tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lattakaarniainen

Lattakaarniainen ("Rhizophagus depressus") on kovakuoriaisten ("Coleoptera") lahkoon kuuluva kaarniaislaji. Aikuiset lattakaarniaiset ovat väriltään tumman punaruskeita.
Suomessa lattakaarniainen on luokiteltu vakiintuneeksi, yleiseksi ja elinvoimaiseksi lajiksi Lajia esiintyy pääasiassa itäisessä Suomessa etelästä pohjoiseen Kajaanin korkeudelle saakka. Lajia esiintyy laajemmin pääasiassa Euroopassa.
Lattakaarnikka saalistaa ainakin vaippanilurin ("Hylurgops palliatus"), kuusentähtikirjaajan ("Pityogenes chalcographus"), "(Pityokteines curvidens)":in, "(Protomelittomma insulare)":n, vaakanävertäjän ("Tomicus minor") ja pystynävertäjän ("Tomicus piniperda") munia ja toukkia.
Bernhardina

Bernhardina on saksalaisperäinen naisen etunimi. Se on Bernhard-miehennimen feminiininen vastine.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 20–30 Bernhardina-nimistä naista. Ruotsissa Bernhardinoja oli 1980-luvulla kirjoilla noin 3 000; nykyään heitä on siellä noin 200.
Nimipäivä.
Vuosina 1811–1900 ilmestyneessä suomenkielisessä Haaparannan almanakassa Bernhardinalla oli nimipäivä 22. huhtikuuta.
Lars Widding

Lars-Gustav Axelsson Widding (1924 Uumaja, Ruotsi – 1994 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja käsikirjoittaja.
Widding julkaisi 1700-1800-luvulla eläneen "Årstafrun" päiväkirjaan pohjautuvia romantisoituja ja stilisoituja teoksia. Esikuvanaan Boris Pasternak hän kirjoitti herooisen kansallishistoriallisen "Ratsumestari"- eli "Sorunda"-sarjan. Toinen historiallinen sarja on "Karolinersviten".
Ajokortti Ruotsissa

Ajokortti Ruotsissa () noudattaa Euroopan talousalueelle asetettua standardia. Vähimmäisikä auton ajokortin saamiseksi on 18 vuotta (joissakin ajoneuvoissa alempi).
Ruotsissa ajamiseen vaaditaan joko ruotsalainen tai EU/ETA-ajokortti, jos henkilö on asunut maassa yli vuoden. Tietyistä maista peräisin oleva ajokortin voi vaihtaa ruotsalaiseen ajokorttiin ilman koetta. Nämä maat ovat EU/ETA-maat, Sveitsi ja Japani. Henkilöiden, joilla on ajokortti muista maista, on suoritettava täydet kokeet saadakseen ruotsalaisen ajokortin.
Pierre Louis Dulong

Pierre Louis Dulong (12. helmikuuta 1785 Rouen, Ranska – 19. heinäkuuta 1838 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko ja kemisti. 
Ura.
Dulong toimi ensin lääkärinä Pariisin köyhissä kaupunginosissa, sitten fysiikan ja kemian opettajana useissa tieteellisissä laitoksissa Pariisissa sekä lopuksi professorina École polytechniquessä. 
Hänen varhaisimmat tutkimuksensa olivat luonteeltaan kemiallisia. Dulong tutki vuonna 1811 helposti räjähtävää typpitrikloridia, ja menetti räjähdyksessä toisen silmänsä sekä sai vakavia vammoja käteensä. Dulongin muut tutkimukset koskivat etupäässä lämpötilan vaikutusta kappalten tilavuuteen, paineen vaikutusta kaasuihin, kyllästetyn vesihöyryn jäntevyyttä, kaasujen valontaittamiskykyä sekä lämmön syntymistä aineiden palaessa.
Yhdessä Alexis Thérèse Petit'n kanssa Dulong teki vuonna 1819 sen tärkeän huomion, että useimmilla aineilla ominaislämpökapasiteetin ja moolimassan tulo on likipitäen yhtä suuri. Löytö tunnetaan Dulongin ja Petit'n lakina. Dulong nimitettiin löydön ansiosta Ranskan tiedeakatemiaan.
Electropedia

Electropedia on kansainvälisen sähköalan standardointijärjestö IEC:n ylläpitämä palvelu, johon on koottu järjestön laatimien sanastojen sisältöä. Palvelu on maksuton eikä siihen vaadita rekisteröitymistä. Tietokannasta löytyy sähköalan sanastoja 20 eri kielellä, myös suomeksi.
Electropedia sisältää IEC 60050 (kansainvälinen sähkötekninen sanaston IEV:n ("International Electrotechnical Vocabylary") -standardisarjassa julkaistujen sanastojen termit ja määritelmät. Suomessa sähkö- ja elektroniikka-alan standardointijärjestö SESKO:n terminologiakomitea SK 1 osallistuu IEC:n komitean "TC 1 Terminology" toimintaan sekä Electropedian kehittämiseen. Electropedian yli 20 000 termistä on suomennettu noin 10 000.
Electropedia on jaettu osiin, joista kukin käsittelee tiettyä sähkö- ja elektrotekniikan aluetta. Osat numeroidaan ja kullekin luodulle termille muodostetaan osanumerointiin perustuva numerotunnus, joka säilyy muuttumattomana koko termin elinkaaren ajan. Tämä auttaa teknisten tekstien laatijoita viittaamaan yksiselitteisesti tiettyyn Electropedian termiin.
Tarja Knuuttila

Tarja Tellervo Knuuttila (s. 1960) on suomalainen tieteenfilosofi, joka toimii filosofian professorina Wienin yliopistossa vuodesta 2018. Hän tutkii erityisesti tieteellistä mallintamista, representaatiota ja tieteidenvälisyyttä. Viime vuosina Knuuttila on keskittynyt synteettisen biologian tieteenfilosofiaan.
Knuuttila valmistui maisteriksi taloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1985 ja filosofiasta 2001. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2005 aiheella ”Models as Epistemic Artefacts: Towards a Non-Representationalist Account of Scientific Representation”.
Vuosina 2003–2014 Knuuttila toimi erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä Helsingin yliopistossa. Lukuvuoden 2009–2010 hän oli vierailevana tutkijana California Institute of Technologyssä ja vuosina 2013–2018 hän toimi apulaisprofessorina (associate professor) Etelä-Carolinan yliopistossa.
Euroopan tiedeneuvosto myönsi Knuuttilalle arvostetun viisivuotisen Consolidator Grant -tutkimusrahoituksen vuonna 2018. Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2021.
Uskonto natsi-Saksassa

Uskonto natsi-Saksassa tarkoittaa maan uskonnollista tilaa natsiaikana sekä maan natsihallinnon suhteita eri uskonnollisiin instituutioihin. 
Natsi-Saksassa protestanttiset kirkot pyrittiin yhtenäistämään yhdeksi natsihallintoa tukevaksi kirkoksi. "Deutsche Christen" oli protestanttinen painostusryhmä ja liike Saksan evankelisen kirkon sisällä, joka oli olemassa vuosina 1932–1945. Se kannatti natsien antisemitistisiä, rasistisia ja Führeriin liittyviä näkemyksiä, ja sen tavoitteena oli saada koko Saksan evankelinen kirkko hyväksymään nämä periaatteet. Tunnustuskirkko kuitenkin vastusti näitä tavoitteita.
Natsit suhtautuivat epäillen katolilaisuuteen. Katolilaisella kirkolla ja natsihallinnolla oli solmittu Valtakunnankonkordaatti vuonna 1933 ja siinä luvattiin kunniottaa kirkon autonomiaa. Natsihallinto kuitenkin rutiininomaisesti rikkoi sopimusta vastaan ja sulki kaikki katoliset instituutiot, joidet tehtävät eivät olleet tiukasti uskonnollisia. 
Pienemmistä uskonnolliseista vähemmistöistä Jehovan todistajat ja Bahai-usko kiellettiin kokonaan, kun taas juutalaisuus pyrittiin hävittämään kansanmurhan kautta. Myös Pelastusarmeija ja Seitsemännen päivän adventistit katosivat molemmat Saksasta. Tämän lisäksi myös astrologit, parantajat, ennustajat ja noituus kiellettiin. Pieni pakanallinen "Deutsche Glaubensbewegung" tuki kuitenkin natseja. Joillakin uskonnollisilla vähemmistöryhmillä oli monimutkaisempi suhde natsihallintoon, esimerkiksi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko (eli mormonit) veti lähetyssaarnaajat pois Saksasta ja Tšekkoslovakiasta vuonna 1938, mutta Saksan MAP-kirkon haaratoimistot saivat jatkaa toimintaansa koko sodan ajan, vaikka heidän oli kuitenkin pakko tehdä joitain muutoksia rakenteeseensa ja opetuksiinsa.
Onni Mäkelä

Onni Alarik Mäkelä (12. toukokuuta 1916 Jyväskylä – 28. marraskuuta 1978 Kuopio) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Mäkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Oskar Mäkelä ja Helmi Amanda Andstén ja puolisot vuodesta 1945 Raili Vappu Marjatta Aho ja vuodesta 1972 Kaija Anneli Nykänen. Mäkelä kävi oppikoulun ja valmistui sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1942. Hän oli jo opiskeluaikana työskennellyt useissa eri sähkölaitoksissa ja osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan. Mäkelä oli 1944–1945 Viipurin maalaiskunnassa toimineen Viipurin ympäristön Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja ja siirtyi sitten oululaisen sähköasennus- ja sähköalan vähittäiskauppayhtiö Pohjolan Sähkön tekniseksi johtajaksi. Jo 1946 hänestä tuli kuitenkin Oulaisiin pääkonttorinsa sijoittaneen alueellisen Revon Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja. Mäkelä oli myös Oulaisten kunnanvaltuuston jäsen 1951–1952. 
Revon Sähkön hallintoneuvosto vapautti Mäkelän yhtiön toimitusjohtajan tehtävästä helmikuussa 1952 ja hänen seuraajakseen tuli Sakari Sihvola. Mäkelä kutsuttiin kuitenkin samana vuonna Pohjois-Karjalan Sähkön toimitusjohtajaksi. Hän oli myös Puhoksen Voima -yhtiön toimitusjohtaja 1959–1978. Mäkelä paitsi rakennutti ja kehitti alueellista sähköverkkoa Pohjois-Karjalaan, myös hankki ja rakennutti sähkön tuotantoon vesivoimaloita sekä pyrki edistämään sähkön käyttöä kotitalouksissa. Yhtiö oli Suomessa edelläkävijä turpeen hyödyntämisessä energiantuotannossa jo 1950-luvulla ja kehitti kaukolämmön tuotantoa ja jakelua 1970-luvulla. Teollisuusneuvoksen arvonimen 1976 saanut Mäkelä jäi eläkkeelle syyskuussa 1978, mutta menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.
Tsoun kieli

Tsoun kieli (omakielinen nimi: "cou") on Taiwanissa puhuttava kieli, joka kuuluu austroneesialaisten kielten alaryhmään, tsoukieliin. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat saaroa ja kanakanabu. Nämä kolme ovat kieliryhmän ainoat tunnetut kielet. Saaraosta ja kanakanabusta voidaan myös toisinaan käyttää nimitystä "etelätsou" ja ne saatetaan niputtaa yhteen yhdeksi kieleksi. Tsoun katsotaan olevan uhanalainen. Tsou jaetaan viiteen päämurteeseen. Murteiden väliset erot eivät kuitenkaan ole yhtä suuria kuin muissa paikallisissa austronesialaisissa kielissä (esim. seediq, atayal tai amis). Tsoun murteista tapangu ja tfuea ovat kaikkein puhutuinpia, kun taas muilla murteilla ei juurikaan ole enää puhujia.""
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty tsouksi vuonna 2014.
Tsouta on tutkittu toisen maailmansodan jälkeen melko aktiivisesti. Yksi tunnetuimmista tutkijoista on Dong Tonghe (1911–1963).
Puhujamäärä ja asema.
Kielellä on arviolta noin tuhat puhujaa. Nuoret oppivat kielen perusteet, mutta kielitaito jää vanhempaa ikäpolvea, joka puhuu tsouta äidinkielenään, selkeästi heikommaksi. Koulujen opetuskieli on mandariinikiina. Puhujakunta rajoittuu maantieteellisesti lähinnä Alishan-vuoriston rinteille, Chiayin piirikunnan alueella.
Tsou-kansaan kuuluvista nuorista nykyään vain noin 10 % puhuu kieltä. Elvytystoimia on kuitenkin aloitettu, ja niihin kuuluvat mm. tsoun opettaminen kouluissa sekä sanakirjan kokoaminen. Yhtenä tavoitteena on ollut kannustaa nuoria palaamaan isoista kaupungeista tsou-kansan kotiseuduille.
Vuonna 2017 Taiwanin parlamentti sääti lain, jonka nojalla kaikki Taiwanin alkuperäiskansojen kielet, tsou mukaan lukien, nostetaan maan kansallisiksi kieleksi. Lain nojalla valtio tukee kielten säilymistä ja edistää niiden käyttöä. Esimerkiksi tsou-kansan asuttamilla alueilla viranomaisia ohjeistetaan kääntämään asiakirjoja ja ohjeistuksiaan tsouksi.
Tsoun, yhdessä muiden tsoukielten kanssa, on arveltu olevan yksi varhaisimmista edelleen puhuttavista austroneesialaisista kielistä, jota on todennäköisesti puhuttu saarella ennen kuin austronesialaiset lähtivät levittäytymään Tyynenmeren saarille noin 4000 vuotta sitten.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Yksi tsoun silmiinpistävä piirre on se, että kielessä tehdään ero näkyvän ja näkymättömän välille pronominien käytössä. Lisäksi pronomineilla tehdään ero inklusiivisen ja eksklusiivisen välillä. Toinen merkittävä ero muihin sukulaiskieliin on se, että substantiiveihin merkitään läheisyyttä, näkyvyyttä ja todenperäisyyttä kuvaavia elementtejä: näillä merkitään sitä, onko kohde lähellä puhujia, onko siitä selkeitä todisteita ja onko se näkyvillä. 
Lukusanat 1–10 tsouksi:
Hermes (parkki)

Hermes oli suomalainen raumalaisten laivanvarustajien omistama kolmimastoinen parkki, joka tuhoutui 14 hengen miehistöineen ankarassa myrskyssä Merenkurkussa 2. – 3. lokakuuta 1912 välisenä aikana.
Hermes lähti puutavaralastissa Torniosta 29. syyskuuta 1912 kohti Lontoota. 2. – 3. lokakuuta 1912 Merenkurkun alueella raivonneen myrskyn jälkeen löydettiin Rönnskärin luota katkennut laivan masto raakapuineen, laivanhylyn osaan sidottu merimiehen ruumis ja erilaisia laivan kappaleita. Lisäksi löydettiin laivavene jossa oli nimi "Hermes, Raumo". Myöhemmin löytyi vielä kahden merimiehen ruumiit, laivan kappaleita ja laivan puutavaralastia. Laivan hylky löytyi sittemmin Strömmingsbådanin ja Rönnskärin saarten väliltä. Laivan päällikkö oli ollut merikapteeni Evert Konstantin Wiglund (s. 1869). Hän oli ollut vuonna 1906 St. Lawrence-joen suulla Kanadassa haaksirikkoutuneen raumalaisen teräsfregatti Sovinnon päällikkönä. Tässä haaksirikossa menehtyi 14 miehistön jäsentä mutta Wiglund onnistui sillä kertaa pelastumaan.
Puisen 936 rekisteritonnin tasasaumaisen ja tasaperäisen parkkilaiva Hermeksen oli rakentanut J. A. Harvie Newportissa Nova Scotiassa Kanadassa vuonna 1879. Laivan pohja oli peitetty metallilevyillä ja sen kantavuus oli 1 500 tonnia. Laivan pituus oli 54,86 metriä, leveys 11,14 metriä ja syväys 6,60 metriä. Laiva oli aluksi amerikkalais-, sittemmin vuodesta 1897 norjalaisomistuksessa nimellä "Leif". Laivan omisti vuodesta 1909 alkaen raumalainen laivayhtiö, jonka suurin osakas oli Rauman merikoulun johtaja, merikapteeni Fredrik Groundstroem (1844–1915). Yhtiö osti hylyksi tuomitun aluksen ja kunnosti sen Raumalla laivanrakennusmestari Emmanuel Urnbergin (1837–1917) johdolla. Laiva sai tällöin nimekseen "Hermes". Hermes joutui 30. syyskuuta 1911 myrskyn runneltavaksi Pohjanmerellä ollessaan puutavaralastissa matkalla Pietarista Lontooseen. Laiva menetti lähes kaikki purjeensa ja kansilastinsa ja se jouduttiin hinaamaan Gravesendiin Lontoon lähelle.
Toinen "Hermes"-niminen suomalainen purjelaiva oli 1875 rakennettu rautafregatti, myöhemmin parkki Hermes. Tämä laiva oli suomalaisomistuksessa 1895–1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana 4. huhtikuuta 1915 saksalainen sukellusvene U 33 upotti räjäyttämällä laivan Englannin kanaalissa Wightin saaren lähellä. Laivan miehistö pääsi turvaan pelastusveneellä, jota sukellusvene hinasi jonkin aikaa.
Julius Plücker

Julius Plücker (16. kesäkuuta 1801 Elberfeld, Saksa – 22. toukokuuta 1868 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko ja matemaatikko, joka antoi perustavanlaatuisen panoksen analyyttiseen geometriaan sekä katodisäteiden tutkimukseen. 
Ura.
Kouluttauduttuaan Düsseldorfissa sekä Bonnin, Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa hän lähti vuonna 1823 Pariisiin, jossa hän joutui ranskalaisen geometrisen koulukunnan vaikutuksen alaiseksi, jonka perustaja Gaspard Monge oli vasta hiljattain kuollut. Plücker tuli vuonna 1829 matematiikan ylimääräiseksi professoriksi Bonniin, vuonna 1834 vakinaiseksi professoriksi Halleen ja vuonna 1836 matematiikan ja fysiikan professoriksi Bonniin. 
Plücker on matemaattisilla tutkimuksillaan edistänyt etenkin analyyttisen geometrian kehitystä. Viivojen ja pintojen yhtälöille hän keksi lyhennetyn merkitsemistavan, joka johti laajennettuun koordinaatti-käsitteeseen. Plücker on myös keksinyt hänen mukaansa nimitetyt kaavat, joiden avulla singulaariset pisteet voidaan määrittää, sekä luokitellut kolmannen ja neljännen asteen käyrät. 
Vuodesta 1847 alkaen Plücker rupesi omistamaan aikansa fysikaaliseen tutkimustyöhön toimien magnetismin, sähköopin ja spektroskopian alalla. Hänen aloitteestaan ja ohjeidensa mukaan Heinrich Geissler valmisti sähkövaloilmiöiden havaitsemiseksi ohennetussa kaasussa soveliaan niin sanotun Geisslerin putken, joka oli eräänlainen loisteputki. 
Euroopan eri tiedeyhteisöjen Plückerille myöntämien lukuisten kunnianosoitusten joukossa oli Copley-mitali, jonka Royal Society myönsi hänelle kaksi vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Haaparannan almanakka

Haaparannan almanakka oli Ruotsin tiedeakatemian julkaisema suomalainen almanakka, joka tehtiin vuosiksi 1811–1812 ja 1830–1900. Almanakka oli suomenkielinen, ja sen tiedot laskettiin Haaparannan horisontin mukaan. Nimipäivät ja nimet olivat erilaisia kuin Suomessa painetuissa almanakoissa.
Haaparannan almanakkaa ei saanut tuoda myyntiin Suomeen. Suomalaisilla oli kuitenkin mahdollisuus käydä ostamassa se rajan takaa.
Tausta.
Ruotsin tiedeakatemia teki kaikki suomenkieliset almanakat vuosina 1749–1808. Suomen irtauduttua Ruotsista tämä perinne katkesi, sillä Venäjän keisari ei halunnut, että maahan tuodaan länsinaapurin propagandaa. Suomen almanakan julkaiseminen siirtyi näin Turun akatemian tehtäväksi. Ruotsalaiset alkoivat sen sijaan painaa kilpailevaa Haaparannan suomalaista almanakkaa.
Fredrik Groundstroem

Fredrik Groundstroem (19. marraskuuta 1844 Rauma – 26. tammikuuta 1915 Rauma) oli suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja Rauman merikoulun johtaja. 
Groundstroem kävi Raumalla ala-alkeiskoulun ja lähti sitten merille. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Turun merikoulussa vuonna 1870 ja oli sitten päällikkönä Itämerellä, Pohjamerellä ja Atlantilla purjehtineissa parkkilaivoissa Edward ja Arwio sekä kuunareissa Toiwo, Ludwig ja Ystäwä. 
Merielämästä luovuttuaan Groundstroem valittiin 1879 Rauman ruotsinkielisen neliluokkaisen tyttökoulun matematiikan opettajaksi ja hän hoiti tehtävää parin vuoden ajan. Vuonna 1880 hänet valittiin Rauman merikoulun opettajaksi ja hän toimi vuodesta 1901 alkaen myös koulun johtajana. Groundstroem oli Rauman merimieshuoneen asiamiehenä vuodesta 1891 alkaen ja hän toimi lisäksi laivamittarina ja raastuvanoikeuden meriasioiden asiantuntijana. Groundstroem toimi tämän ohella laivanvarustajana ja puutavarakauppiaana. Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä Groundstroem oli 1888–1892. Hän osallistui aktiivisesti raittiusliikkeen toimintaan.
Groundstroem kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 1915. Hänet on haudattu Rauman vanhalle hautausmaalle.
Lomayhtymä

Lomayhtymä on vuonna 1949 perustettu ja vuoteen 1967 Maaseudun Lomaliitto -nimeä käyttänyt keskustalainen yhdistys. 
1960-luvulla se alkoi välittää maatilarakennuksia lomanviettopaikoiksi. Vuonna 1966 mökit, huoneistot ja tilat siirtyivät Lomarengas-yhdistykselle.
Lomayhtymän toimintaan kuului myös järjestää valtion tukemia lomia maaseudun vähävaraisille. Raha-automaattiyhdistys tuki Lomayhtymää vuosittain, vuonna 2011 vielä kahdella miljoonalla eurolla, mutta tuen loputtua yhdistys ajautui talousvaikeuksiin. Se myi Runnin kylpylähotellin vuonna 2013 Perttu Nousiaisen ja Aki Haaron yhtiöille. Järvenpäästä juuri ostettu ravintola Rantapuisto myytiin Lomayhtymän toimitusjohtaja Rauno Koitermaalle, Haarolle ja Nousiaiselle.
Lomayhtymän viimeinen omaisuus eli Lappajärven Kivitippu myytiin vuonna 2016. Kivitippu oli aiemmin toiminut myös vastaanottokeskuksena.
Henkilötieto

Henkilötietoja ovat kaikki tiedot, jotka liittyvät tunnistettavissa olevaan tai tunnistettuun henkilöön. Henkilötietoihin lasketaan kaikki tiedot, joilla henkilö voidaan tunnistaa joko suoraan tai välillisesti monen vaiheen kautta. Esimerkkejä henkilötiedoista ovat ihmisen kotiosoite, nimi, puhelinnumero tai IP-osoite.
Ernst Wiechert

Ernst Wiechert (1887 Kleinort, Itä-Preussi – 1950 Uerikon, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Hän kuvasi teoksissaan itäpreussilaista maisemaa, ensimmäistä maailmansotaa, ja hänen teoksiaan leimasivat pessimismi ja vaatimattoman elämän kaipuu. Hänen esikoisteoksensa "Der Wald" ilmestyi 1922.
Emmanuel Urnberg

Emmanuel Urnberg (26. maaliskuuta 1837 – 31. joulukuuta 1917 Vuojoki) oli suomalainen Raumalla vaikuttanut laivanrakennusmestari.
Urnberg rakensi 1800-luvun lopulla Rauman seudulla useita puisia purjelaivoja. Hänen rakentamiaan laivoja olivat
Masonin piirikunta (Washington)

Masonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 65 726 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Sheltonin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1854.
Väestö.
Vuonna 2020 Masonin piirikunnan 65 726 asukkaasta valkoisia oli 87,5 %, mustia 1,5 % ja aasialaisia 1,3 %. Vuonna 2019 8,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kiinan kommunistisen puolueen nuorisojärjestö

Kiinan kommunistisen puolueen nuorisojärjestö () on Kiinassa toimiva poliittinen nuorisojärjestö, jonka emopuolue on valtaa pitävä kommunistinen puolue. Nuorisojärjestö on perustettu 1920.
Monet Kiinan poliittiseen johtoon kuuluvat henkilöt ovat olleet nuorisojärjestön aktiivijäseniä: Hu Jintao, Li Keqiang, Li Yuanchao ja Hu Chunhua.
Historia.
Järjestön perustamisvuodeksi mainitaan joskus 1920. Tätä ennen vallankumoukselliset marxistit olivat aktiivisia jo 1910-luvulla, mutta toiminta rajoittui lähinnä imperialismin vastustamiseen isoimmissa kaupungeissa. Perustajiin kuuluivat Chen Duxiu ja Li Dazhao. Virallisesti se kuitenkin järjestäytyi 1922.
Järjestön virallinen lehti, "Kiinan nuorison lehti", aloitti julkaisutoiminnan vuonna 1951. Lehti joutui lopettamaan toimintansa kulttuurivallankumouksen ajaksi, mutta on jatkanut vuodesta 1978 lähtien. Lehden levikki on hieman vajaa miljoona kappaletta.
Nykyään.
Koska nuorisojärjestön emopuolue on Kiinan valtaa pitävä puolue, kommunisen nuorisojärjestön valta ulottuu epävirallisesti myös Kiinan nuorisojärjestöjen liittoon, Kiinan ylioppilaskuntien liittoon sekä Nuoriin pioneereihin.
Nykyään nuorisojärjestössä toimiminen voi olla ratkaiseva osa nuorten urakehitystä: vuonna 2019 tehdyssä kyselyssä Jingxin maakunnan yliopisto-opiskelijoista 49 % kertoi, että puoluetoiminta kiinnostaa nimenomaan siksi, että se edesauttaa omaa urakehitystä. Isot kiinalaiset yritykset kuten Baidu ja Didi Chuxing ovat julkaisseet työpaikkailmoituksia, joissa työntekijää kovapalkkaiseen asemaan, mutta ennakkovaatimuksena on kommunistisen puolueen jäsenkirja. Myös armeijan, valtionyritysten ja yliopistojen johtotehtäviin valitaan yleensä vain kommunistisen puolueen jäseniä.
Vuonna 2017 järjestöllä oli hieman yli 81 miljoonaa jäsentä. Jäsenten tulee olla 14–28-vuotiaita, vaikkakin luottamustehtävissä toimivat jäsenet saavat pitää jäsenyytensä hieman pidempään.
Vuonna 2021 nuorisojärjestö käytti sosiaalista mediaa ahdistellakseen BBC:n toimittajaa, jota järjestö syytti Kiinan mustamaalaamisesta, kun kanava raportoi tulvista.
Suhde emopuolueeseen.
Perinteisesti nuorisojärjestön jäsenyys on ollut ponnahduslauta itse kommunistisen puolueen jäsenyyteen. Kriteerejä emopuolueen jäsenyydelle on kuitenkin kiristetty vuonna 2016, eikä nuorisojärjestön jäsenyys takaa automaattisesti jäsenyyttä kommunistisessa puolueessa.
Nuorisojärjestön kasvatit ovat perinteisesti olleet vahva klikki kommunistisessa puolueessa, johon kuuluvat käyttävät merkittävää valtaa puolueen sisällä.
Vuonna 2017 Kiinan johtaja Xi Jinping lakkautti kommunistisen nuorisojärjestön oman yliopiston. Tämän on arveltu olevan vastaveto sille, että nuorisojärjestöstä pelätään nousevan Xille haastaja joskus tulevaisuudessa, sillä Xi itse ei ole koskaan ollut nuorisojärjestön vastuutehtävissä edeltäjistään poiketen. Xi myös arvosteli järjestöä "tyhjänpäiväisten iskulauseiden toistelusta".
Linda Cardellinin filmografia

Tämä on Linda Cardellinin filmografia.
Thurstonin piirikunta (Washington)

Thurstonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 294 793 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Olympian kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1852.
Väestö.
Vuonna 2020 Thurstonin piirikunnan 294 793 asukkaasta valkoisia oli 81,5 %, aasialaisia 6,3 % ja mustia 3,6 %. Vuonna 2019 11,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Blismes

Blismes on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Château-Chinon (Ville):n kaupungista luoteeseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Kirkon sivukappeli on rakennettu 1500-luvulla, ja kellotorni 1800-luvulla.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Neuvostoliiton ulkoministeri

Neuvostoliiton ulkoministeri oli Neuvostoliitossa käytetty ulkoministerin virkanimike, joka otettiin käyttöön ulkoasiainkansankomissaarin jälkeen 1946. Neuvostoliiton ensimmäinen ulkoministeri oli sen kolmas varsinainen ulkoasiainkansankomissaari Vjatšeslav Molotov.
Kim Seon-ho

Kim Seon-ho (; s. 8. toukokuuta 1986) on eteläkorealainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lavalla ja esiintyi useissa näytelmissä ennen kuin teki debyyttinsä vuonna 2017 "Good Manager" -televisiosarjassa. Hän nousi tunnetuksi vuoden 2020 televisiosarjassa "Start-Up" ja sai enemmän tunnustusta pääroolistaan vuoden 2021 sarjassa "Hometown Cha-Cha-Cha", joka esitettiin tvN-kanavalla ja Netflixissä; hän esittää siinä Hong Du-sikia eli päällikkö Hongia.
Penpa Tsering

Penpa Tsering (, s. 1967) on tiibetiläinen poliitikko ja nykyinen sikyong eli käytännössä presidentti. Hän on toinen tehtävään demokraattisesti valittu henkilö sen jälkeen, kun dalai-lama ilmoitti siirtyvänsä yksinomaan Tiibetin hengelliseksi johtajaksi vuonna 2011.
Tausta ja yksityiselämä.
Tsering syntyi vuonna 1967 tiibetiläisten pakolaisleirillä Bylakuppessa, Intiassa. Hän kävi koulua myös samalla alueella, kunnes muutti Chennaihin opiskelemaan taloustiedettä Madrasin kristillisessä yliopistossa. Opiskeluaikoinaan Tsering oli aktiivinen Tiibet–Nigeria-ystävyysseurassa sekä Tiibetin-vapausliikkeessä. Sittemmin hän on toiminut muun muassa Tiibetin parlamentin ja politiikantutkimuksen keskuksen hallintojohtajana.
Ennen politiikkaan lähtemistään Tsering on toiminut myös vientialalla ja omistanut ravintolan.
Poliittinen ura.
Ensimmäisen kerran Tsering valittiin pakolaishallinnon edustajistoon vuonna 1996. Hän uusi paikkansa 2001 ja 2006. Vuonna 2008 hänet valittiin pakolaishallituksen puhemieheksi. Vuoden 2016 vaalien jälkeen hänet valittiin jälleen puhemieheksi.
Vuonna 2016 Tsering myös nimitettiin dalai-laman viralliseksi edustajaksi Pohjois-Amerikkaan. Tuona aikana hän muun muassa tapasi Sarah Sewallin, joka toimi Obaman hallinnon demokratiasta ja ihmisoikeuksista vastaavana alivaltiosihteerinä. Lisäksi hän isännöi tiibetiläisten ja kiinalaisten demokratia-aktivistien järjestämiä tapahtumia.
Nousu sikyongiksi.
Tsering oli ehdokkaana sikyongiksi jo vuonna 2016, mutta ei tullut valituksi. Syyskuussa 2020 Tsering ilmoitti aikomuksestaan pyrkiä sikyongiksi vuoden 2021 vaaleissa. Poliittisesti Tseringiä on kuvattu keskitien kulkijaksi.
Toukokuussa 2021 Tsering nimitettiin sikyongin virkaan saatuaan 34 324 annetuista äänistä ja voitti vastaehdokkaansa Kaydor Aukatsangin (28 907 ääntä).
Sikyongina Tsering on pyrkinyt luomaan keskusteluyhteyden Kiinan hallituksen kanssa, joka katkaisi kaikki suhteet pakolaishallintoon vuonna 2010. Tsering sanoi jo ennen vaalien voittoa, että aikoo käydä läpi "kaikki mahdolliset tavat kommunikoida Kiinan kanssa joko suoraan tai epäsuoraan". Tsering on vaatinut Kiinaa vapauttamaan panchen-laman, Gedhun Choekyi Nyima, ja muita poliittisia vankeja. Hänen mukaansa Tiibetistä on yhä vaikeampi saada tietoa, koska Kiina on kiristänyt valvontaa. Tämän lisäksi hän on varoitellut Tiibetin pakolaisia Kiinan yrityksistä kylvää eripuraa ihmisten keskuudessa. Dalai-laman tavoin Tsering ei kannata Tiibetin itsenäisyyttä Kiinasta. Syyskuussa 2021 Tsering sanoi, että on saanut "positiivisia signaaleja" koskien Pekingin halukkuutta aloittaa dialogi, vaikka hän itse oli vielä varuillaan.
Chen Chi-mai

Chen Chi-mai (, s. 23. joulukuuta 1964) on taiwanilainen lääkäri ja poliitikko, joka on toiminut maansa varapääministerinä ja nyttemmin Kaohsiungin pormestarina. Lisäksi Chen on pitkäaikainen edustaja Taiwanin parlamentissa. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Chen syntyi Keelunging kaupungissa vuonna 1964. Hän on opiskellut lääketiedettä Chungshanin lääketieteellisessä yliopistossa, josta hänellä on kandidaatintutkinto. Hän jatkoi opintojaan Taiwanin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi pääaineenaan kansanterveystiede.. Lääkärinä Chen on erikoistunut ennaltaehkäisevään terveydenhuoltoon.
Valmistuttuaan Chen työskenteli lääkärinä 1980-luvun lopulla Chan Kenin sairaalassa. Vuonna 1994 hän siirtyi Kaohsiungin lääkäriliiton toiminnanjohtajana. Vuotta myöhemmin hän kuitenkin siirtyi Taiwanin ympäristösuojeluliiton Kaohsiungin paikallisosaston johtoon..
Chenin isä, Chen Che-nan, on myös ollut politiikassa ja toiminut mm. presidentin kansliapäällikkö.
Chen on naimisissa Wu Hongin kanssa. Parilla on kaksi lasta. Koko perhe harrastaa laitesukellusta, ja Chen itse on sertifioitu sukeltaja ja erittäin aktiivinen sukeltajien yhteisötoiminnassa..
Poliittinen ura.
Chen lähti mukaan politiikkaan 1990-luvun lopulla: hän asettui ehdolle vuoden 1996 parlamenttivaaleissa, joissa hän tuli valituksi. Hän uusi paikkansa seuraavissa kaksissa vaaleissa, kunnes Chen nimitettiin Taiwanin parlamentin puhemieheksi vuonna 2004..
Kun Frank Hsieh nimitettiin pääministeriksi tammikuussa 2005, Chen nousi hänen tilalleen Kaohsiungin virkaa tekeväksi pormestariksi. Chen pyysi eroa jo syksyllä kaupungissa alkaneiden mielenosoitusten takia. Mieltään osoittivat thaimaalaiset vierastyöläiset, jotka työskentelivät kaupungin joukkoliikenneyhtiölle. Chenin tilalle nousi Yeh Chu-lan.
Vuonna 2012 Chen asettui jälleen ehdolle parlamenttivaaleissa ja tuli valituksi. Hän toimi virassa vuoteen 2018 asti, jolloin hän asettui ehdolle Kaohsiungin pormestarivaaleissa.. Chen hävisi kuitenkin Kuomintangin Han Kuo-yulle.
Varapääministeri ja Kaohsiungin pormestari.
Vuonna 2019 Chen nimitettiin Taiwanin varapääministeriksi. Hän panosti kaudellaan erityisesti teknologiaan. DPP nimesi Chenin pormestariehdokkaakseen kesäkuussa 2020 tämän erottua varapääministerin virasta. Hänen ehdokkuuttaan tuki mm. varapresidentti William Lai. Elokuussa 2020 Chen valittiin Kaohsiungin pormestariksi saatuaan 70 % annetuista äänistä. Virkaanastujaisissaan Chen sanoi haluavansa mm. puuttua suurkaupungin ilmanlaatuun, laajentaa kaupungin joukkoliikennettä ja kehittää yritystoimintaa vetovoimaisemmaksi.
Lokakuussa 2021 sattuneen Kaohsiungin tuhoisan rakennuspalon, joka vaati 46 ihmisen hengen, seurauksena Chen esitti anteeksipyynnön ja lupasi ottaa kaupungin paloturvallisuuden tarkasteluun.
Marraskuussa 2022 DPP:n hävittyä paikallisvaalit, presidentti Tsai Ing-wen erosi puheenjohtajan toimestaan. Chen valittiin tämän jälkeen DPP:n virkaatekeväksi puheenjohtajaksi.
Matti Pesola

Matti Kalevi Pesola (13. lokakuuta 1925 Helsinki – 21. marraskuuta 2005) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Pesolan vanhemmat olivat säveltäjä, professori Väinö Pesola ja voimistelunopettaja Alma Esteri Salminen ja puoliso vuodesta 1947 Eva Orvokki Kouvo. Pesola osallistui jatkosotaan ja Lapin sotaan, opiskeli Helsingin teknillisessä oppilaitoksessa ja valmistui insinööriksi 1953. Hän työskenteli valmistuttuaan ensin usean vuoden ajan Sähköliikkeiden Oy:ssä ja sitten osastopäällikkönä Idmanilla ja Suomen Kaapelitehtaalla. Vuonna 1966 hänestä tuli Suomen Kaapelitehtaan Ouluun perustaman Pohjolan Kaapeli -yhtiön toimitusjohtaja. Yhtiö kansainvälistyi ja kasvoi Pesolan johdossa erittäin nopeasti muun muassa ryhtymällä johdinsarjojen tuotantoon. Sillä oli 1970-luvun lopussa yli 1300 työntekijää. Kun Pohjolan Kaapeli liitettiin vuonna 1981 osaksi Nokian kaapeli- ja metalliteollisuusryhmää, Pesola palasi takaisin Idmaniin, mutta nyt yhtiön toimitusjohtajaksi. Tehtävää varsin lyhyen ajan hoidettuaan hänestä tuli vuonna 1985 Airamin toimitusjohtaja. Tästä tehtävästä vuonna 1976 teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Pesola jäi eläkkeelle jo seuraavana vuonna, 1986.
Lovely

Lovely on Billie Eilishin ja Khalidin kappale, joka julkaistiin singlenä 19. huhtikuuta 2018. Balladi on osa Netflixin tuottaman "Kolmetoista syytä" -televisiosarjan toisen tuotantokauden ääniraitaa. Vuoden 2019 syyskuuhun mennessä kappaleen myynti oli ylittänyt platinalevyrajan kaksinkertaisesti Yhdysvalloissa. Musiikkipalvelu Spotifyssa se on Eilishin kuunnelluin kappale, jota oli marraskuuhun 2024 mennessä striimattu yli kolme miljardia kertaa.
Kappale on Khalidin, Eilishin ja tämän veljen Finneasin kirjoittama. Finneas on myös tuottanut sen. Sillä käsitellään muun muassa yksinäisyyttä ja ajatuksiinsa juuttumista. Eilishin mukaan kirjoitusprosessi oli enemmänkin ajanviettoa ystävien kesken kuin tulevan hittikappaleen tekoa.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 26. huhtikuuta 2018. Synkällä videolla mustiin vaatteisiin ja hopeaketjuihin pukeutuneet Eilish ja Khalid ovat loukussa lasiseinäisessä laatikossa. Vuoden 2021 tammikuuhun mennessä videota oli katsottu yli miljardi kertaa videopalvelu YouTubessa.
Älä luovuta

Älä luovuta on Huoran kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2022. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet ”Loppu”, ”Pyörällä baariin (taksilla himaan)” ja ”(Älä) luovuta”.
Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan ykkösenä viikolla 6/2022.
Ahvo Yli-Lonttinen

Ahvo Uuno Adolf Yli-Lonttinen (11. toukokuuta 1913 Lieto – 7. joulukuuta 1992 Kajaani) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Yli-Lonttisen vanhemmat olivat tilallinen Kustaa Yli-Lonttinen ja Eeva Mäki ja puoliso vuodesta 1945 opetusneuvos Tuulikki Viitanen. Yli-Lonttinen tuli ylioppilaaksi Turussa. Sekä talvisotaan että jatkosotaan osallistuneen Yli-Lonttisen oikeustieteen opinnot jäivät kesken. Hän oli 1944–1945 Turun kaupungin huoneenvuokralautakunnan palveluksessa ja toimi sitten usean vuoden ajan Maaseudun Nuorten Liitossa järjestö-, tiedotus- ja toimitussihteerinä. "Karjalan Maan" ilmoitus- ja levikkipäälliköksi Yli-Lonttinen siirtyi 1950, "Maakansan" levikkipäälliköksi 1953, "Lallia" painattaneen Satakunnan Maakunta -yhtiön toimitusjohtajaksi 1956 ja "Kainuun Sanomien" kirjapainoyhtiön toimitusjohtajaksi 1963. Kirjapainoa Yli-Lonttinen johti aina vuoteen 1978 asti. Teollisuusneuvoksen arvonimen 1976 saanut Yli-Lonttinen osallistui aikoinaan aktiivisesti nuorisoseuratyöhön, myöhemmin hän oli mukana maalaisliittolaisessa paikallis- ja maakuntapoliitiikassa. Hänet tunnettiin myös Lions-työstä.
Lamb of God (albumi)

Lamb of God on saman nimisen yhtyeen studioalbumi, ja se julkaistiin 19. kesäkuuta 2020.
Sven Stendahl

Sven Göran Stendahl (5. maaliskuuta 1911 Vaasa – 9. toukokuuta 2002 Turku) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Stendahlin vanhemmat olivat johtaja Gunnar Gideon Stendahl ja Siri Maria Svahn ja puoliso 1937–1986 Sylvia Axberg. Stendahl tuli ylioppilaaksi Vaasassa 1929 ja valmistui diplomiekonomiksi 1932 ja kauppatieteen kandidaatiksi 1937 Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi viini- ja likööritehdas Nordforsin teknillisenä johtajana 1932–1935 Turussa ja siirtyi kauppatieteen kandidaatiksi valmistuttuaan Käkisalmeen, kirjanpitäjäksi Waldhofin palvelukseen. Vuonna 1939 hän palasi Turkuun, Kutomo &amp; Punomo -yhtiön toimitusjohtajaksi. Hänen johdollaan yhtiöstä kehittyi omalla alallaan pohjoismaiden suurin, osin myös yrityskauppojen seurauksena. Niiden myötä myös yhtiön nimi vaihtui, siitä tuli Inka. Yrityksellä oli 1970-luvun puolivälissä noin viisisataa työntekijää ja se oli tuolloin liikevaihdoltaan Suomen 374. suurin teollisuusyritys. Yhtiön palveluksessa liki 40 vuotta ollut Stenbdahl jäi eläkkeelle keväällä 1976, teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai saman vuoden marraskuussa.
Astroworld-festivaali

 
Astroworld-festivaali oli yhdysvaltalainen musiikkifestivaali, joka pidettiin Texasin Houstonin NRG Parkissa entisen Six Flags AstroWorld -huvipuiston alueella. Räppäri Travis Scottin perustama festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2018. Vuoden 2021 festivaali jäi viimeiseksi, ja se päättyi ennenaikaisesti kymmenen katsojan kuoltua yleisöryntäyksessä.
Historia.
Ensimmäinen Astroworld-festivaali järjestettiin vuonna 2018. Räppäri Travis Scott julkisti festivaalin viikon siitä, kun hänen "Astroworld"-niminen albuminsa oli julkaistu. Festivaali sai nimensä albumista, joka puolestaan oli nimetty suljetun Six Flags AstroWorld -huvipuiston mukaan. Lehdistötiedotteen mukaan festivaalin tarkoituksena on ”tuoda takaisin AstroWorldin rakastettu henki ja nostalgia”. Samalla se toteuttaa nuoren Travisin lapsuuden unelman.
Ensimmäisessä Astroworldissa esiintyivät muun muassa Post Malone, Metro Boomin, Lil Wayne ja Travis Scott itse. Festivaali laajentui vuodelle 2019, ja mukaan tuli muun muassa reggaeton- ja hard rock -esiintyjiä. Toisella kerralla mukana olivat muun muassa Gucci Mane, Rosalía, Migos, Pharrell Williams ja Megan Thee Stallion.
Vuoden 2020 festivaali jouduttiin peruuttamaan koronaviruspandemian takia, mutta Scott järjesti kuitenkin Epic Gamesin kanssa yhteistyössä "Fortnite"-videopeliin Astroworld-teemaisen tapahtuman. Festivaali palasi vuonna 2021, jolloin sen oli tarkoitus olla ensimmäistä kertaa kaksipäiväinen. Vuoden 2019 tapahtumassa oli noin 50 000, kun vuoden 2021 satatuhatta lippua myytiin loppuun puolessa tunnissa.
Vuoden 2021 festivaali keskeytyi ensimmäisen päivän jälkeen, kun kahdeksan ihmistä kuoli paniikissa, joka syntyi, kun yleisö pakkautui liian tiiviisti kohti lavaa. Paniikki syntyi perjantain myöhäisillassa festivaalin perustajan Travis Scottin esiintyessä. Tilanne alkoi noin kello 21, ja konsertti keskeytettiin 21.38, kun sen järjestäjät huomasivat tilanteen vakavuuden. Kuolleiden lisäksi ainakin 17 ihmistä vietiin sairaalaan. Loukkaantuneita oli kaikkiaan yli 300. Lisäksi kaksi katsojaa kuolivat vammoihinsa muutaman päivän jälkeen.
Detachment 88

Detachment 88 (), tai Densus 88, on Indonesian poliisin terrorisminvastainen erikoisyksikkö, joka perustettiin vuoden 2002 Balin pommi-iskujen jälkeen kesäkuussa 2003. Sitä rahoittaa, varustaa ja kouluttaa Yhdysvallat osana Diplomatic Security Servicen Antiterrorism Assistance -ohjelmaa, sekä Australia.
Yksikön tiedustelutyö oli vuoteen 2018 mennessä johtanut yli 1 200 pidätykseen. Vuodesta 2010 lähtien ryhmän on katsottu katkaisseen yli 80 terroristisuunnitelmaa. Densus 88:a pidetään yleisesti yhtenä maailman parhaimmista terrorisminvastaisista yksiköistä.
Renée Soutendijk

Renette Pauline Soutendijk (s. 21. toukokuuta 1957 Amsterdam, Pohjois-Holland), tunnetaan paremmin nimellä Renée Soutendijk, on alankomaalainen näyttelijä. Hän esiintyi Paul Verhoevenin elokuvissa "Nuoria haaveita" (1980) ja "Neljäs mies" (1983). 
1980-luvulla Soutendijk alkoi luoda uraa myös Yhdysvalloissa. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Ohjelmoitu tappamaan" (1991), "A Perfect Man" (2013) ja "Suspiria" (2018).
École nationale des ponts et chaussées

École nationale des ponts et chaussées ("École des Ponts ParisTech", "École des Ponts et Chaussées") on ranskalainen luonnontieteen, insinööritieteiden ja tekniikan alojen korkeakoulu. Sitä kutsutaan yleensä ranskaksi nimellä ""Ponts et Chaussées", "les Ponts" tai "École des Ponts ParisTech".
Daniel-Charles Trudainen perusti vuonna 1747 nimellä "École royale des ponts et chaussées" kouluttaakseen insinöörejä siltojen ja teiden runkoja varten, ja se on yksi Ranskan vanhimmista ja arvostetuimmista grandes écolesista. Hänet tunnetaan parhaiten insinöörikoulutuksestaan, jonka opiskelijoita ja alumneja kutsutaan nimellä "Ingénieur des Ponts et Chaussées"".
Theodor Billroth

Albert Christian Theodor Billroth (26. huhtikuuta 1829 Bergen auf Rügen, Saksa – 6. helmikuuta 1894 Opatija, Itävalta-Unkari) oli saksalainen kirurgi, jonka ansioksi on luettava moni edistysaskel erityisesti sotilaskirurgian alalla. Hän teki myös uraauurtavia tutkimuksia musikaalisuuden fysiologian alalla. 
Elämä.
Billroth syntyi 26. huhtikuuta 1829 Bergenissä Rügenin saarella. Hänen perheensä oli ruotsalaista alkuperää. Hän opiskeli Greifswaldin, Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa ja suoritettuaan tohtorin tutkinnon viimeksi mainitussa yliopistossa vuonna 1852 hän lähti opintomatkalle, jonka aikana hän vieraili Wienin, Prahan, Pariisin, Edinburghin ja Lontoon lääketieteellisissä tiedekunnissa. Palattuaan Berliiniin hän toimi Bernhard von Langenbeckin assistenttina vuosina 1853-1860 ja otti sitten vastaan kirurgian professuurin Zürichin yliopistossa. Vuonna 1867 hänet kutsuttiin samaan virkaan Wieniin, ja siellä hän vietti loppuelämänsä. Vuonna 1887 hän sai paikan Itävallan keisarikunnan ylähuoneessa. Hän kuoli Opatijassa Adrianmeren rannalla 6. helmikuuta 1894. 
Billroth omistautui myös musiikille. Hän soitti pianoa ja viulua, ja hän oli Brahmsin läheinen ystävä ja ihailija. Monet tämän sävellyksistään esitettiin Billrothin kotonaan yksityisesti ennen niiden julkaisemista. Hänen teoksensa musiikin fysiologiasta ("Wer ist musikalisch?") julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Kirurgian edistäminen.
Billroth oli yksi aikansa merkittävimmistä kirurgeista. Häntä pidettiin taitavana ja kekseliäänä operaatioissaan ja hän sai nimityksen "suurten aloitteiden kirurgi". Hän oli erityisen kiinnostunut sotilaskirurgiasta, ja Saksan ja Ranskan sodan (1870-1871) aikana hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi palvelemaan Mannheimin ja Weissenburgin sairaaloissa. Hänen ponnistelunsa paransivat sodassa haavoittuneiden kuljetus- ja hoitojärjestelyjä, ja puheessaan vuonna 1891 hän vaati parantamaan ambulanssijärjestelmää ja huomautti, että savuttoman ruudin käyttö ja nykyaikaisen sodankäynnin aseiden suurempi tarkkuus lisäävät haavoittuneiden määrää, minkä vuoksi haavoittuneiden poistamiseksi taistelukentältä on luotava tehokkaampia keinoja. Hän kirjoitti lukuisia lääketieteellisiä aiheita käsitteleviä artikkeleita ja kirjoja. Hänen teoksestaan "Allgemeine chirurgische Pathologie and Therapie" (1863) julkaistiin useita painoksia, ja se käännettiin monille kielille. Sitä käytettiin 
Suomessakin kirurgian oppikirjana.
Conservatoire national des arts et métiers

 
Conservatoire national des arts et métiers (CNAM) on grande école Pariisissa, Ranskassa. Sen tavoitteena on tarjota koulutusta ja tutkimusta tieteen ja teollisuuden edistämiseksi. Siinä on laaja keksintöjen museo, joka on myös suuren yleisön käytettävissä.
Arno Vihalemm

Arno Vihalemm, alkuperäinen nimi "Arnold Koch", (1911 Pärnu, Viro – 1990) oli virolainen runoilija ja graafikko. Hän muutti 1944 Ruotsiin ja asui Ystadissa.
Vihalemm kirjoitti runojen lisäksi epigrammeja. Hänen esikoiskokoelmansa "Kaja kivi südames" ilmestyi 1954. Seuraavana vuonna hän piti ensimmäisen itsenäisen taidenäyttelyn. Hän suunnitteli myös kirjojen ulkoasuja.
Vihalemmilla oli kaksi poikaa, tieteen filosofi Rein Vihalemm (1938–2015) ja viestinnän professori Peeter Vihalemm (s. 1944).
Suomennettuja runoja.
Antologiassa: "20 nykyvirolaista runoilijaa", toim. Raili Kilpi-Hynynen &amp; Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969
Beyond the Red Mirror

Beyond the Red Mirror on Blind Guardianin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 30. tammikuuta 2015.
Heitjärvi (järvi)

Heitjärvi on järvi Kivijärven eteläosassa Keski-Suomen maakunnassa. Sen pinta-ala on 7,8 neliökilometriä. Etäisyys Jyväskylästä on 95 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Heitjärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,8 kilometriä. Järven keskiosan selkävedestä työntyy luoteeseen Rapalahti, koilliseen Säynäänlahti, kaakkoon Mansikkalahti ja etelään muutama pieni lahti. Pohjoisrannan Murtoniemi erottaa Rapalahtea ja Säynäänlahtea. Heitjärven syvin kohta, 10 metriä, sijaitsee itärannan Jylhänniemen lounaispuolella. Suuri osa järvestä on neljästä yhdeksään metriä syvä. Rannoilla on peltotilkkuja ja pientaloja.
Heitjärven merkittävin saariryhmä sijaitsee Säynäänlahden suulla.
Heitjärveen laskee Välijoki luoteesta Pieni Perkausjärveltä (144,1 metriä mpy) ja useita pieniä laskuojia. Heitjärven luusua sijaitsee Säynäänlahden itärannalla, josta alkaa Kivijärveen (130,8 metriä mpy) laskeva Heitjoki. Heitjärven ja Kivijärven välinen kannas on yhdestä kahteen kilometriä leveä.
Heitjärven vesitilavuus on 34 532 000 kuutiometriä.
Heitjärvi (14.446.1.001) kuuluu Heitjärven valuma-alueeseen (14.446), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44) ja ensimmäinen on Viitasaaren reitin valuma-alue (14.4). Heitjärvi on Heitjärven valuma-alueen laajin vakavesi ja ainoa, jonka pinta-ala on yli neliökilometrin. Seuraavaksi laajin on Iso Perkausjärvi. Alueeseen kuuluu myös viisi muuta vakavettä.
Heitjärvi on toiseksi laajin Kivijärven 89:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä edeltää Kivijärvi. Paikkakunnan kolmanneksi laajin järvi on 60-hehtaarinen Heikinjärvi.
Simmettijärvi

Simmettijärvi on järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on 25 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Rovaniemeltä 270 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Simmettijärvi on kaakkois–luoteissuuntainen. Järven länsiosan noin kilometrin mittainen niemi ja niemen itäpuoliset Palosaaret jakavat allasta siten, että se koostuu suurelta osin lahdista ja salmista. Länsiosan lahden nimi on Taivaljärvi. Simmettijärveen laskee etelästä Talvitupajärvi (124,0 metriä mpy). Simmettijärveä ympäröivillä vaaroilla ja soilla sijaitsee useita nimettömiä lampia.
Simmettijärvi (71.113.1.001) kuuluu Simmettijärven valuma-alueeseen (71.113), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Inarinjärven alue (71.11) ja ensimmäinen jakovaihe Inarin alue (71.1). Simmettijärvi on laajin Simmettijärven valuma-alueen 21:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Myössäjärvi ja kolmanneksi laajin Tuulijärvi. Lähes puolet alueen järvistä on vailla virallista nimeä.
Pasasjärvi

Pasasjärvi on vaarojen reunustama järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 6,7 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on kymmenen kilometriä länsilounaaseen ja Rovaniemeltä 244 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Pasasjärven pituus kaakosta luoteeseen on 7,2 kilometriä. Pasasjärveen laskee Pasaslompolo luoteesta ja muutamia laskuojia eri ilmansuunnista. Pasasjärven luusua sijaitsee altaan kaakkoisrannalla, josta lähtee Pasasjoki itään kohti Ivalojokea. Pasasjärven länsipuolinen Pasaspäät-vaara kohoaa noin 380 metriä merenpinnan yläpuolelle, idässä Iso Karhuvaaran ja Luusuanvaaran huiput ovat yli 300 metriä merenpinnan yläpuolella.
Pasasjärven ainoa saari on muutaman aarin laajuinen Hanhisaari järven pohjoisrannan läheisyydessä.
Pasasjärven kaakkoispuolella sijaitsee Ivalon lentoasema, jonka kaakkoispuolella sijaitsee Alajärvi. Pasasjärven jää on toiminut rengasvalmistajien testiratana.
Pasasjärvi (71.416.1.001) kuuluu Pasasjoen valuma-alueeseen (71.416), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Ivalojoen alaosan alue (71.41) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ivalojoen alue (71.4). Pasasjärvi on laajin Pasasjoen valuma-alueen yhdeksästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Pasaslompolo ja kolmanneksi laajin Pakkasjärvi. Alueen pienimmät järvet ovat vailla virallista nimeä.
Alajärvi (Inari)

Alajärvi on järvi Inarissa Lapin maakunnan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Ivalosta on kahdeksan kilometriä etelälounaaseen ja Rovaniemeltä 243 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Alajärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,3 kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kaksi kilometriä. Noin kolmannes Alajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvimmät kohdat, noin 23 metriä, sijaitsevat järven keskiosassa. Järven koillisosassa puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee noin 150–250 metrin päässä rantaviivasta. Alajärveen virtaa Alajoki kaakosta. Alajoki jatkuu Alajärven koilliskolkasta pohjoiseen ja laskee Ivalojokeen.
Alajärven itä-, etelä- ja länsipuolella on ylänköä. Rannoilla on jonkin verran pientaloja. Järven luoteispuolella sijaitsee Ivalon lentoasema, jonka luoteispuolella sijaitsee Pasasjärvi.
Alajärven vesitilavuus on 26 195 000 kuutiometriä.
Alajärvi (71.441.1.001) kuuluu Alajoen alaosan alueeseen (71.441), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Alajoen valuma-alue (71.44) ja ensimmäinen jakovaihe Ala-Ivalojoen alue (71.4). Alajärvi on laajin Alajoen alaosan alueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Alalompola ja kolmanneksi laajin Halkijärvi. Alueen pienin järvi on vailla virallista nimeä.