tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joona Louhivuori

Joona Louhivuori (s. 22. joulukuuta 1976) on suomalainen Jussi-palkittu elokuvaleikkaaja.
Louhivuori on valmistunut taiteen maisteriksi elokuvaleikkauksesta Aalto-yliopistosta 2004. Hän työskenteli elokuvasäätiössä lyhytelokuvien tuotantoneuvojana vuosina 2010–2015. 
Vuonna 2025 Louhivuori palkittiin parhaan leikkauksen Jussi-palkinnolla elokuvasta "Myrskyluodon Maija" (2024).
Louhivuori on leikannut yli neljäkymmentä pitkää elokuvaa, lyhytelokuvaa, dokumenttielokuvia ja tv-sarjaa.
Malawin yliopisto

Malawin yliopisto (, lyhennys: UNIMA) on vuonna 1964 perustettu julkinen yliopisto. Sen pääkampus sijaitsee Malawin aiemmassa pääkaupungissa Zombassa. Yliopiston sivukampukset sijaitsivat ainakin kevääseen 2021 saakka Blantyressä ja Lilongwessa. 
Yliopiston rakenne on muuttunut 2000-luvulla huomattavasti. Vuonna 2021 UNIMA jaettiin kolmeksi uudeksi yliopistoiksi: Malawin yliopisto (UNIMA), Malawi University of Business and Applied Sciences (MUBAS, sis. aiempi Blantyren polytekninen korkeakoulu), ja Kamuzun terveystieteiden yliopisto (Kamuzu University of Health Sciences, lyhennys KUHeS, sis. aiemmat sairaanhoidon ja lääketieteen korkeakoulut). Malawin yliopistoon jäivät humanististen tieteiden, kasvatustieteiden, luonnontieteiden, yhteiskuntatieteiden (social sciences) ja oikeustieteiden tiedekunnat. Vuosikymmen aiemmin (2011) Malawin yliopistosta oli irroitettu maataloustieteiden korkeakoulu (Bunda College of Agriculture), josta tuli osa Lilongwen maatalouden ja luonnonvarojen yliopistoa (Luanar).
Malawin yliopisto on ollut maansa arvostetuin yliopisto. Webometrics-yliopistoranking (heinäkuu 2022) luokitteli Malawin yliopiston tasoltaan maailmanlaajuisesti sijalle 4 513.
László Csányi

László Csányi (1790 – 10. lokakuuta 1849) oli unkarilainen vallankumouksellinen. Hän palveli 1809–1815 husaarina. Hän oli Ferenc Deákin kannattaja. Vuoden 1848 vallankumouksen puhjettua hänet nimitettiin komissaariksi tukahduttamaan serbien ja kroaattien välisiä levottomuuksia. Sittemmin hän oli vallankumouskomissaarina Pestissä ja Siebenbürgenissä. Itsenäisyysjulistuksen jälkeen hänestä tuli huhtikuussa 1849 kulkulaitosministeri. Kun unkarilaiset olivat saman vuoden elokuussa antautuneet Világosissa, hän antautui venäläisille, jotka luovuttivat hänet itävaltalaisille. Hänet hirtettiin lokakuussa 1849.
Vallankumoushallinnon virkamiehenä hän toimi ahkerasti ja nuhteettomasti, mutta hän oli myös julmuutta lähenevän kova.
Palonurmen työväentalo

Palonurmen työväentalo (tai Syvärintaustan työväentalo) oli Nilsiän kunnan (vuodesta 2013 lähtien osa Kuopiota) Palonurmen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Yhdistys perustettiin Palonurmen kylään vuonna 1906 nimellä Syvärintaustan työväenyhdistys. Seuraavana vuonna yhdistys liittyi SDP:hen. Nimi vaihdettiin Palonurmen työväenyhdistykseksi vuonna 1919. Jäseniä yhdistyksessä oli vuonna 1914 noin 20, ja seuraavana vuonna 40.
Talo valmistui vuonna 1913. Vuonna 1916 Nilsiän nimismies kielsi yhdistyksen toiminnan ja talon käytön väliaikaisesti sillä perusteella, että se ei kyennyt pitämään järjestystä yllä iltamissa ja muissa tilaisuuksissa. Yhdistyksen mukaan syyllisiä häiriöihin olivat ulkopuoliset, jotka pyrkivät saattamaan työväenyhdistyksen ja talon huonoon valoon. Ilmeisesti asiaa ei tutkittu sen tarkemmin. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin. Ilmeisesti yhdistys sai tämän jälkeen taas toimia ja käyttää taloaan, mutta 1930-luvun alussa yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla ja talo myytiin pakkohuutokaupassa yksityiselle vuonna 1933.
Toimintaa työväentalolla.
Talossa pidettiin myyn muassa Pohjois-Nilsiän osuuskaupan kokouksia. Vuonna 1923 yhdistys järjesti talollaan vappujuhlat. Vuonna 1922 toinen nilsiäläinen työväenyhdistys, Halunan työväenyhdistys, järjesti Palonurmen talolla iltamat.
Robert Stirling

Robert Stirling (25. lokakuuta 1790 Methven, Perthshire, Skotlanti – 6. kesäkuuta 1878 Galston, Ayrshire, Skotlanti) oli skotlantilainen Skotlannin kirkon pappi ja insinööri.
Elämä ja ura.
Edinburghin yliopistossa opiskelun jälkeen Dumbartonin presbyterio antoi Stirlingille saarnaluvan vuonna 1815, ja 1816 hänet vihittiin papiksi. Hänet siirrettiin vuonna 1824 Galstonin seurakuntaan, Ayrshireen, jossa hän pysyi yli 53 vuotta. Vuonna 1819 hän avioitui Jean Rankinin kanssa, ja heillä oli seitsemän yhteistä lasta. Stirling sai St. Andrewsin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1840. 
Vuonna 1816 Stirling patentoi moottorin (stirlingmoottori), joka tuotti käyttövoimaa kaasun lämpötilaerojen avulla, ja vuosina 1827 ja 1840 hän haki yhdessä koneinsinööriveljensä Jamesin kanssa lisää samantyyppisiä patentteja moottorinsa parannuksiin. Yksi 45 hevosvoiman moottori rakennettiin hänen patenttinsa mukaan, ja sitä käytettiin kolmen vuoden ajan Dundeen valimon koneiden voimanlähteenä. Hän rakensi myös monia optisia ja muita tieteellisiä instrumentteja.
Dodonginvaahtera

Dodonginvaahtera ("Acer takesimense", syn. "Acer pseudosieboldianum" subsp. "takesimense") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva kasvilaji. Laji kuvattiin vuonna 1918 omana lajinaan, mutta sittemmin se on yhdistetty koreanvaahteran ("Acer pseudosieboldianum") kanssa samaksi lajiksi kasvien flavonoidikemian perusteella. Toisaalta tehdyt flavonoidikemian tutkimukset eivät olleet aivan ongelmattomia, sillä dodonginvaahterasta ei ollut saatavilla materiaalia tutkimuksiin yhtä laaja-alaisesti kuin koreanvaahterasta. Lisäksi dodonginvaahtera poikkeaa koreanvaahterasta morfologisilta ominaisuuksiltaan, joten näiden lajien välinen suhde on toistaiseksi epäselvä.
Dodonginvaahteran erityisiä lajituntomerkkejä ovat lehtien muoto sekä lehtien liuskojen lukumäärä. Dodonginvaahtera muistuttaa ulkonäöltään paljon koreanvaahteraa, mutta eroaa siitä 13-liuskaisten tai joskus harvoin 14-liuskaisten lehtiensä perusteella.
Dodonginvaahtera kasvaa endeemisenä lajina Etelä-Korealle kuuluvalla Ulleungin saarella.
Litiumsulfidi

 
Litiumsulfidi (Li2S) on litium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään litiumrikkiakuissa. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa litiumsulfidi on valkoista kiteistä ainetta ja sen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste liukenee veteen, mutta hydrolysoituu samalla muodostaen vetysulfidia. 
Litiumsulfidia voidaan valmistaa litiumhydroksidin ja vetysulfidin reaktiolla tai kuumentamalla litiumia rikin tai vetysulfidin kanssa.
2 LiOH + H2S → Li2S + H2O
2 Li + S → Li2S
Litiumsulfidia käytetään katodina litiumrikkiakuissa. Huonon sähkönjohtavuutensa vuoksi se täytyy aktivoida. Litiumsulfidia käytetään fosforipentasulfidin kanssa valmistettaessa litiumrikkiakkujen elektrolyytteinä käytettäviä litiumfosfosulfideja.
Nilsiän Siikajärven työväentalo

Siikajärven työväentalo oli Nilsiän kunnan (vuodesta 2013 lähtien osa Kuopiota) Siikajärven kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Siikajärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Pieni yksihuoneinen hirsitalo valmistui vuonna 1914. Seuraavana vuonna yhdistyksen jäsenmäärä oli 7. Vuonna 1916 Nilsiän nimismies kielsi yhdistyksen toiminnan väliaikaisesti sillä perusteella, että se ei kyennyt pitämään järjestystä yllä iltamissa ja muissa tilaisuuksissa. Yhdistyksen mukaan syyllisiä häiriöihin olivat ulkopuoliset, jotka pyrkivät saattamaan työväenyhdistyksen ja talon huonoon valoon. Asiaa ei ilmeisesti tutkittu sen tarkemmin. Talon toiminta-aika jäi muutenkin lyhyeksi, sillä sisällissodan myötä yhdistys purkautui. Yhdistys kuitenkin perustettiin uudestaan ja se käytti joko vuonna 1914 valmistunutta taloa tai jotakin muuta taloa, sillä vuonna 1933 Savo -lehdessä ilmoitettiin lakkautetun Siikajärven työväenyhdistyksen talon ja irtaimiston huutokaupasta. Yhdistys oli luultavasti lakkautettu 1930-luvun alun kommunistilakien nojalla. 
Vuonna 1945 perustettiin SKDL:n Siikajärven osasto. Sen rakennuttama talo valmistui vuonna 1948. Vuonna 1988 talo oli edelleen yhdistyksen käytössä. Kummankaan talon myöhemmistä vaiheista tai nykytilasta ei ole tietoa.
Rakennus.
Vuonna 1948 valmistunut talo oli yksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 312 neliömetriä. Se oli hirsirunkoinen ja vuorattiin laudoilla vuonna 1973. Katto oli alun perin pärekatto, mutta vuonna 1972 asennettiin peltikatto. Talon sisäkatot ja -seinät vuorattiin kuitulevyllä vuonna 1968. Alun perin talossa oli juhlasali, näyttämö, ravintola, keittiö sekä vahtimestarin asunto, mutta näyttämö purettiin vuonna 1955. Lisäksi tontilla oli ulkorakennus, jossa puuvaja ja sauna, sekä tanssilava, joka rakennettiin vuonna 1954.
Nilsiän työväentalo

Nilsiän työväentalo oli Nilsiän kunnan (vuodesta 2013 lähtien osa Kuopiota) kirkonkylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Nilsiän kirkonkylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja samana vuonna yhdistys liittyi SDP:hen. Vuonna 1908 yhdistyksen jäsenmäärä oli 21. Yhden lähteen mukaan yhdistys osti vuonna 1909 kirkonkylän keskustasta hirsisen asuintalon, joka oli valmistunut vuonna 1880. SDP:n puoluetilastoon yhdistys kuitenkin ilmoitti jo vuonna 1908 omistavansa talon. Tontti oli kunnan omistama; sotien jälkeen yhdistys sai lunastaa sen omakseen.
Vuonna 1930 Varkauden nimismies kielsi yhdistystä järjestämästä talollaan tilaisuuksia vedoten ilmeisesti järjestyshäiriöihin. Taustalla olivat 1930-luvun kommunistilait; esimerkiksi sosialidemokraattisessa "Vapaus"-lehdessä sulkua kritisoitiin, koska sen katsottiin kohdistuvan aiheettomasti yhdistykseen, joka ei ollut kommunistinen vaan sosialidemokraattinen. Yhdistys kuitenkin sai lopulta jatkaa toimintaansa.
Toiminta talolla oli vilkasta vuoteen 1950 saakka. Tontilla ei ollut parkkipaikkoja, mikä osaltaan hankaloitti toimintaa autoistuvana aikana. Vuonna 1965 sosialidemokraattinen piiri osti talon ja myi sen vuonna 1967 Nilsiän kunnalle ”vesilaitoksen tiealuetarpeisiin”.
Toimintaa työväentalolla.
Huhtikuussa 1909 talolla järjestettiin iltamat, ja etenkin erilaisia tanssiaisia järjestettiin myöhemminkin, muun muassa vappuna ja Marianpäivänä.
Rakennus.
Talo oli yksikerroksinen, sen pinta-ala oli 154 neliömetriä ja korkeus 2,7 metriä. Vuonna 1949 talo sähköistettiin.
Arabitasavaltojen liitto

Arabitasavaltojen liitto () oli Muammar Gaddafin epäonnistunut tavoite yhdistää Libyan, Egyptin ja Syyrian arabitasavallat yhdistyneen arabivaltion luomiseksi. Vaikka kaikki valtiot hyväksyivät yhdistymisen 1. syyskuuta 1971 järjestetyn äänestyksen jälkeen, ne eivät päässeet yhteisymmärrykseen kaikista yhdistymisen ehdoista. Liitto oli olemassa 19. marraskuuta 1977 asti.
Historia.
Vuonna 1969 arabinationalistit nousivat valtaan Libyassa, ja Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ideologinen vaikutus Libyan hallinnossa oli selkeä. Gaddafi kannatti panarabistisia ajatuksia ja ilmaisi tarpeen yhdistyneelle arabivaltiolle Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. 
Kaikissa kolmessa maassa pidettiin yhdistymisestä äänestys samanaikaisesti 1. syyskuuta 1971. Egyptissä sitä kannatti äänestäjistä 99,96 %, Libyassa 98,6 % ja Syyriassa 96,4 %.
Henna Saarinen

Henna Saarinen (s. 1994) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden ja kolme aikuisten maailmanmestaruutta. Hän edustaa seuratasolla Kooveeta.
Saarinen kilpaili nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2011–2014. Ensimmäisenä MM-vuonnaan hän saavutti viestissä hopeaa. Vuonna 2012 hän saavutti sprintissä ja viestissä hopeaa. Vuonna 2013 hän voitti sprintissä maailmanmestaruuden, saavutti keskimatkalla hopeaa sekä sijoittui pitkällä matkalla ja viestissä neljänneksi. Vuonna 2014 hän saavutti hopeaa pitkällä matkalla ja pronssia viestissä.
Saarinen kilpaili yleisen sarjan arvokilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2015. Hän sijoittui tuolloin EM-kilpailujen viestissä kuudenneksi, ja henkilökohtaisten matkojen parhaat saavutukset olivat EM-kilpailujen pitkän matkan ja MM-kilpailujen sprintin 14. sija. Vuonna 2016 hän saavutti MM-pronssia sprintissä. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Saarinen sijoittui sprintissä 11:nneksi mutta vuonna 2018 Itävallassa hän voitti tuon matkan maailmanmestaruuden yhdeksän sekunnin erolla kahteen seuraavaan kilpailijaan keskeytettyään edellisenä päivänä pitkän matkan kilpailun kurkkukivun ja tukkoisuuden vuoksi. Samojen kisojen keskimatkalla hän sijoittui 14:nneksi ja yhteislähtökilpailussa 17:nneksi.
Saarinen ylsi vuoden 2019 MM-kilpailuissa lähelle kärkeä vain sprintissä, jossa hän sijoittui viidenneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Ruotsissa hän voitti kultaa sprintissä 57 sekunnin erolla seuraavaan kilpailijaan ja viestissä, jossa hän suunnisti ensimmäisen osuuden ja jonka Suomi voitti yli 7,5 minuutin erolla seuraavaan joukkueeseen.
Suppilopalmut

Suppilopalmut ("Marojejya") on palmusuku, johon kuuluu kaksi Madagaskarissa harvinaisena kasvavaa lajia.
Lajit:
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2024

Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2024 käynnistyivät maaliskuussa 2023. Karsintoihin osallistuneista UEFA:n 53 maajoukkueesta 23 eteni yhdessä isäntämaa Saksan kanssa lopputurnaukseen. Karsinnat olivat sidoksissa Kansojen liigan kauteen 2022–2023, josta oli myös mahdollista edetä lopputurnaukseen.
Joukkueet.
53 UEFA:n jäsenmaata osallistuvat karsintoihin. Isäntämaa Saksa pääsi automaattisesti lopputurnaukseen. Venäjä suljettiin kisoista pois Ukrainaan tekemänsä hyökkäyksen johdosta. Joukkueet jaettiin kymmeneen lohkoon, joista seitsemässä pelasi viisi joukkuetta ja kahdessa lohkossa kuusi.
Lopputurnaukseen selvinneet joukkueet.
&lt;onlyinclude&gt;
&lt;/onlyinclude&gt;
Sijoituksen määräytyminen.
Tasapisteissä olevien joukkueiden järjestys sarjataulukossa määritettiin seuraavasti:
Lohkot.
Ottelut pelattiin välillä 23. maaliskuuta 2023 – 26. maaliskuuta 2024.
Pudotuspelit.
Pudotuspelit ratkaisivat kolme viimeistä maajoukkuetta, jotka pääsivät lopputurnaukseen Saksaan. Pudotuspelien kaksitoista osallistujaa valittiin heidän suorituksensa perusteella Kansojen liigassa 2022–2023. Joukkueet jaettiin kolmeen polkuun, joissa kussakin oli neljä joukkuetta, joista jokaisessa oli kaksi yhden ottelun välierää ja yksi loppuottelu. Kolme pudotuspelien voittajaa selviytyivät lopputurnaukseen.
Pudotuspeleihin joukkueet valittiin kriteerien avulla ne kaksitoista joukkuetta, jotka olivat Kansojen liigan kokonaissijoituksen parhaita.
Brügger &amp; Thomet MP9

MP9 () on sveitsiläinen konepistooli, jonka suunnittelija ja valmistaja on Brügger &amp; Thomet. MP9 on paranneltu versio Steyr TMP:stä, jonka oikeudet Brügger &amp; Thomet osti Steyriltä. MP9 on muun muassa Sveitsin asevoimien käytössä. Ase sopii kompaktin kokonsa ja kevyen painonsa ansiosta lainvalvontaryhmien ja erikoisoperaatioyksiköiden käyttöön.
Henri Fayol

Jules Henri Fayol (29. heinäkuuta 1841 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 19. marraskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka oli modernin liikkeenjohdon teorian uranuurtajia amerikkalaisen Frederick Winslow Taylorin ohella.
Elämä ja ura.
Fayol syntyi Turkissa ranskalaisille vanhemmille. Hän kävi Lycée Impérial -lukion Lyonissa ja Saint-Étiennen kaivoskoulun. Vuonna 1860 hänet nimitettiin Commentryn kaivosten pääinsinööriksi ja 1866 johtajaksi. Vuonna 1888 hänestä tuli Commentry-Fourchambault et Decazeville -konsernin toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1918. Elämänsä viimeisinä vuosina hän piti useita luentoja teorioistaan, erityisesti École Supérieure de Guerre -sotakorkeakoulussa.
Fayolin kirja "Administration industrielle et générale" (1917) on modernin liikejohtamisen teorian uranuurtavia teoksia. Fayolin mukaan johtamisen teoriaa olisi sovellettava liike-elämän lisäksi myös yhteiskunnassa ja perhe-elämässä. Kirja sai Ranskassa välittömästi suosiota monien teollisuusjohtajien ja poliitikkojen keskuudessa, mutta Yhdysvalloissa sen merkitys tunnustettiin vasta Fayolin kuoleman jälkeen.
Cool Hand Luke (täsmennyssivu)

Cool Hand Luke voi tarkoittaa seuraavia:
Douglas Diamond

Douglas Warren Diamond (s. lokakuu 1953) on yhdysvaltalainen taloustieteen professori Chicagon yliopiston Booth School of Businessissa. Hän on erikoistunut rahoituksen välittäjien, rahoituskriisien ja likviditeetin tutkimukseen.
Diamond on tutkinut rahoituskriisejä ja pankkeja. Hän kehitti yhdessä Douglas Diamondin kanssa vuonna 1983 julkaistusta merkittävän Diamond–Dybvig-mallin. Yhdessä Ben Bernanken ja Philip Dybvigin kanssa hän sai taloustieteen Nobelin vuonna 2022. Hän on kehittänyt vuonna 1984 julkaistun delegoidun valvonnan Diamond-mallin.
Philip Dybvig

Philip Hallen Dybvig (s. 22. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka toimii Boatmen’s Bancsharesin pankki- ja rahoitusalan professorina Washingtonin yliopiston Olin Business Schoolissa St. Louisissa.
Dybvig on erikoistunut omaisuuden hinnoitteluun, pankkitoimintaan, sijoituksiin sekä hallinto- ja ohjausjärjestelmään. Hän oli aiemmin professori Yalen yliopistossa ja apulaisprofessori Princetonin yliopistossa. Hän on toiminut useiden aikakauslehtien päätoimittajana tai toisena päätoimittajana, esimerkiksi lehdissä "Review of Financial Studies"; "Journal of Economic Theory, Finance and Stochastics"; "Journal of Finance, Journal of Financial Intermediation"; "Journal of Financial and Quantitative Analysis" ja "Review of Financial Studies".
Dybvig tunnetaan työstään Douglas Diamondin kanssa erityisesti vuonna 1983 julkaistusta vaikutusvaltaisesta Diamond–Dybvig-mallista. Dybvigille myönnettiin vuoden 2022 taloustieteiden Nobel yhdessä Diamondin ja Ben Bernanken kanssa ”pankkien ja rahoituskriisien tutkimuksesta”.
Bethlehem (Pennsylvania)

Bethlehem on kaupunki Lehighin ja Northamptonin piirikunnissa, Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 75 781.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 72,71 prosenttia on valkoisia, 9,20 prosenttia afroamerikkalaisia, 3,07 prosenttia aasialaisia, 0,19 prosenttia intiaaneja ja 7,28 prosenttia muita. 5,0 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 35,5 vuotta.
Pekka Niemi (pyöräsuunnistaja)

Pekka Niemi (s. 1990) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on viestin maailmanmestari vuosilta 2012 ja 2021 sekä Euroopan-mestari vuodelta 2013. Hän edustaa seuratasolla Kankaanpään Suunnistajia.
Niemi voitti nuorten maailmanmestaruuden viestissä vuonna 2008 sekä keskimatkalla ja pitkällä matkalla vuonna 2010. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli ensi kertaa mukana vuonna 2011 ja saavutti tuolloin viestissä pronssia sekä sijoittui keskimatkalla ja pitkällä matkalla 11:nneksi ja sprintissä 20:nneksi. Veszprémin MM-kilpailuissa 2012 hän voitti Samuli Saarelan ja Jussi Laurilan kanssa viestissä kultaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli parhaimmillaan yhdeksäs keskimatkalla.
Niemi voitti vuonna 2013 viestin Euroopan-mestaruuden Saarelan ja Laurilan kanssa. Keskimatkalla hän saavutti hopeaa runsaat 1,5 minuuttia Venäjän Valeri Gluhoville hävinneenä ja ainoana suomalaisena kymmenen parhaan joukkoon yltäneenä. Pitkällä matkalla Niemi oli kahdeksas ja sprintissä yhdeksäs. Saman vuoden MM-kilpailuissa Niemi saavutti Saarelan ja Laurilan kanssa viestissä hopeaa sekä sijoittui pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Niemi jäi MM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla kymmenen parhaan ulkopuolelle mutta voitti ensimmäisen kerran maailmancupin osakilpailuja ja sijoittui cupin yhteispisteissä kuudenneksi. Vuonna 2015 Niemen parhaat EM-kisasijoitukset olivat neljäs sija viestissä ja kymmenes sija pitkällä matkalla. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tutusti Saarelan ja Laurilan kanssa sekä sijoittui keskimatkalla kahdeksanneksi ja pitkällä matkalla yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa 2016 viesti päättyi neljänteen sijaan ja henkilökohtaisilla matkoilla Niemen sijaluvut olivat 12, 15 ja 18.
Vuonna 2017 Niemi saavutti MM-hopeaa viestissä André Hagan ja Jussi Laurilan kanssa. Tuon vuoden MM- ja EM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla hän ei menestynyt. Vuonna 2018 Niemi oli parhaimmillaan EM-kilpailujen pitkällä matkalla viides sekä MM-kilpailuissa sprintissä ja viestissä seitsemäs ja yhteislähtökilpailussa kahdeksas. Vuonna 2019 hän saavutti EM-kilpailujen sekaviestissä pronssia Marika Haran ja Jussi Laurilan kanssa sekä sijoittui sprintissä ja yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa viestistä tuli pronssia yhdessä Laurilan ja Samuel Pökälän kanssa. Keskimatkalla Niemi oli kuudes ja pitkällä matkalla kahdeksas.
Vuonna 2021 maailmanmestaruuksista kilpailtiin Suomessa Kuortaneella, Seinäjoella ja Alajärvellä. Niemi saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa sijoittumalla pitkällä matkalla hopealle 42 sekuntia maanmiehelleen André Hagalle hävinneenä. Viestissä Niemi voitti kultaa Hagan ja Samuel Pökälän kanssa. Yhteislähdössä Niemi sijoittui neljänneksi, sprintissä kymmenenneksi ja keskimatkalla 12:nneksi.
Italian Dodekanesia

Italian Dodekanesia (myös Italian saaret Egeanmerellä; , ) oli Italian hallitsema, kahdentoista saaren ryhmä Dodekanesiassa Egeanmerellä. Ne annettiin Italialle Ouchyn rauhassa vuonna 1912 Italian ja Turkin sodan jälkeen. Se kuului vuosina 1912–1943 Italian kuningaskuntaan, ja tästä vuoteen 1945 Italian sosiaaliseen tasavaltaan (saksalaismiehityksen aikana). Tämän jälkeen se kuului uudelleen kuningaskuntaan brittiläismiehityksen aikana, jonka jälkeen saaret luovutettiin Kreikalle.
Jack in the Box (J-Hopen albumi)

Jack in the Box on BTS-yhtyeestä tunnetun J-Hopen ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 15. heinäkuuta 2022 Big Hit Musicin kautta. Albumi koostuu 10 kappaleesta, joista ”More” ja ”Arson” ovat singlejä. Pandoran lippaan tarinan ympärillä pyörivä albumi käsittelee muun muassa kunnianhimoa, inhimillisyyttä, epävarmuutta, menestystä ja tulevaisuuden tuottamaa ahdistusta. Genrellisesti se edustaa old school hip hopia, mutta siinä on myös vaikutteita popista, grungesta ja R&amp;B:stä.
Jens Kristian Hansen

Jens Kristian Hansen (5. kesäkuuta 1926 Føvling – 28. helmikuuta 2023) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1975–1994 ja toimi Tanskan liikenneministerinä 1981–1982.
Värmlands Folkblad

Värmlands Folkblad (lyh. VF) on ruotsalainen vuonna 1918 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Karlstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu NWT Media AB -konserniin. Lehti on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen.
Parthenópi

Parthenópi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Verdoúgian saariin ja sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Itä-Attikan rannikon ja Euboian saaren välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,102 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Parthenópi kuuluu Marathónaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Pateróniso

Pateróniso () eli Chálikas (Χάλικας) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren etelärannikolla. Saaren pinta-ala on 0,011 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pateróniso kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Pateróniso on yksityisomistuksessa. Saarella sijaitsee Vapahtajalle ("Sotíros") omistettu kirkko. Paterónison eteläpuolella sijaitsee Ágios Panteleímonaksen saari.
Paximádi (Kykladit)

Paximádi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Míloksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,07 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Paximádi kuuluu Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Paximáda

Paximáda () tai Paximádi (Παξιμάδι, ”Korppu”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Jussi Laurila

Jussi Laurila (s. 1986) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on voittanut kaksi maailmanmestaruutta ja viisi Euroopan-mestaruutta. Hän edustaa seuratasolla Jalasjärven Jalasta.
Laurila osallistui arvokilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2008. Seuraavana vuonna hän ylsi sprintissä EM-kilpailuissa yhdeksänneksi ja MM-kilpailuissa kymmenenneksi. Vuonna 2010 hän oli sprintissä ja viestissä neljäs. Vuonna 2011 hän ylsi ensi kertaa arvokisamitaleille. EM-kilpailuissa hän saavutti sprintissä pronssia sekä sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi ja viestissä viidenneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti viestipronssia.
Laurila voitti Veszprémin MM-kilpailuissa 2012 Pekka Niemen ja Samuli Saarelan kanssa viestissä kultaa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli viides sprintissä, kuudes keskimatkalla ja kahdeksas pitkällä matkalla. Samana vuonna hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Krasnobródin EM-kilpailuissa 2013 Laurila voitti neljä kultaa: sprintissä, pitkällä matkalla, miesten viestissä ja sekaparien sprinttiviestissä. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui keskimatkalla kuudenneksi ja sprintissä kahdeksanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi.
Laurila oli vuoden 2014 MM-kilpailuissa sprinttikilpailun kuudes ja jäi muilla henkilökohtaisilla matkoilla kauemmas kärjestä. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa hän saavutti pitkällä matkalla hopeaa ja sekaparien sprinttiviestissä pronssia sekä sijoittui miesten viestissä neljänneksi, keskimatkalla viidenneksi ja sprintissä kuudenneksi. Saman vuoden MM-kilpailut soivat hänelle pitkän matkan hopeaa ja viestin pronssia, minkä lisäksi hän sijoittui sprintissä ja keskimatkalla viidenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Vuoden 2016 MM-kilpailuissa Laurilan parhaaksi saavutukseksi jäi viestin neljäs sija.
Laurila voitti keskimatkan Euroopan-mestaruuden Orleánsissa 2017. Sprintissä hän sijoittui seitsemänneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sprintissä ja viestissä sekä sijoittui keskimatkalla viidenneksi ja pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Maailmancupissa hän oli kolmas. Vuoden 2018 EM-kilpailuissa Laurila oli parhaimmillaan yhdeksäs keskimatkalla mutta saman vuoden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa yhteislähdössä sekä sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi ja keskimatkalla kuudenneksi. Vielä vuonna 2019 Laurila ylsi arvokisamitaleille. EM-kilpailuissa hän saavutti sekaviestissä pronssia ja sijoittui sprintissä seitsemänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti miesten viestissä pronssia sekä sijoittui sprintissä neljänneksi ja keskimatkalla seitsemänneksi.
Jussi Laurilan sisko Susanna Laurila on myös pyöräsuunnistaja.
Pelagónisos

Pelagónisos (, myös "Pelagonísi", Πελαγονήσι) eli Asprónisos (Ασπρόνησος) eli Áspro (Άσπρο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Chíoksen saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on 0,153 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pelagónisos kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Pelagónisoksen ja Chíoksen välissä sijaitsevat saaret Nisáki ja Ágios Stéfanos.
Pelérissa

Pelérissa () eli Fagkroú (Φαγκρού) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Kyrá Panagián saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,17 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pelérissa kuuluu Alónnisoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Petalídi (Íoksen lounaisrannikko)

Petalídi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Íoksen saaren lounaisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petalídi kuuluu Íoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saarta ei tule sekoittaa toiseen Petalídin saareen Íoksen pohjoisrannikon edustalla.
Anglars

Anglars on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Ouysse-joen varrella, noin 21 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen.
Saint-Martinin kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Tuolta ajalta on yhä jäljellä kirkon kellotorni. Kirkko tuhoutui osittain satavuotisessa sodassa ja Ranskan uskonsodissa. Nykyinen kirkkorakennus on rakennettu 1600-luvulla.
Petoúsi

Petoúsi () eli Petoúsa (Πετούσα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja sijaitsee Stýran saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,148 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Petoúsi kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Petoúsi on pitkänomainen ja koostuu kahdesta osasta, pohjois- ja eteläosasta, joita yhdistää kapeampi kannas.
Pláka (Kykladit)

Pláka () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin, ja sijaitsee Schoinoúsan saaren länsirannikolla Tsigkoúrin rannan edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,003 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pláka kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Pláka (Léros)

Pláka () eli Mikró Livádi (Μικρό Λιβάδι, myös "Mikró Liádi", Μικρό Λιάδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Liádian saariin, ja sijaitsee Egeanmeressä Megálo Livádin saaren eteläpuolella, itään Amorgóksesta. Saaren pinta-ala on noin 0,061 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Pláka kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Plakí

Plakí ( tai Πλακί) eli Ágios Andréas (Άγιος Ανδρέας) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 0,045 neliökilometriä ja se on asumaton (2021). Hallinnollisesti Plakí kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Plakí on eteläisin Kéroksen eteläpuolella olevista kuudesta pienestä saaresta.
Planítis

Planítis () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Tínoksen saaren pohjoisrannikolla Órmos Panórmoun kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,15 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Planítis kuuluu Tínoksen kuntaan, Tínoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Aynac

Aynac on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Figeacin kaupungista luoteeseen.
"Château d'Aynac" on rakennettu 1600-luvulla. Linna hylättiin 1700-luvulla ja lopulta Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1790 se poltettiin. Wagramin prinsessa Elisabeth Berthier ihastui linnaan vuonna 1875, ja hän ryhtyi kunnostamaan sitä. Hän oli naimisissa Étienne-Guy de Turenne d'Aynac’n kanssa. Heidän viimeinen linnassa asunut jälkeläinen oli Louise de Turenne d'Aynac. Tämän jälkeen kunta osti linnan vuonna 1973. Vuonna 2008 kunta päätti myydä linnan kilpa-ajaja Laurent Battutille, joka järjestää siellä vuosittain "Aynac Motor Festival" -klassikkoautojen kokoontumisajon. Linna on kuulunut historiallisten muistomerkkien luetteloon vuodesta 1988 lähtien.
Aasialaistaustaiset ihmiset

Aasialaistaustaiset ihmiset ovat etninen ihmisryhmä, jolla esiintyy tavallista enemmän Aasian kantaväestöjen perimään liittyviä piirteitä. 
Ominaispiirteitä.
Aasialaistaustaisten perimässä on 1–4 prosenttia sukupuuttoon kuolleen neandertalinihmisen geenejä sekä myös denisovanihmisen geenejä.
Rajatapausten luokittelu.
Etninen rajanveto on vaikeaa, koska aasialais-, afrikkalais- ja eurooppalais-intialaistaustaiset muodostavat geneettisen jatkumon. Tämä ongelma on ratkaistu Yhdysvalloissa siten, että kyselyihin vastaajat saavat itse päättää, mihin ryhmään kuuluvat.
Formula One eSports Series -kausi 2018

FIA Formula One Esports -kausi 2018 oli Formula One eSports -sarjan toinen kausi. Kausi alkoi 10. lokakuuta ja päättyi 17. marraskuuta 2018. Osakilpailut ajettiin F1 2018 -pelissä ja tapahtuma järjestettiin Lontoon Gfinity Arenalla. Brendon Leigh uusi kuljettajien mestaruutensa ja valmistajissa mestaruus meni Mercedes-AMG Petronas Esportsille.
Tulokset.
Pistelaskujärjestelmä.
Formula 1 -kauden tavoin pisteet jaettiin osakilpailujen kymmenelle parhaalle kuljettajalle:
Tasapistetilanteessa kuljettajien/valmistajien parhaimmat aikaisemmista suorituksista määrittivät loppusijoitukset.
Kuljettajat.
Huomioita:
Valmistajat.
Huomioita:
Islannin kansalaisuus

Islannin kansalaisuus on laillinen suhde Islannin tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä islantilaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toinen on Islannin kansalainen. Myös sellaiset vanhemmat, jotka ovat joskus olleet Islannin kansalaisia ja asuvat maassa laillisesti, voivat siirtää Islannin kansalaisuuden lapsilleen tämän syntyessä.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:
Toisten Pohjoismaiden kansalaiset.
Henkilöt, jotka ovat automaattisesti saaneet jonkun toisen Pohjoismaan kansalaisuuden, voivat hakea Islannin kansalaisuutta täyttämällä seuraavat ehdot:
Jos edellä mainitut ehdot eivät täyty kokonaan, toisen Pohjoismaan kansalainen voi hakea Islannin kansalaisuutta normaalilla ei-pohjoismaalaisille tarkoitetulla menettelyllä. Vaadittu asumisaika on tuolloin kuitenkin vain neljä vuotta.
Kaksoiskansalaisuus.
Islanti on sallinut kaksoiskansalaisuuden vuodesta 2003 lähtien.
Heikki Hildén

Heikki Hildén (11. tammikuuta 1914 Helsinki – 21. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hildénin puoliso vuodesta 1936 oli Lempi Viinikainen. Heikki Hildén kävi kansakoulun ja ammattikoulun ja teki opintomatkoja Yhdysvaltoihin, Ruotsiin, Tanskaan, Itävaltaan, Saksaan ja Belgiaan. Hän oli Kirjapaino Lause Oy:n, Kirjapaino Gutenbergin, Oy Pohjoismaiden Kahvikomppanian Mäntsälän Meijeri Oy:n palveluksessa, työskenteli autonkuljettajana ja oli Leipomo Hildén Oy:n perustaja 1941, toimitusjohtaja ja yhtiön osakas 1945–1948, H-Kahvin osakas vuodesta 1948, H-Kahvi Oy:n, vuodesta 1974 Leipomo Hildén Oy, perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1959–1974, Asunto Oy Mäkitalon omistaja ja isännöitsijä vuodesta 1950, Cinderella Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1955, Asunto Oy Toiven omistaja vuodesta 1959, Matthes Konfekturen osakas vuodesta 1962, Ravintola Oy Oivan omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1964–1970 sekä Ravitsemisliike Oy Atrian omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1965–1970. 
Hildénillä oli myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Leipuriliiton hallituksen jäsenyys 1947–1950 ja Suomen Kahvilaravintolaliiton johtokunnan puheenjohtajuus 1953–1957. Hildén harrasti nuoruudessaan pesäpalloa kansallisella tasolla ja oli Työväen Mailapoikien perustajajäsen 1932 ja seuran johtokunnan jäsen 1937–1940 ja 1946. Sotilasarvoltaan talvisodassa vaikeasti haavoittunut Hildén oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.
Portus

Portus ('hamina') eli Portus Trajani Felicis oli antiikin Roomassa satama-alue Tiberjoen suulla. Se oli Rooman satamakaupungin Ostian ulkosatama ja kuului hallinnollisesti Ostiaan. Portus rakennettiin keisari Claudiuksen käskystä, ja satamaa laajennettiin keisari Trajanuksen käskystä. Alueella on nykyisin Rooman suurin lentokenttä Fiumicino. 
Portus kehittyi myöhäisantiikissa itsenäiseksi kaupungiksi. Nykyisin satama-alue on Tiberjoen liettymisen vuoksi järvi.
Ostian ja Portuksen välille syntyi nekropoli. Toisin kuin Ostiaa, Portusta ei juuri ole kaivettu esiin.
Katja Pällijeff

Katja Pällijeff (s. 1972) on suomalainen elokuvaleikkaaja.
Pällijeff on valmistunut taiteen maisteriksi elokuvaleikkauksesta Aalto-yliopistosta vuonna 2007. Hänellä on myös sosiologian, filosofian ja journalismin opintoja Helsingin yliopistolta vuosilta 1994–1999.
Hän on leikannut toistakymmentä pitkää elokuvaa, niin fiktiota kuin dokumenttielokuviakin. Hänen leikkaamiin tv-sarjoihin kuuluvat muun muassa "Salatut elämät", "Alias Lönnrot", "Kansankodin kuokkavieraat", "Rahti" sekä "Harjunpää".
Pällijeff oli ehdolla yhdessä Tuukka Temosen kanssa Parhaan leikkauksen Jussi -palkintoon elokuvasta "Presidentintekijät" (2014).
Challa

Challa (), eli sapattileipä, on juutalaisuskoisten pyhä leipä. Challaa syödään usein työpäivän alussa. Leivän juuret juurtavat 550-luvulle.
Challa voidaan leipoa eri muotoiseksi, ja jokaisella muodolla on symbolisia merkityksiä. Yleisimmin tehdään kolmen, neljän tai kuuden säikeen palmikko, joka kuvaa rakkautta. Pyöreä muoto kuvaa jatkuvuutta, ja tikapuut nousua korkeammille tasoille.
Alkuperä.
Challan alkuperä juontaa juurensa juutalaiseen perinteeseen, jossa noudatetaan Tooran ohjeita. Challan rituaali perustuu tiettyihin määräyksiin, jotka löytyvät Toorasta, erityisesti Mooseksen kirjan 15. luvusta, jossa mainitaan uhrin tuominen papille. Perinteessä pyydetään leipomaan taikinaa ja erottamaan siitä osa ennen leivän paistamista. Tämä osa, "challah", pyhitetään ja uhrataan paikallisille juutalaisille papeille. Aikoinaan challa-leivät olivat paljon yksinkertaisempia kuin nykyään. Ne olivat enemmän pitaleivän kaltaisia. Osan tämän päivän kotileipureista ja leipomoista seuraavat edelleen tätä perinnettä, mutta tavalliset challa-leivät ovat monipuolistuneet ja voivat olla monen muotoisia ja makuisia.
Nykyään sana challa kuvaa laajasti ottaen erilaisia juutalaisia rituaalileipiä. Sapattiaattona eli perjantaina juutalaisissa kodeissa on pöydällä usein kaksi leipää, mikä heijastaa juutalaista perinnettä ja viittaa siihen, kuinka taivaasta tuli perjantaisin kaksinkertainen määrä mannaa, joka riitti sapatin yli lauantaille. Challa-leivän yleisin muoto on letitetty leipä, joka muodostaa 12 "kumpua". Tämä erityinen muoto symboloi 12 seremonialeipää, joita säilytettiin Jerusalemin temppelissä ja jotka edustivat Israelin 12 heimoa. Joten challa ei ole pelkästään maukas osa ateriaa, vaan myös syvästi symbolinen elementti juutalaisessa kulttuurissa ja uskonnollisessa perinteessä.
Liedakkalan Seurala

Liedakkalan Seurala on Liedakkalan kylässä, Keminmaan kunnassa sijaitseva työväentalo. Seurala on osa Liedakkalan kylän merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Historiaa.
Alkuperäisen Seuralan rakennutti keräyksin ja talkoilla työväenyhdistys vuonna 1910. Rakennusta laajennettiin vuonna 1930. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1985, ja uusi Seurala rakennettiin vuonna 1991 Keminmaan kunnan omistamalle tontille noin 500 metrin päähän alkuperäisestä Seuralasta. 
Rakennus.
Alkuperäinen talo oli yksikerroksinen, huopakatteinen, ulkopinnoiltaan vuoraamaton, punamullattu hirsitalo. Myös sisäseinät olivat vuoraamattomia. Talossa oli lautarakenteinen sisäkatto. Talon lämmitys hoidettiin kamiinoilla. Talossa oli juhlasali näyttämöineen, ravintola ja keittiö sekä eteinen.
Vasemmistoliiton Keminmaan työväenyhdistys ry rakensi uuden talon vuonna 1991. Talo on yksikerroksinen, puurunkoinen ja lautavuorattu. Sen on suunnitellut Mittatalo Oy. Rakennusta on laajennettu vuonna 1993 näyttämöllä ja vuonna 1994 punttisalilla. Rakennus on nykyaikainen, kytketty sähkö-,vesi- ja viemäriverkkoihin, lämmitysmuotona on sähkölämmitys, salissa on lattialämmitys. Seurala sijaitsee kunnan omistamalla noin 3 000 m²:n tontilla.
Toimintaa työväentalolla.
Talo oli työväenyhdistyksen omassa käytössä ja siellä järjestettiin kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, urheiluharjoituksia, teatteria ja juhlia. 
Nykyinen toiminta.
Talon nykyinen omistaja, Keminmaan kunta, on käyttänyt rakennusta muun muassa esikoulutoiminnassaan, ja se vuokraa tiloja kyläyhdistykselle ja Kivalo-opistolle ja muille toimijoille.
Suomen ja Unkarin suhteet

Suomen ja Unkarin suhteet ovat perinteisesti olleet ystävälliset. Suomen itsenäistyttyä maat solmivat diplomaattiset suhteet vuonna 1920. Unkari avasi lähetystön Suomessa vuonna 1928. 
Historia.
Suomen ja Unkarin välinen erityissuhde juontaa juurensa 1800-luvun lopun kansalliseen heräämiseen, ja varsinkin 1920- ja 30-luvuilla kielisukulaisuuteen perustuva veljeskansa-ajatus oli vahva taustatekijä kahdenvälisten suhteiden kehittymisessä. 
Suomen historian käänneköhdista talvisota oli merkittävä Suomen ja Unkarin suhteiden kannalta. Unkarilainen vapaaehtoispataljoona matkusti Suomen avuksi, Unkarin hallitus lähetti Suomeen ammuksia ja sotatarvikkeita ja unkarilaiset järjestivät kansalaiskeräyksen Suomen Punaisen Ristin hyväksi. 
Maiden diplomaattiset suhteet katkesivat hetkellisesti syyskuussa 1944 Suomen ja Neuvostoliiton välisen aseleposopimuksen myötä. Suhteet solmittiin uudelleen lokakuussa 1949. Syksyllä 1956 monet suomalaiset avustivat Unkarin kansannousua: Suomessa järjestettiin verenluovutusta, kerättiin rahaa ja sidontatarvikkeita sekä julkaistiin runoja – ainoa Unkarin vuoden 1956 kansannoususta kertova ooppera on suomalaisen Einojuhani Rautavaaran teos. 
Kansannousun jälkeen, varsinkin 1960- ja 70-luvuilla, nousi vallitsevaksi käsitys, ettei Suomi ole Unkarille sellainen ”ikkuna länteen”, joka olisi vaaraksi Neuvostoliitolle. Täten Unkarin kommunistinen puolue sai luoda Suomeen selvästi tiiviimmät yhteydet kuin muihin länsimaihin. Suomen ja Unkarin välille tuli viisumivapaus vuonna 1970, ja Suomi oli pitkään ainoa länsimaa, johon unkarilaiset saivat matkustaa ilman viisumia.
Viimeisin valtiovierailu oli tasavallan presidentti János Áderin käynti Suomessa kesäkuussa 2016, jolloin hän osallistui Suomalais-ugrilaisten kansojen VII Maailmankongressiin ja kävi kahdenvälisiä keskusteluja tasavallan presidentti Sauli Niinistön kanssa. Presidentti Niinistö vieraili Unkarissa edellisen maailmankongressin aikaan syyskuussa 2012.
James Nasmyth

James Nasmyth (19. elokuuta 1808 Edinburgh – 7. toukokuuta 1890 Lontoo) oli skotlantilainen insinööri ja harrastelijatähtitieteilijä.
Elämä ja ura.
Nasmythin isä oli taidemaalari Alexander Nasmyth. Hän kävi koulua kotikaupungissaan ja opiskeli sitten Edinburghin yliopistossa kemiaa, matematiikkaa ja luonnonfilosofiaa. Hän osoitti jo varhain suurta kiinnostusta mekaniikkaan. Vuonna 1829 hän sai työpaikan Henry Maudslayn tehtaalta Lontoosta, jossa hän työskenteli kaksi vuotta. Hän perusti 1834 Manchesteriin oman valimon. Yrityksen toiminta oli aluksi pientä, mutta se kehittyi nopeasti, ja muutamassa vuodessa hän johti Patricroftissa sijaitsevaa vaurasta Bridgewaterin valimoa, josta hän saattoi jäädä eläkkeelle vuonna 1856 hankittuaan itselleen suuren omaisuuden. 
Nasmyth on tehnyt useita teknillisiä keksintöjä. Hän suunnitteli muun muassa uuden höyryvasaran, keksi höyryjuntan, mutterinmuotoilukoneen, paransi valssilaitoksia, porauskoneita ynnä muuta. Eläkkeellään Kentin Penshurstissa hän työskenteli tähtitieteen parissa, ottaen tutkittavakseen taivaankappaleiden fyysillistä olotilaa. Tärkeät ovat hänen tutkimuksensa auringon, kuun ja kiertotähtien pinnanmuodostuksesta. James Carpenterin kanssa hän julkaisi teoksen kuusta "The Moon considered as a Planet, a World and a Satellite" (1874).
Marita Hällfors

Marita Hällfors (s. 20. toukokuuta 1963 Kotka) on suomalainen elokuvaaja.
Hällfors opiskeli Helsingin yliopistossa sosiologiaa 1984–1988 ja Taideteollisessa korkeakoulussa dokumenttiohjausta 1989–2001. Hällfors on kuvannut elokuvia lähes 30 vuotta. Hänen ensimmäinen pitkän elokuvan kuvauskrediittinsä on vuodelta 1995, jolloin ilmestyi 16 elokuvaajaopiskelijan ja kahdeksan ohjaajaopiskelijan dokumenttielokuva "Kaupunkisinfonia". Kaikkiaan Hällfors on kuvannut lähes 80 elokuvaa, joista pitkiä fiktioita tai dokumenttielokuvia on yli 40.
Hällfors on kuvannut paljon muun muassa dokumenttiohjaaja Jouko Aaltoselle. Myös Saara Cantellin pitkistä elokuvista Hällfors on kuvannut kuusi. Hällfors sai Parhaan kuvauksen Jussi -palkintoehdokkuuden Cantellin elokuvan "Kohtaamisia" (2009) kuvauksesta. "Kohtaamisia"-elokuva toi Hällforsille yhdessä Cantellin kanssa elokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 2010.
Hällfors on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
William Edward Ayrton

William Edward Ayrton (14. syyskuuta 1847 Lontoo – 8. marraskuuta 1908 Lontoo) oli englantilainen sähköinsinööri ja fyysikko.
Elämä ja ura.
Ayrton opiskeli University Collegessa Lontoossa ja lähti vuonna 1868 Bengaliin Intian hallituksen lennätinlaitoksen palvelukseen insinööriksi. Vuonna 1873 hänet nimitettiin fysiikan ja lennätinopin professoriksi Tokion keisarilliseen insinöörikouluun. Palattuaan Lontooseen kuusi vuotta myöhemmin hänestä tuli sovelletun fysiikan professori City and Guilds of London Technical Instituten Finsbury Collegessa, ja vuonna 1884 hänet valittiin sähkötekniikan professoriksi Central Technical Collegeen (nykyään Imperial College London) South Kensingtoniin. 
Hän julkaisi sekä yksin että yhdessä muiden kanssa suuren määrän fysikaalisia ja erityisesti sähköopillisia aiheita käsitteleviä artikkeleita, ja hänen nimensä yhdistettiin erityisesti professori John Perryn kanssa useiden sähköisten mittauslaitteiden keksimiseen. He keksivät kierrejousitettu ampeerimittarin, dynamometrin ja wattimittarin, työskentelivät rautateiden sähköistämisen parissa ja rakensvat sähkökäyttöisen kolmipyörän. Suuri osa Ayrtonin teoksista, joita hän enimmäkseen julkaisi yhdessä Perryn kanssa, käsittelee käytännöllisiä sähköopillisia asioita, mutta hän on myöskin suorittanut puhtaasti tieteellisiä tutkimuksia muun muassa vaihtelevista sähkövirroista, eri aineiden dielektrisyysvakion määräämisestä, elektrostaattisten ja elektromagneettisten yksikköjen suhteesta. Myöskin hän on julkaissut oppikirjan "Practical electricity", joka on käännetty useille kielille. Hänen vaimonsa Hertha Ayrton avusti häntä hänen tutkimuksissaan.
Isotaskuravut

Isotaskuravut (Cancridae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Isotaskuravut jaetaan 6 sukuun ja lajeja on yli 30. Ruumiinmuodoltaan heimon lajit ovat litteitä ja soikeahkoja tai kuusikulmaisia. Selkää suojaa kuori. Eturaajojen sakset ovat kookkaat ja tukevat.
Levinneisyys ja elintavat.
Isotaskurapuja tavataan kaikista valtameristä, mutta erityisesti pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilta alueilta niin matalista kuin syvistäkin vesistä. Heimon lajien ravintoa ovat muun muassa simpukat, pienet äyriäiset, kalat, piikkinahkaiset ja putkimadot.
Teemu Auronen

Teemu Auronen (s. 20. helmikuuta 1984) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Auronen edusti koko uransa Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Kuortaneen Kunto. Auronen saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2007. Hän pelasi ulkokentällä kolmosvahtina. 
Auronen pelasi 47 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja viisi tavallista juoksua, toi 28 juoksua ja keräsi 112 kärkilyöntipistettä. Auronen pelasi 12 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi tavallista juoksua, toi yhdeksän juoksua ja keräsi 42 kärkilyöntipistettä. Auronen pelasi 15 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi seitsemän tavallista juoksun, toi 11 juoksua ja keräsi 60 kärkilyöntipistettä.
Elina Pulli

Elina Pulli (s. 17. kesäkuuta 1964 Helsinki) alias "Pulina Elli" on kirjailija ja Espoon kaupungin kulttuuripalveluiden erityisasiantuntija. Espoossa asuva Pulli on koulutukseltaan filosofian maisteri (kirjallisuus) ja kasvatustieteiden maisteri. 
Pulli on kirjoittanut loru- ja kuvakirjoja lapsille ja vauvoille, viihdettä aikuisille ja äänikirjoja lasten äänikirjasarjaan. Hän on käsikirjoittanut liikuntaleikkejä televisioon, sanoittanut lauluja ja tehnyt pelejä lasten liikkumisen edistämiseen. Pulli esiintyy lavarunotapahtumissa taiteilijanimellä Pulina Elli. 
Pulli kuuluu Espoon kirjailijat ry:een.
Italian Tripolitania

Italian Tripolitania (, ) oli vuosina 1911–1934 olemassa ollut Italian kuningaskunnan siirtomaa Pohjois-Afrikassa, nykyisen Libyan alueella. Se käsitti Libyan luoteisen osan, ja alueen pääkaupunki oli Tripoli. Siirtomaa lakkasi olemasta vuonna 1934, kun se yhdistettiin Italian Kyrenaikan kanssa uudeksi Italian Libyaksi.
Historia.
Italia sai Tripolitanian yhdessä Kyrenaikan kanssa Osmanien valtakunnalta Italian–Turkin sodan jälkeen. Saman sodan jälkeen se sai myös Dodekanesiasta saaria. 
Siirtomaat yhdistettiin vuonna 1934 Italian Libya -nimiseksi siirtomaaksi. 
Toisen maailmansodan aikana liittoutuneet valloittivat siirtomaan entisen alueen.
Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa

Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa on Håkansbölen kartanonpuistossa sijaitseva organisaatio.
Lastenkulttuurikeskus Pyykkituvassa järjestetään saavutettavaa taide- ja kulttuuritoimintaa, taideleirejä sekä tapahtumia lapsille ja nuorille. Toimintaa on myös perheille, kouluille ja päiväkodeille.