tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jiřina Švorcová

Jiřina Švorcová (myös "Rohanová" ja "Šoltová", 25. toukokuuta 1928, Kociánovice u Hradce Králové, Tšekkoslovakia – 8. elokuuta 2011 Praha, Tšekki) oli yksi näkyvimmistä normalisaation aikakauden näyttelijöistä sosialistisessa Tšekkoslovakiassa. Eläköidyttyään hänet tunnettiin erityisesti kommunistisen aatteen puolustajana.
Elämä.
Švorcová syntyi työväenluokkaiseen perheeseen lähellä Hradec Královéta vuonna 1928. Švorcován isän kuoltua tämän ollessa viisivuotias perhe muutti pääkaupunki Prahaan. Nuorena hän opiskeli valtion konservatoriossa (nykyään DAMU) teatteria. Hän valmistui vuonna 1950, jonka jälkeen hän muutti Hradec Královéen saatuaan sieltä näyttelijän paikan. Kuitenkin jo vuoden jälkeen Švorcová muutti takaisin Prahaan ja liittyi Vinohradissa sijainneeseen teatteriin, jossa hän lopulta naytteli peräti 40 vuotta. 
Teatterin lisäksi Švorcová näytteli myös lukuisissa elokuvissa ja tv-sarjoissa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Temno" ("Tumma") vuonna 1950. Tunnetuimman roolinsa hän teki tv-sarjassa "Žena za pultem" ("Nainen tiskin takana"), joka oli yksi suosituimmista normalisaation ajan tv-ohjelmista. Švorcová eläköityi näyttelemisestä vuonna 1990, kun hän jätti Vinohradyn teatterin samettivallankumouksen jälkeen. 
Politiikassa.
Švorcová liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen jo vuonna 1946 eli ennen helmikuun vallankaappausta. Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen 1968 maassa koitti niin sanottu normalisaation aika. Švorcová kannatti vanhollisten kommunistien harjoittamaa politiikkaa ja nousi pian tärkeisiin asemiin puolueessa. Vuonna 1972 hänestä tuli vastaperustetun tšekkiläisten näytelmätaiteilijoiden liiton puheenjohtaja ja vuodesta 1976 hän toimi kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsenenä. Vuonna 1977 hän oli yksi Peruskirja 77:tä vastustaneen Antiperuskirjan ("Anticharta") allekirjoittajista.
Švorcová ei muuttanut kantaansa kommunismista samettivallankumouksen jälkeenkään, vaan pysyi aktiivisena puolueen tukijana aina elämänsä loppuun asti. Hän esiintyi lukuisissa KSČM:n tilaisuuksissa ja asettui puolueen listalta ehdolle vuoden 1996 senaatin vaaleissa, muttei tullut valituksi. Švorcová kuoli sairaalassa Prahan Malvazinkyssä elokuussa 2011.
Yksityiselämä.
Myös Švorcován isoveli Václav Švorec oli näyttelijä.
Palkinnot ja kunnianosoitukset.
Lähde
Béni Abbès

Béni Abbès () on kaupunki ja Béni Abbèsin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian Saharassa. Se sijaitsee Saouran keidasalueella 1 225 kilometriä Algerista kaakkoon. Béni Abbèsin kunnassa oli arviolta 13 400 asukasta vuonna 2013.
Béni Abbèsin kunnan pinta-ala on 10 040 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Iglin ja Taghitin, idässä Tamtertin, etelässä Karzazin ja lännessä Tabelbalan kuntiin. Kaupungin läpi virtaa Guir ja Zouzfan -vadien muodostama Saoura. Itäpuolella on Läntinen Iso erg, lännessä Guirin hamada ja etelässä Ougartavuoret.
Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 12 ja heinäkuun 38 astetta. Vuotuinen sademäärä on alle 100 millimetriä.
Perimätiedon mukaan keskiajalla syntynyt asutus sai vuonna 1605 uuden linnoituksen rakentamisen yhteydessä nimen Béni Abbès. Ranskalaiset miehittivät sen vuonna 1901. Kaupungista tuli uuden maakunnan keskus vuonna 2015.
Kunnan läpi kulkee maantie RN6. Béni Abbèsista on linja-autoyhteydet lähikuntiin sekä Béchariin ja Adrariin. Kaupungissa on myös uudelleen kunnostettu lentokenttä.
”Saouran helmenä” tunnetun Béni Abbèsin elinkeinoja ovat keidasviljely, käsityöammatit ja matkailu. Paikallisia nähtävyyksiä ovat Saharan luonto ja maisemat, alueen kalliopiirrokset ja -maalaukset, linnoitetut asutukset eli "ksarit", pyhien miesten mausoleumit ja Charles de Foucauldin perustama erakkola. Kaupungissa toimii Saharan tutkimuskeskus museoineen. Béni Abbèsissa vietetään vuosittaista perinnejuhlaa, siellä on järjestetty monia tapahtumia ja se on toiminut elokuvien kuvauspaikkana.
Willy Kaiser

Wilhelm ”Willy” Gustav Kaiser (16. tammikuuta 1912 Pudewitz, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta – 24. heinäkuuta 1986 Gladbeck, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen nyrkkeilyn olympiavoittaja ja kerran maansa mestari.
Willy Kaiser syntyi Posenissa, mutta hänen perheensä muutti jo seuraavana vuonna läntiseen Saksaan Nordrhein-Westfalenin Gladbeckiin. Hän nousi Saksan edustajaksi vuoden 1936 olympiakarsintojen kautta, sillä hän oli aiemmin hävinnyt Saksan mestaruuskilpailujen loppuottelussa. Olympiaturnauksessa hän voitti loppuotteluun edetessään Chilen Guillermo Lópezin, Uruguayn Fidel Tricanicon ja välierässä Argentiinan Alfredo Carlomagnon. Loppuottelussa hän sai vastaansa Italian Gavino Mattan tiukassa ottelussa.
Kaiser jatkoi uraansa ja saavutti seuraavana vuonna ensimmäisen ja ainoan Saksan mestaruutensa. Samana vuonna hän edusti Saksaa Milanon EM-kisoissa, jossa hän yhden voiton jälkeen koki tappion Puolan Edmund Sobkowiakille. Sen jälkeen hän otteli pronssimitaliottelussa edellisen vuoden olympialaisten loppuotteluvastustajaansa Mattaa vastaan, mutta hävisi ottelun sijoittuen näin neljänneksi. Suomea vastaan Kaiser otteli joulukuussa 1937 Stettinissä suomalaisvastustajan ollessa Olli Lehtinen. Ottelu päättyi suomalaisen Lehtisen pistevoittoon. Vuonna 1939 Kaiserin ura päättyi käynnistyneeseen maailmansotaan. Hän otteli urallaan kaikkiaan 118 ottelua, joista hän voitti 80, 24 päättyessä ratkaisemattomaan ja 14 tappioon.
Willy Kaiser jäi sotavangiksi Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Hän vapautui vankeudesta vuonna 1949 ja asui sen jälkeen Gladbeckissä. Hän toimi aluksi nyrkkeilyvalmentajana ja myöhemmin kunnan työntekijänä. Hän perusti siellä perheen ja sai neljä poikaa.
Loss of Life

Loss of Life on yhdysvaltalaisen indie rock -duo MGMT:n viides studioalbumi. Se julkaistiin 23. helmikuuta 2024. "Loss of Life" on MGMT:n ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 2018 "Little Dark Agen". Ranskalainen laulaja Christine and the Queens vierailee albumilla kappaleella ”Dancing in Babylon”.
Albumi sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton.
FB MSBS Grot

FB MSBS Grot (, ) on sarja puolalaisia modulaarisia rynnäkkökivääreitä, joita valmistaa FB ”Łucznik” Radom.
Suunnittelu.
Grot suunniteltiin Puolassa uudeksi Nato-yhteensopivaksi, modulaariseksi palvelusaseeksi, jonka on tarkoitus korvata useat Puolan asevoimien vanhemmat aseet, kuten AKM- ja FB Beryl -rynnäkkökiväärit. Grotista on useita versioita, kuten bullpup-tyyppinen B-malli. Modulaarisuutensa ansiosta aseen tarvikkeita ja piippua voi vaihtaa helposti. Rynnäkkökiväärin kaliiperi on joko neuvostoaikainen 7,62×39 mm tai Nato-yhteensopiva 5,56×45 mm. Modulaarisuutensa ansiosta muitakin kaliipereita voidaan myöhemmin sovittaa aseeseen. Grotista on myös erillinen tukiampujan kivääriksi suunniteltu malli, joka ampuu raskaampaa 7,62×51 mm NATO -patruunaa.
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola

N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola (NH4(C6H5N2O2)) on aromaattisiin nitrosoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisen kemian reagenssina. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuola on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, etanoliin ja hieman dimetyylisulfoksidiin. Aine on kaksihampainen ligandi ja sitoutuu happiatomeillaan useisiin metalleihin. Osa näin muodostuvista komplekseista on veteen liukenemattomia ja osa liukenee veteen. Veteen eivät liukene esimerkiksi kuparin, raudan, titaanin, vanadiinin ja uraanin kompleksit. Monet N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin metallikompleksit liukenevat orgaanisiin liuottimiin.
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa valmistetaan fenyylihydroksyyliamiinin, ammoniakin ja butyylinitriitin tai amyylinitriitin reaktiolla.
N-nitrosofenyylihydroksyyliamiinin ammoniumsuolaa käytetään muun muassa reagenssina metallien saostamiseen vesiliuoksista, muodostamaan orgaanisiin liuottimiin liukenevia komplekseja uuttoa varten ja spektrofotometrisissä analyyseissä.
Linnonsaari (Tervo)

Linnonsaari on Pohjois-Savon Tervossa Iisvesi–Virmasvesi–Rasvankin järvessä sijaitseva asuttu saari.
Yleistä.
Linnonsaari on 3,8 kilometriä pitkä ja 2,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,58 neliökilometriä . Saari on melko matala ja sen korkein kohta sijaitsee saaren keskellä, missä masto kohoaa noin 123 metrin korkeuteen mpy. Saaren huippu yltää 25 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Saaren luoteispuolella aukeaa Rasvangin ja sen etelä- ja kaakkoispuolella aukeaa Virmasveden järvenselät. Saaren itäpuolella on Linnonsalmi, joka on 2,6 kilometriä pitkä ja 350–1 100 metriä leveä. Länsipuolella sen erottaa Käpysaaresta 600 metriä pitkä, 80–200 metriä leveä Siltasalmi. Salmea on kavennettu maantien pengersillalla, jossa on kapea silta-aukko. Linnonsaaren lähistöllä sijaitsee monia pienempiä saaria. Pohjoispuolelta löytyy Haasiansaaret, Haasiasaaret, Häyrynsaaret, Salinsaari, Läntänsaari, Kangassaari ja Tilkinsaari, jotka ovat kaikki autioita ja suojeltuja. Suuremmat Pahkasaari ja Voudinsaari ovat autiosaaria. Linnonsaaren eteläpuolella sijaitsevat myös autiot Miekkakallio, Jäppisensaaret, Pirttisaari, Rovastinsaari, Pitkäsaari, Kääriönsaari ja Kotkansaari.
Saareen tulee Suonenjoen Mustolanmäeltä seututieltä 548 haarautuva yhdystie 16151, joka seuraa Lieteniemeä, ylittää Lietesalmen saapuen Käpysaareen ja ylittää lopuksi Siltasalmen. Tie päättyy Linnonsalmen rantaan, mihin on Karttapaikkaan merkitty pari kilometriä pitkä talvitie Soukanlahdelta mantereelle Kellonniemeen. Saaressa on seitsemän kiinteästi asuttua tilaa ja lisäksi noin 30 vapaa-ajan asuntoa. Asutus muodostaa yhdessä Käpysaaren asutuksen kanssa Käpysalon kulmakunnan. Saari on mainittu "Valtioneuvoston asetuksessa saaristokunnista ja muiden kuntien saaristo-osissa" (2012–2015) . Tervon kuntaraja kulkee Virmasvedellä Kääriönsaaren ja Kotkansaaren välistä.
Luontoarvoja.
Saarella on pohjavesialue saaren itärannassa , jonka riittoisuus olisi 450 kuutiometriä sekunnissa.
Saaren pohjoisrannoille on perustettu useita luonnonsuojelualueita. Rasvangin saariston luonnonsuojelualue sisältää lyhyen rantakaistaleen Rapakkoniemen lähellä ja monet lähialueen pikkusaarista. Tilkinniemen luonnonsuojelualue muodostuu Rapakkoniemen läheisestä palstasta, koko Tilkinniemestä, Retvonkorvesta ja rantakaistaleesta Läntänsaarelle asti. Läntänsaaren eteläpuolella sijaitsee vielä Aironiemen suojelualueeseen kuuluva pieni metsäpalsta.
Saaren lounaisrantaan on vuosina 2009–2014 perustettu Luonnonperintösäätiön toimesta Käpyrannan 26 hehtaarin kokoinen suojelualue ("Käpyrannan metsä"), joka on muodoltaan vielä pirstalemainen. Metsäalueen puusto muodostuu vanhoista kuusista ja männyistä ja sellaisesta metsästä, jolla on vielä aikaa muuttua aarniometsäksi.
Hertta Myllymäki

Hertta Helena Myllymäki (o.s. Salmela, 9. elokuuta 1920 Helsinki – 27. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Myllymäki opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1937–1941 ja työskenteli pitkään "Hämeen Kansassa", "Suomen Sosialidemokraatissa" ja "Anna"-lehdessä. Hän vastasi muun muassa "Suomen Sosialidemokraatin" lastenosastosta nimimerkeillä ”Leena”, ”Leenukka” ja ”Maija-täti”.
Hertta Myllymäen puoliso oli toimittaja Pauli Myllymäki, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1942. Hänen äitinsä oli kansanedustaja Martta Salmela-Järvinen ja sisar sosiaalineuvos Irja Salmela.
Jasmiina Juntunen

Jasmiina Juntunen (s. 5. tammikuuta 2000) on suomalainen pesäpalloilija. 
Juntunen edustaa Superpesiksessä pelaavia Haminan Palloilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Kempeleen Kiriä, Siilinjärven Pesistä ja Vaasan Mailattaria. Juntusen kasvattajaseura on Simon Kiri. Hän pelaa ulkokentällä kakkoskopparina. Juntunen on pelannut 82 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä kunnaria ja 16 tavallista juoksua, tuonut 38 juoksua ja kerännyt 217 kärkilyöntipistettä. Juntunen on pelannut kolme Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt kuusi kärkilyöntipistettä. Juntunen on pelannut kahdeksan alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 42 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Formula 1 -kausi 2025

Formula 1 -kausi 2025 on Formula 1 -sarjan 76. maailmanmestaruuskausi. Kausi alkoi 16. maaliskuuta Australian Grand Prix'lla.
Kilpailukalenteri.
Kauden 2025 kilpailukalenterissa on 24 osakilpailua. Ramadanin takia kauden avausosakilpailuksi palasi Australia.
Sääntömuutokset.
Kausina – kilpailun nopeimmasta kierroksesta annettu ylimääräinen MM-piste poistui käytöstä.
Tulokset.
DHL Fastest Pit Stop Award.
Kaudesta lähtien DHL on laskenut nopeimmat varikkopysähdykset MM-pisteinä, jolloin kyseisellä järjestelmällä DHL:n Nopein varikkopysähdys -palkinnon () saa eniten pisteitä kerännyt talli.
Kuljettajat.
• Osakilpailu, jossa ennen varsinaista kilpailua ajettiin sprinttikilpailu ja niiden kahdeksan parhaiten sijoittunutta saivat lisäpisteitä 8-7-6-5-4-3-2-1.
Valmistajat.
• Osakilpailu, jossa ennen varsinaista kilpailua ajettiin sprinttikilpailu ja niiden kahdeksan parhaiten sijoittunutta saivat lisäpisteitä 8-7-6-5-4-3-2-1.
Stacey Plaskett

Stacey Plaskett (s. 13. toukokuuta 1966, New York City, New York, USA) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka edustaa Yhdysvaltain Neitsytsaarten territoriota edustajainhuoneessa vuodesta 2015 lähtien. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Koska Yhdysvaltain Neitsytsaaret on territorio, sitä edusjainhuoneessa edustavasta henkilöstä käytetään nimitystä ’delegaatti’ () eikä ’edustaja’ (). Delegaatilla on puhe- muttei äänioikeutta edustajainhuoneessa.
Tausta ja yksityiselämä.
Plaskett syntyi vuonna 1966 New Yorkissa. Hänen molemmat vanhempansa olivat kotoisin Saint Croix’n kaupungista Yhdysvaltain Neitsytsaarilta, jossa perhe vieraili Plaskettin lapsuudessa säännöllisesti pitääkseen yllä siteitään kotiinsa. Isä työskenteli New Yorkin poliisilaitoksella ja äiti oikeuden kirjurina.
Vuonna 1988 Plaskett valmistui Georgetownin yliopistosta pääaineenaan historia ja kansainväliset suhteet. Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä American Medical Association -järjestölle lobbarina. Samaan aikaan hän opiskeli itsensä juristiksi iltakursseilla American University -yliopistosta vuonna 1994. Tämän jälkeen hän työskenteli juristina New Yorkissa, liittovaltion hallinnossa ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla.
Plaskett on naimisissa Jonathan Buckney-Smallin kanssa. Parilla on 5 lasta. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Plaskett on luterilainen.
Poliittinen ura.
Jo opiskeluaikoinaan Georgetownissa Plaskett alkoi kiinnostua politiikasta toimien opiskelijoiden edustajistossa ja apartheidia vastustavassa liikkeessä. Plaskett on aiemmin kuulunut republikaaniseen puolueeseen, mutta vaihtoi demokraatteihin vuonna 2008. Ensimmäisen kerran Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän pyrki vuonna 2012, muttei tullut valituksi.
Marraskuussa 2013 Plaskett ilmoitti asettuvansa ehdolle vuoden 2014 vaaleissa ja sanoi, että Donna Christian-Christensenilla ei ole riittävää kokemusta pääkaupungin politiikassa navigoimisesta, vaikka Christian-Christensen oli aiemmin valittu delegaatiksi yhdeksän kertaa.
Plaskett kuitenkin voitti vaalit marraskuussa 2014. Yhdysvaltain edustajainhuoneeseessa Plaskett aloitti 3. tammikuuta 2015. Hän uusi paikkansa vuosina 2016, 2018, 2020 ja 2022.
Vuonna 2019 kävi ilmi, että Plaskett oli saanut kampanjalahjoituksia (2700 dollaria kaksissa vaaleissa) Jeffrey Epsteiniltä. Plaskett ilmoitti lahjoittavansa näitä lahjoituksia vastaavan summan Yhdysvaltain Neitsytsaarilla naisten ja lasten hyväksi toimivaan hyväntekeväisyyteen.
Donald Trumpin toisen virkarikosmenettelyn yhteydessä Plaskett toimi yhtenä edustajainhuoneen valtuuttamana syyttäjänä. Plaskettista tuli tuolloin ensimmäinen edustajainhuoneen delegaatti, joka nimitettiin syyttäjäksi virkarikosmenettelyn käsittelyssä. Yhteensä syyttäjiä oli yhdeksän, ja ryhmän puheenjohtajana toimi Jamie Raskin.
Savasleikan lentotukikohta

Savasleikan lentotukikohta (; kansallinen lentopaikkatunnus: ЬУДЕ), on Venäjän ilmavoimien lentotukikohta. Se sijaitsee Venäjän Nižni Novgorodin alueen länsiosassa Savasleikan kylän lounaispuolella, linnuntietä 14 kilometriä Navašinosta ja 23 kilometriä Muromista kaakkoon. Savasleikan lentotukikohta sijaitsee maanteitse 340 kilometriä (linnuntietä 298 km) Moskovasta itään.
Savasleika perustettiin vuosina 1953-1954 ilmavoimien koulutuskeskukseksi. Siihen viitataan 3958. lentotukikohtana. Sinne on sijoitettu MiG-31BS/BM hävittäjiä (vuonna 2012: 12 kpl), jotka toimivat osana 4. Taistelusovellusten ja -henkilöstön koulutuskeskusta. Savasleikan koulutuskeskusta oli sovittu käytettävän myös joidenkin hävittäjämallien teknisten uudistusten testipaikkana (esimerkiksi Suhoi Su-27SM ja Suhoi Su-35 -hävittäjillä).
Helmikuussa 2018 raportoitiin yhden tukikohtaan sijoitetun MiG-31 -hävittäjän tuhoutumisesta maahansyöksyssä lentokoneen tarkempaa mallia täsmentämättä. 
Toukokuussa 2018 uutisoitiin, että Venäjän ilmavoimat oli koelentänyt MiG-31K -hävittäjiä, jotka kykenevät laukaisemaan pitkän kantaman hypersoonisia Kinžal-ohjuksia. Testivaiheesta vastasi Ahtubinskin lentotukikohta (Venäjän valtion koelentokeskus). Helmikuussa 2022 uutisoitiin, että Savasleika oli Venäjän ilmavoimien ensimmäinen tukikohta, jonne operatiivisesti sijoitettiin päivitettyjä MiG-31K -hävittäjiä. Näiden hävittäjien lukumäärää suunniteltiin lisättävän saman vuoden aikana. Tukikohtaan muodostettiin uusi erillinen lentoryhmentti, joka on alistettu Moskovasta johdetun, liittovaltion strategisesten pitkän kantaman lentojoukkojen päämajan alaisuuteen. 
Ainakin osa Savasleikan lentotukikohdan MiG-31K -hävittäjistä oli vuoden 2022 alussa siirretty taisteluharjoituksia varten Syyriaan. Sittemmin Savasleikaan sijoitettuja MiG-31K -hävittäjiä on uutislähteiden mukaan käytetty Venäjän hyökkäyssodassa Ukrainaan (2022–).
Visconti

Visconti on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Laura Conti

Laura Conti (31. maaliskuuta 1921–25. toukokuuta 1993) oli italialainen partisaani, kommunistipuolueen kansanedustaja, kirjailija ja mielipidevaikuttaja. Hänet tunnetaan kannanotoistaan politiikkaan ja ympäristö- ja ydinvoima-asioihin.
Laura Conti syntyi Udinessa ja vietti nuoruusvuodet Milanossa, missä hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi. Hän oli mukana useissa liikkeissä puolustamassa ihmisarvoa ja ympäristöä. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui aktiivisesti partisaanivastarintaan ja joutui siksi muutamaksi kuukaudeksi Bolzanon internointileirille. Hän vältti täpärästi kuljetuksen Saksaan keskitysleirille. Vapauduttuaan hän suoritti lääkärin opintonsa loppuun.
Conti liittyi ensin sosialistipuolueeseen, josta hän siirtyi vuonna 1951 kommunisteihin. Vuosina 1960–1970 hän oli Milanon maakunnan valtuutettu, seuraavan vuosikymmenen aikana hän oli Lombardian alueen valtuutettu ja kaudelle 1987–1992 hänet valittiin Italian edustajainhuoneeseen.
Contin nimi liittyy erityisesti Seveson tragediaan. 10. heinäkuuta 1976 dioksiinia vuoti sveitsiläisen monikansallisen Givaudanin omistaman kemianyhtiö Icmesanin reaktorista. Ympäristökatastrofia koetettiin peitellä. Laura Conti, silloinen Lombardian aluevaltuutettu, taisteli saadakseen syylliset vastuuseen.
Conti liittyi 1970-luvulla järjestöön "Medicina Democratica", joka levitti lääketieteen pohjalta tietoa teollisuuden vaikutuksesta terveyteen ja ympäristöön. Vuonna 1980 hän oli yksi "Lega per l’ambiente" -liikkeen (Ympäristöliike, nykyinen Legambiente) perustajista.
Laura Conti sai italialaiset ymmärtämään, että harvinaisten kasvien ja lintujen lisäksi myös tehtaiden, työntekijöiden ja kaupunkien lähiympäristöllä on merkitystä – on siirryttävä yksittäisten lajien suojelusta ympäristönsuojeluun.
Vuodesta 1984 lähtien Laura Contin terveys alkoi heikentyä. Hän päätti jäädä eläkkeelle lääkärin ammatista ja vähentää luottamustehtäviä, mutta vuonna 1987 hänet valittiin eduskuntaan. Hän kuoli 25. toukokuuta 1993. Hän oli tuolloin edelleen aktiivinen ja suunnitteli uutta kirjaa.
Alexa Demie

Alexa Demie on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Maddy Perezinä draamasarjassa "Euphoria" (2019–). Kriitikot valitsivat hänet "Euphorian" läpimurtotähdeksi. Demie on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Brigsby Bear" (2017), "Mid90s" (2018), "Waves" (2019) ja "Mainstream" (2020) sekä televisiosarjoissa "Ray Donovan" (2016), "Love" (2018) ja "The OA" (2019).
Demie on myös esiintynyt muun muassa Azealia Banksin, JMSN:n ja The Neighbourhoodin musiikkivideoissa.
Yksityiselämä.
Demien kasvatti hänen yksinhuoltajaäitinsä, meksikolaistaustainen maskeeraaja Rose Mendez. Demie on kertonut, että hänen äitinsä tuli raskaaksi erittäin nuorena.
Riikka Haapalainen

Riikka Haapalainen (s. 1968) on suomalainen taidehistorioitsija, professori, tutkija ja museokouluttaja. Hän on julkaissut useita teoksia ja tietokirjoja, ja tehnyt uraa myös taidekriitikkona. Haapalainen on Kiasman entinen koulutusjohtaja. 
Nykyisin hän työskentelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professorina. Aikaisemmin hän on työskennellyt luennoitsijana myös Taideyliopistossa, Helsingin yliopistossa, Helsingin avoimessa yliopistossa.
Haapalainen on aikuiskoulutuksen kandidaatti v. 2002 ja taidehistorian maisteri v. 2004. Hänen väitöskirjansa vuonna 2018 Helsingin yliopistossa käsittelee nykytaiteen osallistavia muotoja ja opettavaa muutosta nykytaiteen kentällä.
Riikka Haapalainen on myös Suomen Museopedagogisen yhdistyksen, Pedaalin hallituksen jäsen.
Haselhorstin metroasema

Haselhorstin metroasema on Berliinin metron U7-linjan asema. Se avattiin 1. lokakuuta 1984 osana U7:n laajentamista Rathaus Spandaulle ja sijaitsee samannimisellä alueella Ferdinand-Friedensburg-Platzilla. BVG-asemahakemistossa asemaa kutsutaan "nimellä Hs". Viereiselle Zitadellen metroasemalle on 1100 metriä ja Paulsternstraßen metroasemalle 990 metriä. Laituri on 110 metriä pitkä. Asema on varustettu hissillä ja liukuportailla, se on esteetön.
Kaikki U-Bahn-asemat Rohrdammin ja Rathaus Spandaun välillä ovat arkkitehti Rainer G. Rümmlerin suunnittelemia. Kun muut asemat, kuten Paulsternstraße ja Rathaus Spandau, ovat erityisen värikkäitä tai näyttäviä, Haselhorstin asema on hillitympi ja erottuu enemmän karusta ulkonäöstään ja geometrisista viivoistaan. Rümmler käytti antrasiitin väristä seinäverhousta ja yksilöllistä kattomuotoa, mikä johti outoihin ja mielenkiintoisiin valotehosteisiin.
Lokakuussa 2006 BVG poisti Gorgasringin sisäänkäynnin katon huomattavien ilkivaltavahinkojen vuoksi, ja kevääseen 2007 mennessä oli asennettu uusi, ilkivallan kestävä katto.
Tammikuussa 2016 otettiin käyttöön hissi, ja yhdessä kaihtimien ohjausjärjestelmän asennuksen ja laiturin reunan korkeuden säätämisen kanssa asema on ollut esteetön siitä lähtien. Tämän kustannuksiksi ilmoitettiin 1,9 miljoonaa euroa. Täydellinen uudistus on tarkoitus saada päätökseen vuoteen 2016 mennessä. 
Maaliskuussa 2017 ilmoitettiin, että metroasema listataan historialliseksi muistomerkiksi yhdessä kuuden muun pohjoisen U7-aseman kanssa.
Helki Kallio

Helki Kallio on suomalainen kirjailija, runoilija, aforisti ja sanataiteilija. 
Kalliolta on julkaistu runoja, visuaalisia runoja, aforismeja ja kirjoituksia suomen- ja englanninkielisissä antologioissa, lehdissä, äänitteenä ja muina julkaisuina. Hän on esiintynyt kirjallisuuden ja taiteen tapahtumissa ja on ollut mukana monissa runouden projekteissa. Kallio on työskennellyt muun muassa sanataiteilijana ja sanataiteen ohjaajana. Hän on myös vaikuttanut monissa sanataiteen alan yhdistyksissä.
Ingrid Bjerkås

Ingrid Bjerkås (8. toukokuuta 1901 Kristiania – 30. marraskuuta 1980 Bærum) oli norjalainen teologi ja maansa ensimmäinen naispappi. Hän aloitti yliopisto-opintonsa viisissäkymmenissä ja valmistui teologiksi vuonna 1958. Vuonna 1961 hänestä tuli Bergin ja Torskenin pappi, missä virassa hän toimi miehensä kuolemaan saakka vuonna 1965. Tämän jälkeen hän pyysi eroa virasta ja muutti Bærumiin, jossa työskenteli sairaalapappina eläköitymiseensä saakka vuonna 1971. Vuonna 1966 hän julkaisi muistelmateoksen "Mitt kall".
Marit Eikemo

Marit Eikemo (s. 6. huhtikuuta 1971 Odda) on norjalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on muun muassa työskennellyt toimittajana "Bergens Tidendessä" ja päätoimittanut "Syn og Segn" -aikakauslehteä vuosina 2002–2006. Hänen esikoisteoksensa, reportaasikirja "Her, no. Møte med unge menneske" ilmestyi vuonna 1999. Kaunokirjallisen debyyttinsä hän teki vuonna 2006 romaanilla "Mellom oss sagt".
Eikemo

Eikemo on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Ann Dunham

Stanley Ann Dunham (29. marraskuuta 1942 – 7. marraskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän oli yhdysvaltain entisen presidentin Barack Obaman äiti.
Elämä.
Stanley Ann Dunham syntyi 29. marraskuuta 1942 Wichitassa, Kansasissa. Hän oli ainoa lapsi. Hänen perheensä muutti usein hänen isänsä työn vuoksi ennen asettumistaan Mercer Islandiin Washingtonin osavaltioon vuonna 1956. Perhe muutti Honoluluun Dunhamin valmistumisen jälkeen vuonna 1960. Hän opiskeli Havaijin yliopiston Mānoan kampuksessa ja tapasi Barack Obama vanhemman osallistuessaan venäjän kielen kurssille. Vuoden sisällä he menivät naimisiin. 
Parille syntyi lapsi, Barack Obama, 4. elokuuta 1961. Avioliitto ei kuitenkaan kestänyt kauaa. Dunham opiskeli vuoden ajan Washingtonin yliopistossa ennen paluutaan Havaijille, kun taas Obama vanhempi aloitti opinnot Harvardissa. He erosivat vuonna 1964. Ann meni uudelleen naimisiin indonesialaisen Lolo Soetoron kanssa vuoden 1965 loppuun mennessä. 
Barack Obama oli kuusivuotias, kun hänen perheensä muutti Jakartaan vuonna 1967. Dunham aloitti työskentelyn kehitysapujärjestössä nimeltä "Lembaga Indonesia-Amerika" tammikuussa 1968. Hän opetti hallituksen virkamiehille englantia. Barack Obaman puolisisar, Maya Soetoro-Ng, syntyi 15. elokuuta 1970. Dunham palasi Havaijille vuonna 1972 ja takaisin Indonesiaan vuonna 1977, jossa hän pysyi suurimman osan loppuelämästään. Dunham palasi Havaijille vuonna 1994 tukemaan leskiäitiään. Samana vuonna Dunhamilla diagnosoitiin munasarja- ja kohtusyöpä. Hän kuoli vuonna 1995 52-vuotiaana.
Mirjam Kristensen

Mirjam Kristensen (s. 17. toukokuuta 1978 Lyngdal) on norjalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Dagene er gjennomsiktige" ilmestyi vuonna 2000.
Ragnhild Nilstun

Ragnhild Nilstun (s. 31. tammikuuta 1943 Lofootit) on norjalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen esikoisromaaninsa "Etterbyrden" ilmestyi vuonna 1979. Se kertoo synnytyksen jälkeisestä masennuksesta.
Cecilie Enger

Cecilie Enger (s. 21. helmikuuta 1963 Oslo) on norjalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa "Dagens Næringsliv" -lehdessä. Engerin esikoisromaani "Nødvendigheten" ilmestyi vuonna 1994. Suuri menestys oli "Mors gaver" vuonna 2013. Siinä hän omista kokemuksistaan ammentaen kuvailee elämää Alzheimerin tautia sairastavan omaisena. Se on käännetty useille eurooppalaisille kielille.
Finnsnes

Finnsnes on taajama Senjan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,4 neliökilometriä ja asukasluku 4 917 vuonna 2023. Vuodesta 2000 Finnsnes on käyttänyt kaupunkinimitystä.
Finnsnesissä on "Folkebladet"-paikallislehden toimitus.
Silsand

Silsand on taajama Senjan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 638 vuonna 2023.
Gryllefjord

Gryllefjord on taajama Senjan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,25 neliökilometriä ja asukasluku 325 vuonna 2023. Vuoteen 2020 saakka Gryllefjord oli Torskenin kunnan hallinnollinen keskus.
Montse Cortés

Montserrat Cortés Fernández (s. 1972 Barcelona) on espanjalainen romanitaustainen flamencolaulaja. Hän käyttää taiteilijanimeä Montse Cortés.
Elämäkerta.
Cortés kasvoi La Minan kaupunginosassa San Adrián de Besósin kaupungissa.
Cortés alkoi esiintyä Barcelonan flamencokerhoilla, josta hänet löysi kuuluisa flamencotanssija Antonio Canales. Hänen ensimmäinen soololevynsä "Alabanza" (2000) oli ehdokkaana Latin Grammy -palkinnon saajaksi.
Jemina Vainionperä

Jemina Vainionperä (s. 24. huhtikuuta 2000) on suomalainen pesäpalloilija. 
Vainionperä edustaa Superpesiksessä pelaavia Haminan Palloilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Siilinjärven Pesistä. Hän pelaa ulkokentällä kakkosvahtina ja sisäpelissä vaihtajana. Vainionperä on pelannut 66 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut 11 juoksua ja kerännyt 100 kärkilyöntipistettä. Vainionperä on pelannut 11 Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on kerännyt kahdeksan kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Pinja Kesti

Pinja Kesti (s. 5. joulukuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. 
Kesti edustaa Superpesiksessä pelaavia Haminan Palloilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Siilinjärven Pesistä. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa ja sisäpelissä vaihtajana. Kesti on pelannut 65 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja 13 tavallista juoksua, tuonut 40 juoksua ja kerännyt 216 kärkilyöntipistettä. Kesti on pelannut kymmenen Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 41 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Lydia Villa-Komaroff

Lydia Villa-Komaroff (o.s. Villa, s. 7. elokuuta 1947 Las Vegas, New Mexico) on yhdysvaltalainen molekyylibiologi ja yksi ensimmäisistä amerikanmeksikolaisista naisista, jotka suorittivat tohtorintutkinnon luonnontieteistä Yhdysvalloissa. Hänen merkittävimpiä tutkimuksiaan on vuonna 1978 julkaistu artikkeli, jossa kuvataan insuliinin tuotto bakteereissa. Nykyisin suuri osa insuliinista tuotetaan hänen ryhmänsä kehittämillä yhdistelmä-DNA-tekniikoilla.
Elämä.
Lydia Villa syntyi kuusilapsisen perheen esikoiseksi New Mexicon Las Vegasissa vuonna 1947. Perheen vanhemmat olivat Yhdysvaltoihin Meksikon vallankumouksen aikaan muuttaneita meksikolaisia. Villa avioitui Anthony Komaroffin kanssa vuonna 1970.
Villa-Komaroff opiskeli aluksi kemiaa Washingtonin yliopistossa, mutta vaihtoi lopulta pääaineensa biologiaan ja siirtyi Goucher Collegeen. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1970 ja jatkoi opintojaan Massachusetts Institute of Technologyssä, jossa hän tutki polioviruksen RNA:ta ja proteiinintuotantoa. Villa-Komaroff väitteli tohtoriksi vuonna 1975. Häntä pidetään yleisesti kolmantena amerikanmeksikolaisena naisena, joka valmistui tohtoriksi luonnontieteelliseltä alalta, mutta on kertomansa mukaan todellisuudessa luultavasti vasta neljäs tai viides.
Valmistumisensa jälkeen Villa-Komaroff työskenteli muun muassa Nobelin kemianpalkinnolla palkitun Walter Gilbertin ryhmässä Harvardin yliopistossa. Hän julkaisi vuonna 1978 tutkimuksen insuliinin tuotosta bakteereissa, jota pidetään hänen uransa merkittävimpinä julkaisuina.
Johanna Ilvessalo

Johanna Kaarina Ilvessalo (s. 1964 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä. Hänelle myönnettiin Taiteilijaseuran dukaattipalkinto vuonna 1994, ja William Thuring -palkinto vuonna 2009. Ilvessalo asuu ja työskentelee Helsingissä. 
Ilvessalo valmistui taiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiastasta kuvanveiston osastolta vuonna 2012. Sitä ennen hän opiskeli vuosina 1986–1990 Taidekoulu Maassa, 1994 Pohjois-Karjalan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa kivenveiston linjalla, ja 1998–2005 Taideteollisessa korkeakoulussa taidekasvatuksen linjalla. Ilvessalon tavallisimpia materiaaleja ovat teräs, lasi ja virtaava vesi. Hän yhdistää veistoksiinsa usein kuvaa, ääntä ja liikettä
Ilvessalon teoksia oli ensi kertaa esillä 1990-luvulla. Hänen näyttelyitään on ollut Berliinin Galerie Toolboxissa 2017 ja Tarton taidehallissa 2019. Hän on myös toiminut taiteen opettajana vuodesta 1987 alkaen Vantaan, Espoon, Hyvinkään ja Pohjois-Helsingin kuvataidekouluissa, MAA -taidekoulussa sekä Pekka Halosen Akatemiassa.
Ilvessalon teoksia on Kiasman Nykytaiteen museossa, Espoon modernin taiteen museo EMMA:ssa ja Vantaan taidemuseo Artsissa, Oulun Taidemuseossa, Tampereen taidemuseossa ja valtion taidekokoelmissa.
Hänen julkisia teoksiaan ovat "Lintukoto" Vantaan Jokiuoman puistossa (2017) ja Laajasalon yläasteelle ja Anttolan Hoviin ”Art and Design” -huvilaan toteutettu teoskokonaisuus (2008).
Leonora Baroni

Leonora Baroni (1611 Mantova – 1670 Rooma) oli italialainen laulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli myös instrumentalisti ja sävelsi aarioita.
Baroni varttui Gonzaga-suvun hovissa Mantovassa, jossa hänen äitinsä Adriana Basile lauloi. Vuosina 1624–1633 hän asui perheineen Napolissa. Hänen isänsä oli Muzio Baroni. Baronin äiti säesti häntä usein teorbilla ja siskonsa Caterina Baroni (1620–?) harpulla. Vuonna 1633 Baroni asettui Roomaan. Hän esiintyi aristokraattisissa salongeissa ja aloitti työskentelyn Ranskan hovissa vuonna 1644. Työ Ranskan hovissa oli lyhytaikaista, mutta takasi Baronille elinikäisen eläkkeen. Baroni jatkoi uraansa sittemmin Roomassa. Hän oli Accademia degli Umoristin ainoa naispuolinen jäsen.
Baroni oli hyvin suosittu aikalaistensa keskuudessa. V. Costazuti kustansi hänen kunniakseen tehdyn runoteoksen "Applausi poetici alle glorie della Signora Leonora Baroni" (1639 Rooma, toinen painos 1641). Siihen sisältyy myös kardinaali Giulio Rospigliosin eli myöhemmän paavi Klemens IX:n laatima sonetti. John Milton laati kolme Baronille omistettua epigrammia ("Ad Leonoram Romae canentem") kuultuaan tätä Roomassa.
Adriana Basile

Adriana Basile (n. 1580/1590 Posillipo – n. 1640 Rooma) oli italialainen laulaja.
Basilen veli Giambattista Basile oli runoilija. Hänen sisaruksiaan olivat myös laulajat Margherita ja Vittoria sekä säveltäjä Lelio Basile. Basile aloitti laulamisen Mantovan hovissa noin vuonna 1610. Claudio Monteverdin tiedetään pitäneen häntä lahjakkaampana kuin joskus hänen kanssaan esiintynyttä Francesca Caccinia. Basile sai ansioistaan laulajana paronittaren arvon. Vuonna 1621 hän osallistui Mantovassa Alessandro Guarinin teoksen "Licori, ovvero L'incanto d'amore" esitykseen. 1610–1620-luvuilla Basile lauloi myös Firenzessä, Napolissa, Roomassa, Modenassa ja Venetsiassa. Vuonna 1626 hänet vapautettiin Mantovan hovin palveluksesta, mutta hän jatkoi esiintymistä Napolissa ja Roomassa.
Basilen tiedetään säveltäneen ainakin vuonna 1620 Savoijin Isabellalle lähettämänsä canzonettan. Monteverdi antoi hänelle sävellysehdotuksia. Basilen säveltämää musiikkia ei kuitenkaan ole säilynyt näihin päiviin asti. Basile oli naimisissa Muzio Baronin kanssa ja sai kolme lasta: Camillon, Leonoran ja Caterinan. Leonorasta ja Caterinasta tuli muusikoita. Basile säesti Leonora-tytärtään joissain tämän esiintymisistä teorbilla.
Riikka Kuoppala

Riikka Kuoppala (s. 1980 Helsinki) on suomalainen oikeusnotaari ja kuvataiteilija. Hän toimi videotaiteilijana kymmenen vuotta ja sai dukaattipalkinnon vuonna 2013.
Kuoppala valmistui Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta vuonna 2010, ja opiskeli sitä ennen kuvataidetta Tampereen ammattikorkeakoulu TAMKin kuvataidelinjalla, josta valmistui vuonna 2008. Sen lisäksi hän on opiskellut taidetta Carnegie Mellonin yliopistossa Yhdysvalloissa, sekä nykytaiteen studio Le Fresnoyssä Ranskassa. 
Kuoppalan videoteoksia on ollut esillä muun muassa Göteborgin nykytaiteen biennaalissa, Turku Biennaalissa, Italian Torinossa, Grenoblessa, Nykytaiteen museo Kiasmassa sekä New Yorkin nykytaiteen museossa, sekä esimerkiksi Kuala Lumpurissa, Tanskassa ja Budapestissä. Lisäksi hänen lyhytelokuviaan on esitetty videotaiteen tapahtumissa ympäri maailmaa, muun muassa Loop Video Art-tapahtumassa Barcelonassa, Tampereen elokuvajuhlissa sekä Oberhausen elokuvajuhlissa Saksassa.
Kuoppala on työskennellyt erityisesti videotaiteen parissa, ja hänen teoksissaan alusta saakka ollut keskeisenä elementtinä visuaalisten taiteiden ulkopuolelta löytyviä elementtejä kuten elokuvaa, dokumentointia ja journalismia sekä aktivismia. Esimerkiksi hänen lyhytelokuvansa "Singing for Lenin" (2014) käsitteli 1970-luvun taistolaisuutta, "Palavan kaupungin alla" (2016) kertoo sotatraumoista sekä sodan merkeistä arkkitehtuurissa, ja "And That's All I Remember" (2015) puolestaan tarkastelee suomalaisten tekemää lähetystyötä Namibiassa. "Palavan kaupungin alla" esitettiin Yle Teemalla vuonna 2016.
Kuoppala kertoi vuonna 2021 haastattelussa saaneensa 30-vuotiaana työuupumuksen taiteilijan työstä, ja vaihtaneensa oikeusalalle tehdäkseen "jotakin konkreettisempaa, josta voisi olla hyötyä ihmisille ympärilläni". 
Nykyisin hän suorittaa oikeustieteen maisteriopintoja Helsingin yliopistossa, asuu ja työskentelee Helsingissä. Hän perusti vuonna 2020 lakiapua tarjoavan polkupyöräkahvilan, ja on sen jälkeen perustanut lakitoimisto Vegan &amp; Legalin, joka tarjoaa lakiapua esimerkiksi taiteilijoille, aktivisteille ja seksuaali- ja sukupuolivähemmistöille.
Rudky

Rudky () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Sambirin piirissä. Rudky sijaitsee Veikselin vesistöön Sanjoen sivuhaaran Vyšnyn varrella, noin 49 kilometriä aluekeskus Lvivistä lounaaseen. 
Tammikuun keskilämpötila on −4,0 ja heinäkuun +18,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 673 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 5 230 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 4&amp;nbsp912 0.65 0.75 ; asukasta, Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 98,47 prosenttia, venäläisiä 0,65 % ja puolalaisia 0,75 %. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 4 925 asukasta. 
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1472, ja vuonna 1645 se sai kaupunginoikeudet. Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan aikana kaupunkiasema vuodesta 1939.
Rudky on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen ja sitä ennenkin kuulunut Sambirin piiriin.
Anon Matsufuji

Anon Matsufuji (, s. 18. lokakuuta 2003) on japanilainen kiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on osallistunut kansainvälisiin kilpailuihin vuodesta 2022, ja hänen korkein sijoituksensa boulderoinnin maailmancupissa on pronssi vuoden 2023 osakilpailusta Hachiojissa.
Johanna Färber

Johanna Färber (s. 1. maaliskuuta 1998) on itävaltalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut boulderointiin. Hän on ollut boulderoinnin maailmancupin osakilpailuissa finaalissa useamman kerran. Vaikein hänen kiipeämänsä köysireitti on 8c-vaikeustasoinen.
Färber aloitti kiipeilyn seitsemänvuotiaana ja osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa kahdeksanvuotiaana.
Futaba Ito

Futaba Ito (, s. 25. huhtikuuta 2002) on japanilainen ammattikiipeilijä. Hänestä tuli 14-vuotiaana nuorin Japanin bouldercupin voittanut kiipeilijä vuonna 2017. Kolmen vuoden päästä hän voitti Japanin-cupin boulderoinnissa ja nopeuskiipeilyssä. Vuonna 2018 ja 2022 hän voitti Aasian-mestaruuden boulderoinnissa.
Ito aloitti kiipeilyn 10-vuotiaana ja alkoi osallistua kilpailuihin vuonna 2014. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden omassa ikäluokassaan boulderoinnissa vuonna 2017 ja vuonna 2016 hän sijoittui toiseksi. Aasian nuortenmestaruuden hän voitti boulderoinnissa vuonna 2017, ja vuonna 2016 hän voitti boulderoinnin lisäksi kultaa lead-kiipeilyssä.
Sandra Selimović

Sandra Selimović (s. 1981) on itävaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja laulaja. Hän kannattaa naisten voimaantumista romaniyhteisössä ja hän on sitoutunut taistelemaan romanivastaisuutta vastaan. Hän puhuu viittä kieltä.
Selimović muutti perheensä kanssa Serbiasta Wieniin viisivuotiaana. Näyttelijänuransa hän aloitti vuonna 1994. Vuonna 2010 hän perusti siskonsa Simonida Selimovićin kanssa ensimmäisen feministisen romaniammattiteatteriyhdistyksen Romano Svaton. Hän esiintyy pääasiassa Dschungel Wien -nuorisoteatterissa ja Theater des Augenblicksissä"."
Selimović kuuluu rap-duoon nimeltä Mindj Panther"." Duo rikkoo romaneihin liittyviä stereotypioita ja kliseitä. Heidän musiikkinsa käsittelee rasismia, seksismiä ja feminismiä.
Elna Kopponen

Elna Maria Kopponen, o.s. Tamminen (23. marraskuuta 1906 Helsinki – 10. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, naisvoimistelun kehittäjä ja liikuntatieteen kunniatohtori, joka sai opetusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Elna Kopponen syntyi junailija Johan T. Tammisen ja Anna Gustava Härkösen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1933 oli lehtori Aulis Kalervo Kopponen (1908–1986). Elna Kopponen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta tyttölyseosta 1926 ja valmistui voimistelunopettajaksi ja lääkintävoimistelijaksi Helsingin yliopistosta 1929. Hän piti liikuntakoulua Helsingissä 1930–1939 ja oli voimistelunopettaja Helsingin tyttölukiossa 1936–1939 ja Helsingin tyttönormaalilyseossa voimistelun, urheilun ja terveysopin nuorempi lehtori 1939–1956 ja vanhempi lehtori 1957–1959. Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen kasvatusopillisen voimistelun ensimmäinen opettaja Kopponen oli 1959–1972.
Kopponen oli "Naisten Liikunnanjohtaja" -lehden päätoimittaja 1945–1957. Hän teki lukuisia opinto- ja näytösmatkoja useisiin eri maihin, oli Yhdysvalloissa 1955–1956 ASLA-Fulbright-stipendin rahoituksella, toimi voimistelunjohtajaja Helsingin Työväen Naisvoimistelijoissa ja Helsingin Naisvoimistelijoissa sekä laati ja johti voimisteluohjelmia ja -näytöksiä kotimaassa ja ulkomailla. Kopponen toimi myös useiden voimistelu- ja liikuntajärjestöjen johtoelimissä. Opetusneuvoksen arvonimen hän sai 1966. Jyväskylän yliopisto nimitti Kopposen liikuntatieteen kunniatohtoriksi 1982.
Luettelo valtioiden bruttokansantuotteen koostumuksesta toimialasektorin mukaan

Tämä on luettelo maista bruttokansantuotteen (BKT) toimialakoostumuksen mukaan,
Toimialoittain.
Nimellinen BKT-toimiala koostumus.
Nimellinen BKT toimiala koostumus (miljardeja USD) toimiala prosentteina:
Reaalisen BKT:n toimiala koostumus.
BKT-toimiala koostumus 2017 (prosentteina ja miljoonina dollareina) ostovoimapariteetti-metodologiaa käyttäen:
Nimellisen BKT:n toimiala koostumus (vuoden 2005 kiintein hinnoin).
Nimellinen BKT sektori koostumus 2015 (miljoonissa 2005 USD): Vuoden 2005 hintoja käytetään samalla tavalla kuin vuoden 2010 kiinteitä hintoja joissa ne tarjoavat taloustilastoja joissa inflaatio on otettu huomioon,
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2025

Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2025 pelattiin Ruotsissa 25. – 30. maaliskuuta. Turnaus oli järjestyksessään 41. jääpallon MM-turnaus.
Ruotsi voitti maailmanmestaruuden.
Taustaa.
Kansainvälinen jääpalloliitto (FIB) päätti syksyllä 2024, että turnaus järjestetään Ruotsissa. Alun perin kutsu lähetettiin Ruotsille, Suomelle, Norjalle, Yhdysvalloille ja Unkarille joista viisi ensimmäistä pelasivat A-liigassa ja kolme viimeistä B-liigassa, joihin kuuluivat myös Hollanti, Slovakia, Iso-Britannia, Saksa ja Sveitsi.
Turnaus oli tarkoitus pelata kuudella osallistujajoukkueella. Kazakstan joutui vetäytymään osallistumisestaan. Päätös tehtiin sen jälkeen, kun maan matkailu- ja urheiluministeriö päätti olla antamatta taloudellista tukea Kazakstanin maajoukkueelle.
B-sarja.
Vuoden 2025 MM-sarjan B-sarja pelataan Ruotsissa 10.-14. maaliskuuta.
Antti Hurskainen

Antti Hurskainen (s. 1986 Lapinlahti) on Helsingissä asuva suomalainen kirjailija.
Hurskainen on julkaissut esseekokoelmia ja romaaneja. Hänen tekstejään on lisäksi julkaistu muun muassa "Suomen Kuvalehdessä" ja "Imagessa". Hurskainen käsittelee teoksissaan usein kirjallisuutta, populaarikulttuuria ja uskontoa. Hurskaisen esikoisromaani "22: Kertomus syömisestä" (2019) oli Savonia-palkintoehdokkaana ja "Suntio" (2023) Finlandia-, Runeberg- ja Savonia-palkintoehdokkaana.
Hans Sofus Vodskov

Hans Sofus Vodskov (1846–1910) oli tanskalainen esteetikko. Hän tuli ylioppilaaksi 1865. Hän toimi kirjallisuusarvostelijana mutta innostui myöhemmin tutkimaan kansanrunoutta ja uskonnonhistoriaa. Teoksessaan "Spredte studier" (1884) hän arvosteli ankarasti Sophus Buggen erästä tutkimusta, jossa tämä oli esittänyt käsityksenään, että kaikki "Eddassa" ilmenevät uskomukset ja myytit olisivat muualta lainattua. Pääteoksessaan "Sjæledyrkelse og naturdyrkelse" (1. osa, 1897), jossa hän käsittelee uskonnontutkimuksen metodia etupäässä silmällä pitäen "Rigvedaa" ja "Eddaa", hän asettuu jyrkästi vastustamaan käsitystä muun kulttuurin vaikutuksen merkityksestä ja pitää sitä varsin pinnallisena ilmiönä. Hän tähdentää omaperäisen, paikallisen, luonnonsuhteiden ja olosuhteiden luoman kulttuurin merkitystä myös uskomuksille ja myyteille. Vodskov herätti aikanaan huomiota omintakeisilla ja uusia näköaloja aukovilla mielipiteillään, mutta myös taitavana kielenkäyttäjänä.
Vodskov sai vuodesta 1885 Tanskan valtiolta ja Carlsberg-säätiöltä apurahaa myyttien ja uskonnon tutkimiseen. Hippolyte Tainen materialistisen historiakäsityksen inspiroimana hän halusi luoda "grand theoryn" koko maailman uskontojen, kulttuurien ja kansanryhmien historiasta.
Busigny

Busigny on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Cambrain kaupungista kaakkoon.
Historia.
Busigny on ollut aina rajakaupunki. Gallialaisten kansojen aikana se oli kolmen heimoalueen rajalla, jolloin koillisessa olivat nervit, luoteessa atrebaatit ja etelässä viromanduit. Tämä jakolinja jatkui koko roomalaisten vallan ajan. Tämän jälkeen se jäi Hainaut'n kreivikunnan ja Cambrain arkkihiippakunnan väliin. Cambrain arkkihiippakunnan piispa myönsi vuonna 1201 Busignylle yhden ensimmäisistä kunnallisista perustuskirjoista. Busignyn herrojen linnasta on jäljellä vain vanhaa sisäänkäyntiä kehystävät tornit. Vuonna 1855 kaupunkiin saatiin rautatieyhteys. Tämä kehitys kuitenkin sotki Busignyn tuleviin konflikteihin. Saksan–Ranskan sodassa tammikuussa 1871 Preussin armeijan tykistöpommitukset tekivät tuhoaan, ja liittoutuneiden tekemissä toisen maailmansodan ilmapommituksissa 30. huhtikuuta ja 2. toukokuuta 1944 Busignyn rautatieasema ja sen lähiseutu tuhottiin täydellisesti.
Inchy

Inchy on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Cambrain kaupungista kaakkoon.
Inchyyn kehittyi pääasiassa 1800-luvulla protestanttinen yhteisö. He rakensivat uuden temppelin vuonna 1857, joka korvasi samalla paikalla olleen pieneksi käyneen tilan. Temppelin julkisivu on uusklassinen, jota reunustavat joonialaiset pilasterit.
Urheilu.
Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Troisvilles-Inchy osuuden pituus on 2 400 metriä.
Fogel

Fogel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alžbeta Ferencová

Alžbeta Ferencová, taiteilijanimeltään Zea (s. 1991) on slovakialainen tanssija, näyttelijä ja muusikko. Hän näyttelee nimiroolia TV-sarjassa "Iveta". Hän on näytellyt myös TV-sarjoissa "Panelák" ja "Policie Hva" sekä ollut juontajana Tšekin television onnenpyörässä. Alkujaan hän tuli tunnetuksi osallistuttuaan vuonna 2010 Slovakian Miss Universum -kilpailuun. Vuonna 2013 hän osallistui ForSomeone-yhtyeen jäsenenä Slovakian "Got Talent" -kilpailuun. ForSomeonen jälkeen Ferencová jatkoi soolouralla käyttäen taiteilijaniemä Zea ja julkaisi 2020 EP:n "Burning Light". Ferencová on Slovakian romani ja hänen isoisoäitinsä on näytelmäkirjailija Elena Lacková. Vuonna 2023 elokuvaohjaaja Vera Lacková julkaisi dokumenttielokuvan "O Baripe"n joka tarkastelee kahden eri sukupolven romaninaisen elämän haasteita ja saavutuksia.
Tuukka Pietarinen

Tuukka Pietarinen (s. 1996) on suomalainen runoilija. Hän on opiskellut estetiikkaa ja teoreettista filosofiaa Helsingin yliopistossa sekä kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Vuonna 2017 Pietarinen sijoittui toiseksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Pietarisen esikoisrunokokoelma "Yksin ja toisin" oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana 2018 ja Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana 2019.
Munkkityranni

Munkkityranni ("Hymenops perspicillatus") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Munkkityranni kasvaa 15–16 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Munkkityrannikoiras on kauttaaltaan musta lukuun ottamatta valkoisia siipisulkia. Naaraslinnun pää ja selkä ovat ruskean ja harmaan viiruttamat. Tummissa siivissä on myös oranssinruskeita sulkia. Naaraan rinta ja vatsa ovat vaaleanharmaat ja rinnassa on ruskeita juovia. Munkkityrannin silmien ympärillä on höyhenetön paljas alue.
Levinneisyys ja elintavat.
Munkkityranni pesii Bolivian ja Brasilian eteläosista Argentiinaan ja Chileen. Eteläisimmät populaatiot muuttavat eteläisen pallonpuoliskon talven ajaksi pohjoisemmaksi Boliviaan, Brasiliaan ja joskus Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohomaat ja soiset alueet. Munkkityrannin ravintoa ovat hyönteiset. Linnun pesimäkausi on lokakuusta tammikuulle.