tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tokion pörssi

Tokion pörssi () tai TSE, oli yksi maailman suurimmista osakemarkkinoista maailmassa rahanarvolla mitattuna. Pörssi on perustettu vuonna 1949. Sen tunnetuin osakeindeksi on vuonna 1950 perustettu Nikkei-indeksi. Tokion pörssissa noteerattujen yhtiöiden markkina-arvon mukaan painotettu, 33 eri teollisuuden sektorin osaindeksistä koottu, heinäkuusta 1969 alkaen laskettu osakeindeksi on nimeltään Topix. Topix-indeksi lasketaan yli 2 000 osakkeen pohjalta. Kaikkiaan kymmenen suuryrityksen osaketta painotettiin kesäkuun 2017 lopussa yli 1,0 prosentin painolla.
Tokion pörssi ilmoitti vuoden 2011 lopussa yhdistyvänsä Osakan pörssin kanssa. Yhdistymisellä pörssit pyrkivät vastaavaan rahoitusalan kasvavaan kilpailuun. Yhdistyminen toteutui vuoden 2013 tammikuussa. Japanin markkinaviranomainen hyväksyi yhdistymisen heinäkuussa 2012. Yhdistymisen seurauksena syntyi Japanin pörssi (JPX). Tammikuussa 2016 JPX-pörssissä listattujen yritysten markkina-arvoksi laskettiin 4 522 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Japanin pörssi on maailman kolmanneksi tai neljänneksi suurin arvopapereiden markkinapaikka.
Käytännössä pörssien yhdistymisessä saavutettiin seitsemän miljoonan jenin säästöt toimien integroinnin johdosta Tokion pörssin sulauduttua osaksi Osakan pörssiä. Tokion ja Osakan pörssit jatkoivat ainakin aluksi uuden Japanin pörssin tytäryrityksinä. 
Japanin pörssin markkina-arvoltaan suurimpia yrityksiä.
Tilanne Topix-indeksin perusteella (30. kesäkuuta 2017 mukaan) ja talousjulkaisu "Forbesin" mukaan:
Talousjulkaisu Forbesin mukaan yli 40 miljardin dollarin markkina-arvo oli toukokuussa 2017 myös Japan Post Holdings -yhtiöllä (55,1 mrd. USD) ja Canonilla (41,6 mrd. USD).
Sortavalan lentoasema

Sortavalan lentoasema perustettiin 14. kesäkuuta 1918. Se sijaitsi Sortavalan keskustassa Vakkolahden rannalla, lähellä Pitkäsiltaa. Lentoaseman konesuojan muodostivat aluksi kaksi kankaista vajaa, joihin mahtui kaksi lentokonetta. Kolmas lentokone oli laskusillalla. Puurakenteinen lentokonehalli valmistui lokakuussa 1918. Varsinaisena lentokenttänä käytettiin neliökilometrin laajuista Läppäjärven selkää.
Sortavalan lentoaseman ensimmäinen lentokone oli Friedrichshafen FF49C, joka tuli 26. kesäkuuta 1918. Sortavalan lentoasemalta toimivien lentokoneiden tehtävänä oli valvoa Laatokkaa, mutta sieltä suoritettiin lentoja myös maarintamille Laatokan pohjoispuolelle. Suomen ilmavoimien ensimmäinen varsinainen tiedustelulento ulkomaille tapahtui 27. helmikuuta 1919, kun kapteeni Väinö Mikkola ja kersantti C-E Leijer suorittivat ilmakuvausmatkan Pietariin. Friedrichshafen FF49C:t siirrettiin Koivistolle 5. joulukuuta 1918 ja 22. maaliskuuta 1919.
Lentoasemalta pyrittiin tukemaan myös Aunuksen retkeä. Eversti Gunnar von Hertzen ja vänrikki Santtu Tschernichin hankkivat retkikunnan käyttöön Rumpler C.8:n, joka joutui tekemään pakkolaskun lähtöpäivänään 21. huhtikuuta 1919.
Syksyllä 1919 suoritettiin postilento Murmanskin Kontiolahteen. Porajärven kapinan vuoksi lentoasemalle siirrettiin 1920 kolme Breguet 14A2-lentokonetta tiedustelutehtäviin itärajalla. Koneet lensivät kaksi onnistunutta matkaa Porajärvelle. Sortavalan lentoaseman toiminta siirtyi Kasinhäntään 1921 alkaen.
Finnish Graffiti 2

Finnish Graffiti 2, "Suomalaisen Rockin Historiaa vol. 2" eli "Suomi-Rockin oppivuodet 1965-1970" on kokoelmalevy, jolle on tallennettu suomirockin varhaisia äänitteitä.
Kappaleet.
CD 1
CD 2
Tuotanto.
"CD 1"
"CD 2"
Lassi Luoto

Lassi Luoto (s. 22. heinäkuuta 1986 Lohja) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Grankulla IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Luoto on edustanut Veikkausliigassa aikaisemmin FC Viikinkejä sekä Valkeakosken Hakaa. Hän on pelannut yhteensä 36 pääsarjaottelua ja onnistunut kerran maalinteossa.
Berengar Toursilainen

Berengar Toursilainen (n. 999 – 6. tammikuuta 1088) oli ranskalainen varhaisskolastinen teologi ja Chartresin katedraalikoulun johtaja. Hänen esimerkkinsä dialektiikan hyödyntämisessä johti menetelmän leviämiseen Laonin ja Pariisin kouluihin. Hän kävi myös väittelyjä kirkon johdon kanssa ehtoollisen transsubstantiaatio-opista.
Berengar oli Chartresin piispa Fulbertin oppilas. Hänestä tuli vuonna 1030 Saint-Martin de Toursin kaniikki ja myöhemmin katedraalikoulun rehtori. Hän sovelsi dialektista menetelmää kirkon perinteisiin opetuksiin, ja joutui tämän vuoksi ristiriitoihin joidenkin oppien kanssa. Eräs tällainen seikka oli transubstantiaatio-oppi, jonka neljäs lateraanikonsiili nosti kirkon opiksi vuonna 1215. Opin mukaan ehtoollisella käytetty leivän ja viinin substanssi muuttuu ehtoollisella Kristuksen ruumiiksi ja vereksi. Berengarin mukaan tämä oppi on ristiriidassa järjen, kirkon aiempien opetusten ja Raamatun kanssa. Berengar itse edusti Augustinuksen tavoin symbolista tulkintaa, jonka mukaan ehtoollinen on rituaalinen kuva, jossa ehtoollisaineet pysyvät samana, mutta mielessä oleva merkitys muuttuu.
Berengaria syytettiin virheellisestä opetuksesta useissa kirkolliskokouksissa, ja hänet pakotettiin perumaan mielipiteensä. Hän palasi kuitenkin aina takaisin aiempiin opetuksiinsa. Hän kirjoitti näkemyksensä tueksi teoksen "Rescriptum versus Lanfrancum" eli "De sacra coena", jossa esitti näkemyksensä yksityiskohtaisesti.
Santahaminan lentoasema

Santahaminan lentoasema on Santahaminassa sijaitsevan venäläisen varuskunnan alueelle syksyllä 1918 perustettu lentoasema. Asema aloitti lakkautetulta Hermannin lentoasemalta siirretyllä puisella lentokonehallilla 1919 ja kahdella puisella laskusillalla. Puisen hallin rinnalle rakennettiin tiilinen 1921 ja betoninen 1924. Jokaisella hallilla oli laskusilta veteen ja yhteen halliin mahtui 5-10 lentokonetta.
Lento-osasto 2 siirrettiin Hermannista ja Lentopataljoona Ilmailupataljoonaksi uudelleen nimettynä Turun Vähä-Heikkilän lentoasemalta. Ilmailupataljoonan koulutuslentotoiminta Ilmailukouluna oli pysähdyksissä vielä keväällä 1919.
Ilmailuvoimien esikunta siirtyi Santahaminan lentoaseman yhteyteen 1. heinäkuuta 1921 viideksi vuodeksi. Sinne siirtyi myös 1. maaliskuuta 1924 perustettu Ilmailutelakka, joka korjasi koneita.
Santahaminassa toimi vesilentokentän lisäksi myös Ilmailutelakan ja lentokonetehtaan pääasiallisessa käytössä oleva entiselle ampumaradalle raivattu maalentokenttä, joka oli pohjaltaan liian pehmeä ja mitaltaan liian lyhyt koulutuslentotoimintaan.
Santahaminan lentoasema toimi kuitenkin 1936 valmistuneen Malmin lentokentän edeltäjänä Helsingissä vierailevien osalta.
Lateraanikonsiili

Lateraanikonsiili on viiden katolisen kirkon tunnustaman ekumeenisen kirkolliskokouksen nimi. Kokoukset ovat saaneet nimensä Rooman Lateraanikirkosta.
Koiviston lentoasema

Koiviston lentoasema oli vuosina 1918-1924 Karjalankannaksen Koivistolla toiminut pieni sotilaslentoasema. Alkujaan vesilentokoneille tarkoitetun, Koiviston Kirkkoniemessä sijainneen aseman perustivat Suomen sisällissodan jälkeen saksalaiset, jotka käyttivät sitä Itäisen Suomenlahden tiedusteluun. Saksalaiset vetäytyivät alueelta Brest-Litovskin rauhansopimuksen jälkeen syksyllä, ja lentoasema siirtyi kokonaan suomalaisille. Syksyllä 1919 sitä käyttivät puolestaan englantilaiset laivaston koneet, joille rakennettiin myös maakenttä Kotterlahden kylään. Englantilaiset pommittivat aktiivisesti Kronstadtia ja Pietaria, mutta suomalaiset itse tekivät vain tiedustelulentoja. Englantilaisten vetäydyttyä Suomen oma sotilaslentotoiminta oli vilkasta syksyllä 1920 Venäjän kanssa solmittuun Tarton rauhaan asti, joskin koneiden määrä oli pieni. Vuonna 1924 lentoasema lakkautettiin, koska syysmyrsky tuhosi koneet ja konehallin, toiminta siirrettiin Viipuriin.
The Oath of Black Blood

The Oath of Black Blood on Beheritin ensimmäinen kokopitkä albumi. Sen julkaisi saksalainen Turbo Music (LP/CD) vuonna 1991, Yhdysvalloissa JL America (LP/CD/MC) 1992 ja uusintapainoksena Spinefarm (digipak CD) vuonna 2004. JL American versiossa on hieman eroavat kansitaiteet ja virheitä kappalelistauksessa, esimerkiksi Intro puuttuu kokonaan. Albumista on myös monia eri tahojen julkaisemia bootleg-julkaisuja.
Turbo Music lähetti Beheritille 100 dollaria rahaa albumin nauhoittamiseen, mutta tarinoiden mukaan yhtye käytti rahat alkoholiin. Turbo Musicilla ei siis ollut muuta julkaistavaa materiaalia, kuin Demonomancy-demo ja Dawn of Satan's Millenium 7" EP ja julkaisi ne albumina ilman yhtyeen lupaa. Yhtye piti albumia bootleginä, mutta kovan kulttimaineen ja kysynnän vuoksi sitä pidetään yleisesti Beheritin ensimmäisenä albumina. Ensimmäinen virallinen versio albumista on näin ollen vasta Spinefarmin vuonna 2004 julkaisema, uudella kansivärityksellä varustettu laitos. Demokasetilta suoraan kopioitujen kappaleiden äänenlaatu ei ole parhaimmasta päästä ja albumin erittäin raaka äänimaailma johtuu osittain tästä.
Kappaleet.
Kappaleet 1-7 on otettu Demonomancy-demolta ja kappaleet 8-11 Dawn of Satan's Millenium EP:ltä.
Rebel Extravaganza

Rebel Extravaganza on norjalaisen black metal -yhtye Satyriconin neljäs albumi.
Kokoonpano.
Vierailevat muusikot
Kansallinen vallankumouksellinen liike (Bolivia)

Kansallinen vallankumouksellinen liike (esp. "Movimiento Nacionalista Revolucionario") (MNR, ) on 1942 perustettu bolivialainen puolue. MNR syntyi vasemmistolaisena uudistuspuolueena, mutta nykyisin se kannattaa uusliberaalia talouspolitiikkaa. Vuoden 2005 vaaleissa se sai 6,5 % äänistä ja seitsemän paikkaa alahuoneessa ja yhden senaattorin.
Movimiento Nacionalista Revolucionario syntyi vuosien 1932–1935 Chacon sodan aiheuttamasta tyytymättömyydestä. Se perustivat Víctor Paz Estenssoro ja Hernán Siles Zuazo. Tuolloin puolue houkutteli maansa merkittävimmät intellektuellit joukkoonsa. Ensimmäistä kertaa MNR nousi vallankahvaan 1943 Gualberto Villarroelin uudistusmielisessä sotilashallituksessa. Tuolloin puoluetta epäiltiin kuitenkin fasistisympatioista ja Yhdysvallat vaati sen jäsenten poistamista hallituksesta.
MNR johti 1952 kansallista vallankumousta ja hallitsi maata vuoden 1964 sotilasvallankaappaukseen asti. Tuona aikana maahan tuli yleinen ja yhtäläinen äänioikeus ja toteutettiin maauudistus ja tinakaivosten kansallistaminen. Vahvojen persoonien hallitsema MNR hajosi sisäisiin riitoihin. Ensimmäisenä lähti Walter Guevara Arze 1950-luvun lopulla. Suosittu ammattiyhdistysjohtaja Juan Lechín erotettiin 1964. Maanpakolaisvuodet lisäsivät hajaannusta. MNR:n suurinta faktiota ohjasi Paz Estenssoro, joka teki puolueen kannatuksen kannalta merkittävän virheen tukiessaan 1971 diktaattori Hugo Banzeria. Kun Paz siirtyi myöhemmin oikealle, Siles Zuazo lähti johtamaan perustamaansa UDP:ta (Union Democratica Popular), joka liittoutui uuden MIR:in (Movimiento de Izquierda Revolucionaria) kanssa.
Movimiento Nacionalista Revolucionariosta eronneet liikkeet ja niiden johtohenkilöt:
Paz Estenssoro johti MNR:aa vielä vuosien 1978, 1979 ja 1980 vaaleissa. Hänet valittiin uudelleen presidentiksi neljännen kerran 1985, jonka jälkeen hän jäi politiikasta. Talouskriisin myötä Paz ja hänen suunnitteluministerinsä Gonzalo Sanchez de Lozada uudistivat taloutta liberaalin talouspolitiikan mukaan. Sanchez valittiin presidentiksi 1993 vaaleissa.
Vuoden 2002 vaaleissa MNR sai Movimiento Bolivia Libren kanssa 26,9 % äänistä ja 36/130 edustajainpaikkaa ja 11/27 senaattoria ja Sanchez de Lozada valittiin presidentiksi. Hän erosi kuitenkin jo 2003, ja hänen seuraajansa Carlos Mesa pysyi sitoutumattomana kansallisen yhtenäisyyden nimissä.
Vuoden 2005 vaaleissa MNR sai vain 6,5 % äänistä ja seitsemän paikkaa alahuoneessa ja yhden senaattorin.
Bernard Lama

Bernard Lama (s. 7. huhtikuuta 1963 Saint-Symphorien, Ranska) on ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka muistetaan seurajoukkueajoilta parhaiten ajastaan Lillessä ja PSG:ssä. Hän edusti urallaan myös Metziä, Brestoisia, Lensiä, West Hamia ja Rennesiä. 
Ranskan maajoukkueessa Lama teki debyyttinsä 17. helmikuuta 1993 4–0 voitto-ottelussa Israelia vastaan. Uransa aikana 44 maaottelua pelannut Lama edusti maataan EM-kisoissa 1996 ja 2000, jossa Ranska voitti Euroopan-mestaruuden. Hän oli myös mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuoden 1998 MM-kisoissa pääsemättä kuitenkaan kentälle yhdessäkään ottelussa.
Vuonna 1998 Lama ei selvinnyt huumetestistä selvin paperin ja menetti ykköstorjujan aseman maajoukkueessa Fabien Barthezille.
21. heinäkuuta 2006 Lama nimettiin Kenian maajoukkueen päävalmentajaksi. Debyyttiottelunsa 2. syyskuuta 2006 Kenia hävisi Eritrealle. Kahden kuukauden valmentamisen jälkeen hän lopetti päävalmentajan tehtävässään. Laman korvasi Tom Olaba.
Tommi Häti

Tommi Juhana Häti (s. 11. huhtikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen curling-pelaaja. Hän toimi Markku Uusipaavalniemen kipparoiman joukkueen kakkosheittäjänä yksissätoista arvokisoissa.
Hätin parhaat saavutukset ovat EM-kulta vuodelta 2000, kaksi EM-pronssia (1999 ja 2002), kaksi MM-pronssia (1998 ja 2000) sekä olympialaisten viides tila vuonna 2002. Suomen mestaruuksia hänellä on seitsemän kappaletta vuosilta 1997—2011. Seuratasolla Häti edusti Hyvinkään Curlingia sekä Kulosaari Curling Klubia.
Häti on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kiloa. Hän toimii yksityisyrittäjänä mainosalalla ja asuu Hollolassa.
Peter Stormare

Peter Stormare (syntyjään Peter Ingvar Rolf Storm, s. 27. elokuuta 1953 Kumla) on ruotsalainen näyttelijä. Hänellä on paljon kysyntää Hollywood-tuotannoissa sujuvan englantinsa ja eri aksenttien matkimiskykynsä vuoksi. 
Nuoruus.
Stormare vaihtoi nimensä havaittuaan, että teatterikorkeakoulussa eräällä vanhemmalla oppilaalla oli sama nimi. Hänen alkuperäinen nimivalintansa "Retep Mrots", joka on hänen oma nimensä takaperin, hylättiin.
Ura.
Stormare aloitti uransa Tukholmassa Kuninkaallisessa draamateatterissa, jossa hän näytteli 11 vuotta. Vuonna 1990 hän otti johtavan aseman Tokyo Globe Theatressa ja saavutti kuuluisuutta useissa Shakespeare-tuotannoissa. Kolme vuotta myöhemmin hän lähti New Yorkiin ja näytteli pääasiassa englanninkielisissä tuotannoissa. Ruotsissa hän on työskennellyt Ingmar Bergmanin kanssa.
Roolit.
Stormarea on ylistetty roolistaan hiljaisena ja armottomana roistona (yhdessä Steve Buscemin kanssa) elokuvassa "Fargo" (1996), ja myöhemmin hän näytteli rähjäistä "silmälääkäriä" (Solomon Eddie) elokuvassa "Minority Report". Vuonna 1998 hän esiintyi "Seinfeld"-jaksossa "The Frogger" , jossa hän näytteli "kelmiä sähköasentajaa", joka tunnettiin Slippery Petenä. Samana vuonna hän esitti myös Uli Kunkelia elokuvassa "The Big Lebowski" sekä Carl Hamiltonia ruotsalais-norjalaisessa toimintaelokuvassa "Hamilton", jossa nähtiin myös suomenruotsalainen Mats Långbacka. Elokuvassa" Armageddon" (1999) hän näytteli venäläistä Leviä. Vuonna 2002 hän näytteli myös pienessä roolissa upseeria elokuvassa "Windtalkers". Alexia hän näytteli elokuvassa "Bad Boys II" vuonna (2003). Vuonna 2005, elokuvassa "Constantine" Stormare esitti Luciferia. Samana vuonna hän näytteli kuulustelijaa elokuvassa "Grimmin veljekset". Televisiosarjassa "Pako" ("Prison Break") hän näytteli mafiapomo John Abruzzia. Viaplayn sarjassa "Swedish Dicks" (2016) hän esittää yksityisetsivä Ingmar Bergmania. Hänellä oli pieni rooli vuoden 2017 " -elokuvassa. 
Stormare oli myös Mattias Nilssonin äänenä videopelissä ", Dr. A.J. Hillin äänenä pelissä "Until Dawn" ja Isairin äänenä pelissä "Icewind Dale 2".
Stormare on Nuuskamuikkusen äänenä "Muumi ja punainen pyrstötähti -"animaatioelokuvan kansainvälisessä versiossa.
Vuonna 2019 Stormare nähtiin Rammsteinista tutun Till Lindemannin ja Hypocrisystä tunnetun Peter Tägtgrenin uuden sooloalbumin (Lindemann) ensimmäisellä julkaistulla musiikkivideolla "Steh auf". Hän esiintyy myös muissa musiikkivideoissa, esimerkiksi "Frau &amp; Mann".
Yksityiselämä.
Stormare asuu sekä Yhdysvalloissa että Ruotsissa. Hän on eronnut ensimmäisestä vaimostaan, näyttelijä Karen Sillasista, jonka kanssa hänellä on tytär. 
Stormare on myös muusikko. Kun U2:n laulaja Bono kuuli Stormaren musiikkia, hän kannusti tätä tekemään levyn, ja vuonna 2002 Stormare julkaisi ensimmäisen albuminsa "Dallerpölsa och småfåglar". 
Stormare soittaa yhtyeessä nimeltä Blonde From Fargo.
Stormaren ensiesiintyminen televisiossa Yhdysvalloissa tapahtui vuonna 1996 sarjassa "Swift Justice". Sitä seurasivat "Seinfeld" 1998, sen jälkeen hän näytteli sarjassa "Watching Ellie" 2003, jossa nimiroolissa oli Julia Louis-Dreyfus. "Pako"-sarjassa hän aloitti vuonna 2005.
O’Haren kansainvälinen lentoasema

O’Haren kansainvälinen lentoasema () on yksi maailman vilkkaimmista lentoasemista. Se sijaitsee 27 kilometriä Chicagon keskustasta luoteeseen. Se oli matkustajamäärältään maailman vilkkain kenttä vuoteen 1998 asti, jolloin sen ohitti Atlantan kansainvälinen lentoasema. Yhdysvaltain ilmailuhallinnon tilastoinnin mukaan O’Hare on ollut nousujen ja laskujen määrässä Atlantaa vilkkaampi ainakin vuosina 2014 ja 2018. Vuonna 2019 O'Hare oli Yhdysvaltain kolmanneksi vilkkain lentoasema. Lentoasema on United Airlinesin tärkein keskittymä ja American Airlinesin toiseksi tärkein keskittymä. Lentoasemalla on viisi terminaalia, ja sinne lentävät lukuisat niin amerikkalaiset kuin ulkomaalaisetkin lentoyhtiöt.
Kesäkuussa 2018 Chicagon kaupunki päätti, että lentoaseman ja kaupunkikeskustan välille kaivetaan tunneli suurnopeusjunaa varten, urakoijana Elon Muskin The Boring Company.
Kaarlen kenttä

Kaarlen kenttä on Vaasan pääyleisurheilukenttä, jossa pelataan myös amerikkalaista jalkapalloa sekä jalkapalloa. Kentän yleisökapasiteetti on 5 500, joka jakautuu 2 500- ja 3 000-paikkaisiin katsomoihin. Kaarlen kentän pääkäyttäjä on amerikkalaisen jalkapallon Vaahteraliigajoukkue Wasa Royals. Jalkapallojoukkueista siellä pelaa ottelunsa Vaasan Kiisto. Myös Vasa IFK ja VPS-j pelaavat siellä noin puolet otteluistaan. Kentällä on järjestetty myös Kalevan kisat vuosina 1986, 2004, 2013 ja 2024. Kenttä sijaitsee Vaasan urheilupaikkojen keskittymässä, jossa sijaitsee myös ravirata, jäähalli, pesäpallostadion, tenniskenttä, uimahalli ja kuuluisa Hietalahden jalkapallostadion. Kentällä on kahdeksan mondopintaista juoksurataa.
Yleisöennätys.
Kaarlen kentällä pidettyjen jalkapallo-otteluiden yleisöennätys on 5 823 katsojaa maaottelussa Suomi–Bulgaria, joka pelattiin 4. elokuuta 1988.
Parhaimmillaan vuonna 2001 oli yhtenä päivänä 10 500 katsojaa.
Merkittäviä kilpailuja.
Kaarlen kentällä on järjestetty muun muassa vuonna 2008 veteraanien yleisurheilun SM-kilpailut ja yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kilpailut vuonna 2017.
Valentin Vološinov

Valentin Nikolajevitš Vološinov (, 30. kesäkuuta 1895 Pietari – 13. kesäkuuta 1936 Leningrad) oli venäläinen kielitieteilijä. Hänen teoriansa ovat vaikuttaneet erityisesti kirjallisuudentutkimukseen, kielitieteeseen ja marxilaisen ideologian teoriaan. Hän kuului Mihail Bahtinin ympärille ryhmittyneeseen piiriin jo Näävelissä vuodesta 1918 lähtien. Vološinov kuului ensin Boris Zubakinin kanssa teosofiseen liikkeeseen, mutta irtautui siitä ja palattuaan Pietariin 1922 aloitti kielititeen opinnot ja kääntyi marxilaiseksi. Hänen läheisin työtoverinsa oli Lev Jakubinski.
Vološinoville kieli kuului kulttuurin ytimeen. Idealistisen kulttuurifilosofian vastapainoksi hän käytti kuitenkin sanaa ideologia. Ideologiaa ei voi erottaa yhteisöllisestä ja historiallisesta kontekstista. Hän kritisoi Ferdinand de Saussuren aloittamaa kielitieteen perinnettä, jossa kieltä tarkasteltiin ensisijaisesti muusta maailmasta irrallisena kielijärjestelmänä. Vološinov ymmärsi kielen pikemminkin toimintana, käytännöllisenä tietoisuutena ja konkreettisena maailmassa olemisena. Kielen keskukseksi tuli puhunta, joka on sosiaalista eikä yksilöllistä kielijärjestelmän realisointia kuten Saussurella. Toisaalta hän kritikoi Vosslerilaista idealistista kielitiedettä.
Vološinovin tunnetuimmat teokset ovat "Freidizm" (1927) ja "Marksizm i filosofija jazyka" (1929).
Vološinov kuoli vuonna 1936 eli 40-vuotiaana tuberkuloosiin.
Alikerava

Alikerava (myös Ali-Kerava, ruots. "Ytterkervo") on pääosin teollisuusalueesta koostuva Keravan 9. kaupunginosa. Se sijaitsee Keravan Keskustan kaupunginosasta kaakkoon. Alikeravaan kuuluu Jaakkolan ja Myllynummen asuinalue. Alikeravalla asui 246 ihmistä (31.12.2014, pois lukien tiheästi asuttu Jaakkola).
Alikerava rajoittuu etelässä Vantaan rajaan, lännessä junarataan (aluetta palvelee Savion rautatieasema), pohjoisessa Keravantiehen ja idässä Lahden moottoritiehen (vt 4).
Historia.
Historiallisesti Alikerava on ollut toinen, silloin Tuusulan kuntaan kuulunen, Keravan kylistä Ylikeravan ohella ja tarkoittanut koko Keravan eteläosaa suunnilleen nykyisen Sompio–Ahjo-linjan alapuolella, johon kuuluivat myös Korso (alkuperin Alikeravan, Hyrylän, Hanabölen ja Rekolan kylien rajakallio Kors rå, "ristiraja") ja Nikinmäki (Nissbacka, alkuperin Nissilän jakotila) 1954 asti, jolloin se liitettiin Helsingin maalaiskuntaan, sekä Myyras ja Svartböle 1850-luvulle asti, jolloin ne Isojaon yhteydessä liitettiin Sipooseen. Vuoden 1702 kartassa Ali-Keravan verotettavina taloina on lueteltu Jäspilä, Täckerman (eli Hakala), Ollila, Jurfwilla (Jurvala), Jackilla (Jaakkola), Mikkola ja Mürkrog (Myras). Muut kantatilat olivat Jokimies, Nissilä ja Inkilä (sekä Sipoolle siirtyneet Myras ja Svartböle). Isojaossa liikamaasta muodostettiin kruunun maakirjatalo nr 10, Nybacka. Lisäksi Henriksdal kuului kameraalisesti Alikeravaan, vaikka onkin Ylikeravan itäkyljessä. Henriksdal liitettiin Sipoosta Keravaan 1857 eli samalla vuosikymmenellä, kun Myyras ja Svartböle liitettiin Keravasta Sipooseen, joten sen voi päätellä olevan jonkinlainen hyvitys Alikeravan kylälle. 
Nykyinen Alikerava.
Keravan paloasema sijaitsi Alikeravalla vuosina 1981–2017, jonka jälkeen vain seitsemän kilometrin päästä toisistaan sijainneet Keravan ja Tuusulan paloasemat yhdistettiin Tuusulaan, Kulloontien varteen Keravan rajan tuntumaan rakennetulle uudelle ja modernille Keravan-Tuusulan paloasemalle. Vanha paloasema purettiin ja paikalle valmistui vuonna 2019 uusi liikekiinteistö, jossa toimii mm. RTV-yhtymän sisustusmyymälä. Alueen yrityksistä HopLop Kerava suljettiin 11.10.2020. 
Alikeravalla, välittömästi Savion rautatieaseman itäpuolella sijaitsee Klondyke-talo, suuri 30 000 kerrosneliömetrin tiiliverhoiltu teollisuusrakennus, jossa toimii nykyään muun muassa lukuisia eri pienyrityksiä. Paikalla sijaitsi Suomen ensimmäinen tiilitehdas noin vuodesta 1860 alkaen ja ensimmäinen sementtitehdas vuodesta 1869. Nykyisen rakennuksen ensimmäiset osat valmistuivat 1913 ensimmäiseen maailmansotaan jalkineita valmistaneen nahkatehtaan käyttöön. 1925–1985 rakennuksessa toimi kumitehdas, jonka viimeinen omistaja oli Nokia. 1990-luvun alkupuolella Klondyke-talo oli laajalti tunnettu lähes puolet koko kiinteistön pinta-alasta kattaneesta sisähuvipuisto Fanfaarista, myöhemmin Planet FunFun, joka suljettiin lopullisesti helmikuussa 1995.
Catalanin luku

Kombinatoriikassa Catalanin luvut on joukko luonnollisia lukuja, jotka esiintyvät monenlaisissa laskentaongelmissa, jotka käsittelevät usein rekursiivisesti määriteltyjä objekteja. Luvut ovat nimetty belgialaisen matemaatikon Eugène Charles Catalanin mukaan. 
"n":s Catalanin luku lasketaan binomikertoimilla seuraavasti: 
formula_1
Rekursiivinen laskutapa:
formula_2
Toinen rekursio on:
formula_3
Pätee myös:
formula_4
Ensimmäiset Catalanin luvut ("n":n arvoilla 0, 1, 2, …) ovat 1, 1, 2, 5, 14, 42, 132, 429, 1430, 4862, 16796, 58786, …
Ohjelmallinen toteutus.
Catalanin luvut ovat laskettavissa JavaScriptillä rekursiolla seuraavalla funktiolla:
function catalan(n) {
 if (n == 0) {
 return 1;
 } else if (n &gt; 0) {
 m = 0;
 for (let i = 0; i &lt; n; ++i) {
 m += catalan(i) * catalan(n-i-1);
 return m;
James Beckford

James Beckford (s. 9. tammikuuta 1975 Saint Mary, Jamaika) on jamaikalainen pituushyppääjä.
Beckfordin saavutuksiin kuuluu neljä arvokisojen hopeamitalia: MM-kisoista 1995, olympialaisista 1996, MM-kisoista 2003 sekä halli-MM-kisoista 2004.
Beckfordilla on ulkoratojen Jamaikan ennätys kolmiloikassa (17,92) ja sisäratojen Jamaikan ennätys pituushypyssä (840).
Carpentarianlahti

Carpentarianlahti on Australian pohjoisosassa sijaitseva suurikokoinen lahti, joka rajoittuu pohjoisessa Arafuranmereen ja idässä Cape Yorkin niemimaahan. Lahden pinta-ala on noin 111 890 km² ja sen suurin syvyys on noin 70 metriä. Lahteen laskee yli 20 jokea ja niillä on laaja suisto. Lahdessa sijaitsee 22 saaren muodostama saariryhmä, Wellesleyn saaret.
Historia.
Ensimmäisen tutkimusmatkan Carpentarianlahdelle teki Willem Jansz vuonna 1605 Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian toimesta. Hänen miehistönsä joutui taistelemaan vihamielisiä alkuasukkaita vastaan, ja he palasivat Uuden Guinean rannikolle havaitsematta Torresinsalmea. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania lähetti hollantilaisen löytöretkeilijä Jan Carstenszin toiselle tutkimusmatkalle vuonna 1623, jolloin hän saavuttuaan paikalle antoi sille sen nykyisen nimen.
Geologia.
Geologisella mittapuulla Carpentarianlahti on iältään nuori – se oli kuivaa maata vielä viimeisimmän jääkauden aikoihin.
Ilmasto.
Alueet lahden ympärillä ovat tasaisia ja alavia. Ilmasto on kuuma ja kostea ja vuodessa on kaksi vuodenaikaa. Kuivakausi kestää huhtikuusta marraskuuhun ja sille ovat tyypillisiä kaakosta tulevat kuivat tuulet. Sadekausi on joulukuusta maaliskuuhun, jolloin tulee suurin osa vuotuisista sateista. Tänä aikana monet alavat alueet tulvivat lahden rannoilla.
Vyörypilvet.
Vyörypilvet () voivat olla yli kilometrin korkeita ja tuhat kilometriä pitkiä, jolloin ne ulottuvat yli koko horisontin. Sopivissa oloissa näitä esiintyy harvinaisena myös muualla maailmassa mutta Carpentarianlahdella ne ovat melko yleisiä.
Hannu Kaakko

Hannu Kaakko (12. toukokuuta 1951 Oulu – 13. marraskuuta 2006 Oulu) oli suomalainen taidemaalari. Kaakko teki maalauksia, muotokuvia, kollaaseja sekä myös veistoksia tiffanytekniikalla. Lisäksi hän toimi opettajana ja näyttelykuraattorina.
Kaakko valmistui luokanopettajaksi Oulun yliopistosta vuonna 1977. Hänen teoksiaan on useissa julkisissa kokoelmissa Suomessa ja Leverkusenissa Saksassa.
Lonesome Crow

Lonesome Crow on saksalaisen hardrock -yhtye Scorpionsin vuonna 1972 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on yhtyeen ainoa, jolla kitaraa soittaa Michael Schenker. Levy nousi julkaisuaikanaan esille yhtyeen kotimaassa Saksassa, vaikkei menestynyt hyvin. Albumi eroaa huomattavasti musiikillisesti myöhemmistä tunnetummista ja menestyneemmistä Scorpionsin albumeista. Lonesome Crow edustaa myöhemmistä yhtyeen levyistä poiketen kokeellista krautrock-genreä ja sillä on vaikutteita muun muassa progressiivisesta rockista.
Albumin kappale ”Action” on pääpiirteissään hard rockia, mutta kappaleesta löytyy kokeellisen musiikin Krautrockin piirteitä. Kappale on merkitty yhtyeen yhdessä tekemäksi.
Gionatha Spinesi

Gionatha Spinesi (s. 9. maaliskuuta 1978 Pisa, Toscana) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen ja oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Serie A:ssa Baria ja Cataniaa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2009.
Spinesi pelasi Serie A:ssa kaikkiaan 115 ottelua, joissa hän teki 33 maalia, ja Serie B:ssä 212 ottelua, joissa hän teki 96 maalia. Hän oli 22 maalillaan Serie B:n paras maalintekijä kaudella 2004–2005, jolloin hän edusti Arezzoa.
Spinesi aloitti uransa synnyinkaupunkinsa seurassa, Pisassa. Marraskuussa 1995 hän siirtyi milanolaiseen suurseuraan, Internazionaleen, muttei päässyt tekemään debyyttiään seuran ykkösjoukkueessa. Tammikuussa 1997 Inter myi hänet sarjatasoa alemmas Serie B:n Castel di Sangroon. Vaikka pikkuseurassa vietetyt kaksi kautta eivät menneet Spinesiltä erityisen hyvin, kiinnostui Serie A -seura Bari hänestä, ja hän siirtyi Bariin kesäkuussa 1998. Barin riveissä Spinesi vietti kuusi kautta ja teki myös pääsarjadebyyttinsä "Gallettin" paidassa. Spinesi jätti seuran helmikuussa 2004, kun seurajohto ei päässyt yhteisymmärrykseen hänen sopimuksensa jatkamisesta. Uudeksi seuraukseen hän valitsi Serie B:n nousijajoukkueen, Arezzon, jolle hän teki ensimmäisen kautensa aikana 22 maalia ja voitti niillä sarjan maalikuninkuuden. Kaudeksi 2005–2006 Spinesi seurasi Arezzon valmentajaa Pasquale Marinoa Cataniaan. Spinesin kausi oli vielä edellistäkin parempi, hän oli 23 maalillaan avainpelaajia Catanian noustessa Serie A:han.
Spinesi pelasi Italian alle 18- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Puotinkylän Valtti

Puotinkylän Voimistelu- ja Urheiluseura Valtti on helsinkiläinen vuonna 1946 perustettu urheiluseura. Sen suosituin laji on jalkapallo, jossa lisenssipelaajia on noin 1000. Seuran tavoitteena on tarjota itähelsinkiläisille lapsille ja nuorille mahdollisuus harrastaa liikuntaa ja oppia jalkapalloa. Valtin muita lajeja ovat salibandy, kuntoilu sekä veteraanitoiminta. 
Ensimmäinen Valtin jalkapallojoukkue aloitti syksyllä 1946. 70-luvulla Valtti pelasi parhaimmillaan II divisioonassa. Seuran kotiotteluissa Vartiokylän kentällä oli parhaimmillaan lähes 2000 katsojaa. 
Naisten jalkapallo alkoi Valtissa 1976. Jo 1979 Valtin naiset karsivat itsensä SM-sarjaan. 1980 joukkue saavutti SM-pronssia, 1981 SM-hopeaa ja lopulta 1982 SM-kultaa. 1983 Valtti uusi SM-kultansa ja seuran pelaaja Hanna-Mari Sarlin valittiin vuoden naisjalkapalloilijaksi. Joukkuetta valmensi Tony Nyberg.
Tällä hetkellä Valtilla on joukkueita kaikissa poikien ja tyttöjen ikä-luokissa 6-vuotiaista I-junioreista A-junioreihin asti. Seuraan kuuluu myös aktiivisia ikämiesjoukkueita. Vuonna 2008 60-vuotiaiden joukkue pääsi juhlimaan Suomen mestaruutta.
Kaudella 2024 Valtin naisten edustusjoukkue pelaa Naisten Kakkosta ja miesten edustusjoukkue pelaa Miesten Eteläisen piirin Kolmosta.
Seuran lajivalikoima ja historia on seuraava: hiihto- ja yleisurheilu vuodesta 1947, jalkapallo vuodesta 1947, naisten toiminta (voimistelu, jumpat) vuodesta 1947, voimanosto vuodesta 1960, salibandy 1990-luvun alusta, veteraanit omana jaostona vuodesta 2001 sekä kuntoilu lajijaostona vuodesta 2001.
Koivistonkylä (Tampere)

Koivistonkylä (puhekielessä "Koikkari") on Tampereen eteläinen kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Nekalaan, lännessä Taatalaan, etelässä Vihiojaan ja idässä Veisuun. Koivistonkylän lempinimi on Koikkari, ja sieltä ovat kotoisin monet tamperelaiset jääkiekkoilijat, muun muassa Raimo Helminen.
Historiaa.
Koivistonkylä on nimetty Messukylän henkikirjakylään kuuluneen Koiviston torpan mukaan. Torppari Aukusti Koivisto lunasti tilan itsenäiseksi 1920-luvulla. Samaan aikaan alueelta alkoi vilkas rakentaminen ja 1940-luvun puoliväliin mennessä sieltä oli lohkottu jo noin 400 tonttia. Koivistonkylä siirtyi Tampereen kaupunkiin Messukylän kuntaliitoksessa vuoden 1947 alussa.
1960-luvulla Koivistonkylä rajautui suuriin metsiin ja Lempääläntien varressa Sulkavuoreen. Vuoren päällä oli jatkosodan aikana sijainnut Tampereen ilmatorjuntapatteriston ilmatorjuntapatteri, ja sen betoniperustoja on edelleen jäljellä. Sähkölinjaa pitkin kulki talvisin latu, jota myöten saattoi hiihtää nykyisen Hervannan kaupunginosan keskellä sijaitsevan Ahvenisjärven hiihtomajalle. Siitä johti latu edelleen pitkälle Valkeakosken suuntaan Taivalpirtin majalle.
Kuljun moottoritien rakentamisen yhteydessä 1960-luvun puolivälissä osa Sulkavuoresta leikattiin vanhan Lempääläntien liittämiseksi Koivistontiehen. Jäljelle jäänyt kuusikkorinne Taatalan puolella hävitettiin 1977 valmistuneen Osuusliike Voiman Eka-Marketin, nykyisen Prisma-keskuksen tieltä. Koivistonkylän Eka-Marketin rakennukseen tuli myös itsepalvelu-Alko.
Koivistonkylässä sijaitsi Länsilinjat Oy:n vuonna 1947 valmistunut autohalli, joka jäi tyhjilleen yrityksen muuttaessa uusiin tiloihin Sarankulman kaupunginosaan vuonna 1984. Vanha autohalli purettiin 1990-luvun lopulla.
Koivistonkylällä on myös oma harrastejääkiekkoseura nimeltä Koivistonkylän Chiefs.
Tselada

Tselada eli tšelada, tšeladapaviaani tai etiopianpaviaani ("Theropithecus gelada") on sukunsa ainoa laji. Se on kehityshistorialtaan sukua makakeille, vaikka muistuttaakin elintavoiltaan ja ulkonäöltään enemmän paviaaneja ja joskus luetaankin niihin. Tselada on vuoristoeläin, jota tavataan 2 000–4 000 metrin korkeudessa kallioilla, niityillä ja pensastoissa laajalla alueella Tanajärven ympäristössä Etiopiassa. Tseladat voivat muodostaa jopa 400 yksilön laumoja.
Tuntomerkit.
Tselada-uroksen pituus on 60–75 cm, hännän pituus 45–50 cm ja paino jopa 25 kg. Naaras on vain puolet uroksen koosta. Turkki muodostaa uroksilla ylävartaloon pitkän harjan. Kasvoja ympäröi poskiparta, ja sieraimet avautuvat ylöspäin. Lajilla on kaulassa ja rinnassa paljas punainen ihoalue, jota ympäröivät helmimäiset ihoturvotukset. Näitä muodostumia on naaralla lisäksi sukuelinten läheisyydessä. Tselada voi ”siirtää” nahan yläleukansa kohdalta, jolloin hampaat paljastuvat.
Ravinto.
Tseladat käyttävät ravintonaan paviaaneista poiketen pieniä kasvinosia, pääasiassa siemeniä, juuria, lehtiä ja pieniä hedelmiä. Niiden leuat ovat lyhentyneet ja pienentyneet, ja poskihampaat ovat muotoutuneet jauhamaan siemeniä.
Giuseppe Gibilisco

Giuseppe Gibilisco (s. 5. tammikuuta 1979 Syrakusa) on italialainen seiväshyppääjä.
Gibilisco sai pronssia nuorten MM-kilpailuissa Annecyssa 1998 tuloksella 520. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Välimeren kisoissa ja pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Amsterdamissa. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän oli kymmenes ja Birminghamin MM-hallikisoissa 2003 kahdeksas.
Gibilisco voitti seiväshypyn maailmanmestaruuden 2003 Pariisissa omalla ja Italian ennätyksellä 590. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Budapestin MM-hallikisoissa ja sai pronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 585. Vuonna 2005 hän voitti Euroopan cupin seiväskilpailun ja sijoittui viidenneksi Helsingin MM-kilpailuissa. hän oli kolmas. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi.
Gibilisco sai heinäkuussa 2007 kahden vuoden kilpailukiellon yhteyksistään italialaislääkäri Carlo Santuccioneen ja kielletyn aineen käytöstä tai käytön yrityksestä. Syyskuussa 2007 Italian yleisurheiluliiton valituslautakunta vapautti Gibiliscon, mutta lokakuussa 2007 Italian olympiakomitea vahvisti Gibiliscon kilpailukiellon. Heinäkuussa 2007 Gibilisco ilmoitti lopettavansa uransa dopingsyytösten vuoksi. Toukokuussa 2008 urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin (CAS) kuitenkin kumosi Gibiliscon kilpailukiellon, ja hän on sittemmin jatkanut uraansa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui seitsemänneksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Samana vuonna Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi samalla tuloksella 575 cm kuin kolmanneksi sijoittunut Przemysław Czerwiński. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui jäätyään ilman tulosta.
Gibilisco on myös voittanut useita Italian mestaruuksia.
L’Arena

L’Arena on Veronan kaupungin ja maakunnan paikallinen jokapäiväinen sanomalehti. Se on ilmestynyt vuodesta 1866. Sitä julkaisee La Società Athesis S.p.A. Levikki on noin 50 000.
20 suosikkia – Kaikki rakkauteni

Kaikki rakkauteni on "20 suosikkia" -sarjassa vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on The Beatles -yhtyeen kappaleiden suomennoksia.
Lähteet.
CD-levy 5050466-1426-2-7 (Warner Music Finland, 2002)
Paris-Geschütz

Pariisin-tykki eli Paris-Geschütz eli Kaiser-Wilhelm-Geschütz ( eli "Keisari Vilhelm -tykki") oli saksalainen rautatietykki, jolla tulitettiin Pariisia ensimmäisessä maailmansodassa maalis-elokuussa 1918.
Sen suunnitteli Krupp-yhtiö, tarkoituksenaan luoda tykki pommittamaan Pariisia saksalaisten linjojen takaa. Ampumaetäisyys oli 120 km, joten tarvittiin järeitä ja erikoisia ratkaisuja; esimerkiksi putken pituus on 176 kaliiperinmittaa (37 metriä). Kanuunan nimellinen kaliiperi oli 210 millimetriä, mutta ammusten halkaisija vaihteli 210–230 millimetrin välillä. Ne oli ammuttava oikeassa järjestyksessä pienimmästä suurimpaan, koska tykin putki kului nopeasti suuren lähtönopeuden takia. Yksi putki kesti noin 65 laukausta, ja niitä valmistettiin seitsemän.
Ajoainelataus painoi 150 kg, ja ammus nousi stratosfääriin saakka, saavuttaen suurimmillaan 40 km:n korkeuden ennen putoamistaan maahan. Tuli ei ollut kuitenkaan erityisen tehokasta, koska ammuksessa oli vain 15 kg räjähdysainetta ja paksu metallikuori, joka tuotti isoja sirpaleita.
Tykki asennettiin 380 mm:n rautatietykin alustalle, ja sitä käytti 80 keisarillisen laivaston merimiestä vara-amiraali Roggen alaisuudessa, koska ase oli kehitetty Bayern-luokan taistelulaivan tykkiin perustuvan 38 cm SK L/45 "Max" -rautatietykin pohjalta.
Tykillä ammuttiin sodan aikana saksalaisten lähteiden mukaan 367 laukausta, ranskalaisten mukaan 320 laukausta, joista 183 putosi Pariisiin. 256 ihmistä kuoli ja 620 haavoittui tykin tulesta.
Liivi (vaate)

Liivi on edestä napitettu hihaton vaate tai umpinainen pujoliivi. 
Lähinnä työasuina on olemassa myös kalastajan-, reportterin-, erä-, heijastin- ja taktisia liivejä.
Historia.
Ennen vanhaan liivit olivat yleisempiä. Miehet käyttivät niitä toiseen maailmansotaan asti yleisesti puvun kanssa. Frakkiin ja smokkiin kuuluvat niin ikään liivit; frakin kanssa on käytössä erityinen frakkiliivi ja smokingin kanssa vyöliivi. Liivin nappiin oli kiinnitetty taskukellon ketju, ja itse kello oli liivin taskussa.
Sukukypsyys

Sukukypsyys on eliön kehityksessä saavutettu vaihe, jolloin se pystyy lisääntymään. Ihmiset saavuttavat sukukypsyyden murrosiässä.
Useimmat monisoluiset eliöt eivät ole syntyessään (tai itäessään) sukukypsiä, ja riippuen lajista, sukukypsyyden saavuttamiseen voi kulua aikaa päiviä, viikkoja tai vuosia. 
Sukukypsyyteen liittyy sukusolujen tuoton alkaminen ja eliön fenotyypissä voi tapahtua suuriakin muutoksia. Sukukypsyyden saavuttamisen aikoihin eliölajin eri sukupuolet voivat muuttua enemmän toisistaan eroaviksi. 
Eliön saavutettua sukukypsyyden siitä voi myöhemmin tulla taas lisääntymiskyvytön. Joissain tapauksissa sukukypsyyden saavuttanut eliö voi vaihtaa sukupuoltaan tai se voi olla hermafrodiitti eli kaksineuvoinen.
Ympäristöjohtaminen

Ympäristöjohtaminen on liikkeenjohdon ala, joka keskittyy ympäristönsuojelun ja yritystoiminnan leikkauspisteisiin. Ympäristöjohtaminen tukeutuu usein ympäristöjohtamisjärjestelmiin, joita ovat mm. ISO 14001 ja EMAS-järjestelmä. Ympäristöjohtaminen on kytköksissä yritysvastuun konseptiin ja voi ottaa huomioon myös sosiaalisen vastuun teemoja.
Historia.
Ympäristöjohtamisen synty ajoittuu 1960-luvun lopulle ympäristöherätyksen aikaan. Aluksi ympäristöjohtaminen oli vastahakoista mukautumista kiristyvään lainsäädäntöön. Vasta 1980-luvun puolestavälistä lähtien yritykset alkoivat itse korostaa toimintansa ympäristönäkökulmaa. Tähän vaikutti sekä kasvava paine kuluttajien ja julkisen vallan suunnasta että kestävän kehityksen käsitteen syntyminen. Yritykset saattoivat ainakin jollain tasolla yhdistää kestävän kehityksen normaaliin taloudelliseen toimintaan, kun taas aikaisempi puhe nollakasvusta oli yrityksille liian radikaalia. Nykyään yritysten ympäristöstrategiat ovat jo entistä enemmän sidoksissa yritysten liiketoimintastrategioihin. Yritykset ovat myös ottaneet käyttöön ympäristöjärjestelmiä, kuten ISO 14001 tai vaativamman Euroopan unionin asetukseen perustuva EMAS-järjestelmän.
Ympäristöasioiden hallintajärjestelmät.
1990-luvun alkupuolella kehitettiin ympäristöjärjestelmät ympäristöjohtamisen työkaluiksi. Ensimmäinen standardi oli englantilainen BS 7750, jonka ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1992. Ensimmäiset toimipaikat Suomessa sertifioitiin BS 7750:n mukaan vuonna 1994. Myöhemmin kansainvälinen ISO 14001 -standardi korvasi BS 7750:n Suomessa. Vuonna 1993 julkistettiin EU:n asetukseen perustuva EMAS-järjestelmä.
Kansalliset ja Euroopan laajuiset ympäristöjärjestelmät edistivät kansainvälisen standardin luomista. Kansainvälinen ISO 14001 -standardi julkistettiin vuonna 1996 ja siitä tuli nopeasti suosituin järjestelmä kaikkialla maailmassa.Standardin uusin painos on vuodelta 2015. Suomen Standardisoimisliitto SFS on vahvistanut standardin ISO 14001 kansalliseksi standardiksi SFS-EN ISO 14001 ja julkaissut sen suomeksi.
Ympäristöjohtamisen koulutus.
Suomessa on mahdollista saada koulutusta ympäristöjohtamisen alalla. Jyväskylän yliopisto tarjoaa pohjoismaiden vanhinta ympäristöjohtamisen maisteri- ja tohtorikoulutusta. Koulutusohjelma käsittelee erilaisia ympäristöjohtamisen ja yritysvastuun teemoja, mm. elinkaariarviointia, kestävää kulutusta ja markkinointia sekä kestävän kehityksen mukaisia yritysstrategioita.
Giuseppe Favalli

Giuseppe Favalli (s. 8. tammikuuta 1972 Orzinuovi, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A'ssa pelaavaa AC Milania. Hän on pelipaikaltaan vasen pakki.
Favalli aloitti uransa vuonna 1988 Serie B'ssä pelaavassa Cremonesessa. Vuoden 1992 kesällä Lazio hankki italialaispuolustajan itselleen. Lazion kapteenina toimineesta Favallista tuli nopeasti fanien suosikki. Kesällä 2004 298 Laziossa pelatun ottelun jälkeen Favalli siirtyi Interiin.
Vuonna 2006 Favalli siirtyi ilmaisella siirrolla nykyiseen joukkueeseensa AC Milaniin, jonka kanssa teki 30. kesäkuuta 2008 asti ulottuvan sopimuksen.
Christer Gardell

Christer Gardell (s. 1960) on ruotsalainen liikemies. Gardell perusti pääomasijoitusyhtiö Cevian Capitalin vuonna 2002 ja on toiminut yhtiön johtavana osakkaana siitä lähtien. Vuosina 1996–2002 hän oli AB Custoksen pääjohtaja. Gardell on työskennellyt aikaisemmin Nordic Capitalissa ja McKinsey &amp; Companyssa. Hän on myös Metso-konsernin hallituksen jäsen ja Skandian hallituksen puheenjohtaja. Gardell asuu Tukholmassa. 
Gardell vastusti vuoden 2003 kansanäänestyksessä Ruotsin liittymistä euroalueeseen, mutta myöhemmin hän on nähnyt euron parempana vaihtoehtona koska pitää Ruotsin kruunua heikkona valuuttana jonka seurauksena Ruotsin valuuttamarkkinoilla on liian vähän likviditeettiä ja näin Ruotsin-markkinat ovat sijoitusriski
Anjala

Anjala tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Kirk Muller

Kirk Christopher Muller (s. 8. helmikuuta 1966 Kingston, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekon ammattipelaaja. Hyökkääjä Kirk Muller pelasi NHL:ssä 19 kautta vuosina 1984–2003. Muller toimi Carolina Hurricanesin päävalmentajana kevääseen 2014.
Hänen seurojaan NHL:ssä olivat New Jersey Devils, Montreal Canadiens, New York Islanders, Toronto Maple Leafs, Florida Panthers ja Dallas Stars.
Dave Poulin

Dave James Poulin (s. 17. joulukuuta 1958 Timmins, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Poulin pelasi National Hockey Leaguessa 13 kautta, kaudesta kauteen , seuroinaan Philadelphia Flyers, Boston Bruins ja Washington Capitals. 724:ssä NHL:n runkosarjaottelussaan hän teki 205 maalia ja antoi 325 maalisyöttöä.
Ennen NHL-uraa hän pelasi vuosina 1978–1982 Notre Damen yliopiston yliopistojoukkueessa ja kaudella 1982–1983 Rögle BK:ssa Ruotsissa.
Isokylä (Salo)

Isokylä on Salon pieni kaupunginosa, joka sijaitsee valtatien 1 ja kantatien 52 risteyksessä. Alueella sijaitsee ainoastaan huoltoasema. Vieressä sijaitsevat asumukset kuuluvat jo Isokylän kyläalueeseen.
Historiaa.
Alue on ollut aikoinaan Kupilan ja Ruoksmäen peltoa, ja se rakennettiin samaan aikaan, kun valtatie 1 valmistui.
Hellboy

Hellboy on kuvitteellinen supersankari Dark Horse Comicsin julkaisemassa sarjakuvassa Hellboy. Hahmon loi Mike Mignola. Hellboy esiintyi ensimmäistä kertaa julkaisussa San Diego Comic-Con Comics #2 vuonna 1993. Guillermo del Toro on ohjannut Hellboysta kaksi elokuvaa: "Hellboy" (2004) ja "" (2008). Näissä elokuvissa hahmo esitti Ron Perlman. Hahmosta tehtiin vuonna 2019 uusi elokuva, jossa hahmoa esittää David Harbour.
Historia.
Hellboy on olento jonka Grigori Rasputin toi Maahan Toisen maailmansodan viimeisinä hetkinä. Hellboy todisti, että ei ole paholainen vaan pieni paholaisen kaltainen olento jolla oli punainen nahka, sarvet, häntä ja valtava kivinen oikea käsi. Hänet nimesi professori Trevor Bruttenholm.
Hellboyn kasvatti Yhdysvaltain armeija sekä Paranormaalin Tutkimuksen ja Puolustuksen Toimisto (P.T.P.T.), englanniksi Bureau for Paranormal Research and Defense (BPRD), Yhdysvaltain agentiksi joka taistelee okkulttisia uhkia vastaan.
Aikuisena Hellboysta tuli PTPT:n tärkeimpiä agentteja yhdessä muutaman ihmisen ja teko-ihmisen kanssa. Hänen toverinsa olivat Kate Gorrigan, kansanperinteen professori New Yorkin yliopistosta, Abe Sapien, kalamainen humanoidi, Liz Sherman, pyrokineettinen nuori nainen ja Roger, valtava homonculus.
Vastustajat.
Hellboylla, kuten muillakin supersankareilla, on vastustajinaan joukkio erilaisia superroistoja ja konnia. Näistä merkittävimpiä ovat:
Uskelan Isokylä

Isokylä on kylä Salossa Uskelanjoen varressa Salon keskustasta hiukan Pertteliin päin. Sen alue ympäröi Salon Isokylän kaupunginosaa. Kylää halkovat moottoritie E18 ja kantatie 52. Alueella sijaitsee myös moottoritien E18 Isokylän tunneli, jonka pituus on 450 metriä. Isokylän alue rajoittuu entisiin Halikon ja Kuusjoen kunnanrajoihin sekä Uskelanjokeen. Isokylässä Munamäellä sijaitsee myös televisiomasto, jonka korkeus on 120 metriä maanpinnasta ja se lähettää maanpäällisiä digitv-lähetyksiä. 
Historiaa.
Isokylä on yksi Uskelan pitäjän vanhoista kylistä, ja se on aiemmin kuulunut Uskelan kuntaan, joka vuonna 1967 liitettiin Salon kaupunkiin. 
Isokylässä sijaitsi vielä 1800-luvulla Uskelan seurakunnan vanha emäkirkko, joka jouduttiin purkamaan vuonna 1825 Uskelanjoen maanvyörymän jälkeen koska osa kirkon alla olevasta maasta oli poissa.. Jäljellä on osa hautausmaata sekä vuonna 1749 valmistunut tapuli. 
Kylästä lohkaistiin vuonna 1935 osa, joka liitettiin silloiseen Salon kauppalaan.
Vuonna 1937 tapahtui siihenastinen suurin auto-onnettomuus Suomessa kun kuorma-auto syöksyi emäkirkon rotkoon ja 8 ihmistä kuoli.
Rikhard III (näytelmä)

Rikhard III ("The Tragedy of King Richard the Third") on William Shakespearen historiallinen näytelmä Englannin viimeisestä York-sukuisesta kuninkaasta Rikhard III:sta. Se on yksi Shakespearen varhaisimmista näytelmistä ja kirjoitettu mahdollisesti vuonna 1591. Se on tavallaan jatko-osa vielä varhaisemmalle "Henrik VI:lle".
Näytelmässä Rikhard kuvataan pahana tyrannina, joka ontuu, jonka toinen käsi on toista lyhyempi ja jolla on kaiken huipuksi kyttyräselkä, mutta tämä kuvaus perustuu Thomas Moren kirjaan "The History of Richard III", joka taas on kirjoitettu Elyn piispa John Mortonin muistelmien perusteella. Piispa Morton taas oli yksi Rikhardin pahimmista vihamiehistä. Toisaalta Shakespeare ei edes pyrkinyt minkäänlaiseen historialliseen tarkkuuteen, vaan luomaan draamallisesti vaikuttavan hahmon. 
Näytelmän Rikhard III on älykäs ja taitava manipuloimaan. Hän tiedostaa itse pahuutensa ja puolustelee sitä ruumiinsa epämuodostumilla, mikä tuodaan esiin heti näytelmän avausmonologissa. Pohjattomasta pahuudestaan huolimatta hahmoa on pidetty jopa sympaattisena – Rikhard III kykenee manipuloimaan myös yleisön.
Juoni.
Näytelmä alkaa juuri, kun ruusujen sota on kääntynyt Yorkien voitoksi ja Lancaster-suvun häviöksi. Yorkien vanhin poika Edvard IV on noussut valtaan, mutta hänen avioliittonsa leskirouva Elisabet Greyn kanssa ei miellytä kaikkia, varsinkaan hänen veljiään Rikhardia ja Clarencea. Ensimmäisessä kohtauksessa Rikhard pitää maailmankuulun yksinpuhelunsa: ”"Now is the winter of our discontent..."”, jossa hän kertoo ryhtyvänsä toteuttamaan unelmaansa päästäkseen Englannin valtaistuimelle.
Rikhard aloittaa taistelunsa kohti valtaistuinta ja värvää puolelleen muun muassa serkkunsa Buckinghamin herttuan, toimittaa veljensä Clarencen vankilaan, tapattaa nuoret veljenpoikansa (Towerin prinssit) ja loppujen lopuksi myös omat tukijatkin saavat kyytiä. Loppujen lopuksi Onnetar kääntyykin Rikhardia vastaan ja Ranskassa hänen vastustajansa valmistautuvat vallankumoukseen, Rikhardin on valmistauduttava sotaan ja loppujen lopuksi jopa Rikhardin vanha äiti Yorkin herttuatar kääntyy omaa poikaansa vastaan. 
Kuuluisia vuorosanoja.
"Ratsu, ratsu, valtakuntani hevosesta!" (Rikhard III)
"Verta sinä latkit, oman veresi saat maasta nuolla!" (Yorkin herttuatar)
"Hyvästi huonon onnen kuningatar; sure sinä täällä vaan, minä palaan Ranskaan teidän murheillenne nauramaan." (Vanha kuningatar Margareeta)
"Kerro, piru, missä ovat lapseni?!" (Kuningatar Elisabet)