tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ristonmaa

Ristonmaa on Jyväskylän kaupunginosa. Se sijaitsee Kuokkalan suuralueen Keljon puoleisella laidalla, runsaan kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Alueen asukasluku vuonna 2010 oli 1678 henkeä. Palveluina Ristonmaalla on Koasin opiskelija-asuntoja, grillikioski ja päiväkoti. Ristonmaalla sijaitsee myös vuoden 2011 syksyllä käyttöön otettu Jyväskylän keskuspaloasema. Alueen rakennuskanta on pääosin 1980-luvulla rakennettuja kerrostaloja, sekä Ylistönmäen rinteellä olevia omakoti- ja rivitaloja.
Ristonmaan kaupunginosa jakautuu neljään pienalueeseen: Ristonmäki (alueen etelä- ja keskiosat), Lahti (luoteisosa), Tietotaajama (Ylistönmäki) ja Ylistönrinne (Jyväsjärven ranta).
Alueen nimi tulee maatilasta, joka on ollut paikalla ainakin 1700-luvulta asti. 
Historiaa.
Nykyisen Ristonmaan alueen vanhin talo oli Jyväsjärven Korkeakoskenlahden rannalla sijainnut Lahti, joka virallisesti erotettiin Mattilan talosta noin vuonna 1600. Asiakirjatietojen perusteella Lahden isännät asuivat kuitenkin Mattilan alueella 1700-luvun alkuun asti. 1700-luvun alkupuolella Lahden talolle perustettiin "Ristonmäen" torppa, joka itsenäistyi noin vuonna 1790. Ristonmäen uudeksi nimeksi tuli itsenäistymisen yhteydessä Ristonmaa. Lahden talosta lohkottiin myös muun muassa Ylistön, Valkolan ja Ylälahden talot. Ristonmäkeä käytetään yhä tilastollisen pienalueen nimenä.
Vuonna 1820 Ristonmaa jaettiin kahteen tilaan. Vilppu Aataminpoika Ristonmaa sai Ristonmaan tilan ja Gabriel Juhonpojalle lohkottiin siitä Tervalan tila. Pääasiallinen toimeentulo saatiin kaskeamalla, ja peltoalueiden ympärillä oli runsaasti kaskia ja poltettavaksi soveltuvia metsämaita. Tilan myöhemmistä isännistä ehkä tunnetuin on 1900-luvulla hevosurheilussa vaikuttanut Simo Ristonmaa. Alueen kadunnimistöön on otettu tilan isäntien ja emäntien etunimiä, kuten Helvi, Helka, Aaro, Topias, Aatami ja Niilo.
Ristonmaan alue siirrettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1965. Kaupunki osti Ristonmaan tilan 1970-luvulla. 1980-luvulla muun muassa Keski-Suomen Opiskelijasäätiö rakennutti Ristonmaahan taloja.
Työläisolympialaiset

Työläisolympialaiset olivat Luzernissa 1920 perustetun Sosialistisen Työläisurheiluinternationaalin (SUI) () vuosina 1925, 1931 ja 1937 eri maiden työläisurheiluliittojen jäsenille järjestämät urheilukilpailut. Kilpaileva työläisurheilutapahtuma oli Moskovassa 1921 perustetun Punaisen Urheiluinternationaalin (PUI) () vuonna 1928 järjestämät spartakiadit. Myöhempiä, pienempiä työläisurheilutapahtumia ovat olleet mm. vuonna 1936 Barcelonassa järjestetyt Kansanolympialaiset, jotka Espanjan sisällissota keskeytti, ja Yhdysvalloissa samana vuonna järjestetyt kaksipäiväiset Työläisten Maailmankarnevaalit.
Suomea työläisolympialaisissa edusti Työväen Urheiluliitto (TUL), jonka jäsenillä ei ollut pääsyä varsinaisiin olympiakisoihin. Suomi oli työläisolympialaisten menestynein maa ja Tšekkoslovakian ohella ainoa maa, joka osallistui kaikkiin kuusiin kisoihin. Suomi saavutti kisoissa yhteensä 106 voittoa, 98 kakkos- ja 72 kolmossijaa. Mitaleja kisoissa ei jaettu, vaan parhaat urheilijat palkittiin kunniakirjoin. Helsingille oli myönnetty vuoden 1943 työläisolympialaiset, jotka jäivät kuitenkin toisen maailmansodan takia pitämättä.
Oregonin vetoomus

Oregonin vetoomus () on yleinen nimitys vuosina 1998–2001 järjestetylle vetoomukselle, joka vastusti Kioton sopimusta ja piti väitteitä ihmisperäisistä kasvihuonekaasupäästöistä aiheutuvista ”katastrofaalisista” seuraamuksista vailla vakuuttavia tieteellisiä todisteita. Vetoomukseen kerättiin 19 700 nimeä, joista vetoomuksen järjestäjien mukaan on riippumattomasti varmennettu 17 800. Vetoomus kuului kokonaisuudessaan seuraavasti:
"The Seattle Times" uutisoi vetoomuksessa olevan runsaasti vääriä nimiä. "Scientific American" arvioi vetoomuksen edustavan yhteensä noin 200 ilmastotutkijaa osan allekirjoittajista sittemmin pyörrettyä kantansa. Suurin osa vetoomuksen allekirjoittajista on ilmoittanut valmistuneensa vähintään kandidaateiksi. Vetoomuksen järjestäjät pitävät tätä joukkoa ”tiedemiehinä”. Allekirjoittajista kuitenkin vain murto-osan asiantuntemus liittyi ilmastoon, eikä suurinta osaa tutkinnoista varmistettu.
Aitaorapihlaja

Aitaorapihlaja ("Crataegus grayana") on yleisimpiä Suomessa viljelyssä olevia orapihlajia. Muualla Euroopassa se ei puolestaan ole juuri ollenkaan käytössä. Lajin alkuperä ja luontaiset kasvualueet ovat Kanadan Ontariossa, josta Pietari Kalm toi sen siemeniä Suomeen 1700-luvulla. Nimen laji sai kuitenkin vasta vuonna 1908.
Aitaorapihlajaa käytetään Suomessa pääasiassa vain leikatuissa pensasaidoissa. Se selviää aina Lapissa asti. Yleensä pensaisiin ei tule sienitauteja eikä tuhohyönteisiä; satunnaisesti saattaa tosin esiintyä orapihlajakemppejä ("Cacopsylla peregrina").
Lajia ei ole helppo erottaa toisista orapihlajista. Esimerkiksi kanadanorapihlajaan eroa ulkonäössä on oikeastaan vain kukan heteiden määrä. Tosin leikatuissa pensasaidoissa aitaorapihlajaan ei useinkaan tule kukkia eikä marjoja.
Vassijaure (järvi)

Vassijaure on vuoristojärvi Kiirunan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Järvi sijaitsee lähellä Norjan rajaa Riksgränsenin ja Vassijauren kylien välisellä alueella. Järven pinnankorkeus on 463 metriä merenpinnan yläpuolella, ja se on 5,3 kilometrin pituinen. Järvi jäätyy loka–marraskuussa ja sulaa kesäkuun puolivälissä.
Järven kalakantaan kuuluvat siiat, nieriät, taimenet, mateet sekä mutut.
Motoko Kumai

Motoko Kumai () (s. 7. syyskuuta 1970 Tokio) on japanilainen ääninäyttelijä. Kumai tunnetaan parhaiten äänirooleistaan Syaoran Liinä ja Takao Kinomiyana.
Ura.
Kumai valmistui Yamazakin Fujimi lukiosta, jossa hänen isänsä oli englannin kielen opettajana. Ääninäyttelijä hän on toiminut monella saralla kuten radiojuontajana, kertojana sekä videopelien ja animehahmojen ääninä. 
Hän on tehnyt urallaan äänirooleja yli 100 animeen ja laulanut muutamien sarjojen teemalauluja.
Alisa (yhtye)

Alisa () on venäläinen rock-yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 1983 Leningradissa. Vuonna 1985 yhtyeen keulahahmoksi tuli moskovalainen muusikko Konstantin Kintšev.
Alisa on yksi suosituimpia rock-yhtyeitä kotimaassaan ja voitti muun muassa "Komsomolskaja pravdan" lukijaäänestyksen vuonna 2011.
Historia.
Alisan perusti marraskuussa 1983 basisti Svjatoslav Zaderi. Yhtyeen nimi on peräisin Lewis Carrollin "Alicen seikkailut ihmemaassa" -lastenromaanista. Yhtyeen kokoonpano vakiintui vuonna 1984, jolloin esikoisalbumi "Energija" (Энергия) julkaistiin vuonna 1985, ja se myi yli miljoona kappaletta.
Ojitettu suo

Ojitettu suo on suo, jota pyritään ojittamalla kuivattamaan ja muuttamaan metsäksi tai pelloksi. Ojituksen jälkeen suon vesitalous ja samalla kasvupaikkaolosuhteet alkavat muuttua, minkä vuoksi suo alkaa olla "ojikkoa", sen jälkeen "muuttumaa". Suomi on yksi maailman soisimmista maista: pinta-alasta noin kolmannes on suota, josta taas runsas puolet on ojitettu metsätalouskäyttöön. Suon metsäksi muuttaminen on aiheuttanut sen, että turpeeseen sitoutunut hiilivarasto on alkanut vuotaa ilmakehän kasvihuonekaasuina.
Ojitetun suon tyypit.
"Ojikko" on ojitettu suo, jonka vesitalous ja kasvupaikkatyyppi on alkanut muuttua ojituksen vuoksi. Entisen suon ojikkovaihe kestää noin viisi vuotta ennen kuin puustosta alkaa näkyä, millaiseksi kasvupaikka alkaa muodostua. Ojikot luokitellaan ojitusvaihetta edeltäneen suotyypin mukaan lisäämällä nimeen -ojikko ja lyhenteissä -oj.
"Muuttuma" on ojikkoa seuraava, noin 20–30 vuotta kestävä ojitetun suon kehitysvaihe ennen turvekangasvaihetta. 
"Turvekangas" on vanha ojitusalue, jolla metsälajit ovat jo vallitsevia. Esimerkiksi mustikkakorpi muuttuu mustikkaturvekankaaksi onnistuneen ojituksen johdosta. Puusto muistuttaa jo tavallista talousmetsää, ja suokasvien osuus on alle 25 %. Turvekankaan alatyypit ovat "puolukkaturvekangas" (Ptkg), "mustikkaturvekangas" (Mtkg) ja "ruohoturvekangas" (Rhtkg).
Historiaa Suomessa.
Suomessa soiden ojitus aloitettiin Ruotsin vallan aikana, jotta halla pysyisi poissa viljelysmailta, vaikka todellisuudessa ojitus pikemminkin lisää hallanvaaraa. Kun sotien jälkeen tarvittiin enemmän puuta, keksittiin, että soita voitaisiin ojittaa enemmän, jotta saataisiin lisää metsäpinta-alaa. 1950-luvulla työ koneellistui: ensin sitä tehtiin suoauroilla, sitten kaivinkoneilla. Silloin ojituksella oli myös työllistävä vaikutus, kun sitä tekemässä oli veteraaneja, evakkoja ja niitä, jotka olisivat muuten lähteneet Ruotsiin töiden perässä.
Ennallistaminen.
Soiden ennallistaminen tarkoittaa ojien tukkimista, jolloin annetaan taas vedenpinnan nousta. Se aiheuttaa myös lisääntyvän määrän kasvihuonekaasupäästöjä, jotka kuitenkin laskevat vuosikymmenien kuluessa, kun ojitetulta suolta vuotaa hiiltä ilmakehään jatkuvasti. Karummalla suolla lämmittävä vaikutus jatkuu pidempään. Ennallistaminen ei ole tehokas keino hillitä ilmastonmuutosta niillä alueilla, jossa on hyvin kasvava metsä sitomassa hiiltä, kun taas pelloiksi muutetuilla soilla on niin suuret päästöt, että niitä kannattaisi ennallistaa heti. Vuoteen 2019 mennessä Suomessa oli ennallistettu soita noin viisi promillea ojitetusta pinta-alasta eli noin 30 000 hehtaaria. Tätä työtä on tehnyt esimerkiksi Metsähallitus.
Skandinavian niemimaa

Skandinavian niemimaa on Pohjois-Euroopassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Fennoskandiaa. Skandinavian niemimaahan kuuluvat Ruotsi ja Norja sekä luoteisin osa Suomea.
Niemimaan tarkoista rajoista ei ole selvää määritelmää. Se rajoittuu pohjoisessa Kuolan niemimaahan ja Jäämereen, Norjan länsirannikolla Norjanmereen, lounaassa Pohjanmereen ja lopulta Skagerrakin, Kattegatin ja Tanskan salmien kautta Itämereen idässä aina Pohjanlahden perukkaan saakka. Niemimaata halkoo pituussuunnassa Skandien vuorijono.
Pekka Kuvaja

Armas Petter (Pekka) Kuvaja (15. kesäkuuta 1921 Heinävesi – 21. marraskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen menestynyt maastohiihtäjä. Hän edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa ja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä.
Kuvaja oli parhaimmillaan pitkillä hiihtomatkoilla. Hän hiihti 50 kilometriä yksissä MM-kisoissa ja kaksissa olympiakisoissa sijoittuen aina kymmenen parhaan joukkoon. Ruotsissa järjestettävässä, 90 kilometriä pitkässä Vaasa-hiihdossa hän sijoittui toiseksi 1951 ja 1952, ja 7. maaliskuuta 1954 Kuvaja voitti Vaasa-hiihdon ensimmäisenä ulkomaalaisena hiihtäjänä. Toiseksi sijoittunut Anders Törnkvist hävisi hänelle yli yhdeksän minuuttia.
Kuvaja hiihti 1951 Holmenkollenilla 50 kilometrillä viidenneksi. Hän voitti samana vuonna Puijon 50 kilometrin hiihtokilpailun.
Hiihtouransa jälkeen Kuvaja toimi Suomen Hiihtoliiton ja Ampumahiihtoliiton johtotehtävissä. Lammin kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1965–1984 ja kunnanhallituksen jäsen 1965–1980 (puheenjohtaja 1977–1980). Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana hän oli 1966.
Vuonna 1987 Kuvaja sai Suomen Hiihtoliiton jakaman Hannu Koskivuori -mitalin kolmantena henkilönä.
Pekka Kuvaja oli koulutukseltaan metsäteknikko. Kuvajan poika Jukka Kuvaja on edustanut Suomea olympiakisoissa yhdistetyssä hiihdossa.
Super Cars

Super Cars on Magnetic Fieldsin kehittämä ylhäältä kuvattu ajopeli. Pelin on julkaissut Gremlin Graphics vuonna muun muassa Amigalle, Atari ST:lle ja Commodore 64:lle. Tyylillisesti peli on ottanut vaikutteita "Super Sprint" -pelistä.
Pelaaminen.
Jokaisella neljällä vaikeusasteella on yhdeksän eri rataa, jotka voi ajaa eri järjestyksessä (joskin viimeisenä ajettava rata on tehty muita vaikeammaksi). Kilpailuissa voittaa rahaa, jonka voi käyttää käsittely- ja muihin auton päivityksiin, ja muutamaan muuhun asiaan. Maaliin tulee päästä kolmen parhaan joukossa – alussa pelissä on yhteensä neljä autoa, mutta lisää vastuksia tulee pelin edetessä.
Autoa voi päivittää läpi pelin. Pelin alussa pelaajalle annetaan hieman rahaa, mutta myös muutamia vaihtoehtoja, joita sanoa myyjälle – valitsemalla oikea yhdistelmä hinta putoaa. Pelissä on epätavallinen pääsiäismuna, sillä kirjoittamalla tietty kirosana nimiruutuun peli alkaa alusta.
Pelin jatko-osa, "Super Cars 2", oli vielä suositumpi kuin ensimmäinen. Siinä ei voinut vaihtaa autoa, mutta sai ostettua parannettuja osia, kuten tehokkaamman moottorin. Peli on jaettu kolmeen vaikeusasteeseen, joissa on erilaiset radat. Kaksinpeli oli nyt mukana ja se onnistuu jaetulla ruudulla. Kenttien välissä joutuu kommunikoimaan eri tahojen kanssa valitsemalla kolmesta vaihtoehdosta, mitä haluaa sanoa. Vastaamalla oikein tai väärin, voi menettää tai saada rahaa tai mestaruuspisteitä. Aseita jatko-osassa on ykkösosaa enemmän. Ne ovat etu- ja takaohjukset, miinat, nitro (jolla auto hyppää), auton ympärillä pyörivä ohjus sekä keskellä rataa kulkeva, mutkissa kääntyvä pitkän matkan ohjus. Radat pitää ajaa ykkösosasta poiketen tietyssä järjestyksessä ja ne monimutkaistuvat eteenpäin päästäessä. Joillakin radoilla on hyppyreitä sekä junanratoja. Ykkösosasta poiketen autot räjähtelevät usein, mutta ne nostetaan aina takaisin radalle, kunnes vauriomittari on tullut täyteen, jolloin peli loppuu siihen. Toinen tapa hävitä peli on sijoittua kilpailussa liian huonosti.
Kiuruveden kirkko

Kiuruveden kirkko Kiuruvedellä on arkkitehti Bertel Liljequistin vuonna 1938 suunnittelema. Rakentaminen alkoi seuraavana vuonna, talvisota keskeytti työt, mutta niitä jatkettiin heti sodan päätyttyä. Kirkko otettiin poikkeusluvalla käyttöön keskeneräisenä 1940 adventtina, välirauhan aikana. Sen vihki lopullisesti käyttöön piispa Eino Sormunen 25. toukokuuta 1941.
Kirkkoon lahjoitettiin vuonna 1953 Uuno Eskolan mosaiikkityönä tehty alttaritaulu. Työ on tehty noin 300 000 luonnosta otetusta kivestä, jotka ovat maalaamattomia, luonnollisessa värissään. Eskola keräsi kivet Italiasta 1950-luvulla. Kuoriosassa on myös väri-ikkunat.
Kirkossa on kahdet urut, pääurut ovat Kangasalan urkutehtaan 34-äänikertaiset urut vuodelta 1978. Kuoriurut ovat 8-äänikertaiset. Kirkkosalissa on myös piano.
Ulkoa kirkko edustaa tyypillistä Liljequistin kirkkoarkkitehtuuria: rakennus on vaaleaksi rapattu, torni on korkea ja pääovi on korotettu portaalimaisesti. Pääoven yläpuolella on kuvanveistäjä Johannes Haapasalon punagraniittinen kivireliefi.
Rakennus peruskorjattiin vuonna 1990.
Seurakunnassa on pääkirkon lisäksi kaksi kyläkirkkoa, Lapinsalossa ja Sulkavanjärvellä.
Kiuruveden ensimmäisen (1765-1852) ja toisen kirkon (1852-1937) muistomerkkinä toimii Vanhalla hautausmaalla (Kirkkokatu) 
sijaitseva Sankarivainajien muistomerkki, jonka kääntöpuolella kerrotaan aiemman kirkon sijainnista myöhemmin sankarihaudoille valitulla paikalla.
Kiuruveden aikaisempi vuonna 1852 rakennettu puinen ristikirkko, jossa oli istuinpaikkoja 1 200 hengelle, tuhoutui tulipalossa 23. heinäkuuta 1937. Kirkon irtaimistoa sekä kirkossa säilytetty arkisto saatiin pelastettua.
Santeri Haapanen

Kaarlo Aleksanteri (Santeri) Haapanen (23. joulukuuta 1877 Puolanka – 25. huhtikuuta 1957 Hyrynsalmi) oli suomalainen kansanedustaja.
Gunnar Finne

Johan Gunnar Finne (4. huhtikuuta 1886 Hollola – 17. syyskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpana teoksenaan pidetään Helsingissä sijaitsevaa Zachris Topeliuksen muistomerkkiä Taru ja totuus.
Elämäkerta.
Finne syntyi hollolalaiseen maanviljelijäperheeseen. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1905–1906, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1907, Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1907–1909 sekä Wienin taideteollisuuskeskuskoulussa ("Wiener" "Kunstgewerbeschule") vuosina 1909–1910. Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa näytteillä vuonna 1916. Finne toimi opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1912–1927 sekä Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1934.
Vuonna 1931 valmistuneeseen Eduskuntataloon Finne suunnitteli useita veistosreliefejä ja piirsi julkisivun pylväskapiteelit.
Gunnar Finnelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1951. Hänen veljensä oli sisällissodan aikaisten kenttäoikeuksien organisoijana tunnetuksi tullut insinööri Gustaf Adolf Finne.
Orthez

Orthez on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Pyrénées-Atlantiques-departementissa, joka puolestaan on osa Akvitanian aluetta. Kaupungin asukkaita kutsutaan nimellä orthézien tai sitten vuonna 1973 Ortheziin liitetyn Sainta-Suzannen kunnan mukaan saint-suzannais.
Alueen maantieteellinen asema.
Kaupungin lävitse virtaa Pau’n joki, jolla on osittain vielä hyvin vanha kelttiläinen nimi ”gave de Pau”, sekä siihen laskevat joet Laâ, Rontrun ja Gaséloup. Myös Luy de Béarn. Jokeen laskevat ojat Ourseau ja Pas de Salles, ovat osa kaupungin alueen vesistöä.
Nimistö.
Kaupungin nimen kirjoitusasu on aiemmin ollut muodossa Ortez tai Ortensium, mistä ovat todisteena vuosilta 193 ja 1194 säilyneet Sauveladen asiakirjat. Kirjoitusmuoto Orthensium ilmenee vuonna 1220, muoto Ortes on vuodelta 1375, Ortais ilmenee 1300-luvulla Jean Froissart’n kirjoituksissa, muotoa Sen-Per de Ortes käyttivät vuonna 391 Navarran notaarit, ja muotoa Hertes Paun kaupungin talosvirasto vuonna 1578.
Historia.
Kaupungin vanhimmat muistomerkit ovat kaksi romaanista arkkitehtuuria edustavaa kirkkoa, jotka ovat peräisin 1000-luvulta. Kirkoista toinen sijaitsee linnoituksessa ja toinen osana pyhän Pietarin kirkkoa.
Kaupunki on tulosta kahden kylän yhteenliittymisestä vuonna 1260. Tätä yhteenliittymää, jossa nyt eri kylät liittyivät yhteen, symboloi kaupungin vaakunassa olevat silta ja pyhän Pietarin avaimet.
Vuonna 1385 Orthezissä oli 436 savua. Bearnen varakreivi piti asemapaikkanaan kaupunkia 1200- ja 1300-luvuilla.
Juhani Alaranta

Heikki Juhani Alaranta (s. 20. heinäkuuta 1948 Merijärvi) on suomalainen rovasti ja poliitikko. Hän toimi keskustan kansanedustajana 1983–1999 Oulun läänin vaalipiiristä. Vuosina 2001–2008 Alaranta toimi Ranuan kristillisen kansanopiston rehtorina.
Alaranta valmistui ylioppilaaksi vuonna 1968 ja teologian kandidaatiksi vuonna 1974. Hän läpäisi pastoraalitutkinnon vuonna 1976 ja toimi Oulussa uskonnon lehtorina vuodet 1974–1976. Vuonna 1975 hän oli Käylän rajaseutupastori ja vuosina 1976–1977 Paavolan vt. kirkkoherra. Vuosina 1977–1983 Alaranta oli "Liitto"-lehden aluetoimittaja. Hän sai rovastin arvonimen vuonna 1998.
Alaranta oli mukana Merijärven kunnallispolitiikassa. Vuosina 1981–1992 hän oli kunnanvaltuuston jäsen ja vuosina 1972–1976 ja 1985–1992 puheenjohtaja. Kunnanhallituksen puheenjohtajana Alaranta oli vuosina 1981–1984. Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi. Alaranta toimi 16-vuotisen edustajauransa aikana useissa valiokunnissa ja oli presidentin valitsijamies vuoden 1988 vaalissa. Vuodesta 1993 Alaranta oli Pohjois-Pohjanmaan liiton valtuuston jäsen.
Muissa luottamustehtävissä Alaranta on ollut vakuutusyhtiö Suomen edustajistossa, Merijärven 4H-järjestön johtokunnassa, Merijärven osuuspankin hallintoneuvostossa (1981–1993), Rautaruukin hallintoneuvostossa (1988–2000) ja Merijärven rauhanyhdistyksen johtokunnassa.
Eduskunnan käsitellessä rikoslain osauudistusta vuonna 1998 lakivaliokunta olisi poistanut lakitekstistä ”Jumalan julkisen pilkkaamisen” ja korvannut sen uskonrauhan rikkomisella. Alarannan vaatimuksesta jumalanpilkka pysytettiin kuitenkin rikoslaissa.
Alaranta avioitui vuonna 1974 sairaanhoitaja Tyyne Mirjami Härön kanssa. He saivat kahdeksan lasta, neljä poikaa ja neljä tytärtä.
South Beach -dieetti

South Beach -dieetti on yhdysvaltalaisen kardiologi Arthur Agatstonin kehittämä ruokavalio. Siinä suositaan proteiineja, hitaita hiilihydraatteja ja tyydyttymättömiä rasvoja, ja rajoitetaan nopeita hiilihydraatteja ja tyydyttyneitä rasvoja. Kokonaiskalorimäärä pidetään etenkin aloitusvaiheessa pienenä. 
Perusta.
Miamilainen Agatston kehitti ruokavalionsa verisuoni- ja sydäntaudeista kärsiville asiakkailleen. Agatston kertoo turhautuneensa nykysuositusten mukaisen ruokavalion suositteluun asiakkailleen, koska se ei tuottanut haluttua tulosta asiakkaiden terveyden edistämiseksi. Dieetti opettaa syömään oikeanlaisia hiilihydraatteja ja rasvoja: nopeasti imeytyvät hiilihydraatit korvataan hitaasti imeytyvillä, ja tyydyttyneet rasvahapot tyydyttymättömillä. Agatstonin mukaan suurin osa ihmisten liikakiloista johtuu leivonnaisista, naposteltavista ja muista pitkälle jalostetuista tuotteista saatavista hiilihydraateista.
South Beach ei ole Atkinsin dieetin kaltainen matalahiilihydraattinen, tai perinteinen vähärasvainen dieetti. Agatstonin mukaan ihmisen nauttiessa hiilihydraatteja, haima alkaa vapauttaa insuliinia. Insuliinin erittyessä ihminen ei voi käyttää polttoaineena rasvaa. Koska insuliini myös muuttaa kehoon tullutta ylimääräistä sokeria rasvaksi, painon pudotus ei voi käynnistyä ennen kuin elimistön insuliinitaso on tarpeeksi matala, jotta elimistö voi polttaa rasvaa. South Beach -dieetti perustuukin elintarvikkeiden glykemiakuormaan.
Vaiheet.
Ensimmäisen kahden viikon aikana pyritään välttämään kaikenlaisia hiilihydraatteja. Jakson tavoitteena on tyhjentää elimistön hiilihydraattivarastot, jotka myös varastoivat paljon nestettä. Näiden kahden viikon aikana ruokavalion avulla voi pudottaa henkilöstä riippuen 3–8 kg painosta. Sallittuja ruokia ensimmäisessä vaiheessa ovat muun muassa kananmunat, vähärasvaiset lihat, kala ja äyriäiset, kaalit, fetajuusto, pähkinät ja öljyistä rypsi- ja oliiviöljy.
Dieetin tavoite on opettaa ihmisiä syömään mahdollisimman normaalisti, joten toisessa vaiheessa hiilihydraatteja, kuten täysjyväviljoja, hedelmiä ja marjoja ryhdytään palauttamaan ruokavalioon. Dieetin toinen osa kestää laihduttajasta riippuen siihen asti, kunnes saavutetaan haluttu tavoite. Painon pudotusvauhti putoaa tässä vaiheessa n. 0,5–1 kilogrammaan viikossa.
Kolmas vaihe on ylläpitovaihe. Kahden ensimmäisen vaiheen seurauksena dieetin pitäisi muuttua elämäntavaksi, jonka avulla painonhallinta onnistuu jatkossakin. Jos paino lähtee nousuun, laihduttajan on hyvä palata 1–2 viikoksi ensimmäiseen vaiheeseen.
M/S Elisabeth Russ

M/S Elisabeth Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietas KG -nimisellä telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia. Aluksen konttikapasiteetti on 303 TEU. "Elisabeth Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Elisabeth Russilla liikennöi Transfennica, reitillä Hanko–Lyypekki.
Elisabeth Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Caroline Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
Käyttöhistoria.
24. huhtikuuta 1999 vastavalmistunut alus luovutettiin Ernst Russin omistukseen. Samana päivänä alus myös sai nykyisen "Elisabet Russ" -nimensä. 25. huhtikuuta Transfennica vuokrasi aluksen ja aloitti liikennöinnin sillä Hangon ja Lyypekin välillä.
M/S Friedrich Russ

M/S Friedrich Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Aluksessa on kaksi kantta ja konttikapasiteetti (TEU) on 303. "Friedrich Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Friedrich Russilla operoi Transfennica.
Friedrich Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
Käyttöhistoria.
6. maaliskuuta 1999 alus sai "Friedrich Russ" -nimensä. 18. maaliskuuta aluksella tehtiin koematka. Seuraavana päivänä laiva luovutettiin Ernst Russin omistukseen.
22. maaliskuuta alus aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen Hangon ja Lyypekin välille.
Red Hat Linux

Red Hat Linux oli yhdysvaltalaisen Red Hat -yhtiön kehittämä ja ylläpitämä RPM-pohjainen GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti. Red Hat Linuxin kehitys lopetettiin vuonna 2003 ja sen seuraajia ovat Fedora Linux sekä Red Hat Enterprise Linux. Periaatteeltaan se oli samanlainen oheisversio kuin saksalaisen SUSEn ohessa julkaisema OpenSUSE.
Historia.
Marc Ewing ilmoitti 3. marraskuuta 1994 Red Hat Software Linuxin "Halloween"-julkaisusta. "Halloween"-julkaisussa oli valittavissa kolmesta Linux-ytimen versiosta: 1.0.9, 1.1.19 tai 1.1.54. Lehdistötiedote oli päivätty 31. lokakuuta 1994. Myöhemmin ensimmäistä julkaisua on kutsuttu enemmän "maksulliseksi beta-versioksi kuin 1.0-versioksi". "Halloween"-julkaisu nimettiin "Red Hat Software Linux 0.9" ja se aloitti perinteen koodinimelle julkaisujen yhteydessä. "Halloween"-julkaisu myi loppuun melko nopeasti, mutta sitä oli painettu noin 500 kappaletta.
Ensimmäisessä julkaisussa oli Red Hat Program Package (RPP) paketinhallinta ohjelmien asennukseen.
Vuonna 1995 yhtiö julkaisi Red Hat Linux 2.0:n, jossa käytettiin RPM-paketinhallintajärjestelmää. Versiota kutsuttiin jossakin yhteydessä myös nimellä "The Official Red Hat Commercial Linux".
Red Hat Linux 9.0 ("Shrike") julkaistiin 31. maaliskuuta 2003 ja muodosti pohjan Red Hat Enterprise Linux (RHEL) versiolle 3.
Viimeinen Red Hat Linux beta-julkaisu oli 21. heinäkuuta 2003 julkaistu versio 9.0.93 ("Severn").
Vuonna 2003 ilmoitettiin Fedoran ensimmäisestä julkaisusta. Red Hat Enterprise Linux 4 perustui Fedora Core 3:een vuonna 2005.
Maksullisessa versiossa oli mukana Common Desktop Environment (CDE), joka oli monien Unix-versioiden mukana.
Versiot.
Fedora- ja Red Hat -projektit yhdistyivät 22. syyskuuta 2003.
Red Hatiin perustuvia jakeluita.
Red Hat Linux -pohjaisia jakeluita:
Häiriö (muusikko)

Häiriö (usein myös muodossa Häiriö Piirinen, oik. Pekka Jaakko Untamo Piirinen, s. 1973 Nakkila) on suomalainen kitaristi ja säveltäjä, joka on yksi Maj Karma -yhtyeen perustajajäsenistä. Hän perusti yhtyeen vuonna 1992 yhdessä Herra Ylpön kanssa. Häiriö on tunnettu myös muun muassa Lapko- ja Klaani-yhtyeiden tuottajana. Lisäksi Häiriö soittaa OpuNui-yhtyeessä. 
Harjavallassa koulunsa käynyt Häiriö on myöhemmin opiskellut musiikkiteknologiaa Sibelius-Akatemiassa. Lisäksi hänellä on viestinnän ja ravintola-alan opintoja. Häiriön pääinstrumentti on kitara, mutta hän osaa soittaa myös bassoa ja saksofonia.
Häiriö soittaa keikoilla muun muassa käsintehdyllä harvinaisella Overwater Guitar Companyn kitaralla.
J. Savolainen

J. Savolainen (oik. Janne Mikael Savolainen, s. 1971 Ruotsi) on suomalainen rumpali, joka soittaa yhtyeissä Maj Karma ja Fast Forward. Hän on soittanut myös yhtyeessä OpuNui sekä Dr. Hamid Malekmohammadi Moeini &amp; Unique Hazer -yhtyeessä yhdessä Häiriö Piirisen ja V.V.V.n kanssa. Savolaisen soittotyyliä on usein kuvailtu tarkaksi ja groovaavaksi. 
Ruotsissa syntynyt Savolainen asui Kokemäellä vuoteen 2023 saakka, josta muutti Raumalle. Hän työskentelee Säkylässä, jossa toimii sähkötöidenjohtajana ja vuoromestarina. Savolainen on ollut kunnallisvaaleissa SDP:n ehdokkaana vuodesta 2008 saakka, viimeksi Raumalla 2025.
Naamiokäpinkäinen

Naamiokäpinkäinen ("Coracina novaehollandiae") on lähes närhen kokoinen varpuslintu. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 32–34 cm ja se painaa keskimäärin 112 g. Yleisväritykseltään se on harmaa, vatsa on vaalea, pyrstö ja siipisulat sekä naama ja kurkku ovat mustat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta mustaa on vain naamarissa silmien tienoilla.
Sen lento on aaltomaista. Se liikkuu yleensä verkkaisesti ja tähystelee lepinkäismäisesti oksalla. Nokan kärjessä on väkänen kuten lepinkäisillä. Saalistaessaan se on vikkelä. Äänet kuulostavat metallisilta.
Esiintyminen.
Laji pesii Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Laji on yleinen eikä se ole uhanalainen. Osa eteläisistä populaatioista muuttaa talveksi Australian pohjoisempiin osiin ja Uuteen-Guineaan. Pesimäajan ulkopuolella naamiokäpinkäiset liikkuvat parvissa, joissa voi olla 100 yksilöä.
Elinympäristö.
Tavataan kaikenlaisissa metsissä, lukuun ottamatta sademetsiä, ja myös asutuksen piirissä esikaupungeissa ja puistoissa.
Lisääntyminen.
Pesii vuosittain elo-helmikuussa. Pesä on puun oksistossa ja se on linnun kokoon nähden pieni. Molemmat puolisot rakentavat pesää ja hautovat munia. Poikaset jättävät pesän 3-viikkoisina.
Ravinto.
Syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia, vähässä määrin myös hedelmiä ja siemeniä.
John Candy

John Franklin Candy (31. lokakuuta 1950 Newmarket, Ontario – 4. maaliskuuta 1994 Durango, Meksiko) oli kanadalaissyntyinen näyttelijä. Hän oli erikoistunut koomisiin rooleihin: epäonnisiin ja kömpelöihin, mutta rakastettaviin hahmoihin. Koko elämänsä ylipainosta kärsinyt Candy kuoli sydänkohtaukseen kuvausmatkalla Meksikossa alkukeväästä 1994.
Ura.
Alkuvaiheet.
John Candy syntyi Newmarketissa, Kanadan Ontariossa, Evangeline (o.s. Aker) ja Sidney James Candylle. Candylla on myös vanhempi veli, Jim, jonka kanssa hän varttui Ontariossa. Heidän isänsä menehtyi sydänkohtaukseen 35-vuotiaana. Candy kävi koulua Neil McNeil High Schoolissa, katolisessa koulussa, jossa hän pelasi jalkapalloa.
Candyn ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 1973 elokuvassa "Class of '44", jossa hän näytteli pienessä, lopulta pois leikatussa kohtauksessa. Myöhemmin Candy näytteli myös lukuisissa muissa pienen budjetin elokuvissa 1970-luvulla.
Vuonna 1976 Candy esiintyi näyttelijä Rick Moraniksen kanssa Peter Gzowskin talk show’ssa "Ninety Minutes Live".
1980-luku.
Candy teki läpimurtonsa julkisuuteen suositussa sketsisarjassa "Second City Television". Hän näytteli siinä vuodesta 1981 vuoteen 1984, jolloin sarja lopetettiin. 1980-luvulla Candy ryhtyi näyttelemään aktiivisesti myös elokuvissa, joista ensimmäinen oli Steven Spielbergin ohjaama "1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?". Hän näytteli myös ehdonalaisvalvojaa kulttimaineen saaneessa "The Blues Brothers" -elokuvassa.
Vuonna 1987 Candy näytteli toisen tunnetun koomikon Steve Martinin kanssa elokuvassa "Vauhdilla Chicagoon", jota näyttelijät pitivät parhaina suorituksinaan. Elokuva saikin kriitikoilta todella hyvän vastaanoton. Vuonna 2002 "Total Film" -lehti äänesti "Vauhdilla Chicagoon" -elokuvan kymmenen parhaan komediaelokuvan joukkoon.
1990-luku.
Kehnosti menestyneiden elokuvien (muiden muassa "Kaistapäiden kaupunki", "Ojasta allikkoon" ja "Huijareitten paratiisi") vuoksi Candyn ura kääntyi 1990-luvun alussa laskuun. Hän päätti elävöittää uransa uudelleen esiintymällä enemmän vakavissa rooleissa. Vuonna 1991 Candy näytteli romanttisessa draamakomediassa "Äitini on naiseni", joka nosti hänen uraansa jälleen eteenpäin. Candyn viimeiseksi elokuvaksi jäi komedia "Pekonia kanadalaisittain".
Kuolema.
Koko elämänsä ylipainosta kärsinyt Candy kuoli 43-vuotiaana sydänkohtaukseen kuvausmatkalla Meksikossa 4. maaliskuuta 1994.
Hieman ennen kuolemaansa Candy oli alkanut huolehtia terveydestään paremmin lopettamalla tupakanpolton ja alkamalla pudottaa painoaan. Hänen suvussaan oli esiintynyt ennenkin sydänsairauksia, ja lääkärit olivat varoitelleet Candya useaan otteeseen ennen hänen dieettiään. 18. maaliskuuta 1994 pidettiin John Candyn muistotilaisuus, jonka tuotti hänen entinen kiertelevä koomikkoryhmänsä "The Second City". Tapahtuma televisioitiin suorana Hamiltonista Kanadasta.
Toivo Reingoldt

Toivo Walfrid Reingoldt (15. maaliskuuta 1906 Kotka – 28. syyskuuta 1941 Itä-Karjala) oli uimari, joka ensimmäisenä suomalaisena lajissaan teki maailmanennätyksen ja voitti Euroopan mestaruuden.
Reingoldtin uran huippuvuosi oli 1931. Tuolloin hän teki maailmanennätyksen 500 metrin rintauinnissa (7.36,8) ja Euroopan ennätyksen 200 metrin rintauinnissa (2.47,9). Pariisin EM-kisoissa hän voitti 200 metrin rintauinnin ajalla 2.52,2. Lisäksi hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Helsingin kisoissa.
Los Angelesin 1932 olympialaisissa Reingoldt oli 200 metrin rintauinnissa kolmanneksi nopein eurooppalainen, mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Vielä Magdeburgin EM-kisoissa 1934 hän sijoittui viidenneksi.
Reingoldt edusti Suomea myös hiihdon MM-kisoissa 1926. Siellä hän sijoittui mäkihypyssä seitsemänneksi ja yhdistetyssä hiihdossa 22:nneksi.
Kotkan Uimaseuraa, Kotkan Hiihtoseuraa, Viipurin Uimaseuraa, Helsingin Uimareita edustanut Reingoldt voitti 200 metrin rintauinnissa kahdeksan Suomen mestaruutta. Nuorten sarjassa hän voitti neljä Suomen mestaruutta kerroshypyissä 1921–1924. Hiihdon SM-kisoissa hän oli parhaimmillaan viides.
Toivo Reingoldt kaatui syyskuussa 1941 Viitanassa, Aunuksen Karjalassa.
Toivo Reingoldtin isoveli Alfred Reingoldt oli myös uinnin PM-mitalisti ja Suomen mestari.
Io

Io tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Ai Orikasa

Ai Orikasa (, s. 12. joulukuuta 1963, Tokio) on japanilainen J-pop-laulaja ja ääninäyttelijä.
Hän aloitti ääninäyttelemisen vuonna 1988, sitä ennen Orikasa oli hetken aikaa näyttelijä. Yleensä hän ääninäyttelee poikahahmoja ja voimakkaita naishahmoja.
Vapaa-ajalla hän harrastaa ruoanlaittoa ja golfia.
Madeline Kahn

Madeline Kahn (29. syyskuuta 1942 – 3. joulukuuta 1999) oli yhdysvaltalainen taidokkaista koomisista rooleistaan tunnettu näyttelijä.
Kahn syntyi Bostonissa Massachusettsissa juutalaistaustaiseen perheeseen. Vanhempiensa erottua Kahn muutti äitinsä mukana New Yorkiin kahden vuoden ikäisenä. Madeline Kahnin alkuperäinen nimi oli Madeline Gail Wolfson. Aloitellessaan uraansa hän otti isäpuolensa sukunimen Kahn. 
Kahn opiskeli nuoruudessaan Hofstra Universityssä näyttämötaiteen ja musiikin lisäksi muun muassa puheterapiaa. Hän sai laulajana myös klassisen koulutuksen. Kahnin debyytti tapahtui musikaalissa "Kiss Me, Kate" 1960-luvun puolivälissä. Vuonna 1968 hän esiintyi Leonard Bernsteinin operetissa "Candide" säveltäjän 50-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä esityksessä. Kahn näytteli useissa Brodway-musikaaleissa 1970-luvun kuluessa. Kahnin lopullisena läpimurtoroolina voidaan pitää sivuosaa elokuvassa "Paperikuu", josta hän sai uransa ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden. Kahn jatkoi lupaavasti käynnistynyttä uraansa komedioissa "Villiä hurjempi länsi" (1974), "Frankenstein Junior" (1974) ja "Korkeuskammo" (1977), jotka kaikki olivat Mel Brooksin ohjaamia. Brooks piti Kahnia yhtenä lahjakkaimmista tietämistään koomikoista. Uransa toisen Oscar-ehdokkuuden Kahn sai roolistaan "Villiä hurjemmassa lännessä". Huhtikuussa 2006 "Premiere"-lehden numerossa listattiin 100 kaikkien aikojen parasta roolisuoritusta. Kahnin esiintyminen elokuvassa "Villiä hurjempi länsi" rankattiin sijalle 74. 
Kahn näytteli 1980-luvulla komediasarjassa "Oh Madeline", joka tosin lakkautettiin melko nopeasti epätyydyttävien katsojalukujen takia. Kahn esiintyi toisinaan myös stand up -koomikkona. Vuonna 1987 Kahn voitti Daytime Emmy -palkinnon. 1980- ja 1990-lukujen taitteessa Kahn teki paluun näyttämölle. Hän voitti tavoitellun Tony-palkinnon vuonna 1993 roolistaan Wendy Wassersteinin näytelmässä "The Sisters Rosensweig". Kahn esiintyi 1990-luvulla myös monissa elokuvissa, kuten "Mixed Nuts – joulun hengenpelastaja" (yhdessä Steve Martinin kanssa) ja "Nixon" vuonna 1995 ja antoi äänensä animaatioille, kuten "Ötökän elämää" ja "The Magic 7". Kahn esiintyi myös televisiosarjassa "Cosby". Uransa kenties parhaat arvostelut Kahn sai viimeisiin töihinsä kuuluvasta draamasta "Judy Berlin", joka valmistui vuonna 1999. Kahnilla diagnosoitiin munasarjasyöpä vuodenvaihteessa 1998–1999. Ankarista hoidoista huolimatta tauti eteni vääjäämättä. Lopun lähestyessä näyttelijä avioitui pitkäaikaisen miesystävänsä John Hansburyn kanssa. Madeline Kahn kuoli kotonaan New Yorkissa joulukuussa 1999.
Mestarien liigan kausi 2007–2008

Mestarien liigan kausi 2007–2008 oli Mestarien liigan 16. kausi ja Euroopassa pelattavan jalkapallocupin 53. kausi. Loppuottelu pelattiin Lužnikilla, Moskovassa 21. toukokuuta 2008. Kauden finaaliottelussa Manchester United voitti rangaistuspotkukisassa 6–5 Chelsean ja vei näin mestaruuden.
Karsintakierrokset.
Ensimmäinen karsintakierros.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 17. ja 18. heinäkuuta 2007. Toiset osaottelut pelattiin 24. ja 25. heinäkuuta 2007.
Toinen karsintakierros.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 31. ja 1. elokuuta 2007. Toiset osaottelut pelattiin 7. ja 8. elokuuta 2007.
Kolmas karsintakierros.
Karsintakierroksen ensimmäiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. elokuuta 2007. Toiset osaottelut pelattiin 28. ja 29. elokuuta 2007. Otteluiden häviäjät siirtyvät UEFA Cupin ensimmäiselle kierrokselle ja voittajat jatkavat lohkovaiheeseen.
Toinen osaottelu otteluparissa Sevilla FC – AEK Ateena siirrettiin pelattavaksi 3. syyskuuta Sevillan pelaajan Antonio Puertan kuoleman ja Kreikan maastopalojen vuoksi.
Lohkovaihe.
Lohkovaihe alkaa 18. syyskuuta ja loppuu 12. joulukuuta 2007. Lohkovaiheen loppuessa jokaisen lohkon kaksi parasta selviytyy pudotuspeleihin ja kolmas UEFA Cupin kolmannelle kierrokselle. Viimeiseksi sijoittuneet putoavat.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Pudotuspelit.
Kahdeksasta lohkoista kaksi parasta eli 16 yhteensä joukkuetta selviytyy pudotuspeleihin. Kaikki ottelut, paitsi finaali, pelataan kaksiosaisena. Joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa. Ensimmäiselle kierrokselle yhteen ottelupariin ei voi päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta. Neljännesvälieristä lähtien arvonta on vapaa.
M/S Pauline Russ

M/S Pauline Russ () on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 260 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kontteja (TEU) laivaan mahtuu kerrallaan 303. "Pauline Russ" on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle ja sen kotisatama on St. John's. Nykyisin Pauline Russilla liikennöi rahtivarustamo Transfennica.
Pauline Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Caroline Russ ja M/S Miranda.
Käyttöhistoria.
6. heinäkuuta 1999 alus laskettiin vesille ja 26. elokuuta se luovutettiin Ernst Russin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Antigua ja Barbudan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki St. John's. 11. syyskuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella, linjalla Hamina–Tilbury.
Pohjakosketus.
Pauline Russ oli 20. tammikuuta 2005 matkalla Tilburystä kohti Hangon satamaa. Aluksella oli 13 henkeä käsittävä puolalainen miehistö. Matkustajia ei laivalla ollut. Kello 01.09, Gustavsvärn -saaren luona saapui luotsi alukselle. Paikalle, jossa alus oli määrä kääntää, saapui se kello 01.24. Alus käännettiin Hangon sataman aallonmurtajan ulkopuolella, sillä aluksen päällikkö oli päätynyt tähän ratkaisuun, luotsin ehdotettua, että alus olisi ollut mahdollista kääntää myös aallonmurtajan sisäpuolella, sillä satama oli tyhjä.
Pauline Russin kääntämisen jälkeen sitä alettiin peruuttaa kohti laituria. Aallonmurtajan laiva sivuutti kello 01.30. Samaan aikaan luotsi ilmoitti aluksen päällikölle, että laiva ajautui kohti punaisia poijuja, jotka sijaitsivat turvallisen vesialueen pohjoispuolella. Päällikkö oli huomannut saman asian.
Kun Pauline Russ saapui ensimmäisen punaisen poijun kohdalle, ehdotti luotsi päällikölle vauhdin lisäämistä tai sitten satamasta ulos ajoa. Päällikkö kuitenkin päätti jatkaa peruuttamista kohti laituria, eikä vastannut mitään luotsin ehdotukseen.
Onnettomuus tapahtuu.
Kello 01.35 laivan perä oli jo lähellä laituria. Keulaa Pauline Russin keulapotkuri ei kuitenkaan jaksanut täydellä tehollaan nostaa kohti laituria, vasten tuulta. Tämän jälkeen päällikkö lähti satamasta ulos. Hän käänsi ensimmäiseksi peräsimen vasemmalle, jonka jälkeen potkurin nousukulman 60 % eteen. Näillä muutoksilla hän toivoi saavansa keulan käännettyä vasemmalle. Kuitenkin nämä saivat aikaan sen, että aluksen perä liikkui satamasta katsottuna ensimmäistä punaista poijua kohti. Tämän jälkeen päällikkö käänsi ruorin oikealle. Tästä huolimatta Pauline Russin perä ajautui poijun päälle ja alus sai lievän pohjakosketuksen.
Syy onnettomuuteen oli komentosiltayhteistyön puute. Tämän vuoksi tuuliolosuhteiden vaikutuksen arviointi aluksen ohjailukykyyn oli puutteellista.
Nykyisin Pauline Russ liikennöi Suomen ja Venäjän Pietarin välillä.
Kylvökone

Kylvökone on maataloudessa käytetty laite, joka kylvää viljelykasvien siemeniä sijoittamalla ne maahan sekä hautaamalla ne tiettyyn syvyyteen nykyään traktorin vetämänä. Kylvönopeudella sekä kylvösyvyydellä varmistetaan, että siemenet jakautuvat tasaisesti pellolle sekä ovat mullan peitossa. Tämä säästää siemenet lintujen ja eläinten syönniltä tai kuivumiselta auringolle altistumisen vuoksi. Kylvökoneissa siemenet jaetaan riveihin, jotta kasvit saavat riittävästi auringonvaloa ja ravinteita maaperästä.
Ennen kylvökoneen käyttöönottoa suurin osa siemenistä kylvettiin käsin levittämällä, mikä oli epätarkka ja tuhlaava menetelmä, jossa siemenet jakautuivat huonosti peltoon ja tuottavuus oli yleensä alhainen. Kylvökoneen käyttö saattaa parantaa sadon suhdetta moninkertaisesti. Lisäksi kylvökoneen käyttö säästää aikaa ja työn määrää verrattuna käsin kylvämiseen.
Suomessa koneellisen kylvön ensiaskeleita otettiin vuonna 1860 Tohmajärven maaviljelyskoulussa, jolloin valmistui Suomen ensimmäinen toimiva kylvökone. Rakentajana oli koulun johtaja Odert Gripenberg.
Kylvölannoitin on lannoitesäiliöllä varustettu kylvökone. Suorakylvökone on kylvökone, jolla voi kylvää siemenet suoraan muokkaamattomaan maahan, kun tavallinen kylvökone vaatii maan esimuokkausta esimerkiksi äestämällä. Kylvökoneen keksi Jethro Tull vuonna 1701, mutta vielä vuosisata myöhemminkin käsinkylvö oli vielä hyvin yleistä.
Life (lehti)

Life tarkoittaa kahtakin yhdysvaltalaista aikakauslehteä:
Henry Lucen Life oli ensimmäinen puhdas kuvajournalismia edustava lehti Yhdysvalloissa, ja se hallitsi markkinoita yli neljäkymmentä vuotta. Lehteä myytiin jossakin vaiheessa viikossa yli 13,5 miljoonaa kappaletta, ja se oli niin suosittu, että presidentti Harry S. Truman, Winston Churchill ja kenraali Douglas MacArthur julkaisivat muistelmansa sarjana sen sivuilla. Lehden paikkaa kuvajournalismin historiassa pidetään sen merkittävimpänä antina alalla. Life oli menestyvä lehti kahden sukupolven ajan, kunnes taloudelliset seikat ja lukijoiden maun muuttuminen aiheuttivat sen ilmestymisen takeltelun ja lopulta lakkaamisen. 
Vuonna 2009 kustannusyhtiö Time ja kuvatoimisto Getty Images julkaisivat seitsemän miljoonan kuvan arkiston internetissä käytettäväksi ilmaiseksi yksityisesti, epäkaupallisesti, muu käyttö on maksullista, ja sivusto rahoitetaan mainoksilla. Palvelu sisältää kuvia 1900-luvun alkupuolelta nykypäivään asti. Kuvat ovat peräisin Timen ja Lifen arkistosta, mutta merkittävän osan siitä muodostaa lopetetun Lifen kuva-arkistosta. Osa arkiston kuvista on vanhoja, tekijänoikeussuojasta vapaita kuvia.
Murska Sobota

Murska Sobota (, ) on kaupunki Slovenian koillisosassa lähellä Murjokea. Itävallan ja Unkarin rajojen lähistöllä sijaitseva kaupunki on Prekmurjen alueen keskus. Murska Sobotan kunnassa on 20 266 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 64,4 neliökilometriä.
Murska Sobota kuului vuoteen 1918 saakka Unkarin kuningaskuntaan ja oli osa Vasin lääniä. Sen jälkeen Murska Sobota kuului Jugoslaviaan, jonka pohjoisin kaupunki se oli. Unkarilaiset miehittivät kaupunkia uudelleen vuosina 1941–1945. Natsi-Saksa tuhosi Murska Sobotan laajan unkarinjuutalaisen yhteisön. Slovenian kymmenen päivän sodassa 1991 kaupunkia pommitettiin ilmasta, mutta ilman kuolonuhreja tai merkittäviä vahinkoja. 
Nykyään Murska Sobotassa harjoitetaan kevyttä teollisuutta, kaupankäyntiä ja kylpylätoimintaa. Kaupungissa elää 3 000 hengen unkarilaisvähemmistö.
Virkkilä

Virkkilä on entisen Vuokselan kunnan kirkonkylä kunnan keskiosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Nykyisin kylä kuuluu Leningradin alueen Käkisalmen piiriin. Kylä sijaitsee Vuoksen pohjoisen laskuhaaran etelärannalla. Virallisesti Virkkilä oli osa Päiväkiven kylää, mutta se luettiin yleensä omaksi kyläkseen. Virkkilän ja varsinaisen Päiväkiven erotti toisistaan metsäalue. Virkkilä rajoittui lännessä Uuteenkylään, pohjoisessa Alholaan, idässä Vuokseen, jonka toisella rannalla oli Kuninkaanristin kylä, sekä etelässä Päiväkiveen. 
Nykyisin Virkkilässä ei ole juurikaan asutusta. Rakennuksiakaan ei ole jäljellä, sillä ne ovat joko tuhoutuneet tai siirretty muualle. Vuokselan kirkko on kuitenkin edelleen jäljellä, mutta vailla käyttöä ja hylättynä rapistumassa. 
Kyläkuvaus.
Virkkilän keskusta oli taajaan rakennettu ja taloja kylässä oli noin 80. Kylän keskustan itäpuolella Vuoksen rannalla Lammasniemessä sijaitsi vuonna 1929 valmistunut Vuokselan kirkko. Virkkilän ja Päiväkiven yhteinen kansakoulu sijaitsi kyliä erottavalla metsätaipaleella maantien varrella. Kylässä oli myös nuorisoseurantalo. Suurin osa asukkaista sai elantonsa maa- ja metsätaloudesta. Sivuelinkeinona harjoitettiin kalastusta.
Liikenneyhteydet.
Virkkilä oli Vuokselan liikenteellinen keskus. Sieltä johti tiet pohjoiseen Liuhaniemen lossin kautta Hirvisaaren kylään ja edelleen Räisälän kirkonkylään, itään Ristiniemen lossin kautta Kuninkaanristille ja edelleen Sakkolaan, kaakkoon Päiväkiven ja Noisniemen kyliin, etelään Oravaniemen lossille, jonka välityksellä pääsi Valkjärvelle sekä länteen Uuteenkylään ja edelleen Äyräpäähän.
Historia.
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1914, Virkkilä kuului Valkjärven kuntaan. 
Talvisodassa Virkkilää ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava.
Ari Valvee

Ari Valvee (s. 1. joulukuuta 1960, Eura) on entinen jalkapalloilija.
Valvee aloitti peliuransa Euran Pallossa. Muita hänen seurojaan olivat FC Haka, Vasalunds IF, Helsingin Jalkapalloklubi ja Pallo-Iirot. Vuosina 1980–1989 Valvee pelasi 47 ottelua Suomen A-maajoukkueessa ja teki niissä kahdeksan maalia. 
Varsinaiselta ammatiltaan Valvee on seripainaja. Hän on työskennellyt peliuransa jälkeen myös Pallo-Iirojen kakkosvalmentajana.
Marcel Cerdan

Marcel Cerdan (22. heinäkuuta 1916 Sidi Bel Abbes, Ranskan Algeria – 28. lokakuuta 1949 São Miguel, Azorit, Portugali) oli ranskalainen pied-noir-nyrkkeilijä. 
Cerdan aloitti nyrkkeilyuransa Meknesissä Marokossa 4. marraskuuta 1934 ja voitti. Hän saavutti 47 voittoa peräjälkeen.
Vuonna 1948 Cerdan riisti keskisarjan maailmanmestaruuden Tony Zalelta ja menetti sen seuraavana vuonna Jake LaMottalle. MM-ottelut järjestettiin Yhdysvalloissa. Cerdan kuoli vuonna 1949 lento-onnettomuudessa Azoreilla ollessaan matkalla Yhdysvaltoihin tapaamaan rakastettuaan Edith Piafia ennen harjoitusleiriään uusintaottelua varten Jake LaMottaa vastaan.
Cerdanilla oli suhde laulaja Édith Piafin kanssa.
Cerdan valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
Lähteet.
http://www.marcelcerdan.com/1.aspx
Christopher Schorch

Christopher Schorch (s. 30. tammikuuta 1989 Halle, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kölniä. 192 senttimetriä pitkän Schorchin pelipaikka on puolustuksessa joko keskuspuolustajana tai oikeana laitapuolustajana.
Ura.
Schorch edusti juniorina Nietlebeneriä, Hallescheria ja Herthaa. Jälkimmäisen organisaatioon hän liittyi vuonna 2004, ja pelasi juniorijoukkueissa sekä kakkosjoukkueessa ennen debyyttiään seuran ykkösjoukkueessa kaudella 2006–2007.
Schorch ehti pelata kaksi ottelua Bundesliigaa ennen siirtymistään espanjalaiseen Real Madridiin heinäkuussa 2007. Hän pelasi kaksi kautta seuran kakkosjoukkueessa Castillassa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Heinäkuussa 2009 Schorch palasi Saksaan ja liittyi Kölnin riveihin neljävuotisella sopimuksella.
Schorch on pelannut myös Saksan nuorten maajoukkueissa.
Medenine (kuvernementti)

Medenine () on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee Etelä-Tunisiassa Välimeren rannikolla Libyan rajalla ja sen pääkaupunki on Medenine. Kuvernementissa on 479 520 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8 588 neliökilometriä.
Velenje

Velenje on kaupunki pohjoisessa Sloveniassa. Sen pinta-ala on 83,5 km² ja asukasluku noin 33 000 (vuonna 2014). Kaupunki laajeni siellä harjoitetun ruskohiilikaivostoiminnan ansiosta etenkin toisen maailmansodan jälkeen. 
Jugoslavian presidentin Josip Broz Titon kuoleman jälkeen kaupungin nimi muutettiin Titovo Velenjeksi vuonna 1981. Vanha nimi palautettiin vuonna 1991, vähän ennen Slovenian itsenäistymistä.
Velenjessä sijaitsee kodinkoneyritys Gorenjen keskuspaikka.