Mercedes-Benz W112

Mercedes-Benz W112 on Daimler-Benzin vuosina 1961–1967 valmistama Mercedes-Benz-loistoautojen sarja. Yhteensä autoja valmistettiin 9875 kappaletta sedan, coupé ja cabriolet-malleina. Sarjan edeltäjä oli Mercedes-Benz 300 d (W189) "Adenauer" ja seuraaja (sedan-mallit) oli vuosina 1965–1972 valmistettu Mercedes-Benz W109.
Auto oli ylellisemmin varusteltu versio Mercedes-Benz W111-sarjan 220 SEb-mallista.
W112 on yhteisen pohjalevyn ja korirakenteen käytön kautta ”sukua” pienemmälle siipimalliselle Mercedes-Benz W110:lle. W112 on W111-sarjan ohella nykyiseen S-sarjaan suuresti vaikuttanut Mercedes-Benzin automalli.&lt;ref name="Automotive &amp; Design History: Mercedes-Benz W110/111/112 Fintails – Béla Barényi And The Elusive Pluckenheckflosse"&gt;&lt;/ref&gt;
Kehitys.
Mercedes-Benz esitteli elokuussa 1961 W112-sarjan edeltäneen lippulaiva-malli 300 "Adenauerin" ja 1963 julkaistun 600 "Großer Mercedes"-sarjan välimalliksi. Auto perustui W111-sarjan 220 SEb-malliin, käyttäen kuitenkin runsaampaa kromikoristelua ja korkeampaa viimeistelyn tasoa matkustamon nahkaistuimissa ja etukonsolin puupaneloinnissa. Auton ulkoinen kromikoristelua erottui W111-sarjasta siten, että W112:ssa oli kyljessä kromilista joka ulottui ajovaloista aina takavaloille saakka. Lisäksi korin alareunan kromilista oli leveämpi kuin W111:ssa. Myös pyöräkoteloiden kaarissa oli kromaus.
Sarjassa käytetty 6-sylinterinen M189-moottori periytyi W189-sarjasta, mutta uudella kevytmetalli-seoksesta valmistetulla moottorilohkolla, moottorin painon keventyessä 40 kg aikaisemmasta. Tammikuussa 1964 moottoreita päivitettiin nostamalla puristus-suhdetta ja vaihtamalla 2-mäntäiset Bosch-polttoaineruiskuttimet 6-mäntäisiin malleihin. Tällä saavutettiin 10 hevosvoiman tehonlisäys, nostaen tehon 160 hv:sta 170 hevosvoimaan.
Sedan-mallien muotoilusta vastasi Friedrich Geiger ja coupé/cabriolet-mallien muotoilusta vastasi Geigerin alaisena työskennellyt Paul Bracq.
Teknisiä uutuuksia.
W112:n teknisiä uutuuksia oli 2-piiristen jarrujen ja levyjarrujen käyttö kaikissa pyörissä ensimmäistä kertaa Mercedes-Benzissä. Lisäksi autossa oli vakiovarusteena ohjaustehostin, ilmajousitus ja 4-vaihteinen automaattivaihteisto. Ilmajousitus oli seuraava kehitysaskel 300 "Adenauerissa" käytetystä sähkötoimisesta vääntötanko-jousituksesta, tarjoten sporttisen napakan mutta samalla mukavan ajotuntuman.
Pitkän akselivälin malli.
Maaliskuussa 1963 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä pidennetyn akselivälin malli 300 SE Lang. 100 mm pidentynyt akseliväli tarjosi takamatkustamoon kasvaneen jalkatilan sekä helpomman ajoneuvoon kulun leventyneiden ovien ansiosta. Sedanin tapaan pitkän akselivälin malli käytti runsaampaa kromikoristelua ulkoisesti, mutta yhdellä selkeällä erolla: W111-sarjasta tuttu C-pilarien kromattu ilmanpoistoventtiili puuttui pidennetystä 300 SE-mallista. Poistoilma ohjattiin toista reittiä ulos matkustamosta. Muita uusia esiteltyjä valinnaisia lisävarusteita olivat takamatkustamon ja ohjaamon väliseinä sähköisesti avattavalla ikkunalla ja 4-vaihteinen manuaalivaihteisto.
Vuoden 1966 maaliskussa esitelty pitkän akselivälin Mercedes-Benz W109 300 SEL oli seuraaja erityisesti 300 SE Lang-mallille.
Coupé ja cabriolet.
W111-sarjan tapaan myös W112:n 2-ovisten mallien muotoilusta vastasi Daimler-Benzillä vuosina 1957-1967 työskennellyt ranskalainen ajoneuvosuunnittelija Paul Bracq, jonka merkittävä muutos siipimalliston muotoilussa oli niiden siipien typistys 2-ovisista malleista. Nämä mallit ovat kestäneet paremmin aikaa kuin niiden sedan-malliset sisarukset, autotrendien muuttuessa 60-luvun alussa. Parin vuoden kuluttua olivat siivet jo hävinneet eikä niitä ollut seuraavaksi julkaistuissa 600 "Großer Mercedes" ja W113 "Pagoda"-malleissa.
Coupe- ja cabriolet-mallien valmistus jatkui sedan-mallien jälkeen vuoteen 1967 asti, koska sedan-mallit vuonna 1965 korvanneista W108/W109-sarjoista ei ollut 2-ovista versiota saatavilla. W111-sarjan "280 SE 3.5" toimi seuraajana W112-sarjan 2-ovisille malleille kunnes W107-sarja ilmestyi markkinoille 1971.