Andrea Martin

Andrea Louise Martin (s. 15. tammikuuta 1947 Portland, Maine) on yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä, koomikko, laulaja ja käsikirjoittaja.
Martin tuli tunnetuksi sketsisarjasta "Second City Television" (1976–1984), jossa hän näytteli ja toimi käsikirjoittajana. Sarjan jälkeen hän on jatkanut menestyksekästä uraa teatterinäyttelijänä etenkin Broadwaylla. Teatterin ohella hän on näytellyt televisiossa komediarooleja ja esiintynyt elokuvissa koomisena luonnenäyttelijänä. Hänen tunnetuimpiin elokuvarooleihinsa kuuluu Voula-täti "Kreikkalainen naimakauppa" -elokuvasarjassa (2002–2023). Hän on toiminut aktiivisesti myös ääninäyttelijänä.
Uransa aikana Martin on palkittu muun muassa kahdella parhaan käsikirjoituksen Primetime Emmy -palkinnolla sarjasta "Second City Television" sekä kahdella parhaan naissivuosan Tony-palkinnolla rooleistaan musikaaleissa "My Favorite Year" (1992–1993) ja "Pippin" (2012–2014). Hän on saanut viisi Tony-ehdokkuutta kategoriassa paras naissivuosa musikaalissa, mikä tekee hänestä eniten kyseisessä kategoriassa ehdolla olleen näyttelijän. Lisäksi hän on saanut Tony-ehdokkuuden kategoriassa paras naissivuosa näytelmässä. Vuonna 2018 hän sai urastaan vaahteranlehden muotoisen tähden Kanadan Walk of Famelle.
Lapsuus ja nuoruus.
Andrea Louise Martin syntyi amerikanarmenialaiseen perheeseen 15. tammikuuta 1947 Portlandissa, Mainessa. Hänen isänsä oli kauppias sekä myymälä- ja ravintolaketjun omistaja John Papazian Martin ja äitinsä Sybil Angel Martin (o.s. Manoogian). Hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta, Marcia ja Peter. Hänen armenialaiset isovanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin paettuaan armenialaisten kansanmurhaa.
Martin varttui Portlandissa ja harrasti nuorena musiikkia, tanssia ja teatteria. Hän aloitti pianonsoiton kahdeksanvuotiaana, kävi tanssitunneilla Dorothy Mason School of the Dance -tanssikoulussa ja esiintyi paikallisessa Children’s Theatre of Maine -lastenteatterissa. Myöhemmin hän esiintyi alueellisissa teattereissa ja kesäteattereissa sekä osallistui koulun teatterikerhoon.
Martin kävi koulua Nathan Clifford Schoolissa, Roosevelt Schoolissa ja St. Joseph’s Academyssä. Valmistuttuaan Deering High Schoolista vuonna 1965 hän aloitti näyttelijänopinnot Bostonin Emerson Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1969. Hän opiskeli lisäksi pantomiimia Pariisin Sorbonnessa vuonna 1968.
Ura.
1960–1980-luvut.
Valmistuttuaan Martin muutti New Yorkiin ja sai roolin Lucy Van Peltinä musikaalin "Tenavat" (1969–1970) kiertueella. Vuonna 1970 hän muutti Torontoon, missä hän esiintyi muun muassa musikaalissa "Godspell" (1972–1973). Teatterin ohella hän näytteli muun muassa kauhuelokuvissa "Cannibal Girls" (1973), josta hänet palkittiin parhaan naisnäyttelijän palkinnolla Sitgesin elokuvajuhlilla, ja "Musta joulu" (1974).
Vuosina 1976–1984 Martin esiintyi sketsisarjassa "Second City Television", jonka jaksoja hän oli myös käsikirjoittamassa. Sarjan aikana hän tuli tunnetuksi luomistaan henkilöhahmoistaan, joista kaksi hänen mieleenpainuvimmista hahmoistaan olivat sekavia jaaritteleva siivooja Perini Scleroso ja leopardikuvioihin pukeutunut tiukkapipoinen televisioaseman johtaja Edith Prickley. Hän oli ehdolla kymmenen Primetime Emmy -palkinnon saajaksi, joista yhdeksän oli käsikirjoittamisesta ja yksi näyttelemisestä. Hänet palkittiin kahdella peräkkäisellä parhaan käsikirjoituksen Primetime Emmyllä vuosina 1982−1983. Hänen menestyksensä "SCTV:ssä" johti lukuisiin komediarooleihin televisiossa ja luonnerooleihin elokuvissa, kuten "Paratiisiklubi" (1986) ja "Muuta en jouluksi toivo" (1991).
1990–2000-luvut.
Vuonna 1992 Martin esiintyi ensi kertaa Broadwaylla musikaalissa "My Favorite Year", jossa hän näytteli 1950-luvun televisio-ohjelman ainoaa naispuolista käsikirjoittajaa Alice Milleriä. Hän esiintyi musikaalissa vuoteen 1993. Hänet palkittiin roolisuorituksestaan useilla teatterialan palkinnoilla, kuten parhaan naissivuosan Tony-palkinnolla. Seuraavina vuosina hän esiintyi Broadwayn lisäksi myös Off-Broadwayn ja Los Angelesin teattereissa. Hän näytteli muun muassa Off-Broadwaylla näytelmässä "Windsorin iloiset rouvat" (1994) ja itse kirjoittamassaan soolonäytelmässä "Nude Nude Totally Nude" (1996), jossa hän käsitteli elämäänsä, sekä Broadwaylla musikaalissa "Candide eli Optimisti" (1997), josta hän sai Tony-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta musikaalissa. 1990-luvun loppupuolella hän näytteli teatterin lisäksi muun muassa elokuvissa "Bogus" (1996) ja "Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa" (1997).
2000-luvun alussa Martin näytteli kulttielokuvassa "Hedwig and the Angry Inch" (2001) ja menestyselokuvassa "Kreikkalainen naimakauppa" (2002), jossa hän näytteli omalaatuista Voula-tätiä. Hän on uusinut roolinsa elokuvan spin-off-sarjassa "Kreikkalainen naimakauppa" (2003) sekä jatko-osaelokuvissa "Kreikkalainen naimakauppa 2" (2016) ja "Kreikkalainen naimakauppa 3" (2023). Hänen muihin 2000-luvun esiintymisiinsä kuuluu muun muassa elokuvat "Päivä New Yorkissa" (2004), "The Producers – kevät koittaa Hitlerille" (2005) ja "Black Christmas" (2006), joka on uudelleenfilmatisointi hänen vuonna 1974 ilmestyneestä elokuvastaan.
Martin jatkoi 2000-luvulla säännöllisesti teatterityötään ja esiintyi Broadwaylla musikaaleissa "Oklahoma!" (2002), "Viulunsoittaja katolla" (2005) ja "Young Frankenstein" (2007–2008) sekä näytelmässä "Kuningas kuolee" (2009). Roolisuorituksistaan musikaaleissa "Oklahoma!" ja "Young Frankenstein" hän sai Tony-ehdokkuudet parhaasta naissivuosasta musikaalissa.
2010–2020-luvut.
Vuonna 2010 Martin esiintyi itse kirjoittamassaan soolonäytelmässä "Final Days! Everything Must Go!". Tämän jälkeen hänet palkittiin vuonna 2013 uransa toisella parhaan naissivuosan Tony-palkinnolla roolityöstään Berthenä musikaalissa "Pippin" (2012–2014). Hän jatkoi roolissaan myös musikaalin kiertueella. Toisen Tony-voittonsa jälkeen hän jatkoi työskentelyään Broadwaylla näytelmässä "Act One" (2014) ja näytteli myös muun muassa elokuvassa "Night at the Museum – Haudan salaisuus" (2014) sekä sarjoissa "Working the Engels" (2014) ja "Difficult People" (2015–2017). Lisäksi vuonna 2014 häneltä ilmestyi muistelmateos "Lady Parts".
Martin sai uransa kuudennen parhaan naissivuosan Tony-ehdokkuuden suorituksestaan Broadway-näytelmässä "Saranat ja sardiinit", jossa hän näytteli vuosina 2015–2016. 2010-luvun loppupuolella hän esiintyi sarjoissa "Hyviä uutisia" (2017–2018) ja "The Good Fight" (2017–2019) sekä vuosikymmenen vaihtuessa Broadwaylla musiikkinäytelmässä "Joulukertomus" (2019–2020), jossa hän esitti Menneiden joulujen henkeä.
Vuosina 2021–2024 Martin näytteli sarjassa "Evil" pelotonta ja demoneita vastaan taistelevaa nunnaa, sisar Andreaa. Hän oli ehdolla roolisuorituksestaan Critics’ Choice- ja Saturn-palkintojen saajaksi. 2020-luvulla hän on lisäksi esiintynyt muun muassa sarjoissa "Only Murders in the Building" (2022–2023) ja "The Gilded Age" (2025) sekä Broadwaylla näytelmässä "McNeal" (2024).
Yksityiselämä.
Vuonna 1980 Martin avioitui kanadalaisen käsikirjoittajan Bob Dolmanin kanssa. Heillä on kaksi poikaa, John ”Jack” ja Joseph ”Joe” (s. 1981 ja 1983). Avioliitto päättyi eroon vuonna 2004.
Martin toimii Armenian lastenrahaston ("Children of Armenia Fund", "COAF") edustajana. Järjestö auttaa jälleenrakentamaan Armenian kyliä ja tukee maan lapsia ja nuoria rakentamalla kouluja ja kulttuurikeskuksia sekä tarjoamalla heille terveyspalveluja.
Martin asuu vuorotellen New Yorkissa, Torontossa ja Los Angelesissa. Hänellä on Yhdysvaltain ja Kanadan kaksoiskansalaisuus; Kanadan kansalaisuuden hän sai vuonna 2017.