tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiovan eläintarha

Kiovan eläintarha () on Kiovassa Ukrainassa sijaitseva eläintarha. Se aloitti toimintansa 21. maaliskuuta 1907. Se on yksi suurimmista eläintarhoista koko entisellä Neuvostoliiton alueella.
Kiovan eläintarhan lähes kaikki eläimet siirrettiin Saksaan natsimiehityksen aikana. Eläintarha kunnostettiin heti miehityksen päätyttyä marraskuussa 1943 ja avattiin kävijöille uudelleen 10. huhtikuuta 1944. Vuonna 1966 aloitettiin Kiovan eläintarhan pitkäaikainen uudellenrakennus ja laajennus. Se sai valtiollisen eläintarhan aseman vuonna 1983. Vuosien 1992–1997 siirtymäkausi oli eläintarhalle hyvin vaikea, mutta vuonna 1998 alettiin tehdä tulevaan kehitykseen vaikuttaneita muutoksia.
Kiovan eläintarha erotettiin vuonna 2007 Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestöstä. Naaraskarhu oli tullut siirretyksi tilaan, jossa uusi ympäristö ja uusi kanssa-asukki olivat tuottaneet sille stressiä. Eläin oli hakannut päätään betoniseinää vasten, ja sille oli tehty eutanasia päiviä myöhemmin. Naturewatch Foundation vaati Kiovan eläintarhan sulkemista ja eläinten lähettämistä muualla Eurooppaan. Eläinsuojelujärjestöjen mukaan eläimiä oli edellisinä vuosina kuollut siellä aliravitsemuksen, hoidon puutteen ja kaltoinkohtelun seurauksena.
Venäjän aloitettua täysimittaisen hyökkäyksen Ukrainaan helmikuussa 2022 Kiovan eläintarha on jatkanut toimintaansa sodan oloissa. Sota on kuitenkin vahvasti vaikuttanut eläintarhan toimintaan.
Tomiko Itooka

Tomiko Itooka (; 23. toukokuuta 1908 Osaka, Japani – 29. joulukuuta 2024) oli japanilainen nainen ja maailman vanhin elossa ollut henkilö. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva henkilö espanjalaisen Maria Branyas Moreran kuoltua 19. elokuuta 2024.
De Lane Lea Studios

De Lane Lea Studios on Lontoon Sohossa sijaitseva äänitysstudio. Sen perusti Major William De Lane Lea 1940-luvulla, jolloin siellä dubattiin englantilaisia ja ranskalaisia elokuvia. Musiikkistudio rakennukseen valmistui 1960-luvulla, esimerkiksi Queen-yhtye levytti siellä osan vuonna 1973 ilmestyneestä esikoisalbumistaan. 
1980-luvulla studio erikoistui elokuvien ja tv-ohjelmien jälkiäänityksiin.
Warner Bros. osti studiot marraskuussa 2012 ja nimeksi vaihtui Warner Bros De Lane Lea.
Dyrøyn kirkko

Dyrøyn kirkko () on Dyrøyn kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1880.
Brøstadin kirkko

Brøstadin kirkko () on Dyrøyn kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1937.
Odessan eläintarha

Odessan eläintarha () on Odessassa Ukrainassa sijaitseva eläintarha, jonka perusti Henre Beizert vuonna 1922.
Odessan eläintarha sijaitsi alun perin Vorontsovin palatsin alapuutarhassa lähellä Odessan satamaa. Nykyiseen paikkaan eläintarha siirrettiin vuonna 1937. Toisessa maailmansodassa Odessan eläintarha suljettiin miehityksen ajaksi lokakuusta 1941 huhtikuuhun 1944. Eläimiä ei pystytty evakuoimaan, mutta Henre Beizert onnistui organisoimaan niiden ruokkimisen. 12. huhtikuuta 1944 Odessan eläintarha avattiin yleisölle uudelleen.
Vuonna 1987 Odessan eläintarhaan avattiin akvaterraario. Vuonna 2013 Odessan kaupunginvaltuusto hyväksyi eläintarhan kehitys- ja jälleenrakennusohjelman nimeltään Zoopark-100. 1. tammikuuta 2022 Odessan eläintarhassa oli 1 754 eläinyksilöä, ja eläinlajeja oli edustettuina 231. Siellä oli myös Ukrainan eläintarhoista eniten petolintuja. Osa Odessan eläintarhassa edustetuista lajeista kuuluu Punaiseen kirjaan.
Dønnesin kirkko

Dønnesin kirkko () on Dønnan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Nordvikin kirkko

Nordvikin kirkko () on Dønnan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1871.
Løktan kirkko

Løktan kirkko () on Dønnan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1968.
Eidskogin kirkko

Eidskogin kirkko () on Eidskogin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1665.
Vestmarkan kirkko

Vestmarkan kirkko () on Eidskogin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1883.
Magnorin kirkko

Magnorin kirkko () on Eidskogin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1923.
Politiets Fellesforbund

Politiets Fellesforbund on norjalainen poliisien ammattiliitto, joka perustettiin vuonna 1997 yhdistämällä Norsk Politiforbund ja Lensmannsetatens Landslag. Se kuuluu Unio-keskusjärjestöön, ja sillä oli noin 17 000 jäsentä vuonna 2023.
Spettekaka

Spettekaka tai spettkaka on kartionmuotoinen kananmunasta, sokerista ja perunajauhosta tehdystä tahnasta pyörivän vartaan avulla valmistettu leivonnainen, joka on suosittu erityisesti Ruotsin Skånessa. Renessanssin aikana sitä valmistettiin ympäri Länsi-Eurooppaa, josta se oletettavasti kuningashovin välityksellä levisi Ruotsiin. Ranskassa leivos tunnetaan nimellä gâteau à la broche.
"Skånelainen spettekaka" on Euroopan unionin maantieteellisellä merkinnällä suojaama tuotenimi.
Aleksandr Lapin

Aleksandr Lapin (; s. 1964 Kazan) on venäläinen kenraalieversti.
Lapin toimi vuosina 2017–2019 komentajana ja venäläisten joukkojen esikuntapäällikkönä Syyriassa. Vuoden 2022 lokakuun loppuun saakka hän oli Venäjän keskisen sotilaspiirin komentaja. 29. maaliskuuta 2022 Lapin palkitsi Ukrainaan hyökänneet sotilaat, jotka osoittivat ”rohkeutta ja sankaruutta” Tšernihivin alueen asutuskeskusten ”vapauttamisessa”. Palkittuihin sotilaisiin kuului Lapinin poika Denis Lapin. Muutama päivä myöhemmin Venäjä kuitenkin veti alueelta joukkonsa. 4. heinäkuuta 2022 Lapinille myönnettiin Venäjän federaation sankarin arvonimi. Lokakuussa 2022 Ramzan Kadyrov arvosteli ankarasti Lapinia, piti tätä epäpätevänä ja syytti tätä tilanteesta, jossa Venäjän joukot joutuivat vetäytymään Lymanin rintamalta. Lapin erotettiin silloisesta asemastaan.
Tammikuussa 2023 ilmoitettiin Lapinin päässeen Venäjän asevoimien maajoukkojen yleisesikuntapäälliköksi. Keväällä 2024 Lapinista tehtiin Leningradin sotilaspiirin johtaja. Hän hajotti Kurskin turvallisuusneuvoston kuukausia ennen kuin Ukrainan joukot tekivät Kurskin alueelle yllätyshyökkäyksen elokuussa 2024. Lapinin päätöksen taustalla oli ajatus siitä, että armeijan valmiudet itsessään riittäisivät Venäjän rajan turvaamiseen. Kurskin alueella oli ollut pulaa sotilaista jo ennen Lapinin päätöstä.
Maksimilian Andronnikov

Maksimilian Andronnikov (; s. 19. maaliskuuta 1974 Sotši) on venäläinen oikeistolainen nationalisti, joka on osallistunut Ukrainan rinnalla taisteluun Venäjän aloitettua vuonna 2022 täysimittaisen hyökkäyksen maahan. Hän on käyttänyt taistelijanimeä Caesar.
Andronnikov on työskennellyt Pietarissa fysioterapeuttina. Hän kuului aikoinaan Venäjän imperialistiliikkeeseen. Hänen väitetään lähteneen siitä ennen Venäjän ensimmäisiä sotatoimia Ukrainassa vuonna 2014. Agentstvo julkaisi vuonna 2023 kahdentoista vuoden takaisen kuvan, jossa Andronnikov osallistui Venäläiseen marssiin imperialistiliikkeen militantti Denis Garijevin seurassa. Vuonna 2012 Andronnikov kutsuttiin oikeuteen todistajaksi oletetusta vallankumouksellisesta suunnitelmasta, joka oli laadittu Jekaterinburgissa. Hän johti tuolloin Pietarissa sotilaallis-patrioottista kerhoa, mutta ei saanut itse syytettä. Oletettuun vallankaappausjuoneen kytkettiin Vladimir Kvatškov.
Andronnikov työskenteli jousiammunnan opettajana täysimittaisen Ukrainan sodan alkaessa vuonna 2022. Hän lähti pian taistelemaan Ukrainan rinnalla päämääränään Vladimir Putinin hallinnon kaataminen. Venäjän hyökättyä Ukrainaan Andronnikov vei vaimonsa ja neljä lastaan Kiovaan, jota piti heille turvallisempana kuin Venäjää. Andronnikovista tuli maaliskuussa 2022 perustetun Vapaan Venäjän legioonan komentaja ja tiedottaja. Andronnikov pitää ainoana mahdollisuutena Putinin hallinnon kaatamiseen voimankäyttöä. Hän pitää Venäjän poliittista järjestelmää korruptoituneiden varkaiden johtamana ja syyttää Putinin pitkää valtakautta Venäjän alkoholi- ja huumeongelmista sekä rikollisuudesta.
Andronnikov osallistui sanojensa mukaan Bah’mutin taisteluun ja on toteuttanut itsenäisiä operaatioita Venäjän maaperällä. Hän on toivonut Venäjän suuntaavan katseensa maan sisäiseen tilanteeseen ulkopuolelle kohdistuvien aggressioiden sijaan.
Dyspepsia

Dyspepsia eli ylävatsavaivat ovat ylävatsassa tuntuvia epämiellyttäviä oireita, jotka esiintyvät tyypillisesti ruokailun jälkeen. Dyspepsiaa esiintyy noin 14–26 prosentilla länsimaiden aikuisväestöstä. 
Dyspepsiaoireisiin kuuluvat etuajassa tuleva kylläisyyden tunnen, ruokailua seuraava epänomaalin suuri paineen tunne ylävatsalla, ylävatsan turvotus, röyhtäily, ylävatsakipu ja ylävatsan polttelu, joskus jopa pahoinvointi ja oksentelu. 
Syyt.
Dyspepsia voi johtua esimerkiksi mahahaavasta, refluksitaudista, ruokatorven tulehduksesta, oireilevasta sappikivitaudista tai laktoosi-intoleranssista. 
Oireyhtymän alkuunpanijana voi olla myös aiemmin sairastettu gastroenteriitti eli akuutti maha-suolitulehdus. Ärtyvän suolen oireyhtymä kehittyy viidelle prosentille akuutin gastoenteriitin sairastaneista, joten taudin esiintyvyys on tällä potilasryhmällä neljä kertaa tavanomaista suurempi. Kuusikymmentä prosenttia gastoenteriitin jälkitautina sairastuneista paranee kuitenkin viiden vuoden sisällä ärtyvän suolen oireyhtymän puhkeamisesta. Suurin sairastumisriski liittyy kampylobakteerin, proteobakteerien tai loisen aiheuttamiin maha-suolitulehduksiin sekä koronavirusinfektioon liittyviin maha-suolitulehduksiin. 
Mahalaukku tyhjenee tavallista hitaammin monilla ylävatsan turvotuksesta kärsivillä. 
Yli puolella dyspepsiapotilaista ei löydetä oireiden syytä. Tällöin heidän oireensa luokitellaan toiminnallisista syistä johtuvaksi dyspepsiaksi, mikä tarkoittaa, ettei oireiden tarkkaa syntymekanismia tiedetä.
Hoito.
Jos dyspepsian taustalta löytyy sairaus, hoito määräytyy sen mukaan. Kiputyyppinen toiminnallinen dyspepsia parantuu joka kymmenenneltä potilaalta protonipumpun estäjällä. Toista toiminnallista dyspepsiaa parantavaa lääkettä ei tunneta. Happosalpaajat saattavat kuitenkin lievittää mahdollisia närästysoireita. Lisäksi voidaan normalisoida mahan happamuutta ja parantaa ruoansulatusta ruokavaliota muuttamalla tai mahahapon eritystä lisäävillä valmisteilla kuten ruoansulatusentsyymejä sisältävillä valmisteilla, mahahapon eritystä lisäävällä ja mahalaukun ph-tasoa normalisoivalla betainehydrokloridilla tai probiooteilla. Myös artisokan, inkiväärin ja piparmintun on todettu tutkimuksissa lievittävän ylävatsaoireita lumelääkettä paremmin.
Denis Garijev

Denis Valiullovitš Garijev (; s. 3./13. maaliskuuta 1978 Habarovskin aluepiiri) on venäläinen uusnatsi ja Yhdysvaltain kansainväliseksi terroristiksi luokittelema henkilö.
Garijev on toiminut Venäjän imperialistiliikkeen puolisotilaallisen siiven johtajana. Venäjän imperialistiliike tavoittelee yksietnistä valtiota, jota johdetaan autokraattisena monarkiana. Garijev siirtyi vuonna 2009 poliittisesta aktivismista siviilien aseistamisen edistämiseen ja siviilien kouluttamiseen aseiden käsittelyssä. Garijev koulutti venäläisiä vapaaehtoisia Venäjän–Ukrainan sotaan, joka alkoi vuonna 2014. Hän piti Ukrainaa Neuvostoliiton keksimänä ”pseudovaltiona” ja kiisti ukrainalaisten olemassaolon erillisenä etnisenä ryhmänä. Vuonna 2015 Garijev lopetti osallistumisen taisteluihin Ukrainassa, koska piti sotaa Venäjän, Ukrainan ja länsimaiden intressien kuormittamana.
Garijeville asetettiin Yhdysvalloissa 6. huhtikuuta 2020 Specially Designated Global Terrorist -luokitus yhtenä Venäjän imperialistiliikkeen johtohahmoista. Perusteluna mainittiin myös ihmisten valmentaminen terroristisiin rikoksiin. Bundesnachrichtendienstin mukaan Garijev osallistui vuonna 2022 Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan ja haavoittui taistelussa.
Ruotsalainen lehti "Expo" yhdisti Garijevin ja Venäjällä järjestetyt koulutusleirit Victor Meliniin, Anton Thuliniin ja Jimmy Jonassoniin, jotka tuomittiin Göteborgissa marraskuun 2016 ja tammikuun 2017 välillä tehdystä pommi-iskujen sarjasta.
Venäläinen marssi

Venäläinen marssi () on venäläinen äärioikeistolainen tapahtuma, jota alettiin järjestää vuosittain 2005. Päiväksi valittiin 4. marraskuuta, joka Venäjällä julistettiin Kansallisen yhtenäisyyden päiväksi. Sillä korvattiin 7. marraskuuta pidetty juhlapäivä, jolla oli kunnioitettu vuoden 1917 lokakuun vallankumousta.
Vuonna 2011 Venäläiseen marssiin osallistui Radio Free Europe/Radio Libertyn kirjeenvaihtajien mukaan Moskovassa yli 10 000 henkilöä. Järjestäjien mukaan osallistujia oli noin 25 000, Moskovan poliisin mukaan vain 7 000. Vastaavia mielenilmauksia on järjestetty useissa muissakin Venäjän kaupungeissa. Vuonna 2011 joidenkin venäläisten parissa kasvavana huolenaiheena olivat Kaukasukselta tulleet muslimisiirtolaiset. Tuon vuoden tapahtumassa kehotettiin etnisiä venäläisiä ”ottamaan Venäjä takaisin”. Käytettyihin sloganeihin kuului ”siirtolaisia tänään, miehittäjiä huomenna”. Venäjä venäläisille on ollut eri vuosina Venäläisessä marssissa käytetty slogan.
Venäläisen marssin osallistujiin on kuulunut uusnatseja, muita äärioikeistolaisia ja monarkisteja. Marsseilla on käytetty natsisymboliikkaa ja keisarikuntaan viittaavaa symboliikkaa. Marsseilla on myös esitetty natsitervehdyksiä. Tapahtuman järjestäjiin on kuulunut Russkije-järjestö, johon sulautuivat aiemmin kielletyt Slaavilainen liitto ja DPNI. Al Jazeeran mukaan 4. marraskuuta 2014 järjestetty Venäläinen marssi ilmensi kasvanutta suvaitsemattomuutta, josta esimerkiksi mainittiin lokakuun 2014 kysely, jonka mukaan 54 % venäläisistä kannatti vain etnisistä venäläisistä koostuvaa Venäjää. Vuoden 2014 marssilla esiintyi jakautuneisuutta, koska osallistujista osa kannatti Venäjän sotatoimia Ukrainassa ja osa vastusti niitä. Venäläisten ultranationalistien parissa on esiintynyt muitakin jakolinjoja muun muassa suhtautumisessa Venäjän ortodoksikirkkoon. Al Jazeera arvioi tapahtuman suosion liittyvän ei-slaavilaisten ja enimmäkseen islaminuskoisten siirtotyöläisten herättämään vihamielisyyteen.
Venäläisessä marssissa edustettuina olleet uusnatsit ovat selittäneet uusnatsismin ja venäläisyyden yhteensopivuutta muun muassa esittämällä, että Saksa oli varastanut kansallissosialismin venäläisiltä. Aikoinaan Venäläiseen marssiin osallistui Aleksei Navalnyi, mikä osin teki hänen perinnöstään ristiriitaisen.
Dmitri Dreval

Dmitri Dreval (; 10. kesäkuuta 1956 – 20. elokuuta 2024 Moskova) oli venäläinen kenraalimajuri.
Dreval loi Venäjän asevoimissa 37 vuotta kestäneen uran. Hän sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Kunniamerkin sotilasansioista. Hän toimi asevoimissa logistiikan varajohtajana.
Taksikuski ampui Drevalia 11. toukokuuta 2024 jalkaan riidan seurauksena Moskovassa. Ampumisesta seurannut haavoittuminen ei itsessään ollut vakava, mutta Drevalin terveys alkoi heikentyä huomattavasti. 20. elokuuta 2024 hän sairastui ja menehtyi, vaikka paikalle kutsuttiin ambulanssi. Drevalin kuolema asunnossaan Troparjovo-Nikulinossa Moskovassa johtui Tassin mukaan sydämen vajaatoiminnasta.
Ana (Irak)

Ana () on kaupunki Länsi-Irakissa al-Anbarin maakunnassa Eufratin varrella. Paikka tunnetaan muinaisista ajoista lähtien. Kaupungissa asui yhden arvion mukaan 6 197 henkilöä.
Maantiede.
Ana sijaitsee Länsi-Irakissa al-Anbarin maakunnassa Eufratin oikealla rannalla noin 245 kilometriä Deir ez Zorin kaupungista Syyriassa kaakkoon ja 148 kilometriä Hitin kaupungista Irakissa luoteeseen. Lähellä joen toisella rannalla sijaitsee Rawan kaupunki. Ana on Irakista Syyriaan johtavan päätien varrella.
Historia.
Nykyisen kaupungin lähellä sijaitsi muinainen Anan kaupunki. Kaupunki muodostui jo toisella vuosituhannella eaa. Se tunnetaan nuolenpääkirjoituksista nimillä Anat tai Khanat, sekä kreikkalaisisa kirjoituksissa nimellä Anátho ("Ανάθω"). Muinainen kaupunki oli maanviljelyn keskus, sekä kauppapaikka. Sitä on myös linnoitettu eri aikoina. Se tunnettiin taateli- ja hedelmäpuutarhoistaan, sekä viininistä.
Abbasidien kaudella Ana oli osa Jaziran maakuntaa. 1300-luvulla jaa. kaupunki sijaitsi jokeen muodostuneella saarella, jolla on edelleen vanhan kaupungin raunioita. 1600-luvulla se oli laajentunut joen molempien rantojen puolelle. Ana oli tuolloin voimakkaan al-Mwali -heimon tukialuetta. Sitä alkoivat kuitenkin koetella persialaisten ja ympäröivän alueen heimojen hyökkäykset, mikä johti sen merkityksen vähenemiseen. Osmanien valtakunnassa paikallishallintoa järjestettiin vasta 1800-luvulla ja Anasta tuli oman "kada"-alueensa keskus Bagdadin vilayetissa. Britit valtasivat Anan vuonna 1918 ja siitä tuli osa Irakin kuningaskuntaa.
Äärijärjestö Isisin joukot valtasivat Anan ja muita Irakin rajakaupunkeja kesäkuussa 2014. Irakin armeija jälleenvaltasi kaupungin sen aloitettua hyökkäyksen alueelle syyskuussa 2017.
Väestö.
Anan asukasluku oli Britannican "viimeisimmän" arvion mukaan 6 197. Lähes kaikki paikalliset ovat sunnalaisia arabeja. Kaupungissa oli pieni juutalainen yhteisö vuosiin 1949–1950 saakka.
Peter Eden

Peter Eden (s. 1943–1944 Hadleigh, Essex) on brittiläinen levytuottaja, manageri ja lauluntekijä. 
Eden aloitti uransa vuonna 1965 folk-levyjen parissa. Hän työskenteli aluksi Donovanin tuottajana ja yhdessä Geoff Stephensin kanssa tämän managerina. Eden teki töitä myös useille levy-yhtiöille, kuten Pyelle, EMIlle, Deccalle ja Dawnille. 
Eden tuotti vuosina 1968–1972 jazzia Deram- ja Dawn-levy-yhtiöissä. Hän perusti myös jazziin suuntautuneen Turtle Records -levymerkin, joka julkaisi vuosina 1970–1971 kolme albumia: Mike Osbornen "Outback", Howard Rileyn "Flight" ja John Taylorin "Pause, and Think Again". Yksi hänen viimeisistä manageroimistaan yhtyeistä oli 1970-luvulla Heron. Hän jatkoi työskentelyään levy-yhtiöille, kuten Sonetille, jolla oli tiiviit suhteet Pohjoismaihin. Sitä kautta hän tuotti suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen albumin "Milky Way Moses". Sonetilla hän tuotti myös novelty-levyjä.
Eden ryhtyi 1970-luvun lopulla pyörittämään täysipäiväisesti omaa levykauppaansa.
Ozan Kökçü

Ozan Can Kökçu (s. 18. elokuuta 1998 Haarlem, Alankomaat) on azerbaidžanilainen jakapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänellä on myös Alankomaiden ja Turkin kansalaisuudet.
Alankomaissa syntynyt ja kasvanut Kökçu pelasi nuorena IJVV Stormvogelsin, Groningenin ja Feyenoordin juniorijoukkueissa. Kesällä 2017 Kökçü siirtyi Turkin Superliigaan Bursasporin joukkueeseen. Syyskaudella Kökçü sai vastuuta vain kahdessa Turkin Cupin ottelussa, ja hän siirtyi kevääksi lainalle Alankomaihin RKC Waalwijkiin. Kesällä 2018 Kökçü siirtyi Turkin toisella sarjatasolla pelaavaan Giresunsporiin ja vain vuotta myöhemmin, kesällä 2019 Azerbaidžanin Valioliigaan Sabahin joukkueeseen. Sabahissa Kökçü pelasi puolitoista kautta ennen lainasiirtoa Alankomaiden Eerste divisiessä pelaavaan Telstariin tammikuussa 2021. Kesällä 2021 siirrosta Telstariin tehtiin pysyvä. Kesällä 2022 Kökçü siirtyi samalla sarjatasolla pelaavaan FC Eindhoveniin, jossa hän löi lopullisesti läpi, pelaten kahden kauden aikana yhteensä 73 ottelua, onnistuen 18 kertaa maalinteossa.
Kesällä 2024 Kökçü siirtyi kauden 2026 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella Veikkausliigaan Helsingin Jalkapalloklubiin. Sopimus kuitenkin purettiin ennenaikaisesti toukokuussa 2025.
Kökçü debytoi Azerbaidžanin maajoukkueessa Kansojen liigan ottelussa syyskuussa 2022 Slovakiaa vastaan. Hän on pelannut myös 17 ottelua Azerbaidžanin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Myös Ozan Kökçün pikkuveli Orkun Kökçü on ammattilaisjalkapalloilija. Hän edustaa maajoukkuetasolla Turkkia.
Diteknetiumheptoksidi

Diteknetiumheptoksidi (Tc2O7) on teknetiumin ja hapen muodostama yhdiste. Se on kellertävää ainetta, jota voidaan valmistaa suoraan teknetiummetallista käsittelemällä sitä happikaasulla (O2). Reaktiossa syntyy tosin samalla myös jonkin verran muita teknetiumin oksideja, minkä vuoksi tuote on vielä puhdistettava puhtaan diteknetiumheptoksidin saamiseksi. Diteknetiumheptoksidi on melko hygroskooppista ainetta.
Diteknetiumheptoksidi on kidejärjestelmältään ortorombista. Sen sulamispiste on 392,7 K ja kiehumispiste noin 596 K. Yhdisteen muodostumisentalpiaksi on eri mittauksissa saatu −(1113,4±10,9) kJ·mol−1 ja −(1127,6±7,9) kJ·mol−1.
Kyhmypapukaijakala

Kyhmypapukaijakala ("Bolbometopon muricatum") on huulikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena indopasifisella merialuella.
Koko ja ulkonäkö.
Kyhmypapukaijakala voi kasvaa suurimmillaan 1,3–1,5 m pitkäksi, mutta tavanomainen pituus on noin 70 cm. Lajin huomattavin piirre on kookas kyhmy täysikasvuisten kalojen otsassa. Kyhmypapukaijakalan väri muuttuu kalan ikääntyessä. Nuoret yksilöt ovat ruskehtavia, ja niiden selässä on valkoisia pilkkuja. Täysikasvuiset kyhmypapukaijakalat ovat harmahtavan vihreitä, ja niiden otsa on vaaleanpunainen. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kyhmypapukaijakalaa tavataan Punaiseltamereltä ja Afrikan itärannikolta Wakensaarelle ulottuvalta alueelta. Ne liikkuvat useiden kymmenien yksilöiden parvissa matalahkoissa vesissä. Lajin ravintoa ovat erityisesti korallieläimet, ja se on merkittävä bioeroosion aiheuttaja. Kyhmypapukaijakala syö myös leviä. Lisääntymiskausi on joulu-tammikuussa, ja kutuaikana parvissa voi olla jopa sata yksilöä.
Kyhmypapukaijakalaa kalastetaan ruokakalaksi harppuunakalastuksella. Kannat ovat taantuneet kalastuksen vuoksi, ja kyhmypapukaijakala luokitellaan vaarantuneeksi.
Toyota Proace Max

Toyota Proace Max on Toyotan vuodesta 2023 lähtien valmistama suurikokoinen pakettiautomalli. Auto on kehitetty Toyota Proacen ja Toyota Proace Cityn tavoin yhteistyössä Stellantis-konsernin kanssa, ja sen lähes identtiset sisarmallit ovat Citroën Jumper, Fiat Ducato, Opel Movano, Peugeot Boxer ja Ram ProMaster.
Ulla Rahola

Ulla Helena Rahola (s. 23. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori.
Koulutus ja työura.
Rahola kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1974 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1986. Tekniikan tohtoriksi Rahola väitteli 2019 Aalto-yliopistossa suomalaisten autiokirkkojen korjauksista.
Työuransa Rahola aloitti Museoviraston rakennushistorian osaston toimistoarkkitehtina 1988–1989 ja aloitti toiminnan yksityisenä elinkeinonharjoittajana nimellä Arkkitehtitoimisto Ulla Rahola 1989. Sivutoimenaan hän työskenteli Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin historian tuntiassistenttina 1988–1998. Työurallaan Rahola on toiminut suunnittelijana parissa kymmenessä kirkon saneerauksessa.
Reset (Turmion Kätilöiden albumi)

Reset on Turmion Kätilöiden yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2024 Nuclear Blastin kautta.
Yhtyeen laulaja MC Raaka Pee on kertonut "Resetin" olevan "yhtyeen aikaisempien albumien äpärälapsi, joka on höystetty uusilla mausteilla ja jossa on kaikki, mitä voisi haluta yhtyeeltä ja vielä enemmän". Hänen mukaan Reset tarkoittaa myös yhtyeelle sitä, että "yhtye voi summata kaiken sen, mitä he ovat oppineet kahden vuosikymmenen aikana ja lisätä uusia nyansseja yhtyeen metallidiskon pyörteisiin".
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1969

Vuoden 1969 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta 5.-9. kesäkuuta Modenassa, Italiassa. Vapaapainissa kisattiin 19.-23. syyskuuta Sofiassa, Bulgariassa. 
Modenassa käydyistä kreikalais-roomalaisen painin EM-kisoista jäivät itäblokin painijat pois, koska järjestäjämaan Italian edustajat eivät suostuneet missään tilanteessa nostamaan Itä-Saksan lippua salkoon eikä soittamaan maan kansallislaulua. Neuvostoliiton johdolla itäblokin maat eli Itä-Saksa, Unkari, Bulgaria, Romania ja Puola jäivät pois kisoista. Kisoista tuli siis käytännössä Länsi-Euroopan kisat. Myöhemmin myös Tshekkoslovakia seitsemäntenä maana jäi pois, vaikka maan painijat osallistuivat kisojen ensimmäiselle kierrokselle.
Lena Valaitis

Lena Valaitis (virallisesti Anelė Luise Jüssen, s. 7. syyskuuta 1943 Klaipėda, Liettua) on saksalainen muusikko. Hänen tyylilajinaan on iskelmämusiikki. Lena Valaitis teki läpimurtonsa vuonna 1981 kappaleella "Johnny Blue".
Ura.
Lena Valaitisin esikoissingle, "Halt das Glück für uns fest", julkaistiin 1970. Jack Whiten tuottama "Ein schöner Tag" (1976) nousi Saksan listoilla 20 myydyimmän kappaleen joukkoon. Kyse on "Amazing Grace" -kappaleen saksankielisestä versiosta. Ensimmäinen suurmenestys oli 1981 julkaistu "Johnny Blue", joka versioitiin muun muassa suomeksi. Sen olivat kirjoittaneet Ralph Siegel ja Bernd Meinunger. Kappale edusti Saksaa Eurovision laulukilpailussa 1981 ja sijoittui toiseksi. Menestystä seurasi duetto Costa Cordalisin kanssa. Lena Valaitis vetäytyi viihdeteollisuudesta 1993 ja teki paluun 2001. Duetto "Was kann ich denn dafür" (2002) Hansi Hinterseerin kanssa oli erityisen menestyksekäs.
Lena Valaitis lopetti uransa vuonna 2020. "Meine Kinder entführen mich auf eine Reise. Ich habe keine Ahnung, wohin es geht" ("Lapseni vievät minut matkalle. Minulla ei ole hajuakaan, minne"), Lena Valaitis totesi Augsburger Allgemeine -lehden toimittajalle 80-vuotissyntymäpäivänsä kynnyksellä.
Iso-Rasti

Iso-Rasti on Pohjois-Savossa Suonenjoella sen keskustaajaman koillispuolella sijaitseva järvi. Etäisyys Kuopiosta on 35 kilometriä lounaaseen.
Maantietoa.
Iso-Rasti on 5,4 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 274 hehtaaria eli 2,7 neliökilometriä. Iso-Rasti on kaakkois–luoteissuuntaisesti pitkänomainen. Levein kohta on noin kilometrin. Järven kaakkoisosan muodostaa noin kilometrin pituinen Rastinlahti ja luoteisosan niin ikään noin kilometrin pituinen Konttilanlahti. Niemistä laajimmat ovat Kuikkaniemi pohjoisessa ja Kuvajaniemi etelässä. Järvellä on kartan mukaan 10 saarta. Karttoihin nimettynä ovat Isosaari, Töyrisaari ja Malmisaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 8,56 miljoonaa kuutiometriä. jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 3,1 metriä. Iso-Rastin vähintään kuusi metriä syvä alue sijaitsee järven keskiosassa, ja sen pinta-ala on noin 33 hehtaaria. Sen syvänteessä on 11 metriä syvää ja syvänne sijaitsee Isosaaren koillispuolen edustalla .
Järven rantaviivan pituus on 17,1 kilometriä. Järven itäranta kohoaa jyrkemmin kuin länsiranta. Taivalsuon pohjoispuolisen Murtovuoren laki on noin 180 metriä merenpinnan yläpuolella. Iso-Rastin länsipuolella sijaitsee Pieni-Rasti. Sen korkeustaso on 2,4 metriä Iso-Rastia ylempi. Järviä erottaa noin 200 metriä leveä kannas Rastintaival. Iso-Rastin rannikon rinteillä on jonkin verran peltoalueita, joita viljelee puoli tusinaa maatilja. Koppelosuolla on raivattu varsin suurialainen maa-ala. Rasti-pohjainen nimistö toistuu lähistön maatiloissa (Rastila, Pohjois-Rasti). Kiinteää asutusta on noin kymmenen tilaa ja vapaa-ajan asuntoja on lähes 30. Järven kaakkoispään ohittaa yhdystie 16157.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,8 metriä mpy ja sen laskujoki on Rastinjoki. Rastinjoen pudotus ennen Ilotunlampea on 15,7 metriä. Rastinjoen nimi muuttuu jo ennen Ilotunlampea (2 ha) Ilotunjoeksi ja Suhonjärven (21 ha) jälkeen Suhonjoeksi. Suhonjoki yhtyy Petäjäjokeen, joka laskee lopuksi Virmasveteen (62 km²). Yhtymisestä huolimatta laskujoki muodostaa Petäjäjoen pääuoman. Petäjäjoen valuma-alueella on 40 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Iso-Rasti on laajin, ja seuraavaksi suurimmat ovat Pitkä-Petäinen (90 ha) ja Kangas-Petäinen (92 ha). Järvi on valuma-alueensa latvajärviä. Pohjoisrantaan laskee Vehmasjärven (47 ha) laskupuro Rastinpuro, jonka valuma-alueella on pieniä järviä, ja Pieni-Rastin (29 ha) laskuoja.
Roman Starovoit

Roman Vladimirovitš Starovoit (; 20. tammikuuta 1972 Kursk – 7. heinäkuuta 2025 Odintsovo) oli venäläinen poliitikko.
Starovoit valmistui Baltialaisesta teknillisestä Ustinov-valtionyliopistosta vuonna 1995 ja Luoteisesta julkishallinnon akatemiasta vuonna 2008. Hän toimi vuosina 2012–2018 Liittovaltion tieviraston (Rosavtodor) johtajana. 1. lokakuuta 2018 Starovoitista tuli Venäjän varaliikenneministeri, mutta 11. lokakuuta 2018 hänet siirrettiin Kurskin alueen kuvernööriksi siirtymäkaudelle. 8. syyskuuta 2019 hänet valittiin vakituiseksi Kurskin kuvernööriksi. 14. toukokuuta 2024 Starovoit nimitettiin Venäjän liikenneministeriksi. Starovoit on saanut erilaisia virallisia tunnustuksia, muun muassa Venäjän kunniamerkin.
Ukrainan kansallinen vastarintakeskus tiedotti lokakuun alussa 2023 Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n viranomaisten Kurskin alueella alkaneen tutkia Starovoitia alueen puolustukseen myönnettyjen 10 miljardin ruplan kohtalosta. Ukrainan kansallisen vastarintakeskuksen mukaan Starovoit pyrki käyttämään yhteyksiään Moskovassa välttääkseen tutkinnan.
Venäjän presidentti Vladimir Putin siirsi Starovoitin 7. heinäkuuta 2025 syrjään liikenneministerin tehtävästä. Liikenneministerinä Starovoit oli toiminut toukokuusta 2024 lähtien. "RBK"-taloussanomalehden saamien tietojen mukaan Starovoitin erottamisen taustalla olivat tutkimukset kavalluksista Kurskin alueen linnoitustöissä, liikennemäärän romahdus lentokentillä ja muunkin kuljetusalan hidas kehitys.
Venäläinen Izvestija-uutiskanava kertoi, että Starovoit ampui itsensä. Hän oli kuollessaan 53-vuotias.
Seppo Jokinen (pastori)

Seppo Kaarlo Johannes Jokinen (15. heinäkuuta 1945 Loimaa – 24. kesäkuuta 2020 Turku) oli suomalainen pastori, terapeutti ja kirjailija.
Ura.
Jokinen vihittiin papiksi vuonna 1968. Hän toimi sotilaspappina Turussa vuoteen 1973, kunnes erosi virastaan. Hän pääsi töihin A-klinikkasäätiöön ja kouluttautui työnsä ohella päihdeterapeutiksi. Myöhemmin hän oli töissä Itä-Suomen kuntayhtymän päihdetyön johtajana vuoteen 1988 saakka.
1990-luvulla hän kehitti yhteistyössä Päivimaria Kuivamäen ja Kalevi Rautjoen kanssa Rikotusta eheä -koulutusmallin sielunhoitoterapiaan. Terapeuttina toimimisen lisäksi hän kirjoitti useita kirjoja sielunhoidosta ja puhui kristillisissä tapahtumissa.
Jokisella oli myös oma "Rikotusta eheä" -niminen ohjelmasarja TV7-televisiokanavalla vuosina 2018–2019.
Yksityiselämä.
Jokinen puhui avoimesti omista elämänkokemuksistaan kuten vaikeasta isäsuhteestaan ja alkoholiriippuvuudestaan, josta hän raitistui uskon uudistumisen kokemuksen myötä.
Jokinen kertoi vuonna 2014 heikkenevästä terveydestään.
Jokinen oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hän sai kaksi lasta ensimmäisestä avioliitostaan. Jokinen on haudattu Liedon kirkon hautausmaalle.
Aleksei Smirnov (poliitikko)

Aleksei Borisovitš Smirnov (; s. 27. toukokuuta 1973 Navlja, Brjanskin alue) on venäläinen Yhtenäinen Venäjä -puolueen poliitikko.
Smirnov valmistui Kurskin valtiollisesta Ivanov-maatalousinstituutista vuonna 1995 ja Orjolin alueellisesta julkishallinnon akatemiasta vuonna 2001. Marraskuusta 2018 maaliskuuhun 2021 hän toimi Kurskin alueen varakuvernöörinä. Maaliskuussa 2021 hänestä tuli Kurskin alueen ensimmäinen varakuvernööri ja lokuussa 2022 aluehallituksen puhemies. Toukokuussa 2024 Smirnov sai nimityksen siirtymäkaudele Kurskin kuvernööriksi, koska edeltäjä Roman Starovoit siirrettiin Venäjän liikenneministeriksi.
Smirnoville on myönnetty Venäjän federaation presidentin kunniasertifikaatti.
Vjatšeslav Gladkov

Vjatšeslav Vladimirovitš Gladkov (; s. 15. tammikuuta 1969 Kutški, Penzan alue) on venäläinen Yhtenäisen Venäjän poliitikko.
Gladkov valmistui Pietarin valtiollisesta talous- ja finanssiyliopistosta vuonna 1996. Vuonna 2012 hän sai myös maisterin arvon Venäjän presidentillisestä kansantalouden ja julkishallinnon akatemiasta ja taloustieteen kandidaatin arvon öljyalan Groznenski neftjanoi -korkeakoulusta. Gladkov oli Venäjän miehittämän Sevastopolin varakuvernööri vuosina 2016–2018 ja Stavropolin aluepiirin hallituksen toimistopäällikkö sekä varapuhemies vuosina 2018–2020.
Gladkovista tuli vuonna 2020 Belgorodin alueen siirtymäkauden kuvernööri ja syyskuussa 2021 sen vakituinen kuvernööri. Vuonna 2021 hänestä tuli Yhtenäisen Venäjän yleisneuvoston jäsen.
Faʻamatai

Fa‘amatai () on nimitys Samoalla ja Amerikan Samoalla esiintyvälle päällikkökulttuurille. Se on osa laajempaa samoalaista tapakulttuuria. Fa‘amatain keskeisen osan muodostavat korkea-arvoiseen yhteiskuntaluokkaan kuuluvat päälliköt (). 
Fa‘amatain mukaan päälliköt jaetaan karkeasti kahteen luokkaan: istuva päällikkö () ja puhuva päällikkö (). Istuvan päällikön ensisijainen tehtävä on tehdä päätöksiä ja ottaa vastuuta yhteisöstään, kun taas puhuva päällikkö toimii istuvan päällikön sanansaattajana ja toimittaa seremoniallisia puheita. Mataiksi pääsee tulemalla valituksi ja tämä tapahtuu yleensä paikallisyhteisön konsensuksella. Asema tuppaa periytymään vanhemmilta lapsille, mutta loppupeleissä mataiksi nimitetään se, kenen katsotaan olevan paras mahdollinen hoitamaan yhteisiä asioita.
Perinteisesti kylätason päälliköillä on ollut valta päättää sitä, kuka viljelee mitäkin ja asuu missäkin matain hallitsemalla maalla. Matai voi myös määrätä yhteisönsä jäseniä osallistumaan tärkeiden yhteisten hankkeiden (kuten häiden ja päällikön nimitysseremonioiden) kustannuksiin. Matain alasuudessa elävien perheenjäsenten tulee esim. maksaa tälle rahaa, mutta vain jos nämä eivät ole hankalassa taloudellisessa tilanteessa, minkä vuoksi matain tulee olla selvillä siitä, mikä on kunkin perheen tilanne. Matai on myös vastuussa alaisuudessaan elävän perheen () suojelemisesta ja edustamisesta korkeammalla hallinnon tasolla.
Vaikka perinteisesti matait ovat olleet enimmäkseen miehiä, mikään ei estä naisia nousemasta samaan asemaan. Vuoden 2006 väestönlaskennassa Samoalla laskettiin olevan 15 783 mataita, joista 20 prosenttia oli naisia. 
Samoan parlamentin edustajien tulee olla päälliköitä, mutta nämä kuitenkin valitaan vaaleilla.
Jevgeni Savtšenko

Jevgeni Stepanovitš Savtšenko (; s. 8. huhtikuuta 1950) on venäläinen poliitikko.
Savtšenko valmistui vuonna 1976 Moskovan valtiollisesta Timirjazev-maatalousakatemiasta ja vuonna 1988 Donin Rostovin puoluekorkeakoulusta. Hän on oppiarvoltaan taloustieteen tohtori. Hän on Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen. Savtšenko valittiin vuodesta 1993 lähtien kuudelle kaudelle Belgorodin alueen kuvernööriksi. Erotessaan kesken kauden vuonna 2020 hän oli viimeinen Boris Jeltsinin ajalla palvellut yhä virassa ollut venäläinen kuvernööri.
Savtšenko valittiin syyskuussa 2020 Venäjän liittoneuvoston jäseneksi. Hänelle on myönnetty Venäjän kunniamerkki vuonna 1996, Kunniamerkki ansioista isänmaalle 2. luokassa vuonna 2015 ja Aleksanteri Nevskin ritarikunnan arvo vuonna 2020.
Saint-Céré

Saint-Céré on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Bavejoen varrella, noin 39 kilometriä Figeacin kaupungista pohjoiseen.
Saint-Cérén alkuperä juontaa juurensa kristitty pyhimyksen Spérien marttyyrikuolemaan vuonna 780. Hänet on haudattu kaupungissa olevan Sainte-Spérien kirkon kryptaan. Kirkko oli olemassa jo vuonna 1000, ja sen vanhimmat osat olivat 800-luvulta. Tämän jälkeen kirkkoa rakennettiin 1200-luvulla. Kirkko tuhoutui osittain 1500-luvulla käydyissä Ranskan uskonsodissa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudelleen ja esimerkiksi kellotorni on rakennettu vuonna 1760.
Turennen varakreivi antoi kaupungille vuonna 1292 vaakunan ja konsuliperuskirjan. Keskiaikaisen kaupunkin näkymää hallitsevat edelleen 1100- ja 1300-luvuilta peräisin olevat tornit, jotka ovat osa sen entistä linnoitusta. Linnoitukset purettiin vuonna 1713.
Jevgeni Šišov

Jevgeni Sergejevitš Šišov (; 28. helmikuuta 1982 – 18. elokuuta 2024 Kurskin alue) oli venäläinen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa vuodesta 2015 lähtien. Hän kaatui Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan tilanteessa, jossa Ukraina sai haltuunsa osia Kurskin alueesta.
Šišov esiintyi muun muassa sarjoissa "Velikolepnaja pjatjorka-5" (2022) ja "Morskije djavoly. Dalnije rubeži" (2022) sekä elokuvassa "Granit" (2021). Hän solmi sotilassopimuksen Venäjän puolustusministeriön kanssa helmikuussa 2024. Hän sai sirpalevamman ja hänen kerrottiin kuolleen elokuussa 2024 sairaalaan evakuoinnin aikana. Šišovilla oli vaimo ja teini-ikäinen tytär.
Elverumin kirkko

Elverumin kirkko () on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1738.
Sørskogbygdan kirkko

Sørskogbygdan kirkko () on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1873.
Nordskogbygdan kirkko

Nordskogbygdan kirkko () on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1873.
Heradsbygdin kirkko

Heradsbygdin kirkko () on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1911.
Hernesin kirkko

Hernesin kirkko () on Elverumin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1935.
Bybrua

Bybrua on taajama Gjøvikin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 075 vuonna 2023.
Biri

Biri on taajama Gjøvikin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 2,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 653 vuonna 2023.
Monssveen

Monssveen on taajama Gjøvikin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,23 neliökilometriä ja asukasluku 365 vuonna 2023.
Stavangerin yliopistollinen sairaala

Stavangerin yliopistollinen sairaala (; lyh. SUS) on Norjan Stavangerissa toimiva yliopistollinen sairaala. Se kuuluu Helse Stavanger -nimiseen sairaalayhtymään, joka perustettiin vuonna 2002, kun sairaalatoiminta siirtyi lääneiltä valtion hoidettavaksi. Nykyisen sairaalan edeltäjä, Rogalandin sairaala, perustettiin vuonna 1927.
Voldemar Roolaan

Voldemar Roolaan (vuoteen 1938 Froman, 4. tammikuuta 1914 Laitse, Harjumaa – 3. kesäkuuta 1991 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen ennen maailmansotaa Viroa ja sodan jälkeen Neuvostoliittoa edustanut painija, joka saavutti EM-pronssia vuonna 1938. Hän oli myös 16-kertainen Viron mestari, kahdeksan kertaa kreikkalais-roomalaisessa painissa ja kahdeksan kertaa vapaapainissa. Vuosina 1937-1946 Viron maajoukkueen jäsen.
Viron tasavallan painija.
Roolaan aloitti painimisen vuonna 1929 Tallinnan Sportissa. Vuonna 1932 hän voitti ensimmäisen Viron mestaruutensa vapaapainissa. Sen jälkeen hän voitti tämän tittelin vielä seitsemän kertaa (1934, 1936-1940, 1945). Roolaan oli myös Viron mestari kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdeksan kertaa (1935-1938, 1940-1942, 1945). Vuonna 1936 Roolaan voitti molempien painimuotojen Viron mestaruuden, mutta loukkaantuneena ollut Voldemar Mägi päätettiin lähettää Berliinin kesäolympialaisiin, jossa Mägi koki kaksi tappiota. Vuonna 1938 Roolaan nousi Viron ykkösmieheksi ja Tallinnan painin EM-kisoissa aloitti voitoilla Tanskan ja Ranskan edustajista, mutta koki niukan pistetappion Saksan Ludwig Schweickertille. Seuraavassa koettu tappio Ruotsin Ivar Johanssonille vei Roolaanin EM-pronssille Ruotsin Johanssonin ja Latvian Georgs Ozoliņšin jäljessä. Seuraavana vuonna Oslossa painituissa EM-kisoissa Roolaan sijoittui neljänneksi.
Neuvosto-Viron ja Neuvostoliiton painija.
Voldemar Roolaan jatkoi uraansa Neuvostoliiton miehittämässä Virossa. Seura vaihtui Tallinnan Sportista Tallinnan Spartakiksi. Vuonna 1941 hän voitti kaikki Gruusian, Neuvosto-Azerbaidžanin, Moskovan ja Neuvosto-Latvian painijoita vastaan käymänsä ottelut edustaessaan Neuvosto-Viroa.
Maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton kreikkalais-roomalaisen painin joukkuemestaruuskilpailussa 1945 Neuvosto-Viro sijoittui toiseksi häviten loppuottelussa Moskovalle voitoin 3-4. Virolaispainijoista voittajia olivat Roolaanin lisäksi Johannes Kaubi ja Johannes Kotkas. Yksilökohtaisissa Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui samana vuonna seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Neuvosto-Viro sijoittui joukkuemestaruuskilpailuissa kolmanneksi voitettuaan Neuvosto-Ukrainan yhden voittajan ollessa Roolaan. Vuonna 1947 Roolaan osallistui vielä Neuvostoliiton mestaruuskilpailuihin sarjaa ylempänä sijoittuen viidenneksi.
Lennart Bodström

Lennart Bodström (1928 – 30. huhtikuuta 2015) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Johdettuaan ensin kaksitoista vuotta TCO-ammattiliittoa hän toimi Ruotsin ulkoministerinä vuosina 1982–1985 ja opetusministerinä 1985–1989, minkä jälkeen hänet nimitettiin Ruotsin suurlähettilääksi Norjaan. Ulkoministerinä Bodström aiheutti vuonna 1985 kohun, kun hän oli todennut "Dagens Nyheterin" toimittajille, ettei uskonut neuvostoliittolaisten sukellusveneiden olleen lukuisten väitettyjen aluevesiloukkausten takana. Porvarillinen oppositio esitti hänelle tästä johtuen epäluottamusta, mutta hän sai valtiopäivien niukan enemmistön tuen.
Boström kuoli 30. huhtikuuta 2015 tukholmalaisessa palvelutalossa 87-vuotiaana. Hänellä oli vaimo ja kolme lasta, joista yksi on poliitikko Thomas Bodström.
Egil Monn-Iversen

Egil Monn-Iversen (14. huhtikuuta 1928 Oslo – 7. heinäkuuta 2017 Oslo) oli norjalainen pianisti, säveltäjä, kapellimestari ja elokuvatuottaja. Hän oli keskeinen henkilö Norjan kulttuurielämässä ja sai vuonna 1972 ensimmäisen Spellemannprisen-elämäntyöpalkinnon. Monn-Iversen aloitti uransa 1940-luvun lopulla johtamalla jazz- ja tanssiorkestereita, muun muassa The Monn Keys -kvartettia. Myöhemmin hän toimi esimerkiksi Chat Noirin ja Det Norske Teatretin kapellimestarina. Hänellä oli vuosina 1956–1964 oma Egil Monn-Iversen A/S -niminen tuotantoyhtiö, joka julkaisi musiikkia ja elokuvia. Monn-Iversen myös sävelsi musiikkia musikaaleihin ja elokuviin.
Balawat

Balawat () on kylä ja arkeologinen kohde Irakissa Mosulin kaupungin kaakkoispuolella. Kylä tunnetaan Assyrian valtakunnan kautisesta rauniokummustaan, joka on liitetty muinaiseen Imgur-Enlilin kaupunkiin.
Maantiede.
Balawat sijaitsee Irakissa noin 25 kilometriä Mosulin kaupungista kaakkoon ja noin 15 kilometrin päässä muinaisen Nimrudin kaupungin raunioista. Balawat itsessään sijaitsee Tell Balawat -nimisen rauniokummun vieressä.
Historia.
Balawatin muinainen asuinpaikka on asutettu ehkä jo viidennellä vuosituhannella eaa. Sen merkitys kuitenkin kasvoi erityisesti Assyrian hallitsija Assurnasirpal II:n valtakaudella 883–859 eaa. Assyrian valtakunnassa paikka tunnettiin nimellä Imgur-Enlil. Hormuzd Rassam teki ensimmäiset arkeologiset kaivaukset paikalla vuonna 1878. Balawatin rauniokummulta löytyi Assyrian hallitsijoiden palatsi ja unien jumala Mamulle omistettu temppeli. Erityisen huomattava löytö olivat Salmanassar III:n (858–824 eaa.) pronssiportit. Porttien koristeluun oli käytetty pronssilaattoja, jollaisia tunnetaan myös muualta muinaisen Assyrian alueelta, mutta joista Balawatin laatat kuuluvat parhaiten säilyneisiin. Laatoissa on kuvattu assyrialaisten sotaretkiä, sekä esimerkiksi hovin tapahtumia ja metsästysretkiä. Laatat päätyivät aluksi British Museumiin ja niitä on myöhemmin ollut näytteillä useissa eri museoissa.
Myöhempi Balawat on ollut pieni kylä, joka on tunnettu lähinnä rauniokumpunsa kautta. Keskiajalla elänyt historioitsija Yakut kuvaili paikkaa kylänä Mosulin itäpuolella Niniven maakunnassa. Paikalle tuli karavaaneja ja kylässä oli majatalo ("khan").
Väestö.
Nykyisen Balawatin asukkaat ovat šabakeja.
We Land

We Land on Helsingin Ruoholahdessa sijaitseva toimistorakennus, joka valmistui valmistui vuonna 2024. Se sijoittuu Itämerenkadun ja Porkkalankadun väliselle tontille, jossa aiemmin oli raitioliikenteen kääntösilmukka. We Land on korkeimmillaan 14-kerroksinen ja matalammasta kohdastaan seitsenkerroksinen rakennus, jonka julkisivua koristaa lasi ja kierrätetty kupari. Sen yhteydessä on myös maanalainen kolmikerroksinen pysäköintihalli.
We Landin on suunnitellut JKMM Arkkitehdit pääsuunnittelijanaan Juha Mäki-Jyllilä. Kohteen rakennuttajana ja urakoitsijana toimi NCC. Sen rakentamisessa pyrittiin ympäristöystävällisyyteen muun muassa käyttämällä kierrätysmateriaaleja ja uusiutuvalla energialla tuotettua sähköä. Rakennus on varustettu viherkatolla.
We Landin ensimmäisiä vuokralaisia ovat muun muassa Deloitte, Kalmar, Hiab ja Helen. Uudenmaankadulla sulkeutunut ravintola Demo jatkaa toimintaansa We Landin ylimmässä kerroksessa syksyllä 2024.
Irina Takala

Irina Reijevna Takala (; s. 28. joulukuuta 1955 Petroskoi) on venäläinen historioitsija.
Takala valmistui Petroskoin valtionyliopistosta vuonna 1978 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1984. Hän aloitti työskentelyn Petroskoin valtionyliopistossa vuonna 1982 ja pääsi sen dosentiksi. Takala johti Petroskoin valtionyliopiston yleisen historian laitosta vuosina 1996–2001 ja Pohjois-Euroopan maiden historian laitosta vuosina 2003–2013. Tutkimuksessaan Takala on keskittynyt muun muassa 1920–1930-lukujen Karjalan historiaan, Venäjän suomalaisiin ja stalinismiin.
Takalasta tuli yksi arvostetuimmista suuren terrorin tutkijoista. Hän on Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomainen jäsen ja Suomen Historiallisen Seuran kirjeenvaihtajajäsen. Hän on toiminut "Nordic and Baltic Studies Review" -lehden päätoimittajana. Takala pääsi 1990-luvun alussa tutustumaan joiltain osin KGB:n arkistoihin, jotka olivat hetkellisesti avattuina. Hän pystyi kuitenkin tutustumaan vain pieneen osaan asiakirjoista. Vuonna 2019 Takala kertoi, että hänen keräämiensä tietojen perusteella vuosina 1937–1938 Karjalassa vangittiin, tuomittiin ja teloitettiin yhteensä 11 300 ihmistä, joista 4 688 oli suomalaisia. Hän epäili vainoissa vangituiksi ja teloitetuiksi joutuneen yhteensä noin 7 000–8 000 suomalaisen. Kun vainojen uhreihin lasketaan mukaan hallinnollisen karkotuksen uhrit, Takala arvioi uhrimäärän olevan 10 000–12 000. Hän arvioi suomalaisiin kohdistetun laajan sorron johtuneen siitä, että he olivat eläneet muualla ja Stalinin näkökulmasta nähneet liikaa. Takalan isoisä Väinö Takala ja isoisoisä Aapo Hämäläinen joutuivat Stalinin vainoissa murhatuiksi.
Takala on tehnyt monia julkaisuja, joihin kuuluvat "The Search for a Socialist El Dorado: Finnish Immigration from the United States and Canada to Soviet Karelia in the 1930s" (Alexey Golubevin kanssa, 2014) ja "Taistelua ja kuolemaa: Neuvosto-Karjalan suomalaiset 1920–30-luvuilla" (2021).
Anatoli Trofimov

Anatoli Vasiljevitš Trofimov (; 1940 Moskovan alue – 10. huhtikuuta 2005 Moskova) oli venäläinen KGB:ssa ja FSB:ssa uran luonut kenraali.
Trofimov valmistui KGB:n Dzeržinski-korkeakoulusta. Hän aloitti uransa KGB:n palveluksessa vuonna 1962. Trofimov tutki, pidätti ja kuulusteli monia toisinajattelijoita, joihin kuuluivat Sergei Kovaljov, Juri Orlov ja Tatjana Velikanova. Trofimovista tuli vuonna 1991 Moskovan KGB:n varajohtaja. Vuonna 1995 hänet nimitettiin Moskovan FSB:n johtajaksi ja FSB:n varajohtajaksi. Trofimov oli Aleksandr Koržakovin suojatti 1990-luvun puolessavälissä. Presidentti Boris Jeltsinin kannattajat olivat jakautuneita sen suhteen, kuinka Jeltsinin uudelleenvalinta voitaisiin varmistaa. Koržakov sai kilpailijoitaan kiinni Xerox-skandaalina tunnetussa tapauksessa, jossa Moskovan valkoisesta talosta vietyjä rahoja oltiin kuljettamassa Xeroxin pahvilaatikossa. Trofimov nimitettiin tapauksen tutkinnanjohtajaksi. Hänen ja oligarkkiryhmää johtaneen Anatoli Tšubaisin välille muodostui kilpailuasetelma, ja miehistä tuli keskinäisiä vihollisia. 
20. tammikuuta 1997 presidentti Jeltsinin määräyksellä Trofimov erotettiin väärinkäytösten ja laiminlyöntien perusteella. Sittemmin Trofimov harjoitti liiketoimintaa. Trofimovilla oli kaksi lasta.
Murha.
Trofimov ammuttiin 10. huhtikuuta 2005 Moskovassa autoonsa, jossa hän oli 28-vuotiaan vaimonsa ja pariskunnan 4-vuotiaan tyttären kanssa. Trofimov kuoli välittömästi ja vaimo kuoli seuraavana aamuna sairaalassa tultuaan päähän ammutuksi. Tytär selviytyi haavoittumattomana. Poliisi piti rikosta liiketoimiin liittyneenä palkkamurhana. Poliisi ei kyennyt sulkemaan pois sitä mahdollisuutta, että taustalla kuitenkin olisi ollut kosto Xerox-skandaalista. Aleksandr Litvinenko piti Trofimovin murhaa selvästi poliittisena.
Tšubais oli selviytynyt murhayrityksestä maaliskuussa 2005. Poliitikko Aleksandr Hinštein syytti Trofimovia osuudesta murhayritykseen.
Natalija Tšmutina

Natalija Borysivna Tšmutina (; 18. joulukuuta 1912 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 8. marraskuuta 2005 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen arkkitehti ja akateemikko.
Tšmutinan suunnittelutöitä olivat muun muassa (osa yhteistyössä):
The Old Grey Whistle Test

The Old Grey Whistle Test oli brittiläinen television musiikkiohjelma, jota esitettiin BBC:llä vuosina 1971–1988. Se oli Britannian TV:n ainoa säännöllinen ohjelma listojen ulkopuoliselle musiikille. Vuodesta 1983 lähtien ohjelman nimi oli lyhyempi "Whistle Test". Ohjelma koostui live-esityksistä. Joskus musiikki tuli kuitenkin levyltä ja sen kanssa näytettiin mustavalkoista videokuvaa havainnollistamaan kappaletta. 
Ensimmäisenä juontajana toimi Richard Williams, joka avasi ohjelman nimeä "Radio Times" -lehdelle:
Williamsia seurasi Bob Harris, joka juonsi ohjelmaa läpi 1970-luvun. Hänen jälkeisiä juontajia olivat muun muassa Annie Nightingale, Mark Ellen ja Andy Kershaw.