tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nordkjosbotn

Nordkjosbotn () on Paatsivuonon kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva kuntansa toinen taajama Storsteinnesin lisäksi. Sen pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 493 vuonna 2022. Nordkjosbotnissa on vuonna 2012 avattu Macks Ølbryggerin panimo.
Macks Ølbryggeri

Macks Ølbryggeri AS on norjalainen panimoyritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tromssassa. Yhtiön tehdas on vuodesta 2012 sijainnut Paatsivuonon Nordkjosbotnissa.
Münsterin isku 2018

Münsterin isku 2018 oli 4. huhtikuuta 2018 Saksan Münsterissä tehty hyökkäys, jossa pakettiautolla ajettiin väkijoukkoon ravintolan terassialueella. Vammoihinsa kuolivat heti 51-vuotias nainen ja 65-vuotias mies. Lähes kolme viikkoa iskun jälkeen vammoihinsa kuoli 74-vuotias mies, ja 29. heinäkuuta 2018 menehtyi neljäntenä sivullisena uhrina 56-vuotias mies. Lisäksi iskun tekijä ampui itsensä heti hyökkäyksen jälkeen. Loukkaantuneita oli kaikkiaan yli kaksikymmentä.
Münsterin isku 2018 toteutettiin ajamalla ihmisiä kohti harmaalla Volkswagen-pakettiautolla noin klo 15 iltapäivällä. Tekijäksi osoittautui 48-vuotias mies, jonka taustalla oli mielenterveysongelmia. Selkeää motiivia ei ilmennyt. Tekijä oli kotoisin Münsteristä ja ammatiltaan teollinen muotoilija. Hän teki itsemurhan tapahtumapaikalla. Mediatietojen mukaan hyökkääjä oli vihjannut itsemurha-aikeista sähköpostiviestissä ystävilleen viikko ennen tekoa. Mediatietojen mukaan mies oli myös aiemmin ollut viranomaisten kanssa tekemisissä väkivallantekojen ja huumausainelainsäädännön rikkomusten johdosta. Tekijän pakettiauton sisältä löydettiin pommiksi naamioituja laittomia papattimattoja, lelupistooli ja itsemurhaan käytetty ampuma-ase. Hänen asunnostaan löydettiin lisäksi käyttökelvoton AK-47-kivääri.
Münsterin iskun jälkeen levisi valeuutisia pakolaistaustaisesta tekijästä. Äärioikeistolaisen Vaihtoehto Saksalle -puolueen parlamenttiryhmän johtaja Beatrix von Storch syytti teosta siirtolaisia. Hän myönsi myöhemmin asiavirheen, mutta täydensi hyökkääjän ottaneen oppia islamilaisesta terrorismista. Saksan muslimien keskusvaltuuston johtaja Aiman Mazyek syytti mediaa ja viranomaisia kaksoisstandardeista käsitellessään valtaväestöön kuuluvia hyökkääjiä psyykkisesti häiriintyneinä ja islaminuskoisia hyökkääjiä uskonnollisina terroristeina.
Mörrum

Mörrum on noin 4 000 asukkaan taajama Karlshamnin kunnassa Ruotsin etelärannikolla Blekingen läänissä. Se sijaitsee noin 10 kilometriä länsiluoteeseen keskustaajama Karlshamnista.
Lohenkalastuksesta tunnetun Mörruminjoen alajuoksulla sijaitsevassa Mörrumissa juhlitaan joka kevät kalastuskauden alkua. Laxens Hus on Mörrumissa vuonna 1992 avattu museo, joka esittelee alueen kalastuskulttuuria ja joen biologiaa. Museoon kuuluu 13-metrinen lohikala-akvaario.
Mörrumissa sijaitsee vuonna 1962 käynnistynyt Södra Cell -yhtiön sellutehdas. Kylpyhuonekalusteita ja pesualtaita valmistavat paikkakunnalla Geberit AB (tuotemerkki Ifö) ja Contura Steel AB (tuotemerkit Contura ja Olofström). Tämä toiminta juontaa juurensa läheiseen Olofströmiin vuonna 1735 perustetusta rautaruukista, josta kehittyi Olofströmiin Volvon autokoritehdas ja myös tunnettu teräksisiä pesualtaita valmistava tehdas, joka siirrettiin 1962 Mörrumiin.
Siirtokansa

Siirtokansa oli Helsingissä vuonna 1941 ilmestynyt karjalaiselle siirtoväelle tarkoitettu lehti, jonka taustalla oli välirauhan aikana aktiivisesti toiminut Suomen Kommunistinen Puolue.
Viipurilaisten kommunistien perustaman Karjalaisten siirtolaisten yhdistyksen lehden rahoitus tuli Neuvostoliitosta Artturi Rönnqvistin ja ilmeisesti Hertta Kuusisen kautta. Sen päätoimittaja oli torikauppias Armas Mäkeläinen. Muut toimittajat olivat Anton Junnola, nimimerkillä Evakko pakinoinut Rönnqvist ja neuvostolehdistöstä sotakatsauksia kääntänyt Reino Leander.
Karjalaisen siirtoväen asioihin erikoistunut "Siirtokansa" oli luonteeltaan eräänlainen sanoma- ja aikakauslehden välimuoto. Sitä ilmestyi huhti–kesäkuussa 1941 kerran tai kahdesti viikossa yhteensä 11 numeroa. Laillisesti julkaistu, 5 000 kappaleen levikkiin yltänyt "Siirtokansa" oli SKP:lle huomattava saavutus, mutta lehden sisältö oli niin varovaista, että sen vasemmistolaisuutta oli vaikeaa havaita. 
Lähinnä Helsingin ja Kuopion seuduille levinneen "Siirtokansan" vaikutus karjalaisten keskuudessa jäi vähäiseksi. Sen viimeinen numero ilmestyi 17. kesäkuuta 1941. Jatkosodan alettua toimittajat piiloutuivat ja lehden rahoitus lakkasi.
Pulcinella

Pulcinella on tunnettu napolilainen commedia dell'arte -hahmo. Pulcinella on yksi suosituimmista improvisaatioteatterin hahmoista.
Hahmon keksijänä pidetään näyttelijä Silvio Fiorilloa. Fiorillon Pulcinella oli kyttyräselkäinen ja pukeutunut väljään valkoiseen ovenvartijan asuun. Päässä hänellä oli valkea hattu. Alun perin hahmolla oli viikset ja parta, mutta 1600-luvun lopulla Pulcinellalla oli jo sileäksi ajellut kasvot. Hahmolla on usein musta puolinaamio. Nimen alkuperä ja merkitys ovat epäselviä. Sen on väitetty olevan peräisin kanaa tai nokkaa merkitsevistä sanoista. Toinen vaihtoehto on, että taustalla on tuolloin muodikas sukunimi Pulcinello tai Polsinelli. Hahmona Pulcinella on laiska, ahne, alati nälkäinen, opportunistinen, häpeämätön ja puhelias sekä päähänpotkittu. Pulcinella kehittyi kuitenkin ajan myötä paljon, ja siitä tuli napolilaisuuden symboli, ovela riehakkuuden ruumiillistuma, taiturimainen miimikko ja laulaja.
Italialaiset teatteriseurueet matkustelivat eri puolille Eurooppaa ja toivat usein mukanaan myös nukkenäyttelijöitä. Ranskassa syntyi Pulcinellan ranskalainen muunnelma, Polichinelle. Pulcinella toimi sittemmin esikuvana myös Englannin Punch and Judy -nukketeatteriesitysten räävittömälle päähenkilölle, Punch-nukelle.
Ado (laulaja)

Ado (s. 24. lokakuuta 2002) on japanilainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen vuoden 2020 esikoissinglellä "Usseewa", joka nousi Japanin musiikkilistan kärkeen.
Ado syntyi ja kasvoi lapsuutensa Tokiossa. Hän aloitti uransa julkaisemalla cover-kappaleita japanilaiseen videopalvelu Niconicoon. Vuonna 2020 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Music Japanin kanssa. Esikoissinglen menestyksen jälkeen Ado jatkoi singlejen julkaisemista ja tammikuussa 2022 julkaistiin esikoisalbumi "Kyōgen". Ado lauloi jokaisen kappaleen vuoden 2022 elokuvan "in" soundtrackista, josta elokuvan teemakappale "New Genesis" nousi musiikkilistojen kärkeen.
Ähtäri (lehti)

Ähtäri oli Ähtärissä vuosina 1927–1932 ilmestynyt paikallislehti.
Ähtärin paikallislehtenä pyrki vuodesta 1924 lähtien toimimaan "Virtain Sanomat". Sen levikkialue oli laaja, ja Ähtärissä oman paikkakunnan katsottiin jäävän liian vähälle huomiolle.
Venti Valkeisen toimittaman "Ähtäri"-lehden tehtävänä oli antaa tietoja paikkakunnan asioista ja tarjota foorumi kirjoittamisen harrastajille. Se pyrki toisen ilmestymisvuotensa alusta leviämään myös Lehtimäelle ja Soiniin. Vuoden lopulla lehti luovutettiin sitä painaneen Mäntän kirjapainon hoitoon. Kerran viikossa ilmestynyt "Ähtäri" lopetettiin pula-ajan takia.
2,4,6-kollidiini

2,4,6-kollidiini (C8H11N) eli 2,4,6-trimetyylipyridiini on pyridiinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää emäksisenä katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 2,4,6-kollidiini on väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukoisuus vähenee lämpötilan kasvaessa. 2,4,6-kollidiini liukenee happoihin. Aine liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, tolueeniin ja kloroformiin.
2,4,6-kollidiiniä voidaan erottaa kivihiilitervasta tislaamalla. Synteettisesti sitä valmistetaan asetonin ja ammoniakin reaktiolla tai Hantzschin pyridiinisynteesillä lähtien etyyliasetoasetaatista, asetaldehydistä ja ammoniakista.
2,4,6-kollidiiniä käytetään emäksisenä katalyyttinä muun muassa eliminaatioreaktioissa, glykosidien synteeseissä ja nukleofiilisissa aromaattisissa substituutioissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös liuottimena.
Znamja borby

Znamja borby (, ”Taistelulippu”) oli Viipurissa vuonna 1917 ilmestynyt venäjänkielinen bolševikkilehti.
Bolševikkien Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen Viipurin sotilasjärjestön julkaisema "Znamja borby" ilmestyi neljänätoista tai viitenätoista numerona heinäkuun alusta lokakuun loppuun vuonna 1917. ”Työväen kirjapainossa” painetun lehden painos oli 1 500–2 000 kappaletta. Lehti sisälsi myös suomen-, viron- ja ukrainankielistä aineistoa.
Tim Tramnitz

Tim Tramnitz (s. 16. marraskuuta 2004 Hampuri) on saksalainen moottoriurheilija.
Tramnitz aloitti moottoriurheilun vuonna 2011. Kartingissa Tramnitz kilpaili vuosina 2014–2015 Rotax Max Challengen Mini Max -sarjassa, ollen vuonna 2015 sarjan toinen. Tämän jälkeen hän kilpaili eri kartingsarjoissa, kunnes siirtyi vuonna 2020 Saksan Formula 4 -sarjaan. Hän oli ensimmäisellä kaudella sarjan neljäs voitettuaan yhden kilpailun. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Italian Formula 4 -sarjassa. Vuonna 2021 Tramnitz ajoi sekä Saksan että Italian sarjassa, ollen molemmissa toinen. Italiassa hän voitti neljästi ja Saksassa viidesti. Vuonna 2022 hän siirtyi FREC-sarjaan, mutta oli sarjassa vasta 15. sijalla. Vuonna 2023 hän jatkoi sarjassa R-ace GP -tallissa.
Vuonna 2023 Tramnitz osallistui Formula E -sarjan tulokastesteihin ABT CUPRA Formula E Teamin kanssa.
Ohita intro

Ohita intro on Miljoonasateen studioalbumi, joka julkaistiin 6. lokakuuta 2023. Kappaleeseen ”Okariino” on tehty sanoitusvideo. Albumin ennakkokuuntelutilaisuus järjestettiin Tampereen G Livelabissa 21. syyskuuta 2023.
Boris Kollár

Boris Kollár (s. 14. elokuuta 1965, Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko ja liikemies, joka toimi Slovakian kansallisneuvoston puhemiehenä 2020–2023 ja kansanedustajana 2016–2023. Hän on Me olemme perhe -puolueen puheenjohtaja.
Elämä.
Kollár syntyi silloiseen Tšekkoslovakiaan kuuluneessa Bratislavassa vuonna 1965. Samettivallankumouksen jälkeisessä vapaantuneessa ilmapiirissä hän ryhtyi liikemieheksi ja keräsi huomattavan omaisuuden 1990- ja 2000-lukujen aikana. Kollár tunnettiin jo tässä vaiheessa naisseikkailuistaan ja hänestä kirjoitettiin paljon Slovakian ilapäivälehdistössä.
Poliittinen ura.
Kollár koetti ensimmäisen kerran päästä mukaan valtakunnanpolitiikkaan kun hän osallistui oikeistoliberalistisen Únia – strana pre Slovensko ("Liitto – Slovakian puolella") puolueen listalla Slovakian parlamenttivaaleihin vuonna 2010. Vaikka Kollár ei tällä kertaa tullut valituksi, kertyi hänelle useita kontakteja, joiden kanssa hän on myöhemmin tehnyt yhteistyötä.
Vuonna 2015 Kollár loi uuden Olemme perhe – Boris Kollár -puolueen joka sai seuraavan vuoden vaaleissa yhdeksän paikkaa maan parlamenttiin. Vuoden 2020 vaaleissa puolue nosti paikkamääränsä seitsemääntoista ja meni hallitukseen yhdessä pääministeripuolue OĽaNOn kanssa. Koalition toiseksi suurimman puolueen puheenjohtajana Kollár valittiin parlamentin puhemieheksi.
Vuoden 2023 ennenaikaisissa vaaleissa sekä Kollár, että Olemme perhe putosivat parlamentista. Kollárin henkilökohtainen äänimäärä putosi 73,93% edellisistä vaaleista. Ennen vaaleja kaksi hänen entistä naisystäväänsä syyttivät häntä fyysisestä pahoinpitelystä ja toinen myös aborttiin pakottamisesta. Juuri ennen kampanjoinin lopettamista Kollária syytettiin myös Slovakian tiedustelupalvelun hyväksikäytöstä.
Poliittiset mielipiteet.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Kollár on osoittanut tukea Ukrainalle muun muassa aseviennin edistämisessä. Ennen vuoden 2020 vaaleja hän kannatti 119 euron ylärajaa vuokrakaksiolle sekä kaikille yleistä oikeutta valtiolta saatuun vuokra-asuntoon.
Liiketoimet.
Kollár on omistanut useita laskettelukeskuksia, joista hän yhä omistaa yhden lähellä Banská Bystrican kaupunkia. Tämän lisäksi Funradio, joka on yksi Slovakian suurimmista kaupallisista radiokanavista kuuluu Kollárin yritysryppääseen.
Kohut.
Slovakian tiedustelupalvelun raporttien mukaan Kollárilla oli 1990-luvulla myös yhteyksiä huumekauppaa pyörittäneisiin ja murhia järjestäneisiin mafiosoihin. Kollár on tuominnut väitteet valheeksi ja syytti niiden levittämisestä silloista valtapuolue SMERiä.
Kollár on valittu Slovakian vuoden homofoobikoksi 2017 hänen seksuaalivähemmistöjä vastaan pitämien puheiden johdosta. Palkinnon myösi Slovakian ihmisoikeusinstiuutti ("Inštitút ľudských práv"). Kollár on ollut ehdolla myös vuonna 2020, mutta hänet vedettiin pois kilvasta kun hänen intiimi viestittely transmalli Paris Nemcin kanssa tuli julki. Instituutin mukaan viestit todistivat Kollárilla olevan myönteinen asenne HLBT-ihmisiä kohtaan niin teoreettisesti, kuin käytännöllisestikin.
Yksityiselämä.
Kollárilla on 13 lasta 11 eri naisen kanssa.
Zane Maloney

Zane Maloney (s. 2. lokakuuta 2003 Bridgetown) on barbadoslainen moottoriurheilija, joka kilpailee Formula 2 -sarjassa.
Maloney on kolmannen sukupolven moottoriurheilija: hänen isosisänsä, isänsä ja kaksi setäänsä olivat moottoriurheilijoita. 10-vuotiaana Maloney oli viisinkertainen Barbadoksen karting-mestari. 
Vuonna 2019 Maloney osallistui Britannian Formula 4 -sarjaan Carlinilla. Ensimmäisellä kaudellaan Maloney voitti 10 kertaa 30 kilpailusta ja sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna Maloney jatkoi tallissa EuroFormula Open -sarjassa, mutta jäi sarjassa kahdeksanneksi. Vuodeksi 2021 Maloney siirtyi R-ace GP -talliin ja osallistui FREC-sarjaan. Hän onnistui kerran voittamaan ja oli sarjan neljäs. Vuodeksi 2022 hän vaihtoi Trident Racingille ja osallistui kansainväliseen Formula 3 -sarjaan. Hän voitti kolmesti ja oli sarjan toinen. Hän osallistui Tridentilla myös kahteen Formula 2 -kilpailuun. Vuonna 2023 Maloney jatkoi F2-sarjassa, mutta palasi Carlinin talliin.
Vuonna 2022 Maloney sai Kansainvälisen autoliiton ”Vuoden tulokas” -palkinnon. Palkinnon perusteluina oli menestys sekä Britannian F4-sarjassa että Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2023 Maloney osallistui Formula E -sarjan tulokastesteihin Andretti Autosportin kanssa.
Risingen kirkko

Risingen kirkko () tai Risingen uusi kirkko on kirkkorakennus Ruotsin Finspångin kaupungissa Risingen kylässä.
Risingen vanhaa kirkkoa, joka on rakennettu 1100-luvulla, oli laajennettu tilantarpeen vuoksi ja 1700-luvulla suunniteltiin uusia laajennuksia. 1800-luvulla päädyttiin kuitenkin laajentamisen sijaan rakentaa uusi kirkko, joka samalla sijoittuisi väestön kannalta paremmalle paikalle. Niinpä uusi kirkko rakennettiin noin kolme kilometriä pohjoisemmaksi. Uuden kirkon piirustukset laati Yli-intendentinviraston arkkitehti Johan Adolf Hawerman, ja rakennustöistä vastasi itägötanmaalainen rakennusmestari Abraham Nyström. Kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1845 ja se valmistui vuonna 1849.
Kirkko edustaa pääosin uusklassismia, mutta siinä on hyödynnetty myös erinäisiä "uustyylejä".
Jeesuksen vuorisaarnaa esittävän alttaritaulun on maalannut Pehr Hörberg. Tämä oli asunut Risingessä ja on haudattu Risingen vanhan kirkon hautausmaalle.
Yuki Tanaka

Yuki Tanaka (田中 利幸, "Tanaka Toshiyuki", 26. toukokuuta 1949) on japanilainen historioitsija. Hän on työskennellyt professorina Hiroshiman yliopiston rauhaninstituutissa. Tanaka on kirjoittanut muun muassa toisen maailmansodan aikaisista sotarikoksista, terroripommituksista, ydinaseiden käytöstä ja Japanin asevoimien sotarikoksista. Tanaka on eläkkeellä professorin toimestaan, mutta hän on yhä hyvin aktiivinen historiantutkija ja luennoija.
Bizzarrini

Bizzarrini S.p.A. on italialainen autonvalmistaja, jonka perusti aiemmin Alfa Romeolla, Ferrarilla ja Isolla työskennellyt insinööri Giotto Bizzarrini 1964 Livornossa, Italiassa.
Jean Marot (runoilija)

Jean Marot (1465?–1526) oli ranskalainen runoilija. Hänen poikansa oli runoilija Clément Marot (1496–1544). Hänet liitetään usein retoorikkoihin. Hän oli vuodesta 1506 Anna Bretagnelaisen sihteeri ja noin vuodesta 1514 kuningas Frans I:n "valet de chambre".
Via Baltica

 
Via Baltica (Baltian reitti) on maantiereitti, jota pitkin pääsee Suomesta Baltian maiden kautta Puolaan ja edelleen kaikkialle Keski-Eurooppaan. Via Baltica on osa Eurooppatietä E67. 
Reitin varrella Virossa ovat Rummun entinen vankila, Ruplan hautakivi, ja entinen postitalo, nykyinen hotelli Ruunawere. Rummun vankila on osittain vajonnut veden alle. Sen ympäristössä harrastetaan lainelautailua ja talvisin siellä on retkiluistelurata. Tien varrella on myös useita kartanoja ja Luitemaan luonnonsuojelualue. Luonnonsuojelualueen jälkeen on mahdollisuus poiketa vanhalle Riian tielle, maantielle 331, jonka varrella on Neuvostoliiton aikainen kosmonauttien lomakeskus. Latvian alueella reitin varrella on Paroni Münchhausenin museo (Minhauzena muzejs). Baltian reitti kulkee Latvian pääkaupungin Riian läheltä. Riian pohjoispuolella on Saulkrastin kaupunki, joka sijaitsee Riianlahden rannalla. Samalla seudulla sijaitsevat myös Birinun palatsilinna ja Turaidan linna, jonka rakennuttivat 1200-luvulla kalparitarit. Baltian reitin varrella sijaitsevat myös Salaspilsin keskitysleirin muistomerki, Rundalen palatsi ja Bauskan linnoitus. Salaspilsin muistomerki on useita kymmeniä metrejä korkea, se on marmoria ja ihmiset voivat kulkea sen alitse. Rundalen palatsia luonnehditaan Itämeren Versailles’ksi. Se on rakennettu 1730-luvulla ja se on barokkityylinen. Bauskan linnoituksen lähellä on Bauskan kylä missä on olutpnimo. Liettuan alueella oleva nähtävyys on Siauliain ristikukkula, mistä löytyy useita kymmeniä tuhansia ristejä. Reitin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Kedainiai ja Kaunas. Kun Baltian rettiä pitkin on saavuttu Puolaan, reitin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Augustówin lomakaupunki, Gdanskin satamakaupunki ja Sopot, mistä löytyy hiekkarantoja. Reitin varrella on myös Białowieżan kansallispuisto.
Baltian reitin varrella nopeusrajoitukset ovat huonosti merkittyjä. Liettuassa liikennekäyttäytyminen on erilaista kuin Suomessa, Virossa ja Latviassa ja tämä aiheuttaa joskus vaaratilanteita. Baltian reitin maissa kelpaa suomalainen ajokortti. Baltian maissa ja Puolassa täytyy käyttää heijastinliiviä, kun astutaan ulos autosta pimeään aikaan. Jos matkaan lähdetään yrityksen autolla tai toisen ihmisen omistamalla autolla, on mukana oltava monikielinen valtakirja. Suomalaisen liikennevakuutuksen todisteeksi voidaan hankkia vihreä kortti. Kelasta voi hankkia Eurooppalaisen sairaanhoitokortin, joka auttaa julkisessa sairaanhoidossa. Talvella Baltian maissa on käytettävä talvirenkaita ja siellä kelpaavat nastarenkaat, mutta ne ovat Puolassa kiellettyjä.
Dialectica

Turun filosofian opiskelijoiden yhdistys Dialectica ry on Turun yliopiston filosofian opiskelijoiden ainejärjestö. Dialectica on perustettu vuonna 1968, ja yhdistyksen tarkoituksena on palveluiden ja tapahtumien järjestäminen filosofian opiskelijoille sekä opiskelijoiden edunvalvonta. Dialectica välittää myös tietoa jäsenistölleen ja pitää yhteyttä oppiaineen henkilökuntaan.
Dialectican toiminnasta vastaa kymmenhenkinen hallitus.
Deksibuprofeeni

Deksibuprofeeni on ei-steroidirakenteinen tulehduskipulääke (NSAID). Se on ibuprofeenin aktiivinen dekstrorotatorinen enantiomeeri. Useimmat ibuprofeenivalmisteet sisältävät molempien isomeerien raseemisen seoksen. 
Deksibuprofeenin kemiallinen kaava on C13H18O2, moolimassa 206,28 g/mol ja CAS-numero 51146-56-6.
Deksibuprofeeni on raseemisen ibuprofeenin kiraalinen kytkin. Deksibuprofeenin kiraaliselle hiilelle annetaan absoluuttinen konfiguraatio (S) Cahn–Ingold–Prelog-sääntöjen mukaisesti.
Ibuprofeeni on α-aryylipropionihappo, jota käytetään suurelta osin nivelreuman hoidossa ja jota käytetään laajalti käsikauppalääkkeenä päänsärkyyn ja pieniin kipuihin. Tällä lääkkeellä on kiraalinen keskus ja se on enantiomeerien pari. (S)-Ibuprofeeni, eutomeeri, on vastuussa halutusta terapeuttisesta vaikutuksesta. Inaktiivinen (R)-enantiomeeri, distomeeri, käy läpi yksisuuntaisen kiraalisen inversion, jolloin saadaan aktiivinen (S)-enantiomeeri, edellinen toimii jälkimmäisen aihiolääkkeenä. Toisin sanoen, kun ibuprofeenia annetaan rasemaattina, distomeri muuttuu in vivo eutomeriksi, kun taas jälkimmäinen ei vaikuta.
Suomen Pienviljelijä

Suomen Pienviljelijä ja Suomen Sanomat olivat Eino Yliruusin johtamien Suomen pienviljelijäin puolueen ja Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen äänenkannattajia vuosina 1929–1939 ja 1945.
Suomen Pienviljelijä 1929–1935.
Eino Yliruusin toimittama ja julkaisema ensimmäinen "Suomen Pienviljelijä" ilmestyi Tampereella kahdesti tai kolmesti viikossa. Se aloitti jo ennen Suomen pienviljelijäin puolueen perustamista huhtikuussa 1929. ”Talonpojan talouspoliittinen taistelulehti” oli myös kelvollinen sanomalehti, jossa oli melko paljon ilmoituksia. "Suomen Pienviljelijä" oli mukana perustamassa myös puolueen maakuntalehtiä.
Suomen Sanomat 1935–1936.
"Suomen Pienviljelijän" menestys houkutteli Yliruusin perustamaan Helsingissä vuoden 1936 alussa kuudesti viikossa ilmestyneen "Suomen Sanomat". Lauri Yliruusin toimittama lehti julistautui ”pääkaupungin ainoaksi oppositiolehdeksi” ja hyökkäsi voimakkaasti äärioikeistoa vastaan. Painokanteiden ja mahdollisen lakkauttamisen uhkaama "Suomen Sanomat" sai vähän ilmoituksia ja joutui lopettamaan kahden kuukauden jälkeen rahojen loputtua.
Suomen Pienviljelijä 1936–1939.
Toinen "Suomen Pienviljelijä" ilmestyi Helsingissä lähinnä aikakauslehden luonteisena kerran viikossa lokakuusta 1936. Sen pääviholliset olivat Etsivä keskuspoliisi ja Kivimäen hallitus. Vuosikymmenen lopussa Yliruusi ja "Suomen Pienviljelijä" kannattivat kansanrintamaa ja yhteistyötä äärivasemmiston kanssa. Lauri Yliruusin toimittama lehti muuttui kahdesti viikossa ilmestyneeksi sanomalehdeksi heinäkuussa 1939, mutta hallitus lakkautti sen runsasta viikkoa ennen talvisodan syttymistä.
Suomen Sanomat 1945.
Eino Yliruusin julkaisema ja toimittama "Suomen Sanomat" jatkoi vuoden 1945 alusta aikaisempien lehtien perinnettä. Se kertoi olevansa ”Kansanvallan Rintaman sekä Pienviljelijäin ja Maalaiskansan Puolueen äänenkannattaja”. Yliruusin ja "Suomen Sanomien" yhteiskuntakriittisyys oli voimakasta, mutta se ei johtanut esimerkiksi SKDL:n yhteyteen. Helsingissä kerran viikossa ilmestynyt lehti lakkasi syyskuussa 1945, kun pienviljelijäin puolue ei saanut juurikaan kannatusta.
Suomen pienviljelijäin ja maalaiskansan puolue herätettiin henkiin vielä loppuvuodesta 1946. Sen äänenkannattajaksi tuli K. V. Kuljun Parkanossa perustama "Suomen Maaseutu", joka ilmestyi epäsäännöllisesti vuoteen 1949 saakka.
Jon Almaas

Jon Almaas (s. 29. elokuuta 1967 Bærum) on norjalainen näyttelijä ja televisiojuontaja. Hän on tullut tunnetuksi "Nytt på nytt" -ajankohtaissatiirin juontajana sekä Christian Kopperudin roolista "Side om side" -komediasarjassa.
Pernille Sørensen

Pernille Sørensen (s. 15. syyskuuta 1977 Bærum) on norjalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Lisbeth Berginä komediasarjassa "Side om side". Lisäksi hän on ollut vuodesta 2017 vakiopanelisti ajankohtaissatiirissa "Nytt på nytt". 
Sørensen opiskeli mediatiedettä Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa ja Lähi-idän sekä Pohjois-Afrikan politiikkaa Oslon yliopistossa. Heti valmistuttuaan hän siirtyi työskentelemään viihteen parissa. Vuosina 2002–2006 hän oli mukana NRK:n huumoriohjelmassa "Melonas", joka oli hänen läpimurtonsa.
Kansallinen ansioritarikunta (Gabon)

Gabonin ansioritarikunta () on gabonilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1971. Kunniamerkkiä myönnetään sekä sotilaille että siviileille tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista sekä uskollisesta palveluksesta kansakunnan hyväksi.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:
Pakistan International Airlinesin lento 404

Pakistan International Airlinesin lento 404 oli Pakistan International Airlines -lentoyhtiön maansisäinen reittilento Gilgitin ja Islamabadin välillä. 25. elokuuta 1989 lentoa operoinut Fokker F.27 katosi matkustajineen ja miehistöineen Himalaja-vuoriston yläpuolella. Konetta ei ole löydetty.
Kone nousi ilmaan noin kello 7.35, ja sen miehistö ilmoitti kello 7.40, että se on perillä arviolta kello 8.32. Tämän jälkeen koneelta ei kuultu enää viestejä. Koneen uskottiin pudonneen Himalajalle, ja sitä etsittiin asevoimien toimesta useita päiviä. On spekuloitu, että Intian armeija olisi ampunut koneen alas.
Monon ritarikunta

Monon ritarikunta () on togolainen ritarikunta. Se perustettiin 2. syyskuuta 1961 presidentti Sylvanus Olympion kaudella. Kunniamerkkiä myönnetään tunnustuksena ansiokkaasta palveluksesta kansakunnalle.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:
Riadin katurata

Riadin katurata () on katurata Saudi-Arabiassa. Se sijaitsee pääkaupunki Riadin kupeessa Dirijjan kaupungissa. Radalla ajetaan Formula E -sarjan Dirijjan ePrix.
Historia.
Formula E ja Saudi-Arabia solmivat vuonna toukokuussa 2018 kymmennen vuoden sopimuksen kilpailujen järjestämisestä. Radan alkuperäinen versio julkistettiin syyskuussa 2018. Se oli 2,832 kilometriä pitkä ja siinä oli 21 mutkaa. Lähtö- ja maaliviiva olivat samalla suoralla. Radan lopullinen versio oli 2,494 kilometriä pitkä. Lähtöviiva siirrettiin mutkien 17 ja 18 väliselle suoralle. Vuoden 2019 kilpailujen välissä neljännen mutkan suojamuuria siirrettiin, mikä lievästi kavensi rataa. Muutoksella pyrittiin parantamaan pitoa radalla, kun tuuli ei enää pystynyt levittämään hiekkaa samalla tavalla. Ennen vuoden 2021 kilpailua osa radan pinnoitteesta uusittiin. Samalla tehtiin pieniä muutoksia mutkiin 9, 13, 18 ja 19. Muutokset olivat niin pieniä, ettei radan kokonaispituuteen tullut muutoksia.
Vuonna 2018 radalla ajettiin yksi kilpailu, mutta sen jälkeen jokaisena vuonna radalla on ajettu kaksi kilpailua. Vuonna 2020 radalla ei kilpailtu. Vuosina 2022 ja 2023 kilpailut on ajettu tammikuussa. Sam Bird (2019 ja 2021), Nyck de Vries (2021 ja 2022) ja Pascal Wehrlein (2023) ovat voittaneet radalla kahdesti.
Kukkola (Pälkäne)

Kukkola on kylä Pälkäneen kunnassa Pirkanmaalla. Kukkolan, Vimmun ja Mieliän kylillä on yhteinen kyläyhdistys. Kukkolan kylä on todennäköisesti perimätiedon mukaan saanut nimensä Daniel Medelplanin kaivertamassa puuaapisesta, jonka viimeisellä sivulla oli kukon kuva. Kukon kuvia esiintyi aapisissa eri muodoissa 280 vuotta, kunnes 1990 -luvulla niistä luovuttiin. Kukon kuvan tarkoituksena oli houkutella lapsia oppimaan lukemaan. Kukon kuva oli myös pitkään Pälkäneen kunnan vaakunassa, mutta kuntaliitoksen myötä vaakuna vaihtui entisen Luopioisten kunnan vaakunaan. Kukon kuva löytyy Pälkäneeltä myös Aapiskukko -nimisen huoltoaseman tunnuksena.
Kyläkeinu.
Kylässä sijaitsevalla Keinukankaalla on nelipaikkainen kelakeinumallinen kyläkeinu, joka on peräisin 1800-luvulta. Kyläkeinulla pidetään vuosittain perinteiset keinujaiset heinäkuussa. Keinu on lukittuna ketjulla onnettomuuksien välttämiseksi.
Vähäjärvi (Kukkolan Vähäjärvi).
Kylässä sijaitsee kuuluisa linturikkaana tunnettu Vähäjärvi. Järven pohjoispäässä on Pälkänevedentien varrella (noin 7 km Pälkäneen suunnasta) pysäköintialue ja lintutorni. Järven kosteikkoalueet ovat luonnonsuojelualuetta, mutta alue on yksityisessä omistuksessa. 
Daniel Medelplanin kotiseutumuseo.
Kukkolan kylän naapurirekisterikylässä Taurialassa sijaitsee Daniel Medelplanin kotiseutumuseo ja muistomerkki. Daniel Medelplanin museo ja kotitalo on yksityisessä omistuksessa, mutta museo on avoinna kesäkaudella.
Kukkolan kyläkoulu ja leirikeskus.
Kukkolan vanha kyläkoulu sijaitsee naapurirekisterikylässä Taurialassa. Kukkolan kyläkoulu on lakkautettu ja Tampereen seurakunnat rakensivat kyläkoulun ympäristöön leirikeskuksen. Vanha kyläkoulurakennus on kuitenkin säästetty pihapiirissä. Vuonna 2010 Tampereen seurakunnat lähti edistämään leirikeskuksen myyntiä kiinteistöön kertyneen korjausvelan takia säästösyistä. 2012 leirikeskus siirtyi Tampereen ja Helsingin Saleem-seurakuntien omistukseen. Leirikeskuksen leiritoiminta on vilkasta. Leirikeskuksen alue rajoittuu Kukkolanlahteen ja Pälkäneveteen. 
Kukkolan veneranta.
Kukkolan kylässä on kunnan omistama ja kyläyhdistyksen kunnossapitämä vene- ja uimaranta. Uimaranta on melko matala ja hitaasti syvenevä. Uimarannalla on järjestetty aikaisempina vuosina uimakouluja. Rannalla on uimalaituri, tulentekopaikka, pukuhuone ja puucee. Uimarannalle johtavan tien yläpäässä on pysäköintialue. Uimarannan molemmin puolin on Pälkäneen kunnan vuokraamia soutu- ja moottorivenepaikkoja. Rannan mataluuden vuoksi veneranta ei kuitenkaan sovellu suuremmille veneille. Veneiden vesillelasku tapahtuu uimarannan kautta. 
Alueelle käännytään Konkintieltä Kukkolan leirikeskuksen jälkeen vasemmalle metsäiselle tielle. Alueelle ei ole opastetta. 
Paskosaari.
Kukkolan kylässä on kylän kiinteistöjen yhteisalue Paskosaari (kartassa Lehtisaari), jossa on osakaskiinteistöillä venepaikkoja mantereen puolella. 
Saareen on rakennettu kävelysilta. Saaressa on järjestetty vuosittaisena tapahtumana talkoovoimin juhannuskokko. Saari on palanut aikaisempina vuosina useita kertoja. Rannassa saa uittaa koiria.
Hääauto

Hääauto on auto, jolla hääpari matkustaa ensimmäisen yhteisen matkansa, usein vihkimispaikalta juhlapaikalle tai kuvattavaksi. Useimmiten autot ovat limusiineja, museoautoja tai vintageautoja, ja niitä voidaan personoida hääparin toiveiden mukaiseksi.
Hääauto koristellaan usein monipuolisesti esimerkiksi lastusatiiniruusukkeilla tai auton perään ripustettavilla tavaroilla.
Aparna Nair

Aparna P. Nair (; 30. marraskuuta 1989 Chelari – 31. elokuuta 2023 Thiruvananthapuram) oli intialainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
Nair esiintyi malajalamin kielellä. Hän osallistui muiden muassa televisio-ohjelmiin "Chandanamazha" ja "Athmasakhi". Elokuvien joukossa ovat "Meghatheertham" (2009), "Mudhugauv" (2016), "Mythily Veendum Varunnu" (2017), "Achayans" (2017), "Neeranjana Pookkal" (2017), "Devasparsam" (2018), "Pen Masala" (2018), "Kodathi Samaksham Balan Vakeel" (2019), "British Bungalow" (2019), "Nalla Vishesham" (2019) ja "Kalki" (2019). 
Nair teki itsemurhan hirttäytymällä 31-vuotiaana. Hänet löydettiin kuolleena kotoaan Karamanan alueelta Thiruvananthapuramista, jossa hän oli yksityisten ongelmien takia ollut poikkeavassa mielentilassa viime päivät. Nair oli naimisissa ja hänellä oli lapsia.
Strokestown

Strokestown () on suunniteltu kaupunki Roscommonin kreivikunnan pohjoisosassa Irlannissa.
Strokestownissa on suuri 1700-luvun kartano, Strokestown Park House. Siellä sijaitsee National Famine Museum, jossa esitellään Irlannin nälänhädän vaikutuksia. Kaupungissa järjestetään useita festivaaleja, kuten Strokestownin kansainvälinen runousfestivaali. Kaupungin lähellä sijaitsee Slieve Bawn -kukkula, jossa on suosittu metsäkävelyreitti. Strokestownin väkiluku on noin 800.
Colcannon

Colcannon () on irlantilainen perinneruoka, jota käytetään usein muun aterian lisukkeena. Se on perunasosetta, johon yleensä on lisätty kuumien jauhoisten perunoiden kera lehtikaalin paloja. Joskus siihen on lisätty esimerkiksi vihersipulia.
Colcannon on peräisin 1700-luvulta. Ruokalaji on kuulunut irlantilaisiin halloweenperinteisiin, joiden yhteydessä siihen on lisätty jokin tulevaa henkilökohtaista, esimerkiksi avioliittoa koskevaa onnea ennustava esine. Jotkut ovat myös aikoinaan täyttäneet sukkansa colcannonilla ja roikuttaneet niitä ulko-oven kahvasta, jolloin ensimmäisen ovesta sisään tulevan miehen on uskottu olevan tuleva puoliso.
Mary Black

Mary Black (s. 22. toukokuuta 1955 Dublin) on irlantilainen laulaja.
Black syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä soitti viulua ja äiti lauloi. Lapsena Black lauloi veljeltään oppimiaan kansanlauluja. Varttuessaan hän alkoi esiintyä sisarustensa kanssa pienillä klubeilla Dublinin seudulla. Kansanmusiikkivaikutteisen musiikin ohella Black on tulkinnut nykyaikaisia genrejä, kuten bluesia, rockia, jazzia, countrya ja soulia. Hän toimi General Humbert -kansanmusiikkiyhtyeessä, kunnes julkaisi vuonna 1982 debyyttialbuminsa "Mary Black", joka ylsi Top Five -listalle Irlannissa ja sai Irish Independent Arts Award for Musicin. Alec Finnin kutsumana Black liittyi De Dannan -yhtyeeseen, jossa toimi kolmen vuoden ajan. Vuonna 1984 hän osallistui laulajana ja tuottajana "Black's Family Favourites" -albumin tekoon. Poptyylisen albumin "Without the Fanfare" tuotti Blackille Declan Sinnott. Irish Rock Music Awards -äänestyksessä Black valittiin "parhaaksi naisartistiksi" vuosina 1987 ja 1988. Albumi "No Frontiers" (1989) teki hänestä suositun myös Yhdysvalloissa. Lisäksi hän lähti menestyksekkäälle Japanin-kiertueelle.
Black julkaisi 1990-luvulla lukuisia albumeita, joihin kuuluivat "Babes in the Wood" (1991), "The Holy Ground" (1993) ja hänen ensimmäinen yhdysvaltalainen levytyksensä, poptyylinen "Shine" (1997). Sitä seuranneella "Speaking with the Angel" -albumilla Black palasi kansanmusiikkivaikutteisiin. Vuonna 2005 Blackilta ilmestyi Isossa-Britanniassa albumi "Full Tide", jossa oli uusien alkuperäisten kappaleiden lisäksi cover Bob Dylanin laulusta "Lay Down Your Weary Tune". Yhdysvalloissa tämä albumi ilmestyi vuonna 2006. Black esiintyi vuonna 2009 Steve Martinin levyllä "". Vuonna 2011 Blackilta ilmestyi studio-LP "Stories from the Steeples" ja vuonna 2017 "Sings Jimmy MacCarthy".
Black on naimisissa Dara Recordsille työskennelleen Joe O'Reillyn kanssa. Hänellä on kolme lasta: Conor, Danny ja Roisin. Danny O'Reilly on The Coronas -yhtyeen keulahahmo, ja Roisin toimii laulaja-lauluntekijänä nimellä Róisín O. Vuonna 2014 Black julkaisi omaelämäkertateoksen "Down the Crooked Road".
Matti Ojanperä

Matti Juhani Ojanperä (20. kesäkuuta 1941 Tampere – 3. helmikuuta 2025) oli suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Ojanperä tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1960 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1962 ja filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 2012. SOK:n liikkeenjohdollisen kenttäkoulutuksen Suomen Osuuskauppaopistossa hän suoritti 1962–1964. Ojanperä oli SOK:n Tampereen ja Jyväskylän piirien säästökassatarkastaja 1964, Osuuskauppa Sepon tavaratalopäällikkö Jämsässä 1964–1966, Virtain Kauppakunnan tavaratalopäällikkö 1966–1967, Lännen Osuuskaupan aluepäällikkö 1968–1970 ja apulaisjohtaja 1970–1973, SOK:n Porin konttorin konttoripäällikkö 1974–1981 ja Satakunnan Osuuskaupan henkilöstöpäällikkö 1981–1982, talousjohtaja 1982–1984, hallintojohtaja 1984–1994 ja toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2003. Hän oli myös Porin Työterveys ry:n toiminnanjohtaja 1984–1994 ja hänellä oli työuransa aikana useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Ojanperä sai 1999.
Ojanperä on haudattu Käppärän hautausmaalle Poriin.
Kristiina (yhtye)

Kristiina on suomalainen pop- ja rockmusiikkia esittävä yhtye. Sen perusti Tamara Luonto -yhtyeen Kristiina Tuhkanen keväällä 2022. Yhtyeen kokoonpanon muodostavat Tuhkanen (laulu, akustinen kitara), Joni Ekman (kitara), Joel Hyttinen (kitara), Hilla Kohtamäki (bassokitara) ja Essi Nieminen (rummut). Kappaleiden teemoja ovat ihastuminen, haaveet, kateus ja ystävyys.
Kristiinan ensimmäinen albumi, "Palavan rakkauden aika", ilmestyi syyskuussa 2023. Albumilla esiintyvät kokonaisen yhtyeen sijaan pelkästään Kristiina Tuhkanen ja Joni Ekman.&lt;ref name="Humu/Muistatko"&gt;&lt;/ref&gt;
Levyn ensimmäinen single, ”Hai”, oli julkaistu jo syyskuussa 2022. Toinen single, ”Aloe vera”, ilmestyi maaliskuussa 2023. 
Toinen albumi, "Muistatko kuka on Kristiina?", julkaistiin vuoden 2025 syyskuussa. Sillä soitti esikoislevystä poiketen koko yhtye. Albumilta olivat ennen sen julkaisua ilmestyneet singlet ”O tempora, o mores” ja ”Kala vedessä”.
Vestfoldin ja Telemarkin lääni

Vestfoldin ja Telemarkin lääni (lyhyemmin Vestfold ja Telemark) oli Norjan lääni vuosina 2020–2024, joka perustettiin yhdistämällä Vestfoldin ja Telemarkin läänit lukuun ottamatta Svelvikin kuntaa, joka liitettiin Drammeniin. Kesäkuussa 2022 suurkäräjät päätti lääninvaltuuston aloitteesta lakkauttaa läänin ja palauttaa Telemarkin ja Vestfoldin läänit vuoden 2024 alussa. Läänin pinta-ala oli 15 925 neliökilometriä ja asukasluku 424 832 vuonna 2022. Hallinnollisena keskuksena toimi Skien.
Stathelle

Stathelle on Bamblen kuntaan kuuluva kaupunki Norjassa. Se kuuluu samaan taajamaan Porsgrunnin ja Skienin kanssa. Stathelle oli itsenäinen kunta vuoteen 1964. Stathelleä vastapäätä Friervuonon toisella puolella sijaitsee Brevik, johon kulkevat vuosina 1963 ja 1996 valmistuneet sillat.
Langesund

Langesund on Bamblen kuntaan kuuluva kaupunki Norjassa. Se on osa Skienin ja Porsgrunnin taajamaa. Langesund oli itsenäinen kunta vuoteen 1964. Nykyisin se on Bamblen hallinnollinen keskus. Langesund perustettiin tullipaikaksi vuonna 1570 ja oli alkuaikoinaan yksi Norjan tärkeimmistä vientisatamista.
Palavan rakkauden aika

Palavan rakkauden aika on suomalaisen Kristiina-yhtyeen esikoisalbumi. Sen julkaisi Humu Records 1. syyskuuta 2023 vinyylilevynä ja digitaalisesti.
Kappaleet on kirjoittanut Kristiina Tuhkanen, ja ne kertovat ystävyydestä, kateudesta ja haaveista. Lopulliset sovitukset, soiton ja tuotannon on tehnyt Joni Ekman.
Albumin ensimmäinen single, ”Hai”, julkaistiin syyskuussa 2022. Toinen single, ”Aloe vera”, ilmestyi maaliskuussa 2023.
Vastaanotto ja arvioita.
Desibeli.net-sivustolla albumin arvioi Mika Roth, joka kirjoitti albumin olevan malliesimerkki ”loistavasti suunnitellusta levykokonaisuudesta, jossa menopalat ja suvannot rytmittävät toisiaan”. Hän kehui myös soundipolitiikan yhteneväisyyttä ja harmonisuutta, eikä omien sanojensa mukaan löydä levyltä yhtäkään vikaa, virhettä tai haparointia. Roth antoi albumin arvosanaksi täydet viisi tähteä.
"Voima"-lehdessä Antti Kurko kuvasi albumia kompaktiksi puolen tunnin kokonaisuudeksi. Sanoituksia hän kuvasi ”mehukkaan leikitteleviksi”, ja ”melodianpalasia takertuu kurkkuun pitkiksi ajoiksi hyräiltäviksi”. Kurkon mukaan "Palavan rakkauden aika" henkii ajattoman oloista soundimaailmaa ja osoittaa, että 2020-luvun suomalainen rock elää ja voi hyvin.
Radio Helsinki valitsi "Palavan rakkauden ajan" syyskuussa 2023 viikon levyksi.
Arvosanat.
Desibeli.net: 
Kappaleet.
 A-puoli 
 B-puoli
Langøytangenin majakka

Langøytangenin majakka () on Langesundin edustalla Bamblen kunnassa Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1839 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi vuonna 1990.
Whitsunday Islands

Whitsunday Islands on Australiassa Queenslandissa sijaitsevan Ison Valliriutan uloimmassa osassa sijaitseva saaristo. Saaristoon kuuluu 74 saarta, jotka ovat vajonneiden, suurimmalta osalta merenalaisten vuorten huippuja. Saaret ovat metsäisiä, niiden rannoilla on valkoista hiekkaa ja niitä ympäröivät koralliriutat. Valtaosa saaristosta on kansallispuiston aluetta. Saaristossa on neljä pääsaarta, jotka ovat asuttuja ja muutamalla muulla saarella on leirintäalueita. Muut saaret ovat hyvin luonnontilaisia. Saaristossa järjestetään risteilyjä ja siellä on mahdollisuus matkustaa purjeveneellä tai katamanaarilla. Alueella on myös mahdollisuus harrastaa sukellusta. Jotkut risteilyistä ovat puolenpäivän mittaisia ja jotkut koko päivän mittaisia.
Riippumaton Työläinen

Riippumaton Työläinen (vuonna 1931 Työläinen ja vuonna 1932 Suomen Työläinen) oli Helsingissä vuosina 1928–1932 ilmestynyt Suomen Riippumattoman Työväenjärjestön ja sen seuraajan Suomen Kansallisen Työväenpuolueen äänenkannattaja.
Suomen Riippumaton Työväenjärjestö oli työnantajien rahoittama ”valkoisen työväen” hanke, jonka tehtävänä oli vastustaa vasemmistolaista ammattiyhdistysliikettä, sosialismia ja kommunismia. Syksyllä 1928 aloittanut "Riippumaton Työläinen" ilmestyi kerran viikossa, kunnes kesällä 1930 järjestön sisäisten ristiriitojen takia siitä irtautui Vapaa Työväenliitto, joka perusti oman äänenkannattajan "Vapaan Työn". "Riippumaton Työläinen" alkoi ilmestyä uudelleen marraskuussa ”työväen puolueettoman ammatillisen liikkeen äänenkannattajana”.
Vuoden 1931 lopussa lehden seuraajana ilmestyi kolme numeroa "Työläinen"-nimistä lehteä, joka ilmoitti olevansa vasta perustetun Suomen Kansallisen Työväenpuolueen äänenkannattaja. Se nimettiin vuoden 1932 alussa "Suomen Työläiseksi", joka ilmestyi vuoden loppuun saakka vähän useammin kuin kahdesti kuukaudessa.
Lehden päätoimittajina työskentelivät A. Kalliokoski (1928), Severin Sampo (vastaava toimittaja 1928–1930), Gunnar Sandberg (1930) ja Jaakko Jalo-Kivi (1931–1932).
Vapaa Suomi (Suomalaisen Työn Puolue)

Vapaa Suomi oli Helsingissä vuosina 1932–1933 ilmestynyt Niilo Rauvalan puoluehankkeiden äänenkannattaja.
Niilo Rauvalan perustama ja toimittama "Vapaa Suomi" ilmoittautui Oikeistö-Työväen ja Talonpoikain Puolueen ja sitä pian seuranneen Suomalaisen Työn Puolueen äänenkannattajaksi. Äärioikeistolainen järjestö kannatti Suur-Suomea ja piti kansallissosialistejakin ”salasosialisteina”. "Vapaa Suomi" ilmestyi kerran viikossa tai harvemmin, ja se lienee lakannut rahan puutteen takia. Lehden taustavoimiin kuuluivat loppuvaiheessa muun muassa pulaliikkeisiin osallistuneet V. F. Johanson ja Antti Juutilainen.
Bea (nimi)

Bea on naisen etunimi, joka on syntynyt lyhentymällä muista nimistä. Se voi pohjautua naisennimiin Beata, Beate, Beatrice ja Beatrix, joiden lähtömuotona on latinan sana ’onnellinen, autuas’ ("beatus"). Bea voi olla myös lyhentymä Jakob-miehennimen feminiinisestä johdoksesta "Jakobea".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on elokuuhun 2023 mennessä tilastoitu noin 1 090–1 100 "Bea"-nimistä naista. Harvinaisempi nimiasu "Beea" on ollut noin 110–120 naisella. Suurin osa Suomen Beoista ja Beeoista on syntynyt 2010- tai 2020-luvulla.
Nimipäivä.
Helsingin yliopiston elokuussa 2023 tekemän päätöksen mukaisesti Bea-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2025.
Nimipäivä on 2. joulukuuta.
Vapaa Työ

Vapaa Työ oli Helsingissä ja Hyvinkäällä vuosina 1930–1944 ilmestynyt Vapaan Työväenliiton äänenkannattaja.
Suomen Riippumattoman Työväenjärjestön suuntariitojen takia perustettu Vapaa Työväenliitto oli työnantajien ja kokoomuspiirien rahoittama ”valkoisen työväen” järjestö. Sen tehtävänä oli vasemmistolaisen ammattiyhdistysliikkeen sekä Isänmaallisen kansanliikkeen perustaman Suomen Kansallisen Ammattikuntajärjestön vastustaminen.
Gunnar Sandbergin toimittama kerran viikossa ilmestynyt lehti jatkoi edeltäjänsä "Riippumattoman Työläisen" numerointia. Se lakkasi ilmestymästä joulukuussa 1930, mutta tilalle perustettiin uusi samanniminen viikkolehti, jota kustansi "Hyvinkään Sanomien" kirjapaino. Vapaa Työväenliitto otti lehden talouden vastuulleen vuoden 1935 alussa.
"Vapaan Työn" vastaavina toimittajina olivat lehden toisessa vaiheessa Ernst Hedborg (1930–1932), Eino Harvio (1932–1933), Viljo Mäkipuro (1933–1934), Pauli Palsanen (1934–1939) ja Sylvia Niva (1939). Järjestö keskeytti toimintansa talvisodan edellä, mutta "Vapaa Työ" ilmestyi jälleen aikakauslehden luonteisena kesäkuusta 1940 vuoteen 1944 saakka.
Falmer Stadium

Falmer Stadium (tunnetaan sponsorisyistä nimellä American Express Community Stadium) on Englannin Brightonissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii Englannin valioliigassa pelaavan Brighton and Hove Albionin kotistadionina.
Mikael Ymer

Mikael Ymer (s. 9. syyskuuta 1998) on ruotsalainen tenniksenpelaaja. Hän lopetti uransa elokuussa 2023 ja oli silloin paras ruotsalainen ja maailmanrankingissa sijalla 51.
Ymer lopetti ammattilaisuransa saatuaan heinäkuun puolivälissä 2023 antidopingsääntöjen rikkomisesta 18 kuukauden toimintakiellon kilpaurheilussa. Syynä kilpailukieltoon oli, että hän ilmoitti olinpaikkansa dopingtestaajille kolme kertaa virheellisesti eikä häntä voitu tavoittaa testeihin. 
Ymer todettiin ensin kansainvälisen tennisliiton (ITF) sisäisessä, kolmen riippumattoman välimiehen ratkaisussa syyttömäksi rikkeeseen, mutta ITF:n valitettua päätöksestä Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin (CAS) otti tapauksen käsittelyyn ja antoi välitystuomion, jossa kumottiin aiempi ratkaisu ja määrättiin Ymerille toimintakielto.
Viimeisessä turnauksessaan kesä-heinäkuun vaihteessa Wimbledonissa 2023 Ymer eteni turnauksessa kolmannelle kierrokselle.
Bramall Lane

Bramall Lane on jalkapallostadion Sheffieldissä Englannissa. Se toimii Englannin Valioliigassa pelaavan Sheffield Unitedin kotistadionina.
Circuito Cittadino dell’EUR

Circuito Cittadino dell’EUR on väliaikainen katurata Italiassa. Se sijaitsee EUR’in naapurustossa, Rooman esikaupunkialueella. Radalla ajetaan Formula E -sarjan Rooman ePrix.
Historia.
Radan alkuperäinen versio, jota käytettiin 2018 ja 2019, oli 2,849 kilometriä pitkä ja siinä oli 21 mutkaa. Maali oli John Kennedyn aukiolla ja lähtö Via Cristoforo Colombolla. Radan nykyinen versio otettiin käyttöön vuonna 2021. Uudessa versiossa radan pituus on 3,385 kilometriä, mutta mutkia on 19. Uuden version suunnitteluun olivat osallistuneet kilpakuljettajat Lucas di Grassi, Jerome D'Ambrosio ja Oliver Rowland.
Kahdella eri versiolla on ajettu yhteensä kahdeksan Rooman ePrix’iä. Jaguarin Mitch Evans on voittanut neljä kertaa: kerran vanhalla ja kolmesti uudella versiolla.
Lyijyarkku

Lyijyarkku tarkoittaa lyijystä valmistettua tai sillä käsiteltyä ruumisarkkua.
Britannian kuninkaalliset haudataan monisatavuotisen kuninkaallisen perinteen mukaisesti vielä nykyäänkin tammiarkussa, jossa on lyijyvuoraus. 
Lyijyvuorauksen ansiosta arkku on tiivis. Kun arkkuun ei pääse ilmaa eikä kosteutta, ruumiin maatuminen hidastuu, koska pieneliöiden kasvu hidastuu, jolloin ne eivät hajota ruumiin kudoksia yhtä nopeasti kuin tavallisesti. Lyijyvuorauksen ansiosta ruumis säilyy jopa vuoden pidempään kuin tavallisessa arkussa. 
Toisaalta, jos arkku ei olisi ilmatiivis, ruumiin hajoamisesta syntyvä haju leviäisi arkusta ympäristöön. Sen vuoksi ne vainajat, joita ei ole tarkoitus haudata maahan, saavat usein lyijyvuorauksella ilmatiiviiksi tehdyn arkun. 
Myös esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Winston Churchill haudattiin lyijyarkussa. 
Lyijyarkussa on haudattu myös radioaktiivisen säteilyn uhreja, kuten Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa kuolleiden palomiesten ruumiit, sekä fyysikko Marie Curien ruumis.
Millbrookin kaksosten katoamistapaus

Millbrookin kaksosten katoamistapaus tapahtui 18. maaliskuuta 1990, kun yhdysvaltalaiset kaksoset Dannette ja Jeannette Millbrook katosivat kotikaupungistaan Augustasta, Georgiasta. 
He nousivat bussiin aikeinaan matkustaa kummisedälleen kylään, johon he äitinsä ja siskonsa vahvistamana selvisivät. Tytöt eivät kuitenkaan koskaan päässeet sieltä takaisin kotiinsa. Millbrookit nähtiin viimeksi Pump-N-Shop-huoltoasemalla 16.30 paikallista aikaa. Huoltoaseman työntekijän mukaan he käyttäytyvät normaalisti. Laajoista vuosia kestäneistä etsinnöistä huolimatta kaksosia ei ole löydetty.
Abram Manevitš

Abram Manevitš (, ; 25. marraskuuta 1881 Mstsislau, Mogiljovin kuvernementti, Valko-Venäjä – 30. kesäkuuta 1942 New York, Yhdysvallat) oli valkovenäläis-ukrainalainen juutalainen taidemaalari, joka vaikutti myöhemmin Yhdysvalloissa.
Manevitš syntyi juutalaisgetossa Mstsislaussa ja muutti 1900 Kiovaan, jossa hänet löysi Mykola Biljašivskyi. Tämän tuella ja avulla hän ilmoittautui Kiovan taidekouluun, josta hän valmistui 1905. Biljašivskyi järjesti Manevitšin ensimmäisen näyttelyn ja löysi tukijan, joka rahoitti tämän opinnot Münchenin taideakatemiassa 1905–1907. Manevitš sai vaikutteita Paul Cezanne ja muilta jälki-impressionisteilta mutta kehitti yksilöllisen maisemamaalaustyylin. Pidettyään näyttelyn Paul Durand-Ruelin galleriassa Pariisissa 1913 hän sai kansainvälistä arvostusta, mutta hän torjui tarjoukset muuttaa Lontooseen tai New Yorkiin ja palasi Kiovaan. Hän oli Ukrainan valtion taideakatemian ensimmäisiä professoreja 1917–1919. Hän piti kaksi omaa näyttelyä Kiovassa (1910, 1916).
Manevitš sai huomiota maisemamaalauksillaan, joita hän teki etenkin Kiovasta ja Ukrainan pikkukaupungeista. Hän muutti pois Ukrainasta, kun atamaani Danylo Zelenyin joukot surmasivat 1919 hänen poikansa. Pojan väkivaltaisen kuoleman aiheuttama tuska näkyi hänen maalauksessaan "Geton tuho" vuodelta 1919. Hän muutti 1920 pois Ukrainasta ja asui vuodesta 1922 Yhdysvalloissa. Hän maalasi siellä kaupunkimaisemasarjan "Prosaic America" (1925–1927), muotokuvia ja muita maisemia. Vahvan Ukraina-tunnesuhteen vuoksi hän testamenttasi 48 maalausta Kiovan ukrainalaisen taiteen museolle.