tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eric Berne

Eric Berne (alk. Eric Lennard Bernstein; 10. toukokuuta 1910 Montreal, Kanada – 15. heinäkuuta 1970 Carmel-by-the-Sea, USA) oli kanadalaissyntyinen psykiatri. Hänet tunnettiin parhaiten transaktioanalyysin kehittäjänä. Tästä aiheesta hän julkaisi sekä ammatillisia että kansantajuisia kirjoja. Hän kuoli kesken kehitystyönsä, 60-vuotiaana.
Elämä ja ura.
Berne syntyi vuonna 1910 Kanadan Montrealissa ja sai nimen Eric Leonard Bernstein. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä kirjoittaja-päätoimittaja. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Kanadaan Puolasta ja Venäjältä, opiskelleet Montrealin McGill-yliopistossa. Lapsena Eric Bernsteinin seurasi lääkäri-isäänsä tämän kotikäynneillä. Isä menehtyi Ericin ollessa yhdeksänvuotias. 
Äitinsä kannustamana myös Bernestein opiskeli McGill-yliopistossa Montrealissa, suoritti alemman korkeakoulututkinnon 1931 ja valmistui edelleen lääkäriksi 1935. Hän muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli ensin vuoden New Jerseyssä. Tämän jälkeen Eric Bernstein työskenteli kaksi vuotta Yale University School of Medicinessä psykiatrian alalla. Vuonna 1939 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja muutti nimensä Eric Lennard Bernsteinistä Eric Berneksi.
Berne kouluttautui edelleen psykoanalyytikoksi tohtori Paul Federnin ohjaamana vuonna 1946. Federn oli toiminut muun muassa Sigmund Freudin työtoverina Wienissä. Vuosina 1947-1949 Berne jatkoi opintojaan Erik H. Eriksonin oppilaana San Franciscossa psykoanalyytisessa instituutissa. Bernen työtapansa alkoivat poiketa yhä enemmän vallitsevasta näkemyksestä. Hänen julkaisunsa alan lehdissä saivat kielteisen vastaanoton. Vihdoin 1949 hänet erotettiin instituutista.
Berne alkoi kehittämään transaktioanalyysia vuoden 1949 tienoilla. Hän aloitti kuuluisuutta saaneet seminaarinsa San Franciscossa.
Bernen tunnetuin kirja "Games People Play" julkaistiin vuonna 1964. Kirjasta tuli myyntimenestys sekä USA:ssa että ulkomailla. Samalla useat transaktioanalyysin käsitteet tulivat tutuiksi suurelle yleisölle. Bernen viimeiseksi jäänyt kirja "What do you say after you say hello" julkaistiin Bernen kuoleman jälkeen vuonna 1971. Kirja kokoaa yhteen Bernen ajatuksia.
Kristina Carlson

Anna Kristina Carlson (vuosina 1976–1986 "Alapuro"; s. 31. heinäkuuta 1949 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on käyttänyt salanimeä Mari Lampinen.
Elämä ja ura.
Carlson valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1968 ja opiskeli kirjallisuustiedettä, tiedotusoppia ja sosiaalipolitiikkaa Helsingin yliopistossa vuosina 1968–1974. Hän työskenteli "Suomen Kuvalehden" toimittajana vuosina 1974–1996 ja "Books from Finland" -lehden päätoimittajana vuosina 2001–2006. Vuosina 1989–1994 Carlson oli Eino Leinon Seuran puheenjohtaja.
Carlsonin esikoisteos oli runokokoelma "Hämärän valo" (1986). Vuosina 1996–1999 hän kirjoitti "Anni"-nuortenkirjasarjaa pseudonyymillä Mari Lampinen. Vuonna 1999 ilmestyi romaani "Maan ääreen", josta Carlson sai Finlandia-palkinnon. Teos on käännetty saksaksi nimellä "Ins Land am Ender der Welt" (2000) ja siitä tehtiin vuonna 2000 kuunnelma "Kahdesti kuollut".
Vuonna 2009 ilmestyi Carlsonin romaani "Herra Darwinin puutarhuri", joka sai vuonna 2010 kirjallisuuden valtionpalkinnon ja Kiitos kirjasta -mitalin. Se oli myös ehdolla Runeberg-palkinnon ja Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Englanninkielinen käännös "Mr Darwin’s Gardener" julkaistiin vuonna 2013.
Carlsonin kolmas romaani "William N. päiväkirja" oli Finlandia-ehdokkaana vuonna 2011. Neljäs romaani "Eunukki" valittiin vuonna 2022 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi.
Carlson oli vuosina 1976–1986 naimisissa sosiologian professori Risto Alapuron kanssa. Heillä on yksi poika.
Maijaliisa Dieckmann

Maijaliisa Dieckmann (ent. "Kauhanen", o.s. "Laurinen", s. 2. helmikuuta 1934 Mellilä) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Dieckmann on julkaissut muun muassa historiallisia nuortenromaaneja ja lastenkirjasarjat Merirosvo Svarttiksesta ja Ville Romusesta. Dieckmannille myönnettiin vuonna 2003 Topelius-palkinto teoksesta "Luostarin Piritta", joka sijoittuu vuoden 1462 Naantaliin. Vuonna 2011 hän sai Arvid Lydecken -palkinnon teoksesta "Väläys pimeässä". Hän oli ehdolla palkinnon saajaksi myös teoksellaan "Fredrika-rouvan koulu" (2008).
Dieckmann kirjoitti ylioppilaaksi Loimaan yhteiskoulusta vuonna 1953. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1958 ja luokanopettajaksi Turun opettajakorkeakoulusta vuonna 1962. Dieckmann toimi opettajana Naantalissa, Lahdessa ja Porvoossa vuosina 1962–1994. Hän on asunut Porvoossa vuodesta 1973.
Cdon

Cdon on ruotsalainen verkkokauppa, joka aloitti toimintansa vuonna 1999. Yrityksen omistaa ruotsalaisen holdingyhtiö Qliro Groupin tytäryhtiö CDON AB. Kauppa toimii koko Euroopan alueella, mutta on keskittynyt Suomeen, Ruotsiin, Norjaan ja Tanskaan, joiden kielillä sen kotisivut on julkaistu. Yritys on erikoistunut useimpien verkkokauppojen tapaan viihteeseen: musiikkiin, elokuviin ja peleihin. Valikoimassa on lisäksi kodinelektroniikkaa, kuten puhelimia, kameroita ja tietokoneita sekä myös kirjoja, vaatteita, kenkiä sekä kauneuteen liittyviä tuotteita. Uusi CDON Marketplace antaa yrityksille mahdollisuuden myydä tuotteitansa ja näin tavoittaa jopa 2 miljoonaa asiakasta Pohjoismaissa.
Lokakuussa 2021 mm. elokuvia myyvä Discshop-verkkosivusto ilmoitti lopettavansa toimintansa. Cdon hankki yrityksen toiminnan ja varaston.
Qliro Group.
Cdon on osa Qliro Groupia. Qliro Groupiin kuuluvat muun muassa Nelly.com-vaateliike, Lekmer-lelukauppa, fitnesstukku.fi ja Room21-sisustusliike. Vuonna 2010 Qliro Groupin liikevaihto oli 2,2 miljardia Ruotsin kruunua, mikä vastaa euroissa noin 250 miljoonaa.
Leena Erkkilä

Leena Inkeri Erkkilä (o.s. Oksanen; 27. elokuuta 1930 Pieksämäki – 28. joulukuuta 2020 Vantaa) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Erkkilän tuotanto käsittää 20 lähinnä lapsille suunnattua kirjaa: etupäässä satuja, lastenrunoja ja lastennäytelmiä.
Erkkilä syntyi Pieksämäellä ja opiskeli Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa ja Helsingin yliopistossa. Hänen runonlaulaja Matroona Kyyröstä käsittelevä tutkielmansa julkaistiin Kalevalaseuran vuosikirjassa vuonna 1956. Hän työskenteli pitkään kansa- ja peruskoulunopettajana Vihdissä ja Helsingissä.
Erkkilän ensimmäinen kirjajulkaisu oli satukokoelma "Kukkutimurusia", joka ilmestyi 1968. Hän avusti lukuisia lehtiä pakinoin, artikkelein ja kannanotoin.
Anna-Liisa Haakana

Anna-Liisa Haakana (o.s. Liste; 31. tammikuuta 1937 Rovaniemi – 16. heinäkuuta 2024) oli suomalainen kirjailija. Haakanan kirjojen taustalla on usein pohjoisen elämäntapa ja pohjoinen luonto.
Haakana kirjoitti ylioppilaaksi Rovaniemellä ja opiskeli sanomalehtioppia ja kirjallisuutta Tampereen yliopistossa. Hänen esikoisteoksensa oli "Porokylän porukan kesä" (1978). Ensimmäiset kirjansa Haakana kirjoitti omille lapsilleen iltalukemisiksi. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa nuorille suunnattu romaani "Ykä yksinäinen" (1980), josta kirjailija sai valtion kirjallisuuspalkinnon. Hänelle myönnettiin myös Anni Swan -mitali 1982. Vuonna 2007 Haakanan "Ykä Yksinäinen" sai myös Kirjapöllö-palkinnon. Hänen kirjojaan on käännetty ruotsiksi, tanskaksi ja norjaksi. Vuonna 1999 Haakanalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Haakana asui Sodankylässä. Hänen aviopuolisonsa oli kirjailija Veikko Haakana (k. 2018). Heillä oli kaksi lasta.
Veikko Haakana

Veikko Olavi Haakana (21. elokuuta 1923 Parikkala – 29. heinäkuuta 2018 Sodankylä) oli suomalainen kirjailija. Hänen vaimonsa oli kirjailija Anna-Liisa Haakana.
Haakana kävi ylioppilaaksi päästyään Rauman seminaarin ja toimi ensin opettajana Saaren kunnan Mikkolanniemen kylässä, eli kotikylässään ja vuodesta 1960 lähtien opettajana ensin Rovaniemen maalaiskunnassa ja sitten parikymmentä vuotta Sodankylässä.
Haakana alkoi 1950-luvulla julkaista nuorten seikkailukirjoja. Teoksellaan "Kivinen biisoni" (1969) hän voitti 1970 Valtion kirjallisuuspalkinnon.
Mauritz Åkerman

Mauritz Åkerman on suomalainen ”yhden elokuvan näyttelijä”. Turkulainen laulava kultaseppä sai miespääosan Teuvo Tulion camp-klassikossa "Sensuela", jota kuvattiin pääasiassa vuosina 1967–1968. Åkerman näki "Sensuelan" ensi kerran vasta vuonna 1996 Suomen elokuva-arkiston tarkastuskatselussa. Hänen vastanäyttelijänsä elokuvassa on Marianne Mardi.
Åkerman kuuluu myös ensimmäisen suomalaisen rock-sukupolven pioneerilaulajiin. Hän aloitti rock-uransa Turussa vuonna 1959 ja esiintyi taiteilijanimillä "Boogie-Mauritz" ja "Musta Prinssi", joita hän käytti myös 1960-luvun alun konserttipaketissa "Robertin Rock Show". Hänen muusansa Semi "ässä" Michaels soitti aikanaan Ola and the Janglers -nimisen yhtyeen taustajoukoissa. Hän vaikuttaa nykyään pääkaupunkiseudulla aluepoliittisen kehityksen uranuurtajana.
Ennen Helsingin keikkoja Åkerman esiintyi kotikaupungissaan muun muassa Alhambra-teatterin rock-nonstopeissa. Turun keikat (ja myöhemmin myös Robertin Rock Show) toteutti manageri Helge Siimes, ja Turussa yhtyeenä soitti Rapi Tuomisen orkesteri. Yhtyeessä soittivat Åkermanin ja Tuomisen ohella muun muassa Pekka Loukiala, Jukka Loukiala, Tommie Mansfield, Rock-Enska ja Rock-Tommy. Myöhemmin Helsingin rokkaritJussi Raittisen johdolla liittyivät ryhmään. 
"Sensuelan" myötä Mauritz Åkerman sai kakkostenorin paikan Turun kaupunginteatterissa.
Suginami

Suginami () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin länsiosassa Tokion keisarillisen palatsin länsipuolella ja rajautuu Nakanon, Neriman, Setagayan ja Shibuyan erillisalueisiin sekä Mitakan ja Musashinon kaupunkeihin. Suginamissa on 563 074 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 34,06 neliökilometriä.
Aluejako.
Suginamin erillisalueella on 36 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 139 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Suginami on pääasiassa asuinaluetta. Erillisalueen läpi virtaavat Kanda-, Zenpukuji- ja Myōshōjijoet.
Einstein (televisio-ohjelma)

Einstein oli syyskuusta 2006 toukokuuhun 2007 Nelosella esitetty visailuohjelma, jossa kaksi vierailevaa julkisuuden henkilöä kilpailivat tiedoistaan tieteen alalla. Jaksoissa oli aina mies ja nainen vastakkain. Kilpailijoiden täytyi selvitä 1. tuotantokaudella noin kolmesta kysymyksestä ja 2. tuotantokaudella viidestä kysymyksestä. "Einstein" perustui saksalaiseen "Clever"-formaattiin.
Juontajat.
Satu Paavola oli ohjelman pääjuontaja. Professori Bertil Steniusta esitti Robin Svartström. 
Ohjelmassa vierailleet.
1. tuotantokausi
2. tuotantokausi
Pauline Einstein

Pauline Einstein (8. helmikuuta 1858 – 20. helmikuuta 1920) oli Albert Einsteinin äiti.
Elämä.
Pauline Einstein (o.s. Koch) syntyi vuonna 1858 Cannstattissa Saksassa. Pauline oli juutalainen, ja hänellä oli isosisko Fanny sekä kaksi isoveljeä Jacob ja Caesar. Hänen isänsä Julius Derzbacher muutti sukunimen Kochiksi vuonna 1842 ja meni naimisiin Jette Bernheimerin kanssa vuonna 1847. Paulinen isä muutti Jebernhausenista Cannstattiin ja harjoitti siellä viljakauppaa veljensä kanssa. Kauppa oli menestys ja he kohosivat jopa "Württembergin kuninkaallisiksi hovihankkijoiksi." 
18-vuotias Pauline meni naimisiin Hermann Einsteinin kanssa, joka asui Ulmissa ja oli töissä serkkujensa yrityksessä. Pauline synnytti Ulmissa vuonna 1879 Albert Einsteinin ja Berliinissä vuonna 1881 Maja Einsteinin. 
Pauline oli hiljainen ja hyvin koulutettu. Hän tunsi intohimoa taidetta kohtaan ja soitti itse pianoa. Pojalleen hän piti välillä viulutunteja ja he soittivat yhdessä hyvin usein. 
Vuonna 1910 Pauline muutti yhdessä siskonsa kanssa Berliiniin ja alkoi harjoittaa taloudenhoitajan ammattia. Ensimmäisen maailmansodan aikana Paulinen todettiin sairastavan syöpää. Paulinen käydessä vierailulla hänen tyttärensä luona vuonna 1918 hänet jouduttiin viemään hoitoon. Albert Einstein otti äitinsä kotiinsa Berliiniin ja hoiti häntä siellä. Muutaman kuukauden kuluttua Pauline kuoli.
Ville Pajula

Ville Pajula (s. 22. heinäkuuta 1988 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Lapuan Virkiää. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Ville Pajula on TP-Seinäjoen kasvatteja joka pelasi 15 ottelua eri ikäluokkien poikien maajoukkueessa. Poikien maajoukkueissa esiintynyt Pajula siirtyi TP-Seinäjoelta Valkeakosken Hakan riveihin loppuvuodesta 2006. Pajula teki liigadebyyttinsä toukokuussa 2007 IFK Mariehamnia vastaan pelatussa ottelussa ja pelasi kaikkiaan kuudessa liigaottelussa. Kaudella 2008 Pajula pelasi myös Salon Palloilijoissa lainalla. Vähäinen peliaika Hakassa johti kuitenkin siihen, että Pajula purki sopimuksensa Hakan kanssa heinäkuussa 2008 ja siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Pajula vakiinnutti paikkansa SJK:n kokoonpanossa ja pelasi kahden ja puolen kauden aikana 54 ottelua, joissa hän teki 17 maalia.
Syksyllä 2010 Pajula siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin.
Christopher Eccleston

Christopher Eccleston (s. 16. helmikuuta 1964) on englantilainen näyttelijä. Hän on tunnettu etenkin "Doctor Who" -sarjasta, jossa hän näytteli nimihenkilöä yhden kauden vuonna 2005. Eccleston on esiintynyt myös Suomessakin esitetyssä "Fitz ratkaisee" -sarjassa vuosina 1993–1994. Hän esitti myös pääosan Kristuksen reinkarnaationa televisioelokuvassa "Second Coming" (), joka esitettiin neliosaisena televisiosarjana Suomessa 2000-vuosikymmenen puolivälissä.
Joel Sunabacka

Joel Sunabacka (s. 16. maaliskuuta 1988 Kokkola) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kotikaupunkinsa Gamlakarleby Bollklubbista Valkeakosken Hakaan siirtynyt ja vuoden seuran A-junioreissa pelannut Sunabacka pääsi sen edustusjoukkueeseen kaudelle 2007. Hän teki liigadebyytin FF Jaroa vastaan 26. huhtikuuta 2007 Pietarsaaressa. Kaikkiaan Sunabacka on pelannut neljä Veikkausliiga-ottelua.
Hakasta lähdettyään Sunabacka pelasi Grankulla IFK:ssa kaudella 2008 ja FC Hämeenlinnassa kaudella 2009.
Alemannia Aachen

Alemannia Aachen "(koko nimi: Aachener Turn- und Sportverein Alemannia 1900 e.V.)" on vuonna 1900 perustettu, Aachenista kotoisin oleva jalkapalloseura, joka pelaa Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalliga Westissä. Kaudeksi 2006–2007 joukkue nousi pitkän tauon jälkeen 1. Bundesliigaan mutta putosi kauden päätteeksi jälleen toiselle sarjatasolle sijoituttuaan liigassa 17:nneksi. Edellisen kerran joukkue pelasi 1. Bundesliigassa kaudella 1969–1970. Perinteinen seura nousi joulukuussa 2009 2. Bundesliigan maratontaulukon kärkisijalle. Seuralla on noin 10 000 jäsentä. Edustusjoukkue on toiminut osakeyhtiömuotoisena vuodesta 2006.
Kausina 2007–2009 seuraa edusti yksi suomalainen, keskikenttäpelaaja Pekka Lagerblom. Seuran kuuluisin kasvatti nykypelaajista on Saksan maajoukkuepelaaja Torsten Frings.
Jalkapallon lisäksi seuraan kuuluu lentopallo-, pöytätennis-, sulkapallo- ja yleisurheilujaostot.
Stadion.
Vanha Tivoli stadion toimi pelipaikkana vuodesta 1908 kauden 2008/2009 loppuun.
Kaudeksi 2009–2010 seura siirtyi pelaamaan lähelle rakennetulle uudelle Tivoli stadionille, jonka kapasiteetti on 32 900.
Cheyne Fowler

Cheyne Fowler (s. 8. maaliskuuta 1982 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Roihuvuoren Ruiskua. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Fowler on syntynyt Etelä-Afrikassa, mutta hänellä on ollut vuodesta 2006 myös Suomen kansalaisuus.
Fowler edusti Veikkausliigassa pelannutta Vaasan Palloseuraa kausina 2012–2014. Sitä ennen hän pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa kausina 2009–2011. Vuosina 2003–2008 hän edusti Valkeakosken Hakaa. Fowler voitti Suomen mestaruuden Hakassa 2004 sekä jokaisella kolmella HJK-kaudellaan (2009–2011).
Fowler aloitti varusmiespalveluksen suorittamisen Urheilukoulussa lokakuussa 2010.
Victor D’Hondt

Victor Joseph Auguste D’Hondt (20. marraskuuta 1841 – 30. toukokuuta 1901) oli belgialainen lakimies, oikeustieteen professori ja matemaatikko Gentin yliopistossa. Hän esitteli vuonna 1878 D’Hondtin vaalimenetelmän. Menetelmässä puolueiden saamien paikkojen suhde on melko lähellä äänimäärien suhdetta. Menetelmä on käytössä muun muassa Alankomaissa, Argentiinassa, Belgiassa, Bulgariassa, Chilessä, Espanjassa, Irlannissa, Israelissa, Itävallassa, Japanissa, Kroatiassa, Paraguayssa, Portugalissa, Puolassa, Skotlannissa, Sloveniassa, Suomessa, Sveitsissä, Tšekissä, Turkissa ja Walesissa.
Robert Adams, Jr.

Robert Adams Junior (26. helmikuuta 1849 Philadelphia, Pennsylvania – 1. kesäkuuta 1906 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies Pennsylvanian osavaltiosta.
Adams syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1869. Hän toimi Yhdysvaltain geologisen tutkimuslaitoksen jäsenenä Yellowstonen kansallispuiston tutkimuksissa 1871–1875.
Adams kuului Pennsylvanian senaattiin vuosina 1883–1886 ja vuodesta 1893 kuolemaansa Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneeseen. Lisäksi hän toimi vuosina 1889–1890 Yhdysvaltain Brasilian-suurlähettiläänä.
Adams ampui itsensä Washingtonissa vuonna 1906.
André Sainte-Laguë

André Sainte-Laguë (20. huhtikuuta 1882 – 18. tammikuuta 1950) oli ranskalainen matemaatikko ja graafiteorian uranuurtaja. André Sainte-Laguë on kehittänyt Sainte-Laguë vaalimenetelmän, jonka hän julkaisi 1910. 
Sainte-Laguë vietti osan nuoruuttaan Tahitilla. Hän väitteli vuonna 1924 mutta jatkoi lyseon opettajana vuoteen 1938 asti. Toisen maailmansodan aikana Sainte-Laguë toimi aktiivisesti Ranskan vastarintaliikkeessä ja joutui joksikin aikaa saksalaisten miehitysjoukkojen vangiksi.
Nils Katajainen

Nils Edvard Katajainen (31. toukokuuta 1919 Helsinki – 16. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli. Hän lensi 196 sotalentoa ja ampui alas 36 vastustajan konetta, eniten reserviläislentäjistä.
Parturi Oskar Katajaisen ja hänen vaimonsa Jenny Katajaisen perheeseen syntynyt Nils Katajainen aloitti sotilasuransa astumalla vapaaehtoisena Ilmavoimien palvelukseen vuonna 1939. Käytyään reservin aliupseeriohjaajakurssin hänet ylennettiin alikersantiksi 5. elokuuta 1940. Lentolaivueissa 24 ja 32 tapahtuneen jatkokoulutuksen jälkeen hänet kotiutettiin 1. maaliskuuta 1941. 
Jatkosotaa edeltävässä liikekannallepanossa Katajainen sijoitettiin Lentolaivue 24:ään, jossa hän kuului kolmannen lentueen lentävään henkilökuntaan. Hän saavutti Brewster -hävittäjällä 17 ja myöhemmin laivueen kalustoksi tulleella Messerschmitt Bf 109 -hävittäjällä 18 ilmavoittoa. Katajainen haavoittui pahoin ilmataistelua seuranneessa pakkolaskussa 5. heinäkuuta 1944. Sairaalahoidon ja sitä seuranneen toipumisloman jälkeen Katajainen kotiutettiin 10. marraskuuta 1944, ja hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 170. Katajainen oli ainut Mannerheim-ristin saanut reserviläislentäjä. 
Sodan jälkeen Katajainen toimi muun muassa yrittäjänä sekä Helsingin kaupungin palveluksessa.
Katajainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle
Secretum Philosophorum

Secretum Philosophorum () on 1300-luvulta peräisin oleva latinankielinen kirja, jota käyttivät muun muassa taikurit ja hovinarrit.
Kirja esittelee useita taikatemppuja ja alkemiallisia keinoja huijata yleisöä. Esimerkiksi vesi muutetaan viiniksi kastamalla leivänpalasia tummaan viiniin, kuivattamalla palaset auringossa ja pudottamalla ne vesitynnyriin kenenkään huomaamatta.
Pietari Holopainen

Pietari Holopainen (s. 26. syyskuuta 1982 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelannutta Kuopion Palloseuraa. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Holopainen siirtyi Kuopion Palloseuraan kaudeksi 2010 Valkeakosken Hakasta. Hakan kanssa sopimuksen juuri ennen kautta 2007 tehnyt Holopainen pelasi kauden 2006 Ykkösessä MP:n riveissä. Liigakokemusta Holopaiselle on kasvattajaseura KuPS:n ajoilta, jolloin hän pelasi 44 liigaottelua, tehden 3 maalia. Kauppatieteitä opiskeleva Holopainen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2001 ottelussa Jazzia vastaan.
Perhoskämmekät

Perhoskämmekät ("Phalaenopsis") on kämmekkäkasvien suku, johon kuuluu noin 60 kaakkoisaasialaista trooppista lajia. Suvun lajeista on tehty lukuisia risteymiä, joista on tullut suosituimpia orkideoita huonekasvatuksessa. Sana "Phalaenopsis" tulee kreikasta, jossa se koostuu sanoista "phalaina" (yöperhonen) ja "opsis" (kaltainen). Eräiden lajien kukinnot nimittäin muistuttavat lennossa olevaa yöperhosta.
Kuvaus.
Perhoskämmeköitä esiintyy luonnossa Himalajan etelärinteiltä Polillon ja Palawanin saarille Filippiineillä sekä Pohjois-Australiaan. Niiden elinympäristöstä ja ekologiasta tiedetään yhä verrattain vähän, sillä kenttätutkimusta ei ole juuri tehty viime vuosikymmeninä.
Useimmat perhoskämmekät kasvavat päällyskasveina latvuskerroksen alapuolella puiden varsilla ja toisinaan kivillä, jossa ne eivät juuri saa suoraa auringonvaloa. Niitä esiintyy niin trooppisissa alankosademetsissä kuin kuivan ja viileän kauden monsuunimetsissä.
Perhoskämmekät kasvattavat yksittäisen varren, jonka kärjestä kasvaa vastakkaisia, soikeita ja meheviä lehtiä sitä mukaa, kun alimmat lehdet lakastuvat. Kukkavarsi ilmestyy lehtihangasta; kukat ovat useimmilla lajeilla suurehkoja ja värikkäitä. Yhden kukinnon kuihduttua samasta kukkavarresta voi kasvaa uusia kukintoja tai toisinaan keikejä, pieniä varsitaimia. Etenkin risteymät saattavat kukkia yhtäjaksoisesti jopa vuoden ajan. Eräät perhoskämmekät, kuten "P. violacea", muuttavat kukkansa pölytyksen jälkeen vihreiksi ja meheviksi, jolloin ne pystyvät yhteyttämään.
Kasvatus.
Huonekasveina suosituimpia perhoskämmeköitä ovat risteymät, jotka on saatu pääosin lajeista "P. amabilis", "P. schilleriana" ja "P. stuartiana". Risteymät viihtyvät huoneoloissa huomattavasti paremmin kuin luonnonlajit. Perhoskämmekät viihtyvät valoisalla itä- tai länsi-ikkunalla, jossa ne ovat suojassa paahtavalta auringolta. Lämpötilan on oltava yli 18 astetta ympäri vuoden. Ilmankosteus on pidettävä mahdollisimman suurena, joskaan risteymät eivät yhtä helposti kärsi kuivasta ilmasta.
Perhoskämmeköiden juuret ovat yhteyttäviä, joten ruukuksi sopii parhaiten läpinäkyvä muoviruukku. Kasvualustaksi sopii männynkaarnan palaset. Kasvualusta tulee pitää tasaisen kosteana, mutta kasvi ei kestä jatkuvaa märkyyttä eikä kasvualusta saa myöskään täysin kuivua. Talvella riittää kastelu kerran viikossa mahdollisimman puhtaalla vedellä, kesällä kastelu kahdesti viikossa voi olla tarpeen.
Adrián Campos

Adrián Campos Suñer (17. kesäkuuta 1960 Alcira, Valencia, Espanja – 27. tammikuuta 2021) oli espanjalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 21 kilpailuun, joista hän ei onnistunut saamaan yhtään MM-pistettä.
Campos pääsi maaliin vain kahdessa kilpailussa, syynä keskeytyksiin olivat enimmäkseen tekniset viat eivätkä ajovirheet. Keskeytysten suuren määrän takia Campos kuitenkin menetti motivaationsa vuonna 1987, ja seuraavana vuonna hänet korvattiin Pierluigi Martinilla, koska Campos oli karsiutunut kolmesta kilpailusta perättäin.
Kilpauransa jälkeen Campos on auttoi Fernando Alonsoa ja Marc Genéä heidän urillaan. Camposin johtama Campos Grand Prix -talli valittiin mukaan Formula 1 -sarjaan kaudelle . Ennen kauden alkamista talli vaihtoi nimensä Hispania Racingiksi.
Hänen poikansa Adrián Campos Jr. on myös kilpa-autoilija ja Campos-tallin päällikkö.
Fragma

Fragma tai Fragma project on saksalainen house/trance yhtye, jonka perustivat vuonna 1998 saksalaiset veljekset Dirk ja Marco Duderstadt. 
Fragma tuotti ensimmäisen singlensä Toca Me kokeneen tuottajan Ramon Zenkerin kanssa. Julkaisunsa jälkeen single nousi useille listoille, esimerkiksi 11. UK Singles listalla. Varsinainen läpimurto tuli vuonna 2000 hitillä Toca's Miracle, se lainasi melodiaa aikaisemmasta kappaleesta Toca me ja sanoitus lainattiin Cocon vuonna 1997 julkaistusta kappaleesta I need a miracle. Single nousi heti listojen kärjeen Isossa-Britanniassa, Australiassa ja Irlannissa.
Ensimmäinen albumi, Toca, julkaistiin vuonna 2001. Kuten myös kaksi single; Everytime you need me ja You are alive.
Vuonna 2002 Duderstadtsit perustivat oman studionsa, Evergreen-Terracen. Samana vuonna julkaistiin toinen albumi Embrace, josta löytyy hitti singlet Say that you're here, embrace me, man in the moon ja Time and time again.
2006 Fragma julkaisi uuden singlen Radio Waves Kirsty Hawkshawin kanssa. 
Tällä hetkellä Dirk ja Marco tekevät musiikkia duona nimeltä Duderstadt, heidän sukunimensä mukaan. Heiltä on ilmestynyt kaksi singlea, Sunrise ja Taking Over.
Pelops

Pelops () oli kreikkalaisessa mytologiassa Tantaloksen ja Dionen poika. Vaikka hän olikin syntyperältään Fryygiasta tai Lyydiasta, hän lähti kotimaastaan ja matkusti Kreikkaan, jossa hän voitti Pisan kruunun kuningas Oinomaokselta. Pelopsilla kerrotaan olleen useita lapsia vaimonsa Hippodameian, Oinomaoksen tyttären, kanssa. Hänen poikiaan ovat muun muassa Pittheus, Alkathoos, Dias, Pleisthenes, Atreus, Thyestes, Kopreus ja Hippalklos. Heillä oli myös useita tyttäriä, joista osa meni naimisiin Perseuksen sukuun kuten Astydameia (Alkaioksen kanssa), Nikippe (Stheneloksen kanssa) ja Eurydike (Elektryonin kanssa). Pelopsilla oli myös avioton poika Khrysippos nymfi Aksiokhen kanssa.
Pelopsin isä Tantalos halusi suorittaa uhrin Olympoksen jumalille, ja hän paloitteli Pelopsin ja keitti hänen lihastaan keiton, jonka hän tarjosi jumalille. Demeter, joka oli siihen aikaan syvän murheen vallassa Haadeen siepattua hänen tyttärensä Persefonen, hajamielisenä hyväksyi uhrin ja söi vasemman olkapään. Toiset jumalat kuitenkin huomasivat juonittelun ja pidättäytyivät syömästä pojan ruumista. Tämän sijasta he herättivät Pelopsin eloon ja Hefaistos valmisti norsunluusta hänelle uuden olkapään. Kuolleistaheräämisensä jälkeen Pelops oli kauniimpi kuin koskaan, jolloin Poseidon rakastui häneen, vei hänet Olympokselle rakastajakseen ja opetti hänet ajamaan taivaallisilla vaunuilla. Myöhemmin Zeus heitti Pelopsin vihoissaan Olympokselta, koska tämän isä oli paljastanut ihmisille jumalten salaisuuksia ja tarjonnut heille jumalilta varastamaansa ruokaa.
Mieheksi vartuttuaan Pelops rakastui Oinomaoksen tyttäreen Hippodameiaan ja halusi naida tämän. Oinomaos kuitenkin joko rakasti tytärtään Hippodameiaa kovasti itse tai ennustuksen mukaan hänet murhaisi hänen oma tyttärenpoikansa, joten hän oli jo tappanut kaksitoista tai kolmetoista kosijaa voitettuaan heidät kilpa-ajoissa. Pelops – tai toisen version mukaan Hippodameia itse – houkutteli Oinomaoksen ohjastajan Myrtiloksen irrottamaan sokkapinnin vaunujen pyörästä luvattuaan tälle puolet Oinomaoksen valtakunnasta. Seuranneessa onnettomuudessa Oinomaos sai surmansa, mutta myöhemmin Pelops tappoi puolestaan Myrtiloksen heittämällä tämän mereen – jota kutsuttiin hänen mukaansa sittemmin Myrtoanmereksi, koska hän pelkäsi tapahtuneen aiheuttavan hänelle häpeää tai koska hänen ollessa hakemassa vaimolleen vettä juotavaksi Myrtilos oli yrittänyt maata Hippodameian väkisin. Syöksyessään kuolemaan Myrtilos kirosi Pelopsin suvun.
Oinomaoksen aloittamista kilpa-ajoista, jotka hän kävi myös Pelopsin kanssa, sekä Herakleen järjestämistä Pelopsin hautajaiskisoista, muodostui Olympian kisojen tarumainen alkuperä. Olympiassa oli Pelopsille omistettu pyhäkkö, Pelopeion.
Pelopsin valta ylsi yli koko Peloponnesoksen, joka tarkoittaa ”Pelopsin saarta”. Myöhemmin Troijan sodan aikana kreikkalaiset toivat Pelopsin luut Troijaan, koska troijalainen Helenos väitti, että niin tekemällä he voisivat voittaa taistelun.
Pentti Saarikoski on kirjoittanut Pelopsista ja Tantaloksesta runon.
Omega Telocvovim

Omega Telocvovim (Ω Telocvovim) on suomalaisen black metal -yhtye Enochian Crescentin toinen albumi, joka julkaistiin 21. tammikuuta 2000.
Albumin nimi on brittiläisen okkultistin, John Deen kehittelemää heenokiaanista/enokiaanista ”enkelikieltä” ja tarkoittaa "Suurta kuoleman lohikäärmettä" eli Luciferiä.
Death (EP)

Death on Thy Serpentin EP vuodelta 2000. Levy sisältää neljä kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Thy Serpent.
Äimä (yhtye)

Äimä on suomalainen vuonna 1973 Anjalankoskella perustettu folk rock -yhtye. Suuren yleisön tietoisuuteen Äimä ei koskaan tullut, mutta omissa piireissään se on saavuttanut kulttiyhtyeen maineen. Yhtye levytti viimeksi 1980-luvulla.
Yhtye keikkailee harvakseltaan edelleen.
Historia.
Äimän ensiesiintyminen tapahtui heinäkuussa 1973 Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla. Esiintyminen oli menestys, samoin kuin 1975 julkaistu ensisingle "Teppana Jänis/ Vanhat omppopuut". Äimän kolme ensimmäistä singleä julkaisi Love Records vuosina 1975–76, mutta kokonaista LP:tä Äimä ei päässyt tekemään ennen yhtiön konkurssia. 1980-luvulla yhtye pääsi kuitenkin julkaisemaan kaksi LP:tä.
"Helsingin Sanomien" Jukka Hauru kirjoitti Äimän toisen albumin arvostelussaan 1989: ”Äimän hanurisoinnissa kimmeltää maailmanmusiikillinen valohämy. Viljo Voron ja Hannu Seppäsen suomalaisglobaalit polkat ja poljennot paljastavat hillityssä hillittömyydessään sentimenton, joka harrastajamaisuutta makustellessaan tekee tahattomuudesta tahallisuuden ylevän muodon.”
Shannon Rutherford

Shannon Rutherford on Maggie Gracen esittämä kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Lost".
Taustaa.
Ennen onnettomuutta.
Shannon työskenteli baletinopettajana Yhdysvalloissa ja jonkin aikaa au pairina Ranskassa, jossa hän vahti kahta lasta, Laurentia ja Sophieta.
Kun Shannon oli 19-vuotias, hänen isänsä kuoli auto-onnettomuudessa. Shannonin isän vaimo peri miehensä koko omaisuuden. Shannon sai unelmiensa harjoittelupaikan New Yorkista, mutta hänellä ei ollut varaa muuttaa sinne.
Shannon joutui suunnittelemaan huijauksen saadakseen rahaa velipuoleltaan Boonelta. Shannon uskotteli Boonelle, että hänen poikaystävänsä pahoinpiteli häntä. Shannon oletti, että Boone lahjoisi poikaystävän katoamaan Shannonin elämästä, ja näin kävikin. 
Shannon ja poikaystävä olivat sopineet, että Shannon saisi rahat itselleen. Poikaystävä vei kuitenkin kaikki rahat. Shannon joutui tunnustamaan totuuden Boonelle, ja he päättivät palata Yhdysvaltoihin seuraavalla lennolla. Viimeisenä iltanaan Sydneyssä Shannon ja häneen ihastunut Boone makasivat keskenään.
Onnettomuuden jälkeen.
Shannon oli mukana yrittämässä yhteyden saamista ulkomaailmaan koneen radiolähettimellä. Hän onnistui kääntämään heidän vastaanottamansa ranskankielisen hätäkutsun englanniksi.
Shannon tutustuu irakilaiseen sotilaaseen Sayidiin, ja ystävyys kehittyy pian romanttiseksi suhteeksi. Shannon alkaa nähdä näkyjä Toisten kidnappaamasta Waltista. Shannon ja Sayid lähtevät jäljittämään näkyjä. Kun Shannon juoksee pusikkoon kadonneen Waltin perään, hätääntynyt Ana Lucia luulee häntä yhdeksi Toisista ja ampuu häntä rintakehään. Shannon kuolee Sayidin käsivarsille, ja hänet haudataan myöhemmässä jaksossa.
Shannon on kuolemansa jälkeen nähty vierailevana tähtenä kolmannen kauden neljännessätoista jaksossa "Paljastus", jossa hän esiintyy lyhyessä lentokenttätakaumassa.
Vaihtoehtoinen aikajana.
Vaihtoehtoisessa aikajanassa Shannon elää Boonen mukaan ”huonossa parisuhteessa”. Boone yrittää hakea Shannonin pois Australiasta, mutta tämä ei suostu lähtemään. Myöhemmin Boone onnistuu tuomaan Shannonin Los Angelesiin. Shannon ajautuu Hurleyn kanssa tappeluun, jonka Sayid keskeyttää. Sayidin koskiessa Shannonia he muistavat entisen elämänsä saarella. Tämän jälkeen Shannon suutelee Sayidia. Shannon on mukana kirkossa Sayidin kanssa, kun he ”siirtyivät eteenpäin” muiden selviytyneiden kanssa.
Poistuminen sarjasta.
Näyttelijä Maggie Grace on kertonut olleensa pettynyt siihen, että käsikirjoittajat päättivät tappaa hahmon. Gracen mukaan hahmo jäi ”valkoisen etuoikeuden” karikatyyriksi, ja Shannonin tarinassa olisi ollut potentiaalia muuhunkin. Grace toivoi, että hahmo olisi viimeisillä hetkillään voinut esimerkiksi uhrautua muiden puolesta.
Honda Civic del Sol

Honda Civic del Sol (tunnetaan myös nimillä Honda del Sol, Honda CRX del Sol ja Honda Civic CRX) on Hondan vuosina 1992–1998 valmistama kaksipaikkainen targa-korinen auto. Malli perustui Civicin alustaan ja tekniikkaan ja oli suositun CR-X:n seuraaja. 
Auto tuli myyntiin vuonna 1992 Japanissa ja Isossa-Britanniassa, ja Yhdysvaltojen markkinoille se tuli vuotta myöhemmin. Espanjankielinen nimi "del Sol" yhdistetään aurinkoon ja se viittaa auton aukeavaan kattoon. Yhdysvaltain markkinoilla CRX-nimi pudotettiin pois, koska auto poikkesi niin paljon aikaisemmista malleista, jotka olivat hatchbackeja eivätkä targoja. Malli tuli markkinoille Euroopassa nimellä Civic CRX, mutta vuoden 1994 malleista lähtien Honda pudotti Euroopassa Civic-nimen pois ja lisäsi muualla käytetyn del Sol -nimikkeen, jolloin nimi oli jatkossa CRX del Sol. 
Euroopassa myydyt mallit olivat varustetasomerkinnöiltään ESi ja VTi. ESi:n moottorina oli 1,6-litrainen (125 hv) SOHC VTEC -moottori ja vastaavasti VTi:ssä 160-hevosvoimainen DOHC VTEC. Vuosien varrella vakio- ja lisävarustevalikoimaa päivitettiin, mutta muutokset olivat pieniä. del Sol oli tilattavissa myös sähköisesti avautuvalla ja sulkeutuvalla katolla. TransTop-niminen mekanismi toimii ainoastaan auton ollessa pysäköitynä ja pienentää tavaratilan kapasiteettia noin puolella perusversioon verrattuna.
Myynnin parantamiseksi del Sol kävi läpi vähäisen muutoksen, joka sisälsi kahden sisemmän etuvalon poistamisen Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla vuosina 1995/1996.
Xinyuan-Nalatin lentoasema

Xinyuan-Nalatin lentoasema (, ) on yksi Xinjiangin yhdestätoista lentoasemasta. 
Lentoaseman rakentaminen alkoi kesäkuussa 2004. Rakennustyö maksoi 156 000 000 yuania. Lentokenttä kykenee vastaanottamaan ainakin Boeing 747:n kokoisia lentokoneita.
Nalati (Narat) sijaitsee Xinjiangin Joutsenjärven ja Kunasin ruohikon lähistöllä, missä käy 133 000 matkailijaa tuottaen 27 000 000 renminbin vuositulot.
Kliini

Kliini on eliölajin sisäistä vähittäistä eli liukuvaa muutosta eri maantieteellisillä alueilla vallitsevien fenotyyppien välillä. Erityisesti eri alueilla esiintyvien alalajien välillä voi olla vaihettumisvyöhyke, kliini, jossa populaation koostumus vähittäin muuttuu.
Populaatiogenetiikassa kliinillä viitataan useimmiten yhden tietyn geenin taajuudessa esiintyvään maantieteelliseen muutokseen. 
Kliini eroaa käsitteestä ekotyyppi siinä, että jälkimmäinen kuvaa vain populaation eroamista toisista populaatioista esimerkiksi kasvupaikasta johtuen, kun taas eri kliineillä on selkeästi erilainen geneettinen tausta. Tilannetta voi verrata genotyypin ja fenotyypin eroavaisuuksiin. 
Kliini voi heijastaa luonnonvalinnan vaikutusta tai se voi johtua maantieteellistä eristyneisyyttä seuranneesta populaatioiden uudelleen kohtaamisesta.
Kliinin käsitteen otti käyttöön Sir Julian Huxley. 
Ihmisrotujaottelua koskevassa keskustelussa kliiniteoria on esitetty biologisena vaihtoehtona morfologiselle rotuluokittelulle.
Commodore SX-64

Commodore SX-64 oli Commodoren 1983 julkaisema Commodore 64:n ja Commodore 1541 -levykeaseman pohjalle rakennettu kannettava tietokone, jossa on myös 5-tuuman värimonitori. Tämä tekee SX-64 laitteesta ensimmäisen värinäytöllisen kannettavan tietokoneen. Tietokone on siirrettävä matkalaukun kokoinen tietokone ja painaa kymmenkunta kiloa.
Commodore SX-64 on käytännöllisesti katsoen täysin yhteensopiva Commodore 64:n ja 1541-levyaseman yhdistelmän kanssa. SX64:ssä ei ole kasettiasemaa, eikä sille liitintä, joten koneen muistipaikat 0 ja 1 poikkeavat standardista Commodore 64:stä, samaten CIA1-piirin kasettiasemaan kytketty bitti on pois käytöstä. Samaten käyttäjän portissa on vaihtojännitenastat kytketty aavistuksen eri tavalla, joten kaikki lisälaitteet eivät välttämättä toimi. Kaikki sarjaväylään kytkettävät laitteet lähestulkoon poikkeuksetta toimivat myös SX-64-laitteissa ja suurin osa moduuleista. Toimimattomiin moduuleihin kuuluvat esimerkiksi CP/M-moduuli ja ulkoiset prosessorikortit, johtuen muun muassa siitä, että koneen moduuliportti on johdon päässä.
SX-64:ssä on samanlainen videoportti kuin aikansa Commodore 64-tietokoneissa. RF-modulaattori sen sijaan on jätetty koneesta pois. SID-piirin äänet on johdettu myös koneessa olevaan sisäiseen pieneen kaiuttimeen. 
Käynnistyessään koneen alkuvärit poikkeavat standardeista väreistä, syynä se, että pienen monitorin antama kuva on epäselvempi kuin tavanomaiseen televisioon tai monitoriin kytkettynä oleva standardi Commodore 64. Värit ovat lähellä Commodore VIC20:n värejä. Laitteen kernal-romissa on myös muita muutoksia - esimerkiksi shift+run/stopin painallus aiheuttaa ensimmäisen levyasemalla olevan ohjelman latauksen sen sijaan, että ohjelma ladattaisiin kasetilta. Mikäli laitteelle annetaan kasetilta lataava komento, laitteen käyttöjärjestelmä ilmoittaa olemattomasta laitteesta.
SX64-laitteissa on sama piirisarja kuin standardissa 1980-luvun alun Commodore 64 -koneessa. Piirit ovat 6502-perheen NMOS-sarjan piirejä.
Koneesta on myös olemassa skandinaavisilla näppäimillä varustettu versio.
Guido Buchwald

Guido Buchwald (s. 24. tammikuuta 1961) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja nykyisin jalkapallovalmentaja. Puolustajana pelannut Buchwald voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa. Toukokuusta 2010 lähtien Buchwald on toiminut Japanin jalkapalloliiton neuvonantajana. 
Ura pelaajana.
Guido "Diego" Buchwald pelasi uransa alkuaikoina sekä puolustuksessa että keskikentällä, mutta vakiintui lopulta puolustajapelaajaksi. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa aladivisioonissa Stuttgarter Kickersissä vuonna 1979. Bundesligassa Buchwald debytoi vuonna 1983 VfB Stuttgartin joukkueessa. Hän edusti seuraa suurimman osan urastaan aina vuoteen 1994 asti. Buchwald pelasi VfB Stuttgartissa 325 pääsarjaottelua ja teki 28 maalia. Vuosina 1994–1997 hän pelasi Japanin pääsarjassa Urawa Red Diamondsin joukkueessa ja palasi sitten vielä Saksaan Karlsruher SC:hen. Buchwald pelasi Karlsruhessa yhdeksän Bundesliigaottelua kaudella 1997–1998 ja lopetti uransa kauden 1998–1999 jälkeen 2. Bundesliigassa. Yksi Buchwaldin uran kohokohtia oli kauden 1991–1992 viimeisessä sarjaottelussa Saksan mestaruuden ratkaisseen maalin viimeistely, kun peliaikaa oli jäljellä kuusi minuuttia.
Saksan jalkapallomaajoukkuetta Guido Buchwald edusti vuosina 1984–1994. Hän pelasi 76 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Buchwald voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa ja EM-hopeaa vuoden 1992 EM-kisoissa. Hän sai lempinimen "Diego" vuoden 1990 MM-kisoissa, kun hän onnistui puolustamaan loppuottelussa sen ajan maailman parhaan pelaajan Diego Maradonan tehottomaksi.
Meriitit pelaajana
Peliuran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Buchwald jatkoi Karlsruher SC:ssä urheilutoimenjohtajana ja siirtyi sieltä kasvattajaseuransa Stuttgarter Kickersin urheilutoimenjohtajaksi. Vuonna 2003 hän siirtyi Japaniin valmentamaan entistä seuraansa Urawa Red Diamondsia, jonka hän valmensi Japanin mestariksi vuonna 2006. Samana vuonna Buchwald valittiin sarjan parhaaksi valmentajaksi. Vuonna 2007 Buchwald siirtyi takaisin Saksaan valmentamaan 2. Bundesliigaan juuri pudonnutta Alemannia Aachenia. Hänet erotettiin tehtävästä marraskuun 2007 lopulla.
Meriitit valmentajana
Musaka

Musaka tai moussaka () on itäisen Välimeren alueen keittiöille tyypillinen munakoisopaistos. Se muistuttaa joissain määrin lasagnea, jossa pastalevyt on korvattu munakoisoviipaleilla.
Musaka yhdistetään ruokana etenkin kreikkalaiseen keittiöön, vaikka se on suosittu perinneruoka Kreikan lisäksi myös koko Balkanin alueella sekä Turkissa ja Lähi-idässä. Ruokalajin nimi tulee osmaniturkin sanasta "musaqqa‘ah" (مسقعة), joka on edelleen lainattu arabian kielestä. Lähi-idässä musaka tunnetaan ennen kaikkea kasvisversiona, jossa on munakoisoa, tomaatteja, papuja ja sipulia. Kreikassa tällaista musakaa kutsutaan pseudo-musakaksi ("pseftomousakás").
Kreikkalaiseen musakaan tulee munakoison lisäksi kerroksittain muun muassa lampaanlihaa, sipulia, tomaattikastiketta, valkokastiketta ja juustoraastetta. Munakoisot viipaloidaan ja paistetaan oliiviöljyssä, ja asetellaan kerroksittain vuokaan muiden ainesten kanssa. Alle laitetaan joskus kerros perunaviipaleita. Päälle kaadetaan valkokastiketta.
Feta

Feta (, ”viipale”) on kreikkalainen suolaveteen säilötty valkoinen juusto, joka valmistetaan lampaan- ja vuohenmaidosta. Se on suosittu juusto ympäri maailman, ja sitä käytetään runsaasti muun muassa pöytäjuustona, leivonnassa ja salaateissa. Nykyisen kaltaista fetajuustoa on valmistettu Kreikassa jo antiikin ajalla viimeistään 700-luvulla eaa.
Feta on valkoista, kuoretonta, halkeilevaa ja murenevaa. Se on normaalisti täysrasvaista, mutta myös vähärasvaisia muunnoksia on nykyisin saatavilla. Nykyisin fetaa saa myös laktoosittomana. Fetaa kypsytetään pari viikkoa ja säilötään suolattuina viipaleina tai kuutioina puutynnyrissä yleensä herassa tai suolavedessä. Se kypsyy kuukauden ajan.
Feta on kreikkalaisessa keittiössä oleellinen osa kreikkalaista salaattia, johon kuuluu salaatin päälle aseteltu suuri fetaviipale. Se on myös tyypillinen meze eli alkupala yhdessä muiden mezejen kanssa. Kummassakin tapauksessa feta maustetaan oreganolla ja neitsytoliiviöljyllä. Fetaa käytetään myös monissa muissa kreikkalaisen keittiön resepteissä, kuten saganaki ja spanakopita.
Euroopan unioni on myöntänyt kreikkalaiselle fetalle nimisuojan vuonna 2005. Lain mukaan vain Kreikassa valmistetusta vuohen- ja lampaanmaitojuustosta saa käyttää nimeä feta. Saksa ja Tanska vastustivat tätä, sillä myös niissä valmistettiin fetan kaltaisia juustoja, joita oli pitkään kutsuttu nimellä feta. Muissa maissa valmistettuja vastaavia juustoja myydään nykyisin esimerkiksi nimityksillä ”salaattijuusto” tai ”valkoinen juusto”. Monissa Balkanin maissa fetaa vastaa sirene-juusto ja turkissa beyaz peynir -juusto. Myös Kreikassa valmistetaan useita paikallisia fetankaltaisia juustoja, joilla on joku muu nimi; näihin kuuluu muun muassa manouri.
Jim Geringer

James ”Jim” Geringer (s. 24. huhtikuuta 1944) oli Wyomingin osavaltion 30. kuvernööri.
Geringer kasvoi maatilalla Wheatlandissa, Wyomingissa, Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Kansasin osavaltionyliopistossa ja suoritti tutkinnon konetekniikasta. Hän palveli kymmenen vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa.
Geringer on republikaani. Hänet valittiin Wyomingin kuvernööriksi vuonna 1994, ja häntä seurasi vuonna 2003 Dave Freudenthal. Ennen kuvernööriksi valintaansa hän toimi vuodesta 1989 Wyomingin senaatin jäsenenä, mitä ennen hän oli toiminut kuusi vuotta Wyomingin edustajainhuoneen jäsenenä.
William H. Avery

William Henry Avery (11. elokuuta 1911 Wakefield, Kansas – 4. marraskuuta 2009 Wakefield, Kansas) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Kansasin osavaltion kuvernöörinä vuosina 1965–1967. Hän pyrki kuvernöörinä jatkokaudelle, muttei tullut valituksi.
Avery valmistui Kansasin yliopistosta 1934. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1955–1965. 25. syyskuuta 2008 hänestä tuli vanhin elävä entinen kongressin jäsen Arthur Andrewsin kuoltua. Hän oli myös ennen kuolemaansa toiseksi vanhin elossa ollut minkään Yhdysvaltain osavaltion kuvernööri Albert Rosellinin jälkeen.
Ladysmith

Ladysmith voi viitata ainakin seuraaviin paikkakuntiin:
Muita merkityksiä:
Korla-Lichengin lentoasema

Korla-Lichengin lentoasema (; , ) on lentoasema Korlan kaupungissa Xinjiangin autonomisella alueella.
Lentoasemaa käytti vuonna 2023 kaikkiaan noin 2,5 miljoonaa matkustajaa, mikä teki siitä Kiinan 63. vilkkaimman lentoaseman.
Calvin L. Rampton

Calvin Lewellyn Rampton (6. marraskuuta 1913 – 16. syyskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi Utah'n osavaltion kuvernöörinä vuosina 1965–1977. 
Rampton on tähän mennessä ainoa, joka on toiminut Utah'n kuvernöörinä kolme kautta.
Rampton syntyi Bountifulissa, Utah'ssa, ja meni 10. maaliskuuta 1940 naimisiin Lucybeth Cardonin kanssa. Pari sai neljä lasta. Rampton menehtyi syöpään Utah'ssa syyskuussa 2007.
Sumida

Sumida () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Sumida- ja Arajokien välissä Tokion keisarillisen palatsin koillispuolella ja rajautuu Adachin, Arakawan, Chūōn, Edogawan, Katsushikan, Kōtōn ja Taitōn erillisalueisiin. Sumidassa on 266 814 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 13,77 neliökilometriä.
Aluejako.
Sumidan erillisalueella on 26 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 104 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kahdesta kuuteen osa-aluetta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Sumidassa sijaitseva Ryōgoku oli merkittävä viihdekeskus Edo-kaudella, nykyisin alueella sijaitsevat Ryōgoku Kokugikan -sumoareena ja Edo-Tokio-museo. Siellä sijaitsee myös Japanin korkein rakennelma, 634 metriä korkea televisio- ja näköalatorni Tokyo Skytree.
Pyhän Henrikin risti

Pyhän Henrikin risti on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kunniamerkki, joka jaetaan suomalaisille ja ulkomaalaisille henkilöille erityisesti ekumeenisista ansioista tai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisarkirkkoihin suhteita edistävästä toiminnasta. Risti on nimetty legendaarisen piispa Henrikin mukaan. Kunniamerkin on suunnitellut taiteilija Mauno Honkanen vuonna 2004. Risti perustettiin kirkolliskokouksessa 2005. Ensimmäiset ristit jaettiin 9. huhtikuuta 2007.
Mikael Agricolan risti

Mikael Agricolan risti on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kunniamerkki. Risti on nimetty Turun piispan ja uskonpuhdistaja Mikael Agricolan mukaan. Kunniamerkin on suunnitellut taiteilija Mauno Honkanen vuonna 2004. Risti perustettiin kirkolliskokouksessa 2005. Ensimmäiset ristit jaettiin 9. huhtikuuta 2007 kirjailija Anna-Maija Raittilalle ja entiselle kansliapäällikölle Jaakko Nummiselle. Kunniamerkkiä jakaa arkkipiispa merkittävästä kirkon tarkoitusperiä edistävästä toiminnasta. Sen myöntämisessä voidaan ottaa huomioon myös suomalaisen kulttuurin kehittämiseen ja edistämiseen liittyvät ansiot.
Ristin ovat saaneet myös:
Alstom

Alstom S.A. (aikaisemmin "GEC Alsthom", sitä ennen "Alsthom") on suuri ranskalainen pörssiyhtiö, jonka osake noteerataan Pariisin pörssissä. Se valmistaa junia ja muuta kiskokalustoa sekä näiden ohjausjärjestelmiä, -laitteita ja -palveluja. Yhtiön kotipaikka on Saint-Ouen. Alstomin palveluksessa on noin 32 800 työntekijää.
Aiemmin se valmisti myös voimalaitoksia ja energiatuotannon laitteita, kuten turbiineja, generaattoreita ja ilmansuojelulaitteita. Yhdysvaltalainen monialayhtiö General Electric osti Alstomin energia- ja sähkönsiirtoliiketoiminnat vuonna 2014.
Yhtiö omisti aikaisemmin maailman suurimpiin kuuluvan Chantiers de l'Atlantique -telakan Saint-Nazairessa Ranskassa, mutta myi enemmistöosuuden (75 %) telakasta norjalaiselle Aker Yards ASA:lle vuonna 2006. Telakalla on rakennettu muun muassa "SS Normandie"- ja "RMS Queen Mary 2" -alukset, joista kumpikin oli valmistumisajankohtanaan maailman suurin laiva.
Alstom tunnetaan muun muassa TGV- ja Eurostar- sekä Pendolino-junien valmistajana. Suomeen yhtiö on toimittanut muun muassa Dr13-veturit ja Sm4-lähijunat sekä viimeisimmät Pendolino-junat. Aikaisemmat Pendolino-junat toimitti italialainen Fiat Ferroviaria, jonka Alstom osti vuonna 2002.
Alstom osti Bombardierin Transportation-yksikön vuonna 2020.
Vastakarvaan

Vastakarvaan (2002, WSOY) on Mika Wickströmin romaani.
Kirjailija mainitsee kirjassa useita moraalifilosofeja ja heidän teoksiaan, jotka ovat myös oikeasti olemassa, esimerkiksi Peter Singerin "Oikeutta eläimille". Kirja tuo selkeästi esille myös maksimaalisen vapauden filosofian. "”Kuka tahansa saa tehdä mitä tahansa, kunhan ei alista, riistä tai vahingoita muita eläviä olentoja tai luontoa.”"
Juoni.
Kirja kertoo Kirsistä, kettutarhaajan tyttärestä, joka aloittaa biologian opiskelemisen yliopistossa. Samalla hän tutustuu kokonaiseen uuteen maailmaan ekologisen anarkismin parissa. Sen periaatteita hän käy kuuntelemassa luennoilla ystävänsä Rosan kanssa, joka osaa soveltaa teoriat käytäntöön.
Kirsi muuttaa Turkuun opiskelemaan ja suhde vanhaan poikaystävään Artoon katkeaa. Pian komea luennoitsija Janne iskee silmänsä uuteen opiskelijaan ja heidän välilleen syntyykin pieni romanssi. Kirsi tutustuu vähitellen myös muihin uusiin ihmisiin Rosan kautta. Yhteistä näillä ihmisillä on, että he ovat kaikki eläinoikeusaktivisteja, kukin omalla tavallaan. Heidän elämäänsä ei tunnu sisältyvän mitään muuta kuin itse aate.
Kirsi pyydetään mukaan toimintaan ja hänelle uskotaan salaisuuksia. Hän ei kuitenkaan ole varma omista arvoistaan ja hänellä on epäilyksiä toiminnasta, kun mukaan tulevat kettutytöt ja todelliset iskut tarhoihin pelkkien mielenosoitusten lisäksi.