tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salibandyn miesten Suomen Cup 2022–2023

Miesten TEHO Sport Suomen Cupin kausi 2022–2023 on järjestyksessään Suomen Cupin 34. TEHO Sport Suomen Cup 2023 välierät ja loppuottelut pelataan Final Four -tyylisenä järjestettävässä finaalitapahtumassa, joka pelataan Hämeenlinnassa. Välierissä finaalijoukkueet ratkotaan perjantaina ja mestaruus ratkaistaan lauantaina.
1.– 3. kierrokset.
Ensimmäiset kierrokset pelataan alueellisesti neljällä alueella. Kierroksilla mukaan tulevat portaittain Suomisarja – 6. divisioonien joukkueet.
Etelä.
Esikarsinta
SB-Pro ja Säbäpojat jatkoon.
1. Kierros
SB Allianssi ja Veijarit jatkoon.
 
IBK Tarkkanen ja KD jatkoon.
2. Kierros
IBK Tarkkanen ja ÅIF II jatkoon.
SCH ja Veijarit jatkoon.
3. kierros
Itä.
Esikarsinta
KiPa-90 ja RT Dynamo jatkoon.
KSS jatkoon.
1. Kierros
Löysätempo ja SB Coyotes jatkoon.
KSS ja KiPa-90 jatkoon.
Voima ja Top Team jatkoon.
2. Kierros
PSW ja KiPa-90 jatkoon.
VarTa ja KSS jatkoon.
Voima ja Top Team jatkoon.
3. kierros
Länsi.
Esikarsinta
Velehot ja EuVe jatkoon.
E-HSS ja SahKu jatkoon.
1. Kierros
SBS Masku ja EuVe jatkoon.
SahKu ja KU-68 jatkoon.
Nystars ja Velehot jatkoon.
SB Luja ja TFT jatkoon.
2. Kierros
Nystars ja TPS 3 jatkoon.
Pirkat ja SR IV jatkoon.
SBS Masku ja FBC Turku Akatemia jatkoon.
RSS Panthers ja SB Luja jatkoon.
3. kierros
Pohjoinen.
Esikarsinta
OYUS ja AC Ressut jatkoon.
Jalas ja Nibacos Akatemia jatkoon.
1. Kierros
Lämärit ja OYUS jatkoon.
OFBC ja SBT Tornio jatkoon.
MLT ja Amerikaarto jatkoon.
Nibacos ja SB Goats jatkoon.
2. Kierros
SBT Tornio ja Popula jatkoon.
Natalia Stachowicz

 
Natalia Stachowicz (s. 2000) on puolalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinin EM-hopeaa ja nuorten tasolla EM-pronssia.
Kilpaura.
Stachowicz voitti nuorten EM-pronssia Ranskan EM-kilpailuissa 2017. Hän voitti avauskierroksella Coraline Vedapodagomin ja hävisi välierissä Jekaterina Kozlovalle.
Huhtikuussa 2018 Stachowicz saavutti Saksan mestaruuskilpailuissa hopeaa hävittyään loppupottelussa Nastasia Iavorscaialle.
Maaliskuussa 2019 Stachowicz saavutti pronssia Espanjan Openissa. Toukokuussa hänet valittiin edustamaan Puolaa EM-kilpailuihin. Lokakuussa Stachowicz saavutti vielä hopeaa Saksan Openissa.
Lokakuussa 2022 Stachowicz saavutti pronssia Puolan Openissa. Marraskuussa hän oli mukana Euroopan Openissa, jossa Stachowicz sijoittui viidenneksi voitettuaan avauskierroksella Ivalena Kolevan. Toisella kierroksella hän hävisi lopulta mestaruuden voittaneelle Daria Dobkowska Szeferille.
EM-hopeaa (2023).
Tammikuussa 2023 Stachowicz saavutti Puolan cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Carmen Slaterin. Huhtikuussa Stachowicz sen sijaan saavutti Puolan Openissa toistamiseen pronssia. Tällä kertaa hän saavutti alle 65-kiloisten sarjassa, sekä avoimessa sarjassa. Toukokuussa Stachowicz oli mukana Puolan EM-kilpailuissa. Stachowicz voitti avauskierroksella Dolunay Yücen ja otti voiton myös toisella kierroksella. Välierässä hän voitti Carmen Slaterin ja eteni loppuotteluun. Stachowicz saavutti hopeaa hävittyään mestaruuden ipponilla Maryna Skamaroh’ovalle.
Lokakuussa 2024 Stachowicz oli mukana Euroopan Openissa, jossa hän sijoittui 12:s. Hän hävisi avauskierroksella Matylda Bieńille.
Heimo Pohjalainen

 
Heimo Johannes Pohjalainen (20. marraskuuta 1930 – 12. maaliskuuta 2012) oli suomalainen kirjailija, koulunjohtaja ja kotiseutuneuvos.
Hampstead Heath

Hampstead Heath on laaja viheralue Pohjois-Lontoossa, reilu 5 kilometriä Trafalgar Squarelta pohjoiseen. Puiston pinta-ala on 320 hehtaaria ja siihen sisältyy metsää, mäkiä ja niittyjä. Alueen läpi kulkee harjumuodostelma Hampsteadistä Highgateen, ja sen eteläreunalla sijaitsee Sisä-Lontoon korkein kohta (134 m) lähellä Whitestone Pondin vesiallasta. Puiston itäosassa kohoavan Parliament Hillin (98 m) laelta aukeaa esteetön näköala Lontoon keskustaan – sieltä voi nähdä muun muassa St. Paulin katedraalin, Westminsterin palatsin ja Shard-pilvenpiirtäjän.
Nimensä Hampstead Heath (’Hampsteadin nummi’) on saanut kanervaa ja piikkiherneitä kasvavista nummialueista, joita löytyy yhä sen ylimmiltä rinteiltä. Puisto tarjoaa eläimille ja kasveille runsaasti erilaisia elinympäristöjä: nummien lisäksi nurmialueita, metsiköitä, pensasaitoja, kukkaniittyjä, puroja sekä yli 30 järveä ja lampea. Alueella voi havaita muun muassa 180 lintulajia, 25 perhoslajia ja peräti 650 erilaista luonnonkukkaa. Siellä elää myös myyriä, siiliä, kiinanmuntjakkeja, rantakäärmeitä ja lepakoita.
Hampstead Heathin reunalla sijaitsee Robert Adamin 1700-luvulla uusklassiseksi muuttama Kenwood House, jossa on näytteillä Iveagh’n 1. jaarlin keräämiä taidemaalauksia. Kolme puiston lammista pidetään käyttökunnossa uimareita varten – yksi on avoinna miehille, toinen naisille ja kolmas kaikille – näistä kaksi ensimmäistä ympärivuotisesti. Puiston tuntumassa sijaitsevat London Overgroundin Gospel Oakin ja Hampstead Heathin asemat sekä Northern Linen Hampsteadin ja Golders Greenin asemat.
Taina Mäki-Iso

Taina Mäki-Iso (s. 8. toukokuuta 1963 Tervola) on fyysiseen teatteriin ja klovneriaan erikoistunut ohjaaja ja opettaja, joka työskentelee laajalti teatterin, tanssin, sirkuksen ja musiikin ammattilaisten, opiskelijoiden ja harrastajien kanssa. Hän esiintyy myös klovnina ja hän on tehnyt useita sooloesityksiä kuten "Kohti horisonttia" (2010), "haMEmo" (2013/14, esitys oli myös Kansallisteatterin Kiertuenäyttämön ohjelmistossa 2015–2016), "Viikinkiprinsessa" (2016), "MEDEIA: Klovnin raivonhallintaopas" (2018) ja "Piilossa" (2019). Mäki-Iso on mukana myös Georgia Murphyn kirjoittamassa ja ohjaamassa "Tohtori Zeiffal, Tohtori Zeigal ja virtahepo, jota ei koskaan saatu kiinni" -esityksessä (2018 Fabulous Bäckström Brothers, Musiikiteatteri Kapsäkki). Hän on esiintynyt useilla festivaaleilla Suomen lisäksi myös Itävallassa, Ranskassa, Tšekissa, Beninissä, Yhdistyneissä Arabiemiraateissa ja Espanjassa. Mäki-Iso työskentelee myös sairaalaklovnina (Klovnitohtori Tanttarulla), sairaalaklovnien koutsina ja on vieraillut Klovnirouva Marttana ikäihmisten palvelukeskuksissa.
Mäki-Iso on tehnyt ohjauksia muun muassa Helsingin, Oulun, Lappeenrannan ja Kuopion kaupunginteattereihin sekä vapaille ryhmille. Lapsille ja nuorille suunnatut esitykset ovat Mäki-Ison erityistä osaamisaluetta.
Mäki-Iso on arvostettu opettaja ja hän on opettanut muun muassa klovneriaa ja naamioilmaisua esimerkiksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, Tampereen yliopiston Nätyllä, Turun taideakatemiassa, Lahden sirkuskoulutuksessa sekä Beninissä ja Tšekissä. Hän myös suunnitellut ja vetänyt yhtenä opettajista useita erilaisia fyysisen teatterin kursseja Teatterikorkeakoulussa ja opettanut teatteripedagogiikkaa. Hän itse on opiskellut klovneriaa ja komiikkaa opettajinaan muun muassa Philippe Gaulier, Giovanni Fusetti, Pierre Byland, Norman Taylor, Angela de Castro ja Ami Hattab.
Aiheesta muualla.
Bøur

Bøur on Färsaarilla, Vágarin saarella, sijaitseva kylä. Ensimmäiset maininnat Bøurin kylästä ovat peräisin 1350-luvulta, mutta asutusta kylän alueella on todennäköisesti ollut jo aiemmin. Nykyään kylän asukasluku on 71 ja suurin osa saa elantonsa maataloudesta.
Kylässä sijaitsee pieni kirkko, josta ensimmäiset maininnat ovat vuodelta 1710, mutta kirkko on todennäköisesti vanhempi. Nykyinen kirkko on vuodelta 1865.
Kato Air

Kato Air (virallisesti Kato Airline) oli norjalainen lentoyhtiö, joka perustettiin Evenesissä 1995 ja lakkautettiin 2008.
Syyskuun 29. päivänä vuonna 2004 algerialainen kielteisen päätöksen saanut turvapaikanhakija yritti kaapata Kato Airin Narvikista Bodøhön matkalla olleen matkustajakoneen ja syöstä sen alas. Myöhemmin elinkeinoministeriksi noussut poliitikko Odd Eriksen oli mukana taltuttamassa kaapparia. Algerialaismies tuomittiin 15 vuodeksi vankeuteen ja lähetettiin kotimaahansa vuonna 2014.
Peter MacLane

Peter MacLane (oik. Vincent Reichenauer, s. 13. joulukuuta 1945) on ranskalainen kuvataiteilija ja entinen laulaja. MacLane edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1972 duettona Anne-Marie Godartin kanssa kappaleella "Comme on s'aime" ja sijoittui 16. sijalle 18 kilpailijan joukosta. 1980-luvun lopulta alkaen MacLane on keskittynyt digitaaliseen kuvataiteeseen.
Serge &amp; Christine Ghisoland

Serge &amp; Christine Ghisoland (molemmat syntyneet 1946) on belgialainen duo. Duo osallistui Belgian euroviisukarsintaan 1970 kappaleilla "Nous serons toi et moi" ja "Lai lai lai", joista "Lai lai lai" pääsi karsinnan finaaliin ja sijoittui siinä neljänneksi. Vuonna 1972 duo valittiin sisäisesti edustamaan Belgiaa Eurovision laulukilpailuun. Duo esitti karsinnassa kymmenen kappaletta, joista Belgian edustuskappaleeksi valittiin "À la folie ou pas du tout". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui 17. ja toiseksi viimeiselle sijalle.
Jaakko Warén

Jaakko Ilmari Warén (s. 27. huhtikuuta 1970 Espoo) on suomalais-amerikkalainen säveltäjä ja tuottaja. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Einojuhani Rautavaaran ja Kalevi Ahon oppilaana kunnes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1989. Siellä hän jatkoi sävellysopintojaan Arnold Schönbergin assistentin Richard Hoffmannin johdolla. Warén valmistui Oberlin Konservatoriosta vuonna 1993, jolloin hänelle myönnettiin American Society of Composers and Publishers Raymond Hubbell - sävellyspalkinto. Oberlinissa opiskellessaan hän aloitti myös perehtymisen elektro-akustiseen musiikkiin ja etnomusikologiaan. Hän opetteli soittamaan useita etnisiä kieli- ja lyömäsoittimia ja esiintyi mm. Oberlinissa toimineessa Javanese Gamelan -yhtyeessä.
Tuona aikana hän osallistui myös moniin sävellystapahtumiin joissa esitettiin hänen musiikkiaan, kuten esim. Cleveland Chamber Symphony Young &amp; Emerging Composers, Midwest Composers Symposium, Korvat auki, Ung Nordisk Music Festival, SYZYGY New Music Concert Series at Rice University, The Juilliard Shcool Concert Series ja Bangkok Music Festival Asian Composers Symposium.
Warén jatkoi sävellys- ja elektronimusiikin opintojaan Arts Meadows School Of The Art'ssa jossa hänen opettajinaan toimivat Martin Sweidel ja Kevin Hanlon. Maisterin diplomin saatuaan 1996 hän aloitti säveltämisen ja musiikin tuottamisen päätoimisesti.
Siitä alkaen Warén on aktiivisesti tuottanut, säveltänyt musiikkia ja äänisuunnitellut lukuisia kaupallisia projekteja, kampanjoita, videoita, tv- ja radio ohjelmia ja filmejä.
Sankt Eriksgatan

Sankt Eriksgatan on Tukholman Vasastadenissa ja Kungsholmenilla sijaitseva katu, joka ulottuu Norr Mälarstrandilta Kungsholmenin etelärannalta Norra Stationsgatanille Vasastadenin pohjoisrajalle. Sen varrella sijaitsevat aukiot Fridhemsplan, Sankt Eriksplan ja Vanadisplan.
Senala

Senala on Tuvalussa, Funafutin atolilla, sijaitseva kylä. Pinta-alaa kylällä on 0,13 km2 ja vuoden 2012 väestönlaskennan perusteella asukkaita oli 1 207.
Tumaseu

Tumaseu on Tuvalussa, Vaitupun saarella, sijaitseva kylä. Vuoden 2012 väestönlaskennassa kylässä oli 248 asukasta ja pinta-alaltaan se oli 0,04 km2.
Duane Michals

Duane Michals (s. 1932 McKeesport, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän on alunperin graafinen suunnittelija, joka on valokuvaajana itseoppinut. Hänen esikuviaan ovat René Magritte, Balthus ja Giorgio de Chirico. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli vuonna 1963 New Yorkin Underground Galleryssa, ja sen jälkeen hänen kuviaan on ollut arvostetuissa museoissa esillä yksityisnäyttelyissä, kuten MoMA:ssa ja International Center of Photographyssa. Kuvia on tallennettu kokoelmiin moniin museoihin, kuten Los Angelesin J. Paul Getty -museoon, New Yorkin The Metropolitan Museumiin ja MoMAn sekä Tukholman Moderna Museetin kokoelmiin.
Michalsin kuvia on näyttelyssä Helsingissä Valokuvataiteen museossa helmikuussa 2023.
Lähteet.
Isohelmikkä

Isohelmikkä ("Melica altissima") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, helmiköiden ("Melica") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on roteva monivuotinen heinälaji, jota tavataan Euraasiassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Balkanin kautta Turkkiin ja Kaukasukselle sekä Itä-Euroopan eteläosien ja Keski-Aasian läpi Kiinaan.
Isohelmikkää voidaan kasvattaa koristeheinänä, minkä lisäksi se on hyvää laidun- ja kuivaheinäksi.
USS Green Bay (LPD-20)

USS Green Bay (runkonumero LPD-20) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.
Alus on suunniteltu kuljettamaan merijalkaväen joukkoja ja ajoneuvoja, jotka voidaan siirtää rannalle nopeasti helikoptereilla ja pienemmillä maihinnousuveneillä.
Alavieskan työväentalo

Alavieskan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905 Alavieskassa, ja oma talo hankittiin vuonna 1908. Työväenyhdistys omisti talon 1930-luvun alkuvuosiin, minkä jälkeen sen omisti Alavieskan suojeluskunta vuoteen 1944. Vuodesta 1944 lähtien talon omisti Alavieskan sosialidemokraatit ry.
Historiaa.
Alavieskan työväenyhdistys päätti vuonna 1921 erota Sosialidemokraattisesta puolueesta ja liittyä Suomen Sosialistiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1908 rakennettu työväentalo jäi osaston haltuun. Yhdistys siirsi talon omistuksen Alavieskaan perustetulle Suomen Maa- Metsä ja Uittotyöväen liittoon kuuluvalle ammattisosastolle. Suomen Ammattijärjestö ja sen osastot lakkautettiin 1930-luvun alussa. Työväentalo pakkomyytiin, ja se päätyi Alavieskan suojeluskunnan käyttöön. Suojeluskunta käytti taloa kokous- ja varastotiloina ja vuokrasi tiloja myös muille. Jatkosodan aikana myös vuonna 1928 perustettu Alavieskan sosialidemokraattinen työväenyhdistys vuokrasi taloa ja osti sen suojeluskunnalta vuonna 1944.
Rakennus.
Taloa varten ostettiin oma tontti, ja talo rakennettiin ostamalla vanha hirsinen autiotalo, joka siirrettiin yhdistyksen tontille. Työt tehtiin suurelta osin talkootyönä, vain erityistä ammattitaitoa vaativat työt teetettiin palkkatyönä. Vuonna 1944 talo kunnostettiin perusteellisesti. Vuonna 1953 oli tarkoitus korjata ja laajentaa taloa, mutta töiden vaatimaa rahoitusta ei onnistuttu järjestämään, joten talo myytiin. Uusi omistaja käytti sitä aluksi varastona, mutta sittemmin purki sen kokonaan.
Talon käyttö.
Kaikki omistajat käyttivät taloa omaan järjestötoimintaansa. Ennen 1930-lukua talossa järjestettiin myös iltamia. Alavieskan suojeluskunta vuokrasi taloa myös muille. Talon palattua työväentaloksi siellä järjestettiin kokoustoiminnan lisäksi taas yleisötilaisuuksia.
Relatiivipronomini

Relatiivipronomini on sellainen pronomini, joka aloittaa relatiivilauseen. Suomen kielen relatiivipronominit ovat "joka", "kuka" ja "mikä." "Kuka"-pronominin korrelaatti on ihmistarkoitteinen ("Siskoni on ainut ihminen, ketä kuuntelen tässä asiassa"). "Joka" voi viitata ihmiseen tai asiaan: "Tyttö, jonka tapasin discossa, saattoi minut kotiin". "Unohdin kotiin ne paperit, joita olisin tarvinnut kokouksessa." Silloin kun korrelaattina toimii kokonainen lause, käytetään "mikä"-pronominia: "Kesäkuussa satoi lunta, mikä on alueella hyvin poikkeuksellista".
Turkinvaahtera

Turkinvaahtera ("Acer hyrcanum") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva puulaji. Se voi kasvaa korkeimmillaan noin 17 metriä korkeaksi, ja runko voi kasvaa halkaisijaltaan enintään noin 40 cm paksuksi. Kaarnan väri vaihtelee harmaanruskeasta tummanharmaaseen. Uloimmat lehdet ovat tavallisesti viisiliuskaisia. Lehtiruodit ovat tiiviitä ja maitiaisnesteettömiä. Kukinnot ovat aluksi pystyjä ja punertavankeltaisia mutta muuttuvat sittemmin nuokkuviksi. Kukkaperät ovat 1,8–2,4 cm pitkiä. Hedelminä olevien siivekkäiden lohkohedelmien siipien välinen kulma vaihtelee terävästä kulmasta oikokulmaan. Turkinvaahtera tuottaa joka vuosi suuren määrän siemeniä, ja siementen kypsymisen jälkeen kukinnot putoavat maahan.
Turkinvaahtera muistuttaa kappadokianvaahteraa ("Acer cappadocicum"), nukkavaahteraa ("Acer velutinum") ja "Acer mazandaranicum" -lajia.
Kruununalusmaat

Kruununalusmaat () on nimitys, millä kolmea Britteinsaarten saarta, Guernseytä, Jerseytä sekä Mansaarta, kollektiivisesti kutsutaan. Kruununalusmaat eivät ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa, mutta ovat itsehallinnollisia Yhdistyneen kuningaskunnan monarkian alusmaita.
Afrikantiikerihaikara

Afrikantiikerihaikara ("Tigriornis leucolopha") on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosista.
Koko ja ulkonäkö.
Afrikantiikerihaikara voi kasvaa 66–80 cm pitkäksi. Lajin päälaella on valkoisista hyöhenistä muodostuva töyhtö, mutta se erottuu hyvin vain pystyynkohotettuna. Muulloin päälaki vaikuttaa mustalta. Linnun höyhenpuku on kauttaaltaan tumman ruskean ja mustan raidoittama. Afrikantiikerihaikaran nokka on pitkä.
Levinneisyys ja elintavat.
Afrikantiikerihaikaran levinneisyysalue ulottuu Senegalista itään Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja etelään Angolaan asti. Lajin elinympäristöä ovat suot ja kosteat metsät jokivarsilla. Afrikantiikerihaikara on yöaktiivinen ja sen ravintoa ovat kalat, liskot, sammakkoeläimet äyriäiset ja hyönteiset. Linnun pesimäkausi on touko-heinäkuussa ja pesä rakennetaan risuista puuhun.
Vuorovaikutuslingvistiikka

Vuorovaikutuslingvistiikka on keskustelunanalyyttisestä tutkimusperinteestä ponnistava kielentutkimuksen suuntaus, jonka kiinnostuksen kohteena on sosiaalisen vuorovaikutuksen kielellinen rakentuminen. Vuorovaikutuslingvistiikka syntyi halusta tutkia kieltä sen luontaisimmassa elinympäristössään: arkikeskusteluissa ja muissa puhutuissa sosiaalisen vuorovaikutuksen tilanteissa. Tässä suhteessa se poikkesi pitkään vallalla olleesta painotuksesta kirjoitetun kielen tutkimisessa. Termi "vuorovaikutuslingvistiikka" otettiin käyttöön 2000-luvulla kattotermiksi tutkimukselle, joka selvitti keskustelupuheen fonologiaa, kieliopin ja vuorovaikutuksen suhdetta, kielen kontekstualisointia ja keskustelupuheen prosodiaa.
Herranen (Virrat)

Herranen on Virtain keskustasta noin 5 kilometriä länteen sijaitseva kylä Toisveden ja Tarjanneveden välissä. Kylän tunnetuin nähtävyys on nämä kaksi järveä yhdistävä Herraskosken kanava, jota on sanottu yhdeksi Suomen kauneimmaksi kanavaksi.
Marttisen saarella on maatalous- ja metsätyöperinnettä esittelevä museoalue Perinnekylä. Siellä sijaitsee Rajalahden talomuseo, Halin metsäkämppämuseo ja sotaveteraanien museohuone. Saarella toimii myös Nuorisokeskus Marttinen, joka on yksi Suomen yhdeksästä Opetus- ja kulttuuriministeriön tukemista ja valvomista valtakunnallisista nuorisokeskuksista. Nuorisokeskuksen tunnelmallisin rakennus on Onni Tarjanteen suunnittelema vuonna 1892 valmistunut Marttisen Vanha Pappila. 
Saaren toisella reunalla on perhokalastajien suosima Herraskoski.
Arpalahti (Sauvo)

Arpalahti () on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan itäosassa Salon rajan tuntumassa.
Arpalahden kylä rajautuu idässä Rikaniemeen, etelässä Ruonanlahteen ja lännessä Kaukorantaan. Kylässä on vain muutamia tiloja.
Historia.
Kylä on ruotsalaisen oikeuden kylänä perustettu 1200–1300-lukujen aikana. Se kuului Ruonankartanon läänin Träskbyn verokuntaan. Vuonna 1540 kylässä oli vain yksi talo, joka jakautui 1580-luvulle tultaessa kahdeksi tilaksi, Nedergårdiksi eli Alastaloksi sekä Övergårdiksi eli Ylitaloksi. Ne olivat ensin kruununtiloja, jotka Kristiina Horn osti rälssiksi vuonna 1647. Ne palautuivat kruunulle 1700-luvun alussa ja ostettiin perinnöksi vuonna 1763.
Vuosina 1772–1773 kylässä suoritettiin isojako. Tuohon aikaan Alastalo ja Ylistalo sijaitsivat toisistaan hieman erillään. Isojaon aikoihin kylän pellot sijaitsivat kylätontin ympärillä, niityt Ruonanlahden rannoille sekä kylävainioiden pohjoispuolelle. Nykyinen Arpalahden tila muodostettiin kylän kahdesta kantatilasta ja sijaitsee nykyään vanhan kylätontin tuntumassa.
Arpalahden kylässä sijaitsee 1950-luvulla toiminnassa ollut kalkkikivilouhos.
Kuuma ranta

Kuuma ranta ("The Sandpiper") on Vincente Minnellin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1965. Michael Wilsonin ja Dalton Trumbon kirjoittaman tarinan pääosissa näyttelevät Elizabeth Taylor ja Richard Burton, jotka olivat juuri avioituneet. Taylor esittää yhdeksänvuotiaan pojan vapaamielistä yksinhuoltajaa ja taidemaalaria, Burton episkopaalisen sisäoppilaitoksen rehtoria ja Eva Marie Saint hänen vaimoaan ja koulun opettajaa. 
Elokuvan pääteemasta ”The Shadow of Your Smile” tuli suosittu jazzstandardi ja monien laulajien tulkitsema ikivihreä. Säveltäjä Johnny Mandel sai siitä Oscar-palkinnon ja oli ehdolla myös parhaan laulun ja parhaan musiikin Golden Globe -palkintoihin.
"Kuuma ranta" kuvattiin valtaosin Big Surissa ja muualla Montereyn piirikunnan alueella Kalifornian rannikon keskiosissa.
Elokuvan alkuperäisnimi "The Sandpiper" tarkoittaa Taylorin roolihahmon talossaan pitämää puolikesyä kurppaa. Elokuvan nimeksi ajateltiin myös muotoa "Flight of the Sandpiper", ’Kurpan lento’, koska tekeillä oli myös elokuva nimeltä "The Sand Pebbles" ("Tykkivene Jangtse-joella", 1966).
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi harmitteli, miten Taylorin ja Burtonin romanssi oli ollut ensi-illan edellä niin paljon julkisuudessa, että elokuvaa on vaikea katsomatta ajattelematta sitä. Hänestä Taylorin luoma naiskuva ei elokuvan mittaan juuri kehity, Burton vaikuttaa jotenkin laiskalta ja jähmeältä ja Eva Marie Saintin aidontuntuinen roolityö on supistettu aivan minimiin. ”Omituisia kohtauksia ja keinotekoisia ihmissuhteita, ja kaiken kaikkiaan kaiketi Minnellin tähänastisen tuotannon aallonpohjaa.”
Mantšuriansaarni

Mantšuriansaarni ("Fraxinus mandshurica") on oliivipuukasvien (Oleaceae) heimoon ja saarnien ("Fraxinus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa mustasaarnea ("Fraxinus nigra"), jonka alalajiksi ("Fraxinus nigra" subsp. "mandshurica") se on aiemmin myös luokiteltu.
Mantšuriansaarni on kausivihanta lehtipuu, joka kasvaa tavallisesti 12–15 metriä korkeaksi, mutta toisinaan jopa 30 metriä korkeaksi. Puun latvus on tiheä ja sen muoto vaihtelee pyöreästä soikeaan. Lehdet ovat noin 25–40 cm pitkiä ja muodoltaan parilehdykkäisiä. Lehdyköitä on enintään 11 kappaletta ja ne ovat lähes ruodittomia, 7–12 cm pitkiä, muodoltaan suikeita ja toissahalaitaisia. Lehtisuonet näkyvät lehdyköissä selvästi. Väriltään lehdykät ovat yleensä vihreitä, mutta muuttuvat syksyisin keltaisiksi. Mantšuriansaarnen kukat ovat pieniä, teriöttömiä ja vihertävänkeltaisia. Kukat sijaitsevat tiiviissä huiskiloissa ja mantšuriansaarni kukkii keväisin ennen lehtien puhkeamista. Jotkin puut ovat kaksikotisia. Emikukista kehittyvät hedelmät ovat ryppäinä roikkuvia, noin 2,5–5 cm pitkiä lenninsiivellisiä pähkylöitä, jotka kypsyvät elo–lokakuussa.
Mantšuriansaarni kasvaa luontaisena metsäisillä rinteillä sekä avoimissa laaksoissa Koillis-Aasiassa ja Japanissa.
Mantšuriansaarnea voi kasvattaa koristekasvina tai puistopuuna. Se kasvaa parhaiten vakaasti kosteassa, mutta hyvin vettä läpäisevässä savi- tai hiekkamaassa täydessä auringon valossa. Puu sietää myös hieman varjoa ja pystyy sopeutumaan kuiviin olosuhteisiin. Puu ei ole erityisen näyttävä lämpimimmissä ilmastoissa. Lisäksi mantšuriansaarni on altis useille erilaisille tuhohyönteisille ja sienitaudeille.
Voikkaan työväentalo

Voikkaan työväentalo sijaitsee Kouvolan kaupungin Voikkaan kaupunginosassa.
Historia.
Ensimmäinen työväentalo on rakennettu vuonna 1906, jolloin valmistui lukutupa. Taloa laajennettiin vuosina 1907–1908 ja vielä vuonna 1921. Tämä talo paloi vuonna 1957. Nykyisen talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1959, ja se valmistui vuonna 1960. Talon on piirtänyt arkkitehti M.-L. Mikkonen. Valmistuttuaan talo oli täynnä puolue- ja ay-toimintaa.
Rakennus.
Talo on rakennettu betonista urakalla. Talo on vuorattu tiilellä ja rapattu vaaleaksi. Katteena on pelti. Sisäkatto on betonia, sisäseinillä on akustiikkalevyt. Talossa on öljylämmitys, vesijohto, viemäri ja wc. Jatkuvalla remontoinnilla talo on pidetty kunnossa. Ikkunat ja putket on uusittu, ja talo on liitetty kaukolämpöverkkoon.
Talossa on erilaisia tiloja. Talossa on juhlasali, ravintola, keittiö ja eteistilat. Alakerrassa on liikehuoneistoja. On kokous- ja toimistotiloja, kuntosali ja kaksi asuinhuoneistoa. Suurimpana vuokralaisena on Suomen Metsästäjäliiton Kymen piirin Luonto- ja Eräkeskus isoine näyttelytiloineen ja kaksine ammuntasimulaattoreineen.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa järjestetään kokouksia, nuorisotoimintaa ja juhlia. Suuri osa talosta on vuokrattuna eri toimijoille.
Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo

Vehkalahden työväenyhdistys Liiton talo sijaitsee Haminan kaupungissa Luumäelle johtavan tien varressa Vehkalahden Myllykylässä.
Historia.
Työväentalo on rakennettu vuosina 1927–1930. Laajennuksia on tehty vuonna 1949–1950. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu STSP:ltä laadulla lainalla. Talo on purettu Vehkajärven kylästä ja tuotu talkoilla Myllykylään vuonna 1927.
Rakennus.
Talo on rankarakenteinen, ja ulkovuoraus on vaakalaudoitus höylätyistä laudoista. Katteena on ollut alun perin päre, joka on vuonna 1965 vaihdettu aaltopeltiin. Sisäseinät ovat olleet alaosiltaan paneloidut ja yläosiltaan tapetoidut, mutta ne on vuosina 1977–1978 peitetty lastulevyillä. Sisäkatossa on alkuperäinen paneeli. Lämmityksestä on huolehtinut kamiina. Myöhemmin on laitettu sähkölämmitys. Lisärakennuksessa on sauna, halkovaja ja käymälät. Vuonna 2017 on käynnistynyt talon peruskorjaus, jota varten on saatu vuodelle 2018 EU:n tukea.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Yläkerrassa on huoneen ja keittiön asunto talonmiehelle.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty pääasiassa kokouksia.(1982) Talonmiehen asunto on ollut vuokrattuna.(2018)
Askel (albumi)

Askel on heavy metal -yhtye Viikatteen 14. studioalbumi. Se julkaistiin 31. maaliskuuta 2023 Universal Music -levymerkillä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla ei soita kuulo-ongelmien vuoksi poisjäänyt rumpali ja perustajajäsen Simo Kairistola. Albumin rumpuosuudet on soittanut yhtyeen äänimies Kalle "Kalke" Kukkonen.
Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Kavaljeeri" ja "Älä pelkää pimeää".
Ummeljoen työväentalo

Ummeljoen työväentalo ja Sörkän tanssilava sijaitsee Kouvolan keskustasta noin 12 kilometriä etelään Ummeljoen kylässä. Työväentalo ja tanssilava on luokiteltu osaksi alueen rakennusperintöä ja kulttuuriympäristöä.
Historia.
Työväentalo on rakennettu vuosina 1910–1912. Laajennuksia on tehty vuonna 1930. Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu sekä velkarahalla että iltamien tuotoilla. Vuonna 1952 tontille on valmistunut katettu tanssilava ja talousrakennus. 
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen ja alkuaan vuoraamaton. Vuonna 1961 talo vuorattiin paneelilla. Sisäseinät vuorattiin paneelilla vuonna 1923. Myöhemmin sisäseinien alaosat on paneloitu ja yläosat vuorattu kipsoniittilevyillä. Sisäkatto on vuorattu vuonna 1947 insuliittilevyillä. Ovet ja ikkunat on muutettu vuonna 1954. Kuistit on uusittu vuonna 1930. Alkuperäiset rautakamiinat on vaihdettu öljykamiinoihin vuonna 1965. Myöhemmin lämmitysjärjestelmää on täydennetty sähkölämmityksellä ja ilmalämpöpumpulla. Alun perin käymälätilat ovat sijainneet ulkorakennuksessa, mutta viimeisimmissä remonteissa on tehty sisä wc:t ja sisäänkäynteihin esteettömyyskorjauksia. Peruskorjauksia on tehty vuonna 1980. Ulkorakennuksessa on halkovaja.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, keittiö, kokoushuone, kaksi eteistä sekä kahden huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia.(1982)
Taloa ja tanssilavaa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.
Purolan työväentalo

Purolan työväentalo sijaitsee merenrantatontilla Purolan kylässä Pyhtäällä.
Historia.
Työväentalo on rakennettu vuonna 1933. Laajennuksia on tehty vuonna 1964. Talon tontilla on jo aiemmin ollut talo, jossa on ollut vilkasta näyttämö- ja juhlatoimintaa. Kivijalka oli valmiina jo monta vuotta ennen kuin uusi rakennus rakennettiin. Varoja rakentamiseen saatiin myymällä uimaranta kunnalle ja entisten vuokratonttien myynnistä. Talo rakennettiin osittain talkoilla ja osittain palkkatyövoimalla.
Rakennus.
Talo on rankorakenteinen ja alun perin se on ollut vuorattu ponttilaudoilla, vuonna 1976 pellillä. Alkuperäinen väri on ollut punainen. Alkuperäinen pärekate on vaihdettu vuonna 1976 peltikatteeksi. Talossa on ollut puukamiinat, vuonna 1964 on asennettu kuumailmapuhallin. Myöhemmin on asennettu öljy- ja sähkölämmitys, uusittu keittiö ja rakennettu sisävessat.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen sekä vuonna 1964 rakennettu kahden huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia, elokuvia ja urheiluharjoituksia.(1982) Talo on ollut vuokrattuna Kymenlaakson Juhlapalvelulle, ja myös asuinhuoneisto on ollut vuokralla. Pyhtään Sosialidemokraatit myivät työväentalon joulukuussa 2019 R. Pirinen Oy:lle, joka vuokraa taloa.
Neuvottoman työväentalo

Neuvottoman työväentalo sijaitsee Haminan kaupunkiin kuuluvassa Neuvottoman taajamassa.
Historia.
Talo on valmistunut vuonna 1910 ja sitä on laajennettu vuosina 1928–1930. Rakentaminen on rahoitettu osittain keräyksillä ja osittain Kymenlaakson Osuuskaupan lainalla. Rakentaminen oli osittain talkootyötä ja osittain teetetty palkkatyönä.
Sisällissodan aikana vuosina 1918–1919 talo on ollut takavarikoituna.
Rakennus.
Alkuperäinen työväentalo on hirsirunkoinen, lisärakennus on laudoista. Talo on vuorattu laudoilla vuonna 1930. Alkuperäinen väri on ollut punainen, nykyisin talon on maalattu keltaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1949 tiilikatteeksi ja vuonna 1977 peltikatteeksi. Sisäkatto on ollut paneloitu, nykyisin insuliittilevyt paitsi salissa ja eteisessä edelleen paneeli. Sisäseinillä on paneeli sekä lastulevyt. Talon ikkunat, ovet ja kuistit on muutettu vuonna 1930. Talon alkuperäinen lämmitys on ollut puu, vuonna 1958 on laitettu öljykamiinat. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, juhlia ja urheiluharjoituksia.(1982)
Lamposaaren työväentalo

Lamposaaren työväentalo sijaitsee vuokratontilla Lappeenrannan kaupungin Lamposaaressa. Lamposaareen on säännöllinen lauttayhteys. Pihapiirissä on myös tanssilava.
Rakennus.
Työväentalo on valmistunut vuonna 1910, ja sitä on laajennettu vuonna 1920. Rakentaminen on rahoitettu osittain omalla rahalla ja osittain velkarahalla.
Talo on hirsirunkoinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu punaiseksi. Alkuperäinen pärekate on muutettu vuonna 1958 peltikatteeksi. Sisäkatto on pahvitettu, ja sisäseinillä on paneeli ja pahvi. Nämä on uusittu vuonna 1958. Talossa on uunilämmitys. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, kaksi eteistä, kahden huoneen ja keittiön asunto. Salissa on ruokailutilat noin sadalle hengelle. Näyttämöllä on alkuperäiset kulissit. Vuonna 1920 rakennetussa lisäsiivessä on maskeeraushuone ja kamari. Keittiössä on kylmätilat, kaasuliesi ja puuhella sekä kahvin- ja vedenkeittimet, mikroaaltouuni ja astiasto. Juokseva kylmä vesi tulee porakaivosta. Ulkorakennuksessa on käymälät ja puuliiteri. Tanssilavalla on esiintymislava orkesterille ja irrotettavat muovisermit ikkuna-aukoissa. Ulkona on grillikatos ja kioski.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja ja urheiluharjoituksia.(1982) Oman toiminnan lisäksi taloa vuokrataan ulkopuolisille juhliin.
Joutsenon työväentalo

Joutsenon työväentalo sijaitsee Lappeenrannan kaupungissa Joutsenon taajamassa.
Historia.
Työväentalo on rakennettu talkoilla ja urakalla. Alkuperäinen työväentalo oli rakennettu vuonna 1909. Sen oli rakentanut läheisen sahan mukaan Honkalahti-nimisenä perustettu Joutsenon ensimmäinen työväenyhdistys. Se jäi kommunisteille 1920-luvulla. Kommunistisen puolueen lakkauttamisen yhteydessä puolue myi talon Suomen Sosialidemokraattiselle puolueelle. Sosialidemokraattinen puolue luovutti kiinteistön Joutsenon Sos.dem. työväenyhdistykselle 1930-luvun lopussa. Vuosina 1948–1949 Joutsenon Sos.dem. työväenyhdistys rakensi vanhan talon paikalle nykyisen talon.
Rakennus.
Talo on rankarakenteinen ja vuorattu laudoilla. Talo on maalattu harmaaksi. Katteena on huopa. Sisäkatto on paneloitu. Sisäseinissä on tapetti ja puupaneeli. 1980-luvun puolivälissä taloon on tehty iso saneeraus. Talossa on öljykeskuslämmitys ja kolme ilmalämpöpumppua. Talossa on vesijohto, viemäri ja wc. Talon ovet on uusittu vuonna 1977.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, kahden huoneen ja keittiön asunto. Talon alakerrassa on voimailutilat, ja yläkerrassa on betoninen elokuvakonehuone.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia.(1982)
Viime vuosina taloa ovat käyttäneet lähinnä voimailijat ja eläkkeensaajat. Taloa vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.
Marttisen Vanha Pappila

Marttisen Vanha Pappila on Virtain Herrasen kylässä oleva juhla- ja kokoustila, joka on osa Nuorisokeskus Marttista. Onni Tarjanteen suunnittelema pappila on rakennettu vuonna 1892 Virtain kappalaisen virka-asunnoksi.
Historia.
Virtain kappalaisen pappilaksi vahvistettiin vuonna 1696 Marttisen talo. Tämä tuhoutui Suomen sodassa 1808–1809, ja uusi pappila rakennettiin 1826 tuhoutuneen tilalle. 
Virtain kappalainen Karl Gustaf Törnqvist käynnisti Marttisen pappilan uudisrakennushankkeen vuonna 1889 vanhaa pappilaa noin 300 metriä pohjoisemmaksi. Rakennushankkeen takia piti maantien linjausta muuttaa, koska talo haluttiin saaren näyttävimmälle paikalle. Ajatuksena oli, että siitä tulee kirkkoherran pappila mutta Törnqvistiä ei valittukaan virkaan. Rakennuksen suunnitelmat teki Törnqvistin poika, Onni Törnqvist, joka myöhemmin suomensi sukunimensä Tarjanteeksi viereisen järven mukaan. Talon rakennuttajana toimi rakennusmestari A.R. Jalava. Rakennustöissä pidettiin laadusta huoli. Kattohuopana käytettiin Helsingin parasta laatua ja kaakeliuuneihin käytettiin kalleimpia kaakeleita. Talo valmistui marraskuussa 1892. 
Pappilana rakennus toimi 62 vuotta. Vuonna 1955 pappila muutettiin seurakunnan nuorison leirikeskukseksi. Vuodesta 1993 lähtien pappila on ollut osa silloin perustettua Nuorisokeskus Marttisen toimintaa.
USS New York (LPD-21)

USS New York (runkonumero LPD-21) on Yhdysvaltain laivaston San Antonio -luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Pian 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen World Trade Centerin terrori-iskujen jälkeen New Yorkin kuvernööri George E. Pataki kirjoitti laivastonministeri Gordon Englandille kirjeen, missä hän pyysi laivastoa varaamaan nimen "USS New York" terrorisminvastaisen sodan pinta-alukselle terrori-iskun uhrien muistoksi. Kirjeessä kuvernööri sanoi ymmärtävänsä että osavaltioiden nimet on varattu sukellusveneille, mutta pyysi poikkeusta nimenkäyttöön pinta-aluksella. Pyyntö hyväksyttiin 28. elokuuta 2002.
Alus tilattiin New Orleansista Louisianasta Northrop Grumman Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 2004. Alus kastettiin 1. maaliskuuta 2008 kumminaan apulaislaivastoministeri Gordon Englandin puoliso Dotty England ja otettiin palvelukseen 7. marraskuuta 2009 Manhattanin laiturissa 88 ensimmäisenä päällikkönään F. Curtis Jones. Aluksen valmistuksessa käytettiin 24 tonnia World Trade Centerin raunioista kerättyä terästä.
Palvelus.
Aluksen kotisatamana on Norfolkin laivastotukikohta.
Synnin pauloissa

Synnin pauloissa ("Youngblood Hawke") on Delmer Davesin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva vuodelta 1964. Sen pääosia esittävät James Franciscus, Suzanne Pleshette ja Geneviève Page.
Herman Woukin romaaniin "Menestyksen hinta" perustuvassa tarinassa nuori ja komea mieskirjailija Kentuckyn maaseudulta joutuu menestyksensä pauloihin ja erilaisten onnenonkijoiden kohteeksi New Yorkin seurapiireissä. Naisten piirittämänä hän ei osaa päättää, kenet valitsisi. Woukin romaani pohjautuu väljästi kirjailija Thomas Wolfen elämänvaiheisiin.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskiven mielestä Delmer Daves osaa kirjoittaa elokuvaa joustavasti ja ajanvietetarinoiden taatut konstit täysin halliten.
Martinismi

Martinismi on vapaamuurariuteen ja kristilliseen mystiikkaan pohjautuva esoteerinen oppijärjestelmä. Se perustuu kolmen 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa toimineen ranskalaisen, Jacques Martinez de Pasquallyn, Jean-Baptiste Willermozin ja Louis-Claude de Saint-Martinin opetuksiin. 
Historia.
Martinez de Pasqually perusti vuonna 1754 vapaamuurarijärjestelmän "Ordre des Chevaliers maçons Élus Coëns de l'univers" ("ritarimuurarien maailmankaikkeuden valittujen pappien ritarikunta"). Perinteisten vapaamuurariasteiden ja opetusten lisäksi järjestelmän toisessa ja kolmannessa Élus Coëns -asteessa opetettiin esoteerista oppia nimeltä "reintegraatio", joka sisälsi sekä kabbalaa että teurgiaa. Martinezin järjestelmä lupasi vihityille mahdollisuuden hallita pahoja henkiä ja kommunikoida enkeleiden kanssa, sekä kokea ilmestyksiä hiljaisuuden, rukouksen ja paaston avulla. Martinezin erikoisen järjestelmän ja Willermozin tavanomaisempien vapaamuurari- ja kristillisten opetusten erot lopulta johtivat Willermozin perustamaan vuonna 1782 erillisen vapaamuurariuden "rektifioidun skottilaisen riitin" (tunnetaan myös nimellä "Chevaliers Bienfaisants de la Cité-Sainte", "pyhän kaupungin hyväntahtoiset ritarit"). Saint-Martin liittyi Martinezin järjestöön vuonna 1768 ja hänestä tuli lopulta Martinezin henkilökohtainen sihteeri. Martinezin kuoleman jälkeen Saint-Martin suhtautui epäluuloisesti okkultismiin, ja hänen oppinsa kehittyivät mystillisen kristinuskon omintakeiseksi muodoksi. Martinistiseen traditioon kuuluu nykyään sekä martinezilainen kabbalistinen ja teurginen haara että Saint-Martinin mystiikasta kiinnostunut haara. Ranskan lisäksi martinismi sai kannatusta erityisesti Venäjällä, jonne se levisi vuoteen 1790 mennessä valistusajan hahmojen Johann Georg Schwarzin ja Nikolai Novikovin toimesta.
Vuonna 1891 espanjalaissyntyinen ranskalainen okkultisti Gérard Encausse, tunnetaan paremmin maagisella salanimellä "Papus", perusti yhdessä Augustin Chaboseaun kanssa Martinistijärjestön ("L'Ordre Martiniste"). Ei ole todisteita siitä, että tämä järjestö suoraan polveutuisi aikaisemmista Martinezin ja Saint-Martinin järjestöistä. Papusin kuoltua vuonna 1916 martinismiliike pirstoutui erittäin suureksi joukoksi hajanaisia pieniä ryhmiä. Natsi-Saksan miehitys Ranskassa ja muissa maissa toisen maailmansodan aikana oli liikkeelle tuhoisa. Nykyään eri maissa on erilaisia martinismin aatetta tunnustavia pienryhmiä, joiden yhteydet historialliseen martinismiin vaihtelevat. Erityisesti eroja on ryhmien suhtautumisessa vapaamuurariuteen ja naisten jäsenyyteen. Suomessa toimii Perinteinen Martinismi -Veljeskunta Ruusuristin Veljeskunta AMORCin alaisuudessa, jonka opintoihin voi osallistua sekä miehet että naiset uskontokunnasta riippumatta.
Synnin pauloissa (vuoden 1949 elokuva)

Synnin pauloissa ("Beyond the Forest") on King Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1949. Sen pääosissa näyttelevät Bette Davis, Joseph Cotten, Ruth Roman ja David Brian. 
Juoni.
Lenore Coffeen käsikirjoittamassa tarinassa pikkukaupungin lääkärin (Cotten) vaimo (Davis) alkaa tapailla chicagolaista liikemiestä (Brian) tämän omistamassa metsästysmajassa. Nainen haluaa muutta miehen luo Chicagoon ja ryhtyy huijaamaan lääkärimiehensä potilailta rahaa kustantaakseen suunnittelmansa. Tilanteet mutkistuvat, kun nainen tulee raskaaksi ja mies välillä torjuu, välillä taas haluaa hänet.
Tuotanto.
Elokuva tehtiin, kun Bette Davisin 15-vuotinen sopimus Warnerilla oli päättymässä. Hän inhosi elokuvaa, yritti saada sen ohjaajaa vaihdetuksi ja uhkasi moneen kertaa lähteä tuotannosta. Elokuvan loppu tunnetaan yhtenä elokuvahistorian pisimmistä kuolinkohtauksista.
Vastaanotto.
Max Steiner oli elokuvasta ehdolla parhaan musiikin Oscar-palkintoon.
Hargnies (Ardennes)

Hargnies on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Belgian rajalla, noin 37 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Lambertin kirkko on alkujaan peräisin vuodelta 1199. Se on ollut kylän puolustusvarustuksena useissa sodissa vuosisatojen aikana. Nykyinen kirkkorakennus on rakennettu uudelleen 1600-luvun puolivälissä.
Death of Darkness

Death of Darkness on suomalaisen rockyhtye The 69 Eyesin 13. studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2023. Albumin jakelijana toimii Suomessa Vallila Music House ja muualla maailmassa Atomic Fire.
Kansainvälinen ylioppilasliitto

Ylioppilaiden kansainvälinen unioni (, IUS) oli päämajaansa Prahassa pitänyt yliopisto-opiskelijoiden opiskelijajärjestö. IUS oli kansainvälisen kommunismin keskeinen apujärjestö. IUS:n puheenjohtajana toimi yleensä isäntämaan edustaja ja sen varapuheenjohtajana oli neuvostoliittolainen. Neuvostoliiton edustaja oli KGB:n kontrollissa. IUS oli alun perin moniarvoinen yhteisö, mutta se karkotti ei-kommunistiset opiskelijat hyökkäyksillään länttä vastaan.
Suomen ylioppilaskuntien liitto oli IUS:n liitännäisjäsen. Vuonna 1962 SYL järjesti Nuorisofestivaalit Helsingissä.
Hanna Kökkö

Hanna Kökkö (ent. Toivainen, o.s. Suominen; s. 28. toukokuuta 1966 Tyrvää) on suomalainen nuortenkirjailija ja yläkoulun kieltenopettaja.
Kökkö asuu 2025 lähtien Ylitorniolla.
Etelämäki

Etelämäki () on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan kaakkoisosassa.
Etelämäen kylä rajautuu pohjoisessa Karimäkeen, idässä ja lännessä Taliin sekä etelässä Kimmolan, Vaanilan ja Kaukorannan merenranta-alueisiin. Kylän kantatilan rakennukset sijaitsevat kylän pohjoisreunassa kallioisen metsäalueen laitamilla. Kylän pellot sijaitsevat kyläalueen eteläosissa.
Historia.
Kylä on ruotsalaisen oikeuden kylänä perustettu 1200–1300-lukujen aikana, ja se on ollut ruotsinkieliseltä nimeltään Sunnanberg. Se kuului Ruonankartanon läänin alueeseen. Vuonna 1540 kylässä oli kaksi kruununtilaa, jotka yhdistyivät 1580-luvulla yksinäistilaksi. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647. Tila peruutettiin kruunulle 1680-luvulla ja määrättiin katselmuskirjurin palkkatilaksi. Vuonna 1795 tila ostettiin perinnöksi.
Vuosina 1772–1773 kylässä suoritettiin isojako. Siitä nähdään kylän kantatilan sijaitsevan yhä vanhalla kylätontilla.
Kantonilainen ooppera

Kantonilainen ooppera (, myös ) on kiinalaisen oopperan muoto, jossa lauletut ja puhutut osuudet ovat kantoninkiinaksi esitettyjä. Taidemuoto on ollut suosittu kantoninkiinan pääsääntöisillä puhuma-alueilla eli enimmäkseen Guangdongissa, Guangxissa, Hongkongissa ja Macaossa.
Kantonilaisen oopperan esityksessä keskeisiä taidollisia vaatimuksia ovat olleet laulaminen, näytteleminen, resitatiivinen puheentuotto ja itsepuolustuslajiosaaminen. Kantonilainen ooppera saattaa olla merkitykseltään puhtaasti taiteellista tai viihteellistä, mutta sitä on käytetty myös rituaalisissa yhteyksissä. Taidemuoto otettiin ensimmäiseen kansalliseen aineettoman kulttuuriperinnön listaukseen vuonna 2006 ja Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin vuonna 2009.
Inger Koppernæs

Inger Koppernæs (15. elokuuta 1928 Gjøvik – 15. elokuuta 1990) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1981–1989 sekä toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1981–1983.
Arne Rettedal

Arne Rettedal (25. heinäkuuta 1926 Madla – 28. joulukuuta 2001 Stavanger) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan kunta- ja työministerinä vuosina 1981–1986. Vuosina 1965–1967 sekä 1972–1981 hän toimi Stavangerin pormestarina. Koulutukseltaan hän oli insinööri.
Luo Pinchao

Luo Pinchao (; kesäkuu 1912 – 15. heinäkuuta 2010 Guangzhou) oli kiinalainen kantonilaisen oopperan esittäjä.
Luo aloitti esiintymisen vuonna 1930. Hän osallistui kiinalaisen oopperan modernisoimiseen. "Xinhua" mainitsi hänelle tunnusomaiseksi tavaksi lähes puolen tunnin laulamisen toinen jalka kohotettuna ja rekvisiittaan kiedottuna. "Guinnessin ennätyskirja" nimesi Luon maailman vanhimmaksi oopperalaulajaksi.
Theo Nordlund

Theo Nordlund (s. 20. heinäkuuta 2002 Kungsbacka, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Nordlund on HK Kingsin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hanhals IF:ään. Nordlund debytoi kaudella 2016–2017 seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Nordlund siirtyi kaudeksi 2017–2018 Frölunda HC:n organisaatioon, jossa hän voitti sekä J18 Allsvenskanin pronssia että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2018–2019 Nordlund voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden. Ruotsin koronavirusrajoisten vuoksi jo lokakuussa 2020 juniorisarjat päättyneellä kaudella 2020–2021 hän oli Frölundan J20-joukkueen tehokkain puolustaja tehtyään 18 ottelussa tehot 2+12=14. Nordlund debytoi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Nordlund teki SHL-debyyttinsä 30. joulukuuta 2020 HV71:tä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 1.11 minuuttia.
Kaudeksi 2021–2022 Nordlund siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon. Hänen tulokaskautensa toi siellä 43 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6 ja kuudessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Huhtikuussa 2022 Nordlund teki Kristianstadin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Joulukuussa seura lainasi hänet kuukauden mittaisella sopimuksella SHL-joukkue Rögle BK:hon, joka tarvitsi paikkaajaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pelanneelle Adam Engströmille. Nordlund pelasi siellä yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Helmikuussa 2023 hän siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Nordlund pelasi siellä yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Maajoukkueura.
Nordlund pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Nordlund pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Nordlund on pelannut 32 poikien maaottelua.
Pisotšyn

Pisotšyn (; ) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Taajaman väkiluvuksi arvioitiin 23 616 (1.1.2021). Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä siitä tuli osa 1 745 734 asukkaan (2021) Harkovan piiriä. Vuonna 1990 taajaman väkiluku oli non 11 700.
Pisotšyn sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Udyjoen varrella, noin 11 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta länteen. Pisotšyn on käytännössä kasvanut osaksi Harkovan suurkaupunkialuetta. Eurooppatiet ja kulkevat taajaman halki; taajamassa on myös rautatieasema. Taajaman pohjoispuolella Udojoen varrella sijaitsee Harkovan seudun TETs-5-lämpövoimalaitos. Tammikuun keskilämpötila on -7,4 ja heinäkuun +20,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 528 millimetriä.
Paikkakunta mainitaan asiakirjoissa vuonna 1732. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai 1939. Hyökkäyssodassa (2022–) Venäjä ampui taajamaan tykistöammuksia esimerkiksi huhtikuussa 2022 tuhoa aiheuttaen ja siviilejä surmaten.
Virpi Timonen

Virpi Marjaana Timonen (s. 4. marraskuuta 1972) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaali- ja terveyspalveluiden tutkimuksen ja johtamisen professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa vuodesta 2021 lähtien.
Timonen väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa vuonna 2001. Hän toimi sosiaalityön ja sosiaalipolitiikan professorina Trinity Collegessa Irlannissa ennen siirtymistään Helsingin yliopistoon. Timonen on erikoistunut ikääntyvien yhteiskuntien tutkimukseen.
Veli-Tuomas Sallinen

Veli-Tuomas Sallinen (16. syyskuuta 1934 Rantasalmi – 1. joulukuuta 2019 Savonlinna) oli suomalainen maanviljelijä ja maatalousalan vaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Sallisen vanhemmat olivat maanviljelijä, agrologi Olli Matti Sallinen ja emäntä, kotitalousteknikko Lempi Karoliina Kärkkäinen ja puoliso vuodesta 1961 sairaanhoitaja, emäntä Ulla Maria Ekholm. Sallinen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1953 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi 1960 ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1961. Hän oli Hankkijan neuvontaosaston palveluksessa 1960–1961 ja peltosiemenosaston vastaava 1962–1965 ja sitten Kokonlahden tilan isäntä Rantasalmella 1965–1993. Sallisella oli myös useita seudullisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä, kuten Savonlinnan Seudun Osuuskunta Tuotteen hallintoneuvoston jäsenyys 1968–1978 ja puheenjohtajuus 1970–1978 ja hallituksen puheenjohtajuus 1978–1992, Valion Meijerien Keskusosuusliikkeen hallintoneuvoston jäsenyys 1975–1992, Tuottajain Lihakeskuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys 1978–1991 ja varapuheenjohtajuus 1988–1991 sekä Maataloustuottajain Itä-Savon Liiton johtokunnan jäsenyys 1980–1990. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1991.