tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tom MacDonald

Tom MacDonald (s. 21. syyskuuta 1988 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen rap-artisti, lauluntekijä ja entinen showpainija. Hän on tehnyt polemiikkia herättäviä suorapuheisia lyriikoita, joissa hän käsittelee kiistanalaisia aiheita, kuten woke- ja cancel-kulttuuria, sekä mediassa esiintyvää sensuuria ja kaksinaismoralismia. Hän käsittelee lyriikoissaan myös masennusta, riippuvuutta ja rasismia. 
MacDonaldin singlejulkaisut ”Fake Woke”, ”Snowflakes” ja ”Brainwashed” ovat olleet "Billboard" Hot 100 -listalla. Hänen yhdessä Adam Calhounin kanssa julkaisema albumi "The Brave" on ollut "Billboardin" myydyimpien albumien listan kärkisijalla.
Elämä ja ura.
Ennen rap-artistin uraa MacDonald toimi showpainijana paininimellä ”Allstar”. Hän alkoi tehdä musiikkia vuonna 2014 ja julkaisi useita omakustannelevyjä, mutta vasta vuoden 2018 albumin "Deathreats" myötä hänen musiikkinsa alkoi tulla tunnetuksi. Albumin singlejulkaisu ”Straight White Male” sai osakseen paljon kritiikkiä lyriikoistaan, jotka koskevat valkoihoisiin miehiin kohdistuvaa demonisointia. Kappaleen musiikkivideo saavutti kolmessa päivässä yli miljoona striimausta MacDonaldin YouTube-kanavalla.
Vuosina 2019–2020 MacDonald julkaisi yhteensä 34 singleä. Tammikuussa 2021 julkaistu single ”Fake Woke” nosti hänet ensimmäistä kertaa "Billboard" Hot 100 -listalle, sijalle 96. 
Rap-artisti Eminemin vuonna 2021 järjestämässä "Shady Con" -tapahtumassa MacDonald osti 100 000 dollarilla Eminemin tuottaman ”Stan's Revenge” -nimisen instrumentaaliraidan. Hän käytti raitaa toukokuussa 2021 julkaiseman singlensä ”Dear Slim” taustana, jonka musiikkivideo on tehty kunnianosoituksena Eminemin ”Stan”-kappaleen musiikkivideota jäljitellen. 
MacDonaldin seuraava single ”Snowflakes” nousi ilmestymisviikollaan kesäkuussa 2021 "Billboard" Hot 100 -listan sijalle 71, ja elokuussa 2021 MacDonald sai kolmannen kappaleen listalle, sijalle 89 nousseella ”Brainwashed” -singlejulkaisulla.
Maaliskuussa 2022 MacDonaldin ja Adam Calhounin yhdessä julkaisema albumi "The Brave" nousi Billboardin myydyimpien albumien sijalle 1.
Tadeusz Myler

Tadeusz Myler (19. tammikuuta 1949 – 30. elokuuta 2022) oli puolalainen yrittäjä ja poliitikko. Hän oli demokraattisen vasemmiston liiton jäsen ja palveli Sejmissä vuosina 2001–2005.
Myler kuoli 73-vuotiaana 30. elokuuta 2022.
Ajaninkuusi

Ajaninkuusi ("Picea jezoënsis") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon, kuusten ("Picea") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta havupuu, joka kasvaa luontaisena Aasiassa.
Ajaninkuusi kasvaa luontaisessa ympäristössään yleensä enintään noin 45 metriä korkeaksi. Puun kaarna on harmahtavanruskeaa ja hilseilevää. Neulaset ovat vajaat 2 cm pitkiä ja yläpinnoiltaan kiiltäväntummanvihreitä, mutta alapinnoiltaan hopeaisen vaaleita. Kävyt ovat 5–9 cm pitkiä.
Ajaninkuusta hakataan Japanissa kaupallisesti puutavaraksi. Muuten ajaninkuusta käytetään koristepuuna sekä bonsaina. Koristepuuna ajaninkuusi kasvaa parhaiten kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä hienojakoisessa maaperässä täydessä auringon valossa. Laji kasvaa parhaiten viileän kesän ilmastossa.
Digital Noise Alliance

Digital Noise Alliance on yhdysvaltalaisen Queensrÿche-yhtyeen kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin 7. lokakuuta 2022.
Herrmann

Herrmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mary Peltola

Mary Peltola (o.s. jupikiksi Akalleq; s. 31. elokuuta 1973 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän on Yhdysvaltain kongressissa ensimmäinen Alaskaa edustava nainen ja ensimmäinen Alaskan alkuperäiskansoihin kuuluva. Peltola edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Peltola syntyi vuonna 1973 Anchoragessa. Hänen äitinsä kuuluu Alaskan jupikeihin, joka on inuitien ohella toinen eskimokansoista. Jupikeskimot ovat historiallisesti eläneet sekä Alaskassa että Beringinsalmen toisella puolella Venäjällä. Peltolan isän oli ammattikalastajana, jonka mukana Mary oli jo 6-vuotiaasta lähtien. Opiskeluaikoinaan Peltola myös jatkoi työskentelyä kalastuksen parissa osavaltion kalastus- ja metsästysvirastossa teknikkona.
Vuonna 1995 Peltola valittiin Miss Amerikan intiaanien kansalliskongressiksi.
Peltolan suomalainen sukunimi tulee hänen menehtyneeltä aviomieheltään Eugene Peltolalta, joka oli kotoisin Nebraskan osavaltiosta. Eugene Peltola toimi muun muassa Alaskan intiaaniasioiden viraston johtajana ja kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 2023. Mary Peltolalla on neljä lasta aiemmista avioliitoistaan.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Peltola on ortodoksi.
Poliittinen ura.
Ollessaan 22-vuotias Peltola aloitti harjoittelijana Alaskan lainsäädäntöelimessä. Samana vuonna hän myös asettui ehdolle vaaleissa, muttei tullut valituksi.
Peltola oli osavaltioparlamentin jäsen vuosina 1999–2009, ja hän on toiminut pitkään osavaltiolle tärkeän kalastuselinkeinon johtotehtävissä alkuperäisasukkaiden heimokomissiossa.
Vuoden 2022 erikoisvaaleissa, jotka järjestettiin Don Youngin kuoltua kesken kauden, Peltola voitti vastaehdokkaansa Sarah Palinin. Marraskuussa 2022 pidettiin välivaalit, jossa Peltola puolusti paikkaansa. Hän voitti Palinin uudelleen saatuaan 55 % äänistä kolmannella kierroksella.
Peltola on myös kuvaillut toimivansa kalakantojen puolesta. Hän haluaa tukea luonnonvaraisten lohikantojen elinvoimaisuutta ja kestävää kalastusta, millä puolestaan vastustettaisiin kasvatettujen lohien käyttöä. Alaskassa viljellyistä lohista käytetään nimitystä "Frankenfish". Myös Peltolan edeltäjä, Young katsoi toimivansa kalakantojen puolesta. Kalastus on Alaskassa ei vain kulttuurin kannalta tärkeä asia, vaan myös tärkeä elinkeino.
Vuoden 2024 vaaleissa Peltola pyrki jatkokaudelle, mutta hävisi republikaanien Nick Begich III:lle.
Runar Sandelin

Runar Sandelin (25. syyskuuta 1905 Helsinki – 8. heinäkuuta 1995 Oulu) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Sandelinin vanhemmat olivat liikemies Thure Johan Sandelin ja Edit Sofia Broberg ja puoliso vuodesta 1930 Anna Ingeborg Lindblom. Sandelin tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1925 ja valmistui kauppatieteen kandidaatiksi Wienissä 1928. Hän oli Lundberg &amp; K:ni Oy:n harjoittelija 1925–1926, Oy Wiklund Ab:n kauppa-apulainen, konttoristi, myyjä ja kirjeenvaihtaja Turussa 1928–1929, Oy F. A. Kemp &amp; C:o Ab:n myyjä ja kirjeenvaihtaja 1929–1930, Maskin Ab E. Grönblomin Turun konttorin koneosaston päällikkö 1930–1931, Oy Wiklund Ab:n prokuristi ja rakennusaine- ja teollisuuden tarvikeosaston päällikkö 1931–1934, Lundberg &amp; K:ni Oy:n toimitusjohtaja Oulussa 1934–1938 ja Veljekset Åströmin toinen johtaja 1938–1939, toimitusjohtaja 1939–1968 ja johtokunnan puheenjohtaja ja pääosakas 1960–1974. Sandelinilla oli myös useita luottamustehtäviä. Oulun kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuodesta 1946 ja hän toimi myös kaupunginhallituksen jäsenenä. Norjan varakonsuli Oulussa Sandelin oli 1941 ja 1946–1952. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti (1940). Kauppaneuvoksen arvonimen Sandelin sai 1949.
Yrjö Tuulos

Yrjö Ivar Tuulos, aiemmin Bounette (19. elokuuta 1895 Pori – 19. heinäkuuta 1951 Pori) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Tuuloksen vanhemmat olivat koneenhoitaja Johan Julius Bounette ja Selma Elida Öhman ja puoliso vuodesta 1916 Gerda Holmström. Tuulos kävi kansakoulun ja liikeapulaiskoulun ja suoritti kaupan alan kursseja. Hän oli Tarkiainen, Enlund &amp; Giersin asiapoika 1908–1910, Emil Lehtosen liikeapulainen Parkanossa 1910–1912, K. A. Sainion liikkeen vanhempi apulainen Porissa 1912–1916, Oululainen Kotileipomon omistaja ja johtaja 1916–1918, Satakunnan Osuuskaupan päämyymälän hoitaja 1918–1920, G. E. Ramberg Oy:n myymälänesimies 1920–1921, Hirsilän Kenkätehdas Oy:n kauppaedustaja 1921, Oy Kauppakomppania Ab:n vähittäismyyntiosaston johtaja 1921–1923 ja Yrjö Tuuloksen siirtomaatavarakaupat, vuodesta 1944 Yrjö Tuulos Oy, omistaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1923. Hän oli myös Kahvikauppa ja Kahvila Kultakalan omistaja ja johtaja vuodesta 1936 sekä Porin Liike Oy:n omistaja ja johtaja vuodesta 1939. Tuulos omisti maatilan Teiskossa vuodesta 1939. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen ja hänellä oli useita kaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Tuulos oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949.
Yttriumsulfaatti

 
Yttriumsulfaatti (Y2(SO4)3) on yttrium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään yttriumin ja yttriumyhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa yttriumsulfaatti on punertavaa kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen oktahydraatti (Y2(SO4)3·8H2O), jonka alkeiskoppi on monokliininen. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Yttriumsulfaatti liukenee vain hieman veteen ja liukoisuus vähenee lämpötilan noustessa. Aine liukenee happoihin. Alkalimetallien kanssa yttriumsulfaatti muodostaa kaksoissulfaatteja.
Yttriumsulfaattia valmistetaan liuottamalla yttriumoksidia tai monatsiittia rikkihappoon.
Y2O3 + 3 H2SO4 → Y2(SO4)3 + 3 H2O
Yttriumsulfaattia käytetään välivaiheena metallisen yttriumin valmistuksessa ja siitä tehdään myös muita yttriumyhdisteitä.
Holiday Club Vierumäki

Holiday Club Vierumäki on vuodesta 2021 lähtien Holiday Club Resorts Oy:n omistama sekä operoima hotelli noin 1 000 asukkaan Vierumäen kylässä Heinolan eteläosassa Suomen urheiluopiston alueella.
Historia.
Holiday Club Vierumäen hotellikiinteistöä operoi ensin Scandic vuodesta 2010 vuoteen 2017, jonka jälkeen kiinteistön osti Vierumäki Country Club Oy. Holiday Club osti hotellitoiminnan itselleen vuonna 2021. Vuonna 2022 hotellikiinteistössä oli hotellihuoneita, loma-asuntoja, ravintola ja Day Spa. Viihdekylpylä avattiin joulukuussa vuonna 2024. 
Palvelut.
Majoitus.
Holiday Club Vierumäen hotellissa on 190 huonetta ja 557 vuodepaikkaa. Hotellihuoneita on kuudessa eri huoneluokassa, mukaan lukien 14 esteetöntä huonetta apuvälineitä käyttävien henkilöiden tarpeisiin. Hotellin lisäksi Holiday Club Vierumäellä on yksityisomisteisia Villas-huoneistoja.
Vierumäen kylpylä.
Uusi viihdekylpylä avattin joulukuussa vuonna 2024. Kylpylässä on ulkoallas, luonnonvesiallas, kylmäallas, kaksi poreallasta, hyppyallas, virtausjoki ja luola, tenava-allas, vesihierontapisteitä ja hierovia suihkuja, lyhyt liukumäki, pitkä liukumäki, höyrysauna, suolasauna, kivisauna, löylysauna ja savusauna.
Ravintolat ja baarit.
Hotellissa toimii 2 ravintolaa: Hill Grill tarjoilee aamiaista ja toimii iltaisin à la carte -ravintolana, ja Pine Pub on pubihenkinen ravintola ja baari. 
Harrasteet.
Alueella voi harrastaa esimerkiksi golfia, tennistä, keilausta, kuntosaliharjoittelua, pyöräilyä, uintia ja vuodenajan mukaan vaihdellen useita muita aktiviteetteja.
Syyrian oppositio

Syyrian oppositio on poliittinen sateenvarjokäsite, joka pitää sisällään hallinnollisen Syyrian Kansallisen Koalition sekä useita Syyrian valtionvastaisia liikkeitä. Arabikevät innoitti syyrialaisia vallankumoukselliseen toimintaan, joka synnytti Syyrian opposition vuoden 2011 protestien yhteydessä. Opposition tavoite on syrjäyttää maan istuva presidentti Bašar al-Assad ja samalla siirtää Baath puolueelta valta Kansalliselle Koalitiolle.
Tausta.
Syyria on ollut itsenäinen valtio vuodesta 1946 saakka, kun syyrialaiset syrjäyttivät Ranskan siirtomaahallinnon. Valtio oli poliittisesti vakaa vuoteen 1963 asti, kunnes Baath puolue sai vallan Syyrian vallankumouksessa. Vuonna 1971 Baath nosti valtaan Hafez al-Assadin, mikä aloitti Assad-dynastian syntymisen. Kyseiseen sukuun kuuluvat henkilöt ovat hallinneet Syyriaa vuodesta 1971 aina tähän päivään saakka. Bašar al-Assad nousi isänsä Hafezin jälkeen presidentiksi vuonna 2000. Vuonna 2011 vuonna alkoi Arabikevät ja Syyrian levottomuudet. 
Poliittiset ryhmät.
Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansallinen koalitio.
Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansallinen koalitio on Dohassa 11. marraskuuta vuonna 2012 perustettu liittouma ryhmiä ja yksilöitä, jotka tukevat Syyrian hallintoa vastustavia toimia. Valtiot kuten Saudi Arabia, Turkki, Ranska, Englanti, Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat tunnustaneet koalition olevan Syyrian ainoa oikeudellinen valtaapitävä taho. Koalitio on luokiteltu terroristiorganisaatioksi Iranin, Venäjän ja Syyrian toimesta. Koko 63 henkinen koalitio kokoontuu Turkin Istanbulissa.
Syyrian kansallinen neuvosto.
Syyrian kansallinen neuvosto on vuonna 2011 perustettu Turkissa istuva hallinto, joka pyrkii syrjäyttämään Bašar al-Assadin ja luomaan Syyriasta demokraattisen valtion. Neuvosto listaa tavoitteikseen ihmisoikeuksien turvaamisen, vallan kolmijaon mukaisen lainsäädäntövallan eristämisen, lehdistön- ja sananvapauden sekä poliittisen monimuotoisuuden mahdollistamisen. Vuonna 2012 neuvosto liittyi Syyrian vallankumouksen ja vastarinnan kansalliseen koalitioon.
Syyrian demokraattinen neuvosto.
Syyrian demokraattinen neuvosto on vuonna 2015 perustettu Pohjois- ja Itä-Syyrian autonomisen alueen hallintorakenne. Neuvosto listaa tavoitteikseen perustaa monialainen, demokraattinen ja epäkeskitetty hallinto kaikkialle Syyriaan. 
Muslimiveljeskunta.
Syyrian muslimiveljeskunta on perustettu jo vuonna 1930, jolloin organisaatio pyrki poistamaan Ranskan vallan. Vuonna 2011 alkaneessa sisällissodassa muslimiveljeskunta aktivoitui istuvaa hallintoa vastaan. Vallankumoukselliseen ajatteluun on myös arvioitu vaikuttaneen Al-Assad suvun alaviitti tausta, joka on Syyrian muslimiveljeskunnan paheksumaa. Vuonna 2015 järjestö julisti jihadin Venäjän hallintoa vastaan, sillä Venäjän pommitukset sisällissodassa tappoivat paljon muslimiveljeskunnan joukkoja.
Valkealampi (Hirvensalmi, Pauninlampi)

Valkealampi on Etelä-Savossa Hirvensalmella Kompan lähellä sijaitseva järvi. Kompan lähellä on toinenkin Valkealampi Ellammen vieressä.
Maantietoa.
Valkealampi on 450 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,8 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132,5 metriä mpy.
Kehittyvä sisämaavaltio

Kehittyvä sisämaavaltio (lyh. "LLDC", ) on valtio, jolla ei ole yhtäkään rajaa merenrannalla ja joka on lisäksi kehitysmaa.
Kehittyvien sisämaavaltioiden talouteen vaikuttaa niiden sijainti kaukana merenrannasta, koska merikauppaa harjoittaakseen niiden on kuljetettava kauppatavarat ensin muiden valtioiden läpi. Kaupan onnistumiseen vaikuttaakin naapurivaltioihin ja niiden läpi vievien liikenneyhteyksien kunto, liikennöinnin tehokkuus ja maaston olosuhteet. Kauppatavaran vienti ja tuonti muiden valtioiden läpi myös lisää kuljetuskuluja ja on muihin maihin verrattuna hitaampaa.
Myös Euroopassa on sisämaavaltioita, mutta kaikki niistä eivät ole kehitysmaita. Monet kehittyvät sisämaavaltiot sijaitsevat huomattavan kaukana satamista ja suurista maailmanmarkkinoista, mikä tekee niiden kaupankäynnistä vaikeampaa verrattuna moneen eurooppalaiseen sisämaavaltioon. Esimerkiksi Kazakstan, Afganistan, Tšad, Niger, Sambia ja Zimbabwe sijaitsevat tuhansien kilometrien päässä merenrannasta.
Kehittyvät sisämaavaltiot.
Vuonna 2022 kehittyviä sisämaavaltioita oli 32, joista 17 kuului myös maailman vähiten kehittyneisiin maihin.
Geeniajuri

Geeniajuri eli vetogeeni on menetelmä, jonka avulla voidaan muuttaa sitä todennäköisyyttä, jolla alleeli periytyy vanhemmalta jälkeläiselle. Idea esitettiin ensimmäisen kerran 2000-luvun alussa, mutta se ei silloin ollut vielä käyttökelpoinen. DNA-kohdistusmenetelmien kuten CRISPR/cas9:n kehityttyä geeniajureiden käyttö tuli kuitenkin mahdolliseksi. Niitä on testattu vuoteen 2019 mennessä hyönteisillä ja hiirillä, joista hyönteisillä ne ovat toimineet tehokkaimmin.
Geeniajuri tekee itsestään kopion määrättyyn kohtaan. Tyypillisesti se määrätään leikkaamaan vastinkromosomin DNA samasta kohtaa, jossa se itse on. Vastinkromosomiin syntyy silloin DNA-katkos. Katkos täytetään kopioimalla ja siirtämällä sama kohta siitä kromosomista, jossa geeniajuri on. Prosessin aikana geeniajuri kopioituu myös vastinkromosomiin, ja lopuksi molemmat kromosomit sisältävät sekä geeniajurin että halutun DNA-pätkän. Geeniajureiden avulla onkin nopeaa levittää tutkijan DNA:sta osoittama alleeli koko populaatioon.
Geeniajureihin on mahdollista liittää geneettisiä ominaisuuksia, joista ei ole geenin kantajalle haittaa, mutta joista ympäristö voi hyötyä: geeniajuriin voi liittää esimerkiksi viruksia haittaavien vasta-aineiden geenejä, jolloin esimerkiksi denguekuumetta normaalisti levittävät hyttyset lakkaisivatkin kantamasta virusta. Ei ole kuitenkaan varmaa, olisiko menetelmällä mahdollista hävittää tauti kokonaan, vai tulisivatko virukset vain vastustuskykyisiksi vasta-aineelle. 
Toisaalta geeniajureilla on mahdollista myös hävittää lajeja liittämällä ajuri esimerkiksi mutaatioon, joka tekee yksilöstä steriilin. Kun luontoon laskettaisiin paljon yksilöitä, joilla mutaatio on, laji häviäisi ajan myötä. Lajin tietoisen hävittämisen vaarana on, että häviäminen vaikuttaa ympäröivän ekosysteemin tasapainoon liian paljon.
Phoenixsaarten suojelualue

Phoenixsaarten suojelualue on suojeltu merialue Kiribatin Phoenixsaarten ympäristössä. Se on pinta-alaltaan (408 250 km2) maailman suurin suojeltu merialue. Se kattaa yhden maailman suurimmista korallisaaristoista, ja siihen kuuluu myös ainakin 14 merenalaista vuorta joiden arvellaan olevan tuliperäisiä, sekä syvänmeren alueita. Alueella elää noin 200 eri korallilajia, 500 kalalajia, 18 lajia merinisäkkäitä ja 44 lintulajia.
Alue on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2010.
Juha Uutela

Juha Uutela (s. 30. marraskuuta 1964) on suomalainen näyttelijä. Uutela on opiskellut näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa ja erilaisilla näyttelijäntyöhön liittyvillä kursseilla.
Białystokin voivodikunta (1975–1998)

Białystokin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Białystok. Vuoden 1975 lopussa alueen väkiluku oli 618 046 ja vuoden 1998 lopussa 701 373. Vuoden 1999 hallintouudistuksessa Białystokin voivodikunnasta tuli osa nykyistä Podlasian voivodikuntaa. Sen alue kuului vuosina 1944–1975 yhdessä Łomżan ja Suwałkin voivodikuntien alueiden kanssa vanhaan Białystokin voivodikuntaan.
Ester Larsen

Ester Larsen (23. toukokuuta 1936 Kööpenhamina – 18. tammikuuta 2025) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1994–2005 ja toimi Tanskan terveysministerinä vuosina 1989–1993. Hän oli koulutukseltaan opettaja.
Länsi-Balin kansallispuisto

Länsi-Balin kansallispuisto, on Balin saarella Indonesiassa sijaitseva kansallispuisto. Sen pinta-ala on 190 km², josta 15,5 km² on maa-alaa ja 3,5 km² vesialaa. Alueen elinympäristö on vaihtelevaa, alueella on sademetsää, kuivaa savannia, alankometsää, korkeamman alueen vuoristometsää ja mangrovemetsää. Puistossa on tavattu 160 lintulajia, joiden joukossa lähes sukupuuttoon kuollut balinkottarainen. Balinkottarainen on Balin ainoa kotoperäinen selkärankainen ja alueen tunnuseläin. Balinkottarainen oli tärkein syy siihen, miksi kansallispuisto perustettiin vuonna 1941.
Idänkruunukyyhky

Idänkruunukyyhky ("Goura victoria") on kyyhkyjen heimoon ja kruunukyyhkyjen sukuun kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Idänkruunukyyhky on yksi maailman suurimmista kyyhkylajeista: sen paino voi olla jopa 3,4 kilogrammaa ja pituus 75–85 senttimetriä. Kruunukyyhkyt erottaa helposti muista kyyhkyistä niiden tumman siniharmaan höyhenpeitteen ja suuren viuhkamaisen harjan perusteella; kahdesta muusta kruunukyyhkylajista idänkruunukyyhky poikkeaa valkokärkisillä harjahöyhenillään. Linnun rinta on purppuranpunainen ja vatsa teräksenharmaa. Kyyhkyille tyypillisesti pää on pieni suhteessa vartaloon. Siivissä on vaalean harmahtavansiniset laikut. Iiris on tummanpunainen, ja sitä ympäröi tumma silmäjuova. Pitkä ja koukkukärkinen nokka on harmaa, jalat oranssit tai himmeän purppuranpunaiset. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Idänkruunukyyhky voi risteytyä muiden kruunukyyhkylajien kanssa siellä, missä lajien levinneisyysalueet kohtaavat.
Levinneisyys, elinympäristö ja ekologia.
Idänkruunukyyhky esiintyy luonnonvaraisena Biak-Supiorilla, Yapen-saarilla ja Uuden-Guinean pohjoisosissa. Elinympäristöä ovat alankometsät, mukaan lukien saagopalmu- ja suometsät sekä kuivemmat metsät toisinaan 600 metrin korkeuteen saakka. Lintu nukkuu puussa, mutta muuten se viihtyy maassa eikä lennä kuin pakon edessä.
Lisääntyminen.
Idänkruunukyyhky on yksiavioinen ja pariutuu yleensä koko elämän ajaksi; lintu tulee sukukypsäksi 15 kuukauden iässä. Risuista ja kasvinosista rakennettu pesä, johon naaras munii vain yhden munan kerrallaan, sijaitsee matalalla pensaassa tai puussa. Haudonta-aika on 28–30 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Neljässä viikossa poikaset kasvavat neljännekseen aikuisen kyyhkyn koosta. Vanhemmat hoitavat niitä noin 13 viikon ajan, ja poikaset jättävät pesän noin 35–40 päivää kuoriutumisen jälkeen.
Ravinto.
Idänkruunukyyhkyt etsivät ravintoa pienissä 2–10 linnun ryhmissä. Eläin syö pääosin pudonneita hedelmiä sekä marjoja, siemeniä ja hyönteisiä.
Luokittelu.
Idänkruunukyyhky jakautuu kahteen alalajiin:
Uhanalaisuus.
IUCN on luokitellut idänkruunukyyhkyn silmälläpidettäväksi. Yksilömäärän ei enää uskota vähentyneen merkittävästi metsästyspaineen vähennyttyä, mutta kanta on edelleen suhteellisen pieni, ja maailman populaation arvioidaan olevan kooltaan 10 000–20 000 aikuista yksilöä. Kannan on alustavasti arvioitu laskevan noin 1–9 prosenttia kolmen sukupolven aikana. Idänkruunukyyhkyn elinympäristöä uhkaavat edelleen hakkuut ja öljypalmuviljelmien raivaaminen, minkä lisäksi idänkruunukyyhkyä myös metsästetään sen lihan ja koristeellisten höyhenten takia. Vuonna 2010 tehdyn tutkimuksen mukaan idänkruunukyyhky on yksi Pohjois-Papuan tärkeimmistä metsästetyistä linnuista.
Nimi.
Idänkruunukyyhkyn lajiepiteetti "victoria" on annettu Ison-Britannian kuningatar Viktorian (1819–1901) kunniaksi.
Ivindon kansallispuisto

Ivindon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Gabonin pohjoisosassa. Siellä on koskemattoman sademetsän keskellä tummavetisiä jokia ja vesiputouksia. Joissa elää kotoperäisiä kalalajeja, joista 13 on uhanalaisia. Rannoilla tavataan kapeakuonokrokotiilejä, ja metsissä useita uhanalaisia lajeja kuten metsänorsuja, gorilloita, simpansseja ja harmaapapukaijoja. Puisto on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2021. Metsissä elää myös poikkeuksellisen paljon eri lintulajeja, kaikkiaan ainakin 430, joista erikoisimpia ovat muun muassa kaljukkaat.
Djidjin ja Kongoun putoukset ovat yli 70 metriä korkeita. Puiston eteläosassa on Langouén suvanto, johon monet eläimet tulevat juomaan mineraalipitoista vettä.
Coiban kansallispuisto

Coiban kansallispuisto on meriluonnonsuojelualue Panaman Tyynenmeren rannikolla. Siihen kuuluu 38 saarta ja niitä ympäröivä merialue. Sen keskus, Coiban saari, oli rangaistussiirtola, ja siksi alueen luonto on säilynyt lähes koskemattomana.
Kansallispuistossa tavataan 147 lintulajia, joista 97 pääsaari Coiballa. 20 lintulajia on endeemisiä. Saaren viidakoissa elää apinoita, 30 lepakkolajia ja rannoilla neljään lajiin kuuluvia kilpikonnia.
Coiban rangaistussiirtolassa oli vuosina 1914–2004 enimmillään noin 3000 vankia 30 rakennuksessa eri puolilla saarta. Diktaattorien Omar Torrijos ja Manuel Noriega poliittisia vastustajia on ilmeisesti päätynyt saaren merkitsemättömiin hautoihin tai syötetty lähivesien haikaloille. Diktatuurin jälkeen saari oli tavallisten rikollisten vankila, jonka maatilalla vangit joutuivat tuottamaan oman ylläpitonsa. Vankilataustan takia 80% saaren metsistä on säilynyt koskemattomina.
Kansallispuiston perustamisen jälkeen Coiban lähivesiltä on poistettu suuri määrä hylättyjä kalaverkkoja ja siimoja. Luvaton kalastus on edelleen ongelma.
Puisto on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2005. Puiston pinta-ala on 270 125 ha, ja sitä ympäröi 160 700 ha puskurivyöhyke.
Käsikranaatti M75

__EISISLUETT__
M75 () on jugoslavialainen käsikranaatti, joka on suunniteltu käytettäväksi rajoitetuilla alueilla kuten juoksuhaudoissa, metsissä ja bunkkereissa. Kranaatti koostuu rungosta, räjähdyspanoksesta ja mekaanisesta hidastuspanoksesta, sekä muovisesta kuljetuspakkauksesta. Kranaatin runko on vuorattu 3000 teräspallolla, joista jokainen on halkaisijaltaan 2,5–2,9 mm. Tehokas tapposäde on 12 metriä ja haavoitussäde 30–54 metriä. Panos sisältää 36–38 grammaa muoviräjähdysainetta ja nallin laukaisuaika on 3–4,4 sekuntia. Samaa kranaattia valmistettiin Makedoniassa nimellä M93. Kranaatin nimi tulee turkin kielen lusikkaa tarkoittavasta sanasta "kaşık".
Rikollinen käyttö.
Jugoslavian hajoamissodista ylijääneitä M75-käsikranaatteja (sekä M93) on salakuljetettu muun muassa Ruotsiin ja Englantiin. Ruotsissa rikollisryhmät käyttävät käsikranaatteja iskuissa, joiden kohteina ovat olleet autot, rakennukset ja poliisilaitokset. Manchesterissa, Englannissa, käsikranaattia käytettiin kahden poliisin hengen vaatineessa iskussa vuonna 2012.
Afrikkalaistaustaiset ihmiset

Afrikkalaistaustaiset ihmiset ovat ihmisiä, jotka identifioituvat afrikkalaistaustaisiksi sen perusteella, mikä heidän oma käsityksensä omasta etnisestä alkuperästään on.
Määrä.
Afrikassa asui vuonna 2023 noin 1,4 miljardia ihmistä. Brasiliassa asuu lisäksi noin 120 miljoonaa, Yhdysvalloissa lähes 41 miljoonaa, Ranskassa 3–5 miljoonaa ja Britanniassa 1,9 miljoonaa afrikkalaistaustaista henkilöä. Edellä lueteltujen ihmisryhmien yhteismäärä on 1,57 miljardia, mikä muodostaa noin 20 prosenttia maailman väestöstä.
Suomessa.
Vuonna 1875 syntynyt opettaja Rosa Emilia Clay oli ensimmäinen afrikkalaistaustainen Suomen kansalainen. Hänet adoptoitiin Namibiassa suomalaisten lähetystyöntekijöiden perheeseen. Somalit on nykyisin suurin afrosuomalaisten ryhmä.
Akseli Hietakari

Akseli Johanness Hietakari, vuoteen 1912 Holmberg (11. kesäkuuta 1894 Turku – 30. heinäkuuta 1956 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hietakarin vanhemmat olivat ajuriliikkeenharjoittaja Karl Fredrik Holmberg ja Amanda Wilhelmina Moberg ja puoliso vuodesta 1925 Ellen Josefina Kanervo, aiemmin Björn. Hietakari kävi kansakoulun ja valmistui Turun kauppakoulusta 1912. Hän suoritti Turun suomalaiset liikeapulaiskurssit 1913–1914 ja teki opintomatkoja sekä Eurooppaan että Yhdysvaltoihin. Hietakari oli E. Östensen Jr:n lasiliikkeen asiapoika ja harjoittelija 1908–1912, Maamiesten Kaupan palveluksessa 1913–1927, Oy A. E. Himberg Ab:n tukkumyyjä vuodesta 1927, apulaisjohtaja 1928 ja johtokunnan jäsen ja toimitusjohtaja 1928–1932 ja Maamiesten Kaupan pääomistaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1932. Hänellä oli myös tukkukaupan alan ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hietakari sai 1949.
Walfred Karala

Walfred Karala (27. syyskuuta 1867 Keuruu – 13. huhtikuuta 1942 Petäjävesi) oli suomalainen kelloseppä ja baptistisaarnaaja. Karala tuli tunnetuksi pastorin työstä erityisesti Keski-Suomen alueella.
Elämäkerta.
Walfred Karala syntyi torpparin taloon Keuruulla ja lähti 15-vuotiaana isoisänsä taloon Multialle. Myöhemmin hänestä tuli talon isäntä. Vuonna 1905 Karala tutustui seudulla liikkuneisiin baptistisaarnaajiin ja pian hän tuli uskoon. Vuonna 1906 Karala kastettiin Tampereella.
Samoihin aikoihin Multialle perustettiin baptistiseurakunta, jonka johtajana Karala toimi ennen muuttoaan Petäjävedelle. Myöhemmin Multian ja Petäjäveden seurakunnat yhdistettiin. Vuonna 1908 Karala valittiin Suomen Baptistiyhdyskunnan hallitukseen ja hän hoiti hallituksen sihteerin virkaa kuolemaansa saakka.
Tauno Kivelä

Tauno Kivelä (12. elokuuta 1914 Multia – 13. joulukuuta 1939 Muolaa) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Tauno Kivelä oli näkyvä hahmo 1930-luvun herätyksissä Keski-Suomessa.
Elämäkerta.
Kivelä syntyi Multialla ja hänen ollessaan 14-vuotias muutti Kivelän perhe Petäjävedelle. Nuoruusvuodet hän teki maataloustöitä. Vuonna 1932 Kivelä osallistui saarnaaja Ilmari Toivolan hengelliseen kokoukseen ja koki herätyksen.
Uskoontulonsa jälkeen Kivelä toimi todistajana kokouksissa. Aluksi hän oli mukana paikallisessa työssä, mutta pian hänen työkenttänsä laajeni myös muille paikkakunnille. Vuonna 1938 Kivelä siirtyi helluntaiherätyksen piiriin.
Kivelä tuli tunnetuksi iloisena ja välittömänä sananjulistajana. Kivelä kaatui talvisodassa joulukuussa 1939. Myöhemmin hänet siirrettiin Turkuun sankarihautaan.
John Gustaf Kokki

John Gustaf Kokki (5. kesäkuuta 1869 Ylistaro – 8. tammikuuta 1951 Tampere) oli suomalainen baptistisaarnaaja. Kokki tuli tunnetuksi suomalaisen baptistilähetyksen perustajajäsenenä sekä sen monikymmenvuotisena esimiehenä ja saarnaajana.
Elämäkerta.
John Gustaf Kokki syntyi kristittyyn perheeseen Ylistaron Heikkolassa. Koti oli baptistityön keskus Ylistarossa. Kokki oli nuoruudestaan asti kokenut vetoa uskonnolliseen työhön. Vuonna 1894 Kokki tuli uskoon F. E. Berglundin Kokkilassa pitämässä kokouksessa. Samalla hän sai varmuuden saarnaajakutsumuksesta ja meni kasteelle.
Vuonna 1894 Kokki meni oppilaaksi Vaasassa toimivaan ruotsalais-suomalaiseen saarnaajakouluun. Koulun väliajoilla hän kiersi ahkerasti maaseudulla. Samaan aikaan perustettiin Ylistaron baptistiseurakunta, jonka esimieheksi Kokki valittiin.
Merkittävimmän työnsä Kokki teki Etelä-Pohjanmaalla. Hän oli Vaasan baptistiseurakunnan johtaja perustamisesta 1908 aina vuoteen 1937. Sieltä hän muutti Tampereelle, jossa hän toimi seurakunnan palveluksessa vuoteen 1946.
John Gustaf Kokin siunaustilaisuus pidettiin Tampereen baptistiseurakunnan rukoushuoneella.
Alfred Forss

Alfred Forss, aiemmin Kattilakoski (31. toukokuuta 1889 Evijärvi – 1. maaliskuuta 1959 Pietarsaari) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Forssin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nygård ja Maria Sofia Gers ja puoliso vuodesta 1913 Siviä Ingrid Sveholm. Forss kävi kansakoulun ja teki opinto- ja liikematkoja Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Hän oli oman puutavaraliikkeen pitäjä 1912–1922, Ab S. R. Ericson &amp; Co:n osakas 1922–1930 ja toimitusjohtaja 1930–1937, Pohjanmaan Puu Oy:n toimitusjohtaja 1937–1949 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1937 sekä Alfred Forss &amp; Co:n toimitusjohtaja vuodesta 1950. Forss oli myös Pietarsaaren Kauppa Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1935 ja Kattilakosken tilan omistaja Evijärvellä. Hän oli Ähtävällä kunnanvaltuuston jäsen ja hänellä oli useita muitakin luottamustehtäviä. Ruotsin varakonsuli Pietarsaaressa Forss oli vuodesta 1939. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949. Forss teki lahjoituksia muun muassa Kansanavulle. Rauhansanalainen Forss tunnettiin seurapuhujana ja yhtenä ruotsinkielisten lestadiolaisten johtomiehistä.
August Korpela

August Korpela (24. tammikuuta 1877 Tammela – 3. kesäkuuta 1952 Turku) oli suomalainen baptistisaarnaaja ja pitkäaikainen Hallituksen jäsen. Korpela tuli tunnetuksi Toijalan baptistiseurakunnan johtajana.
Elämäkerta.
August Korpela peri isältään ensin sepän ammatin ja kävi myöhemmin vanginvartijan kurssin toimien vartijana vuodet 1904–1910. Vuonna 1914 Korpela siirtyi Tammelaan opettajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1922. Näihin aikoihin Korpela koki hengellisen herätyksen ja meni kasteelle vuonna 1925.
Vuonna 1933 Korpela valittiin baptistiseurakunnan johtoon Toijalaan, missä rukoushuoneena toimi Korpelan oma koti.
August Korpelasta tuli ahkera sananjulistajana. Häntä on kuvattu vakavana ja tinkimättömän saarnaajana, jonka raamattutunnit olivat sisältörikkaita.
Kōzushima (Tokio)

Kōzushima () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Kōzushiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 180 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Kuntaan kuuluu myös joitakin pienempiä asumattomia saaria, kuten Tadanaejima. Kōzushiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Kōzushimassa on 1 877 asukasta (tammikuussa 2022) ja sen pinta-ala on 18,58 neliökilometriä.
Maantiede.
Kōzushima sijaitsee Izusaarten keskiosassa noin 55 kilometrin päässä Shimodan kaupungista Izun niemimaalla. Saarella kohoaa 572 metriä korkea Tenjōsan-niminen vuori. Asutus on keskittynyt yhteen kylään saaren lounaisrannikolla. Kōzushima tunnetaan runsaista pohjavesivaroistaan. Saarella onkin lukuisia vesilähteitä.
Kōzushiman alue kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon.
Historia.
Mytologiassa Kōzushima tunnetaan kamien kokoontumispaikkana: legendan mukaan Kotoshironushi no mikoto kutsui jumalat Kōzushimalle neuvottelemaan muiden Izusaarten luomisesta. Vanhastaan saaren nimi lienee kirjoitettu 神
集島, ’saari jolle kamit kerääntyvät’. Myytti kertoo myös, miten kamit kokoontuivat Tenjōvuoren huipulle keskustelemaan Izusaarten vesivarojen jakamisesta.
Talous.
Merkittäviä elinkeinoja ovat turismi, kalastus ja koristekukkien viljely. Perinteisiä Kōzushimalla valmistettavia tuotteita ovat fermentoitu "kusaya"-kala ja "shōchū". Turisteja saarelle houkuttelevat esimerkiksi kalastus-, uinti- ja sukellusmahdollisuudet. 
Liikenne.
Kōzushimaa palvelee Kōzushiman lentoasema, josta on lentoja Tokion länsiosan Chōfuun Chōfun lentoasemalle. Lisäksi saarelta on Tokioon ja Shimodaan säännöllinen laivayhteys. Laivamatka Tokioon kestää noin 11,5 tuntia.
Taipaleen työväentalo

Taipaleen työväentalo oli Pielaveden Taipaleen kylässä sijainnut työväentalo. Talo suljettiin ja huutokaupattiin yksityisomistukseen 1930-luvun alussa. 
Historiaa.
Taipaleen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1911 kansakoulun lähelle. Vuonna 1910 Taipaleen yhdistyksellä oli 26 jäsentä, ja se oli Pielaveden työväenyhdistyksistä elinvoimaisin. Yhdistys liittyi vuonna 1921 Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Yhdistys ilmeisesti jatkoi toimintaansa Taipaleen työväen ja pienviljelijöiden yhdistyksenä. Se lakkautettiin kommunistilakien nojalla 9.10.1931, talo suljettiin 26.8.1930 ja myytiin huutokaupassa yksityiselle 1930-luvun alkupuolella.
Elämä ja Valo

Elämä ja Valo (aik. "Vapaa evankeelinen romanilähetys") on vuonna 1964 perustettu suomalainen kristillinen järjestö, jonka tarkoitus on edistää romanien henkistä hyvinvointia, yhteisöllisyyttä ja auttaa arjessa. Yhdistys tekee muun muassa hengellistä opetusta ja osallistaa romaniväestöä seurakuntien toimintaan. Yhdistyksen puheenjohtaja on Terno Lindeman. Yhdistys on julkaissut myös lehteä nimellä "Elämä ja Valo". Yhdistys järjestää muun muassa hengellisiä tapahtumia, telttatapahtumia, musiikkitilaisuuksia sekä tekee sosiaalityötä. Elämä ja Valo on suomalaisten helluntaiseurakuntien yhteinen järjestö.
Puheenjohtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Elämä ja Valo -järjestön puheenjohtajina:
Ukrainan 128. vuoristoprikaati

128. erillinen Transkarpatian vuoristohyökkäysprikaati (), epäviralliselta nimeltään ”Transkarpatian legioona”, on Ukrainan maavoimien yhtymä.
Neuvostoliiton 83. vuoristodivisioona.
Neuvostoliiton puna-armeija perusti 12. heinäkuuta 1922 Poltoratskissa (nyk. Ašgabat, Turkmenistan) 1. turkestanilaisen divisioonan, joka nimettiin 83. vuoristodivisioonaksi vuonna 1935. Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon se kuului Neuvostoliiton LVIII armeijakuntaan Keski-Aasian sotilaspiirissä. Tammikuussa 1942 divisioona osallistui Iranissa operaatio Countenanceen, jossa Neuvostoliiton ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukot miehittivät Iranin.
128. kaartin divisioona.
Tammikuusta 1943 divisioona taisteli lähellä Krasnodaria 56. armeijan osana. Vapautettuaan Kubanin ja Tamanin niemimaan divisioonalle myönnettiin lokakuun vallankumouksen muistopäivänä 1943 kaartin arvonimi ja nimeksi tuli ”128. kaartin vuoristokivääri Turkestan-divisioona”. Divisioona osallistui Krimin vapautukseen, mistä sille myönnettiin 24. huhtikuuta 1944 Punalipun kunniamerkki. Elokuussa 1944 divisioona osallistui taisteluihin Karpaateilla ja Taka-Karpatian valtaukseen ja ylitti 12. lokakuuta 1944 rajan Tšekkoslovakiaan. Se vapautti muun muassa Ostravan ja Olomoucin.
128. kaartin moottoroitu kivääridivisioona.
Sodan jälkeen divisioona kuului 38. armeijaan sijoitettuna Mukatševoon. Loka-marraskuussa 1956 se osallistui Unkarin kansannousun kukistamiseen. Divisioona otti valvontaansa Debrecenin, Szolnokin ja Jászberényn ja osallistui rynnäkköön Budapestiin. Joulukuussa 1956 divisioona nimettiin 128. kaartin moottoroiduksi kivääridivisioonaksi sen ollessa sijoitettu Esztergomiin. Yksikkö vedettiin takaisin Mukatševoon kesällä 1958. Vuonna 1968 se otti osaa Varsovan liiton joukkojen Tšekkoslovakian miehitykseen, operaatio Tonavaan.
Divisioona nimettiin 1976 Neuvostoliiton marsalkka A. A. Gretškon mukaan. Sille myönnettiin 8. toukokuuta 1985 toinen Punalipun kunniamerkki 40. voitonpäivän kunniaksi.
Ukrainan maavoimiin.
Ukraina otti 1992 yksikön haltuunsa. Toukokuussa 2000 Ukrainan presidentti antoi divisioonalle kunnianimen ”Takakarpatialainen”. Kesällä 2004 divisioona supistettiin prikaatiksi.
Prikaati osallistui 2014–2015 Itä-Ukrainan sotaan ja Debaltseven taisteluun.
Marraskuussa 2015 nimi ”128. erillinen kaartin jalkaväen Turkestan-Transkarpatian kaksinkertaisen punalipun vuoristoprikaati” vaihtui muotoon ”128. erillinen kaartin jalkaväen Transkarpatian vuoristoprikaati”. Sana kaarti poistettiin Ukrainan sotilasyksiköiden nimistä elokuun 2016 asetuksella.
Prikaati taisteli Luhanskin alueella Venäjän hyökätessä Ukrainaan ja Kreminnassa huhtikuussa 2022.
Lokakuussa 2023 prikaati puolusti Avdiivkaa.
3. marraskuuta 2023 virallisten tietojen mukaan 19 prikaatin sotilasta kuoli ohjusiskussa juhlatilaisuuteen Zaritšnen kylässä Zaporižžjan alueella. Tapahtumassa piti juhlia Tykistön ja ohjusjoukkojen päivää ja palkita mitalein sotilaita. Joukot odottivat yli 40 minuuttia myöhässä ollutta prikaatin komentajaa Dmytro Lysyukia, joka poistettiin tehtävästään tutkinnan ajaksi.
Vaaraslahden työväentalo

Vaaraslahden työväentalo oli Pielaveden Vaaraslahden kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu.
Vaaraslahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Hirsirakenteinen talo valmistui vuonna 1911. Jäseniä yhdistyksellä oli 10 vuonna 1912. Talo oli sisällissodan aikana ja jälkeen ilmeisesti jonkin aikaa takavarikossa, ja nuorisoseura järjesti siellä iltaman suojeluskunnan hyväksi toukokuussa 1918. Yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1921, ja muutti jossain vaiheessa nimensä Vaaraslahden työväen ja pienvijelijöiden yhdistykseksi. Kommunistilakien nojalla talo suljettiin 25.8.1930 ja myytiin huutokaupassa yksityiselle 21.6.1932. Yhdistys oli lakkautettu vähän ennen talon myyntiä, 17.3.1932. Vuonna 1935 perustettiin Vaaraslahden sosialidemokraattinen työväenyhdistys, joka sai ostaa talon vuonna 1938. Talo oli välissä toiminut meijerinä. Talo ei ole enää yhdistyksen omistuksessa, ja se on ilmeisesti purettu jo ennen 1980-luvun loppua.
Niemisjärven työväentalo

Niemisjärven työväentalo oli Pielaveden Niemisjärven kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiselle vuonna 1932.
Niemisjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1913. Talo valmistui vuonna 1916. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1931, ja talo myytiin seuraavana vuonna. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Jylhän työväentalo

Jylhän työväentalo oli Pielaveden Jylhän kylässä sijainnut työväentalo. Se myytiin 1930-luvun alussa, eikä talon myöhemmistä vaiheista ole tietoa. 
Historiaa.
Jylhän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Talo valmistui vuonna 1910, ensimmäisenä työväentalona Pielavedellä. Yhdistyksellä oli tuolloin 10 jäsentä. Talo siirrettiin alkuperäiseltä paikaltaan tontille kylän etelälaidalle. Talo oli melko pieni; se käsitti ainoastaan yhden 8 x 8 metrin suuruisen huoneen. Heti samana kesänä talolla järjestettiin kesäjuhla. Ohjelmassa oli musiikkia, puheita, runonlausuntaa, esitelmä, näytelmiä ja lopuksi tanssia. Yhdistys oli alun perin sosialidemokraattinen, mutta muuttui jossain vaiheessa kommunistijohtoiseksi. Vuonna 1930 yhdistys lakkautti itsensä ja luovutti omaisuutensa Säviän sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle. Siitä huolimatta talo päätyi ilmeisesti myyntiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932, eikä ole enää työväenyhdistyksen hallussa.
Lampaanjärven työväentalo

Lampaanjärven työväentalo oli Pielaveden Lampaanjärven kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Lampaanjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910. Talo valmistui vuonna 1915. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin vuonna 1923. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1932, ja talo myytiin samana vuonna. Yhdistys pääsi myöhemmin jatkamaan toimintaansa, mutta ei hankkinut taloa enää takaisin. Vuonna 1936 uutisoitiin Lampaanjärven työväentalolla järjestetyissä iltamissa tapahtuneesta pahoinpitelystä, eli jokin taho on tuolloin edelleen käyttänyt taloa. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa, ja se on voitu sittemmin purkaa.
Pihlaisten työväentalo

Pihlaisten työväentalo oli Pielaveden kunnan Pihlaisten kylässä sijainnut työväentalo. Pihlaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1915 tai 1916. Talo valmistui ilmeisesti vuonna 1919. Vuonna 1938 yhdistyksen omaisuus päätyi sosialidemokraattisen piirin omistukseen, joka puolestaan myi talon yksityiselle asuintaloksi.
Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto

Tatshenshini-Alsekin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Kanadassa. Se sijaitsee samannimisen jokivesistön ympärillä Brittiläisen Kolumbian luoteisnurkassa. Se on perustettu vuonna 1993.
Puistossa elää ainakin 53 nisäkäslajia, joihin kuuluvat ahma, mustakarhu, harmaakarhu ja ohutsarvilammas. Se on tärkeä osa monien vesilintujen muuttoreittiä.
Se muodostaa yhdessä Kluanen, Wrangell-St Eliasin ja Glacier Bayn kansallispuistojen kanssa Kanadan ja Yhdysvaltojen rajan yli ulottuvan kokonaisuuden, joka lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979, ja jota laajennettiin 1992 ja 1994. Nämä neljä puistoa muodostavat yhdessä maailman suurimman luonnonsuojelualueen, noin 8,5 miljoonaa hehtaaria.
Pajuskylän työväentalo

Pajuskylän työväentalo oli Pielaveden kunnan Pajuskylässä sijainnut työväentalo. Pajuskylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909 tai 1910, ja talo valmistui vuonna 1913. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1931. Valtio huutokauppasi talon, ja sen osti sosialidemokraattinen piiri, joka vuokrasi sen Pielaveden sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle. Talo on sittemmin purettu.
Katajamäen työväentalo

Katajamäen työväentalo oli Pielaveden kunnan Katajamäen kylässä sijainnut työväentalo. Talo ei ole enää yhdistyksen omistuksessa, ja se on saatettu purkaa.
Historiaa.
Katajamäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talo valmistui vuonna 1915 omalle tontille maantien varteen. Talo ilmeisesti ostettiin suutari Lyytiseltä, joten mahdollisesti se siirrettiin eri paikasta omalle tontille. Hirsirakenteisessa talossa oli juhlasali näyttämöineen sekä talonmiehen asunto. Yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen vuonna 1921, ja sen omaisuus takavarikoitiin. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja valtio myi talon Katajamäen nuorisoseuralle. Vuonna 1945 yhdistys liittyi SKDL:n ja hankki talonsa takaisin, mutta talo on sittemmin jälleen myyty. Vuonna 1981 talo oli edelleen pystyssä, mutta sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Pielaveden kirkonkylän työväentalo

Pielaveden kirkonkylän työväentalo oli Pielaveden kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Pielaveden kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksellä oli 19 jäsentä vuonna 1910. Talon rakennusvuodesta ei ole tietoa. Talo suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja myytiin yksityiselle vuonna 1932.
Pielaveden sosialidemokraattisen työväenyhdistyksen talo

Pielaveden sosialidemokraattisen yhdistyksen talo oli Pielaveden kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Pielaveden sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1935. Vuonna 1938 yhdistys osti Osuusliike Savolta talon, joka sijaitsi Pielaveden kirkonkylän keskustaajamassa. Ilmeisesti ennen tätä yhdistys oli vuokrannut sosialidemokraattisen piirin ostamaa Pajuskylän työväentaloa. Vuoden 1945 jälkeen yhdistyksen omaisuus päätyi SKDL:n haltuun. Talo on sittemmin purettu.
Andrei Makarevitš

Andrei Vadimovitš Makarevitš (; s. 11. joulukuuta 1953 Moskova, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolais-venäläinen rockmuusikko ja maan vanhimman edelleen toimivan rockyhtyeen "Mašina vremenin" perustaja.
Makarevitš kokosi Mašina vremeni -yhtyeen vuonna 1969. Sen nimi tarkoittaa aikakonetta. Yhteyeen jäsenet olivat vielä koululaisia. Makarevitš opiskeli tällöin arkkitehtuuria ja hänen vanhempansa olivat kuusikymmenlukulaista intelligentsijaa. Vaikutteita musiikkiinsa hän sai ulkomaisilta LP-levyiltä, joita isä toi matkoiltaan. Vuoden 1974 satiirinen laulu "Marionetkin" kuvasi tottelemattomia ja mykkiä kansalaisia, joita nukkemestari ohjailee ylhäältä. Rockmusiikki oli kuitenkin väheksyttyä, ja useimmat venäläiset yhtyeet tekivät vain cover-versioita länsimaisista rocklevytyksistä. Toiminta oli underground-henkistä, koska esiintymispaikat olivat epävirallisia.
Venäläinen rock teki läpimurron vuonna 1979. Muutama yhtye (kuten Mašina vremeni) hyväksyttiin tällöin valtiollisten konserttitoimistojen palkkalistoille, jolloin muusikot saattoivat avoimesti ottaa esiintymispalkkioita ja esiintyä isoissa saleissa. Läpimurtoa voimisti se, että yhtyeiden määrä kasvoi. Tämän ajan tyylissä oli punk-vivahteita. Makarevitš säilytti kuitenkin laulaja-lauluntekijä-asenteensa, jota Venäjällä nimitettiin bardi-lauluksi. Muutaman vuoden päästä viranomaiset alkoivat taas kurittaa rockmusiikkia, niin että jopa sanan "rock" käyttäminen kiellettiin. Osasyynä tähän oli uusien bändien törkeiksi koetut sanoitukset. Näinä vuosina 1980–1984 tehtiin kuitenkin suurin osa venäläisen rockmusiikin klassikkoteoksista.
Olojen taas vapauduttua vuonna 1985 Mihail Gorbatšovin perestroikan ansiosta Makarevitš alkoi julkaista sooloalbumeja ja osallistua TV-tuotantoihin ja muiden muusikoiden projekteihin. Hän on julkaissut useita runokokoelmia ja muistelmansa sekä kuvataidetta. Gorbatšov osallistui hänen sooloalbuminsa tekoon vuonna 2009.
Makarevitš herätti ristiriitoja Venäjällä tukemalla Ukrainassa Itä-Ukrainan sodan takia evakkoon joutuneita lapsia. Tämän vuoksi hän esiintyi elokuussa 2014 ukrainalaisessa Svjatohirskin kaupungissa. Seuraavana vuonna Makarevitš julkaisi ukrainalaisen yhtyeen Haydamakyn ja puolalaisen laulajan Maciej Maleńczukin kanssa laulun "Only love will keep you alive" (Тільки любов залишить тебе живим). 
Makarevitš sai vuonna 2014 tohtori Rainer Hildebrandtin ihmisoikeuspalkinnon. Hän on kritisoinut Venäjän hyökkäystä Ukrainaan 2022.
No Halos in Hell

No Halos in Hell on ruotsalaisen metalliyhtye Cyhran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2019 levymerkillä Nuclear Blast.
Calvinen ufokuva

Calvinen ufokuva on väitettyä ufohavaintoa esittävä valokuva, jossa näkyy lentokone ja kulmikas ufo. Sen ja viisi muuta kuvaa ottivat kaksi retkeilijää Skotlannissa Pertshiren Calvinen kylän lähistöllä vuonna 1990. Kopio tuosta yhdestä kuvasta julkaistiin vasta vuonna 2022, koska Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö otti aikoinaan alkuperäiset kuvat haltuunsa. Puolustusministeriö on salannut ufon havaitsijoiden henkilöllisyyden vuoteen 2072 asti.
Havaintopaikka ja aika.
Paikka sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Skotlannin Perthistä 55 km pohjoisluoteeseen. Tarkka havaintopaikka oli Calvinen kylän Struan Point valtatien A9 lähellä Havaintohetkenä vuonna 1990 oli kesäilta ja hyvä sää. 
Tapahtumat.
Silminnäkijöiden kertoman mukaan salmiakin muotoinen tumman harmahtava esine ilmestyi taivaalle, ja hävittäjä kierteli sen ympärillä. Esine oli noin 30 metriä pitkä ja se humisi matalla äänellä. Havainto kesti noin kymmenen minuuttia, jonka jälkeen esine lensi nopeasti ylöspäin ja katosi. 
Kuvien katoaminen, yhden julkaisu.
Alun perin kuvia oli kuusi. Kuvaajat antoivat kuvat lehdelle, joka ei kuitenkaan julkaissut niitä vaan luovutti ne sen sijaan armeijalle. Alkuperäiset kuvat hävisivät puolustusministeriössä. Puolustusministeriössä ufoja 1990-luvun alussa tutkinut Nick Pope mainitsi ufokuvat ensi kertaa julkisuudessa kirjassaan "Open Skies, Closed Minds" vuonna 1996. Vuonna 2009 julkaistiin yhdestä alkuperäisestä kuvasta tehty piirros. Puolustusministeriön silloinen lehdistöupseeri Craig Lindsay oli säilyttänyt kopiota parhaasta kuvasta, ja julkaisi sen 2022. Puolustusministeriö kuitenkin salasi vielä vuonna 2022 kuvaajien nimet 50 vuodeksi.
Selityksiä.
Useimmin tarjotut selitykset ovat vieras avaruusalus, kehitteillä ollut salainen lentokone, kuten Yhdysvaltain Aurora-lentokone, tai huijaus.