Haminan mursu

Haminan mursu eli Stena oli Itämerellä kesällä 2022 harhaillut mursu, joka rantautui Haminaan ja Kotkaan heinäkuussa 2022 ja jonka liikkeitä seurattiin Suomen mediassa tarkkaan. 
Mursu herätti Suomessa huomiota ja huolta, koska se ei kuulu Suomen kotoperäiseen eläimistöön. Se on arktinen vesieläin, jonka luontaiseen elinympäristöön kuuluvat Pohjoinen jäämeri sekä Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosat. Mursu voi kuitenkin eksyä esimerkiksi tavoitellessaan kalasaalista, ja lämpimiin vesiin harhautuneen mursun on vaikea selviytyä pitkään hengissä. Esimerkiksi kapeat Tanskan salmet ohittava mursu ei välttämättä enää löydä pois Itämereltä, jossa ei ole sille luontaista ravintoa.
Rantauduttuaan mursun todettiin olevan nälkiintynyt ja sitä yritettiin pelastaa, mutta se menehtyi 19. heinäkuuta 2022. Reilua viikkoa myöhemmin sille järjestettiin muistotilaisuus Kotkan meripäivillä.
Tapahtumien kulku.
Havainnot.
Kesän 2022 mittaan Itämerellä oli tehty useita havaintoja mursuyksilöstä, jonka vaeltamista oli seurattu Norjanmereltä Tanskan salmien kautta Itämerelle ja lopulta Suomenlahdelle. Naaraspuolinen mursu tunnettiin suomalaisissa tiedotusvälineissä useimmiten Haminan tai Kymenlaakson mursuna, ja kansainvälisissä yhteyksissä siitä käytettiin ainakin nimiä Sten, Stena ja Luffe.
Rantautuminen.
Mursu rantautui Suomeen ensin 15. heinäkuuta Haminassa. Virka-apuun pyydettiin Korkeasaaren eläintarhan eläinlääkäri, mutta mursu sukelsi takaisin mereen ennen kuin tämä ennätti paikalle.
Seuraavana päivänä mursu joutui kotkalaisen kalastajan Antero Halosen rysään. Merivartioston avustuksella se saatiin pois rysästä, mutta hässäkässä se upotti Halosen veneen ja siinä olleen 10 000 euron arvoisen laitteiston.
Mursu rantautui 19. heinäkuuta Kotkassa, jolloin Korkeasaaren eläinlääkäri pääsi tarkastamaan sen kunnon. Tarkastuksessa kävi ilmi, että mursu oli nälkiintynyt. Tilannetta olivat arvioimassa myös paikalliset virkaeläinlääkärit. Lisäksi ely-keskus, aluehallintovirasto, maa- ja metsätalousministeriö sekä ympäristöministeriö antoivat konsultaatiota mursun mahdollisesta luontoon palauttamisesta, mikäli mursu otettaisiin väliaikaisesti hoitoon. Konsultaatiota saatiin myös kansainvälisesti. Media seurasi tilannetta kuvaamalla paikalta suoria lähetyksiä verkkoon. Eläin nukutettiin ja nostettiin pressun avulla kuljetuslaatikkoon, ja sitä alettiin kuljettaa kuorma-autolla hoitoon Helsinkiin Korkeasaaren Villieläinsairaalaan. Kuljetuksen aikana mursu kuitenkin kuoli.
Ruumiinavaus.
Ruokaviraston heti heinäkuussa tekemän ruumiinavauksen perusteella mursun pääteltiin kuolleen nälkään. Sen rasvakerros oli olematon ja mahalaukku tyhjä. Mursu painoi alle 600 kiloa, kun täysi-ikäinen naarasmursu painaa keskimäärin tuhat kiloa. Mursu syö tavallisesti esimerkiksi tuhansia simpukoita päivässä, eikä se todennäköisesti löytänyt sopivaa ravintoa Itämerestä.
Lopullisessa raportissaan 9. marraskuuta 2022 Ruokavirasto totesi, että mursu kuoli todennäköisesti nääntymisen, heikon yleiskunnon ja stressin laukaisemaan sydämen rytmihäiriöperäiseen äkilliseen toiminnanvajaukseen ja siitä seuranneeseen sydänpysähdykseen. Mursun nukutukseen käytettyjen lääkeaineiden vaikutusta sydämen toiminnanvajauksen kehittymiseen ei voitu todistaa eikä liioin poissulkea. Mursu oli kuollessaan hyvin laiha ja se kärsi muun muassa mahahaavoista ja tulehduksista.
Mursun perimästä määritetty mitokondrio-DNA paljasti, että mursun alkuperä on Euroopan arktisilla alueilla. Määritys tehtiin Luonnontieteellisessä keskusmuseossa (Luomus). Tutkimusten jälkeen kaikki mursun osat – paitsi nahka ja luut – toimitettiin Kankaanpäähän Honkajoki Oy:n hävitettäväksi. Lisäksi mursun kudosta ja DNA:ta on tallennettu Luomuksen genominäytekokoelmaan.
Konservointi.
597-kiloiselta ja 328-senttiseltä mursulta nyljettiin nahka heinä-elokuussa 2022 ja sitä alettiin työstämään yleisönäyttelyyn.
Helsingissä Ruokaviraston obduktiosalissa Luonnontieteellisen keskusmuseon ylikonservaattori, konservaattori ja konservaattorioppilas poistivat mursulta nahan ennen kuin eläinlääkärit ryhtyivät selvittämään eläimen kuolinsyytä. Nahka kuljetettiin saavissa Luonnontieteelliseen keskusmuseoon. Nahasta poistettiin liha ja rasva. Jotta nahka ei pilaantuisi, se suolattiin, mikä tappoi siitä bakteerit. Nahka liotettiin parkitsemisnesteessä – veden, muurahaishapon ja suolan seoksessa. Kolmen sentin paksuinen, 120-kiloinen nahka ohennettiin puukolla, kuorimaraudalla ja nahanohennuskoneella muutaman millin paksuuteen ja 40 kilon painoon, minkä jälkeen se pakastettiin. Luut liotettiin entsyymikylvyssä. Myöhemmin niistä kootaan mursun luuranko esille näyttelyyn. Mursun ruho poltettiin bioenergiaksi ja mursulle veistettiin uusi vartalo uretaanilevyistä. Nahka liimattiin uretaaniveistoksen päälle. Pääkallon ympärille muotoiltiin savesta muotti ja muottiin valettiin uretaanivaahdosta uusi pää. Hampaista otettiin muotti, jonka avulla valettiin tekohampaat epoksihartsista. Lasiset silmät teetettiin saksalaisella silmätehtaalla. Mursun 436 viiksikarvaa kiinnitettiin yksitellen takaisin paikoilleen. Pinta maalattiin kynäruiskulla ja pensseleillä. Sitten mursu kiinnitettiin museon eteishallin seinään.
Mursu tuli yleisön nähtäville Helsingin yliopiston Luonnontieteellisen keskusmuseon yleisönäyttelyyn, museon ala-aulaan, 19. syyskuuta 2023 alkaen.
Huomionosoitukset.
Sanoittaja-muusikko Ilkka Vainio teki Haminan mursulle kappaleen, jonka ensiesitys tapahtui 30. heinäkuuta 2022 Kotkan meripäivillä museolaiva S/S Hyökyn luona pidetyssä muistotilaisuudessa. Kappaleen sävelmä perustuu hänen isänsä Juha Vainion kappaleeseen ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”. Haminassa Mursulle myös tehtiin muistomerkki Tervasaareen. Jokin määrä turisteja on vieraillut Kotkan Tavastilassa kuvatakseen mursun viimeisiä leposijoja. Hamina Tattoossa myytiin Mursu-rintamerkkejä. Haminan lähellä sijaitseva panimo julkaisi mursun kunniaksi mursuoluen. 
Mursun tarina käydään läpi Nelosen Korkeasaari-sarjan toisen tuotantokauden (2023) päätösjaksossa Korkeasaaren eläinlääkärin ja Luonnontieteellisen keskusmuseon ylikonservaattorin toimesta.