tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ekkedien tanssi

Ekkedien tanssi on suomalaisen Tabula Rasa -yhtyeen toinen ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1976.&lt;ref name="Rantanen/257"&gt;Rantanen 2014, s. 257.&lt;/ref&gt; Yhtyeen esikoisalbumin tavoin se äänitettiin Marcus Music -studiolla Tukholmassa. "Ekkedien tanssi" ei saavuttanut listasijoituksia, eikä siltä julkaistu singlejä.&lt;ref name="Rantanen/225"&gt;Rantanen 2014, s. 225.&lt;/ref&gt;
Yhtyeen kokoonpano oli muuttunut esikoisalbumin julkaisun jälkeen. Huilisti Jarmo Sormunen oli lähtenyt, rumpaliksi oli liittynyt Juke Aronen ja kosketinsoittajaksi Jarno Sinisalo. Albumin julkaisun jälkeen laulusolisti Jukka Leppilampi jätti yhtyeen uskonnollisista syistä ja hänet korvasi Jukka Salmela.
Työstö.
Yhtyeen esikoisalbumin tavoin "Ekkedien tanssi" äänitettiin Tukholman Marcus Music -studiolla helmi- ja huhtikuussa 1976. Albumin tuottivat Tapio Korjus ja Jukka Gustavson. 
Albumin kannen teki Pirjo Sundqvist-Silver.
Teemat.
Albumin sanoitukset kirjoitti Mikko Alatalo, joka oli sanoittanut valtaosan edellisalbuminkin teksteistä. Hänen mukaansa "Ekkedien tanssi" -albumin sanoitukset muodostuivat kolmesta eri vaikutteesta. Kitaristi Heikki Silvennoisen sanoitukset ohjasivat sanoitusta tiettyyn tunnelmaan. 
Yhtyeen jäsenet Jukka Leppilampi ja Tapio Suominen olivat ennen albumin tekoa kokeneet vahvan hengellisen herätyksen, ja Leppilampi halusi teksteihin tätä ulottuvuutta. Kappaleet ”Uskollinen” ja ”Omantunnon rukous” perustuvat Leppilammen alkuperäisideaan. ”Uskollisen” teemana on ihmisen uudistuminen poltetun maan jälkeen: ”Toiset osaavat tuhota, mutta kuka saa maan kukoistamaan?”. ”Omantunnon rukouksessa” hengellinen herääminen on vielä vahvemmin esillä. Kappaleessa muun muassa kritisoidaan pappeja, mutta kappaleen ultimatum on ”yksilön etsikkoaika uuteen tasoon”. Sitä seuraa hymnimäinen loppusoitto. 
Sanoitusten kolmantena synteesinä toimi Alatalon oma tutustuminen kirjallisiin teoksiin. Vaikutteita antoi esimerkiksi Hermann Hesse, jota Alatalo tuolloin luki paljon. Kappale ”Lasihelmipeli” on nimetty Hessen samannimisen teoksen mukaan. Alatalon mielestä Tabula Rasan musiikki oli lasihelmipeliä, nuorukaisten henkistä kasvua taiteen alttarilla. Lasihelmipeli oli myös Alatalon ehdotus albumin nimeksi. Nimeksi valittiin kuitenkin "Ekkedien tanssi", albumin avaavan samannimisen instrumentaalikappaleen mukaan. Albumin viimeinen kappale ”Säästä mun pää” tilittää turhautumista 1970-luvun aatteiden ja ”oikean taiteen vartijoihin”. Alatalo koki pakkosyöttöä vastustavan teeman sopivan Tabula Rasan vapautta etsivään ja puoluepoliittisesti neutraaliin asennoitumiseen.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Ekkedien tanssi" julkaisiin syyskuussa 1976. Se ilmestyi alun perin vinyylilevynä (LRLP 170) ja C-kasettina. Albumi ei noussut Suomessa listalle.
Ensimmäinen CD-versio ilmestyi vuonna 1992 Japanissa. Ensimmäinen suomalainen CD-versio julkaistiin vuonna 1995. Kyseinen Love Recordsin julkaisema levy sisältää bonuskappaleina yhtyeen viimeisen singlen kappaleet ”Rakastatko vielä kun on ilta” ja ”Yksin”. Svart Records julkaisi vuonna 2014 uuden vinyylipainoksen.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Salustios Emesalainen

Salustios Emesalainen ( tai "Saloustios", ; 400-luvun loppu) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Syyrian Emesasta.
Salustioksen isä Basileides oli syyrialainen ja äiti Theoklea oli kotoisin Emesasta, jossa Salustios todennäköisesti syntyi ja jossa hän eli varhaisen elämänsä. Salustios opiskeli ensin lakia, sitten Emesassa retoriikkaa erään Eunoioksen oppilaana. Sittemmin hän hylkäsi nämä opinnot ja ryhtyi sofistiksi. Hän kiinnitti erityisesti huomiota attikalaisiin puhujiin ja opetteli kaikki Demostheneen puheet ulkoa. Omissa puheissaan hän jäljitteli näitä esikuvia.
Havaittuaan, etteivät Eunoioksen opit enää palvelleet häntä, Salustios matkusti Ateenaan ja edelleen Aleksandriaan Isidoros Aleksandrialaisen seurassa, ja näissä kaupungeissa hän opiskeli retoriikkaa. Hän tutustui myös filosofiaan. Opiskeltuaan jonkun aikaa uusplatonilaisten oppilaana hän liittyi kyynikoihin. Simplikios kertoo, että Salustios muun muassa laittoi punaisena hehkuvia hiiliä reisilleen ja katsoi, kuinka kauan kesti kipua.
Salustios hyökkäsi aikansa filosofeja vastaan voimakkaasti kaikella kaunopuheisuudellaan ja nokkeluudellaan ja pyrki tekemään nämä naurunalaisiksi. Hän katsoi filosofian olevan mahdotonta ja varoitti nuoria miehiä turvautumasta sen opettajiin. Salustios kinasi muun muassa uusplatonilaisen Prokloksen kanssa. Fotioksen mukaan Salustios teeskenteli ennustamista ja esitti näkevänsä henkilön silmistä, millaisen kuoleman tämä tulee kokemaan.
Salustioksen epäiltiin suhtautuvan jumaliin epäkunnioittavasti. Ainakin hän hyökkäsi voimakkaasti uusplatonilaisten teologisia ajatuksia kohtaan.
Jeletski

Jeletski () on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Usan sivujoen Jeletsin rannalla 100 kilometriä Vorkutasta kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan väliseltä rautatieltä Labytnangiin haarautuva sivurata. Asukkaita on 516 henkeä (vuonna 2019).
Paikkakunta on syntynyt 1940-luvulla Jeletskajan rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1949 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Aikoinaan siellä toimi rautatievarikko, kalkkitehdas ja kuonaelementtitehdas.
Zapoljarnyi (Vorkuta)

Zapoljarnyi (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 23 kilometriä Vorkutasta länteen. Asukkaita on 4 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1940–1950-lukujen vaihteessa hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1956 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuonna 1970 Zapoljarnyin väkiluku oli 9 700 henkeä.
Nykyään Zapoljarnyin kaivoksen omistaa Severstalin tytäryhtiö Vorkutaugol. Kaivos on yksi yhtiön tuottavimmista. Sen kivihiilivarojen on arveltu riittävän vähintään 40 vuoden ajan.
Julius Ferdinand Lundahl

Julius Ferdinand Lundahl (24. heinäkuuta 1818 Tampere – 15. tammikuuta 1854 Pietari) oli suomalainen virkamies, kielenkääntäjä ja runoilija joka käytti nimimerkkiä "L" tai "L-".
Lundahlin vanhemmat olivat tamperelainen kauppias Joel Lundahl ja Fredrika Charlotta Fahlstedt. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Lundahl toimi Suomen kenraalikuvernöörin kansliassa ylimääräisenä kopistina 1836–1841 ja kanslistina 1841–1844. Hän oli senaatin prokuraattorintoimituskunnan venäjän kielen kääntäjänä 1844–1848 ja senaatin 1. kielenkääntäjänä 1848–1853. Vuodesta 1853 hän toimi ministerivaltiosihteerinviraston 1. toimitussihteerinä Pietarissa.
Lundahl oli naimisissa vuodesta 1845 Constantia Oktavia Augusta Gripenbergin kanssa.
Toivo Saarenpää

Toivo Harras Saarenpää (6. huhtikuuta 1882 Ruskeala – 22. huhtikuuta 1948 Tampere) oli suomalainen säveltäjä, musiikinopettaja ja orkesterin- sekä kuoronjohtaja. Hän käytti sukunimeä Herckman vuoteen 1906 asti. 
Henkilöhistoria.
Saarenpään isä oli kanttori Konstantin Herckman, joka rakennutti Liperiin Saarenpään tilan 1888, ja äiti Ida Blondine Jankowsky. Tilalla vieraili usein taiteilijoita, muun muassa Toivo Kuula, vaimonsa Alma Silventoinen-Kuula, Erkki Melartin ja Ella Eronen. Saarenpään puoliso vuodesta 1917 oli lehtori Mandi Pulkkinen. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja opiskeli sävellystä muun muassa Jean Sibeliuksen ja Ilmari Krohnin johdolla Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa vuosina 1901–1907 sekä viulunsoittoa opettajanaan Elis Jurva. Hän teki myös matkan Saksaan vuonna 1912 täydentääkseen opintojaan. Hän toimi musiikinopetustyössä muun muassa Viipurin kirkkomusiikkiopistossa 1912–1915, Viipurin oppikoulussa 1922–1926 ja 1930–1939, Terijoen oppikoulussa 1923–1930 sekä oppikouluissa Helsingissä 1940–1948. 
Johtamistehtävissä Saarenpää toimi Lahden Soitannollisen Seuran orkesterissa ja orkesterikoulussa 1917–1920 sekä sekakuoro Päivän Laulussa 1930–1939. Hän perusti Viipuriin sinfoniaorkesterin, jonka johtajana hän toimi vuosina 1920–1921. Orkesteri ei kuitenkaan toiminut kuin pari vuotta. Lisäksi hän toimi useiden laulujuhlien yleisjohtajana. Saarenpää piti runsaasti sävellyskonsertteja, muun muassa jo opiskeluaikanaan Joensuussa 1904, Helsingissä 1910 (yhdessä Heino Kasken kanssa) ja 1942, Viipurissa 1921, 1932 ja 1936 sekä Tampereella 1942 ja 1948. Musiikkikriitikkona Saarenpää toimi 1911-1916.
Saarenpää luovutti testamentissaan sävellystensä tekijänoikeudet Suomen Säveltäjät ry:lle. Testamenttiin liittyi myös Kangasniemellä sijaitseva Reinikkalan kartano säveltäjien kesänviettotarkoitukseen. Yhdistys myi huonokuntoisen kartanon 1982 ja hankki tilalle Helsingistä vierasasunnon, Saarenpää-säveltäjäkodin, joka sijaitsi ensin Vilhonvuorenkujalla ja vuodesta 1997 alkaen Ilmarinkadulla.
Taiteellinen tuotanto.
Saarenpään sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Saarenpää julkaisi teoksen "Laululeikkejä kouluja varten I-II" 1925 ja "Nuottivirsikirjan" 1926 sekä runosuomennoskokoelman "Sibeliuksen lauluja" 1922.
Ibrahima Baldé

Ibrahima Baldé, lyhyemmin Ibrahima, (s. 4. huhtikuuta 1989 Dakar, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Kuban Krasnodaria. Ibrahima on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Esikuvikseen Ibrahima on maininnut entiset joukkuetoverinsa Espanjan pelivuosilta Kun Agüeron ja Diego Forlánin sekä Zlatan Ibrahimovićin, johon viitaten espanjalaislehdet antoivat hänelle lempinimet "Toinen Ibra" ("El otro Ibra") tai "Atléticon Ibra" ("El Ibra del Atleti").
Seurajoukkueura.
Ibrahima muutti vain 17-vuotiaana kotimaastaan Senegalista Argentiinaan luomaan uraa jalkapalloilijana. Vietettyään yhden kauden Argentinos Juniorsin ja kaksi Vélez Sarsfieldin riveissä nuori hyökkääjä siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridin joukkueeseen. Madridissa hänet sijoitettiin ensin seuran B-joukkueeseen. Ibrahima teki liigadebyyttinsä tammikuussa 2010, kun hänet nostettiin edustusmiehistöön korvaamaan loukkaantunutta Sergio "Kun" Agüeroa Atléticon 2–1 kotivoittoon päättyneessä ottelussa Sevillaa vastaan. Ibrahiman onnistui vakuuttaa otteillaan päävalmentaja Quique Sánchez Flores ja hän sai jatkaa edustusjoukkueen pelaajaringissä. Hyökkääjälupaus kiitti luottamuksesta ja teki ensimmäisen liigamaalinsa 17. tammikuuta Sportingia vastaan. Elokuussa 2010 Atlético lainasi Ibrahiman yhden kauden ajaksi Numanciaan. Lainajakson päätyttyä Ibrahima siirtyi Osasunaan, joka hankki oikeudet nuoreen hyökkääjään myydessään keskikenttäpelaaja Juanfranin Atléticoon.
Ensimmäisellä kaudellaan Osasunassa Ibrahima teki seitsemän liigamaalia ja oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä. Hyvät otteet herättivät kiinnostuksen myös Espanjan ulkopuolella ja siirtohuhuissa hänet liitettiin useampaan seuraan Englannin Valioliigassa. Heinäkuussa 2012 Ibrahima siirtyi nykyiseen seuraansa Venäjällä.
Maajoukkueura.
Ibrahima on edustanut Senegalia vuoden 2012 kesäolympialaisten karsinnassa. Hän teki voittomaalin karsintaottelussa Omania vastaan, joka ratkaisi Senegalin pääsyn olympiaturnaukseen. Hänet on valittu myös olympiakisoissa pelaavaan lopulliseen joukkueeseen. Ibrahima on pelannut myös maansa A-maajoukkueessa vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa.
Vihan sota

Vihan sota (engl. "War of Wrath") on fiktiivinen taistelu J. R. R. Tolkienin kirjassa "Silmarillion". Kirjassa Vihan sota oli taistelu, joka päätti Morgothin eli Melkorin ylivallan Keski-Maassa ja jonka päätteeksi hänet vangittiin ja heitettiin Ardan ulkopuolelle.
Kulku.
Haltiavaltakuntien romahtaessa yksi toisensa jälkeen Morgothin armeijan alle, tilanne näytti toivottamalta näiden sekä ihmisten eli "edain"in kannalta. Lopulta puolhaltia, eli sekä haltian että ihmisen sukujuuret omannut, Eärendil purjehti kummankin sukukunnan edustajana hakemaan apua Amanin "valar"ilta, Maailman Vartijoilta. Silmarilin avulla Eärendil löysi perille ja valar suostuivat lähettämään armeijan Keski-Maan kansojen tueksi. Valar eivät itse osallistuneet sotaan koska viimeksi kun he hyökkäsivät suoraan Melkorin kimppuun, se oli ollut tuhoisa koko Keski-Maan kannalta.
Amanista lähtivät maia Eönwën johtama sotajoukko johon kuuluivat mm. vanyar-haltiat jotka palasivat tämän ainoan kerran Keski-Maahan. Vanyarin komentajana toimi haltioiden Korkean Kuninkaan Ingwën poika Ingwion. Keski-Maahan saavuttuaan armeijat murskasivat täydellisesti Morgothin armeijan ja ottivat tämän vangikseen. Eönwë otti molemmat jäljelle jääneet Silmarilit Morgothin rautakruunusta ja murskasivat itse kruunun. Morgothin palvelijoista pääsivät pakoon vain harvat mukaan lukien Sauron ja Morian balrog. 
Valarin poissaolosta huolimatta sota oli tuhoisa ja upotti lähes koko Beleriandin alueen jossa valtakunnat olivat sijainneet. Meren pinnan yläpuolelle jäivät vain Lindon sekä Túrin Turambarin hauta.
Dragon’s Kiss

Dragon's Kiss on entisen Megadeth-kitaristi Marty Friedmanin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 1988. Albumin tuottivat Marty Friedman ja Mike Varney. Albumi julkaistiin Sharpnel Recordsin kautta, sillä Varney omisti yhtiön, ja Sharpnel on erikoistunut levittämään instrumentaalimusiikkia, jota suurin osa Friedmanin soolotuotannosta on. Albumi on saanut hyviä arvosteluja, esimerkiksi "Allmusic"-sivuston arvostelussa neljä ja puoli tähteä viidestä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Marty Friedman, ellei toisin mainittu.
Tây Bắc

Tây Bắc (Luoteisalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu neljästä maakunnasta: Điện Biên, Lai Châu, Sơn La ja Hòa Bình. Huhtikuussa 2009 alueella oli 2,7 miljoonaa asukasta. 
Alue on harvaanasuttua vuoristoseutua Kiinan ja Laosin rajalla. Vuonna 2001 sinne perustettiin Tay Bacin yliopisto, joka kouluttaa ennen kaikkea opettajia.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1990

17. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin 2.-16. maaliskuuta 1990 Algeriassa. Kamerun pääsi kisoihin ilman karsintoja voitettuaan edelliset kisat ja Algeria puolestaan isäntämaana. Algeria myös voitti sen historian ensimmäisen Afrikan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Nigerian.
Maalintekijät.
4 maalia:
3 maalia:
2 maalia:
1 maali:
Đông Bắc

Đông Bắc (Koillisalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Huhtikuussa 2009 alueella oli 9,4 miljoonaa asukasta. Se muodostuu yhdestätoista maakunnasta:
Alue on vuoristoseutua Kiinan rajalla, pääkaupunki Hanoin koillispuolella. Vietnamin korkein vuori Phan Xi Păng sijaitsee tällä alueella Lào Cain maakunnassa.
Alueella on neljä kansallispuistoa: rannikolla on Bái Tử Longin kansallispuisto, jonka yhteydessä on Unescon maailmanperintökohde Halongin lahti. Perhosistaan tunnettu Ba Bển kansallispuisto sijaitsee kalkkipitoisella järvialueella, Tam Đảon kansallispuisto ja Xuân Sơnin kansallispuisto vuoristometsissä.
Quảng Nam

Quảng Nam on Vietnamin entinen maakunta. Se sijaitsi Nam Trung Bộn alueella (Eteläinen keskirannikko) maan keskiosassa. Sen rajanaapureita olivat pohjoisessa Huến maakunta, lännessä Laos, etelässä Kon Tumin maakunta, lounaassa Quảng Ngãin maakunta, idässä Etelä-Kiinan meri ja koillisessa Đà Nẵngin kaupunki.
Vuoden 2025 hallinnollisessa uudistuksessa Quảng Nam liitettiin Đà Nẵngin kaupunkiin.
Talous.
Quảng Namissa tuotetaan kahta perinteistä tuotetta, joista toinen on runsaasti eteeristä öljyä sisältävä Trà My -kaneli (eli Saigonin-kaneli, "Cinnamomum loureiroi"), joka ei kuitenkaan ole oikeaa kanelia vaan lähisukuista kasvia, ja toinen Ngọc Linh -ginseng ("Panax vietnamensis").
Nähtävyyksiä.
Maakunnassa oli kaksi Unescon maailmanperintökohdetta, muinainen Hội Anin kaupunki ja Mỹ Sơnin temppelikokonaisuus. Se on myös maailmanperintökohteeksi luokitellun tien varrella, joka yhdistää Keski-Vietnamin maailmanperintökohteita.
Bạch Mãn kansallispuisto oli osittain tämän maakunnan, osittain Thừa Thiên-Huến puolella. 
Toinen suosittu matkailukohde oli Cu Lao Cham (Cham-saaret).
Liikenne.
Matkailijoiden suosimia lentoasemia ovat Chu Lain lentoasema ja Quảng Namin lentoasema. Matkailukohteille pääsee vesitse. Pikavene liikennöi Hội Anista Cham-saarelle. Rautatieyhteys on Đà Nẵngin tai Tam Kỳn rautatieaseman kautta.
Hallinto.
Quảng Nam jakautui 15 hallintopiiriin:
Pääkaupunki Tam Kỳ ja Unescon maailmanperintökohde Hội Anin kaupunki olivat eri kuntia.
Bolivianara

Bolivianara ("Ara rubrogenys") on Bolivian keskiosissa elävä äärimmäisen uhanalainen papukaija. Frédéric de Lafresnaye kuvaili lajin holotyypin Boliviasta saadusta näytteestä. Sillä ei ole alalajeja.
Nimensä mukaan se elää hyvin rajatulla alueella Boliviassa. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Bolivianara liikkuu ryhminä ja syö siemeniä ja hedelmiä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen. 
Ulkonäkö.
Bolivianara on suurimmaksi osaksi vihreä, joka taittaa oliivinvihreään. SIllä on punaoranssia kuviointia päässä otsalla ja korvalla, siivissä sekä ulko- että sisäpuolella peitinhöyhenissä siipitaitteen tienoilla, sekä jaloissa. Siipi- ja pyrstösulat ovat ulkopinnalta siniset, sisäpinnalta likaisen kellertävät. Kasvojen paljas ihoalue on araksi pieni ja väriltään vaaleanpunainen. Nokka on musta ja jalat harmaat. Silmä on aikuisella vaalea.
Nuorella linnulla ei ole niin paljoa punaoranssia kuviointia. Otsalta ja siivistä punaoranssi puuttuu, korvalla voi olla laikku ja nokan tyvessä ruskeaa, jalkojen höyhenys oranssihtava muttei niin kirkasvärinen kuin aikuisilla. Poikasen silmät ovat tummat.
Lemmikkinä.
Bolivianaraa tavataan ajoittain lemmikkinä, mutta Suomessa sitä ei tiettävästi tavata. 
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa eli suuren häkin, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. 
Laji kuuluu CITES I/A-liitteeseen, joten sillä on oltava EU-todistus ja pysyvä tunnistemerkintä (umpirengas tai siru). Ilman näitä linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Valkonaama-ara

Valkonaama-ara ("Ara severus") eli aiemmalta nimeltään joikuara on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö ulottuu Itä-Panamasta Itä-Peruun ja Pohjois-Boliviaan, Brasilian keski- ja koillisosiin sekä Guyanaan, Venezuelaan ja Kolumbiaan. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Amazonin alueelta saadusta näytteestä.
Koko ja ulkonäkö.
Valkonaama-ara on pienehkö ara, sillä se on vain noi 40-49 cm pitkä nokasta pitkän pyrstön kärkeen. Se painaa noin 307-387 grammaa. 
Väriltään valkonaama-ara on suurimmaksi osaksi vihreä. Siivissä on vihreää ja sinistä. Sen pyrstön ja siipien alapinnat ovat tummanpunaiset. Aroille tyypilliseen tapaan sen kasvoissa on paljas ihoalue, jota täplittävät pienenpienet tummanruskeat höyhenet. Otsalla ja kurkulla sillä on tummanruskeaa. Nokka on kokonaan musta. Jalat ovat harmaat. Silmät ovat aikuisilla yksilöillä vaalean kellertävät, nuorilla yksilöillä tummat. Sukupuolet ovat samannäköiset. 
Lemmikkinä.
Lemmikkinä valkonaama-ara on melko harvinainen, joskin sitä tavataan Suomessakin.
Valkonaama-aran hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aroille tyypilliseen tapaan se kaipaa ruokavalioonsa monia muita lemmikkilintuja enemmän rasvaa, jota se saa luonnollisesti pähkinöistä ja siemenistä. 
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Virolaisten suuri kapina

Virolaisten suuri kapina oli virolaisten kapina Tanskaa ja saksalaisia Kalparitaristoa vastaan, jotka olivat valloittaneet Viron mannermaan. Kapina käynnistyi vuonna 1222 ja se kukistettiin vuonna 1224.
Tapahtumat.
Tanskan kuningas Valdemar II Sejr oli vuonna 1222 saapunut sotajoukon kanssa Saarenmaalle, vallannut sen ja rakentanut sinne linnoituksen. Tanska oli jo aikaisemmin ottanut haltuunsa Varbolan linnoituksen Harjumaalla. Linnoituksen valmistuttua Valdemar lähti Saarenmaalta, jolloin paikalliset hyökkäsivät linnoitukseen ja tuhosivat sen. Saarenmaalaiset jatkoivat sotatoimia mantereella ja nostattivat harju-, lääne-, järva- ja virumaalaisia kapinaan tanskalaisia vastaan. 
Kansannousu levisi myös Kalparitariston hallitsemiin Sakalan ja Ugandin maakuntiin. Sakalalaiset tappoivat Viljandin linnassa olleet saksalaiset 29. tammikuuta 1223 ja ottivat hieman myöhemmin haltuunsa Lõhaveren linnan, jota oli aikoinaan komentanut virolaisten kansallissankari Lembitu. Ugandilaiset kapinoivat samoihin aikoihin ja kutsuivat apuun novgorodilaisia, joita sijoittettiin Sakkalaan Viljandin linnaan ja Tarton linnaan Ugandissa. Vuoden 1223 alkupuolella koko Viro oli vapaa vieraan vallan miehittäjistä tanskalaisten hallitsemaa Tallinnaa luukunottamatta. 
1. elokuuta 1223 noin 8 000 ristiritaria piiritti Viljandin linnan, joka kukistui piirityksen jälkeen 15. elokuuta. Piiritetyt virolaiset kastettiin ja lähetettiin koteihinsa, mutta venäläiset apujoukot hirtettiin. Pian tämän jälkeen saksalaiset valloittivat myös Lõhaveren linnan ja saivat koko Sakalan alistettua. Sakalan valloituksen jälkeen Novgorodin ruhtinas Jaroslav saapui Viroon 20 000 sotilaan armeijan kanssa, joukot miehittivät Ugandin tärkeimmät keskukset. Heidän alkuperäisenä suunnitelmanaan oli mennä kohti Riikaa, mutta saarenmaalaisten kehotuksesta he lähtivätkin kohti Tallinnaa. Matkalla sinne he ryöstelivät Sakalan maakuntaa kostoksi hirtetyistä.
Tanskalaisten pitivät puoliaan saarenmaalaisten, harjumaalaisten ja novgorodilaisten lukuisia hyökkäyksiä vastaan. Novgorodilaiset luopuivat piirityksestä neljän viikon kuluttua ja palasivat Novgorodiin lokakuussa. Syksyllä 1223 Tarttoon saapui ruhtinas Vjatškona ja hänen 200 sotilastaan. Hän alkoi kerätä veroa Tarton ympäristöstä ja lähetti veronkantoretkikuntia muihinkin Viron maakuntiin ja jopa Sakalaan. Saksalaiset protestoivat ja piirittivät Tarton 15. elokuuta Albert- ja Herman-piispojen johtamana. Saksalaisten onnistui tunkeutua linnaan, jossa he tappoivat 1 000 virolaista ja kaikki venäläiset Vjatškon mukaan lukien.
Seuraukset.
Kapinan jälkeen saksalaiset ja tanskalaiset saivat jälleen koko Viron mannermaan haltuunsa. Vuonna 1227 kukistui kapinan aloittanut, Viron viimeinen itsenäinen maakunta Saarenmaa. Virolaiset kapinoivat myöhemminkin, mutta eivät onnistuneet siinä yhtä laajasti kuin suuressa kapinassa. Saksalaista valtaa Virossa uhkasivat valloitusten jälkeen myös sisäiset ristiriidat, kun paavi ja Kalparitaristo kiistelivät maa-alueiden jaosta.
Hyvä ihminen

Hyvä ihminen on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen ensimmäinen single albumilta "Kylmä tila". Singlen molemmat kappaleet on sanoittanut Jarkko Martikainen. "Samarialainen" on suomenkielinen cover-versio doom metal -yhtye Candlemassin kappaleesta "Samarithan". Kappaleella vierailevat Nightwish -yhtyeen kosketinsoittaja Tuomas Holopainen sekä basisti-laulaja Marco Hietala. Kappaleen sävellyksen ja alkuperäisen sanoituksen on tehnyt Candlemassin basisti ja keulahahmo Leif Edling.
Kappale nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen singlelistan ykköseksi ja pysyi listalla kaikkiaan kuusi viikkoa.
Vladimír Weiss (1989)

Vladimír Weiss (s. 30. marraskuuta 1989 Bratislava) on uransa vuonna 2024 lopettanut slovakialainen jalkapalloilija. Hän edusti kotimaassaan Slovan Bratislavaa. Weiss on edusti myös muun muassa Englannissa Manchester Cityä ja Bolton Wanderersiä, Skotlannissa Rangersiä, Espanjassa Espanyolia, Italiassa Pescaraa sekä Kreikassa Olympiakosta. Vuodet 2014–2020 hän pelasi Qatarissa.
Weiss pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2009 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Hän pelasi 77 A-maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Weiss pelasi kolme ottelua vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa joukkue selviytyi neljännesvälieriin. MM-kisoissa joukkuetta valmensi Vladimír Weissin samanniminen isä. Myös Weissin isoisä oli jalkapalloilija. EM-kilpailuissa 2016 Weiss pelasi neljä ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Venäjää vastaan. Hän teki paluun maajoukkueeseen yli 2,5 vuoden tauon jälkeen kesäkuussa 2021 ja kuului Slovakian joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuissa.
Riverside (yhtye)

Riverside on puolalainen progressiivista rock-musiikkia soittava yhtye.
Historia.
Mariusz Duda, Piotr Grudzinski, Piotr Kozieradzki ja Jacek Melnicki perustivat yhtyeen Varsovassa, Puolassa vuonna 2001. Kvartetin jäsenet yrittivät käyttää hyväksi metallimusiikillisia taustojaan luodakseen uutta ja kokeellista musiikkia Dream Theaterin ja Toolin jalanjäljissä. Jo ennen ensimmäisen albumin ilmestymistä Riverside kärsi musiikillisista erimielisyyksistä ja Jacek Melnicki korvattiin nykyisellä kosketinsoittajalla Michał Łapajlla vuonna 2003.
Yhtyeen kitaristi ja perustajajäsen Piotr Grudzinski kuoli helmikuun 21. päivä 2016. Yhtye tiedotti tapauksesta samana päivänä virallisilla kotisivuillaan. Yhtye ilmoitti syyskuun 23. päivä 2016 virallisilla kotisivuillaan jatkavansa ilman vakituista kitaristia, käyttäen jatkossa vain vierailevia kitaristeja äänityksissä ja live-esityksissä.
Diskografia.
EP:t
Aurinkoaratti

Aurinkoaratti ("Aratinga solstitialis") on viherarattien sukuun kuuluva eteläamerikkalainen papukaijalaji, jonka esiintymisaluetta ovat Pohjois-Brasilia, Guyana ja Suriname. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Cayennelta vuonna 1758.
Aurinkoaratilla ei ole enää alajeja, kun amazonianaurinkoaratti erotettiin omaksi lajikseen
Ulkonäkö.
Aurinkoaratti on pitkän pyrstönsä kanssa noin 30 senttimetriä pitkä ja painaa noin 120-130 grammaa. 
Väritykseltään aikuinen aurinkoaratti on huikean kirkavärinen. Se on suurimmaksi osaksi keltainen, ja sillä on kasvoissaan ja vatsassa oranssia. Pitkät siipisulat ovat sinivihreät ja pienemmissä peitinsulissa on vihreitä kuvioita. Pyrstö on alapinnalta likaisen harmaan värinen, ja ulkopinnalta sinivihreä. 
Poikaset ovat huomattavan eri näköisiä. Ne ovat suurimmaksi osaksi vihreitä, mutta alkavat saada nopeasti keltaista väriä jo heti seuraavassa sulkasadossa. Nuori, osittain sulkiaan vaihtanut aurinkoaratti saattaa muistuttaa palmuarattia: molemmilla on vihreät siivet mutta keltaoranssi vatsa ja pää.
Samannäköisiä lajeja ovat erityisesti amazonianaurinkoaratti, joka laskettiinkin aiemmin aurinkoaratin alalajiksi. Amazonianaurinkoaratti on sävyltään hailakampi. Muita hieman samannäköisiä lajeja ovat kulta-aratti ja palmuaratti. Kulta-aratin nokka on vaalea ja palmuaratilla säilyy aikuisenakin kokonaan vihreät siivet.
Luonnossa.
Aurinkoaratin tyypillistä elinympäristöä ovat avoimet metsät, palmulehdot ja harvapuustoiset savannit. Linnut viihtyvät pienissä parvissa, joita voi kokoontua useampia runsaan ruoka-apajan ääreen. Laji on etupäässä hedelmänsyöjä, mutta myös marjat, pähkinät, siemenet ja jopa kukat maistuvat. Aurinkoaratti ruokailee enimmäkseen puissa. Sen läsnäolon paljastaa kimeä kaksitavuinen ääni, jota kuulee tämän tästä myös lentäessä. Laji pesii useimpien papukaijojen tapaan koloon, joka sijaitsee palmussa.
Lemmikkinä.
Aurinkoarattia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta se ei ole Suomessa yleistynyt kuten se on esimerkiksi USA:ssa saavuttanut vakiintuneen aseman lemmikkilintuharrastuksessa. 
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aratinga-arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Gordie Howen hattutemppu

Gordie Howen hattutemppu () on jääkiekossa käytetty nimitys suorituksesta, jossa pelaaja tekee yhden ottelun aikana vähintään yhden maalin, antaa vähintään yhden maaliin johtaneen syötön ja osallistuu vähintään yhteen tappeluun. 
Termi on nimetty jääkiekkoilija Gordie Howen mukaan. Howe teki tällaisen hattutempun ensimmäisen kerran 11. lokakuuta 1953, jolloin hän tappeli Fernie Flamanin kanssa, ja toisen kerran 21. maaliskuuta 1954, jolloin hän teki ottelun avausmaalin, syötti kaksi osumaa ja tappeli Ted ”Teeder” Kennedyn kanssa.
Jääkiekkolehti "The Hockey News" on pitänyt yllä epävirallista tilastoa Gordie Howen hattutempuista vuodesta 1996 lähtien. Kyseisen tilaston kärjessä on Brendan Shanahan 17 Gordie Howen hattutempullaan.
Brasilianaratti

Brasilianaratti ("Psittacara leucophthalmus") on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää suuren osan Etelä-Amerikkaa Kolumbiasta Boliviaan, Paraguayhin, Uruguayhin, Argentiinaan ja Brasiliaan Amazonin alueelle. Philipp Ludwig Statius Müller kuvaili lajin holotyypin Guyanasta 1776.
Lajilla on neljä alalajia: "P.l. leucophthalmus, P.l. callogenys, P.l. propinquus" ja "P.l. nicefori""." Se kuului aiemmin "Aratinga"-sukuun. Keltajuova-aratti esiintyi kirjassa Koko maailman linnut (1995) nimellä brasilianaratti.
Koko ja ulkonäkö.
Brasilianaratti on noin 32 senttimetriä pitkä nokasta pitkän pyrstön kärkeen ja painaa noin 140-170 grammaa. 
Brasilianaratti on suurimmaksi osaksi vihreä papukaija. Punaista sillä on hieman siipitaitteessa sekä yksilöstä, alalajista ja iästä riippuen hieman päässä. Siipien ja pyrstön yläpinnat ovat vihreät, alapinnat likaisenkeltaisen väriset. Nokka on beige, jalat harmaat. Silmä on oranssi, ja silmää ympäröivä ihoalue valkoinen tai vaaleanharmaa.
Sukupuolet samannäköiset. 
Nuorella lyhyempi pyrstö ja punaiset alueet siivissä ja päässä puuttuvat tai ovat minimaaliset. Silmä tumma.
Alalajeja on vaikea erottaa toisistaan, sillä ne ovat melko samannäköisiä. "P. l. callogenys" on kuin nimilaji, mutta isompi ja läntiset linnut tummempia. "P. l. propinquus" kuin nimilaji, mutta isompia. "P. l. nicefori" kuin nimilaji, mutta hieman haaleampi ja kellertävämpi vihreä väriltään, otsalla punainen rantu.
Lemmikkinä.
Aurinkoarattia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta se on harvinainen.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Costaricanaratti

Costaricanaratti ("Psittacara finschi") on keskiamerikkalainen papukaija. Sen aiempi suomalainen lajinimi on tarha-aratti. Laji on nimetty Otto Finschin kunniaksi.
Sen elinympäristö käsittää Kaakkois-Nicaraguan, Costa Rican ja Länsi-Panaman. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Bugabasta Chiriquista Panamasta 1871.
Ulkonäkö.
Laji on pitkän pyrstönsä kanssa noin 28 cm pitkä nokasta pyrstön kärkeen ja painaa noin 135-175 grammaa. Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaija. Otsallaan sillä on punaista. Nokka on vaalea, jalat harmaat ja silmiä ympäröivä ihoalue valkoine.
Hispaniolanaratti

Hispaniolanaratti ("Psittacara chloropterus") eli aiemmalta nimeltään haitinaratti on Hispaniolan saaren kotoperäinen papukaijalaji. Charles de Souancé kuvaili lajin holotyypin Santo Domingosta vuonna 1856. Hispaniolanaratin alalaji "Psittacara chloropterus maugei" on kuollut sukupuuttoon. 
Ulkonäkö.
Hispaniolanaratti on noin 32 senttimetriä pitkä nokasta pitkän pyrstön kärkeen ja painaa noin 150 grammaa.
Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaijalintu. Sillä on punaista siipitaitteessa ja siipien alapeitinhöyhenissä. Nokka on vaalea, jalat harmaat ja silmää ympäröivä ihoalue valkoinen.
Sukupuolet samannäköiset. Nuorilla on vähemmän punaista siivissään.
Harmaapääaratti

Harmaapääaratti ("Aratinga weddellii") on eteläamerikkalainen papukaija, jonka elinympäristö ulottuu Kaakkois-Kolumbiasta Itä-Peruun ja Koillis-Boliviaan sekä Luoteis-Brasiliaan. Emile Deville kuvaili lajin holotyypin Pebasista Amazonin yläjuoksulta 1851.
Harmaa-aratti luetteloitiin erääseen suomenkielisten lintulajien nimiluetteloon erehdyksessä nimellä harmaapääaratti ennen virheen poistoa.
Koko ja ulkonäkö.
Harmaapääaratti on pienimpiä "Aratinga"-suvun aratteja. Se on pituudeltaan noin 28 senttinen, josta noin puolet on kiilamaisesti kapenevaa pyrstöä, ja se painaa yleensä noin 95-115 grammaa. 
Se on suurimmaksi osaksi vihreä lintu, jonka siiven ja pyrstön yläpintojen kärjissä on sinistä väritystä. Siipien ja pyrstön alapinnat ovat harmahtavat. Nimensä mukaisesti harmaapääaratin pää on harmaa. Silmää ympäröi vaalea ihorengas. Nokka on kokonaan musta ja koivet harmaat. Poikasten silmät ovat tummat, aikuisten vaaleanharmaat.
Lemmikkinä.
Suomessa harmaapääaratti on hyvin harvinainen lemmikki, mutta esimerkiksi USA:ssa sen asema on vankempi. 
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aratinga-arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
José Zorrilla

José Zorrilla (21. helmikuuta 1817 Valladolid, Espanja - 23. tammikuuta 1893 Madrid, Espanja) oli espanjalainen näytelmäkirjailija ja runoilija. Hänen mukaansa on nimetty Real Valladolidin kotistadion Estadio José Zorrilla.
Zorrillan isä José Zorrilla oli rauhantuomari, johon Espanjan kuningas Ferdinand VII luotti erityisesti. Hänen äitinsä oli Nicomedes Moral. Zorilla opiskeli jesuiittakoulussa Real Seminario de Noblesissa Madridissa, kirjoitti runoja 12-vuotiaana, ja hänestä tuli Walter Scottin ja Chateaubriandin innokas ihailija. Hän oli koulussa esiintymässä Lope de Vegan ja Calderón de la Barcan näytelmissä.
Zorrilla lähti vuonna 1833 opiskelemaan lakia Toledon yliopistoon, mutta vuoden joutilaisuuden jälkeen hän pakeni Madridiin, missä hän kauhistutti absolutisti-isänsä ystäviä puhumalla kiihkeästi ja perustamalla lehden, jonka viranomaiset heti lakkauttivat. Hän välttyi juuri ja juuri joutumasta Filippiineille ja eli seuraavat vuodet köyhänä.
Émile Deville

Émile Deville (1824 – 1853) oli ranskalainen lääkäri ja tutkimusmatkailija.
Deville osallistui vuosina 1843–1847 järjestettyyn Francis de La Porte de Castelnaun johtamaan suureen tutkimusmatkaan Etelä-Amerikkaan. Yhdessä kasvitieteilijä Hugh Algernon Weddellin kanssa he keräsivät huomattavan kokoelman näytteitä Pariisin luonnonhistorialliseen museoon. Deville nimesi harmaapääaratin ("Aratinga weddellii") matkatoverinsa kunniaksi.
Interstate 680 (Ohio)

Interstate 680 (I-680) Ohiossa Yhdysvalloissa on Interstate Highway Systemiin kuuluva 26,44 km:n (16,43 mailin) pituinen yhdystie. Tie erkanee pohjoispäässä Interstate 80:sta ja liittyy eteläpäässä Ohio Turnpike -nimiselle Interstate 76:lle. Tie on Mahoningin piirikunnan hallintokeskuksena toimivan Younstownin tärkein liikenneväylä.
Alkuperäisten suunnitelmien mukaan I-680 olisi ollut osa nykyistä I-78 tietä, mutta I-78 tielinjauksen muuttuessa Youngstownin eteläpuolelle tie päätettiin rakentaa kehätieksi ja se numeroitiin I-480:ksi. Viimein vuonna 1962 tie päätettiin rakentaa numerolla I-680. Tie valmistui nykyiseen mittaansa vuonna 1976.
Interstate 680 muodostaa yhdessä I-80:n ja I-76:n kanssa kehätien Youngstownin ympärille.
John Patrick Shanley

John Patrick Shanley (s. 3. lokakuuta 1950 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän voitti Oscar-palkinnon parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta elokuvasta "Kuuhullut" vuonna 1987. Shanley oli myös ehdolla parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta vuonna 2009 elokuvasta "Doubt – Epäilys" (2008), jota hän myös ohjasi. Elokuva perustui hänen palkittuun Broadway-näytelmäänsä.
Shanleyn näytelmän "Danny and the Deep Blue Sea" (1983) suomennos "Danny ja syvänsininen meri" kantaesitettiin Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa 3. lokakuuta 1989.
Craig Mabbitt

Craig Edward Mabbitt (s. 9. huhtikuuta 1987) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja Escape the Fate -yhtyeen nykyinen laulaja. Mabitt on myös The Dead Rabbitts-yhtyeen nykyinen laulaja.
Aikaisemmin Mabbitt on vaikuttanut myös Blessthefall- ja The Word Alive -yhtyeissä. Hän on myös vieraillut Eyes Set to Killin albumilla "The World Outside" kappaleessa ""Deadly Weapons", Greeley Estatesin kappaleissa "I Shot The Maid" ja "Jealousy Breeds Killing Sprees" albumilla "No Rain, No Rainbow", Attack Attack!in laulajan Caleb Shomon biisillä "All That I'm About", taustalaulajana Kisses For Kingsin kappaleessa "Ignore The End", A Skylit Drive-yhtyeen kiertueilla sekä Get Scaredin kappaleessa "Sarcasm"".
Yksityiselämä.
Mabbitt joutui lapsena käyttämään hengityslaitetta astman vuoksi. Hän seurustelee Gabrielle Frosinosin kanssa ja parilla on kaksi lasta, Leila ja Caige.
Musiikkiura.
Blessthefall (2003-2008).
Blessthefall oli Mabbittin ensimmäinen merkittävä yhtye. Hän julkaisi bändinsä kanssa kaksi EP:tä ja yhden täyspitkän albumin: "His Last Walk". Mabbitt kuitenkin jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä ja hänet korvasi Take the Crown-yhtyeen entinen laulaja Beau Bokan.
The Word Alive (2008).
The Word Alive oli Mabbittin sivuprojekti hänen olleessaan Escape the Fatessa. He äänittivät kappaleita EP:tä varten, mutta EP:tä ei koskaan virallisesti julkaistu. TWA:n ja Mabbittin tiet kuitenkin erosivat epäselvyyksien vuoksi, ja Mabbittin korvasi Tyler "Telle" Smith.
Escape the Fate (2008-).
Ronnie Radken jouduttua vankilaan vuonna 2008 ETF kääntyi Mabbittin puoleen. Mabbittista tuli ETF:n virallinen laulaja ja he julkaisivat ensimmäisen yhteisen albuminsa 21. lokakuuta 2008 nimeltä "This War Is Ours". Yhtyeen seuraava albumi Mabbittin kanssa oli nimeltään "Escape the Fate" ja se julkaistiin 2. marraskuuta 2010. Kolmas albumi "Ungrateful" julkaistiin 14. toukokuuta 2013.
The Dead Rabbitts (2011-).
Vuonna 2011 hän aloitti uuden sivuprojektin, The Dead Rabbittsin. Mabbittilla oli uusi musiikillinen visio, jota hän ei kuitenkaan voinut toteuttaa Escape the Fatessa. Tätä varten hän perusti The Dead Rabbittsin. Yhtyeessä soittaa myös toinen Escape the Faten jäsen: TJ Bell. Yhtyeen ensimmäinen EP "Edge Of Reality "julkaistiin 19. lokakuuta 2012 ja ensimmäinen albumi "Shapeshifter" 1. heinäkuuta 2014.
Bryan Money

Monte Bryan Money Jr. (s. 27. lokakuuta 1986 Las Vegas) on yhdysvaltalainen kitaristi ja entinen Escape the Fate -yhtyeen jäsen. Hänen veljensä on kitaristi Michael Money, joka soittaa rytmikitaraa Escape the Faten kiertueilla. Hänen oikeassa kädessään on tatuointi "N.P.M" (Norman Paul Money), hänen isoisänsä nimikirjaimet. Monte suosii Ibanezin kitaroita. Monte aloitti soittamisen 14-vuotiaana, ja hänen isoisänsä osti hänelle hänen ensimmäisen kitaransa.
Sveitsin liittokokous

Sveitsin liittokokous (, , , ) on Sveitsin parlamentti eli lakiasäätävä kansanedustuslaitos. Se on kaksikamarinen; alahuoneessa eli kansallisneuvostossa (, , , ) on 200 jäsentä, ja ylähuoneessa (, , , ) 46 jäsentä, kaksi jokaisesta kantonista ja yksi entisistä puolikantoneista. Kummankin kamarin vaalikausi on neljä vuotta.
Historiaa.
Nykymuotoisen Sveitsin liittovaltion perustuslaki on vuodelta 1848. Samana vuonna pidettiin ensimmäiset liittokokousvaalit. Niissä valittiin kansallisneuvostoon 111 edustajaa ja parlamentin ylähuoneeseen 44 edustajaa. Vaaleissa saivat äänestää yli 20-vuotiaat miespuoliset Sveitsin kansalaiset. Kansallisneuvostoon tuli valituksi 87 liberaalia, 14 konservatiivia ja 10 poliittisen keskustan edustajaa.
Kansallisneuvosto.
Kansallisneuvoston jäsenet valitaan kantoneittain väkiluvun suhteessa kuitenkin niin, että pienimmilläkin kantoneilla on vähintään yksi edustaja.
Vuoden 2019 vaaleissa edustajia tuli valituiksi 11 puolueesta tai ryhmittymästä, joista suurimmat olivat SVP (Sveitsin kansanpuolue), 53 edustajaa; SP (Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue), 39 edustajaa; FDP (Sveitsin liberaalipuolue), 29 edustajaa ja GPS (Vihreä puolue), 28 edustajaa.
Volunteers

Volunteers on Jefferson Airplanen marraskuussa 1969 julkaistu viides studioalbumi. Albumin sanoitukset sisälsivät aiempaa anarkistisempia sävyjä. Levy oli myös kannanotto rapistuvaa ja tuotteistuvaa hippi-ideologiaa kohtaan, josta hyötyivät enää vain liikemiehet.&lt;ref name="Nyman/108"&gt;Nyman 1979, s.108.&lt;/ref&gt;
Rolling Stone -musiikkilehden 500 Greatest Albums of All Time -listalla "Volunteers" sijoittui sijalle 370.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Borja Fernández

Francisco de Borja Fernández Fernández, yleensä vain Borja (s. 14. tammikuuta 1981 Ourense, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Espanjan Primera Divisiónissa 223 ottelua ja teki niissä kolme maalia ja edusti tällä sarjatasolla Real Madridia, Mallorcaa, Real Valladolidia, Getafea ja Eibaria. Hän pelasi vuonna 2019 päättyneen pelaajauransa loppupuolella myös Intiassa.
Ura.
Borja liittyi Real Madridin junioriakatemiaan vuonna 1996. Menestyttyään hyvin madridilaisseuran juniorijoukkueissa hän nousi lopulta edustusjoukkueeseen vuonna 2003. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 2. syyskuuta 2003 ottelussa Villarrealia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan 2003–2004 hän pelasi yhteensä 15 pääsarjaottelua. Toisella kaudellaan peliaika väheni ja hän pelasi vain 8 ottelussa.
Kauden 2005–2006 Borja pelasi lainalla Mallorcassa. Tämän jälkeen hän siirtyi seuraavana kesänä Segunda Divisiónissa pelanneeseen Valladolidiin. Joukkue onnistui nousemaan kaudeksi 2007–2008 maan pääsarjaan, Borjan ollessa joukkueen tärkeimpiä pelaajia kauden aikana. Hän kuului myös pääsarjassa pelatessaan joukkueensa avauskokoonpanoon ja oli yksi sen luottopelaajista. Kaudella 2009–2010 hän pelasi yhteensä 31 ottelua, joka päättyi kuitenkin lopulta pettymykseen Valladolidin pudottua pääsarjasta.
Toukokuussa 2010 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Getafeen.
Drina

Drina () on Tonavan sivujoen Savan sivujoki. Se on pituudeltaan 346 kilometriä, ja se muodostaa suuren osan Bosnia ja Hertsegovinan ja Serbian rajasta. Drinan 19 570 neliökilometrin valuma-alueeseen kuuluu osia Bosnia ja Hertsegovinasta ja Serbiasta sekä Montenegrosta ja Albaniasta.
Drinan valuma-alue sijaitsee Dinaaristen alppien keskiosissa. Se saa alkunsa Bosnia ja Hertsegovinassa Tara- ja Pivajokien yhdistyessä. Drinan yläjuoksu on kapea, ja se virtaa monissa kanjoneissa. Alajuoksultaan Drina on leveämpi.
Merkittävimmät kaupungit Drinan varrella ovat Bosnia ja Hertsegovinassa Goražde, Višegrad, Zvornik ja Bijeljina sekä Serbiassa Bajina Bašta ja Loznica.
Drinan valuma-alueen biodiversiteetti on korkea, ja alueella onkin monia suojelualueita. Valuma-alueen yläjuoksulla on Durmitorin kansallispuisto ja Drinan varrella sijaitsee Taran kansallispuisto.
Antonio Barragán

Antonio Barragán Fernández (s. 12. kesäkuuta 1987, Pontedeume, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Barragán siirtyi 18-vuotiaana Sevillan junioreista Liverpooliin vuonna 2005. Hän pelasi lähes koko kauden 2005–2006 Liverpoolin reservijoukkueessa, tehden yhden esiintymisen edustusjoukkueessa Mestarien liigan karsintaottelussa TsSKA Sofiaa vastaan. Hänestä tuli samalla nuorin ulkomaalaispelaaja, joka on pelannut Liverpoolin edustusjoukkueessa.
Kauden jälkeen hän palasi Espanjaan ja teki 4. elokuuta 2006 viisivuotisen sopimuksen Deportivo La Coruñan kanssa. Galicialaisseura maksoi Barragánista 1 miljoonan euron siirtokorvauksen. Liverpoolilla oli myös takaisinosto-oikeus häneen 2 miljoonalla eurolla vuoteen 2008 mennessä.
Kauden 2006–2007 Barragán aloitti hyvin ollen avauskokoonpanossa ensimmäisissä kahdeksassa pelissä. 1. lokakuuta 2006 hän teki ensimmäisen maalinsa kotiottelussa Real Sociedadia vastaan.
Seuraavalla kaudella hän kilpaili pelipaikastaan veteraanipuolustaja Manuel Pablon kanssa, kunnes huhtikuussa 2008 hän loukkasi polvensa ja joutui näin olemaan koko loppukauden sivussa.
Tammikuussa 2009 hän vapautui sopimuksestaan. Myöhemmin saman vuoden kesänä hän teki kolmivuotisen sopimuksen Valladolidin kanssa.
Kesällä 2011 Barragán siirtyi Valenciaan.
Auf Wiedersehen Finnland

Auf Wiedersehen Finnland on Virpi Suutarin ohjaama sotahistoriallinen dokumenttielokuva vuodelta 2010. Filmi käsittelee Suomessa paljolti vaiettua asiaa: saksalaisten sotilaiden mukaan toisen maailmansodan loppuvaiheissa lähteneiden suomalaisnaisten kohtaloa.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula harmitteli, miten "Auf Wiedersehen Finnland" jää kovin vajavaiseksi, koska haastateltavat vaikenevat suuresta osasta asioita. Kun materiaali ei riitä, Suutari joutuu Maskulan mielestä turvautumaan moneen kertaan nähtyyn arkistoaineistoon. ”"Auf Wiedersehen Finnland" raottaa kiinnostavaa lukua Suomen kielletystä historiasta, mutta paljon siitä pysyy yhä hämärän peitossa.”
Dan Steinbock

Dan Steinbock (s. 16. heinäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen taloustutkija, kirjailija ja yhteiskunnallinen keskustelija.
Steinbock on käynyt Helsingin juutalaista koulua. 1970-luvun lopussa Steinbock nousi Suomessa julkisuuteen arvosteltuaan vastakulttuuri- ja vaihtoehtoliikkeitä. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1983 Helsingin yliopistossa tutkielmalla "Televisio ja psyyke", jossa hän sovelsi psykoanalyysia.
1990-luvulla Steinbock nousi kansainväliseen kuuluisuuteen muun muassa amerikkalaisen media- ja viihdeteollisuuden, internetliiketoimintojen ja Nokian menestyksen analyyseillaan. Steinbock on ollut India, China &amp; America Instituten (ICA) kansainvälisen liiketoiminnan tutkimusjohtaja.
Konsuli (ooppera)

Konsuli () on Gian Carlo Menottin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, johon hän myös kirjoitti libreton. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 1. maaliskuuta 1950 Philadelphiassa. Sen pohjana oli 12. helmikuuta 1947 ilmestynyt lehtikirjoitus itsemurhan tehneestä puolalaisesta, joka ei ollut onnistunut saamaan viisumia Yhdysvaltoihin.
"Konsuli" on säveltäjänsä ensimmäinen täysikestoinen ooppera. Menotti sai sillä vuoden 1950 musiikin Pulitzer-palkinnon.
Magdan roolin tulkitsi kantaesityksessä Patricia Neway. Äitinä oli Marie Powers.
Roolit.
Lisäksi kahdella etsivällä on oopperassa mykät roolit.
Puhelin (ooppera)

Puhelin () on Gian Carlo Menottin säveltämä yksinäytöksinen koominen ooppera. Se esitettiin ensimmäistä kertaa New Yorkin Heckscher Theatressa 18. helmikuuta 1947. Oopperan libretto on säveltäjän omaa käsialaa. 
Teoksen kesto on noin 20 minuuttia.
Alberto Marcos Rey

Alberto Marcos Rey (s. 15. helmikuuta 1974, Camarma de Esteruelas, Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valladolidia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Marcos on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 17. huhtikuuta 1994 ottelussa Sevillaa vastaan. Koko kauden aikana 1994–1995 hän pelasi yhteensä kolme pääsarjaottelua. Marcos pelasi myös ottelussa Barcelonaa vastaan, jossa pelasi tuolloin muun muassa Hristo Stoitškov. Lopullinen läpimurto jäi kuitenkin madridilaisseurassa tekemättä.
Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Valladolidiin, jossa hän on ollut joukkueensa puolustuksen luottopelaaja. Hän on pelannut seurassa lähes 500 ottelua kaikki kilpailut mukaan lukien. Vuosina 1997–2002 Marcosilta jäi väliin vain kahdeksan sarjaottelua, ja kaudella 2008–2009 hänestä tuli eniten otteluita pääsarjassa pelannut pelaaja Valladolin seurahistoriassa.