrekisteristä vuoden 2009 lopussa, joten sillä ei ole liiketoimintaa.
Caxcatla

Caxcatla oli muinaisessa Mesoamerikassa Olmeca-Xicalanca-kansan keskus. Paikka sijaitsi eteläisessä Meksikossa, nykyisen Tlaxcalan osavaltion etelärajalla. Kaupungin keskusrakennukset sijaitsivat luonnon muovaamalla 200 metrin pituisella korokkeella, jota sanotaan nykyään espanjaksi "Gran Basamento"ksi. Pohjoispuolelta löydetty taistelua esittävä seinämaalaus "Mural de la batalla" on ajoitettu aikaan noin 700 jaa. Symboliikasta päätellen taistelu esittänee olmeekkien ja huasteekkien välistä taistelua.
Ehkä mayat asuttivat paikan 400 eaa. Caxcatla alkoi kasvaa suureksi lähikaupunki Cholulan heiketessä 650–750 eaa. ja kasvoi tämän Tlaxcala-Puebla-laakson osan paikalliseksi mahdiksi. Noin 1000 jaa. paikka hylättiin.
Yang Xinhai

Yang Xinhai (); (1965 – 14. helmikuuta 2004) oli kiinalainen sarjamurhaaja.
Hän kasvoi maanviljelijäperheessä, joka oli kylän köyhimpiä. Hän osoitti älykkyyttä koulussa, jossa hän oli syrjäänvetäytyvä poika. Yang lopetti koulun kesken 17-vuotiaana vuonna 1985 ja alkoi työskennellä kiertelevänä maatyöläisenä.
Yangilla oli rikollinen tausta, hänet oli tuomittu vuosina 1988 ja 1991 pakkotyöleirille uudelleen koulutettavaksi varkauksista ja vuonna 1996 raiskauksen yrityksestä. Juuri ennen pahamaineista murhaputkeaan hän oli vuonna 1999 vapautunut pakkotyöleiriltä. Hän julisti halunneensa tappaa yhä enemmän ja enemmän ihmisiä.
Yang todettiin vuonna 2004 syylliseksi 67 murhaan kolmen vuoden ajalta vuosina 2000–2003. Hän teki henkirikokset murtautumalla öisin koteihin Henanin, Anhuin, Shandongin ja Hebein maakunnissa, ja surmasi kirveellä, vasaralla ja lapiolla kokonaisia perheitä, yleensä maanviljelijöitä. Tuomio tuli lisäksi 23 raiskauksesta.
Joidenkin pidätyksen aikaan julkaistujen tiedotusvälineiden tietojen mukaan Yangin motiivina murhiin oli kosto yhteiskuntaa vastaan ​​parisuhteen epäonnistumisen seurauksena. Väitettiin, että hänen tyttöystävänsä oli jättänyt hänet aiempien varkaus- ja raiskaustuomioiden vuoksi. Myöhemmin tiedotusvälineiden mukaan motiivina oli ryöstöistä, raiskauksista ja murhista saatu nautinto.
Vaikka Yang ei koskaan virallisesti kertonut motiiviaan, hänen kerrotaan sanoneen: "Kun tapoin ihmisiä, minulla oli siihen halu. Tämä inspiroi minua tappamaan lisää. Minua ei kiinnostanut, ansaitsivatko he elää vai eivät. Se ei kuulu minulle ... Minulla ei ole halua olla osa yhteiskuntaa. Yhteiskunta ei kiinnosta minua."
Yang Xinhai tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla helmikuussa 2004.
Luettelo eduskuntavaalien ääniharavista

Luettelo eduskuntavaalien ääniharavista sisältää suurimman henkilökohtaisen äänimäärän saaneet ehdokkaat. Sarakkeessa ääniosuus ilmoitetaan kannatus vaalipiirissä tai vaalipiireissä, joissa henkilö oli ehdolla. Luettelo on osin puutteellinen ajalta ennen vaaleja 1958. Koska rajaus on tehty äänimäärän perusteella (~ 15 000), on luettelo puutteellinen myös uudemmista vaaleista suurimpien ääniosuuksien osalta. Pienten vaalipiirien suuret osuudet eivät ole yltäneet listalle.
Eduskuntavaaleista 1970 lähtien henkilö on voinut olla ehdokkaana vain yhdessä vaalipiirissä yhdellä listalla. Aiemmin oli mahdollista asettua ehdokkaaksi eri vaalipiireissä useilla eri listoilla. Esimerkiksi Hertta Kuusinen oli vuoden 1948 vaaleissa 18 listalla 6 eri vaalipiirissä.
Thule-seura

Thule-seura (), alun perin "Studiengruppe für germanisches Altertum" eli 'Germaanisen muinaisuuden tutkimusseura', oli saksalainen esoteerinen seura. Se tunnetaan etenkin siitä, että se rahoitti Saksan työväenpuoluetta, josta myöhemmin tuli Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue NSDAP. Kansallissosialistien johtajaksi kohonneen Adolf Hitlerin ei ole pystytty todistamaan olleen seuran jäsenenä. "Miehet Hitlerin takana" -kirjan mukaan ”Hitlerille oli myyty rotuhygienia-ajatus jo Thule-seurassa vuosisadan alussa”.
Thule-seuran perusti 17. elokuuta 1918 saksalainen okkultisti Rudolf von Sebottendorff salaseura Germanenordenin Münchenin-jaostoksi. Seuraan kuului 250 jäsentä Münchenistä ja 1 500 muualta Baijerista. Seuran päätavoitteena oli tutkia arjalaisten alkuperää, johon liittyivät muun muassa teoriat Ultima Thulesta ja Hyperboreasta.
Thule-seuraan kuuluivat myös Dietrich Eckart, josta tuli yksi kansallissosialismin johtohenkilöistä ja Hitlerin ystävä, sekä korkean aseman NSDAP:ssa saavuttanut Alfred Rosenberg.
Petri Pihlajaniemi

Petri Antero Pihlajaniemi (s. 23. elokuuta 1968 Kristiinankaupunki) on suomalainen poliitikko ja kiinteistösijoittaja. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja Vaasan vaalipiiristä vaalikaudella 2007–2011. Hän on ollut Kristiinankaupungin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2001.
Pihlajaniemi on koulutukseltaan autonasentaja ja on toiminut yrittäjänä vuodesta 1989. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa. Pihlajaniemi oli ehdolla myös vuoden 2011 vaaleissa, mutta jäi varasijalle.
Pihlajaniemi on ollut kiinteistösijoittajana keskeinen henkilö kotikaupunkinsa Kristiinankaupungin ja Seinäjoen vanhan rakennuskannan kunnostamisessa uuteen käyttöön. Hän on tehnyt Kristiinankaupungin veturitallista ravintolan sekä Seinäjoella rautatieläisten talosta hotelli Alman ja Itikanmäen Kalevan navetasta kaupungin uuden kulttuurikeskuksen, jonne myös Seinäjoen taidehalli muutti 2020. Seuraavaksi Pihlajaniemi kaavailee Seinäjoen ratapihan vanhasta veturitallista kylpylää.
Nicolas Flamel

Nicolas Flamel (noin 1330–1410) oli ranskalainen alkemisti. Hänen on väitetty saavuttaneen alkemistien tavoitteen eli viisasten kiven, ja hänen vaimonsa Perenellen saavuttaneen kuolemattomuuden. Useat kertomukset hänestä ovat tarunomaisia, ja hänet on mainittu useissa kaunokirjallisissa teoksissa kuten "Harry Potter -sarjassa", "Pariisin Notre-Damessa", "Da Vinci -koodissa" ja "Kuolemattoman Nicholas Flamelin salaisuudet" -sarjassa. Flamel rahoitti monia rakennushankkeita Pariisissa. Eräs niistä on yhä kunnossa oleva talo osoitteessa "51 rue de Montmorency", jossa toimii nykyään ravintola.
Raamatun sanakirja

Raamatun Sanakirja oli teologian tohtorin ja itämaisen kirjallisuuden professorin sekä kristillisen kirjailijan Aapeli Saarisalon (1896-1986) tunnetuimpia teoksia. Sen ensimmäinen painos ilmestyi 1936 Wsoy:n kustantamana. Kirja oli ensimmäinen suomeksi kokonaisuudessaan ilmestynyt Raamatun aakkosellinen hakuteos. 
Siinä on yksityiskohtaisesti selitetty Raamatussa esiintyvät sanat, paikannimet, henkilöt ja käsitteet. Myös alkukielisen sanan merkitys kerrotaan. Sanakirjasta löytyvät esimerkiksi seuraavat sanat: A ja O, Aabel, Aabraham, Aabrahamin helma, Aadam, Aahas, Aakan ja Aakis sekä Aaloe.
Ensimmäisessä painoksessa oli 660 kaksipalstaista sivua, 2177 hakusanaa, 421 tekstikuvaa, 24 karttaa tekstissä, 3 liitekarttaa, 31 syväpainoliitekuvaa sekä 16 500 viittausta Raamatun eri kohtiin. 
Teosta on arvostettu suuresti ja Suomessa siitä on otettu 7 painosta ja tehty 2000-luvulla digitaalinen painos ja CD. Kirjan 2.p. v. 1965 oli kuvitukseltaan suuresti uudistettu, huomattavasti laajennettu ja tarkistettu. Uusimmassa painoksessa on 2278 hakusanaa. 
Ruotsinkielisestä käännöksestä (1.p. 1940) on otettu neljä painosta. Sitä käytettiin myös oppikirjana Lundin Yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Norjankielisestä käännöksestä (1.p. 1952) on otettu kaksi painosta.
Hipposkylä

Hipposkylä on Tampereen Kissanmaalla sijaitseva alun perin pienperheille suunniteltu asuinalue, jonka rakennukset valmistuivat vuosina 1947–1949. Hipposkylästä tuli siihen mennessä suurin kaupungin rakennuttama kunnallinen taloryhmä Tampereella. Alueella on neljätoista kaksikerroksista puutaloa, joissa yhteensä 224 asuntoa – kaikki 28-neliöisiä yksiöitä.
Edullisten vuokrien ansiosta alueen kansoittivat lähinnä vanhukset, pienituloiset sekä yksineläjät. Asemakaavamuutoksen jälkeen asukkaiden vuokrasopimukset on irtisanottu, ja asuminen Hipposkylässä päättyi toukokuun 2021 loppussa. Kymmentä puutaloa ja saunarakennusta lukuun ottamatta kaikki alueen rakennukset puretaan, ja tilalle pystytetään kaksitoista uutta 4–6-kerroksista asuinrakennusta.
Reima Kampman

Aaro Reima Kampman (5. marraskuuta 1943 – 22. joulukuuta 1992 Ylöjärvi) oli suomalainen psykiatri, joka tuli tunnetuksi etenkin hypnoosia ja sivupersoonia koskevista tutkimuksistaan.
Koulutus.
Kampman valmistui ylioppilaaksi Tuiran yhteiskoulusta Oulussa vuonna 1963. Kampman opiskeli Oulun yliopistossa, jossa hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1970. Tohtoriksi Kampman väitteli vuonna 1973. 
Ura.
Reima Kampman saavutti 1970-luvun alkuvuosina laajaa julkisuutta hypnoosin avulla ilmenneitä sivupersoonailmiöitä koskevilla tutkimuksillaan. 
Kampman käsitteli sivupersoonailmiötä väitöskirjaansa perustuvassa teoksessaan "Et ole yksin", joka julkaistiin vuonna 1974. Vuonna 1975 ilmestyi kirja "Kuka minä olen". Kampman julkaisi myös lukuisia tutkimuksia psykoterapiasta, hypnoosista, sosiaalipsykiatriasta ja biologisesta psykiatriasta.
Kampman toimi 1970–1976 ensin apulaislääkärinä, sitten apulaisylilääkärinä Oulun yliopistollisessa keskussairaalassa. Vuosina 1977–1978 hän toimi psykiatrian klinikan ylilääkärinä Muurolan sairaalassa. Vuonna 1976 Kampman nimitettiin psykiatrian dosentiksi Oulun yliopistoon ja vuonna 1982 Helsingin yliopistoon. 
Tampereen yliopistossa Kampman toimi vuodesta 1979 alkaen, ensin apulaisopettajana, myöhemmin vt. professorina ja hypnoterapian dosenttina. Lisäksi Kampman toimi myös Tampereen yliopiston näyttelijätyön opettajana. Hän oli myös yksityisen lääkäriaseman toimitusjohtaja Tampereella.
Lapset.
Reima Kampmanin lapset ovat (ikäjärjestyksessä vanhimmasta nuorimpaan): Marko Kampman, Ville Kampman, Hanna Kampman (myöh. Tamminen) ja Vera Kampman. 
Muuta.
J. Karjalaisen vuonna 2013 julkaistu albumi "Et ole yksin" on kunnianosoitus Kampmanille sekä hänen julkaisemalleen samannimiselle, vuonna 1974 ilmestyneelle kirjalle. 
Levyn kappaleesta "Mennyt mies", joka kertoo sivupersoona Markusta, J. Karjalainen kertoo kotisivuillaan:
Glykosidit

Glykosidit ovat orgaanisia molekyylejä, joissa sokeriosa eli glykoni on liittyneenä johonkin toiseen osaan eli aglykoniin glykosidisidoksella. Glykosideilla on monia tärkeitä tehtäviä eliöissä. Esimerkiksi monet kasvit säilövät tärkeät kemikaalit inaktiivisiksi glykosideiksi, jotka sitten tarvittaessa aktivoituvat entsymaattisella hydrolyysillä sokeriosan poistuessa. Monia kasviglykosideja käytetään lääkkeellisissä tarkoituksissa. Glykosidin aglykonina voi olla myös hiilihydraatti, jolloin kyseessä on oligo- tai polysakkaridi.
Glykosidisidos.
Glykosidisidoksessa glykosidin sokeriosan hemiasetaalin eli rengasrakenteen anomeerinen hiili on liittyneenä aglykoniin rikki-, typpi- tai happiatomin välityksellä. Kun kyseessä on rikki, sidoksesta käytetään nimitystä S-glykosidisidos, ja yhdisteestä voidaan käyttää nimitystä tioglykosidi. Kun kyseessä on typpi, sidoksesta käytetään nimitystä N-glykosidisidos ja yhdisteestä voidaan käyttää nimitystä glykosyyliamiini. Kun kyseessä on happi, sidoksesta käytetään nimitystä O-glykosidisidos. Glykosidisidos voidaan jaotella myös sokeriosan anomeerisen hiilen hydroksyyliryhmän alkuperäisen konfiguraation mukaan joko α- tai β-glykosidisidokseksi. Glykosidisidoksia esiintyy glykosidien ohella myös muun muassa glykoproteiineissa, joissa proteiiniin on kiinnittyneenä hiilihydraattiketjuja, ja DNA:n ja RNA:n nukleosideissa, joissa puriini- tai pyrimidiiniemäs kiinnittyy pentoosisokeriin N-glykosidisidoksella.
Glykosidien jaottelu.
Glykosidit voidaan jaotella glykosidisidoksen tyypin lisäksi myös glykoni- ja aglykoniosien mukaan.
Glykonin mukaan.
Jos glykosidin glykoniosa on glukoosi, molekyyli on glukosidi; jos se on fruktoosi, molekyyli on fruktosidi; jos se on glukuronihappo, molekyyli on glukuronidi jne. Elimistössä myrkylliset aineet usein metaboloidaan vesiliukoisemmiksi ja paremmin erittyviksi liittämällä niihin glukuronihappo.
Aglykonin mukaan.
Biokemian ja farmakologian kannalta glykosidien käyttökelpoisin luokittelu tehdään aglykonin mukaan. Seuraavassa glykosideja luokiteltuna aglykonin mukaan:
HD ready

HD ready on EICTA:n vuonna 2005 julkaisema lisenssi. Televisiovalmistajien, jotka haluavat käyttää HD Ready -merkintää markkinoinnissaan, on lisensoitava merkintä EICTA:lta (European Information &amp; Communications Technology Industry Association). Ehtoihin on määritelty TV-mallin HDTV-yhteensopivuus. TV:ssä on oltava vähintään 720 pikselin pystyerottelu 16:9-kuvasuhteessa. Sen tulee näyttää 720p-kuva ilman kuvaa heikentävää skaalausta johonkin sitä pienempään resoluutioon. Sen liitännöistä pitää löytyä digitaalinen DVI- tai HDMI-liitäntä, jonka täytyy tukea HDCP-kopiointisuojausta. Lisäksi televisiossa on oltava analoginen komponenttiliitäntä (YPbPr). HD Ready -merkintää ei tule sekoittaa HD compatible-merkintään, jonka käyttöä ei mitenkään ole säännelty ja joka ei käytännössä takaa oikeaa HDTV-yhteensopivuutta.
Useat myytävät HD Ready -televisiot olivat nk. välimalleja. Ne eivät näyttäneet kumpaakaan resoluutiota (720p tai 1080p/i) näytöllään täydellisesti yhden suhde yhteen, vaan skaalaavat sen toiseen näytölle sopivaan resoluutioon. Kuvan skaalaamisesta toiseen resoluutioon ei ole merkittävää haittaa kuvan laadulle, kun sitä skaalataan suurempaan tarkkuuteen, mutta pienempään resoluutioon skaalattaessa osa kuvan tarkkuudesta putoaa pois. Kuvan tarkkuus huononee suhteessa alkuperäisen kuvan resoluution pienenemiseen. On huomattavaa, että useat välimallit näyttivät resoluution 1 366 × 768, kun HDTV-lähetyksissä tullaan ajan mittaan valitsemaan 1080p- ja 1080i-formaattien välillä, jolloin välimallin televisio joutui alas-skaalaamaan kuvaa näyttääkseen kuvan ruudulla kokonaisuudessaan.
Käsijarrukäännös

Käsijarrukäännös on ajotekniikka, jolla auto saadaan tarkoituksellisesti sivuluisuun joko tiukkaa käännöstä varten tai auton kääntämiseksi ympäri mahdollisimman pienessä tilassa.
Käännös aloitetaan kääntämällä rattia, jotta auton massan liike-energia siirtyy uloimmille renkaille. Seuraavaksi käsijarrulla lukitaan takapyörät ja saatetaan ne liukuun riippuen renkaan ja alustan välisestä kitkasta. 
Käsijarrukäännöksen tekeminen.
Etuveto
Poikkinainti

Poikkinainti tarkoittaa toimintaa, jossa missä päin tahansa Tornionjokilaaksoa tapahtuvan naimisiinmenon toinen osapuoli on Suomesta ja toinen Ruotsista. 
Ikiaikaiseen tapaan tornionlaaksolaiset ovat etsineet puolisoa nykyisen valtakunnanrajan molemmin puolin. Yhteinen kieli - meän kieli - ja kulttuuri ovat sitoneet Tornionlaakson kahden maan kansalaisia yhteen eikä rajan yli avioituminen ole lainkaan poikkeuksellista.
Le père Duchesne

Le père Duchesne (’Duchesne vanhempi’, ’Ukko-Duchesne’) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikainen laajalti levinnyt radikaali sanomalehti. Vuosina 1790–1794 sitä julkaisi ja toimitti jyrkkä vallankumouspoliitikko Jacques Hébert.
Hébert ja hänen ympärilleen keräytynyt radikaaliryhmä "hébertistit" käyttivät lehteä propagoimiseen ja väkivaltaan kiihottamiseen. Hébertistit vaativat perusteellista hallinnon puhdistusta ja kristinuskon hävittämistä. Hébert itse oli yksi päätekijöistä kuningas Ludvig XVI:n ja eritoten kuningatar Maria Antoinetten mestauslavalle toimittamisen takana. 
Joulukuussa 1793 Camille Desmoulins alkoi julkaista omaa lehteään "Vieux Cordellier", jossa hän huomiota herättävästi hyökkäsi hébertistejä vastaan. Desmoulins oli vaikutusvaltaisen vallankumouspoliitikko Georges Dantonin ystävä. Danton ja Maximilien Robespierre kukistivat hébertistit ja mestauttivat Jacques Hébertin 24. maaliskuuta 1794. Hébertin kuoltua "Le père Duchesne" ei enää ilmestynyt.
Lehden numeroita ja sitaatteja sisällöstä on säilynyt runsaasti Ranskan kansallisarkistossa. Myöhemmin samalla nimellä on ilmestynyt useita julkaisuja jotka eivät liity Hébertin lehteen.
Luther Ingram

Luther Ingram (30. marraskuuta 1937 – 19. maaliskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen R&amp;B- ja soul-laulaja ja lauluntekijä.
Ingram syntyi Tennesseessä. Hänet muistetaan parhaiten hitistä ”If Loving You Is Wrong (I Don't Want To Be Right)”, joka nousi "Billboardin" R&amp;B-listan ykköseksi. Hot 100 -listalla kappale nousi kolmossijalle, ja myöhemmin siitä esittivät coverversionsa Millie Jackson ja Barbara Mandrell.
Ingramin muihin tunnettuihin sävelmiin kuuluvat mm. ”Ain't That Loving You (For More Reasons Than One)” ja ”I'll Be Your Shelter”. Hän oli mukana kirjoittamassa Staples Singersin hittiä ”Respect Yourself”.
Ingram kuoli 69-vuotiaana Saint Louisissa kärsittyään vuosia munuaisvaivoista ja heikosta terveydentilasta. Hänelle oli aiemmin jouduttu tekemään munuaisensiirto. Ingramia jäivät kaipaamaan vaimo Jacqueline ja pojat Luther Jr. (Eric) ja Kenneth.
Minh Ly

Minh Ly (s. 24. maaliskuuta Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hitsaajana työskennellyt Ly muutti Vietnamista Las Vegasiin vuonna 1986. Hän oli töissä keittiöapulaisena paikallisessa kiinalaisessa ravintolassa 1980-luvun lopulla. Pelijakajanakin toiminut Ly, kuten monet muutkin Vegasissa, aloitti pokeriuransa pienten limiittien käteispeleissä saadakseen lisäansioita. Lystä tuli menestyvä korkeiden limiittien käteispelaaja ennen siirtymistään turnauspokeriin.
Pokeriura.
Ly oli ensimmäistä kertaa World Series of Poker -turnauksen finaalipöydässä vuonna 2001, jolloin hän sijoittui kolmanneksi $3,000 limit Texas hold 'em -turnauksessa. Seuraavana vuonna Ly oli WSOP:n pääturnauksen yhdeksäs ansaiten 85 000 dollaria. Vuoden 2005 WSOP:ssa hän oli toinen $5,000 short-handed no limit hold 'em -turnauksessa häviten Doyle Brunsonille.
Ly voitti World Poker Tour -kiertueeseen kuuluvan the 2nd Doyle Brunson North American Poker Championship -turnauksen Las Vegasissa 18. lokakuuta 2005. Lopussa Lynin voitti Dan Harringtonin -käden, kun yhteisiksi korteiksi tuli . Ly ansaitsi voitostaan 1 060 050 dollaria.
Minh Ly oli mukana "High Stakes Pokerin" toisella tuotantokaudella. Ly asuu Temple Cityssä Kaliforniassa. Hän pelaa vakituisesti Bellagion suurten panosten käteispelissä (niin sanotussa "The Big Gamessa") ja on naimisissa Lu Binhin kanssa. 
Barry Greensteinin mukaan Ly hallitsee kaikki pelimuodot hyvin, mutta hänen rajoittunut englannintaitonsa vähentää hänen saamaansa huomiota.
Elokuussa 2007 Lyn pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,5 miljoonaa dollaria.
Ari Vuori

Ari Vuori (s. 9. kesäkuuta 1962 Pöytyä) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi menestyksekkäimmät vuotensa Turun Palloseurassa. 
Vuori muistetaan osana TPS:n Mustaa surma -kentällistä. Siinä hänen ketjukavereinaan pelasivat etupäässä Esa Keskinen ja Jukka Vilander.
Vuori voitti TPS:ssa neljä SM-kultaa ja saavutti kolme hopeaa ja toimi viimeisellä kaudellaan joukkueensa kapteenina. Vuonna 2010 hän voitti TPS Urheilutoimenjohtajana SM-kultaa. 
Vuori toimi NHL joukkue Los Angeles Kingsin pelaajatarkkailijana vuosina 1996–2007 ja tämän jälkeen Detroit Red Wingsin pelaajatarkkailijana 2007–2015 voittaen Stanley Cupin 2008 sekä AHL:n mestaruuden vuonna 2013. Vuodesta 2015 lähtien hän on toiminut Toronto Maple Leafsin Euroopan kykyjenetsijöiden johtajana.
Basutomaa

 
Basutomaa () oli Britannian kruununsiirtomaa, joka perustettiin vuonna 1884, koska Kapmaa ei kyennyt hallitsemaan aluetta. Se jaettiin seitsemään piirikuntaan: Bereaan, Leribeen, Maseruun, Mohales Hoekiin, Mafetengiin, Quacha’s Nekiin sekä Quthingiin. 
Basutomaa uudelleennimettiin Lesothon kuningaskunnaksi maan itsenäistyessä Britanniasta 4. lokakuuta 1966, Leabua Jonathanin toimien tällöin valtion pääministerinä. Basutomaa liittyi itsenäistymisensä jälkeen Kansainyhteisöön.
Reik

Reik on meksikolainen latinopop-yhtye. Se on perustettu Baja Californian Mexicalissa. Yhtyeessä on kolme jäsentä, Jesús Navarro (laulu), Julio Ramírez (akustinen kitara) ja Gilberto "Bibi" Marín (sähkökitara). He ovat suosittuja Latinalaisessa Amerikassa ja Espanjassa. Triolta on ilmestynyt muun muassa nimilevy "Reik" on vuodelta 2005, konserttitaltiointi "Reik: Sesión Metropolitana", joka sekin on vuodelta 2005, ja levy "Secuencia" vuodelta 2006.
Sami Karppinen (Therion)

Sami Karppinen (s. 2. elokuuta 1971) on suomalainen muusikko, jonka instrumentti on rummut. 
Karppinen on toiminut rumpalina ruotsalaisessa Therionissa vuosina 1998-2001. Ei ole sama rumpali kuin Ruoskassa.
Seleukeia

Seleukeia () oli Seleukos I:n vuonna 305 eaa. perustama kaupunki Tigriksen länsirannalla. Se on tunnetuin hänen perustamistaan lukuisista samannimisistä kaupungeista. Seleukos teki Seleukeiasta Seleukidien valtakunnan pääkaupungin, mutta pääkaupungiksi nousi kuitenkin pian Antiokia. Joen vastarannalla sijaitsi pienempi Opis, josta ajan myötä kehittyi parthialaisten pääkaupunki Ktesifon.
Seleukeia oli makedonialainen kolonia, mutta Seleukos asutti sinne myös babylonialaisia. Parthialaiset valtasivat kaupungin vuonna 141 eaa., mutta kaupunki säilytti hellenistisen luonteensa. Roomalaiset polttivat kaupungin vuonna 117 jaa. Parthialaiset rakensivat kaupungin uudelleen parthialaiseen tyyliin. Roomalaiset tuhosivat kaupungin toistamiseen vuonna 164. Ardašir I jälleenrakensi kaupungin ja nimesi sen Veh-Ardashiriksi.
Kaupunki hylättiin todennäköisesti siksi, että Tigris-joen uoma muuttui. Autioitunut kaupunki hautautui vähitellen hiekkaan.
Arkeologiset tutkimukset.
Seleukeia löydettiin 1920-luvulla, kun arkeologit etsivät Opisin kaupunkia. Alkuvuodesta 1927 Michiganin yliopiston professorit Leroy Watermann ja Clark Hopkins suorittivat alueella kaivauksia. Kaivauksian on tehty uudelleen vuosina 1964 ja 1968 sekä 1985 ja 1989. Viimeisimmissä kaivauksissa italialaiset arkeologit löysivät kaupungin arkiston jossa oli arviolta 30 000 kreikkalaistyylistä dokumenttia.
Noitavainojen syyt

Noitavainojen syistä Euroopassa on esitetty erilaisia teorioita, joista mikään ei ole saavuttanut yleistä hyväksyntää.
Keskeinen kysymys syitä selvitettäessä on se, että noituuden kieltävä lainsäädäntö oli Euroopassa uuden ajan alussa lähes samanlainen kuin jo keskiajalla, mutta noitaoikeudenkäyntien määrä lisääntyi huomattavasti. Tutkija Keith Thomas on esittänyt tämän syyksi kaksi mahdollisuutta: joko halu tuomita noitia kasvoi nopeasti tai sitten mahdollisuutta laajamittaisiin vainoihin ei aikaisemmin ollut. Thomasin mukaan edellinen vaihtoehto on historiallisesti uskottavampi, mutta esimerkiksi tutkija Norman Cohn katsoo, että eurooppalaisten vainojen taustalla oli oikeuslaitoksen uudistuminen eli jälkimmäinen vaihtoehto.
Noitavainojen selitykset ovat karkeasti jakaantuneet kahteen päälinjaan, joista toisessa korostetaan hallinnon, politiikan ja oikeuslaitoksen kehitystä ja toisessa taloudellisia ja sosiaalisia ristiriitoja. Ensimmäisen näkemyksen mukaan Euroopassa vahvistunut keskusvalta tehosti oikeuslaitoksien toimintaa ja tiukensi rikoslakia. Näin ihmisten väliset kiistat tulivat aikaisempaa useammin oikeuslaitosten käsittelyyn samalla kun esivalta ja erityisesti papisto pystyi tehokkaammin kitkemään uskonnollista poikkeavuutta yhteiskunnasta. Sosiaalis-taloudellisissa selityksissä katsotaan, että 1500- ja 1600-luku olivat myös suuren taloudellisen ja yhteiskunnallisen muutoksen aikaa, jolloin sodat, liikakansoitus, katovuodet lisäsivät köyhyyttä samalla kun rahatalouden kehitys ja laajeneva kaupankäynti lisäsi rikkauden määrää. Tämän eriarvoistumisen aiheuttama katkeroituminen purkautui sitten noitaoikeudenkäynneissä.
Uskonpuhdistus johti Euroopassa perinteisen turvallisen maailmankuvan säröilemiseen, mikä osaltaan vaikutti aikakauden epäluuloisuuteen ja paniikkiin. Nachman Ben-Yehudan mukaan tämä voidaan havaita siitä, että vakavimmat vainot toimeenpantiin maissa kuten Saksa, Ranska ja Sveitsi, joissa katolisen kirkon asema oli heikoin, kun taas vakaan katoliset maat kuten Espanja, Italia ja Portugali säästyivät miltei kokonaan noitavainoilta.
Murrayn teoria.
Noitavainoille on esitetty myös muita selityksiä. Englantilaisen egyptologin Margaret Murrayn kiistanalaisessa teoksessa "The Witch-Cult in Western Europe" (1921) esitetään, että noitavainojen kohteena olisivat olleet kristinuskolle uhkaksi koetut pakanalliset kulttimenot ja uskomukset, joita vanhaan uskoon tukeutuneet harjoittivat salaisesti. Murrayn mukaan muun muassa noitasapatti oli värittynyt kuvaus vanhojen uskonlahkojen kulttimenoista ja niissä nähdyt pienet miehet () olisivat olleet muinaisen kääpiöheimon viimeisiä olemassa olevia edustajia. Samansuuntaisen teorian on esittänyt myös suomalainen Arne Runeberg, jonka mukaan Euroopassa kerettiläisiä vastaan taistellut inkvisitio olisi ennen kaikkea kamppaillut katarismiksi kutsuttua kristinuskon suuntaa vastaan.
Norman Cohen on sittemmin osoittanut Murrayn käyttäneen lähteitä täysin mielivaltaisesti, eikä Murrayn teorioita enää pidetä tutkijoiden piirissä uskottavina.
Transitiivisuus (matematiikka)

Transitiivisuus on logiikassa ja matematiikassa eräiden relaatioiden ominaisuus. Relaatiota "R" joukossa "A" sanotaan transitiiviseksi, jos siitä, että tämä relaatio vallitsee joukon "A" alkioiden "a" ja "b" välillä sekä myös saman joukon alkioiden "b" ja "c" välillä, seuraa, että se vallitsee myös alkioiden "a" ja "c" välillä. Toisin sanoen:
formula_1.
Esimerkiksi järjestysrelaatiot, kuten kokonaislukujen ja reaalilukujen suuruusjärjestys, ovat transitiivisia. Jos nimittäin luku "a" on pienempi kuin "b" ja "b" pienempi kuin "c", on myös "a" pienempi kuin "c", eli
formula_2
Ominaisuuksia.
Transitiivisilla relaatiolla on seuraavia ominaisuuksia:
Gilboa

Gilboa (, arab. "Džebel Fuqûca") on vuori Palestiinan Länsirannan pohjoisrajalla ja Israelin Jisreelin tasangon kaakkoisosassa. Vanhassa testamentissa se on esimerkiksi paikka, jolla Saul kuolee taistelussa filistealaisia vastaan.
Maantiede.
Gilboan vuoriharjanne erkanee Samarian vuorimaasta kaakosta luoteeseen. Pituutta vuoriharjanteella on noin 17 kilometriä ja sen korkein kohta on 479 metriä merenpinnasta. Maanpinta laskee vuorelta nopeasti kohti Betseaninlaaksoa idässä ja Harodinlaaksoa koillisessa. Lievemmin maa laskee kohti Jisreelin tasangon eteläosaa pohjoisessa. Gilboan juuren itä- ja koillisosissa on lukuisia lähteitä. Vuorella sijaitsee juutalaisen kansallisrahaston aikanaan istuttama paikallisittain suuri metsä-alue, joka on nykyisin suojeltu. Paikalle on rakennettu teitä matkailumielessä.
Israelin puolella sijaitsevia asutuksia ovat Nurit, Ma'ale Gilboa, Meirav, Malkisua ja Gan Ner. Palestiinan Länsirannan puolella Gilboalla sijaitsevat Jalbun ja Faqqua.
Historia.
Gilboa esiintyy Vanhassa testamentissa. 1. Samuelin kirjassa se on paikka, jolla Saul ja hnen poikansa kuolevat taistelussa filistealaisia vastaan. 2. Samuelin kirjassa (1:21) kuningas Daavid kiroaa Gilboan valituslaulussaan: "Gilboan vuoret, älköön teille langetko kaste eikä sade, älkööt peltonne kasvako uhreiksi viljaa". Gilboan muinainen nimi säilyi arabiankielisenä vuoren rinteellä sijaitsevan Jalbunin kylän nimenä. Eusebios mainitsee paikan teoksessaan "Onomastikon" nimellä Gelbous.
1900-luvulla alueelle alkoi muodostua juutalaista asutusta. Vuosien 1936–1939 arabikapinan aikana Gilboalta käsin toimi arabien asejoukkoja, jotka tekivt iskuja lähistön juutalaisille alueille. Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948 se oli Jordanian Arabilegioonan ja puoliaseellisten joukkojen linnoittama alue, josta he uhkasivat katkaista Hardoin- ja betseanin laaksojen juutalaisalueet yhteyksistään länteen. Vuoden 1949 tulitaukolinja kulki eturintamaa pitkin ja juutalaisten puolelle jäivät Gilboan pohjois- ja itärinteet. Muu osa vuorta oli osa Jordanian Länsirantaa. Israel miehitti koko alueen kuuden päivän sodassa vuonna 1967.
Suomen Lähi-idän instituutti

Suomen Lähi-idän instituutti (, , ; lyh. FIME) on yksi Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituuteista. Se on yksi kolmesta suomalaisesta Välimeren alueella toimivasta akateemisesta tiedeinstituutista. Instituutin toimialue kattaa laajasti koko Lähi-idän alueen ja sillä on vakituista toimintaa itäisen Välimeren alueella. Instituutti on perustettu vuonna 1994. 
Suomen Lähi-idän instituutin tarkoituksena on tukea ja edistää Lähi-idän kielten, kulttuurien ja yhteiskuntien tutkimusta ja opetusta. Instituutin tavoitteena on myös edistää yhteistyötä Suomen ja Lähi-idän maiden korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten välillä. Instituutti myöntää lisäksi apurahoja kohdemaissa tehtävään tutkimukseen ja arabian kielen opintoihin.
Instituutilla on tällä hetkellä Lähi-idän toimipaikka Beirutissa ja yhteyshenkilö Kairossa, ja sen toiminta on pääosin opetus- ja kulttuuriministeriön rahoittamaa. Israelin ja palestiinalaishallinnon alueen toiminnot ovat säätiön alaisia. Instituutin toiminta kattaa muun Lähi-idän alueen.
Instituutti julkaisee blogi- ja podcastsarjoja: Lähi-itä NYT -blogissa Lähi-idän asiantuntijat kirjoittavat ajankohtaisista tapahtumista sekä tutkimusaiheistaan. Paikan päältä -blogisarjassa kirjoittajat kertovat omakohtaisista kokemuksistaan elämästä ja työskentelystä Lähi-idässä. Lähi-itä NYT -podcasteissa haastatellaan Lähi-idän asiantuntijoita heidän työstään, julkaisuistaan, tutkimuksistaan ja kokemuksistaan. Haastattelijoina toimivat FIMEn työntekijät. Aiemmin instituutti julkaisi Mosaiikki-blogia (päättyi 2018) ja tiedettä popularisoivaa Lukemista Levantista -kirjoitussarjaa (päättyi 2019).
Instituutti tarjoaa kaikille avoimia Lähi-itään liittyviä verkkokursseja. Verkkokurssit ovat maksuttomia eivätkä vaadi ennakko-osaamista. Kursseja voi suorittaa täydennyskoulutuksena tai silkasta uteliaisuudesta. Niitä tai niiden osia voi myös soveltaa esimerkiksi opetuskäytössä.
Suomen Lähi-idän instituutin säätiö toimii Suomen Lähi-idän instituutin taustaorganisaationa. Vuosina 2014–2018 ja 2019–2022 säätiö vastasi Anna Lindh -säätiön (ALF) Suomen verkoston koordinaatiosta. Suomen Lähi-idän instituutin ystävät ry on yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on tehdä Lähi-idän maita tunnetuksi järjestämällä luentoja, yleisötilaisuuksia, koulutusmatkoja ja kulttuurinvaihtoa Lähi-idän alueen maihin ja maista.
Getsemane

Getsemane (arameaksi "Gaṯ-Šmānê" ’oliivikuurna’) on puutarha Öljymäen rinteellä Kidronin laaksossa Jerusalemin temppelialuetta vastapäätä. Puutarhassa on ennen luultavasti viljelty öljypuita. "Raamatun" mukaan Jeesus vetäytyi opetuslapsineen Getsemaneen pääsiäisaterian jälkeen rukoilemaan, ja Juudas Iskariot opasti Jeesuksen pidättäjät sinne.
Nykyään Getsemanen paikalla on fransiskaanien omistama puutarha ja vuonna 1924 paikalle valmistui fransiskaanimunkkien omistama basilika. Ortodoksien kirkko Getsemanessa on hiukan ylempänä samalla rinteellä. Arabit ovat rakentaneet kirkon Marialle Kidronin laakson pohjoispäähän. Getsemanessa suoritettiin vuonna 1909 kaivaukset, joissa alueelta löydettiin jäännöksiä ristiretkeläisten rakentamasta kirkosta ja niiden alta bysanttilaisten kirkon jäännökset, jonka persialaiset hävittivät noin vuonna 614.
William Booth

William Booth (10. huhtikuuta 1829 Nottingham – 20. elokuuta 1912 Lontoo) oli brittiläinen metodistisaarnaaja, joka perusti Pelastusarmeijan ja toimi sen ensimmäisenä kenraalina (1878–1912). Hänen vaimonsa oli Pelastusarmeijan äidiksi kutsuttu Catherine Booth.
Booth toimi saarnaajana metodistikirkon piirissä vuosina 1851–1861. Kun hänen ei sallittu ryhtyä kokopäiväisesti kiertäväksi evankelistaksi, hän erosi metodistikirkon palveluksesta ja aloitti vapaan evankelioimistyön. Yhdessä lahjakkaan ja lujatahtoisen vaimonsa Catherine Mumfordin kanssa hän ryhtyi evakelioimistyöhön Itä-Lontoossa 1865. Heihin liittyi joukko uskovaisia, jotka halusivat toimia heidän kanssaan. Ryhmän nimenä oli ensin Kristillinen lähetys, vuonna 1878 otettiin käyttöön nimi Salvation Army. William Boothista tuli Pelastusarmeijan ensimmäinen kenraali. Hän oli hyvin järjestelykykyinen ja osasi kehittää menetelmiä, jotka tavoittivat suurkaupungin työväestöä.
Salvation Army -nimen myötä järjestäydyttiin sotavoimien mallin mukaan: järjestön äänenkannattajaksi tuli "Sotahuuto" ("The War Cry"), Boothista tuli virallisesti ”kenraali” ja papisto sai eri sotilasarvoja ”upseereina”. Muista jäsenistä tehtiin ”sotilaita”. Booth ja muut sotilaat tässä ”Jumalan armeijassa” käyttivät Pelastusarmeijan omaa univormua kokouksissa ja muissa hengellisissä tilaisuuksissa.
Booth on kirjoittanut vuonna 1893 julkaistun laulun ”O boundless salvation! Deep ocean of love”. Se on Pelastusarmeijan ”profiiilaulu” ja se on käännetty kaikille kielille, joilla Pelastusarmeija toimii ja on usein Pelastusarmeijan laulukirjan ensimmäinen laulu. Se on Suomen Pelastusarmeijan laulukirjassa laulu 139 ”Oi, armonsa meri niin valtava on, niin syvä, niin kirkas, niin mittaamaton!” Ruotsin kirkon virsikirjassa, jota Ruotsin Pelastusarmeija käyttää, se on virsi 226 ”O gränslösa frälsning”. Sen suomenkielinen käännös suomenkielisessä virsikirjassa on Pekka Kivekkään käännös vuodelta 1996 ”Oi Kristuksen rakkaus mittaamaton, se kuin meri mahtava, kuohuva on!”
Saatana saapuu Helsinkiin

Saatana saapuu Helsinkiin: Anna Politkovskajan murha ja Suomi on kiistelty suomalainen dokumenttiromaani, jonka on kirjoittanut suomalainen Venäjä-tutkija Johan Bäckman. Kirjan pääväite on, että vihreiden kansanedustaja Heidi Hautala luo poliittista uraa Venäjän vastaisuudella ja rakensi eduskuntavaalikampanjansa toimittaja Anna Politkovskajan murhan varaan. Tosiasioita ja kuvitelmaa sekoittava kirja leikittelee Mihail Bulgakovin romaanin "Saatana saapuu Moskovaan" teemoilla. Bäckmanin mukaan Anna Politkovskaja ei ollut venäläinen vaan Yhdysvaltain kansalaisena amerikkalainen toimittaja, joka rakensi itselleen valheellisen kuvan itsestään venäläisenä sananvapauden esitaistelijana. Kirja sai laajaa julkisuutta Venäjän keskustiedotusvälineissä. Suomessa se sai osakseen huomion ohella myös jyrkkää arvostelua erikoista kansikuvaa myöten. 
Teoksen arviointi.
Kirjoittajaa ja myös kustantajaa syytettiin presidentti Vladimir Putinin ihannoimisesta. Kirjoittaja itse yritti kiistää tämän muistuttamalla, että kirjan alussa Putinia verrataan Iivana Julmaan. "Hufvudstadsbladet" ja "Vasabladet" kutsuivat kirjaa herjauskirjoitukseksi tai -kirjaksi ("nidskrift"/"nidbok"). Teppo Tiilikainen esitti "Suomen Kuvalehdessä", että kysymyksessä olisi kirjan kustantajan Jon Hellevigin ja Bäckmanin ”kahden miehen sota” Putinin maineen puhdistamiseksi. Laura J. Rantanen luonnehti "Vihreässä Langassa" teosta ”herjauskirjaksi”, joka on lehden mukaan osa ”Kremlin imagokampanjaa”. Tampereen yliopiston tiede- ja kulttuurilehti "Aikalaisen" arviossa Bäckmanin luonnehditaan olevan ”analyyttinen, sanansa huolella – – nootittava tutkija” ja kirjan puolestaan ”kaunokirjallisestikin luettava". SKP:n "Tiedonantajassa" julkaistun Arto Tuomisen arvion mukaan kirja on ”tosiasioihin perustuva dokumenttiromaani” Politkovskajan murhasta ja Suomesta sekä ”tarkoin dokumentoitu kertomus suomalaisesta ryssävihasta”. "Venäjän Aika" nimittää kirjaa omalaatuiseksi purkaukseksi, ahdistavaksi lukukokemukseksi ja vastenmieliseksi tekeleeksi ja katsoo sen kilpailevan ”vuoden huonoimman kirjan" palkinnosta Susan Kurosen kirjankansien kanssa. Heidi Hautala on sanonut jättävänsä kirjan ”omaan arvoonsa” ja pitävänsä sitä osana laajempaa mustamaalauskampanjaa. Sosiaalipolitiikan professori J. P. Roos arvosteli kirjaa voimakkaasti, mutta toisaalta tunnusti näkemyksen suomalaisten Venäjä-vastaisuudesta osin oikeaksi. 
Matti Klingen kannanotot.
Emeritusprofessori Matti Klinge veti kirjaan laatimansa lyhyen esipuheen pois kirjan ollessa jo painossa, koska ”kirjassa käsitellään yksityisiä ihmisiä niin groteskilla tavalla”. Myöhemmin Klinge totesi päiväkirjoissaan: ”Toivoisin että tämä kirja tulisi tunnetuksi ja luetuksi sekä mediamaailman sisällä ja toimittajaopetuksessa että aikamme historian ja nykyisen suomalaisen aateilmaston kuvauksena.” Klingen mukaan Bäckmanin teos ”osoittaa Suomen median ja toimittajakunnan ammattitaidon ja moraalin täydellisen rappiotilan – ainakin Venäjän suhteen”.
Jon Hellevig

Jon Krister Hellevig (26. helmikuuta 1962 Helsinki – 26. toukokuuta 2020 Moskova) oli suomalainen oikeustieteen kandidaatti, joka toimi Moskovassa 1990-luvun lopulla perustamansa venäläisen lakiasiaintoimiston Hellevig, Klein &amp; Usov sekä laskentapalveluyhtiön Avenir osakkaana.
Ura.
Hellevig valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1985 ja toimi Suomen Yhdyspankin emissiojuristina. Hän oli mukana perustamassa veljensä Gert Hellevigin kanssa Interbankia 1980-luvun lopussa ja oli pankin hallituksen jäsen. Interbankin jälkeen hän toimi ravintoloitsijana Helsingissä ja yritti eduskuntaan 1991 Uudenmaan vaalipiiristä. Tämän jälkeen hän siirtyi Sovfinamtrans-nimiseen rautatiealan yhteisyritykseen rahoitusjohtajaksi.
Hellevig on julkaissut omakustanteena useita kirjoja. "Expressions and Interpretations" käsittelee oikeusfilosofiaa ja Venäjän oikeuden kehitystä filosofian peruskysymysten valossa. Hän on myös kirjoittanut Venäjän vero-oikeuden opaskirjan "Avenir Guide to Russian Taxes" sekä Venäjän työoikeuden kirjan "Avenir Guide to Russian Labor Law and HR Administration" (2006). Molemmat kirjat on käännetty myös venäjäksi. Syksyllä 2007 ilmestyi Hellevigin kirja "All is Art". Kirjassa Hellevig esittää uuden filosofiakäsityksensä ja esittelee näkemyksensä demokratian perusolemuksesta. Omien kirjojensa lisäksi Hellevig on julkaissut Johan Bäckmanin kirjan "Saatana saapuu Helsinkiin". Hellevig oli "Pravda"-verkkolehden kolumnisti.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Hellevig oli ehdokkaana Itsenäisyyspuolueen listalla. Kun toukokuussa 2014 Karita Mattila kieltäytyi esiintymästä Venäjän presidentti Vladimir Putinia Krimin miehitystä tukevan Valeri Gergijevin kapellimestarin johdolla, Hellevig solvasi Facebook-kirjoituksessaan Mattilaa sekä uhkasi Mattilaa raiskauksella. Itsenäisyyspuolue sanoutui irti Hellevigin kommenteista ja ilmoitti lopettavansa hänen kampanjansa tukemisen, minkä jälkeen Hellevig ilmoitti vetäytyvänsä vaaleista. Käytännössä tällöin oli kuitenkin liian myöhäistä perua ehdokkuutta, ja Hellevigin nimi pysyi ehdokaslistalla. Vaaleissa Hellevig sai 286 ääntä.
Vaaleja seuranneella viikolla Karita Mattila teki poliisille tutkintapyynnön Hellevigin häneen kohdistamista Facebook-kommenteista. Hellevig sai 60 päivän ehdollisen vankeustuomion kunnianloukkauksesta ja laittomasta uhkauksesta. Hänet tuomittiin myös korvauksiin henkisistä kärsimyksistä sekä maksamaan oikeudenkäyntikulut.
Kuolema.
Hellevig kuoli Moskovassa 26. toukokuuta 2020. Pari viikkoa ennen kuolemaansa tekemässään päivityksessä Hellevig kertoi sairastaneensa kuuden viikon ajan ja uskovansa, että kyseessä oli ollut COVID-19-tauti. Hellevig arveli myös Venäjän hallinnon juonittelevan hänen tappamisekseen ja lavastavan sen koronakuolemaksi.