tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leena Kela

Leena Kela (s. 1979 Kuusamo) on Mynämäellä asuva suomalainen performanssitaiteiljia ja kuraattori. Alun perin valokuvan parissa työskennellyt Kela alkoi tehdä performanssitaidetta 2000-luvun alkupuolella ja on sittemmin esiintynyt lukuisilla festivaaleilla, taidetapahtumissa, museoissa ja gallerioissa sekä Suomessa että ulkomailla. Vuonna 2009 Kela valittiin Suomen ensimmäiseksi Performanssitaiteen läänintaiteilijaksi. Hän toimii Mynämäellä Koneen säätiön ylläpitämän Saaren kartanon residenssin johtajana. 
Taiteellinen toiminta.
Performanssiteoksissaan Kela tutkii ruumiillisuuden ja materiaalisuuden dialogia ja hyödyntää niissä usein arkisia esineistä sekä tekstejä. Hän on esittänyt teoksiaan eri puolilla maailmaa, mm. Intiassa, Venäjällä, Kanadassa ja Kamerunissa, ja on dokumentoinut esityksiä myös videoiksi ja valokuviksi. One Year Demonstration -teoksessa (2017–2018) Kela julkaisi vuoden ajan Instagram-alustalla päivittäin yhden kuvan yhden naisen mielenosoituksesta. Videoteos "There is no planet B" (2020) on hankittu Valtion taideteostoimikunnan kokoelmaan. 
Kela on urallaan kehittänyt aktiivisesti performanssitaiteen kenttää, edistänyt alan näkyvyyttä ja tuonut Suomeen esiintyjiä eri puolilta maailmaa. Osana viisivuotista läänintaiteilijankauttaan Taiteen edistämiskeskuksessa hän toteutti muun muassa Performanssipankki-tietokannan sekä järjesti Performanssi on the Road -kiertueita, joilla bussi kuljetti yleisöä ja esiintyjiä Varsinais-Suomen alueella performanssitaiteen pariin. Kela kuratoi myös ensimmäisen taidemuseossa esillä olleen performanssitaiteen näyttelyn "Tässä ja nyt: Performanssitaide Suomessa" Aboa Vetus &amp; Ars Nova -museoon Turkuun vuonna 2013. Kela on toiminut vuodesta 2012 vuosittain järjestetyn New Performance Turku Festivalin taiteellisena johtajana, ja oli vuosina 2015–2017 myös Helsingissä toimivan Esitystaiteen talo Mad Housen kuraattoritiimissä. Vuosina 2010–2013 hän osallistui myös Fluxee-klubien kuratointiin Tehdas teatterissa Turussa.
Opinnot.
Kela opiskeli performanssitaidetta vuosina 2000–2003 Turun Taideakatemian Crossing Borders in Performing Arts -koulutusohjelmassa ja suoritti Lahden muotoiluinstituutissa vuosina 2005–2007 taiteen perusopettajan opinnot. Vuosina 2007–2010 Kela teki teatteritaiteen maisterin tutkinnon Helsingissä Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa. Päättötyönään Kela toteutti pitkäkestoisen performanssin, jossa hän eli neljän viikon ajan töölöläisessä kaksiossa alter egonsa Elena Elakin elämää.
Moršyn

Moršyn () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Moršyn sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Berežnytsjajoen varrella, 82 kilometriä aluekeskus Lvivistä etelään. Kaupungissa on rautatieasema. 
Tammikuun keskilämpötila on −4,1 ja heinäkuun +18,5 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 676 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 5 562 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6 482 asukasta. Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli suuri enemmistö. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 158 asukasta. 
Arkeologisten löytöjen perusteella on arvioitu, että nykyisen kaupungin seutu asutettiin kivikauden lopulla, 8000–4000 vuotta e.a.a. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1482. Rautatien Stryi–Ivano-Frankivsk rakentaminen (1875) vilkastutti paikkakuntaa. 1800-luvun loppuun mennessä paikkakunta oli saavuttanut tunnettavuutta kylpyläkohteena. Kaupunkityyppisen taajama aseman se sai vuonna 1948; kaupungiksi Moršyn nimettiin vuonna 1996.
Moršyn on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Stryin kaupunkipiirin kuulunut kaupunkityyppinen taajama tai kaupunki.
Mélissa le Nevé

Mélissa le Nevé (s. 1989) on ranskalainen kiipeilijä. Hän kiipesi 9a-vaikeustasoisen reitin, "Action Directen," ensimmäisenä naisena. Reitin on kiivennyt alle 30 kiipeilijää. Vaikein hänen kiipemänsä boulder-reitti on ollut 8B+ vaikeustasoinen "Mécanique élémentaire". 
Le Nevé aloitti kiipeilyn 15-vuotiaana. Hän voitti Ranskan mestaruuden boulderoinnissa vuodesta 2010 vuoteen 2013. Maailmancupeista hän voitti hopeaa vuonna 2013 ja 2016. Hän lopetti kilpailuihin osallistumisen vuonna 2016 ja on sittemmin keskittynyt ulkokivillä kiipeilyyn. Vuonna 2015 hän kiipesi Big Five -nimisen kokoelman reittejä Fontainebleaussa Ranskassa. Big Fiveen kuuluu viisi 7C-8A -vaikeustasoista reittiä. Le Nevé oli ensimmäinen reitit kiivennyt nainen.
Elisabeth Beaurain-Pihkala

Nina Jeanne Elisabeth Beaurain-Pihkala (16. huhtikuuta 1906 Pariisi - 1. maaliskuuta 1995 Espoo) oli suomalainen agronomi.
Beaurain-Pihkalan vanhemmat olivat ranskalainen pankkiiri Edouard Beaurain (1872-1939) ja pianisti Maria Collan-Beaurain. Beaurain-Pihkala valmistui agronomiksi 1927, jonka jälkeen hän työskenteli Svenska lantbrukssällskapens förbundin sihteerinä ja tarkastajana 1929–1946, Standard Française des Pétroles -öljy-yhtiön osastosihteerinä 1947–1949, YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n Suomen toimikunnan pääsihteerinä 1949-1968 ja Suomen maatalousministeriön kansainvälisten asioiden sihteerinä 1968-1969. Beaurain-Pihkala oli myös Suomen YK-liiton varapuheenjohtaja 1957-1967.
1930-luvun lopussa Beaurain-Pihkala oli mukana Natsi-Saksasta Suomeen saapuneiden pakolaisten avustuskomiteassa, johon hänen ohellaan kuuluivat C. O. Frietsch, Yrjö Hirn, Yrjö Kallinen, Ragni Karlsson, Sylvi-Kyllikki Kilpi, Arvid Mörne, Atos Wirtanen ja Laurin Zilliacus. 1940-1950-luvuilla Beaurain-Pihkala kuului muun muassa Svenska Kvinnoförbundetin ja Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen hallituksiin.
Elisabeth Beaurain-Pihkalan puoliso oli professori Olli Pihkala, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1959.
Matilda Söderlund

Matilda Söderlund (s. 1991 tai 1992) on ruotsalainen ammattikiipeilijä. Hän on ainoa pohjoismainen 9a-vaikeustasoisen reitin kiivennyt nainen. Vaikein hänen kiipeämänsä boulder-reitti on 8B-vaikeustasoinen. Hän on perustanut Moumo-kiipeilysaliketjun Ruotsiin.
Söderlund aloitti kiipeilyn 11-vuotiaana. Kolme kuukautta myöhemmin hän oli ruotsinmestaruuskisoissa toinen. 20-vuotiaana hänestä tuli ensimmäinen maailmanmestaruuskisojen finaaliin päässyt ruotsalainen kiipeilijä. Hän keskittyy nykyään ulkokivillä kiipeilyyn.
Lähteet.
Mount Holyoke College

Mount Holyoke College on Yhdysvalloissa Massachusettsin osavaltiossa toimiva naisille suunnattu liberal arts college. Se on yksi Seven Sisters -nimellä tunnetusta naisopistojen ryhmästä.
Koulun painopiste on yleissivistävässä opetuksessa. Kandidaattitason (bachelor) kursseja järjeseään humanisisissa aineissa, matematiikassa, luonnontieteissä ja sosiaalisissa tieteissä. Maisteritutkinnon voi suorittaa neljällä alalla. Opiskelijoita on noin 2000.
Mount Holyoke College oli yksi ensimmäisistä naisten korkeakouluista Yhdysvalloissa. Mary Lyon perusti sen nimellä "Mount Holyoke Female Seminary" vuonna 1837. Lyon toimi sen ensimmäisenä rehtorina kuolemaansa saakka vuonna 1849. Koululla oli alkuvuosina yhteyksiä kongregationalismiin, muta se ei ole koskaan ollut minkään uskonnollisen ryhmän omistuksessa. Mount Holyoke Collegen taidemuseo, joka perustettiin vuonna 1876, on yksi maan vanhimmista korkeakoulujen taidemuseoista.
Heimo Lappalainen

Heimo Lappalainen (10. tammikuuta 1944 Tampere – 15. toukokuuta 1994 Särkisalo) oli suomalainen kulttuuriantropologi, dokumenttielokuvien tekijä sekä šamanismin ja uussamanismin tutkija ja opettaja.
Henkilöhistoria.
Inkerinsuomalaisten vanhempien poikana syntynyt Lappalainen oli kansainvälisesti tunnettu kulttuuriantropologi varsinkin itäiseen Siperiaan tekemistään tutkimus- ja kuvausmatkoista. Tuvan kylään tekemillään matkoilla hän perehtyi erityisesti evenkeihin. Lappalaista voi pitää myös uussamanismin tuojana Suomeen. Ruotsissa kasvanut ja opiskellut ja sieltä 1980 Suomeen muuttanut Lappalainen toimi muun muassa Uppsalan yliopiston sosiaaliantropologian instituutin puheenjohtajana 1960-luvulla. Lappalaisen kiinnostus šamanismiin virisi Suomessa, jossa hän opetti šamanismia ja uussamanismia ensin Michael Harnerin ja sitten Jonathan Horwitzin kanssa, aina kuolemaansa saakka.
Lappalainen oli myös suomalaisten ja eurooppalaisten antropologisen dokumenttielokuvien uranuurtaja. Hän oli jo 1970-luvulla perustamassa pohjoismaista antropologisen elokuvan yhdistystä Nordic Anthropological Film Associationia ja toimi sen pääsihteerinä 1983–1994. Hän oli 1987 myös yksi perustajista dokumenttielokuvien tuotantoyhtiö Illumessa, yhdessä Jouko Aaltosen ja Pertti Veijalaisen kanssa.
Ludwig Wüllner

Ludwig Wüllner (1858–1938) oli saksalainen lausuja ja konserttilaulaja. Hän opiskeli germaanista kieli- ja kirjallisuustiedettä ja toimi 1884–1887 dosenttina Münsterin akatemiassa. Vuodesta 1895 hän toimi musiikin ja näyttämötaiteen alalla ja esiintyi muun muassa Helsingissä. Vähäiset äänivarat korvasi panostus tulkintaan ja taitavaan esittämiseen. Hänen isänsä oli säveltäjä Franz Wüllner.
Srettha Thavisin

Srettha Thavisin (; s. 15. helmikuuta 1962) on thaimaalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi Thaimaan pääministerinä 22. elokuuta 2023 – 14. elokuuta 2024. Hän oli aiemmin Sansirin toimitusjohtaja ja presidentti.
Thaimaan perustuslakituomioistuin erotti Thavisinin pääministerin tehtävistä 14. elokuuta 2024. Hänen todettiin rikkoneen eettisiä sääntöjä hänen nimitettyään hallitukseen entisen lakimies Pichit Chuenbanin, joka oli aikaisemmin saanut vankilatuomion lahjonnan yrityksestä. 40 senaattoria olivat jättäneet vetoomuksen asian käsittelystä tuomioistuimessa toukokuussa 2024. Thavisinin seuraajaksi valittiin 16. elokuuta Paetongtarn Shinawatra..
Amourvuoret

Amourvuoret (, ) ovat Saharan Atlakseen kuuluva vuoristo Algeriassa. Niiden lounaispuolella ovat Ksourvuoret ja koillispuolella Ouled Naïl.
Amourvuoret kohoavat pohjoisen ylätasangoilta keskiosassaan yli 1 700 metrin korkeuteen ja laskeutuvat etelässä jyrkästi Saharan reuna-alueelle. Korkein kohta on Djebel Ksel (2 008 metriä) vuoriston läntisimmässä osassa. Hiekka- ja kalkkikivestä muodostuneiden vuorten välissä on vadien kuluttamia laaksoja. Suhteellisen korkean sademääränsä (300–500 millimetriä) ansiosta varsinkin vuorten luoteisrinteillä kasvaa alepponmäntyjä, katajia ja rautatammia. Etelärinteillä on arokasvillisuutta kuten espartoheinää.
Alueella on runsaasti vuoriston muinaisesta asutuksesta todistavia kalliopiirroksia. Varhaisimmat historian tuntemat asukkaat olivat rašid-heimon berbereitä, joiden mukaan vuoria kutsuttiin arabiaksi nimellä Djabal Rašīd. 1200–1300-luvulla berberit väistyivät tai sulautuivat Saharasta tulleeseen arabipaimentolaisten amur-heimoon, joka antoi vuoristolle oman nimensä. Nykyään alue on täysin arabiankielinen.
Entisten kylien rauniot todistavat nykyistä paljon laajemmasta maanviljelystä. Nykyään Amourvuoret ovat lähinnä karjatalousaluetta (lampaita ja vuohia). Alue on tunnettu paksuista koristeellisista villamatoistaan. Sen keskus on Afloun kaupunki.
Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (albumi)

Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa on Lehtivihreät-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 1996.
Albumin kappale ”Ei kiinnosta” on myös samana vuonna julkaistulla "Kuuma iskelmäparaati" -kokoelmalla.
Celeste Saulo

Celeste Saulo (s. 1964) on argentiinalainen professori. Hän toimii Maailman ilmatieteen järjestön (WMO) pääsihteerinä vuoden 2024 alusta alkaen. Hän on tehtävässä ensimmäinen nainen ja ensimmäinen amerikkalainen organisaation 150-vuotisen historian aikana. 
Saulo valmistui ilmakehätieteiden tohtoriksi Buenos Airesin yliopistosta 1996, ja opetti siellä termodynamiikkaa, pilvifysiikkaa, mikrometeorologiaa ja ilmakehän numeerista mallintamista. Hänen oma tutkimuksensa on kohdistunut numeerisen säänennustamisen kehittämiseen ja tieteidenväliseen yhteistyöhon sovelluksissa kuten tuulienergian ja maatalouden tarvitsemat sääpalvelut.
Saulo toimi Argentiinan ilmatieteen laitoksen pääjohtajana 2014–2023. Hänellä oli monia korkeita tehtäviä WMO:ssa ennen pääsihteeriksi valintaa. Vuonna 2023 hänet nimitettiin Amerikan meteorologisen seuran kunniajäseneksi.
Saulon pääsihteerikauden suuria tavoitteita WMO:ssa ovat vaarallisten sääilmiöiden ennakkovaroitusjärjestelmän kehittäminen sekä globaalin kasvihuonekaasujen tietojärjestelmän (Global Greenhouse Gas Watch) rakentaminen. Järjestö tulee myös panostamaan globaalin säähavaintoverkoston parantamiseen, ja ohjaa sitä varten rahoja köyhimmille jäsenvaltioille.
Outi Sarpila

Outi Sarpila (s. 1984 Pori) on sosiologian professori Turun yliopistossa. Sarpilan tutkimusala on talousssosiologia ja ulkonäkö pääomana. Hän on valmistunut vuonna 2007 kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta ja väitteli tohtoriksi 2013 suomalaisten ulkonäköön kohdistuvasta kulutuksesta Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta. Vuonna 2019 Sarpila oli yksi neljästä "Ulkonäköyhteiskunta 2000-luvun Suomessa" -tietokirjan kirjoittajista.
Edith Bülbring

Edith Bülbring (27. joulukuuta 1903 Bonn, Saksa – 5. heinäkuuta 1990 Oxford, Englanti) oli saksalaissyntyinen farmakologi ja fysiologi, joka tutki sileää lihaskudosta. Hänen tutkimuksiaan pidetään sileän lihaskudoksen tutkimuksen perustana.
Bülbringin isä oli Bonnin yliopiston professori ja hänen äitinsä kuului hollantilaiseen pankkiiriperheeseen. Bülbring aloitti lääketieteen opinnot Bonnin yliopistossa vuonna 1928. Hän työskenteli farmakologi Paul Trendelenburgin kanssa Berliinissä ja lääkärinä Jenassa. Kun natsit nousivat valtaan Saksassa, juutalaistaustainen Bülbring menetti työnsä ja muutti Englantiin vuonna 1933. Englannissa hän työskenteli muun muassa Oxfordin yliopiston farmakologian laitoksen professorina, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1971.
Bülbring valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1958, jolloin hänestä tuli järjestön 14. naisjäsen.
Mohammad Reza Zahedi

Mohammad Reza Zahedi (; 2. marraskuuta 1960 – 1. huhtikuuta 2024) oli iranilainen Iranin vallankumouskaartin maavoimien komentaja. Sotilasarvoltaan hän oli prikaatikenraali. Zaedi toimi myös Quds-joukkojen parissa välikätenä sotilasavlle Iranin liittolaisille Syyriassa ja Libanonissa. Hän kuoli Israelin ilmaiskussa Iranin lähetystöön Syyrian pääkaupunki Damaskoksessa.
Isku aiheutti suuria jännitteitä maiden jo entuudestan kireisiin väleihin.
Elämäkerta.
Mohammad Reza Zahedi syntyi Iranin Isfahanissa 2. marraskuuta 1960. Vuonna 1979 tapahtui Iranin vallankumous, joka syöksi vallasta maan šaahi Mohammad Reza Pahlavin ja nosti valtaan uskonnolliset johtajat. Kaksi vuotta tapahtumien jälkeen tuolloin 19-vuotias Zaedi liittyi Iranin vallankumouskaartiin.
Irakin–Iranin sota.
Pian Iranin vallankumouksen jälkeen syttyi Irakin–Iranin sota Irakin johtaja Saddam Husseinin hyökätessä maahan. Zahedisai ensimmäisen komentotehtävänsä pienen prikaatin komentajana. Hän yleni urallaan vuosien 1983–1986 aikana johtaen prikaatinsa komennossa irakilaisten puolustuslinjojen murtamiseen tähdättyjä operaatioita. Lopulta hänet ylennettiin 14. divisioonan komentoon, joka osallistui joihinkin sodan avaintaisteluihin. Hän jatkoi tehtävässään sodan jälkeen vuoteen 1991 saakka. 
Myöhemmin hän johti sotilaita kouluttanutta suurempaa tukikohtaa.
Myöhemmät tehtävät.
Zahedin seuraava merkittävä tehtävä oli lyhyt siirto vallankumouskaartin ilmavoimien komentajaksi vuonna 2005. Vielä samana vuonna hänet siirettiin vallankumouskaartin maavoimien komentajaksi kolmen vuoden ajaksi. Tuona aikana hän toimi Thar-Allahin esikunnassa, jonka päätehtäviin kuului Iranin pääkaupunki Teheranin puolustaminen. Hänen alaisensa Sarallain prikaatin yhtenä tehtävänä oli esimerkiksi mielenosoitusten tukaduttaminen.
Zahedi loi läheiset yteydet vallankumouskaartin erikoisjoukkojen eli Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimaniin ja tapasi Libanonin Hizbollah-järjestön johtaja Hassan Nasrallahin useampaan kertaan. Hänellä oli oleellinen osuus ohjusten välittämisessä Iranista Hizbollahille, sekä sotilaalliseen tukeen Syyrian Bašar al-Assadille Syyrian sisällissodan aikana.
Kuolema.
Zahedi sai surmansa Israelin Iranin lähetystöön Syyrian pääkaupunki Damaskoksen Mezzeh'n kaupunginosassa tekemässä ilmaiskussa 1. huhtikuuta 2024. Iskussa kuoli myös muita korkea-arvoisia vallankumouskaartin jäseniä. Israel on aikaisemminkin tehnyt iskuja Syyriaan, mutta kyseessä oli ensimmäinen isku diplomaattiseen lähetystöön. 
Iran kutsui iskua YK:n peruskirjan ja kansainvälisen lain vastaiseksi. Sen tuomitsivat myös esimerkiksi Irak, Jordania, Oman, Pakistan, Saudi-Arabia, Yhdistyneet arabiemiraatit ja Venäjä.
Iran teki suurimuotoisen drooni- ja ohjusiskun Israeliin kostona ilmaiskulle Damaskoksessa.
Franz Wüllner

Franz Wüllner (1832–1902) oli saksalainen musiikkipedagogi ja säveltäjä. Hän esiintyi 1852–1854 pianistina Saksassa ja Belgiassa. Hän aloitti 1856 Münchenissä konservatorion pianonsoitonopettajana. Toimittuaan 1858–1864 Aachenissa orkesterinjohtajana hän palasi Müncheniin hovikirkkokuoron johtajaksi. Hän oli vuodesta 1867 kuorolaulunopettaja kuninkaallisessa musiikkikoulussa, jolle hän julkaisi "Kuoroharjoitukset" ("Chorübungen der Münchener Musikschule"). Hänestä tuli 1869 Hans von Bülowin jälkeen hovioopperan ja akatemiakonserttien johtaja. Sama aikaan hän toimi konservatorion esittäjäosaston tarkastajana. Hän sai 1870 nimityksen hovikapellimestariksi ja 1875 professoriksi. Hän siirtyi 1877 Dresdeniin hovikapellimestariksi ja konservatorion taiteelliseksi johtajaksi. Hänestä tuli 1884 Kölnin konservatorion ja Gürzenich-orkesterin johtaja. Hän johti usein myös yhteisesityksiä Niederrheinisches Musikfest -musiikkijuhlilla. Hänen sävellystuotantonsa koostuu pääasiassa kuoro- ja kamarimusiikkiteoksista.
Wüllnerin poika oli laulaja Ludwig Wüllner.
Juho Kilo

Juho Teemu Kristian Kilo (s. 23. kesäkuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Alankomaiden Eerste divisiessä pelaavaa ADO Den Haagia.
Istanbulissa

Istanbulissa on Lehtivihreät-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 1997.
Albumin kappale ”Supertähti” on samana vuonna julkaistulla "Soundi CD 1997" -kokoelmalla ja kappale "Mitään muuta ei oo" Poko Recordsin vuonna 2005 julkaistulla "Sivulliset - valikoima suomalaista vaihtoehtorockia vuosilta 1985-2000" -kokoelmalla.
Kappaleet.
Ensimmäinen CD-painos ja C-kasettiversio.
Reissue CD-painos.
Keijunmekot

Keijunmekot ("Rhodochiton") on ratamokasvien heimoon kuuluva suku. Yksi siihen kuuluva laji on keijunmekko ("Rhodochiton atrosanguineum"), jonka kukat ovat violetit ja jota kasvatetaan koristekasvina ruukuissa ja amppelissa.
Carina Henriksson

Carina Henriksson (s. 1971 Lainio) on ruotsalainen oopperalaulaja ja teatterinjohtaja. Hän opiskeli laulamista Operastudio 67 -musiikkiopistossa Tukholmassa ja Royal Academy of Music -korkeakoulussa Lontoossa. Kansainvälisen uran jälkeen hän palasi Tornionlaaksoon. Hän on toiminut Tornedalsteaternin johtajana sekä on Opera Vildmarkin perustaja ja taiteellinen johtaja. Hän on tehnyt pitkään yhteistyötä kirjailija Bengt Pohjasen kanssa. Henriksson on syntynyt Lainion kylässä Kiirunassa ja taustaltaan länsipohjalainen ja saamelainen. Hänen isoäitinsä puhui meänkieltä, mutta hänen vanhempansa eivät puhuneet sitä kotona tai opettaneet kieltä lapsilleen. Palattuaan Länsipohjaan Henriksson opetteli meänkielen ja laulamaan saameksi. Vuonna 2019 hän julkaisi levyn "Rajaton-Gränslöst". Henrikssonista tehtiin tv-dokumenttielokuva "Vildmarksdivan" vuonna 2023.
Sepmeries

Sepmeries on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Valenciennesin kaupungista etelään.
Kunnan alueella on useita puroja, ja sen nimi tulee latinan kielisestä seitsemää puroa tarkoittavasta sanasta "Septem rio". Kylän alkuperä tunnetaan 1100-luvulta, ja siellä olleen linnan jäänteitä löydettiin arkeologisissa kaivauksissa kirkon vierestä. Saint-Cômen ja Saint-Damienin kirkko rakennettiin uudelleen 1800-luvun jälkipuoliskolla korjaamattoman kirkon raunioille. Kirkko kärsi ensimmäisen maailmansodan pommituksista, mutta se korjattiin 1920-luvulla. Sepmeries oli 1900-luvun loppuun saakka pääosin maatalouskunta. Sen jälkeen Valensciennesin kaupungin läheisyys palveluineen on tehnyt kunnasta suositun asuinpaikan.
Kolibrinmaljat

Kolibrinmaljat ("Lophospermum") on ratamokasvien heimoon kuuluva suku. Yksi siihen kuuluva laji on purppurakolibrinmalja ("Lophospermum purpusii"). Sukuun kuuluu myös joitakin risteymälajikkeita, kuten 'Wine Red'.
Tontunhatut

Tontunhatut ("Tetranema") on ratamokasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu laji meksikontontunhattu eli tontunhattu ("Tetranema roseum"). Tontunhattuja esiintyy luonnonvaraisena Meksikossa ja Filippiineillä. Puutarhakasveina ne ovat helppohoitoisia ja viihtyvät puolivarjossa.
Mildred Rebstock

Mildred Catherine Rebstock (29. marraskuuta 1919 Elkhart, Indiana – 17. helmikuuta 2011 Ann Arbor, Michigan) oli yhdysvaltalainen lääkeainekemisti, joka tutki antibiootteja sekä lipidi- ja hedelmällisyyslääkkeitä. Hän työskenteli tutkijana Parke-Davis-lääkeyhtiössä ja johti tutkimusryhmää, joka onnistui ensimmäisenä valmistamaan synteettistä kloramfenikolia.
Rebstock suoritti alemman korkeakoulututkinnon North Central Collegessa vuonna 1942 ja ylemmän Illinoisin yliopistossa vuonna 1943. Hän väitteli tohtoriksi Illinoisin yliopistosta vuonna 1945. Valmistuttuaan Rebstock palkattiin Parke-Davisille tutkimaan streptomysiiniä, mutta hänet siirrettiin kloramfenikolia tutkivaan projektiin, kun lääkeaine löydettiin vuonna 1947. Parke-Davis tiedotti kloramfenikolin onnistuneesta synteesistä maaliskuussa 1949 ja lanseerasi ennen vuoden loppua Chloromycetin-lääkkeen, jossa se on vaikuttavana aineena. Rebstock työskenteli Parke-Davisilla, kunnes eläköityi vuonna 1977.
Henna Aho

Henna Aho (s. 1977 Raisio) on suomalainen kuvataiteilija, jonka teokset ovat usein suurikokoisia, erilaisia materiaaleja yhdisteleviä abstrakteja maalauksia tai maalausinstallaatioita. Ahon muotokieli on rajua ja ekspressiivistä ja hän sisällyttää toisinaan maalauksiinsa valmisesineitä kuten pensseleitä, henkareita, kauhoja ja harjoja sekä tekstiilejä, kuten naruja, nauhoja, kangassuikaleita ja matonkuteita. Aho kuvaa kiinnostuksen kohteikseen värin, muodon ja materiaalisuuden ohella suomalaisen kansantaiteen, joogan hengitystekniikat sekä uushengellisen mystiikan. Hänen tuotannossaan perinteisen käsityön muodot kietoutuvat nykymaalauksen ilmaisukieleen. Ahon teosten on tulkittu kytkeytyvän muassa kodin piirin ja naisten työn teemoihin. Aho on vuodesta 2013 asti esitellyt teoksiaan ryhmä- ja yksityisnäyttelyissä muun muassa Turussa, Helsingissä, Riihimäellä ja Tampereella. Vuosina 2024-26 Aho toimii Turun Taideyhdistyksen Henry Lönnforsin ateljeestipendiaattina.
Opinnot.
Aho on valmistunut kuvataiteilijaksi Turun Taideakatemian kuvataiteen koulutusohjelmasta vuonna 2002 ja on tehnyt lisäksi taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisen korkeakoulun kuvataideopetuksen koulutusohjelmassa, josta hän valmistui vuonna 2006. Aho valmistui vuonna 2022 Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta Kuvataiteen maisteriksi pääaineenaan maalaus. Ahon opinnäytteen kirjallinen osa palkittiin vuonna 2022 Kuvataideakatemian neuvoston palkinnolla.
Saklina

Saklina () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Venjoen luterilaisen seurakuntaan. Nykyään se kuuluu hallinnollisesti Leningradin alueen Hatsinan piiriin. 
Saklina sijaitsee Inkereenjoen rannalla. Kylä jakautui kahteen osaan: Suuri-Saklina ja Ahola (Pieni-Saklina). Kylä mainitaan eri nimillä Venäjän 1500-luvun (Zaklinje) ja Ruotsin 1600-luvun (Saklinie, Säglina ödhe, Saglina by, jne) asiakirjoissa. Nimi polveutuu ilmeisesti venäläisistä sanoista "za" - takana, ja "glina" - savi, eli "Savikontaus". 
Vuonna 1849 Suuri-Saklinassa asui 77 ihmistä (36 miestä ja 41 naista), ja Aholassa - 46 (25 miestä ja 21 naista), kaikki inkeriläisiä (savakoita). 
Maaperältään Saklina oli suokasta alankomaata, sen laajat ja tasaiset pellot pitiviät kylän asukkaat leivässä. Lypsykarjan kasvatus oli pääelinkeinona.
Kylässä järjestettiin maataloukursseja, toimi sonniyhdistys ja osuuskauppa. 1900-luvun alusta keskellä kylää oli Saklinan kansakoulu, jossa oppia saivat oman kylän lisäksi joen toisella rannalla olevan Vekkilän, Suuren Ruusovan ja Ryysälän lapset. Koulun pitkäaikaisia opettajia olivat Ida ja Lyyli Myllärinen. 
Vuonna 1926 Suuri-Saklinassa oli 50 taloa ja 182 asukasta, niistä 179 henkilöä (49 taloa) - inkeriläisiä, Aholassa 10 taloa ja 31 asukasta, kaikki inkeriläisiä. Kylän yleisin sukunimi oli Närjä, muut suvut olivat Kapanen, Mullo, Myllärinen, ja Suomalainen. 
Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.
Polyseksuaalisuus

Polyseksuaalisuus tarkoittaa seksuaalista suuntautumista, jossa henkilö kokee seksuaalista mielenkiintoa tai romanttista viehtymystä eri ihmisiä kohtaan heidän sukupuolestaan riippumatta, mutta ei kuitenkaan kaikkia sukupuolia kohtaan. Periaatteessa biseksuaalit ja panseksuaalit ovat polyseksuaaleja, ja osa laskeekin heidät polyseksuaalien joukkoon. Kuitenkin biseksuaalien ajatellaan tavallisesti olevan kiinnostuneita oman biologisen sukupuolensa ja vastakkaisen biologisen sukupuolen edustajista ja panseksuaalien puolestaan olevan kiinnostuneita kaikista sukupuolista. Polyseksuaali sijoittuu näiden seksuaalisten suuntautuneisuuksien väliin, eli nämä ihmiset ovat kiinnostuneita enemmän kuin kahdesta sukupuolesta, mutta eivät kuitenkaan kaikista. Polyseksuaalisuutta ei tule sekoittaa polyamoriaan, vaikka polyseksuaali saattaakin elää polyamorisissa suhteissa.
Polyseksuaalin seksuaalinen suuntautuminen ja seksuaalisen mielenkiinnon kohteet voivat vaihdella, eli tällainen henkilö voi olla välillä kiinnostunut tietystä tai tietyistä sukupuolista ja myöhemmin toisesta tai toisista sukupuolista. On myös mahdollista, että polyseksuaali osoittaa tasaisesti kiinnostusta useaa sukupuolta kohtaan tai hän tuntee tiettyjä sukupuolia kohtaan enemmän kiinnostusta kuin toisia.
Eräs tunnetuimmista polyseksuaaleista lienee laulaja Madonna, johon on viitattu myös biseksuaalina.
AppliedMicro

AppliedMicro (ennen Applied Micro Circuits Corporation, AMCC) oli puolijohdeteollisuuden yritys.
Vuonna 2004 yritys osti IBM:ltä immateriaalioikeudet PowerPC-suorittimiin 227 miljoonalla dollarilla. Yritys suunnitteli Power-arkkitehtuurin suorittimia, jotka valmisti TSMC.
Vuonna 2013 AMCC ilmoitti ARM-arkkitehtuuriin perustuvista X-Gene -suorittimista, jotka oli suunnattu palvelinkäyttöön.
Macom osti yrityksen vuonna 2016 770 miljoonan dollarin kaupassa. Kauppa valmistui 26. tammikuuta 2017. Macomin suunnitelma oli saada AppliedMicron yhteyspiirit ja myydä suorittimiin liittyvä liiketoiminta eteenpäin.
Macom myi X-Gene suorittimet vuonna 2017 Project Denver Holdingille, joka on The Carlyle Groupin tukema yritys.
Seven Sisters (colleget)

Seven Sisters on yhteisnimi seitsemälle perinteiselle naisille tarkoitetusta collegelle Yhdysvaltojen koillisosissa. Siihen kuuluivat Radcliffe College (Massachusetts) ja Vassar College (New York), joissa nykyisin opiskelee myös miehiä, sekä naisopiskelijoihin yhä keskittyvät Barnard College New Yorkissa, Bryn Mawr College Pennsylvaniassa ja Mount Holyoke College, Smith College ja Wellesley College Massachusettsissa. Ryhmä perustettiin vuonna 1926, ja sen tarkoituksena oli hankkia näille collegeille rahoitusta ja arvostusta. Tavoitteena oli samanlainen asema kuin Ivy Leaguella. Muodollinen yhteistyö lakkasi vuonna 1935, mutta jäsenet jatkavat edelleen yhteistyötä ja järjestävät vuosittain konferenssin jostain ajankohtaisesta aiheesta.
Artres

Artres on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Rhonellejoen varrella, noin 10 kilometriä Valenciennesin kaupungista etelään.
Artres on osa entistä Hainaut'n kreivikuntaa ja Cambrain arkkihiippakuntaa. Vuoteen 1075 saakka Artresin kirkko oli riippuvainen Marreschesin kirkosta, mutta Cambrain piispa Liebert antoi sen tuolloin Cambrain katedraalin alaisuuteen. Artresin hallinta kuului Famarsin herroille, mutta vuonna 1184 he myivät puolet siitä Hainaut'n kreivikunnalle. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Artres teollistui alueellisen sokerinjalostamon ansiosta, joka työllisti yli 400 ihmistä. Kunnassa oli myös tiilitehdas, joka tuhoutui vuonna 1936. Yksi entinen tehdas on muutettu Le Moulin d'Artres -hotelliksi. 
Urheilu.
Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Artres-Préseau osuuden pituus on 900 metriä ja nousu 36 metriä.
Hannah Mills

Hannah Louise Mills (s. 29. helmikuuta 1988, Cardiff, Wales) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan kaksinkertainen olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Mills on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa ja ollut joka kerta mitaleilla. Lontoossa 2012 hän saavutti Saskia Clarkin kanssa hopeaa. He olivat ennen finaalilähtöä tasoissa uusiseelantilaisten Jo Alehin ja Olivia Powrien kanssa mutta epäonnistuivat finaalilähdössä ja putosivat kauas kärkiparista. Rio de Janeirossa 2016 Mills ja Clark voittivat kultaa kymmenen pisteen erolla Alehiin ja Powrieen varmistettuaan voiton jo ennen finaalilähtöä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Millsin parina oli Eilidh McIntyre, ja he voittivat kultaa 16 pisteen erolla hopea- ja pronssimitalisteihin. Mills toimi Ison-Britannian joukkueen lipunkantajana Tokion kisojen avajaisissa.
Mills on voittanut MM-kilpailuissa 470-luokassa kaksi kultaa sekä saanut kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa 420-luokassa vuonna 2006. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 470-luokassa vuonna 2008. Ensimmäinen yleisen sarjan menestys 470-luokassa oli MM-hopea vuonna 2011, ja seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden. Hän palasi MM-mitaleille vuonna 2014, jolloin hän saavutti pronssia. Vuosina 2015 ja 2017 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2018 MM-pronssia. Vuonna 2019 hän voitti maailmanmestaruuden. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Mills saavutti hopeaa vuosina 2014, 2019 ja 2021.
Kirkkonummen seurakuntayhtymä

Kirkkonummen seurakuntayhtymä on Kirkkonummella toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntayhtymä. Seurakuntayhtymään kuuluvat Kirkkonummen ruotsalainen ja suomalainen seurakunta. Suomalainen seurakunta kuuluu Espoon hiippakuntaan ja ruotsalainen seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan. Seurakuntayhtymän alaisuuteen kuuluvat talous-, hallinto sekä kiinteistö- ja hautaustoimi.
Vuoden 2025 huhtikuussa Kirkkonummen seurakuntayhtymän seurakuntiin kuului yhteensä 24 085 jäsentä, mikä oli noin 57,7 prosenttia Kirkkonummen väestöstä.
Laleh Osmany

Laleh Osmany (, s. 1992 Herat Heratin maakunta, Afganistan) on afganistanilainen naistenoikeusaktivisti. Hän on perustanut sosiaalisen median #WhereIsMyName -kampanjan, joka vastustaa perinnettä, jonka mukaan naisten nimiä ei käytetä julkisesti Afghanistanissa. Osmany on opiskellut islamilaista lakia Heratin yliopistossa. 
Osmanyn panos naisten oikeuksien edistämiseen Afganistanissa tunnustettiin, kun hän esiintyi BBC:n vuonna 2020 julkaistulla 100 Women listalla. Vuonna 2021 Osmany joutui pakenemaan Afganistanistanista Berliiniin, Saksaan Talebanin kaapattua vallan Afganistanistanista.
#WhereIsMyName -kampanja.
Vuonna 2017 hän perusti #WhereIsMyName sosiaalisen median kampanjan Tahmineh Rashiqin kanssa. Kampanja perustettiin protestina sitä vastaan, että Afganistanissa naisilla ei perinteisesti ollut oikeutta käyttää nimeään julkisesti. Tämä tapa merkitsi sitä, että naisten nimiä ei esiintynyt virallisissa asiakirjoissa, kuten syntymä- tai kuolintodistuksessa, eikä edes naisten omilla hautakivillä. Naisten oikean nimen paljastaminen Afganistanissa on johtanut jopa murhaan.  
Afganistanin naisten verkoston puheenjohtaja Mary Akrami kuvaili lakiehdotusta ”positiiviseksi askeleeksi kohti naisten identiteetin ja oikeuksien vahvistamista”. Entinen afganistanilainen poliitikko ja naisoikeusaktivisti Fawzia Koofi sanoi, että muutos ei ollut kysymys naisten oikeuksista vaan jokaisen laillisesta oikeudesta, ihmisoikeudesta. Muita Osmanyn työn kannattajia ovat muun muassa laulaja-lauluntekijä Aryana Sayeed ja poliitikko Maryam Sama. 
Jotkut eivät kuitenkaan pitäneet lakimuutosta tervetulleena, koska he näkevät sen epäkunnioituksena afganistanilaisia arvoja kohtaan. Yksi muutoksen merkittävistä vastustajista on ääriliike Taliban. Osmany on saanut uhkailua väkivallalla roolinsa vuoksi kampanjassa. 
Osmanyn työ tuotti ensinmäisen kerran merkittävästi tulosta vuonna 2020, kun Afganistanin hallitus suostui vuonna 2020 sallimaan Afganilaisten lasten äitien nimet julkisiin henkilötietoihin.
Ouarsenis

Ouarsenis () on Tell-Atlakseen kuuluva itä-länsisuuntainen vuoristo Algeriassa. Sen itäpuolella ovat Titterivuoret ja länsipuolella Beni Chougrane, pohjoisessa Chelifjoki ja etelässä Nahr Ouasselin laakso. Ouarsenis muodostaa Välimeren rannikon matalien reunavuoristojen jälkeen Tell-Atlaksen toisen vuoriketjun, jonka eteläpuolella levittäytyvät Marnian, Tlemcenin ja Sersoun ylätasangot.
Kasautuneesta liuskeesta, flyssistä, merkelistä ja kalkkikivestä koostuva vuoristo käsittää lähes 14 500 neliökilometrin alueen Aïn Deflan, Chlefin, Tissemsiltin, Tiaretin, Médean ja Relizanen maakunnissa. Paikallisesti Ouarseniksi kutsutaan vain 1 985 metrin korkuista Sidi Amarin huippua vuoriston keskiosassa. Chelifin sivujoet jakavat vuoriston useaksi osaksi. Se rajoittuu idässä Chelifiin ja lännessä Minajoen laaksoon.
Seudun ilmasto vaihtelee subhumidista semiaridiin. Vuotuinen sademäärä on yli 400 millimetriä ja korkeimmilla kohdilla 800 millimetriä. Vuorilla kasvaa alepponmäntyjä ja tammia sekä paikoitellen atlassypressejä, atlassetrejä ja korkkitammia. Maatalous, metsien liikakäyttö ja epäsäännölliset rankkasateet ovat aiheuttaneet voimakasta eroosiota.
Vuoriston asukkaat ovat arabilaistuneita berbereitä. Sen väestö on kasvanut voimakkaasta poismuutosta huolimatta. Ouarsenis on nykyään myös matkailukohde, ja alueella sijaitsee Théniet El Hadin kansallispuisto.
Saskia Clark

Saskia Clark (s. 23. elokuuta 1979 Colchester, Englanti) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Clark on osallistunut kolmiin olympialaisiin 470-luokassa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui Christina Bassadonen parina kuudenneksi. Lontoossa 2012 hän saavutti Hannah Millsin kanssa hopeaa. He olivat ennen finaalilähtöä tasoissa uusiseelantilaisten Jo Alehin ja Olivia Powrien kanssa mutta epäonnistuivat finaalilähdössä ja putosivat kauas kärkiparista. Rio de Janeirossa 2016 Clark ja Mills voittivat kultaa kymmenen pisteen erolla Alehiin ja Powrieen varmistettuaan voiton jo ennen finaalilähtöä. 
Clark saavutti MM-kilpailuissa ensimmäisen mitalinsa vuonna 2005, ja tuon hopean jatkoksi hän sai pronssia vuonna 2007. Hän palasi hopealle vuonna 2011 ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2012. Mitalikokoelma täydentyi pronssilla vuodelta 2014 ja hopealla vuodelta 2015. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Clark saavutti hopeaa vuonna 2014.
Maria Collan-Beaurain

Maria Elisabeth Collan-Beaurain (2. maaliskuuta 1869 Helsinki - 18. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen pianisti.
Collan-Beaurainin vanhemmat olivat säveltäjä Karl Collan ja laulaja Maria Collan. Hän opiskeli 15-vuotiaasta lähtien Wienissä pienonsoittoa Theodor Leschetizkyn johdolla ja oli myöhemmin Pariisissa Raoul Pugnon oppilaana. Suomeen palattuaan Collan-Beaurain kiersi konserttipianistina ja toimi musiikinopettajana. Vuonna 1900 hän avioitui ranskalaisen pankkiirin ja juristin Edouard Beaurainin (1872-1939) kanssa asettuen 12 vuodeksi Pariisiin. Palattuaan jälleen kotimaahansa Collan-Beaurain toimi muun muassa "Finsk Tidskriftin", "Hufvudstadsbladetin" ja "Svenska Pressenin" avustajana. Vuonna 1921 hän julkaisi isoisänsä Fredrik Paciuksen elämäkerran, joka sai Svenska litteratursällskapetin kirjallisuuspalkinnon. 
Maira Collan-Beaurainin ja Edouard Beaurainin tytär oli agronomi Elisabeth Beaurain-Pihkala.
Ylisen kuntoutuskeskus

Ylisen kuntoutuskeskus oli Ylöjärvellä sijaitseva Pirkanmaan sairaanhoitopiirin vammaispalveluiden kuntoutusyksikkö. Keskus sijaitsi Ylöjärven keskustan pohjoispuolella Ylisten alueella.
Kuntoutuskeskus aloitti toimintansa 1960-luvulla Ylisen vajaamielislaitoksen nimellä. Joulukuussa 2014 keskuksen toiminta siirtyi Pitkäniemen sairaalan alueelle Taysin kehitysvammahuollon tukikeskuksen uudisrakennuksiin.
Alueen nykyinen tilanne.
Sekä Pirkanmaan sairaanhoitopiiri että myöhemmin Pirkanmaan hyvinvointialue yrittivät kymmenisen vuoden ajan myydä tyhjentynyttä ja ilkivallasta kärsinyttä keskuksen aluetta rakennuksineen. Suurin osa 19 hehtaarin alalla sijaitsevista rakennuksista on peräisin 1960-70-luvuilta. 1920-luvun alussa rakennettuja kartanoa, renkitupaa ja kappelia (Ylisen kirkko) lukuunottamatta rakennukset ovat purkukuntoisia. Renkituvan on suunnitellut vuonna 1915 arkkitehti Wivi Lönn.
Alkuvuodesta 2022 Pirkanmaan sairaanhoitopiiri järjesti tarjouskilpailun, mutta korkeimman tarjouksen tehnyt taho vetäytyi kilpailusta ennen kilpailun ratkaisua. Tuolloin sairaanhoitopiiri päätti tutkia kiinteistön mahdollista käyttöä Ukrainan sodan pakolaisten sijoittamiseen.
Keväällä 2024 Pirkanmaan hyvinvointialueen nettihuutokaupassa saama 440 635 euron ostotarjous peruuntui alueelta löytyneiden jätteensekaisten maa-ainesten vuoksi. Alueella on sijainnut jätevedenpuhdistamo sekä maanalaisia öljysäiliöitä. Helmikuussa 2025 alue myytiin 396 270 eurolla ylöjärveläiselle yrittäjälle. Uusi omistaja on suunnitellut alueelle yritystoimintaa.
Aiheesta muualla.
Ylisen kuntoutuskeskukseen liittyviä kuvia Finna-palvelussa
Matthew Rempe

Matthew Rempe on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue New York Rangersia. Rangers varasi hänet kuudennella kierroksella numerolla 165.
Ura.
Rempe aloitti pääsarjauransa WHL-liigassa kaudella 2019–2020, jolloin hän edusti WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsiä. Kaudella 2022-2023 Rempe pelasi NHL:n farmisarja AHL:ssä Hartford Wolf Packissä. Kaudella 2023–2024 hän pelasi vielä 43 ottelua Wolfpackin riveissä, jonka jälkeen hänet nostettiin NHL:ään New York Rangersin kokoonpanoon. Kesäkuussa 2025 Rempe solmi Rangersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Wächter

Wächter on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vanessa Ponce

Vanessa Ponce de León (s. 7. maaliskuuta 1992 Guanajuato, Guanajuato) on meksikolainen missi ja malli. Hänet kruunattiin 68. Miss Maailmaksi Sanyassa Kiinassa vuonna 2018 ensimmäisenä kilpailun voittaneena meksikolaisena. Ensimmäiseksi perintöprinsessaksi valittiin Thaimaata edustanut Nicolene Limsnukan. 
Ponce opiskeli kansainvälistä kauppaa ja valmistui Guanajuaton yliopistosta. Hän aloitti uransa mallina voittamalla Meksikon "Huippumalli haussa" -ohjelman viidennen tuotantokauden vuonna 2014. Ponce on työskennellyt muun muassa Dolce &amp; Gabbanalle ja Tommy Hilfigerille. Hän on toiminut myös Meksikon kansallisen nuorisoinstituutin puhujana ja tehnyt vapaaehtoistyötä Oaxacan osavaltion vähäosaisten parissa. Miss Maailmaksi Poncen kruunasi vuoden 2017 voittaja Manushi Chhillar.
Eilidh McIntyre

Eilidh McIntyre (s. 4. kesäkuuta 1994 Winchester, Englanti) on brittiläinen kilpapurjehtija. Hän on 470-luokan olympiavoittaja ja maailmanmestari.
McIntyre sijoittui MM-kilpailuissa 470-luokassa viidenneksi vuonna 2013 ja yhdeksänneksi vuonna 2014 mutta ei selviytynyt vuonna 2016 Rio de Janeiron olympialaisiin. Suurempi menestys alkoi McIntyren siirryttyä samaan veneeseen olympiavoittaja Hannah Millsin kanssa. He saavuttivat MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2017 ja pronssia 2018 sekä voittivat maailmanmestaruuden ja saavuttivat Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2019. Vuonna 2021 he jäivät MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavuttivat EM-kilpailuissa hopeaa, mutta myöhemmin samana vuonna he voittivat Tokion olympialaisissa kultaa 16 pisteen erolla hopea- ja pronssimitalisteihin.
Eilidh McIntyren isä Michael McIntyre voitti purjehduksen Star-luokassa olympiakultaa vuonna 1988.
Krystyna Pyszková

Krystyna Pyszková (s. 19. tammikuuta 1999) on tšekkiläinen malli ja missi.
Pyszková opiskeli yhdeksän vuotta taideakatemiassa ja on soittanut poikkihuilua sekä viulua kotikaupunkinsa orkesterissa. Hän aloitti uransa mallina kykyjenetsijöiden kiinnitettyä häneen huomionsa Wienissä.
Pyszková voitti Miss Tšekki -kilpailun vuonna 2022. 9. maaliskuuta 2024 hän voitti Miss Maailma -kilpailun Mumbaissa Intiassa. Ensimmäiseksi perintöprinsessaksi valittiin Libanonia edustanut Yasmina Zaytoun. Pyszkován kruunasi Miss Maailmaksi edellinen voittaja, puolalainen Karolina Bielawska. Pyszkovásta tuli toinen Tšekin edustajana Miss Maailmaksi valittu kilpailija. Hän on perustanut hyväntekeväisyysjärjestön.
Erkki Warén-Waris

Kaarlo Erkki Johannes Warén-Waris (10. joulukuuta 1888 Keuruu – 20. huhtikuuta 1939 Turku) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja ylilääkäri.
Erkki Warén-Wariksen vanhemmat olivat piirilääkäri Eliel Jonathan Warén ja Elina Amanda Ignatius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1906 ja hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1910, lääketieteen lisensiaatiksi 1915 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1920.
Warén-Waris oli Helsingin yleisen sairaalan naisten ja synnytysosaston apulaislääkärinä 1915–1917 ja Turussa yksityislääkärinä 1917–1922. Hän oli sitten Turussa Heidekenin synnytyslaitoksen lääkärinä 1922–1929 sekä Heidekenin synnytyslaitoksen ylilääkärinä vuodesta 1930 lähtien. Hän julkaisi useita ansiokkaita tieteellisiä tutkielmia alaltaan. Warén-Waris oli Duodecim-seuran jäsen vuodesta 1911 ja hän oli Turun Duodecim-seuran perustajia ja myöhemmin puheenjohtaja. 
Warén-Waris oli Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1926–1928, sairaalakomitean jäsenenä ja puheenjohtajana 1919–1920, Turun sairaalain laajennuskomitean jäsenenä ja puheenjohtajana 1926–1931 sekä Turun esikaupunkikomitean jäsenenä 1919–1929.
Erkki Warén-Waris oli naimisissa vuodesta 1913 Katri Maria Cannelinin kanssa. Hänen veljiään olivat taidemaalari ja Kansallisteatterin päälavastaja Matti Eliel Warén (1891–1955), Turun yliopiston kasvitieteen professori ja rehtori, sittemmin Helsingin yliopiston kasvitieteen professori Harry Ilmari Waris (1893–1973) ja everstiluutnantti, pankinjohtaja Paavo Gustaf Waris (1897–1959).
Lähteet.
Anne-Charlotte zu Castell-Rüdenhausen

Anne-Charlotte Catharina Victoria zu Castell-Rüdenhausen (s. 7 huhtikuuta 1962) on suomenruotsalainen kreivitär ja yrittäjä. Zu Castell-Rüdenhausen on kruununprinsessa Victorian pikkuserkku ja hän asuu Inkoossa Uudellamaalla, jossa hän elää tavallista julkisuudesta poissa olevaa elämää. Anne-Charlotte zu Castell-Rüdenhausen vetää perheensä kanssa kauppapuutarhaa Inkoossa.
Elämäkerta.
Anne-Charlotte zu Castell-Rüdenhausenin isä oli saksalaissyntyinen kreivi, kuningas Kaarle XVI Kustaan serkku, Conradin zu Castell-Rüdenhausen. Anne-Charlotten isoäiti oli prinsessa Caroline Mathilde, joka puolestaan oli kuningas Kaarle XVI Kustaan äidin, prinsessa Sibyllan, sisar. Anne-Charlotte zu Castell-Rüdenhausenin isä tuli Saksasta Suomeen opiskelemaan puutarhanahoitoa. Nykyisin perhe vetää kauppapuutarhaa Inkoossa. Kuningas Kaarle Kustaalla oli tapana vierailla perheen luona Inkoossa ollessaan Suomessa valtionvierailuilla.
Anne-Charlotte meni naimisiin Martti Rappun kanssa 3 heinäkuuta 1986. Parilla on kolme lasta:
Lisäksi zu Castell-Rüdenhausenilla on yksi lapsi Tommy Alenin kanssa; Henrik Michael Frederik zu Castell-Rüdenhausen (s. 23 joulukuuta 1982).
Värikasvit

Värikasvit ovat kasveja, joista saadaan eri tarkoituksiin kasvivärejä. Väriaineita on värikasveissa joko koko kasvissa tai vain tietyissä osissa, kuten esimerkiksi juurissa, varressa, kuoressa, kukissa ja hedelmissä. Toisista väriaineet on saatavissa sellaisinaan valmiina, toisista ne täytyy valmistaa käyttämis- tai muilla menetelmillä. Tärkeitä värikasveja ovat väripuut sekä seuraavat:
Sinistä väriä saadaan "indigoista" ja "värimorsingosta". Punaista väriä saadaan "värimatarasta", "värialkannasta", "traakkipuista", "hennapensaasta" sekä "Roccella tinctoriasta" ja eräistä muista jäkälistä. Oranssia väriä saadaan "värisaflorista" ja "annatosta". Keltaista väriä saadaan "väriresedasta", "keltaresedasta", "keltasauramosta", "sahramista", "kurkumasta", "pensasväriherneestä", sekä eräistä "tammista", kuten "mustatammesta". Vihreää väriä saadaan "rauduskoivusta", "(korpi)paatsamasta" sekä eräistä "saniaisista". Ruskeaa ja mustaa väriä saadaan eräiden runsaasti parkkihappoa sisältävien kasvinosien, kuten gambiirin, katekun, sumakin, tammenkuoren ynnä muiden avulla. 
Synteettisen väriaineiden tultua käyttöön värikasvien merkitys on jäänyt vähäiseksi ja kasvivärjäys lähes unohtunut. Värikasvien viljely oli ennen monessa maassa yleistä, mutta useat kasviväriaineet ovat painuneet täysin unohduksiin.
Väripuut ovat lähinnä trooppisia puulajeja, joiden puuta, tavallisesti ydinpuuta, on käytetty väriaineiden valmistukseen. Tärkeimpiä väripuita ovat olleet puna-, sini-, santeli-, värimulperio ja persianparrotia. Väripuita on käytetty paitsi väriaineiksi, myös musteen ja lääkkeiden valmistukseen ja esimerkiksi hienoihin puusepäntöihin.
Big Red Machine

Big Red Machine on yhdysvaltalainen indie rock- ja indie folk -yhtye. Sen vakituisia jäseniä ovat Bon Iver -yhtyeestä tunnettu Justin Vernon ja The National -yhtyeestä tunnettu Aaron Dessner. Yhtye on tehnyt yhteistyötä useiden muiden artistien kuten Sharon Van Ettenin, Anaïs Mitchellin, Ben Howardin, Lisa Hanniganin ja Taylor Swiftin kanssa. 
Vernon ja Dessner tekivät ensimmäisen kerran yhdessä musiikkia vuonna 2009, kun he julkaisivat kappaleen ”Big Red Machine” hyväntekeväisyyslevyllä "Dark Was the Night". He perustivat Big Red Machine -yhtyeen vuonna 2018. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Big Red Machine" julkaistiin samana vuonna. Toinen albumi "How Long Do You Think It’s Gonna Last?" julkaistiin vuonna 2021. Yhtyeen parhaiten menestynyt kappale on ”Renegade”, jonka he tekivät Swiftin kanssa. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 73 vuonna 2021.
Sirispuut

Sirispuut ("Archidendropsis") on hernekasveihin kuuluva puusuku, jossa on yksitoista (–14) lajia. Niitä esiintyy Papua-Uudessa-Guineassa, Salomonsaarilla ja Uudessa-Kaledoniassa. Australian Queenslandissa esiintyy kolmea sirispuiden sukuista lajia, jotka voidaan sijoittaa vaihtoehtoisesti v. 2022 kuvattuun sukuun "Heliodendron". Sirispuut kasvavat trooppisissa sademetsissä, Australian "Heliodendron"-lajit voivat kasvaa kuivissa eukalyptusmetsissä.
Big Red Machine (albumi)

Big Red Machine on yhdysvaltalaisen indie rock - ja indie folk -yhtye Big Red Machinen esikoisalbumi. Big Red Machine on Bon Iver -yhtyeestä tunnetun Justin Vernonin ja The National -yhtyeestä tunnetun Aaron Dessnerin projekti. Albumi julkaistiin 31. elokuuta 2018. Albumin tuottajina toimivat Vernon, Dessner ja Brad Cook.
Polytiofeeni

Polytiofeeni eli PT on aromaattinen ja heterosyklinen polymeeri, jonka monomeeri on tiofeeni. Sitä käytetään esimerkiksi orgaanisen elektroniikan komponenttien valmistamiseen. 
Ominaisuudet.
Polytiofeeni on amorfinen polymeeri eli sen kiteisyysaste on alhainen. Yhdiste on liukenematonta useisiin liuottimiin. Polytiofeeni on itsessään sähköneriste, mutta douppaamalla saadaan sähkönjohtavuutta kasvatettua arvoon 0,5-5–150 S/cm. Usein käytettyjä douppausaineita ovat esimerkiksi jodi, rauta(III)kloridi, fluoriboorihappo ja kupariperkloraatti. Polymeeri on lisäksi elektrokromista ja termokromista. Polytiofeenin tiheys on 1,4–1,6 g/cm3.
Valmistus ja käyttö.
Polytiofeenia valmistetaan hapettamalla pyrrolia. Hapettimena voidaan käyttää muun muassa ammoniumpersulfaattia tai rauta(III)kloridia. Teollisesti käytetyin menetelmä on kuitenkin tiofeenin sähkökemiallinen hapetus. Polymeroitumisen käynnistää radikaalikationin muodostuminen. Lähtöaineena voidaan käyttää myös bi- tai tertiofeenia.
Polytiofeenia voidaan valmistaa myös 2,5-dibromitiofeenin ja Grignard-reagenssien reaktiolla, jota katalysoi nikkeli.
Polytiofeenista valmistetaan muun muassa kalvoja. Käyttökohteita ovat esimerkiksi superkondensaattorien, elektrodien, sensorien, aurinkokennojen ja antistaattisten pinnoitteiden valmistus.
How Long Do You Think It’s Gonna Last?

How Long Do You Think It’s Gonna Last? on yhdysvaltalaisen indie rock - ja indie folk -yhtye Big Red Machinen toinen studioalbumi. Big Red Machine on Bon Iver -yhtyeestä tunnetun Justin Vernonin ja The National -yhtyeestä tunnetun Aaron Dessnerin projekti. Albumi julkaistiin 27. elokuuta 2021. Yhtye teki albumilla yhteistyötä useiden muiden artistien kuten Sharon Van Ettenin, Anaïs Mitchellin, Ben Howardin, Lisa Hanniganin ja Taylor Swiftin kanssa.