tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fetofetaalinen transfuusio-oireyhtymä

Fetofetaalinen transfuusio-oireyhtymä (FFTO) eli TTTS (Twin-to-Twin Transfusion Syndrome) on monokoriaalisissa monikkoraskauksissa esiintyvä verenkiertohäiriö sikiöiden välillä. Monokoriaalisessa raskaudessa, jossa lapset ovat aina identtisiä sisaruksia, sikiöillä on yhteinen suonikalvo ja istukka. Oireyhtymä aiheutuu jaettuun istukkaan kasvavista yhdysverisuonista sisarusten verenkiertojen välille. Hoitamattomana oireyhtymä on sikiöille erittäin vaarallinen ja vakava TTTS johtaa kuolemaan 60–100 % todennäköisyydellä .
Taudinkuva.
Monokoriaaliset sisarukset jakavat yhteisen istukan ravinteiden ja hapen hankintaa varten. Vaikka kukin sikiöistä käyttää omaa osaansa istukasta, voivat sikiöiden verenkierrot yhdistyä istukkaan kasvavien yhdyssuonten (anastamoosien) kautta. Riippuen yhdyssuonten määrästä, tyypistä ja suunnasta, yhdistynyt verenkierto voi johtaa 
epäsuhtaiseen veren virtaukseen sikiöstä (luovuttaja) toiseen (saaja).
Verensiirto aiheuttaa luovuttajasikiölle veritilavuuden pienentymisen, joka johtaa sikiön kehityksen hidastumiseen tai pysähtymiseen sekä lopulta hapenpuutteesta johtuviin vaurioihin. Lisäksi sikiön virtsantuotanto vähentyy tai pysähtyy, mikä johtaa lapsiveden vähenemiseen (oligohydramnios). Lapsivesi loppuu lopulta kokonaan, jolloin luovuttaja on tiiviisti mahdolliseen omaan vesipussiinsa kääriytyneenä (stuck twin).
Saajasikiön veritilavuus kasvaa, mikä johtaa sikiön sydämen rasittumiseen ja lopulta sydänvaurioihin. 
Saajan virtsantuotanto kasvaa ja lapsivesi lisääntyy (polyhydramnios).
Keerygma

Keerygma (kreik., κήρυγμα, "kérugma") tarkoittaa kristillistä sanomaa, evankeliumin julistusta. Sana esiintyy Uuden testamentin kreikankielisessä alkutekstissä muun muassa jakeissa , ja , ja on suomennettu sanalla saarna, saarnata tai julistaa.
Traditiohistoriallisessa tutkimuksessa sillä tarkoitetaan, että evankeliumit eivät ole Jeesuksen elämäkerta vaan seurakunnan uskon todistus, keerygma. Tämä perusteella Rudolf Bultmann totesi, että kristinuskon ytimenä on apostolien julistus, joka on historiallinen tosiasia, mutta jota ei voi historiallisesti tutkia.
Kazimierz Górski

Kazimierz Klaudiusz Górski (2. maaliskuuta 1921 – 23. toukokuuta 2006) oli puolalainen jalkapallovalmentaja, hyökkääjä ja Puolan jalkapalloliiton PZPN:n kunniapuheenjohtaja.
Górski teki pitkän uran puolalaisessa jalkapallossa pelaajana, valmentajana ja jalkapalloliiton johtotehtävissä. Hänet on palkittu useilla kunniamerkeillä. Górski kuoli 85-vuotiaana Varsovassa taisteltuaan pitkään syöpää vastaan.
Ura pelaajana.
Górski aloitti uransa kotikaupungissaan Lwówissa, nykyisen Ukrainan alueella. Hänen lupaava uransa katkesi toisen maailmansodan vuoksi, mutta hän palasi kentille vielä 1945 Legia Varsovan joukkueessa. Hän pelasi sodan jälkeen myös yhden ottelun Puolan maajoukkueessa. 
Ura valmentajana.
Górski opiskeli valmennusta Wyższa Szkoła Wychowania Fizycznegossa Krakovassa sekä kademia Wychowania Fizycznego we Wrocławiu Wrocławissa. Uransa hän aloitti Legia Varsovassa 1960-luvun alussa. Hän toimi myös KS Lubliniankan ja Gwardia Varsovan päävalmentajana, kunnes hänet valittiin 1971 Puolan maajoukkueen päävalmentajaksi.
Górski oli jo aiemmin valmentanut Puolan nuorten maajoukkueitta, mutta A-maajoukkueessa hän teki lopullisen läpimurtonsa. Hän johdatti Puolan ensin olympiakultaan Münchenissä 1972 ja kaksi vuotta myöhemmin MM-pronssille Saksan kisoissa kaadettuaan pronssiottelussa Brasilian 1–0. Mitalien värisuoran Górski sai täyteen, kun Puola otti hopeaa olympiakisoissa 1976. 
Maajoukkuepestinsä jälkeen Górski siirtyi Kreikkaan Panathinaikosin päävalmentajaksi. Tuloksena oli Kreikan tuplamestaruus kauden 1976–1977 päätteeksi. Hän valmensi Kreikassa myös AGS Kastoriaa, Ethnikos Pireusta ja Olympiakosia, jonka kanssa hän voitti toisen tuplamestaruuden 1980–1981. Kotimaassaan hän valmensi vielä Legia Varsovaa.
Ura jalkapalloliitossa.
Górskista tuli vuonna 1976 Puolan jalkapalloliiton PZPN:n kunniajäsen. Lopetettuaan valmennusuransa hän siirtyi 1986 aktiivisesti toimimaan liiton tehtäviin. Górski toimi varapuheenjohtajana 1987–1991 ja puheenjohtajana 1991–1995. Kesäkuussa 1995 hänet nimitettiin liiton kunniapuheenjohtajaksi.
Erik Fisher

Erik Fisher (s. 21. maaliskuuta 1985 Ontario, Oregon) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Nykyisin Fisher laskee enimmäkseen vauhtilajeja.
Fisherin ensimmäinen kilpailu maailmancupissa oli marraskuussa 2005 Kanadan Lake Louisessa käyty syöksylasku. Hänen paras sijoitus maailmancupissa on seitsemäs sija Val Gardenasta käydystä syöksylaskusta 20. joulukuuta 2008. Nuorten MM-kisoissa Italian Bardonecchiassa helmikuussa 2005 hän otti syöksylaskussa pronssia.
Aiheesta muualla.
Erik Fisherin kotisivut
Charme (satelliitti)

Charme (CH4 Atmospheric Remote Monitoring Explorer) on Ranskan CNESin ja Saksan DLR:n yhdessä toteuttama kaukokartoitussatelliitti. Se mittaa ilmakehän metaania, joka on merkittävä kasvihuonekaasu. Se laukaistaan vuonna 2013 tai 2014 Vega-kantoraketilla. 
Toteutuksesta päätettiin vuoden 2010 alussa. Satelliitti maksaa 165 miljoonaa dollaria laukaisuineen ja kolmen vuoden operointeineen. Se perustuu CNESin Myriade-mikrosatelliittirunkoon ja sen tieteellisten mittalaitteiden sähköteho on 60 wattia. Satelliitti lentää 650 km korkealla aurinkosynkronisella kiertoradalla. DLR toimittaa laitteen pääinstrumentin, joka on lidar. Dataa prosessoidaan molemmissa maissa.
Iljinskin piiri

Iljinskin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 3 069 neliökilometriä. Asukkaita on 20 300 henkeä (vuonna 2009).
Iljinskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Jusvan, idässä Dobrjankan, etelässä Krasnokamskin ja Nytvan sekä lännessä Karagain piireihin. Pinta-alasta 52 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, hiekka ja sora, savi ja turve. Piirin itäpuolella sijaitsee Kaman muodostama Kaman tekojärvi.
Piiriin kuuluu Tšormozin kaupunki sekä 6 maalaiskuntaa: Filatovo, Iljinski, Ivanovskoje, Poser, Sretenskoje ja Vasiljevskoje. Hallinnollinen keskus on Iljinskin taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 177.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 95,3 % venäläisiä ja 1,7 % komipermjakkeja. Kaupunkiväestön osuus on 51,5 %.
Piirin kautta kulkee Permin ja Tšermozin välinen maantie. Pääelinkeino on perinteisesti maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa ja öljyn porausta.
Piirissä toimii maatalousammattikoulu, kaksi lasten taidekoulua, kirjastolaitos, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja" (”Lippu”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Iljinskin, Sretenskojen, Tšermozin ja Vasiljevskojen kirkot, entisen Tšermozin metallitehtaan ja Iljinskin vanhat rakennukset.
Juho Jäykkä

Juho (Johannes) Jäykkä (sukunimi aik. "Aulén"; 21. heinäkuuta 1837 Honkilahti – 24. kesäkuuta 1906 Lappi Tl) oli suomalainen lennätinvirkailija ja kirjallisuuden kääntäjä.
Jäykkä kävi Porin lukiota ja siirtyi sitten lennätinlaitoksen palvelukseen. Hän oli lennätinvirkailijana 10 vuoden ajan sekä Suomessa että Venäjällä. Tämän jälkeen Jäykkä hankki elantonsa erilaisilla kirjallisilla töillä eri sanomalehtien, muun muassa Sanomia Turusta, palveluksessa. Hän käänsi myös ulkomaista kirjallisuutta suomeksi ja opiskeli vielä vanhoilla päivillään esperantoa.
Seth Wescott

Seth Wescott (s. 28. kesäkuuta 1976 Durham, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen lumilautailija.
Wescott kilpaili ensimmäisen kerran lumilautailun maailmancupissa 28. marraskuuta 1999. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua. Ensimmäinen voitto tuli Arosan lumilautakrossista 20. joulukuuta 2008 ja toinen voitto samassa paikassa 24. maaliskuuta 2011. Wescott otti lumilautakrossissa MM-hopeaa vuosina 2003, 2007 ja 2011 sekä kultaa vuonna 2005.
Wescott voitti lumilautakrossissa kultaa Torinon olympialaisissa 2006 sekä myös Vancouverin olympialaisissa 2010.
Herbina

Herbina on suomalainen naisille suunniteltu hiusten- ja ihonhoitoon keskittyvä tuotesarja. Herbina-tuoteperheeseen kuuluu myös deodorantteja ja hiusten muotoilutuotteita. 
Valmistaja Berner Oy kehittää sarjan tuotteet Suomessa, ja suurin osa myös valmistetaan Suomessa.
Juhana Ennola

Juhana Ennola (sukunimi vuoteen 1906 "Enlund"; 29. kesäkuuta 1836 Rauma – 15. toukokuuta 1914 Karjalohja) oli suomalainen kamreeri ja kirjallisuuden suomentaja.
Ennolan äiti oli Anna Maria Silfvan. Ennola palveli ruotuväessä aliupseerina Turun pataljoonassa 1854–1860 ja vääpelinä Porin pataljoonassa 1860–1868. Hän oli sitten valtion rautateitten palveluksessa ensin kirjanpitäjänä 1872–1877, apukamreerina 1877–1897 sekä lopuksi kamreerina vuodesta 1897 vuoteen 1904, jolloin erosi virastaan täysin palvelleena. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1882 Hilda Amalia Granström (k. 1929).
Ennola suomensi vuosina 1875–1880 useita näytelmiä: 
Ennolan ainoa julkaistu sävellys on Yrjö Koskisen runo "Suomen salossa" ("Honkain keskellä..."), joka tunnetaan myös Virossa nimellä "Isamaa hiilgava pinnala paistab". Ennola sai SKS:n palkinnon vuonna 1875.
Mo Tae-bum

Mo Tae-Bum (, s. 15. helmikuuta 1989) on eteläkorealainen pikaluistelija, 500 metrin olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Mo saavutti junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hopeaa Erfurtissa 2006 ja pronssia Innsbruckissa 2007. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssia, hän sai Aasian mestaruuskilpailujen 1 000 metrillä Shenyangissa kaudella 2007–2008. Tomakomain Aasian mestaruuskisoissa 2009 hän sai kultaa 500 metrillä sekä hopeaa 1 000 ja 1 500 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti kultaa 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,82 ja hopeaa 1 000 metrillä ajalla 1.09,32. Lisäksi hän oli viides 1 500 metrillä. Vuonna 2011 hän saavutti hopeaa sprinttereiden MM-kilpailuissa Heerenveenissä ja vuonna 2012 pronssia sprinttereiden MM-kilpailuissa Calgaryssa.
Mo voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2012. Hän voitti samalla kaudella myös 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun. Sotšin MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti kultaa 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,760 ja hopeaa 1 000 metrillä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 500 metrillä neljäs.
Aleksandrovskin piiri

Aleksandrovskin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1942 perustetun piirin pinta-ala on 5 513 neliökilometriä. Asukkaita on 34 200 henkeä (vuonna 2009).
Aleksandrovskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin pohjoisosassa. Etelässä se rajoittuu Kizelin ja Gubahan, koillisessa Dobrjankan, lännessä Usoljen, luoteessa Solikamskin ja pohjoisessa Krasnovišerskin piireihin sekä idässä Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta 80 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, maakaasu, timantit, kulta, kalkkikivi, turve ja savi.
Piiriin kuuluu Aleksandrovskin kaupunki, Jaivan ja Vsevolodo-Vilvan kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä Skopkortnajan maalaiskunta. Hallinnollinen keskus on Aleksandrovsk. Asutuskeskuksia on yhteensä 38.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,2 % venäläisiä, 2,8 % tataareja ja 1,4 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 84,7 %.
Piirin kautta kulkee Tšusovoin ja Bereznikin välinen maantie sekä Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie, josta haarautuu kaksi sivurataa. Talous perustuu puunhankintaan ja teollisuuteen.
Piirissä toimii lasten taide- ja musiikkikoulut, ammattikoulu, Kizelin vuoriteknikumin filiaali, kirjastolaitos, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy "Bojevoi put" (”Taistelutie”).
Seudulla on kivikautisia arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu Aleksandrovskin ortodoksinen kirkko.
Oracle Corporation

Oracle Corporation on yhdysvaltalainen tietotekniikkayhtiö ja maailman kolmanneksi suurin ohjelmistoyhtiö, joka kehittää ja valmistaa yritysohjelmistoja ja -laitteistoja sekä tarjoaa pilvipalveluita. Yrityksen tunnetuin tuote on samanniminen tietokantaohjelmisto, mutta tuotannossa on muitakin yritysjärjestelmiä, kuten palvelimia sekä asiakkuudenhallinnan (CRM), toiminnanohjauksen (ERP) ja liiketoimintatiedon hallinnan (BI) ohjelmistoja.
Historia.
Larry Ellison perusti Software Development Laboratoriesin vuonna 1977, joka muutti nimeksi Relational Software, Inc. (RSI) vuonna 1979. RSI muutti nimeksi Oracle vuonna 1983.
Vuosina 2003–2004 Oracle yritti kaapata PeopleSoftin. 18 kuukautta kestäneen kamppailun jälkeen Oracle maksoi yhtiöstä 10,3 miljardia dollaria. Yhtiöiden yhdistymistä vastaan nousivat Yhdysvaltain oikeusministeriö ja Euroopan unionin säätelyelimet. Myyntijärjestelyjen aikana PeopleSoft osti myös J.D. Edwards -yhtiön. Maaliskuussa 2005 Oracle osti Retekin 643 miljoonalla ja syksyllä 2005 Siebel Systemsin 5,85 miljardilla.
Oracle on liikevaihdolla mitattuna maailman kolmanneksi suurin ohjelmistovalmistaja.
Vuonna 2019 yhtiö oli Forbesin mukaan maailman toiseksi suurin.
Tuotteet ja palvelut.
Oracle valmistaa ja myy sekä ohjelmistoja että laitteistoja ja lisäksi näitä tukevia palveluita.
Yrityskaupat.
Oracle on ostanut Sleepycat Softwaren, joka oli avoimen lähdekoodin Berkeley DB:n ylläpitäjä.
Vuonna 2005 Oracle osti suomalaisen Innobase-yhtiön, jonka InnoDB tietokantamoottoria levitettiin MySQL:n mukana.
Oracle ja Sun Microsystems ilmoittivat 20. huhtikuuta 2009 yrityskaupasta, jossa Oracle ostaa Sunin noin 7,4 miljardilla dollarilla. Oraclen toimitusjohtajan Larry Ellisonin mukaan ”Java on tärkein ohjelmisto, jonka Oracle on koskaan hankkinut”.
Oracle on ilmoittanut vähentävänsä väkeä Solaris-käyttöjärjestelmän ja SPARC-suorittimien kehityksestä.
Oracle on ilmoittanut aikomuksesta siirtää Javan kehitys Eclipse Foundationille.
Kritiikki.
Yhtiön käyttämiä lisensointistrategioita on kritisoitu niiden tavasta, jolla yritykset voivat joutua maksamaan huomattavasti suurempia lisenssimaksuja. Vuonna 2023 Oracle ilmoitti muutoksesta Javan lisensointiin, jonka myötä yritysten olisi ostettava lisenssi työntekijöiden määrän eikä ohjelmiston käyttäjien määrän mukaan. Aiemmin on ollut myös suoritinmäärän mukaisia lisenssejä. Vuoden 2023 muutoksen myötä yritykset, joilla on paljon työntekijöitä mutta vain vähän ohjelman käyttäjiä joutuvat maksamaan suhteellisesti enemmän lisensseistä Oraclelle. Javan lisensointimuutoksien myötä 86 prosenttia Javan käyttäjistä on kertonut siirtyvänsä pois Oraclen ympäristöstä.
Luis de Góngora

Luis de Góngora y Argote (11. heinäkuuta 1561 Córdoba – 23. toukokuuta 1627 Córdoba) oli espanjalainen barokkiajan runoilija. Hän oli ylhäisaatelia ja opiskeli teologiaa, mutta uhkapelurina hän menetti kaikki rahansa. Hänen tunnetuimpia runojaan ovat "Soledades I–II" sekä "Fabula de Polifemo y Galatea".
Gongora tutki ensin lakitiedettä ja kirjallisuutta, mutta rahahuolet pakottivat hänet rupeamaan papiksi. Myöhemmin Filip III nimitti hänet kunniakappalaisekseen. Gongoran nuoruudenrunot, jotka on kirjoitettu kansalliseen henkeen, ovat omaperäisiä ja pirteitä.
Tyytymättä saavuttamaansa menestykseen Gongora kehitti uuden tyylin "estilo culto". Tyyli on hyvin keinotekoinen, kuvat haettuja ja kieli oppineiden ja varsinkin mytologisten viittausten ja latinanvoittoisten käänteiden kangistamaa. Tähän tyyliin hän kirjoitti runoteoksensa, kuten "Soledades", "Fabula de Polifemo y Galatea" ja "Fabula de Piramo y Tisbe" sekä monet sonetit. Gongora sai joukon jäljittelijöitä, gongoristit eli kulteranistit, ja itse tyyliä sanottiin gongorismiksi. Tämä nurinkurinen makusuunta vaikutti epäedullisesti koko 1600-luvun espanjalaiseen ja portugalilaiseen runouteen.
Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit

Tekniikan akateemiset ja arkkitehdit on henkilömatrikkeli, johon on pyritty kokoamaan kaikkien suomalaisten diplomi-insinöörien, arkkitehtien ja tekniikan alalla työskentelevien muun yliopistotutkinnon suorittaneiden henkilötiedot valokuvineen. Viimeisin laitos on vuodelta 2011 ja jäi viimeiseksi. Se sisältää tiedot noin 73 100 tekniikan akateemisesta, mikä on 27 400 enemmän kuin edellisellä kerralla vuonna 2000 ja lähes yhdeksän kertaa niin paljon kuin vuonna 1965. Vastaavanlainen matrikkeli on tuotettu noin kymmenen vuoden välein. Vuosina 1965–2000 nimenä oli "Diplomi-insinöörit ja arkkitehdit", sitä ennen muun muassa "Suomen korkeakouluinsinöörit ja arkkitehdit" (1956), ja ensimmäinen matrikkeli oli "Suomen insinöörejä ja arkkitehtejä" (1948). Sitä ennen kerättiin elämäkerrallisia tietoja ammattikunnasta, joista yksi on "Suomalaisten teknikkojen seuran nimikirja 1896-1936". Viimeisen matrikkelin julkaisijajärjestöt olivat Tekniikan Akateemisten Liitto TEK, Tekniska Föreningen i Finland (TFiF), Suomen Rakennusinsinöörien Liitto ja Suomen Arkkitehtiliitto SAFA.
Luettelo ammattikorkeakoulututkinnoista

Tässä artikkelissa on luettelo ammattikorkeakoulututkinnoista, joita Suomen ammattikorkeakouluissa on mahdollista suorittaa. Tutkintonimikkeet on määritelty ammattikorkeakouluista annetussa asetuksessa (1129/2014) sekä Poliisiammattikorkeakoulusta annetussa asetuksessa (282/2014). Ammattikorkeakouluissa voi suorittaa sekä alemman että ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon. Alempi vastaa yliopiston kandidaattitutkintoa ja ylempi maisteria.
Ammattikorkeakoulututkinnot.
Humanistinen ja kasvatusala.
Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto:
Kulttuuriala.
Kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinto:
Luonnonvara- ja ympäristöala.
Luonnonvara-alan ammattikorkeakoulututkinto:
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala.
Kauneudenhoitoalan ammattikorkeakoulututkinto:
Liikunnan ammattikorkeakoulututkinto:
Sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinto:
Tekniikan ja liikenteen ala.
Merenkulun ammattikorkeakoulututkinto
Tekniikan ammattikorkeakoulututkinto
Kimmo Virtanen

Kimmo Kalervo Virtanen (s. 7. toukokuuta 1973 Valkeakoski) on Akaan Toijalassa asuva suomalainen teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ennen ohjaajan uraansa Virtanen toimi näyttelijänä.
Virtanen on ohjannut ja kirjoittanut useissa suomalaisissa ammattiteattereissa mm. Helsingin kaupunginteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Keski-Uudenmaan teatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Ahaa teatterissa, Teatteri Imatrassa, Rovaniemen teatterissa, Kemin kaupunginteatterissa, Samppalinnan kesäteatterissa, Tahtiteatterissa ja Kuopion uudessa kesäteatterissa. Tahtiteatteria ja Kuopion uutta kesäteatteria Virtanen oli myös perustamassa.
Virtanen on tehnyt laaja-alaisesti teatterin repertuaaria. Musikaalia, draamaa, lastenteatteria ja komediaa monilla eri näyttämöillä. 
Tunnettuja ohjaustöitä ovat olleet mm. Helsingin kaupunginteatterin ohjaukset Vihaiinen leski, Mörköooppera, AtomiAatos, 12 Lahjaa Joulupukille, Siiri ja Sotkuinen Kerttu ja Pako päiväkodista. Edellämainituista Virtanen on ollut kirjoittamassa Mörköoopperaa, AtomiAatosta ja Pakoa päiväkodista. Ohjaustöihin kuuluu myös mm. Ahaa teatterin rap-musiikkinäytelmä Betoniviidakko, jonka Virtanen ohjasi ja kirjoitti ja johon Karri ”Paleface” Miettinen sävelsi ja sanoitti kappaleet. Turun kaupunginteatterille Virtanen on tehnyt lastennäytelmät Tivoli-pieni musikaali suurista tunteista, jonka Virtanen myös kirjoitti ja Mörköjen yö, jonka hän kirjoitti yhdessä Johanna Keinäsen kanssa. Kuopion uuden kesäteatterin useat musiikkinäytelmät, kuten Solisitina Olavi Virta ja Katri Helena - laulajatyttö. Virtanen ohjasi ja yhdessä kirjoitti Sami Kojosen ja Johanna Keinäsen kanssa.
OID

OID-yksilöintitunnus on yleiskäyttöinen kansainvälisesti vain yhteen kohteeseen liitettävä numerosarja, joka yksilöi kyseisen kohteen yksiselitteisesti ISO/IEC 8824-1:2002 -standardin mukaisessa yksilöintijärjestelmässä. OID-tunnuksia voidaan käyttää mihin tahansa yksilöintitarpeeseen. Suomessa OID-tunnuksia käytetään laajasti esimerkiksi terveydenhuollon tietojärjestelmissä.
OID-tunnuksen on kehittänyt ITU-T yhdessä ISO:n kanssa.
Tunnusjärjestelmä.
OID-tunnuksia voidaan ajatella maailmanlaajuisena puurakenteena. ISO/IEC 8824-1:2002 -standardissa lueteltujen kansainvälisten tahojen alapuolella ovat kansallisten vastuutahojen hallinnoimat alipuut. Suomen alipuun OID-juurta hallinnoi Suomen Standardisoimisliitto SFS ry. Suomessa yksilöintitunnusten muodostamisen ja rekisteröinnin vastuu perustuu hajakeskitettyyn hierarkkiseen malliin, joka on kuvattu SFS 5971:2010 -standardissa. Julkisen hallinnon suositus "JHS 159 ISO OID-yksilöintitunnuksen soveltaminen julkishallinnossa" antaa tarkempia ohjeita OID:n soveltamiseen. Lisäksi tietyillä toimialoilla, kuten sosiaali- ja terveydenhuoltoalalla, on omia ohjeistuksia tunnusten käyttöön.
Käyttö.
OID-tunnus voi yksilöidä minkä tahansa kohteen, joka voi olla esimerkiksi valtio tai yksittäinen kiintolevy.
Yksilöintitunnus voidaan liittää joko abstraktiin tai fyysiseen kohteeseen. Kohde voi olla mikä tahansa yksilöitävissä eli nimettävissä ja rekisteröitävissä oleva kokonaisuus tai kokonaisuuden osa. Tietojärjestelmät tunnistavat, yksilöivät, ylipäätään käsittelevät kohteita yksilöintitunnuksella. Yksilöintitunnusten käyttö lisää toimivuutta yli organisaatiorajojen, yhteiskäyttöisyyttä, hyvää hallintotapaa ja jäljitettävyyttä.
Tietojärjestelmät asettavat yleiskäyttöiselle yksilöintitunnukselle vähintään seuraavat vaatimukset: tunnusten on oltava maailmanlaajuisesti yksikäsitteisiä, ajallisesti ainutkertaisia, niiden myöntämis- tai hallintamenettelyjen on oltava riittävän nopeita ja joustavia ja tunnusjärjestelmän on oltava riittävän stabiili pitkäaikaiseen säilytykseen. Erityisesti tunnistettavien kohteiden ominaisuuksien, luokittelujen ja rajauksien muutokset aiheuttavat haasteita tunnusjärjestelmälle ja yksikäsitteisyydelle.
Esimerkki.
Esimerkiksi OID-yksilöintitunnuksen 1.2.246.10.y.x numerot muodostuvat seuraavasti: 1 on ISO:lle juuresta rekisteröity solmu, 2 on ISO:n solmuluokka (ISO:n jäsenmaat), 246 on ISO 3166 –standardin mukainen Suomen maatunnus, 10 on Patentti- ja rekisterihallituksen hallinnoima solmu Y-tunnuksia varten, y on yrityksen Y-tunnuksesta muodostettu numerosarja ja x on Y-tunnuksen haltijan päättämä tunnuksen osa.
Queralt Castellet

Queralt Castellet Ibáñez (s. 17. kesäkuuta 1989 Barcelona) on espanjalainen lumilautailija, joka kilpailee pääasiassa lumikourussa.
Castellet on osallistunut viisiin olympialaisiin 2006–2022. Hän saavutti lumikourussa olympiahopeaa Pekingissä 2022. Pyeongchangissa 2018 hän oli seitsemäs. Vuoden 2010 olympialaisten avajaisissa hän toimi Espanjan lipunkantajana. Maailmanmestaruuskilpailuihin Castellet on osallistunut vuosina 2007, 2009, 2013 ja 2015, 2017, 2019 ja 2021. Parhaimmillaan hän on sijoittunut half-pipen hopealle vuoden 2015 MM-kilpailuissa ja pronssille 2021. Lisäksi hän on ollut samassa lajissa neljäs 2019, viides 2013 ja kuudes 2009. 
Maailmancupin kilpailuihin hän on osallistunut vuodesta 2005 lähtien. Hän on sijoittunut lumikourun kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2011–2012 ja 2018–2019 sekä kolmanneksi kausilla 2007–2008, 2019–2020 ja 2020–2021. Hän on voittanut seitsemän lumikourun maailmancupin osakilpailua, sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Big Airissa hän on ollut kerran kolmas.
Castellet on osallistunut myös TTR-kiertueen kilpailuihin. X Gameseissa hän on saavuttanut SBD SuperPipessa kultaa 2020 sekä hopeaa 2019 ja kahdesti 2022.
Castellet on voittanut Espanjan-mestaruuden lumikourussa (2006, 2009, 2012, 2021), lumilautakrossissa (2005), big airissa (2008) ja parisuurpujottelussa (2006).
Keiichirō Nagashima

 
Keiichirō Nagashima (, s. 20. huhtikuuta 1982 Ikeda, Hokkaidō, Japani) on japanilainen pikaluistelija, olympia- ja MM-mitalisti.
Nagashima sai hopeaa Vancouverin olympialaisissa 2010 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,97. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samalla matkalla kuudes. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa Moskovassa 2009 ja pronssia Obihirossa 2010. Lisäksi hän oli viides Heerenveenissä 2008. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on ollut kuudes 500 metrillä Naganossa 2008. Aasian mestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 500 metrillä 2004. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on ollut 500 metrillä toinen kausilla 2006–2007 ja 2008–2009.
11. divisioona

11. divisioona voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Gabriella Dorio

Gabriella Dorio (s. 27. kesäkuuta 1957 Veggiano) on italialainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti olympiakultaa 1 500 metrin juoksussa Los Angelesissa 1984.
Gabriella Dorio aloitti aikuisten arvokisauransa 17-vuotiaana Rooman EM-kilpailuissa 1974 sijoittuen 1 500 metrin juoksussa yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa pronssia. Hän kilpaili tuolloin myös maastojuoksussa ja sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 1975 ja kolmanneksi vuonna 1976. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi, ja samoin kävi Prahan EM-kilpailuissa 1978. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui päämatkallaan neljänneksi ja 800 metrillä kahdeksanneksi. Neljä päivää olympialaisten jälkeen hän alitti 1 500 metrillä neljän minuutin rajan ensimmäisenä ei-itäeurooppalaisena naisjuoksijana.
Dorio voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Milanossa 1982. Saman vuoden ulkoratojen EM-kilpailuissa Ateenassa hän saavutti 1 500 metrillä pronssia. Vuonna 1983 Helsingin MM-kilpailuissa 167-senttinen torinolainen sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Los Angelesin 1984 olympialaisten 1 500 metrin juoksusta olivat poissa Helsingin MM-kisojen viisi parasta. Viisi päivää aiemmin 800 metrillä neljänneksi sijoittunut Dorio pysytteli juoksun aikana pitkään taustalla ja nousi vasta viimeisellä kierroksella voittoon ohi Doina Melinten. Dorion aviomies oli luvannut hänelle voitosta kylvyn viinissä.
Frank O’Mara

Frank O'Mara (s. 17. heinäkuuta 1960 Limerick, Irlanti) on entinen irlantilainen juoksija, kaksinkertainen sisäratojen maailmanmestari.
O'Mara selviytyi Helsingin MM-kilpailuissa 1983 välieriin 1 500 metrillä. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi ajalla 3.42,90 
. O'Mara voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3 000 metrillä Indianapolisissa 1987 ajalla 8.03,32. Hän kukisti hopeaa saaneen maanmiehensä Paul Donovanin seitsemällä sadasosasekunnilla. Myöhemmin samana vuonna hän oli Rooman MM-kilpailuissa 5 000 metrillä yhdeksäs.
O'Mara sijoittui viidenneksi Budapestin 1989 MM-hallikisojen 3 000 metrillä ajalla 7.52,21. Kaksi vuotta myöhemmin Sevillan kisoissa hän voitti toistamiseen matkan sisäratojen maailmanmestaruuden ennätyksellään 7.41,14. Saman vuoden Tokion MM-kisoissa hän putosi 5 000 metrillä alkuerissä. Toronton MM-hallikisoissa 1993 hän sijoittui 3 000 metrillä kymmenenneksi.
O'Mara on pituudeltaan 176 cm ja hän painoi aktiiviuransa aikana 61 kg.
1 500 m – 3.40,53 (1983)
Maili – 3.51,06 (1986)
3 000 m – 7.42,58 (1993)
5 000 m – 13.13,02 (1987)
Maili – 3.52,30 (1986)
3 000 m – 7.41,14 (1991)
Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri

Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri on Lauri Törhösen ohjaama jännityselokuva vuodelta 1987. Elokuvan tuottaja on Kaj Holmberg ja tuotantoyhtiö Skandia-Filmi Oy. Törhönen on tehnyt elokuvan käsikirjoituksen Juha Vakkurin samannimisen romaanin pohjalta.
Juoni.
Helsinkiläinen liikemies välittää vientikiellossa olevaa länsimaista huipputeknologiaa Neuvostoliittoon.
Bisnekset sujuvat hyvin, kunnes häntä aletaan epäillä ja tilanteesta tuleekin valtapolitiikkaa. Samalla ihmissuhteet alkavat kärsiä ja mies turvautuu alkoholiin.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti, ettei Vakkurin ja Törhösen kertoma tapahtumasarja ole kovin vakuuttava, mutta elokuvan ilmapiiri ja monet henkilöhahmot ovat. Hän kehui myös monien tuoreiden kasvojen onnistuneita roolisuorituksia. ”Aika ajoin tätä kautta filmiin syntyy jännitystä, tyylikkäitten vakoilutarinoiden ounastelevaa väreilyä.” Yläsen mielestä tarinaa pikemminkin hidastavat kuin syventävät monet turhat filosofoinnit kaupankäynnistä ja menestyksestä.
Moskovanvahtikoira

Moskovanvahtikoira () on venäläinen koirarotu, jonka puna-armeija on jalostanut. Viime aikoihin asti moskovanvahtikoiria oli erittäin vaikea löytää entisen Neuvostoliiton alueiden ulkopuolelta, mutta nyt niistä on tulossa suositumpia Euroopassa ja niitä on viety myös Yhdysvaltoihin. Rotu ei ole FCI:n hyväksymä, mutta se on tunnustettu virallisesti Venäjän Kennelfederaatiossa (RKF) ja Unkarin Kennelliitossa (MEOES). 
Ulkonäkö.
Rotua voisi ensinäkemältä erehtyä hyvin helposti luulemaan bernhardinkoiraksi, vaikka sen luonne onkin paljon karumpi ja vieraita kohtaan varautuneempi. Se on kookas ja voimakasluustoinen. Sillä on massiivinen pää ja pitkä, tuuhea häntä. Karvapeite on tiheä ja väriltään aina punavalkoinen; punaisen sävy vaihtelee punaisesta ja soopelista punaiseen mustilla karvankärjillä. Ihanneväritys on punaiset, soopelireunaiset laikut valkoisella pohjalla, "tumma" pää mustalla maskilla, mustat "lasit" silmien ympärillä ja mustat korvat kontrasteina vaaleampisävyiseen runkoon. Urosten ihannesäkäkorkeus on 77–78 cm ja narttujen 72-73 cm; säkäkorkeudelle ei ole olemassa maksimirajaa. Urosten tulee painaa vähintään 55 kg ja narttujen vähintään 45 kg; Desmond Morriksen mukaan paino vaihtelee käytännnössä noin 45–74 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Moskovanvahtikoira on älykäs ja tasapainoinen. Voimakkaan vahtiviettinsä vuoksi se sopii vain kokeneille koiraihmisille. Toisin kuin bernhardinkoira, rotu myös vaatii paljon tarmokasta liikuntaa. Päinvastoin kuin monet muut molossit, se ei kuolaa.
Alkuperä.
Moskovanvahtikoiria kasvatettiin bolsevikkien aikaisella Venäjällä armeijan omistamassa Punaisen Tähden kennelissä. 1950-luvulla venäläiset koirankasvattajat risteyttivät keskenään bernhardinkoiran ja kaukasiankoiran tavoitteenaan luoda kookas moskovalainen vahtikoira. Tarkoituksena oli yhdistää ensiksi mainitun koko ja voima sekä jälkimmäisen aggressiivisuus ja valppaus - bernhardinkoiraa pidettiin nimittäin liian hitaana ja kömpelönä ja kaukasiankoiraa vastaavasti liian pienikokoisena urbaaniksi vahtikoiraksi. Rotumääritelmän mukaan risteytyksissä käytettiiin myös englantilais-venäläistä ajokoiraa. Moskovanvahtikoira-rodun kantakoira oli Orslan. 
Rotumääritelmä laadittiin ensimmäisen kerran vuonna 1958, ja seuraava versio julkaistiin vuonna 1985, jolloin rotu saavutti Neuvosto-Venäjällä samalla virallisen aseman. Vuonna 1992 Venäjän koirankasvattajien yhdistys vahvisti silloisen rotumääritelmän, ja vuonna 1997 uuden version pienine muutoksineen hyväksyivät sekä RKF että Venäjän maatalousministeriön alainen eläintenjalostuksen jaosto.
RKF työskentelee FCI:n kanssa, jotta rotu tunnustettaisiin myös kansainvälisesti. Tällä hetkellä moskovanvahtikoira saa osallistua kansainvälisiin näyttelyihin niissä FCI-maissa joiden kennelliitoissa se on hyväksytty, minkä vuoksi mm. Budapestissa vuonna 2008 järjestetyssä Euroopan voittaja -näyttelyssä oli mukana moskovanvahtikoiria. Sillä ei kuitenkaan ole vielä FCI:n virallista tunnustusta eli esimerkiksi Suomessa se ei saa osallistua virallisiin näyttelyihin. Venäjällä niitä esiintyy näyttelyissä laajalti ja ne hyväksytään kaikkiin Venäjän kennelliiton hyväksymiin näyttelyihin.
Pieter Vink

Pieter Vink (s. 13. maaliskuuta 1967 Noordwijkerhout, Alankomaat), on alankomaalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2004. Hän on muun muassa tuominnut EM- ja MM-karsintaotteluita, sekä Mestarien liigan otteluita.
EM-kilpailut 2008.
Vink toimi erotuomarina seuraavissa otteluissa jalkapallon EM-kilpailuissa 2008:
Kazanin kaanikunta

Kazanin kaanikunta ( ja ) oli vuosina 1438–1552 toiminut tataarien feodaalinen valtio, joka sijaitsi entisen Volgan Bulgarian alueella eli nykyisen Tatarstanin, Marimaan, Tšuvassian ja Mordvan alueilla sekä osittain Udmurtian ja Baškortostanin alueilla. Kaaninkunnan pääkaupunki oli Volga- ja Kazanka-jokien yhtymäkohdassa sijaitseva Kazan. 
Maantiede.
Kaanikunnan alue muodostui Bolğarin, Cükätäwin, Kazanin ja Qaşanin valtakuntien maista, joissa asuivat muslimibolgaarit, sekä muista maista, jotka alun perin kuuluivat Volgan Bulgariaan. Kaanikunnan pääjokia ja -väyliä olivat Volga-, Kama- ja Vjatka-joet.
Väestö.
Suurin väestöryhmä olivat tataarit, joskaan kyseinen nimitys ei tiettävästi ollut kaaninkuntalaisten omassa käytössä. He tunnistautuivat yleensä "muslimeina" ja "kazanilaisina", tai vaihtoehtoisesti "Kazanin turkkilaisina". Puhutuin- ja virallinen kieli oli "Volgan turkki" ("İdel buyı törki tele"), eli vanha tataari. Valtionuskonto oli sunnalainen islam (hanafi). Muihin kansoihin lukeutui venäläiset, marit, tšuvassit, nogait, baškiirit, armenialaiset ja keski-aasialaiset.
Kaanikunnan aristokraattisen luokan arvonimiä olivat etenkin soltan, bäk, ämir ja morza.
Historia.
Kazanin kaupungin perustivat alun perin noin 1000-luvulla bolgaarit, jotka olivat Pontisen aron turkkilaisia soturiheimoja.
Kazanin kaanikunta oli yksi kahdeksasta kaaninkunnasta, jotka muodostuivat Kultaisen ordan hajaannuttua 1400-luvun lopulla. Se oli Krimin, Astrahanin ja Siperian ohella yksi sotilaallisesti ja hallinnollisesti voimakkaista kaanikunnista. Kazanin kaanikunnan perusti Uluġ-Muhammad (الغ محمد), joka nousi valtaan paikallisen aateliston tukemana. 
Tsaari Iivana Julman hallitsema Moskovan Venäjä valtasi pääkaupunki Kazanin piirityksen jälkeen lokakuussa 1552. Samalla Venäjä valtasi kaanikunnan kokonaan ja liitti sen osaksi alueitaan.
Smalahove

Smalahove () on norjalainen perinneruoka, joka on peräisin Vestlandet'sta. Se valmistetaan lampaan päästä.
Perinne.
Smalahove on joulunodotusruokaa. Perinteisesti ensimmäinen smalahove-ruokailu vuodessa oli marraskuussa ja viimeinen smalahove-ateria syötiin viimeisenä adventtina ennen joulua. Kyseistä pyhäpäivää kutsuttiin lempinimellä likasunnuntai (). 
Valmistus.
Kaupasta saa hankituksi sekä nyljettyä että nylkemätöntä lampaanpäätä. Aloittelijat tyytyvät nyljettyyn, kun taas kokeneemmat voivat suosia nylkemätöntä raaka-ainetta. Tyypillinen annos per ruokailija on puolikas päätä. Ruokalajia valmistetaan eri tavoin ja erilaisilla lisukkeilla. Yhden pään valmistamiseen käytetään kuusi litraa vettä, puolitoista kiloa suolaa ja 175 grammaa sokeria. Peruna ja lanttu sopivat lisukkeiksi.
Pää puhdistetaan karvoista ja ihosta, halkaistaan kahtia ja liotetaan vedessä yön yli. Sen jälkeen sitä liotetaan suolaliuoksessa kolme vuorokautta. Sitten pää savustetaan ja kuivataan tilassa, jossa on hyvä ilmanvaihto. Päästä voi keittää keittoa ja tarjota smalahove keittämisessä syntyneen lihaliemen, perunoiden, lantun ja ohuen "flatbrød"-leivän kera. Liha on valmista, kun se irtoaa leukaluusta, mikä tapahtuu yleensä noin 2,5 tunnin keittämisen jälkeen.
Smalahove voidaan vaihtoehtoisesti keittää vedessä tai höyryttää ritilällä tai tikun päässä. Perinteisesti sitä keitettiin tai höyrytettiin 4-5 tuntia, mutta nykyisin katsotaan jo 2,5 tunnin antavan hyvän tuloksen.
Nauttiminen.
Kun ruoka on valmista, voivat ruokailijat alkaa irrottaa lihaa päästä. Se kääritään ohueen vaaleaan leipään, joka kastetaan ensin liemessä. Olut ja akvaviitti ovat yleisiä ruokajuomia.
Yleisimmin ruokalaji tarjoillaan keitettyjen perunoiden, keittovaiheessa syntyvän lihaliemen ja lanttusoseen kanssa. Se voidaan tarjoilla myös vihreiden herneiden ja pekonin kera.
Syöminen aloitetaan korvasta, koska siinä on paljon rasvaa ja se kannattaa syödä lämpimimpänä. Sama koskee silmän nauttimista. Kallon leikkaaminen aloitetaan sen etuosasta, josta leikataan taaksepäin hampaiden välistä, jolloin leuka halkeaa ja silmä on helppo saada ulos. Silmä leikataan huolellisesti irti ja siitä raaputetaan varsinainen silmämuna irti. Jäljelle jäänyttä silmälihasta pidetään koko lampaan parhaana osana, kunhan se syödään lämpimänä. Silmä voidaan myös kastaa akvaviittiin, jossa sitä pidetään muutamia sekunteja, jonka jälkeen koko lasin sisältö kumotaan yhdellä ryypyllä. Kieli on myös monien herkkua. Lopuksi syödään jäljellä oleva liha kallosta kohti etuosaa, kunnes leuan ympärillä oleva liha, jossa on vähiten rasvaa, jää viimeiseksi.
Italian jalkapalloliitto

Italian jalkapalloliitto (ital. "Federazione Italiana Giuoco Calcio, FIGC") on Italian jalkapallon kattojärjestö.
Liitto on perustettu vuonna 1898. Se on sekä Fifan että Uefan perustajajäsen. Liiton päämaja sijaitsee Roomassa. Sen nykyinen puheenjohtaja on Giancarlo Abete.
Liiton alaisuudessa toimivat ammattilaissarjoista vastaavat Lega Calcio ja Lega Pro sekä amatöörisarjat. Se vastaa lisäksi miesten ja naisten sekä nuorten maajoukkueiden toiminnasta.
Torsten Voss

Torsten Voss (s. 24. maaliskuuta 1963 Güstrow) on entinen itäsaksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti. Yleisurheilu-uransa jälkeen hän kunnostautui myös rattikelkkailijana.
Voss sijoittui vuonna 1981 nuorten EM-kilpailujen kymmenottelussa hopealle. Seuraavana vuonna hän osallistui aikuisten EM-kilpailuihin Ateenassa mutta keskeytti. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui seitsemänneksi. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei osallistunut maansa olympiaboikotin vuoksi.
Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 Voss sijoittui neljänneksi. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän teki oman ennätyksensä 8680 pistettä ja voitti kultaa. Osalajeista hän oli paras pituushypyssä, jossa hänen tuloksensa oli 788 cm. Ennätyssarjan muut tulokset olivat: 10,69 s 100 metrin juoksussa, 14,89 m kuulantyönnössä, 210 cm korkeushypyssä, 47,96 s 400 metrin juoksussa, 14,13 s 110 metrin aitajuoksussa, 43,96 m kiekonheitossa, 510 cm seiväshypyssä (vain ottelun keskeyttänyt Tim Bright hyppäsi korkeammalta), 58,02 m keihäänheitossa sekä 4.25,93 1 500 metrin juoksussa. Soulin 1988 olympialaisissa Voss keräsi 8399 pistettä ja saavutti hopeaa maanmiehelleen Christian Schenkille 89 pistettä hävinneenä.
Voss siirtyi 1990-luvulla rattikelkkailun pariin ja pääsi Saksan maajoukkueeseen. Hän saavutti nelimiehiskelkkailun MM-pronssia vuosina 1995 ja 1996 sekä MM-hopeaa vuonna 1997. Naganon 1998 talviolympialaisissa hän sijoittui neljän miehen kelkkailussa kahdeksanneksi.
Olga Bryzgina

Olga Bryzgina (o.s. Vladikina, s. 30. kesäkuuta 1963 Krasnokamsk, Permin alue) on neuvostoliittolainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Hänen päämatkansa oli 400 metrin juoksu.
Olga Bryzgina, silloiselta nimeltään Vladikina, juoksi 400 metrillä jo vuonna 1984 huippuajan 48,98 s ja paransi seuraavana vuonna Canberran maailmancupissa ennätyksekseen 48,27 s, jolla hän on vielä vuoden 2008 lopussa kaikkien aikojen maailmantilaston neljännellä sijalla. Hän saavutti 400 metrin juoksussa hopeaa Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän osallistui myös 4 × 400 metrin viestijuoksuun, jossa Neuvostoliiton joukkue hylättiin. Vuoden 1986 loppupuolella hän avioitui pikajuoksija Viktor Bryzginin kanssa.
Rooman MM-kilpailuissa 1987 Olga Bryzgina voitti kultaa 400 metrillä ja hopeaa viestissä. Soulin 1988 olympialaisissa hän voitti kultaa 400 metrillä ajalla 48,65 s ja viestissä maailmanennätysajalla 3.15,18. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän voitti kultaa viestissä mutta jäi henkilökohtaisella matkalla neljänneksi. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän saavutti vielä hopeaa 400 metrillä ajalla 49,05 s ja kultaa 4 × 400 metrillä ajalla 3.20,20.
Juan Camilo Mouriño

Juan Camilo Mouriño Terrazo (1. elokuuta 1971 Madrid, Espanja – 4. marraskuuta 2008 México, Meksiko) oli meksikolainen poliitikko ja Meksikon sisäministeri Felipe Calderónin hallituksessa.
Mouriño oli Espanjasta saapunut maahanmuuttaja. Hänen isänsä Carlos Mouriño toimii espanjalaisen jalkapalloseuran Real Club Celta de Vigon puheenjohtajana. Hän opiskeli Tampan sekä Campechen yliopistoissa. Meksikossa Mouriño kuului kristillisdemokraattiseen Partido Acción Nacional (PAN) -puolueeseen. Meksikon sisäministerinä hän toimi tammikuusta 2008 lähtien.
Mouriño menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa kuoli 16 henkeä ja loukkaantui 40.
Viktor Tsybulenko

Viktor Tsybulenko ( kyrill. Віктор Цибуленко, 13. heinäkuuta 1930 Veprik – 19. lokakuuta 2013 Kiova), oli ukrainalainen keihäänheittäjä edustaen Neuvostoliittoa, olympiavoittaja Roomassa 1960.
Tsybulenkon ura huipulla oli pitkä. 188-senttinen ja 101-kiloinen Tsybulenko oli maailmantilaston kakkonen jo vuonna 1950 tuloksella 73,37. Helsingin olympialaisissa Tsybulenko jäi neljänneksi tuloksella 71,72 häviten pronssimitalin Toivo Hyytiäiselle vain 17 sentillä. EM-Bernissä Tsybulenko oli niin ikään neljäs, häviten pronssimitalin jälleen suomalaiselle, tällä kertaa Soini Nikkiselle.
Ensimmäisen arvokisamitalin Tsybulenko sai Melbournen olympialaisissa, joissa hän sai pronssia tuloksella 79,50 maailmanennätyksen tehneen Egil Danielsenin voittaessa. Tukholman EM-kisoissa 1958 Tsybulenko ei ollut mukana.
Rooman olympialaisissa Tsybulenko kiskaisi ensimmäisellä heitollaan uransa kaikkien aikojen parhaan 84,64. Sen jälkeen sääolosuhteet muuttuivat hankaliksi eivätkä parhaat tulokset enää muuttuneet; kilpailun neljä parasta heittivät lopullisen tuloksensa avauskierroksella. Kultaheitto ei ollut olympialaisten pisin keihäskaari, sillä kahdeksanneksi jäänyt Janusz Sidło oli heittänyt karsinnassa 85,14.
Tsybulenko oli mukana vielä Belgradin EM-kisoissa 1962 ja sai hopeaa Jānis Lūsisin aloittaessa neljän peräkkäisen voittonsa putken.
Al Franken

Alan Stuart "Al" Franken (s. 21. toukokuuta 1951 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen koomikko, kirjailija ja poliitikko. Hän toimi Minnesotan osavaltion nuorempana senaattorina vuodesta 2009 vuoteen 2018. 
Franken syntyi New Yorkissa, ja perhe muutti Minnesotaan hänen ollessaan neljävuotias. Perhe oli reformijuutalainen. Franken opiskeli Harvardin yliopistossa valtiotieteitä.
Franken tuli tunnetuksi televisio-ohjelmasta "Saturday Night Live", jossa hän toimi näyttelijänä ja käsikirjoittajana. Hänen tunnetuin roolihahmonsa oli Stuart Smalley, joka jakoi ohjelmassa ohjeita itsetunnon kohottamiseksi päätyen aina pitämään itselleen terapiaistuntoa liittyen moninaisiin omiin henkisiin kriiseihinsä. Myöhemmin Franken profiloitui liberaalina poliittisena kommentaattorina ja kirjailijana.
Franken oli ehdolla Yhdysvaltain vuoden 2008 vaaleissa Minnesotan senaattoriksi demokraattisen puolueen ehdokkaana. Vaali oli äärimmäisen tasaväkinen ja Minnesotan korkein oikeus julisti Frankenin vaalin voittajaksi vasta puoli vuotta myöhemmin, 30. kesäkuuta 2009. Seuraavissa vaaleissa vuonna 2014 Franken valittiin uudelleen senaattiin yli kymmenen prosenttiyksikön äänten enemmistöllä republikaaniseen haastajaan Mike McFaddeniin.
Joulukuussa 2017 uutisoitiin, että Franken jättää virkansa, koska häntä syytetään seksuaalisesta ahdistelusta. Hän on korkea-arvoisin yhdysvaltalaispoliitikko, joka on ilmoittanut eroavansa ahdistelusyytösten takia. Hän jätti virkansa 2. tammikuuta 2018.
Westfaleninterrieri

Westfaleninterrieri on saksalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n hyväksymä rotu, mutta on Saksan Kennelliiton VDH:n kansallisella tasolla tunnustama. VDH:n alaisuudessa toimii rotujärjestö Verein für Westfalenterrier e.V.
Ulkonäkö.
Rotu on ulkonäöllisesti sopusuhtainen, hieman saksanmetsästysterrieriä elegantimpi. Pää on pitkä ja litteä, korvien välistä ei kovin leveä. Silmät ovat pienet, syvälle asettuneet ja tummat. Korvat ovat pienet, eteenpäin taittuneet, ohuet ja V:n muotoiset. Kirsu on aina musta. Niska on vahva; rintakehä syvä ja keskileveä; selkä melko pitkä ja suora. Käpälät ovat pienehköt ja tiiviit. Häntä on korkealle asettunut, ei koskaan selän ylle kiertyvä.
Säkäkorkeus vaihtelee 32–40 cm ja paino 7–9 kg välillä. Karvapeite on aina kova ja tiheä. Karvamuunnoksia on kaksi: karkea- ja sileäkarvainen. Väritys on punertava mustilla karvoilla; usein tummalla maskilla, tummilla korvilla ja tummilla selkäkarvoilla. Toisinaan esiintyy myös black&amp;tan-värisiä yksilöitä, mutta kyseessä on virheellinen väritys joka on periytynyt saksanmetsästysterrieriltä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Westfaleninterrieri on luonteeltaan ystävällinen, tasapainoinen ja helposti käsiteltävä, joten se sopii myös lapsiperheisiin. Se on älykäs ja halukas tottelemaan. Se ei yleensä haasta riitaa muiden koirien kanssa, mutta kuten muutkin terrierit, se vaatii kunnon sosiaalistamisen – myös toisiin koiriin ja muihin eläimiin.
Alkuperä.
Vuonna 1970 Dorstenissa Westfalenissa paikallinen Manfred Rüter risteytti keskenään saksanmetsästysterrierin, lakelandinterrierin ja kettuterrierin. Alun perin tästä yhdistelmästä syntynyttä rotua kutsuttiin nimellä "Westdeutscher Jagdterrier" ("länsisaksanmetsästysterrieri"), mutta vuonna 1988 nimi vaihdettiin westfaleninterrieriksi.
Rotua esiintyy lähinnä Saksassa. Varmuudella tiedetään ainoastaan yksi yksilö, joka on levinnyt maan rajojen ulkopuolelle; se asuu Yhdysvalloissa.
Käyttötarkoitus.
Westfaleninterrieri on monipuolinen metsästyskoira, jolla voi metsästää sorkkaeläimiä, kettuja ja mäyriä. Se kykenee hakemaan riistaa niin maalta kuin vedestäkin ja niin maan päältä kuin altakin. Sitä voidaan käyttää niin jäljestykseen kuin myös lintujen noutamiseen vedestä. Se on työskennellessään äänekäs. Perhekoirana sille on tarjottava paljon puuhaa esimerkiksi agilityn muodossa.
Trietyyliamiini

Trietyyliamiini (C6H15N) on tertiäärinen amiini. Aine on huoneenlämmössä osittain veteen liukeneva neste (112 g/L), jolla on ammoniakkia muistuttava haju. Kuten useat muutkin amiinit myös trietyyliamiini on emäs ja kykenee syövyttämään jopa kuparia .
Synteesi.
Trietyyliamiinia voidaan valmistaa halogenoidiusta alkaaneista kuten bromietaanista korvautumisreaktiolla ammoniakilla. Prosessin ensimmäisessä vaiheessa muodostuu etyyliamiinia ja vetybromidia. Etyyliamiini reagoi bromietaanin kanssa, jolloin muodostuu dietyyliamiinia, joka reagoi edelleen bromietaanin kanssa muodostaen trietyyliamiinia. 
CH3CH2Br + NH3 → CH3CH2NH2 + HBr
CH3CH2Br + CH3CH2NH2 → CH3CH2NHCH2CH3 + HBr
CH3CH2Br + CH3CH2NHCH2CH3 → (CH3CH2)3N + HBr
Muita tapoja valmistaa trietyyliamiinia ovat ammoniakin ja alkoholin reaktio koboltti- tai nikkelikatalyytin avulla sekä dietyyliamiinin ja dimetyyliamiinin seoksen reaktio eteenin kanssa .
Käyttö.
Trietyyliamiinia käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa lääkkeiden ja torjunta-aineiden valmistuksessa sekä muovien valmistamisessa reaktion kiihdyttimenä sekä myös valimoissa.
Turvallisuus.
Hengitettynä aine aiheuttaa hengitysvaikeuksia sekä huononolon tunnetta. Pitempiaikainen altistus voi aiheuttaa keuhkoödeeman ja mahdollisesti myös astman. Silmiin juotuessaan trietyyliamiini aiheuttaa hetkellisesti näkökyvyn huonontumista.
Louie Louie

Louie Louie on Richard Berryn rock/rhythm and blues -kappale vuodelta 1955. Sen on levyttänyt ainakin 1 600 eri artistia, mikä tekee siitä rock-historian eniten levytetyn kappaleen. Laulun sanat kertovat jamaikalaisesta merimiehestä, joka palaa kotisaarelleen tapaamaan rakastettuaan. 
Tunnetuimman version kappaleesta on levyttänyt The Kingsmen vuonna 1963. Single nousi parhaimmillaan Billboardin Hot 100 -listalla sijalle kaksi. The Kingsmenin versio on "Rolling Stone" -lehden 500 Greatest Songs of All Time -listalla vuodelta 2004 sijalla 55. Verkkosivusto Acclaimed Music, joka tilastoi musiikkikriitikoiden arvioita kaikkien aikojen kappaleista, sijoittaa ”Louie Louien” yhdenneksitoista.
Muita ”Louie Louien” levyttäneitä artisteja ja yhtyeitä ovat muun muassa The Beach Boys (1963), Toots and the Maytals (1973), Motörhead (1978), The Fat Boys (1988) ja Robert Plant (Wayne’s World 2:n soundtrackillä 1993). Vuonna 1993 Iggy Pop levytti kappaleesta version "American Ceasar" -albumilleen. Hän oli kirjoittanut kappaleeseen kokonaan uuden sanoituksen.
Zorigtbaataryn Enkhzorig

Zorigtbaataryn Enkhzorig (; 27. helmikuuta 1987 – 4. marraskuuta 2018) oli mongolialainen amatöörinyrkkeilijä. Vuonna 2006 hän hävisi Aasian kisoissa nyrkkeilymestaruuden loppuottelussa uzbekistanilaiselle Bahodirjon Sultonoville pistein 15-37. Vuoden 2008 Pekingin olympialaisissa hän putosi toisella kierroksella pois häviten kuubalaiselle Idel Torrientelle pistein 10-9.
Euromaster

Euromaster on Michelin-konserniin kuuluva rengas- ja autohuoltoalan yritys, jolla on toimintaa 17 Euroopan maassa ja noin 2 500 palvelupistettä.
Euromaster Suomessa.
Suomessa Euromasterilla on 61 omaa palvelupistettä sekä yli 20 partner-pistettä. Suomen pääkonttori sijaitsee Porissa. Euromaster-nimi otettiin käyttöön Suomessa vuonna 1992.
Euromaster myy renkaita henkilö-, paketti- ja SUV-autoihin, rekkoihin sekä teollisuus-, maansiirto-, ja maatalouskoneisiin. Euromasterin edustamia rengasmerkkejä ovat mm. Michelin, BFGoodrich, Nokian Renkaat, Goodyear, Continental, Kumho, Tigar, Kormoran ja Sunfull. Rengaspalveluiden lisäksi Euromaster tarjoaa myös autohuoltopalveluita.