tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Theophilus Desaguliers

John Theophilus Desaguliers (12. maaliskuuta 1683 La Rochelle, Ranska – 29. helmikuuta 1744 Lontoo) oli ranskalaissyntyinen englantilainen anglikaanipappi ja luonnontieteilijä. Hän oli tieteen popularisoinnin uranuurtajia.
Elämä ja ura.
Vuonna 1685 hänen hugenotti-isänsä, protestanttinen pastori, pakeni Ranskasta Englantiin perheineen. Isänsä kuoleman jälkeen Desaguliers opiskeli Christ Churchista Oxfordissa. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon ja pätevöityi diakoniksi vuonna 1710, jolloin hänet nimitettiin myös John Keilin seuraajaksi kokeellisen filosofian luennoitsijaksi Hart Halliin. Hän luennoi hydrostaattisista, optisista ja mekaanisista aiheista. Vuonna 1712 hän suoritti maisterin tutkinnon, ja seuraavana vuonna hän asettui asumaan Channel Row'hun Westminsteriin ja jatkoi siellä luentojaan. Heinäkuussa 1714 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi ja kutsuttiin sen esittelijäksi ja kuraattoriksi. Isaac Newton, joka oli tuolloin seuran puheenjohtaja, piti häntä suuressa arvossa, ja hänestä tuli samana vuonna Chandosin herttuan kappalainen, joka lahjoitti hänelle tilan Middlesexissä. Vuonna 1717 hän luennoi kuningas Yrjö I:lle. Samoihin aikoihin hänet nimitettiin Walesin prinssi Fredrikin kappalaiseksi. Vuonna 1718 hän suoritti Oxfordissa oikeustieteen kandidaatin ja tohtorin tutkinnot. Helmikuussa 1741 hän sai Royal Societyn Copley-mitalin tunnustuksena onnistuneista kokeistaan. Vanhan Westminsterin sillan rakennustöissä vuosina 1738–1739 hän toimi neuvonantajana. Hän jatkoi luentojaan suurella menestyksellä kuolemaansa.
Desaguliers oli ehkä ensimmäinen, joka piti oppineiden luentoja suurelle yleisölle. Hänen luentoihinsa osallistuivat aikansa oppineimmat miehet, ja ne tehtiin mielenkiintoisiksi taitavilla kokeilla. Hän keksi muun muassa planetaarion Newtonin teorioiden havainnollistamiseen. Desaguliers toimitti "Philosophical Transactions" -julkaisuun valoa, värejä, barometriä jne. käsitteleviä artikkeleita.
Desaguliers oli myös nykyaikaisen vapaamuurariuden perustajia, oli Englannin suurloosin kolmas suurmestari ja osallistui merkittävästi "vapaamuurareiden perustuslain" laadintaan pappi James Andersonin kanssa vuonna 1723.
Carlo Matteucci

Carlo Matteucci (21. kesäkuuta 1811 Forli, Kirkkovaltio – 25. heinäkuuta 1868 Livorno, Italian kuningaskunta) oli italialainen fyysikko ja valtiomies.
Elämä ja ura.
Matteucci opiskeli matematiikkaa Bolognan yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1829. Sen jälkeen hän meni kahdeksi vuodeksi ulkomaalaiseksi opiskelijaksi Pariisin École polytechniqueen. Vuonna 1831 hän palasi Forliin ja aloitti fysiikan kokeilut. Matteuccista tuli vuonna 1832 fysiikan professoriksi Bolognaan, 1838 Ravennaan ja 1840 Pisaan. Hänet nimitettiin vuonna 1860 senaattoriksi, 1862 opetusministeriksi Urbano Rattazzin hallituksessa ja hiukan myöhemmin Italian sähkölennätinlaitoksen päälliköksi. Vähän ennen kuolemaansa Matteucci siirtyi takaisin tieteelliselle alalle, professoriksi Firenzessä.
Matteucci tutki sähköoppia ja magnetismia, kuten induktiota, sähkölennättimiä ja sähkön virtausta eläinten ruumiissa. Hän löysi ensimmäisenä lepäävässä lihaksessa kulkevan sähkövirran ja tämän virran muuttumisen lihaksen toimiessa. Hän sai Royal Societyn Copley-mitalin, ja hänet valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1844. Hän julkaisi paljon englantilaisissa, ranskalaisissa ja italialaisissa tiedelehdissä.
Kinnulanlahden työväentalo

Kinnulanlahden työväentalo oli Maaningan kunnan (vuodesta 2015 lähtien osa Kuopiota) Käärmelahdessa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Kinnulanlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Samana vuonna yhdistys liittyi SDP:en; vuoden 1906 puoluetilastossa yhdistys on nimellä Kinnulan työväenyhdistys. Yhdistys on ilmeisesti käyttänyt myös nimeä Maaningan työväenyhdistyksen Kinnulan osasto. Vuonna 1906 yhdistyksellä oli 39 jäsentä, vuonna 1915 jäseniä oli 15. Yhdistys ilmeisesti liittyi vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen mutta erosi siitä ja liittyi takaisin SDP:hen vuonna 1924. Vuoden 1923 lopulla yhdistyksestä myös erotettiin useita kommunisteiksi epäiltyjä jäseniä.
Vuonna 1907 yhdistys osti tontin. Rahoitusvaikeudet hidastivat rakennustöitä, mutta vuonna 1909 otettujen lainojen turvin talo saatiin pystyyn samana vuonna. Keväällä 1930 työväentalon kaikki ikkunat sekä irtaimistoa, kuten lamput, rikottiin. Saman vuoden lokakuussa Kuopion läänin maaherra kielsi huvien järjestämisen talolla kuudeksi kuukaudeksi. Yhdistys lakkautettiin lopulta vuonna 1932 kommunistilakien nojalla. Vuonna 1933 myytiin pakkohuutokaupalla yhdistyksen omaisuutta, muun muassa harmonikka, 31 penkkiä, kirjakaappi ja kirjoja, näyttämön esirippu ja kulisseja, fortunapeli sekä taloustavaroita. Seuraavana vuonna talo ja tontti huutokaupattiin. Ostaja oli paikallinen sosialidemokraattien piirisihteeri, joten talo mahdollisesti vielä palautui jonkin työväenyhdistyksen haltuun. Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei kuitenkaan ole tietoa. 
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin muun muassa iltamia. Vuonna 1931 järjestettiin kesäjuhlat, joihin kuului päivä- ja iltaohjelmaa. Päivällä ohjelmassa oli muun muassa erilaisia urheilukilpailuita, illalla taas näytelmiä, puheita, musiikkia ja tanssia. Osallistujia oli runsaasti. Saman vuoden syksyllä yhdistys juhlisti 25-vuotispäiviään.
Posliiniravut

Posliiniravut (Porcellanidae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Posliiniravut jaetaan 30 sukuun ja lajeja on noin 230. Heimon lajit ovat useimmiten pienikokoisia äyriäisiä ja niiden kuoren läpimitta on harvoin yli 1,5 cm. Ruumiinmuodoltaan posliiniravut muistuttavat taskurapuja ja ovat soikeahkoja ja litteitä. Eturaajojen sakset ovat ruumiiseen nähden kookkaat ja tukevat. Posliiniravut taittavat viuhkamaisen pyrstönsä eturuumiin alle.
Levinneisyys ja elintavat.
Posliinirapuja tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta niin matalista kuin syvistäkin vesistä. Osa piileskelee kivien alla ja osa elää koralliriutoilla kommensalistisina sienieläinten, merisulkien ja putkimatojen joukossa. Heimon lajit suodattavat ravinnokseen pieneliöitä vedestä.
Lunastajat

Lunastajat on Miro Laihon ja Niko Kelkan käsikirjoittama ja ohjaama suomalainen elokuva, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2022.
Esittely.
Lunastajat on mustan komedian elementeillä höystetty toiminnallinen trilleri kahdesta maailmanlopun uskontokultin nuoresta noviisista (Roope Salminen ja Eino Heiskanen), jotka kiertävät ovelta ovelle tarjoamassa tuntemattomille mahdollisuutta pelastua. Eräällä käännytyskeikalla nuorten miesten itsehillintä kuitenkin pettää sotkuisin seurauksin. Kun kaksikko ryhtyy siivoamaan virheensä jälkiä, ovikello soi. Lahkolaiset joutuvat tahtomattaan mukaan ventovieraiden ihmisten roolipeli-iltaan, joka on sovittu järjestettäväksi turmatalossa.
Sekä Roope Salminen että Eino Heiskanen tekevät Lunastajissa ensimmäiset valkokangaspääroolinsa. Elokuvan muissa keskeisissä rooleissa nähdään Ilona Chevakova, Mikko Nousiainen, Joel Hirvonen, Johanna Kuuva, Anne-Mari Alaspää ja Aleksander Rudiclo. Uskonlahkon johtohahmon sivuroolia esittää kotimaisen elokuva- ja tv-maailman ikoni, seitsemälle vuosikymmenelle ulottuvan uran näyttelijänä tehnyt Jussi-voittaja Pekka Laiho.
Elokuva kuvattiin kesällä 2021 Järvenpäässä. Se on tuotettu ilman Suomen elokuvasäätiön kehittely- tai tuotantotukea.
Elokuvan ovat tuottaneet Miro Laiho ja Pekka Ollula Time Films Oy:stä. Elokuvan levittää Night Visions Distribution.
Vastaanotto.
Lunastajat sai maailmanensi-iltansa Pohjoismaiden suurimmalla fantasia-, kauhu-, scifi- ja toimintaelokuviin keskittyvällä festivaalilla Night Visions International Film Festivalilla Helsingissä perjantaina 18. marraskuuta 2022. Festivaalin uutuuselokuvia arvottavassa Audience Award -yleisöäänestyksessä se kohosi kakkossijalle. Se oli yleisöpalkinnon voittaneen amerikkalaisen Deadstream-kauhutrillerin ohella ainoa äänestykseen osaa ottanut elokuva, jonka katsojilta saamien äänten pistekeskiarvo oli yli 4,3 tähteä viidestä. Arvostelusivustoilla ja sanomalehtien arvosteluissa arviot olivat heikompia.
Thomas Makdougall Brisbane

Thomas Makdougall Brisbane (23. heinäkuuta 1773 Largs, Ayrshire, Skotlanti – 27. tammikuuta 1860 Largs) oli skotlantilainen upseeri, kuvernööri ja tähtitieteilijä, jonka mukaan on nimetty muun muassa Brisbanen kaupunki Australiassa.
Elämä ja ura.
Tähtitiedettä harrastanut Brisbane astui armeijaan vuonna 1789 ja palveli Flanderissa, Länsi-Intiassa ja Pyreneiden niemimaan sodassa. Vuonna 1810 hänet ylennettiin everstiksi ja valittiin Lontoon Royal Societyn jäseneksi, ja vuonna 1812 hänet ylennettiin Wellingtonin pyynnöstä prikaatikenraaliksi. Vuonna 1814 hänet lähetettiin Pohjois-Amerikkaan. Napoleonin palattua Elbasta Brisbane kutsuttiin takaisin, mutta hän ei ehtinyt osallistua Waterloon taisteluun. Vuonna 1821 hänet nimitettiin Uuden Etelä-Walesin kuvernööriksi. Vaikka siirtokunnan talous oli heikolla tolalla hänen neljän vuoden aikanaan, hän pyrki parantamaan sen tilaa viljelemällä viiniköynnöksiä, sokeriruokoa ja tupakkaa sekä edistämällä hevoskasvatusta ja viljelysmaan raivausta. Hän myös poisti lehdistön ennakkosensuurin. Hänen aloitteestaan lähetettiin useita tutkimusretkiä, ja yksi niistä löysi Brisbanejoen, joka on nimetty hänen mukaansa. Hän perusti Paramattaan tähtitieteellisen observatorion vuonna 1822, jossa vuosina 1822–1826 tehdyt tähtihavainnot julkaistiin vuonna 1835 Brisbane-tähtiluettelossa. Observatorio lakkautettiin vuonna 1855. 
Palattuaan Skotlantiin Brisbane asui pääasiassa Makerstounissa Roxburghshiressä, jossa hänellä oli suuri ja erinomaisesti varustettu observatorio. Myöhemmin hänestä tuli Edinburghin tähtitieteellisen instituutin puheenjohtaja ja hän työskenteli Edinburghin kuninkaallisen observatorion tehostamiseksi. Brisbane sai Kuninkaallisen tähtitieteellisen seuran kultamitalin vuonna 1828, ja hänet valittiin Edinburghin Royal Societyn puheenjohtajaksi vuonna 1833. Hänestä tehtiin baronetti vuonna 1836 ja hän saavutti kenraalin arvon vuonna 1841.
Varsovan raitioliikenne

Varsovan raitioliikenne on osa Puolan pääkaupungin Varsovan joukkoliikennettä. Se on kaupungin linja-autojen ohella Varsovan julkisen liikenteen kulmakivi. Varsovan ensimmäinen raitiolinja perustettiin vuonna 1866, ja ensimmäiset sähköraitiovaunut ilmestyivät 26. maaliskuuta 1908. Varsovan raitiovaunuoperaattori on Tramwaje Warszawskie. Vuonna 2022 Varsovassa oli 24 raitiolinjaa mukaan lukien kaksi väliaikaista linjaa. 
Historia.
Ensimmäiset hevosvetoiset raitiovaunut kulkivat Varsovan kaduilla 11. joulukuuta 1866, jolloin raitiotieverkosto oli 6 kilometriä pitkä. Sähköraitiovaunut otettiin käyttöön 26. maaliskuuta 1908. 
Varsovan ensimmäinen toisen maailmansodan päättymisen jälkeinen raitiolinja numero 1 otettiin käyttöön 20. kesäkuuta 1945 reitillä Kawęczyńska-Bazylika-Wiatraczna. Vuoden 1945 loppuun mennessä Varsovassa liikennöi jo 11 raitiolinjaa. 
30. kesäkuuta 1968 avattiin raitiovaunureitti Grunwaldzki-aukiolta Piaskin uudelle päätepysäkille. 18. heinäkuuta 1977 reittiä jatkettiin Piaskista Hutaan (nykyinen Metro Młociny). 
Vuonna 1979 aloitettiin raitiotien rakentaminen Bemowon alueella. Reitti johti Wolskin hautausmaan päätepysäkiltä (joka otettiin käyttöön jo vuonna 1924) uudelle Górczewskan päätepysäkille (nykyään Osiedle Górczewska). Vaikka reitti oli vain neljä kilometriä pitkä, sen rakentaminen kesti 13 vuotta, ja se avattiin vasta 1. elokuuta 1992. 31. elokuuta 1997 avattiin 2,2 kilometrin pituinen reitti Kołosta Nowe Bemowoon. Piaskin ja Nowe Bemowon välinen raitioyhteys avattiin 21. joulukuuta 2005. Viimeinen raitiotieinvestointi Bemowon alueella avattiin 14. helmikuuta 2015, kun 1,5 kilometrin pituinen reitti Powstańców Śląskich -kadulla otettiin käyttöön.
21. tammikuuta 2013 avattiin täysin uusi raitiovaunureitti Żoliborzin varikolta Stare Świdryn raitiopysäkille Białołękassa. Białołękan sisäistä reittiä jatkettiin peräkkäin - 24. joulukuuta 2014 avattiin 2,2 kilometrin reitti Tarchomin Kościelnyn päätepysäkille, 27. helmikuuta 2017 avattiin 1,3 kilometrin reitti Nowodworyyn ja 4. syyskuuta 2021 1,2 kilometrin reitti Winnican päätepysäkille.
Raitiovaunureitin rakentaminen Kasprzaka-kadulla alkoi 5. maaliskuuta 2022. Heinäkuussa 2022 aloitettiin täysin uuden raitiovaunureitin rakentaminen Wilanówiin, Branickiegoon.
Linjat.
Suluissa taajuus päivän aikana (minuutteina).
Hyundai i20 N Rally1

Hyundai i20 N Rally1 on Hyundain valmistama Rally1-luokituksen mukainen ralliauto, jolla Hyundai Shell Mobis World Rally Team -talli kilpailee rallin maailmanmestaruussarjassa kaudesta 2022 alkaen. Se perustuu Hyundai i20 N -henkilöautoon. Kyseessä on Hyundain ensimmäinen Rally1-sääntöjen mukainen hybridiralliauto, ja se korvasi edeltäjänsä Hyundai i20 Coupe WRC:n, kun World Rally Car -säännöt poistuivat käytöstä MM-sarjassa. Hyundai julkisti uuden Rally1-autonsa ensimmäisenä rallin MM-sarjan valmistajana tammikuussa 2022, ja kyseisellä ensimmäisellä kaudella talli sijoittui sillä valmistajien MM-sarjassa toiseksi.
Rallin MM-sarjan tulokset.
Lähde:
Nara Dreamland

Nara Dreamland (jap. 奈良ドリームランド, "Nara Dorīmurando", myös vain Dreamland) oli japanilainen huvipuisto lähellä Naraa. Se otti paljon inspiraatiota Kalifornian Disneylandista. Puisto aloitti toimintansa vuonna 1961, ja jatkoi yhtäjatkoisesti vuoteen 2006 saakka. Lopettamisensa jälkeen puisto hylättiin, ja siitä tuli varsin tunnettu myös kansainvälisesti. Puisto lopulta purettiin vuosina 2016–2017.
Historia.
Nara Dreamland avattiin 1. heinäkuuta 1961. Siitä tuli varsin suosittu, sillä se oli silloisessa Japanissa lähimpänä Disneylandia.
Puiston alamäki alkoi jo 1980-luvulla, kun Tokioon avattiin aito Disneyland-huvipuisto. Ajan saatossa kävijämäärät alkoivatkin laskea tasaisesti. Vuonna 2001 taas avattiin sekä Tokyo DisneySea että Universal Studios Japan Osakassa, jotka vähensivät Dreamlandin kävijämääriä vielä enemmän. Vuonna 2004 puiston huollon laatu huononi. Tällöin esimerkiksi suljettiin puistossa sijainneita liikkeitä ja laitteet alkoivat ruostua.
Puisto jouduttiin lopulta sulkemaan elokuussa 2006, jonka jälkeen se hylättiin noin 10 vuodeksi, kunnes sen purku alkoi vuonna 2016.
Ählämä-suntraa

Ählämä-suntraa on iskelmälaulaja Anita Hirvosen single vuodelta 1985. Kappaleen sävelsi Esko Koivumies ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Totuuden kasvot", jonka sävelsi Jukka Koivisto ja sanoitti Johansson. Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen kokoelma-albumilla "Parhaat" (1985).
"Ählämä-suntraa" kertoo tapahtumista turkkilaisessa saunassa. Se ei ole juurikaan päätynyt Anita Hirvosen kokoelmalevyille, kuten ei myöskään singlen b-puoli. Kappaleita ei ole julkaistu Anita Hirvosen studioalbumeilla..
Mummolleni

Mummolleni on iskelmätaiteilija Anita Hirvosen single vuodelta 1981. Kappaleen sävelsi Anita Hirvonen ja sanoitti Chrisse Johansson. Singlen b-puolena on "Ei seikkailuun", joka on Raul Reimanin sanoittama suomenkielinen versio kappaleesta "Lección de amor". Singlen molemmat puolet julkaistiin Anita Hirvosen studioalbumilla "Ovi sydämeen" (1981).
"Mummolleni" on haikeaa muistelua, jossa laulun kertoja palaa lapsuuteensa. "Ei seikkailuun" on iskelmä, jossa kertoja haikailee rakkauden perään, mutta korostaa hakevansa vakavaa suhdetta lyhyen romanssin sijaan. "Mummolleni" valittiin Anita Hirvosen kokoelma-albumille "40 unohtumatonta laulua" vuonna 2006..
Lihue

Lihue () on Havaijilla, Kauain piirikunnassa, sijaitseva kaupunki, joka toimii myös piirikuntansa hallinnollisena keskuksena. Kaupunki alkoi kasvaa vuonna 1849, kun saksalaiset maahanmuuttajat perustivat sinne sokeriruokoplantaasin. Sokeriruokoa kasvatettiin aina 1900-luvun loppupuolelle asti, mutta sittemmin kaupungin keskeiseksi elinkeinoksi on noussut turismi.
Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 8 004 ihmistä ja sen pinta-ala on 7,46 neliömailia (eli noin 19,32 km2).
Kaupungissa toimii Lihuen lentokenttä, jonne lentävät sekä osavaltion sisäiset että kansainväliset lennot. 
Havaijin yliopiston alainen Kaua‘i Community College sijaitsee kaupungissa.
Luke Humphries

Luke Humphries (s. 11. helmikuuta 1995 Newbury, Berkshire), lempinimeltään ”Cool Hand Luke”, on englantilainen dartsinpelaaja ja maailmanmestari voitettuaan vuoden 2024 MM-kisojen loppuottelussa Luke Littlerin. Humphries on marraskuussa 2025 PDC:n maailmanlistan kakkosena. Hän oli listan ykkössijalla tammikuusta 2024 marraskuuhun 2025.
Maailmanmestaruuden lisäksi Humphries on voittanut seitsemän major-turnausta, muun muassa World Matchplayn vuonna 2024. Hän on viimeisin Premier Leaguen ja World Mastersin voittaja.
Humphries on myös nuorten maailmanmestari vuodelta 2019 ja UK Openin finalisti vuosilta 2021 ja 2024. Hän on voittanut vuosien 2022–2025 aikana kahdeksan European Tour -turnausta.
PDC-ura.
2023.
Humphries saavutti lokakuussa 2023 ensimmäisen major-turnausvoittonsa, kun hän voitti World Grand Prix’n loppuottelussa Gerwyn Pricen. Sen jälkeen hän voitti marraskuussa kaksi major-turnausta peräkkäin: Grand Slamin, jossa loppuottelussa oli vastassa Rob Cross, ja Players Championship Finalsin, jossa loppuottelussa oli vastassa Michael van Gerwen.
2024.
Humphries lähti vuoden 2024 MM-kilpailuihin suurimpana mestarisuosikkina. Hän selvisi täpärästi jatkoon Ricardo Pietreczkosta ja Joe Cullenista, joista jälkimmäinen missasi kaksi ottelutikkaa. Humphries eteni loppuotteluun, jossa vastaan asettui 16-vuotias Luke Littler. Hän voitti maailmanmestaruuden lukemin 7–4 ja nousi maailmanlistan kärkeen.
Heinäkuussa 2024 Humphries kohtasi World Matchplayn finaalissa Van Gerwenin ja voitti. Saman vuoden marraskuussa hän voitti Players Championship Finalsin toista kertaa peräkkäin kaatamalla loppuottelussa Luke Littlerin.
2025.
Helmikuussa 2025 Humphries voitti uudistetun World Masters -turnauksen finaalissa Jonny Claytonin. Toukokuussa hän voitti Premier Leaguen loppuottelussa Luke Littlerin.
Syksyllä 2025 Humphries eteni kolmeen peräkkäiseen major-finaaliin häviten jokaisen niistä. World Grand Prix’ssä ja Grand Slamissa hän taipui Luke Littlerille; European Championshipin finaalin puolestaan vei Gian van Veen. Grand Slamin finaalin jälkeen Humphries menetti Littlerille asemansa maailmanlistan ykkösenä. Hän ehti olla ykkössijalla 23 kuukautta perätysten.
Karsanjärvi

Karsanjärvi on Syväriin laskeva järvi Lapinlahden itäosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,2 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 56 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Karsanjärven pituus etelästä pohjoiseen on 2,9 kilometriä. Leveimmät kohdat lännestä itään ovat noin 600 metriä. Karsanjärven eteläosa on pohjoisosaa syvempi ja syvin kohta, noin kaksitoista metriä, sijaitsee aivan järven eteläisimmässä osassa, josta vedet laskevat Atron voimalan kautta Syväriin (95,5 metriä mpy). Karsanjärveen virtaa vettä pohjoisesta Korpinen-järveltä (110,5 metriä mpy).
Atron voimala valmistui Karsanjärven etelärannalle 1956. Sen putouskorkeus on 14,5 metriä.
Karsanjärven saariluku on viisi. Saarilla ei ole karttanimiä. Laajin saari on noin kaksihehtaarinen ja se sijaitsee itärannan tuntumassa. Sen itäpuolella kohoaa Karsanmäki, jonka laki on noin 65 metriä järven pintaa korkeammalla. Karsanjärven länsipuolella sijaitsee Kärsämäen kylä.
Karsanjärven vesitilavuus on 5 447 000 kuutiometriä.
Karsanjärvi (04.641.1.001) kuuluu Korpisen alueeseen (04.641), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Korpisen alueeseen kuuluu viisitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Korpinen ja Karsanjärvi ovat laajimmat.
Moldavian ja Valakian yhdistyneet ruhtinaskunnat

Moldavian ja Valakian yhdistyneet ruhtinaskunnat (, myös Yhdistyneet ruhtinaskunnat) oli Moldavian ja Valakian ruhtinaskuntien personaaliunioni, joka muodostettiin 5. helmikuuta 1859. Tällöin Alexandru Ioan Cuza äänestettiin molempien ruhtinaskuntien "Domnitoriksi." Edellä mainitut alueet olivat autonomisia, vaikkakin ne olivat myös Osmanien valtakunnan vasallivaltioita.
Historia.
Romanian itsenäisyyssodan jälkeen vuosina 1877–1878 valtio pääsi eroon Osmanien valtakunnasta, mutta joutui kiistaan Venäjän keisarikunnan kanssa. Tämä johtui siitä, että Venäjä halusi Etelä-Bessarabian alueen itselleen. Lopulta maa antoi pyydetyn alueen, ja sai Venäjältä vaihdossa Pohjois-Dobrudzhan.
André Haga

André Haga (s. 1993) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta vuonna 2021 ja yhden vuonna 2022. Hän edustaa seuratasolla OK Botniaa.
Haga saavutti nuorten MM-kilpailuissa viestihopeaa vuonna 2012. Aikuisten arvokilpailuissa hän on ollut mukana vuodesta 2015. Hän saavutti MM-kilpailuissa ensimmäisen mitalinsa vuonna 2017, viestissä hopeaa. Vuonna 2018 hän saavutti EM-kilpailuissa sekaviestissä pronssia. Kuortaneen MM-kilpailuissa 2021 hän voitti kultaa pitkällä matkalla ja viestissä. Sprintissä hän sijoittui neljänneksi, yhteislähdössä kuudenneksi ja keskimatkalla kahdeksanneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Haga voitti kultaa viestissä Suomen kakkosjoukkueen avausosuuden kilpailijana ja saavutti pronssia pitkällä matkalla.
André Hagan sisko Antonia Haga kilpailee myös pyöräsuunnistuksessa.
Ylä-Siikajärvi (Kuopio, Ylä-Siikajärven valuma-alue)

Ylä-Siikajärvi on pieni humusjärvi Kuopion pohjoisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 49 kilometriä koilliseen. Järven etelärannan läheisyydessä on Täyssinän rauhan rajamerkki.
Maantiede.
Ylä-Siikajärven pohjoisosa on kutakuinkin yhtä pitkä kuin leveä ja rantaviivaltaan varsin mutkainen. Järven eteläosan nimi on Valkeinen ja sen pituus etelästä pohjoiseen on nelisen kilometriä. Leveydeltään se on salmimaisen kapea. Järven osia yhdistää Valkeissalmi. Kaikkiaan järven ulottuvuus eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on 5,7 kilometriä. Noin kuudesosa Ylä-Siikajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat Valkeisella, jossa on useita 15–20 metrin syvänteitä. Pohjoisen järvenosan itäpuoliskolla on noin 10–15 metrin syvänteitä, mutta sen länsipuolisko on korkeintaan kaksi metriä syvä.
Ylä-Siikajärven saariluku on viisi. Laajin saari on keskellä pohjoista järvenosaa sijaitseva Riissaari (lähes 2 ha). Sen lounaispuolella sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Lehtosaari ja kaakkoispuolella noin hehtaarin laajuinen Sikosaari. Riissaaren länsipuolella sijaitsee Kalmosaari ja pohjoispuolella Malmisaari. Valkeinen on saareton.
Ylä-Siikajärven pohjoisosan rannoilla on kulttuurimaisemaa, Valkeisen rannat ovat metsäisiä ja maasto kohoaa ylängöksi. Lounaisrannan Pisan korkeustaso on noin 70 metriä järven pintaa ylempi.
Ylä-Siikajärveen laskee lyhyt Vellijoki pohjoisesta Vellijärveltä (96,0 metriä mpy). Valkeiseen virtaa laskuoja etelästä Kiiskilammelta (136,0 metriä mpy). Ylä-Siikajärven koilliskolkasta alkaa Välijoki, jota myöten järven vedet laskevat kaakkoon Ala-Siikajärveen (95,6 metriä mpy).
Ylä-Siikajärven vesitilavuus on 11 043 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi.
Ylä-Siikajärvi (04.641.1.001) kuuluu Ylä-Siikajärven valuma-alueeseen (04.624), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Vuotjärven alue (04.62) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ylä-Siikajärven valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Ylä-Siikajärvi on laajin. Seuraavaksi laajimmat ovat Raatti ja Venejärvi.
Kuopion Ylä-Siikajärven valuma-alueen Ylä-Siikajärvi on laajin Suomen kolmesta Ylä-Siikajärvestä. Kuopiossa on myös toinen Ylä-Siikajärvi (04.273.1.043). Kolmas Ylä-Siikajärvi (04.418.1.026) sijaitsee Lieksassa.
Ei meillä ole kuin loisemme

Ei meillä ole kuin loisemme on Ville Laihiala &amp; Saattajat -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlet ”Rakkaus On Ruma Sana” sekä ”Maailma loppuu”. Jälkimmäiseen on julkaistu Vesa Rannan ohjaaman musiikkivideo. Albumin kappaleet ovat Laihialan sanoittamia ja säveltämiä, tuotannosta vastaa Aksu Hanttu ja masteroinnista Svante Forsbäck.
Anita Malinen

Anita Malinen on suomalainen kasvatustieteen tohtori, tutkija ja lehtori Jyväskylän yliopistossa. 
Malinen toimii aikuiskasvatuksen lehtorina Jyväskylän yliopistossa. Malisen väitöskirja käsitteli aikuisen kokemuksellista oppimista. Aikuiskasvatuksen kilta palkitsi Malisen vuoden aikuiskouluttajana vuonna 2003. Ennen yliopistouraa Malinen on työskennellyt aikuiskasvatusinstituutioissa sekä epävirallisen oppimisen kentällä.
Malinen on esitellyt särön käsitteen: aikuisen oppimisen edellytyksenä on särön syntyminen aikuisen totuttuihin ajattelu- tai toimintatapoihin. Särö häiritsee totuttua elämänkulkua, pakottaa ajattelemaan asioita uudessa valossa ja näin mahdollistaa uuden oppimisen. Malinen on määritellyt särön kokonaisvaltaiseksi epämukavuuden ja epävarmuuden kokemukseksi, joka on avain uuden oppimiseen. Malinen on kuvannut aikuisen oppimista prosessiksi, jossa omat ennakkoluulot ylitetään ja jossa totuttu elämänkulku muuttuu. Tällaiset säröt voivat liittyä usein ihmisen henkilökohtaisen elämän muutoksiin, kuten avioeroon, työttämäksi jäämiseen tai muuhun yllättävään tapahtumaan.
Macrostomata

Macrostomata (kreik. "makros" ’suuri’ + "stoma" ’suu’) on aiemmin käytössä ollut käärmeiden ryhmä. Se sisälsi suurikitaiset käärmeet, joiden kallon ja leukojen rakenne mahdollistaa käärmeen päätä huomattavasti suurempien saaliiden nielemisen. Lähes kaikki nykyiset käärmeet ovat Macrostomata-tyyppiä, ja kyky niellä suuria saaliita on se ominaisuus, joka selvimmin erottaa käärmeet muista eläimistä.
Fylogenia.
2000-luvun geenitutkimukset ovat osoittaneet, että Macrostomata on epäluonnollinen ryhmä. Yksi mahdollisuus on se, että Macrostomata on polyfyleettinen ryhmä, joka sisältää käärmeitä, jotka ovat toisistaan riippumatta kehittyneet suurikitaisiksi. Vuonna 2017 julkaistu tutkimus tukee kuitenkin sitä, että Macrostomata on parafyleettinen ryhmä, joka sisältää suurikitaisen kantamuodon, mutta sulkee pois tämän jälkeläiset, jotka ovat myöhemmin kehittyneet jälleen pienikitaisiksi esimerkiksi erikoistuttuaan kaivamiseen.
Macrostomata-tyypin käärmeitä ovat kaikki esitarhakäärmeet (Tropidophiidae) ja uuskäärmeet (Caenophidia) sekä suurin osa vanhakäärmeistä (Henophidia). Sukupuuttoon kuolleita Macrostomata-käärmeitä ovat esimerkiksi Simoliophiidae-heimon kaksijalkaiset merikäärmeet. Pienikitaiset käärmeet, jotka ovat luultavasti kehittyneet suurikitaisista käärmeistä, kuuluvat ainakin ryhmiin Aniliidae ja Uropeltoidea. On mahdollista, että myös esisokkokäärmeillä (Anomalepididae) on ollut suurikitainen kantamuoto.
Alla on yksinkertaistettu käärmeiden evoluutiopuu, jossa Macrostomata-käärmeet on merkitty keltaisella taustalla. (Tieteellisten nimien lähteet: )
Leonid Hlibov

Leonid Hlibov (5. maaliskuuta 1827 Veselyi Podil, H’orolin kihlakunta, Pultavan kuvernementti – 10. marraskuuta 1893 Tšernihiv) oli ukrainalainen kirjailija, opettaja ja kansalaisvaikuttaja.
Koulun käytyään Hlibov toimi vuodesta 1858 opettajana ja osallistui Tšernihivin hromada-salaseuran ja sunnuntailiikkeen toimintaan, julkaisi oppikirjoja ja kirjoitti Pietarissa ilmestyneeseen ukrainalaiseen "Osnova"-nimiseen julkaisuun. Hän perusti vuonna 1861 viikkolehden nimeltä "Tšernigovski listok", jonka päätoimittaja hän oli. Hän julkaisi siinä ukrainankielisiä artikkeleita, runoja ja kertomuksia. Viranomaiset lakkauttivat lehden 1863 ja kielsivät häneltä julkaisutoiminnan. Samalla Hlibov menetti opettajantyön ja joutui olemaan Nižynissä poliisin valvonnassa. Vuodesta 1867 kuolemaansa saakka hän johti Tšernihiv zemstvo -kirjapainoa.
Hlibov kirjoitti ukrainaksi runsaat 40 romanttis-lyyristä runoa. Niistä runon ”Žurba” (”Suru”) on säveltänyt Mykola Lysenko, ja siitä on tullut suosittu laulu. Hänen tärkeimpiä teoksiaan ovat 107 faabelia, joita hän julkaisi vuodesta 1853 alkaen lehdissä. Yhteen koottuina ne on julkaistu myöhemmin useina painoksina. Hän käytti niissä kansankieltä ja pilkkasi aikakauden elämää ja olosuhteita liberaalista näkökulmasta soveltaen niihin ukrainalaisia aiheita ja kansantarinoita. Hän kirjoitti myös kymmenittäin runomuotoisia arvoituksia lapsille sekä farssin "Do myrovoho" (1862).
Grosse Ile Township

Grosse Ile Township on kunta ("township") Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 10 788 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnassa ja koostuu useista saarista, joista suurin on Grosse Ile. Grosse Ile Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.
Väestö.
Vuonna 2020 Grosse Ile Townshipin 10 788 asukkaasta valkoisia oli 96,1 %, aasialaisia 2,0 %, mustia 0,5 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 7,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Brad Fiedel

Brad Ira Fiedel (s. 10. maaliskuuta 1951 New York, New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti toiminta- ja jännityselokuvien musiikista.
Fiedel aloitti uransa televisioelokuvien parissa 1970-luvun lopulla, ja 1980-luvun alkupuolella ohjaaja James Cameron palkkasi hänet säveltämään musiikin tieteiselokuvaan "Terminator – tuhoaja" (1984). Tämä elokuva vauhditti hänen uraansa 1980–1990-luvulla, ja suurimmiksi menestyksiksi nousivat muiden muassa "Syytetty" (1988), "Terminator 2 – Tuomion päivä" (1991) ja "Tosi valheita" (1994). Kauhuelokuvista voidaan mainita "Kauhun yö" (1985) ja "Käärme ja sateenkaari" (1988). Fiedel on säveltänyt sekä syntetisaattoreille että orkesterille. Hänen viimeiset elokuvasävellyksensä ovat 1990-luvulta.
Rauhanrakentaminen

Rauhanrakentaminen tarkoittaa pyrkimyksiä säilyttää rauhan edellytykset maassa, joka on vapautunut konfliktista. Maan yhteiskunta pyritään vakauttamaan ja sen rakenteet palauttamaan, ja konfliktin uudelleenpuhkeaminen yritetään estää.
Rauhanrakentaminen alkaa rauhanteon ja rauhanturvaamisen jälkeen, joskin nämä vaiheet menevät usein limittäin.
Rauhanrakentamisen ensimmäisessä vaiheessa konfliktissa taistelleet osapuolet kotiutetaan ja riisutaan aseista. Pakolaisten kotiinpaluu tehdään mahdolliseksi, siviiliväestö suojellaan, ja miinat raivataan. Sen jälkeen voidaan esimerkiksi auttaa vaalijärjestelyissä, terveydenhuollon ja koulutuksen käynnistämisessä, oikeuslaitoksen ja turvallisuusviranomaisten toiminnassa, jälleenrakennuksessa ja ihmisoikeuksien puolustamisessa. Rauhanrakennukseen kuuluu myös kehitysapu.
Rauhanrakentaminen kehittyi 1990-luvulla kansainväliseksi rauhan ja turvallisuuden ylläpitämisen muodoksi. Yhdistyneiden kansakuntien rauhanrakennusoperaatiot, eli poliittiset operaatiot tai rauhanoperaatiot, ovat YK:n turvallisuusneuvoston perustamia ja yleensä YK:n sihteeristön poliittisen osaston johtamia. Työtä tukee rauhanrakennuskomissio.
António Oliveira (jalkapalloilija, 1958)

António Henriques Fonseca de Jesus Oliveira (s. 8. kesäkuuta 1958) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi kotimaansa liigassa runsaat 15 vuotta. Hän pelasi myös maajoukkueessa.
Oliveira edusti sarjatasolla Quimigal Barreiroa kausina 1978–1982, Marítimoa kaudella 1982–1983, Benficaa kausina 1983–1987, jälleen Marítimoa kausina 1987–1990, Beira-Maria kausina 1990–1994 ja lopuksi Campomaiorensea. Hän voitti Benfican joukkueessa Portugalin liigamestaruuden vuosina 1984 ja 1987 sekä Portugalin cupin vuosina 1985, 1986 ja 1987.
Oliveira pelasi Portugalin maajoukkueessa yhdeksän A-maaottelua vuosina 1983–1989. Hän teki ainoan maaottelumaalinsa maaliskuussa 1989 ystävyysottelussa Angolaa vastaan. Maailmanmestaruuskilpailuissa 1986 hän pelasi täydet minuutit Portugalin kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa, joista joukkue voitti vain yhden eikä siten päässyt jatkopeleihin.
Alummoodan

Alummoodan (15. maaliskuuta 1933 – 3. toukokuuta 1992) oli intialainen Mollywood-näyttelijä. Hän näytteli yli sadassa elokuvassa ja hänen roolinsa olivat enimmäkseen koomisia. Alummoodanin kehonkieli oli omintakeista, ja sen olennainen osa oli persoonallinen kävelytyyli.
Alummoodan näytteli myös teatterissa ja hänellä oli oma näyttämö nimeltä Changanaserry Anaswara. Alummoodanin debyyttielokuva oli "Anarkali" (1966), jossa pääroolin näytteli Prem Nazir. Alummoodanin läpimurto oli Pailin rooli elokuvassa "Nadi" (1969). Hän kuoli elokuvan "Adhwaytham" (1992) kuvauspaikalla.
Prem Nazir

Prem Nazir (alk. Abdul Khader; 7. huhtikuuta 1926 – 16. tammikuuta 1989) oli intialainen näyttelijä. Hän on intialaisen elokuvan menestyneimpiä näyttelijöitä ja yksi Mollywood-elokuvien suurista tähdistä. Nazir näytteli yli 600 elokuvan pääroolin ja hänellä oli kaksoisrooli noin 40 elokuvassa.
Nazir osoitti lahjakkuutensa jo opiskeluvuosinaan Shylockin roolissa näytelmässä "Venetsian kauppias". Hän debyyttielokuvansa oli "Marumakal" (1952) ja läpimurtonsa hän teki jo saman vuoden elokuussa elokuvassa "Visappinte Vili". Nazirin uran kulta-aikaa olivat 1960- ja 1970-luvut, uransa myöhäisvaiheessa hän näytteli myös sivurooleja.
Nazirin vastanäyttelijänä oli 130 elokuvassa Sheela (s. 1942). Nazirin lauluäänenä toimi playback-laulaja K. J. Yesudas; Nazir-Yesudas-paria pidettiin erinomaisen onnistuneena.
Nazirin kunniaksi perustettiin Prem Nazir -palkinto vuonna 1992.
Sheela

Sheela (s. 22. maaliskuuta 1942) on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt ensisijaisesti malajalaminkielisissä Mollywood-elokuvissa. Hän muodosti suositun tähtiparin Mollywood-näyttelijä Prem Nazirin kanssa, heille kertyi peräti 130 yhteistä elokuvaa. Sheela on niin ikään ohjannut kaksi kokoillan teatterielokuvaa: "Yakshaganom" ja "Shikarangal".
Sheelan debyyttielokuva oli tamilinkielinen "Paasam" (1962), jossa hänet kreditoitiin nimellä Sheela Devi. Hän näytteli samalla nimellä myös muissa tamilinkielisissä elokuvissa. Sheelan malajalaminkielinen debyytti oli "Bhagyajathakam" (1962). Malajalaminkielissä elokuvissa hän on käyttänyt nimeä Sheela.
Sheela lopetti uransa 1983. Hän palasi valkokankaille vuonna 2003 elokuvassa "Manassinakkare". Sheela on voittanut lukuisia palkintoja, kuten Indian National Film Awardin parhaan naissivuosan palkinnon elokuvassa "Akale" (2004).
Fernando Chalana

Fernando Albino de Sousa Chalana (10. helmikuuta 1959 Barreiro – 10. elokuuta 2022) oli portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Ranskan pääsarjassa. Hän pelasi myös maajoukkueessa. Hänet valittiin Portugalin vuoden pelaajaksi 1976 ja 1984.
Chalana edusti kotimaassaan Benficaa kausina 1976–1984 ja 1987–1990 sekä uransa lopulla Belenensesia kaudella 1990–1991 ja Estrela Amadoraa kaudella 1991–1992. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden kuusi kertaa ja Portugalin cupin kolmasti. Vuonna 1983 hän ylsi UEFA-cupissa loppuotteluun, jonka Benfica hävisi belgialaisseura Anderlechtille kahden ottelun yhteismaalein 1–2. Kausina 1984–1987 Chalana edusti ranskalaisseura Bordeaux'ta. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuosina 1985 ja 1987 sekä Ranskan cupin vuosina 1986 ja 1987.
Chalana pelasi Portugalin maajoukkueessa 27 A-maaottelua vuosina 1976–1988. Hän teki kaksi maaottelumaalia: joulukuussa 1976 MM-karsinnan vierasottelussa Kyprosta vastaan ja marraskuussa 1977 MM-karsinnan kotiottelussa jälleen Kyprosta vastaan. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1984 hän pelasi avauskokoonpanossa Portugalin kaikissa neljässä ottelussa. Välierässä Ranskaa vastaan hän syötti joukkueensa molemmat, Rui Jordãon viimeistelemät maalit. Portugalin ensimmäinen maali tasoitti ottelun 1–1:een, joka oli tulos varsinaisen peliajan päättyessä, ja toinen maali vei Portugalin jatkoajalla 2–1-johtoon. Portugali hävisi kuitenkin ottelun maalein 2–3.
Marshalltown

Marshalltown on kaupunki Iowassa Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus.
Maantiede.
Marshalltown sijaitsee Iowa-joen varrella Iowan osavaltion keskiosassa. Iowa-joki on Mississippin sivujoki. Etäisyys Des Moinesista on 85 kilometriä koilliseen.
Historia.
Nykyisen Marshalltownin alueen ensimmäinen eurooppalainen asukas oli Henry Anson. Hän päätti rakentaa alueelle kaupungin vuonna 1851 ja antoi sille nimen Marshall, joka muutettiin muotoon Marshalltown vuonna 1862. Kaupunki kasvoi ripeästi ja siitä tuli Marshallin piirikunnan hallintokeskus 1863. Potawatomi-päällikkö Johnny Greenin avulla paikkakunnalle houkuteltiin uudisasutusta. Marshalltown teollistui ja sai rautatieyhteyden. 1900-luvun alussa sen väkiluku oli noin 10 000. Nykyisin kaupungissa on useita Ansonin mukaan nimettyjä paikkoja.
Marshalltownin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa The Glick-Sower House (1859) ja kaupungin ytimessä sijaitseva Marshall County Courthouse.
Talous.
Marshalltownin suuria työnantajia ovat muun muassa 1890 perustettu työkalujen valmistaja Marshalltown Company ja Emerson Electric.
Marshalltownin tärkeimpiä maantieliikenteen väyliä ovat U.S. Route 30, Iowa Highway 14 ja Iowa Highway 330, joka on pääväylä Marshalltownin ja Des Moinesin välillä. Lähin kansainvälinen lentoasema on Des Moines International Airport.
Rui Jordão

Rui Manuel Trindade Jordão (9. elokuuta 1952 Benguela, Angola – 18. lokakuuta 2019) oli angolalais-portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Portugalin liigan lisäksi yhden kauden Espanjassa. Hän pelasi myös maajoukkueessa. Hänet valittiin Portugalin vuoden pelaajaksi 1980.
Jordão edusti Portugalin liigassa Benficaa kausina 1970–1976, Sportingia kausina 1977–1987 ja Vitória Setúbalia kausina 1987–1989. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuosina 1972, 1973, 1975, 1976, 1980 ja 1982 sekä Portugalin cupin vuosina 1972, 1978 ja 1982. Hän oli liigan paras maalintekijä kaudella 1975–1976, jolloin hän teki 30 maalia, ja kaudella 1979–1980, jolloin hän teki 31 maalia. Kaudella 1971–1972 hän pelasi Euroopan cupissa kahdeksan ottelua, kun Benfica ylsi välieriin saakka. Toisessa puolivälieräottelussa alankomaalaista Feyenoordia vastaan hän teki kaksi maalia ja syötti yhden. Välierissä Benfican pudotti toinen alankomaalaisjoukkue Ajax yhteismaalein 0–1. Kaudella 1976–1977 Jordão edusti espanjalaisseura Real Zaragozaa.
Jordão pelasi Portugalin maajoukkueessa 43 A-maaottelua vuosina 1972–1989 ja teki niissä 15 maalia. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1984 hän pelasi avauskokoonpanossa Portugalin kaikissa neljässä ottelussa. Välierässä Ranskaa vastaan hän teki joukkueensa molemmat maalit Fernando Chalanan syötöstä. Portugalin ensimmäinen maali tasoitti ottelun 1–1:een, joka oli tulos varsinaisen peliajan päättyessä, ja toinen maali vei Portugalin jatkoajalla 2–1-johtoon. Portugali hävisi kuitenkin ottelun maalein 2–3. Jordãon maajoukkueuran toinen kahden maalin ottelu oli kesäkuun 1984 alussa ennen EM-kilpailuja pelattu ystävyysottelu Jugoslaviaa vastaan.
Tiedoston lataaminen

Tiedoston lataaminen () tietotekniikassa tarkoittaa tiedoston siirtämistä tietokoneverkon avulla tietokoneelta toiselle. Tyypillisesti tiedosto ladataan palvelimelta. Tyypillisesti tiedoston lataaminen näkyy käyttäjälle tiedoston vastaanottamisena.
Tiedostojen lataaminen on olennainen osa digitaalista jakelua ja sähköistä julkaisemista.
Toisin kuin suoratoistossa latauksella pyritään säilyttämään tiedosto pitkäaikaisesti myöhempää käyttöä varten, ei vain sen välittömän käytön aikana.
Tekijänoikeuskysymykset.
Tiedostojen lataaminen vertaisverkoissa on johtanut erilaisiin käyttöoikeuksien hallinnan menetelmiin. Lataamalla tiedosto omalle tietokoneelle se säilyy kuluttajan käytössä vaikka palveluntarjoaja lopettaisi toimintansa, mutta käyttöoikeuksien hallintamenetelmät voivat rajoittaa tätä mahdollisuutta. Lisäksi tekijänoikeutta saattaa loukata jos lataamiseen ei ole oikeutta.
Euroopan unionin tuomoistuimen päätöksen mukaan väliaikainen kopio (välimuisti) on sallittua käyttöä.
Jørn Neergaard Larsen

Jørn Neergaard Larsen (s. 11. helmikuuta 1949 Nørre Alslev) on tanskalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Tanskan työmarkkinaministerinä vuosina 2015–2016.
Retunen

Retunen on järvi Kaavissa Pohjois-Savon itäisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 49 kilometriä itään. Retunen sijaitsee saman nimisen kylän itäpuolella.
Maantiede.
Retusen ulottuvuus järven eteläisimmän osan Retusenlahdelta pohjoisimman osan Lahnalahdelle on 2,75 kilometriä ja läntisimmän osan Mustalahdelta itäisimmän osan Petkellahdelle 2,6 kilometriä. Suurimmat niemimaat ovat luoteisrannan Soidinniemi, pohjoisrannan Korteniemi sekä itärannan haarautuva niemi, joka jatkuu lounaaseen Niittysaarena ja kaakkoisrannan Jyrkkäniemi. Noin neljäsosa Retusesta on enintään metrin syvä ja noin kuudesosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Laajin syvänne sijaitsee järven keskiosan selkävedellä, toinen syvänne sijaitsee järven kaakkoisosassa, missä on myös syvin kohta, 21 metriä.
Retusen saariluku on 16. Saarista 5 on alle aarin laajuisia luotoja ja 3 on puolestaan yli hehtaarin laajuisia. Laajimmat saaret (Nuottisaari, Sepänsaari, Louhisaari, Petronsaari) reunustavat järven keskiosan selkävettä. Retusen rannoilla on metsämaan lisäksi peltoja. Järven syvimmän kohdan eteläpuolella kohoaa Tirrosvuori, jonka korkeustaso on noin 155 metriä merenpinnan yläpuolella. Retusen eteläosan Kangasniemen halki kulkee Siilinjärvi–Viinijärvi-rata.
Retuseen laskee Saarijärvi (101,6 metriä mpy) luoteesta Saarivirran kautta. Retunen laskee Kangasniemen lounaispuolelta Kaavinjärveen (101,0 metriä mpy).
Retusen vesitilavuus on 12 933 000 kuutiometriä.
Retunen (04.741.1.001) kuuluu Retusen-Saarijärven alueeseen (04.741), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saarijärven alue (04.74) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Retunen on Retusen-Saarijärven alueen toiseksi laajin vakavesi. Laajin on Saarijärvi ja kolmanneksi laajin on Vihtajärvi. Alueeseen kuuluu 33 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista osalla on omintakeinen nimi, kuten Suuri-Kyrpyli ja Äljänä.
Korpijärvi (Liperi)

Korpijärvi on metsäjärvi Liperissä Pohjois-Karjalan länsiosassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 33 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Korpijärvi koostuu selkävedestä, josta työntyy etelään Ruoholahti, länteen Korpilahti ja Kotilahti ja pohjoiseen Saunalahti. Itään työntyy noin kilometrin pituinen Pitkälahti. Korpijärven suurin ulottuvuus lännestä itään on 2,9 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 2,2 kilometriä. Niemistä suurimpia ovat luoteisrannan Puolukkaniemi ja etelärannan Ruohoniemi. Noin kymmenesosa Korpijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvintä on itärannan läheisyydessä. Järven läntiset ja eteläiset osat sekä Pitkälahti ovat matalia.
Korpijärven saariluku on yhdeksän. Saarista kolme on alle aarin laajuisia luotoja. Laajimmat saaret (Haasiasaaret, Rajasaaret) sijaitsevat järven eteläosassa. Puolukkaniemen itäpuolella järven pohjoisosassa sijaitsee Lehtosaari. Korpijärven rannat ovat metsämaata, pientaloja on jonkin verran. Järven länsipuolitse kulkee rautatie, joka hipoo Kotilahden rantaa. Pitkälahden yli kulkee valtatie 23. Tien itäpuolinen noin viisi hehtaaria laaja järvenosa on lähes erillään pääaltaasta.
Korpijärveen laskee useita vähäisiä laskuojia. Korpijärvi laskee Korpijokea itään Ristinlampeen (75,9 metriä mpy), joka laskee Rikinlammen kautta Oriveteen (75,9 metriä mpy).
Korpijärven vesitilavuus on 11 310 000 kuutiometriä.
Korpijärvi (04.315.1.004) kuuluu Heinoniemenjoen valuma-alueeseen (04.315), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Oriveden alue (04.31) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Korpijärvi on Heinoniemenjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Ristinlampi. Alueeseen kuuluu 10 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Liperin Korpijärvi on viidenneksi laajin Suomen 40:stä Korpijärvestä.
Ristinlampi

Ristinlampi on kulttuurimaiseman ympäröimä matala ja saareton järvi Liperissä Pohjois-Karjalan länsiosassa. Sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 30 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Ristinlammen pituus lännestä itään on 1,05 kilometriä. Rantaviiva on epämääräinen ja loivasti mutkitteleva. Ristinlammen syvin kohta on järven keskiosassa. Ristinlammen länsipuolella sijaitsee kyläkeskus, pohjoispuolella sijaitsee Kesselinvuori, jonka huippu on noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella.
Ristinlampeen laskee Myllypuro lännestä Korpijärveltä ja Retulamminjoki kaakosta. Ristinlampi laskee Heinoniemenjokea koilliseen Rikinlampeen, joka laskee Oriveteen (75,9 metriä mpy).
Ristinlammen vesitilavuus on 285 000 kuutiometriä eli 285 miljoonaa litraa.
Ristinlampi (04.315.1.001) kuuluu Heinoniemenjoen valuma-alueeseen (04.315), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Oriveden alue (04.31) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Ristinlampi on Heinoniemenjoen valuma-alueen toiseksi laajin vakavesi, laajin on Korpijärvi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kari Immonen (historioitsija)

Kari Juhani Immonen (s. 27. marraskuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen historiantutkija ja Turun yliopiston kulttuurihistorian emeritusprofessori. Immonen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1987 ja toimi Turun yliopiston kulttuurihistorian oppiaineessa apulaisprofessorina vuosina 1995–1998 ja professorina 1998–2010.
Honkalampi (Liperi)

Honkalampi on saareton järvi Liperissä Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 49,6 hehtaaria. Honkalampi sijaitsee Joensuun keskustaajaman tuntumassa noin 13 kilometriä Joensuun keskustasta länteen.
Maantiede.
Honkalammen pituus kaakosta luoteeseen on 1,5 kilometriä. Pohjoisrannan noin 200 metriä pitkä niemimaa jakaa järven kaakkoiseen ja luoteiseen osaan, joista luoteinen on huomattavasti syvempi. Eteläisin järvenosa on Kotilahti, jonka länsipuolella on Uittoniemi ja itäpuolella Paloniemi. Vajaa neljäsosa Honkalammesta on enintään kolme metriä syvä ja runsaasti yli neljäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 21 metriä, sijaitsee järven luoteisosassa, kaakkoisosan syvin kohta on noin 13 metriä.
Joensuun keskustasta länteen ulottuva kaupunkimainen asutus päättyy Honkalammen paikkeilla. Järven rannoilla on pientaloja, mutta Kotilahden rannat ovat suhteellisen koskemattomia. Järven pohjoisen rannan vieritse kulkee maantie ja rautatie. Honkalampi laskee Kotilahden rannalta alkavaa Honkapuroa itään Oriveteen (75,9 metriä mpy).
Honkalammen vesitilavuus on 3 495 500 kuutiometriä.
Honkalampi (04.324.1.002) kuuluu Honkapuron-Ylämyllynpuron valuma-alueeseen (04.324), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pyhäselän alue (04.32) ja ensimmäinen on Oriveden–Pyhäselän alue (04.3). Honkalampi on Honkapuron-Ylämyllynpuron valuma-alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu Honkalammen lisäksi Nuottilampi, Mustalampi ja Paha-Särki.
Huron Charter Township

Huron Charter Township on kunta ("charter township") Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 16 944 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnan lounaisosassa. Huron Charter Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.
Väestö.
Vuonna 2020 Huron Charter Townshipin 16 944 asukkaasta valkoisia oli 91,8 %, mustia 4,5 %, aasialaisia 0,7 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. 3,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Van Buren Charter Township

Van Buren Charter Township, virallisesti Charter Township of Van Buren on kunta ("charter township") Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 30 375 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnan länsiosassa. Van Buren Charter Township ympäröi täysin Bellevillen kaupunkia. Van Buren Charter Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.
Väestö.
Vuonna 2020 Van Buren Charter Townshipin 30 375 asukkaasta valkoisia oli 65,6 %, mustia 26,6 %, aasialaisia 2,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 6,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Espanjalainen viittomakieli

Espanjalainen viittomakieli (, lyh. LSE) on pääsääntöisesti Espanjan kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Se on hyvin läheistä sukua meksikolaiselle ja venezuelalaiselle viittomakielelle. Espanjalaisella viittomakielellä on noin 70 000 käyttäjää.
Vuonna 2011 espanjalainen viittomakieli tunnustettiin opetuskieleksi Andalusian, Aragónian, Kanariansaarten, Kastilian ja Leónin, Valencian, Extremaduran ja Baleaarien itsehallintoalueiden kouluissa. Kataloniassa käytetään katalonialaista viittomakieltä. Espanjalaisen viittomakielen päivää vietetään vietetään vuosittain 14. kesäkuuta.