tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen taideakatemia

Suomen taideakatemia () on vuonna 1922 perustettu laitos, jonka tehtävänä oli alun perin toimia yhdistyksen johtokuntana ja huolehtia Suomen Taideyhdistyksen tehtävistä.
Historia.
Suomen taideakatemian toimintaa jatkoi myöhemmin Suomen taideakatemian säätiö, jonka perustajina olivat Suomen valtio, Helsingin kaupunki ja Suomen Taideyhdistys. Säätiö rekisteröitiin 19. joulukuuta 1940. Se perustettiin ylläpitämään Suomen Taideakatemian koulua, Ateneumin taidemuseota ja Sinebrychoffin taidemuseota sekä lisäksi valistusosastoa vuodesta 1956 alkaen, jonka nimi oli näyttely- ja tiedotusosasto vuodesta 1973 alkaen. Osaston tehtäviä olivat muun muassa kiertonäyttelyiden järjestäminen ja myöhemmin kuvataiteen erityisaineistojen arkistointi ja tietopalvelu. Tiedotus- ja valistusosasto lakkautettiin Valtion taidemuseon perustamisen yhteydessä ja sen dokumenttiarkistot liitettiin osaksi perustettua Kuvataiteen keskusarkistoa vuonna 1990.
Taideakatemian toiminnassa keskeisenä on ollut apurahojen myöntämisen lisäksi vastata Venetsian biennaalissa suomalaisen taiteen näyttelyiden järjestämisestä, joka oli taideakatemian vastuulla ollut jo vuodesta 1956.
Näyttelytoiminnan päätyttyä vuoden 2011 lopussa, jatkaa Suomen taideakatemia muilla tavoin Suomen kuvataiteen tunnetuksi tekemistä.
Taideakatemian säätiön puheenjohtaja vuonna 2022 on mediatieteen professori Mauri Ylä-Kotola .
Godoberit

Godoberit (godoberiksi "ribdidi") ovat Venäjän Dagestanissa asuva, andilaista godoberin kieltä puhuva kansa. Väestönlaskennoissa heidät on yleensä luettu avaareiksi. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Godoberit asuvat Andijskoje Koisu -joen keskijuoksun vasemmalla rannalla Botlihin piirin Godoberin ja Zibirhalin kylissä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan heitä oli 1512 henkeä. Myöhemmin heidät luettiin avaareiksi. 1990-luvun alussa godobereja arvioitiin olevan noin 3 000 henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa heitä rekisteröitiin kuitenkin vain 39 henkeä. Godoberin kielen puhujia laskettiin olevan 103 henkeä. Sivistyskielinään godoberit käyttävät avaaria ja venäjää.
1300-1400-luvuille saakka godoberit kuuluivat andilais-tseziläisten kansojen muodostamaan Didon liittokuntaan. 1400–1500-luvuilla nykyisen Botlihin piirin alueelle muodostui Tehnutsalin kyläkuntien liitto. Godoberit harjoittivat kristinuskoa ja perinteistä uskontoaan, jotka islam syrjäytti 1500-luvulla. 1500-luvun puolivälissä godoberit osallistuivat muiden vuoristolaisten kanssa Iranin ja Turkin vastaisiin taisteluihin. Vuonna 1813 alue liitettiin Venäjään. Kaukasian sodan aikana godoberit osallistuivat aktiivisesti Šamilin johtamaan Dagestanin ja Tšetšenian vapaustaisteluun. Vuonna 1944 Zibirhalin asukkaat siirrettiin entisen Tšetšeeni-Ingušian alueelle ja vuonna 1957 Hasavjurtin piirin Teretšnojen kylään.
Perinteisiä elinkeinoja ovat kyntöviljely ja karjanhoito. Huomattava merkitys oli myös puutarhanhoidolla ja viininviljelyllä. Lisäksi harjoitettiin metsästystä, mehiläistenhoitoa ja erilaisia käsityöammatteja. Kylät sijaitsevat vuorten rinteillä. Talot on rakennettu kivestä, puusta ja savitiilestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin botliheilla. Naisten pukuun kuuluivat hopeakorut sekä hopearahojen koristamat päähineet ja liivit. Ruokavalio koostui maitotuotteista, lihasta, jauhoruoista ja kasviksista. Suosituin ruokalaji on lihan tai höysteiden kanssa syötävä hinkal.
Yhteiskuntajärjestyksen perustan muodostivat kylä- ja sukuyhteisöt. Ydinperheen sukulaissuhteilla oli tärkeä merkitys. Avioliittoja solmittiin vapaasti eri yhteisöjen ja naapurikansojen välillä. Läheisimmät suhteet godobereillä oli botliheihin ja andeihin.
Godoberien perinteisissä uskomuksissa ja hautajaistavoissa on säilynyt islamia edeltäviä aineksia. Kansanperinteen lajeista suosituimpia ovat sadut ja legendat. Taidekäsitöistä merkittävimpiä ovat puunleikkaus ja kivenveisto.
Lotilanjärvi

Lotilanjärvi on järvi Pirkanmaalla Valkeakosken kaupungissa, sen keskustaajaman länsipuolella. Järvi on vesistöviranomaisten mukaan Vanajaveteen kuuluva lahti eikä se ole hallinnollisesti järvi . Sen aikaisempi nimi oli "Ruuhijärvi".
Maantietoa.
Järvi on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on kartoista karkeasti mitattuna 1,3 neliökilometriä. Se on tasaisen muotoinen, mutta sillä on neljä selvästi erottuvaa pientä lahtea. Yksi jää Antinniemen asuinalueen eteläpuolelle, kaksi lahtea sijaitsee etelärannikolla, ja neljäs työntyy länsirannassa kapenevana lahtena Juusonarannan asuinalueen eteläpuolelle. Pohjoispuolella sijaitsevat myös Matinmäen, Vääräkoivun ja Roukkon asuinalueet. Järven etelä- ja itärantaa seuraa Lotilansalmen ylittävä rautatie, joka johtaa kaupungissa sijaitseville tehtaille. Järvessä on ainoastaan kaksi saarta, joista suurimman nimi on Kanisaari. Se sijaitsee järven keskellä. Järven eteläosassa on laaja vesialue, jossa on 6–9 metriä syvää. Siitä alkaa pohjois-koilliseen vievä syvännejakso, jossa on alle 12 metriä syvää. Syvimmissä kohdissa on 12,5 metriäsyvää.
Järven ympäri kulkee "Lotilan lenkki", joka on seitsemän kilometrin pituinen opastettu kävelylenkki. Lotilanjärven ympäristö on suosittu virkistysalue. Lotilanjärven pohjoisrannalla on uimaranta ja luoteisrannalla sijaitsevat Hämeen ammattikorkeakoulun toimipiste ja Valkeakosken ammattiopisto. Lotilanjärvi on saanut nimensä sen luoteisrannalla sijaitsevan Lotilan kartanon mukaan.
Valkeakosken kalaveikot myy järvelle kalastuslupia.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Vanajaveden–Pyhäjärven alueeseen (35.2) Vanajaveden alaosan alueella (35.22), jonka Jumusen–Rauttunselän alueeseen (35.222) järvi kuuluu. Vesistöviranomaiset eivät luokittele Lotilanjärveä hallinnolliseksi järveksi, vaan sen katsotaan muodostavan Vanajaveden kapeasuisen lahden. Järveen laskee yksi laskuoja Korentioja, joka alkaa Korentijärvestä ja Vähästä Korentijärvestä. Ojan yläjuoksulla sijaitsee vielä Rutajärvi. Järven vedenpinnan korkeus on 79,4 metriä mpy, joka on sama kuin Vanajavedellä. Lotilanjärven vedenpinta seuraa Vanajaveden vedenpinnan korkeutta, vaikka sillä on Lotinansalmessa kartan mukaan pohjapato. Järven säännöstelyrajat ovat 78,00–79,80 metriä mpy. Lotilansalmi on samalla järven lasku-uoma, joka yhtyy koillisesta tulevaan Apianlahden läpivirtaukseen.
Niittystenjärvi

Niittystenjärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Metsäkansassa Mudin kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Niittystenjärvi on osa Vuolteen aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee peltojen keskellä ja on Ylenjoen valuma-alueen pääuoman läpivirtausjärvi. Siihen laskee valtaoja koillisesta ja toinen idästä. Ojien valuma-alueisiin kuuluu peltoja, metsää ja soita. Järven laskuoja on Mudinoja, joka muuttuu Ylenjoeksi Ylenjärven jälkeen. Ylenjoki laskee Vanajaveden Liponselän alkupäähän. Mudinojaan yhtyy oikealta pohjoisesta virtaavan Kaukamaanojan valuma-alueen vedet. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä. Se on luhtamaata ja pensaikkoa. Järven pohjoispuolella on kaksi kiinteistöä, jotka hyödyntävät järveä omiin tarpeisiinsa. Järvi on muuten autio.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa näkyy järven itäpuolella pehkunnostopaikka. Pohjoispuolella oli tuolloin vain yksi kiinteistö ja peltomaa ulottui aivan järven rantaan. Vuoden 1976 kartassa järvelle on ilmaantunut toinenkin kiinteistö. Sen rantaan on kaivettu lampi, joka on yhteydessä järveen. Pohjoispuolelta on lopetettu yhden peltopalstan viljely ja järven ympäristön suojavyöhykettä on laajennettu vuoden 1981 kartassa.
Ylenjärvi

Ylenjärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Alikylässä Metsäkansan itäpuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Ylenjärvi on osa Vuolteen aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee Alikylän peltoaukean keskellä ja siihen laskee neljä pelto-ojaa. Huomattavimmat ojat tuovat etelästä Mamsellinkorven kuivatusojien ja pohjoisesta Mudinojan vesiä. Mudioja on Metsäkansassa olevan Niittystenjärven laskuoja. Ylenjärven laskuoja Ylenjoki lähtee järven länsirannasta ja laskee 1,2 kilometrin jälkeen Vanajaveteen Liponselän alkupäähän. Oja alittaa matkallaan valtatien 3. Järven rantaviivan pituus on 500 metriä ja se on kosteeta ruohikkoa. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin rakennus sijaitsee lännessä metsän reunassa.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa Alikylän nimi kirjoitettiin ”Ylenjoki”, Ylenjoen nimi kirjoitettiin ”Ylöjoki” ja Ylenjärven nimi kirjoitettiin ”Ylöjärvi”. Vaikka vuoden 1976 kartassa nimet ovat vaihtuneet nykyisiksi, on järven koko pienentynyt siinä välissä. On selvää, että järven rantaviiva on lyhentynyt, mutta vedenpinta ei sitä ole. Kysymyksessä on järven umpeenkasvu, mikä johtuu todennäköisesti rehevöitymisestä.
Viuhanjärvi

Viuhanjärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Viuhan kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Viuhanjärvi on osa Jumusen–Rauttunselän aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee peltoaukean notkelmassa siihen laskee vai yksi pelto-oja. Järven laskuoja lähteen järven koillispäästä ja yhtyy jo 100 metrin päästä Vallonojaan, joka laskee Vallonjärveen. Järven rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on täysin autio. Rannat ovat pensaikkoista suomaata. Järvelle pääseen yhdystietä 13941 myöten.
Historiaa.
Vuoden 1956 peruskartassa järven ympäröivällä suolla nostettiin ilmeisesti pehkua, mutta sen jälkeen järvellä ei ole ollut toimintaa.
Painonjärvi (Valkeakoski)

Painonjärvi on Pirkanmaalla Valkeakoskella Painon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 46 hehtaaria. Se on 1,4 kilometriä pitkä ja 0,5 kilometriä leveä. Järven muoto on kaareva eikä siinä ole lahtia. Järvessä on vain yksi yli 40 metriä pitkä saari, joka on kalliopohjainen ja harvaa metsää kasvava autio saari.
Järven rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä. Sen pohjoisrannat ovat metsämaata, kaakkoisrannat peltomaata ja lounaisrannat sekä metsää että peltoa. Järven lähiympäristössä on yhdeksän maatilaa tai muuta kiinteää asutusta ja rannoille on rakennettu noin kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Valkeakosken ja Kangasalan yhdistävä seututie 310 ylittää järven lasku-uoman Painonjoen pengertietä ja siltaa pitkin.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueeseen (35.71), jonka Mallasveden alueeseen (35.711) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Järvi saa vetensä muutamasta lähiojasta sekä Myllyniitynojasta, jota pitkin myös pienet Vähä Leppäjärvi (5 ha) ja Iso Leppäjärvi (4 ha) laskevat. Painonjärven lasku-uoma Painonjoki on yli 700 metriä pitkä ja leveämmillään 100 metriä leveä lahtimainen laajentuma. Se on varsin matala, sillä siinä elää runsas kasvillisuus. Painonjoki laskee Mallasveteen Tyrynselällä.
Halkohaavanjärvi

Halkohaavanjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kuohenmaalla ja hieman myös Valkeakoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 81 hehtaaria. Se on 2,3 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee Kuohenmaalla mäkien ja laajan peltoaukean laidalla. Järven pohjoispäässä sijaitsee umpeen kasvava lahdenpohjukka Pirttiperä, joka on lähes 800 metriä pitkä. Sen keskellä sijaitsee pieni vesialue. Järvessä on kartan mukaan 6 saarta.
Järven rantaviivan pituus on 7,3 kilometriä. Järven lähettyvillä on useita maatiloja ja rannoille on rakennettu runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet seututieltä 310 ja järven itäpuolta kiertävältä kylätieltä. Kuntien välinen raja halkaisee Kaakkoperän lahden. Puolet lahdesta kuuluu Valkeakoskelle.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueeseen (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) järvi kuuluu. Järveen laskee neljä ojaa. Sen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy, mikä on sama kuin viereisellä Roineella. Järviä yhdistääkin pohjoispäässä sijaitseva 250 metriä pitkä kanava, joka laskee Roineen Tossanselälle.
Egyptin kuningaskunta

Egyptin kuningaskunta () oli perustuslaillinen monarkia nykyisen Egyptin alueella vuosina 1922–1953. 
Historia.
Alkuvuodet.
Egyptin kuningaskunta julisti itsenäisyytensä 28. helmikuuta 1922, ja sen ensimmäiseksi kuninkaaksi tuli Fuad I. Belgian malliin perustuva perustuslaki promulgoitiin huhtikuussa 1923. Se määritti kuninkaan vallan ja perusti kaksikamarijärjestelmän. Egyptin senaatti oli puoliksi valittu ja puoliksi nimitetty. Egyptin perustuslaillisuus oli käytännössä yhtä olematon kuin maan itsenäisyyskin. Egyptin vallasta kilpailivat jatkuvasti kuningas, Wafd- puolue sekä Britannia. 
Fuad I kuoli huhtikuussa 1936, ja hänen alaikäinen poikansa Faruq astui valtaistuimelle, tosin rajoitetuilla valtuuksilla. Britannia ja Egypti solmivat keskenään puolustusliiton elokuussa 1936. Englantilaiset saivat oikeuden pitää joukkoja ja ilmavoimien osastoja Suezin alueella. Vuonna 1937 Egyptistä tuli Kansainliiton jäsen. 
Heinäkuussa 1937 Faruqista tuli täysi-ikäinen, jolloin hän sai täydet kuninkaan valtuudet. Saman vuoden joulukuussa hän erotti pääministeri Mustafa al-Nahhasin. 
Toinen maailmansota.
Vaikka Egypti auttoikin toisen maailmansodan aikana Britanniaa, harvat egyptiläiset silti kannattivat imperiumin voittoa. Vuonna 1940 britit painostivat kuningasta erottamaan pääministeri Ali Maher Pashan virastaan ja nimittämään yhteistyöhaluisemman hallituksen. Kun vuoden 1942 alussa Saksa uhkasi hyökätä Egyptiin, britit painostivat kuningasta nimittämään al-Nahhasin uudelleen pääministeriksi. Britannian interventio osoittautui katastrofaaliseksi, sillä Faruqista tuli vihamielinen niin brittejä kuin al-Nahhasia vastaan.
Monarkian loppu.
Egyptin monarkia lakkautettiin lopulta vuonna 1953, 23. heinäkuuta 1952 tapahtuneen Egyptin vallankumouksen jälkeen. Egyptistä tuli tämän jälkeen tasavalta.
Korentijärvi

Korentijärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Pyörömaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Korentijärvi on osa Korentiojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 750 metriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Järvi on hyvin matala ja se on suorantainen järvi. Siihen laskee yhdeksän suo-, metsä- tai pelto-ojaa. Huomattavin oja Korenninoja laskee sen pohjoisrantaan. Se laskee tiheästi ojitetulta Aukeasuolta, johon myös Rutajärven vedet laskevat. Järven oma laskuoja lähtee sen lounaisrannasta, josta saa alkunsa Korentioja. Se laskee Lotilanjärveen, joka on Vanajaveden Kärjenniemenselän kapeasuinen lahti. Koska valuma-alue on 18 neliökilometriä suuri ja järvi on vain metrin syvä, ehtii vesi viipyä järvessä keskimäärin vain noin kahdeksan vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Sen lähialueella sijaitsee kolme maatilaa, joiden yhteydessä on myös vapaa-ajan asuntoja. Järvelle johtaa vain kärrypolku ja pari polkua. Järven eteläpään ylittää korkeajännitelinja.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu loppukesällä vuonna 1995 sekä talvella vuosina 1978, 1986 ja 2007. Vedenväri on ruskeaa johtuen siihen liuenneen humuksen runsaasta määrästä. Veden happamuustaso on lievästi hapan, mutta puskurikyky happamoitumista vastaan on välttävä tai hyvä. Vaaraa järven happamoitumisesta ei vielä ole. Talvella on vesi jääkannen alla on vähähappista tai joskus täysin hapetonta. Veteen liuennut humus kuluttaa happea hajotessaan eikä sitä tule uutta tilalle valuma-alueen ojista. Vuonna 1986 happi oli kulunut vähiin jo helmikuussa, koska veden hapen kylläisyysaste oli enää 29 %. Talvella 2007 happitilanne oli vieläkin huonompi, sillä koko vesimassa oli hapetonta. Kesäisin tilanne on kuitenkin hyvä, sillä matala vesi hapettuu tehokkaasti ja vielä vaihtuukin nopeasti. Talvella hapen vähyys käynnistää sisäisen kuormituksen. Kesällä vesi on kuitenkin ravinteikasta muutenkin. Veden fosforipitoisuus oli 1970-luvulla lievästi rehevän järven tasolla, mutta se on kohonnut ja on nykyään rehevän järven tasolla. Järven vedenlaatu on välttävä.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa järven länsirannan ja Vähä Korentijärven välissä oli laaja peltoaukea. Pellot ulottuivat aivan rannoille asti. Viljeltävän pellon määrää vähennettiin asteittain vuosien 1960-luvulta lähtien. Sääksmäen ja Valkeakosken välinen raja ylitti järven Saarikkoluodon kodalla.
Pentaur

Pentaur oli muinainen egyptiläinen runoilija tai runoilijajoukko, joka Ramses II:n aikana kirjoitti runoja tämän urotöistä. Kuuluisimmaksi tuli Pentaurin laulu Kadešin taistelusta.
Lähde.
Otto Sjögren: Historiallinen lukukirja: Vanha ja Keski-aika, WSOY, 1888.
Pesäpallon SM-sarja 1951

Pesäpallon mestaruussarjassa 1951 Lahden Mailaveikot uusi edellisen vuoden mestaruutensa kohtalaisen selvällä erolla. Loimaan Palloilijat hävisi Lahdelle peräti juoksuin 51-6, joskin Lahti teki 23 juoksua viimeisessä vuorossa ottelun jo lopullisesti ratkettua.
Kesätauolla pelattiin mestarit (1950) - muu Suomi -ottelu. Lahti piti kotikentällään hyvin pintansa ja voitti selvin numeroin 8-1. Edellinen mestarit - muu Suomi -ottelu oli pelattu 1932, jolloin Lahti hävisi 3-17.
Mestaruussarja.
Ottelut.
Tampere, Nokia ja Tainionkoski putosivat sarjasta.
Mestarijoukkue: Vilho Kokkonen (lukkari), Pertti Jantunen (sieppari), Leo Hannula (1-vahti), Olli Hanski (2-vahti), Antti Elomaa (polttaja), Juha Broman (3-vahti), Pertti Ahonen (2-vara), Jarmo Suokas (3-vara), Taisto Lehto (koppari), Jorma Kallinen.
Lyöjätilasto.
Kunnarista 2 pistettä. (Sijasta 8. eteenpäin on eroavaisuuksia lähteestä riippuen).
Naisten SM.
PPL:n mestaruus
Piirien alkukarsinta - Viipurin piiri
Alkuerä 1 - Kemi
Alkuerä 2 - Savonlinna
Alkuerä 3 - Pori
Alkuerä 4 - Hamina
Pallo-Toverit ja Tainionkosken Urheilijat suoraan välieriin
Semifinaali 1 - Helsinki
Semifinaali 2 - Kuopio
Loppuottelu
Naisten Suomen mestaruus ratkaistiin lopullisesti liittojen välisessä (PPL-TUL) finaalissa:
Pallo-Toverit: Airi Turunen,
Anja Riski,
Ilmi Ahola,
Leila Liusvaara,
Maj-Lis Rehell,
Maija Hellman,
Kyllikki Virtanen,
Seija Knuutila,
Pirkko Mikkonen,
Urpu Kosonen,
Maiju Berg,
Sinikka Mertiö
Mastia

Mastia eli Mustia on Pirkanmaalla Valkeakosken ja Akaan välisellä rajalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueeseen. Mastia on osa Nahkialanjärven aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Lammen pinta-ala on 3,6 hehtaaria, ja sen vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee 5,3 kilometriä Toijalan kirkosta kaakkoon metsämaastossa. Järveen ei laske ojia, mutta sen ympärillä olevalle suolle on yhdistetty idästä Rajasuon kuivatusoja. Lammen laskuoja lähtee sen länsipääsät, ja se yhdistyy Mastianojan nimisenä Lontilanjokeen Metsä-Paavolassa. Lontilanjoki laskee Vanajaveden Konhilanselkään Nahkialanjoen nimisenä. Lampi on autio, eikä sille johda teitä, mutta metsätie ohittaa lammen sen länsipuolelta. Lammen kohdalla kuntien välinen raja tekee mutkan sillä tavalla, että muu osa järvestä paitsi sen pieni kaakkoisosa kuuluu Valkeakoskelle.
Luontoarvot.
Järvi on paikoin suomainen ja siksi hyvä lintujärvi. Järvellä on nähty harvinaisempiakin lintuja kuten kaakkuri.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Mastiajärvi”. Lampi oli jo tuolloin yhdistetty Rajasuon ojaverkkoon, mutta sinne ei johtanut teitä. Vuoden 1976 kartassa näkyy jo jälkipainatuksena metsätiet, jotka rakennettiin metsäalueelle silloin. Sen jälkeen järven ympäristön tila on säilynyt samanlaisena.
Axel Heibergin jäätikkö

 
Axel Heibergin jäätikkö on Etelämantereella oleva laaksojäätikkö, joka ulottuu napaylängöltä Rossin lauttajäälle. Kuningatar Maudin vuorten läpi lounaasta koilliseen virtaava jäätikkö on 48 kilometriä pitkä. Jäätikön löysi vuonna 1911 norjalainen Roald Amundsen. Hän antoi jäätikölle nimen napa-alueiden retkikuntia rahoittaneen Axel Heibergin mukaan.
Seututie 307

Seututie 307 on Etelä-Pirkanmaalla sijaitseva seututie, joka kulkee Valkeakoskelta Pälkäneelle. Tien pituus on 18 kilometriä.
Reitti.
Tie alkaa Valkeakosken keskustasta seututien 310 risteyksestä. Se kulkee itäkaakkoon melko suoraan Mallasveden eteläpuolitse kunnes tekee Tykölässä mutkan koillista kohti hieman ennen Valkeakosken ja Pälkäneen kunnanrajaa. Tie nousee Murronmäen päälle ja laskee Mallasveden Ruotsilanselän rantaan. Tie päätyy Pälkäneen Harhalassa valtatien 12 risteykseen. Tykölässä tiestä erkanee yhdystie 3073, joka yhtyy entisen Hauhon kunnan alueella Hämeenlinnan ja Pälkäneen väliseen kantatiehen 57.
Liikennemäärät.
Vuonna 2021 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 1 400–2 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Valkeakosken keskustan ja Tykölän välillä liikenne oli 2 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Tykölän ja Harhalan välillä 1 400 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Yhdystie 3044

Yhdystie 3044 on Etelä-Pirkanmaalla sijaitseva yhdystie. Tie kulkee Valkeakosken ja Akaan kaupunkien alueella.
Historia.
Tie on alun perin vanha osa seututie 304:sta, joka kulki Valkeakosken keskustasta Akaan Kurjenkallioon. Tie on rakennettu 1950-luvun loppupuolella. Valtatie 3:n moottoritieosuuden valmistuttua seututie oikaistiin menemään rampille, josta pääsee moottoritielle. Vanha noin neljän kilometrin pätkä numeroitiin ja luokitettiin yhdystieksi.
Yhdystie 3041

Yhdystie 3041 on Etelä-Pirkanmaalla sijaitseva yhdystie. Tie kulkee Kärjenniemen ja Lempäälän kirkonkylän välillä.
Historia.
Tie on pääosin varsin vanhaa vaikka reittiä on paikoin muokattu. Valkeakosken puolella tie kulki ennen nykyistä "Pastintie"tä pitkin ja Lempäälässä tie kulki ennen nykyistä "Sotavallantie"tä pitkin Ahtialaan asti. Tie on erittäin vanhaa. Tiellä kulki ennen 1950-lukua myös Akaaseen matkaavat koska nykyistä Seututie 304:ta ei tuolloin vielä ollut. Vanhan "Lempääläntie"n alkuosa siis kulkee Seututie 304:tä pitkin Kärjenniemeen asti, josta se erkanee nykyiselle yhdystielle.
Lucille Bliss

Lucille Bliss (31. maaliskuuta 1916 New York – 8. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli äänirooleja muun muassa "Smurffeissa" (Smurffiina), "Invader Zimissä" (Ms. Bitters), "Tuhkimossa" (Anastasia) ja "Crusader Rabbitissa" (Crusader Rabbit). 
Bliss sai Winsor McCay -palkinnon Annie-gaalassa 2000.
Yhdystie 3073

Yhdystie 3073 on Sydän-Hämeessä sijaitseva yhdystie. Tie kulkee nykyisten Valkeakosken, Hattulan ja Hämeenlinnan alueilla, jotka aiemmin kuuluivat entisiin Tyrvännön ja Hauhon kuntiin.
Historia.
Tien Uskilasta Palssariin vievä osuus on vanhaa Hämeenlinnantietä, joka kulki Valkeakoskelta Vanajanselän itäpuolitse Hämeenlinnaan. Kun 1960-luvun alkupuolella Sääksmäen silta ja silloinen Valtatie 3 valmistuivat, tämä liikenne lakkasi. Uskilantie ja Retulantie muodostivat tämän jälkeen yhdystien ja Uskilan ja Sääksmäen välisestä osuudesta tuli Yhdystie 3071.
Harmaametsäpeukaloinen

Harmaametsäpeukaloinen ("Henicorhina leucophrys") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan harmaametsäpeukaloinen on noin 11 cm. Selästään laji on väriltään pääosin punaruskea. Päälaki on väriltään musta ja pään sivut ovat valko-mustaraidalliset. Siivissä ja pyrstössä on myös mustaa raidoitusta. Kurkku on harmaa ja raidallinen. Vatsa on väritykseltään harmaa ja kyljet punaruskehtavat. Harmaametsäpeukaloinen muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti valkometsäpeukaloista ("Henicorhina leucosticta"), mutta valkometsäpeukaloisen vatsa on väriltään valkoinen ja pyrstö on hieman pidempi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaametsäpeukaloista tavataan Keski-Amerikassa alueella, joka ulottuu Meksikosta Panamaan. Etelä-Amerikassa lintua tavataan Andeilla Venezuelasta Ecuadorin kautta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden pilvimetsien tiheä aluskasvillisuus, metsien reunat ja myös hieman valoisammat metsät. Lajin elinympäristöt sijaitsevat 1 000–2 900 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnut liikkuvat yleensä pareittain lähellä maata. Harmaametsäpeukaloinen useammin kuullaan kuin nähdään.
Harmaametsäpeukaloisen pesimäkausi kestää joulukuulta toukokuulle. Pallomainen pesä on kätketty aluskasvillisuuden joukkoon. Naaras munii kaksi valkoista munaa.
Kalevi Ihalainen

Kalevi Viljo Ihalainen (23. joulukuuta 1913 Kotka – 11. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen monipuolinen palloilija.
Kalevi ”Kallari” Ihalainen ylsi Suomen edustusjoukkueeseen jääkiekossa, koripallossa ja keilailussa ja oli aikanaan yksi parhaista pesäpalloilijoista.
Keilailu.
Kallari pelasi myös käsipallon SM-sarjassa (EKV)
Yhdystie 2846

Yhdystie 2846 on yhdystie Hämeessä, nykyään Pirkanmaalla ja Kanta-Hämeessä. Tie kulkee Valkeakosken, Hämeenlinnan ja Tammelan kuntien alueella.
Historia.
Tie on Sääksmäen Tarttilasta Kalvolan Kuurilaan asti osa vanhaa Akaasta Hämeenlinnaan vienyttä tietä, jonka merkitys supistui silloisen Valtatie 3:n valmistuttua 1960-luvun alkupuolella. Tällöin Kuurilasta Tammelaan vienyt osuus oli vanha ja huonokuntoinen. 1960-luvulla tie kuitenkin peruskorjattiin ja siitä tuli seututie 286. 1990-luvulla luokitus liikenteen vähäisyyden ja tien huonokuntoisuuden vuoksi muutettiin yhdystieksi. 
Maasto.
Tie kulkee Valkeakosken puolella sääksmäkeläisessä maalaismaisemassa. Hämeenlinnan, entisen Kalvolan kunnan puolella kun tie poikkeaa "Pirttikoskentie"lle, maisemat muuttuvat mäkisiksi ja metsäisiksi erämaamaisemiksi. Täällä Tammelan ylängöllä tie on varsinkin Tammelan Lautaporrasta kohden jo hyvin mäkinen ja mutkainen. Tien ajaminen vaatii talvella erityistä huomiokykyä.
Piia Suomalainen

Piia Suomalainen (s. 9. heinäkuuta 1984 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja, joka edustaa tennisseura Smash-Tennistä Helsingistä. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 356 lokakuussa 2011 ja nelinpelissä sijalle 528 joulukuussa 2006. Hän on voittanut neljä ITF-turnausta kaksinpelissä sekä nelinpelissä. Hän on edustanut Suomea Fed Cupissa vuosina 2002, 2003, 2005–2007, 2009–2015 ja 2017.
Hän on voittanut tenniksen Suomen mestaruuden ulkokentillä kaksinpelissä vuosina 2002, 2006, 2013 ja 2017 ja nelinpelissä 2001, 2002 ja 2003 sekä sisäkentillä kaksinpelissä vuosina 2005, 2006 ja 2014 ja nelinpelissä 2002 ja 2006.
Waitin’ to Inhale

Waitin' to Inhale on Devin the Duden neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 20. maaliskuuta 2007. Levyllä vierailevat muun muassa André 3000, Snoop Dogg, Lil Wayne sekä Bun B.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 30.
Kööpenhaminan ilmastokokous

Kööpenhaminan ilmastokokous () järjestettiin Bella Center -konferenssikeskuksessa Kööpenhaminassa, Tanskassa 7.–18. joulukuuta 2009. Balin ilmastokokouksessa vuonna 2007 sovitun tiekartan mukaisesti Kööpenhaminassa oli tavoitteena saada aikaan kansainvälinen sopimus ilmastonmuutoksen lievittämisestä vuoden 2012 jälkeen, jolloin Kioton sopimuksen voimassaolokausi päättyy. Sitovaa sopimusta kokouksessa ei sovittu.
Kokous oli (UNFCCC) viidestoista konferenssi. Sitä edelsi maaliskuussa 2009 Kööpenhaminassa pidetty tieteellinen konferenssi "Climate Change: Global Risks, Challenges and Decisions", jonka tavoitteena oli koota viimeaikainen tieteellinen ymmärrys ihmisen toiminnan vaikutuksesta ilmastoon. Kokouksen yhteenvetoraportti pyrkii esittämään tämän tiedon maallikolle ymmärrettävällä tavalla.Kööpenhaminan ilmastokokouksen alla useat maat ilmoittivat sitoutuvansa kasvihuonekaasupäästöjensä vähentämiseen:
Kokouksessa sovittiin myös ilmastorahaston perustamisesta kehitysmaiden tukemiseksi.
Jalankulkijaheijastin

Lumikide heijastimen muotoili tuotesuunnittelija Kalervo Suomela Talmu-tuote Oy:ssä v.1972 ja sen rekisteröi yhtiön toimitusjohtaja Taisto Lehti.
PowerPlay Manager

PowerPlay Manager on slovakialaisen PowerPlay Manager s.r.o:n kehittämä Internetissä pelattava selainpohjainen urheilumanageripeli. Ensimmäiset pelattavat lajit olivat jääkiekko ja jalkapallo. Pelin perusversio on ilmainen. Ylläpitäjät ja kehittäjät ovat yksityishenkilöitä.
Huhtikuussa 2011 PowerPlay Manageriin oli rekisteröitynyt maailmanlaajuisesti noin 400 000 käyttäjää, joista noin 8 700 Suomesta. Eniten pelaajia oli Tšekistä, Slovakiasta ja Puolasta. Rekisteröityneet käyttäjät voivat ostaa itselleen pelaamiskokemusta parantavia lisäpiirteitä.
Jääkiekko.
Jääkiekko on PowerPlay Managerin vanhin urheilulaji. Täysversio valmistui sivustolle huhtikuussa 2009.
Pelaajalla on alussa noviisijoukkue, joka on tarkoitus viedä I.1-sarjaan ja voittaa siellä. Joukkue pelaa alkuvaiheessa todennäköisesti IV-sarjassa, mutta pienet mahdollisuudet on päästä III-sarjaan. Kun 11 kokemuspistettä on koossa, pelaaja pääsee markkinoille ja saa otettua pienen lainan. 
Kaudella 3 tulivat maajoukkueet. Joka kaudella pidetään kaksi kansainvälistä joukkueturnausta, Mestareiden liiga ja Cup-voittajien cup, joihin pääsee aina voittamalla Suomen cupin tai olemalla I.1-sarjan kärkikolmikossa.
Jalkapallo.
Jalkapallo on PowerPlay Managerin toiseksi vanhin urheilulaji. Täysversio valmistui sivustolle kesäkuussa 2010.
Käsipallo.
Käsipallo on kolmanneksi vanhin laji ja siitä on meneillään nyt kausi 7.
Koripallo.
Myös koripallon täysversio on jo julkaistu.
Muut lajit.
Tekijät aikovat laajentaa sivustoa usealla urheilulajilla. Näitä ovat Formula 1, tennis, lentopallo, ampumahiihto ja baseball. Kun on tullut mukaan jääkiekkoon ja jalkapalloon voi mennä kolmen muun lajin jonotuslistalle.
Oi Herra, korkein valtiaamme

Oi Herra, korkein valtiaamme (tunnetaan myös nimillä Oi herra siunaa Suomen kansaa ja Vanha isänmaan virsi) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuonna 1986 käyttöönottaman virsikirjan virsi numero 579. Virren sävelmän on säveltänyt Dmitri Bortnjanski 1800-luvun alussa. Sävelmä otettiin käyttöön Preussin armeijassa vuonna 1813 annetulla kuninkaan määräyksellä iltasoiton yhteydessä esitettävänä iltarukouksena. Se painettiin Saksassa vuonna 1822 ilmestyneeseen sotilaslaulukirjaan, minkä jälkeen se levisi pian vastaavaan käyttöön myös Suomeen. Virren suomenkieliset sanat on kirjoittanut Alfred Brynolf Roos vuonna 1868. Virsi tuli ensimmäistä kertaa virsikirjaan vuonna 1886. Samalla sävelellä lauletaan myös virsi 369 ”Nyt päivä laskee, pilvi peittää”. Virttä suositellaan laulettavaksi Suomen itsenäisyyspäivänä.
Virsi otettiin alun perin virsikirjaan vuonna 1886 valtiopäivien avajaisvirtenä ja alkoi sanoilla ”O Herra, siunaa ruhtinaamme”, millä viitattiin Suomen silloiseen suurruhtinaaseen eli Venäjän keisariin. Alkuperäisessä muodossaan virren ensimmäisessä säkeistössä pyydettiin siunasta myös Suomen säädyille:
Oi Herra, siunaa ruhtinaamme,
Suo henkes hälle ylhäältä;
Hallitse myöskin säädyt maamme
Sun viisautes hengellä,
Ett olis aina neuvoissansa
Yks mieli, rakkaus, rauha kanssa.
Sen jälkeen kun vuonna 1906 säätyvaltiopäivien tilalle tuli eduskunta, ja varsinkaan sen jälkeen kun Suomi vuonna 1917 itsenäistyi, virren ensimmäistä säkeistöä alkuperäisessä muodossaan ei enää laulettu. Vuoden 1938 virsi­kirja­uudistuksessa säkeistö muotoiltiin uudestaan siten, että sana ruhtinas korvattiin ilmauksella ”päämies maamme”, ja virteen lisättiin maininta Suomen heimosta, eli sukukansoista.
Ruotsin kirkko sai vuonna 1898 uuden suomenkielisen virsikirjan "Ruotsin kirkon suomenkielinen Wirsikirja". Sen virret olivat samat kuin Suomen luterilaisen kirkon vuoden 1886 virsikirjan virret. Tämän virren kohdalla tekstiin oli tehty muutama muutos, jotta se soveltui laulettavaksi Ruotsissa. Sana ”ruhtinas” korvattiin sanalla ”kuningas” ja "Suomen kansa/maa" sanoilla ”Ruotsin kansa/maa”. Siten virsi alkoi ”Oi Herra, siunaa kuninkaamme”, toinen säkeistö ”Oi Herra, siunaa Ruotsin kansa” ja kolmas säkeistö ”Oi Herra, siunaa Ruotsin maamme”.
Virren sävelmällä alun perin esitetty ortodoksinen teksti, jonka on suomentanut Sergei Okulov, alkaa sanoilla ”Ken kielin voisi kuvaella”.
Pesäpallon SM-sarja 1952

Pesäpallon Suomen mestaruus 1952 ratkaistiin 13 joukkueen yksinkertaisella sarjalla. Lahden Mailaveikot voitti jo neljännen mestaruutensa peräkkäin. Jyväskylän Kiri nousi edelleen kohti kärkeä ja saavutti nyt hopeamitalin. Nousijajoukkue Vimpelin Veto otti yllättäen pronssia. Kirin Eino Kaakkolahti oli sekä vuoden lukkari että lyöjäkuningas.
Kesän kohokohtiin kuului Helsingin olympiakisat, joissa pesäpalloilukin oli ohjelmassa - tosin näytösluonteisena. Pesäpalloliiton joukkue voitti Olympiastadionilla TUL:n yhdistelmän juoksuin 8-4.
Olympiakisojen johdosta kesätaukoa vietettiin 29.6. – 17.8. eli puolitoista kuukautta.
Pesäpallopäivänä eli helatorstaina pelattiin Hesperiassa vuotuinen arvo-ottelu mestarit-muu Suomi. Lahti oli selvästi parempi voittaen 11-5. Juoksuistaan se teki viisi viimeisessä sisävuorossaan voiton jo ratkettua. 
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Pallo-Toverit, Loimaa ja Kuopio putosivat sarjasta.
Ottelut.
Lahden joukkue: Jarmo Suokas, Taisto Lehto, Vilho Kokkonen, Leo Hannula, Juha Broman, Pertti Ahonen, Antti Elomaa, Olli Hanski, Rafael Viljamaa.
Lyöjätilasto.
Kunnarista 2 pistettä.
Naisten SM.
PPL:n mestaruus
Eteläiset markkinat - Helsinki
Pohjoiset markkinat - Liminka
Loppuottelu
Naisten Suomen mestaruus ratkaistiin lopullisesti liittojen välisessä (PPL-TUL) finaalissa:
Pallo-Toverit: Airi Turunen,
Anja Riski,
Helinä Kangasalusta,
Leila Liusvaara,
Maj-Lis Rehell,
Marja Murto,
Pirkko Mäntylä,
Seija Knuutila,
Sinikka Koskela,
Urpu Kosonen.
Elävänä

Elävänä on Mikko Keinosen tuottama konserttisarja, jonka tallenteita Karlik Films on julkaissut DVD-levyinä vuodesta 2009 eteenpäin. Kaikki sarjan tallenteet ovat pelkistetyissä studio-oloissa ja pienen studioyleisön edessä kuvattuja intiimejä ja spontaaneja keikkoja. Kuvaukset on tehty Heinävedellä yhdellä kameralla, ilman uusintaottoja ja nopeita leikkauksia.
Sarjan neljä ensimmäistä DVD:tä julkaistiin 25. marraskuuta 2009. Kyseessä ovat konsertit Eero Raittiselta &amp; Jarkka Rissaselta, Ristolta, Lounalta sekä Pirjo Bergströmiltä. Vuoden 2009 puolella kuvattiin myös Janne Laurilan ja Matti Johannes Koivun keikat, mitkä julkaistaan myöhemmin. Tuolloin mukaan ilmoittautuivat myös Samae Koskinen ja Sansa, sekä Jarkko Martikainen ja Pekka Pirttikangas, joiden DVD:t ilmestyvät 27. lokakuuta 2010.
Mikko Keinonen on Heinävedellä asuva elokuvantekijä ja kulttuuriaktiivi.
Panorama (brittiläinen televisio-ohjelma)

Panorama on brittiläinen tutkivaa journalismia harjoittava ajankohtaisohjelma, jota BBC on esittänyt vuodesta 1953 alkaen. 
Ohjelman merkkipaalujen joukkoon kuuluvat muun muassa kuvausryhmän saaminen Unkariin kansannousun aikana 1956 ja Edinburghin herttua prinssi Philipin haastattelu vuonna 1961, joka oli ensimmäinen Britannian kuninkaallisen perheen jäsenen antama televisiohaastattelu. Ohjelmassa käsiteltiin myös Suezin kriisiä vuonna 1956, vaikka tuolloin BBC:n ei sallittu käsitellä keskusteluohjelmissa aiheita, jotka ovat tulossa parlamenttikeskusteluun lähimmän kahden viikon aikana. Lähetyksen seurauksena parlamentti luopui aikarajasta koeajaksi, eikä sitä sen jälkeen ole otettu uudestaan käyttöön.
Marraskuussa 2025 BBC:n pääjohtaja Tim Davie ilmoitti jättävänsä tehtävänsä, kun oli käynyt ilmi, että "Panoramassa" oli vääristelty Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin puheita liittyen loppiaisena 2021 tapahtuneeseen kongressitalon valtaukseen.
James van Riemsdyk

James van Riemsdyk (s. 4. toukokuuta 1989 Middletown, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissä. Isokokoinen hyökkääjä on nopea ja taitava. Hän on Philadelphia Flyersin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta ja koko varaustilaisuuden toinen varaus.
Seuraura.
Varauksensa jälkeen van Riemsdyk pelasi kaksi vuotta New Hampshiren yliopistojoukkueessa, jossa hänet toisella kaudella valittiin toiseen tähdistökentälliseen. Keväällä 2009 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Flyersin kanssa ja pelasi kevään farmijoukkue Philadelphia Phantomsissa. Van Riemsdyk otti paikan Flyersin NHL-miehistöstä kaudella 2009–2010 ja valittiin marraskuun 2009 kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Hänen tulokaskautensa toi yhteensä 78 runkosarjaottelussa tehot 15+20=35. Flyers eteni Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi lopulta Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4–2. Vuonna 2012 hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Luke Schenniin.
Heinäkuussa 2018 van Riemsdyk palasi Flyersiin viisivuotisella sopimuksella.
Heinäkuussa 2023 van Riemsdyk teki yksivuotisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Boston Bruinsin kanssa.
Syyskuussa 2024 van Riemsdyk teki vapaana pelaajana Columbus Blue Jacketsin kanssa yksivuotisen ja 900 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2025 van Riemsdyk teki vapaana pelaajana yksivuotisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa.
Maajoukkue.
Van Riemsdyk on pelannut kahdet alle 18-vuotiaiden ja kolmet 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän voitti kisojen pistepörssin ja valittiin tähdistökentälliseen. Vuoden 2007 alle 18-vuotiaiden kisoissa van Riemsdyk valittiin myös parhaaksi hyökkääjäksi.
Van Riemsdyk pelasi miesten MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja olympialaisissa 2014. Hän edusti Yhdysvaltoja myös Jääkiekon maailmancupissa vuonna 2016.
Muuta.
Van Riemsdykin pikkuveli Trevor on myös jääkiekkoilija.
Luís Fábio Silveira

Luís Fábio Silveira on brasilialainen, kanalintuihin erikoistunut lintutieteilijä.
Silveira opiskeli biologiaa "Pontifícia Universidade Católica de Minas Gerais"issa ja valmistui sieltä 1995, jonka jälkeen hän siirtyi São Paulon yliopistoon, jossa tutki tinamien osteologiaa, ja valmistui maisteriksi 1999. Tohtoriksi hän väitteli São Paulossa vuonna 2003, väitöksen aiheena oli hokkojen ("Cracidae") fylogenia ja osteologia. São Paulossa hänen ohjaajanaan toimi Elisabeth Höfling. Tämän jälkeen Silveira on toiminut São Paulon yliopiston eläintieteen laitoksen professorina ja "Revista Brasileira de Ornitologia"-julkaisun päätoimittajana. Silveira on julkaissut ainakin 42 tieteellistä artikkelia.
Vuonna 2005 Silveira oli nimeämässä uutta papukaijalajia "Aratinga pintoi", jolla ei vielä ole suomenkielistä nimeä.
Tetsuya Harada

Tetsuya Harada (s. 14. kesäkuuta 1970 Chiba) on entinen japanilainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 250cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1993.
Ura.
Tetsuya Harada kilpaili 1990-luvun alussa Japanin mestaruussarjassa 250cc-luokassa. Vuosina 1990–1992 hän osallistui Japanin MM-osakilpailuun villillä kortilla. Vuonna 1992 tulleen Japanin mestaruuden jälkeen hän sai tallipaikan Yamahalle MM-sarjaan. Yllättäen Harada voitti maailmanmestaruuden heti tulokaskaudellaan. Seuraavalla kaudella Harada ei pystynyt loukkaantumisen vuoksi puolustamaan mestaruutta täysipainoisesti, mutta kaudella 1995 hän oli MM-sarjan toinen. Kauden 1996 jälkeen Harada siirtyi Aprilialle.
Vuonna 1998 Tetsuya Harada oli lähellä voittaa uransa toisen maailmanmestaruuden, mutta joutui tyytymään kolmanteen sijaan. Harada johti kauden viimeistä osakilpailua vielä viimeisellä kierroksella. Osakilpailuvoitto olisi riittänyt maailmanmestaruuteen. Viimeisessä mutkassa Haradan tallikaveri Loris Capirossi ajoi Haradan perään aiheuttaen tämän ulosajon. Capirossi selvisi kolarista ja tuli toisena maaliin, mikä nosti Capirossin maailmanmestariksi.
Kauden 1998 jälkeen Harada siirtyi 500-kuutioisiin, mutta siellä hän ei saavuttanut suurempaa menestystä. Hän oli parhaimmillaan MM-sarjan 10. ja oli palkintopallilla osakilpailuissa kahdesti. Hän teki paluun 250-kuutioisiin kaudella 2001 ja osoitti olevansa yhä huippukuski ollen MM-sarjan toinen. Tetsuya Harada yritti vielä kaudella 2002 uudestaan kilpailemista MotoGP-luokassa, mutta kausi oli pettymys. Hänen paras sijoituksensa osakilpailuissa oli 10. Kauden jälkeen Harada ilmoitti lopettavansa uransa, koska ei mielestään pystynyt enää taistelemaan voitoista.
Elisabeth Höfling

Elisabeth Höfling on brasilialainen lintutieteilijä.
Höfling opiskeli luonnonhistoriaa "Universidade Estadual Paulista Júlio de Mesquita Filho"ssa 1964–1973. Hän valmisteli "Rhinodrilus alatus"-kastematoa käsittelevää väitöskirjaansa São Paulon yliopistossa vuodesta 1974 alkaen ja väitteli tohtoriksi 1979. Hänen ohjaajanaan toimi Gilberto Righi. Vuosina 1980–1981 Höfling työskenteli Pariisin luonnonhistoriallisessa museossa. Tämän jälkeen hän on työskennellyt Säo Paulon yliopiston elöintieteen laitoksen professorina ja dosenttina. Hän on julkaissut kymmeniä tieteellisiä artikkeleita.
Höfling toimii puheenjohtajana 25. kansainvälisessä lintutieteen kongressissa Brasiliassa elokuussa 2010.
Höfling on ollut nimeämässä kahta uutta papukaijalajia, "Pionopsitta aurantiocephala" vuonna 2002 ja "Aratinga pintoi" vuonna 2005.
Mineriitti

Mineriitti oli Partekin ja myöhemmin Minerit Oy:n kauppanimi valmistamalleen kuitusementtilevylle, joka oli Suomessa etenkin 1960–1970-luvuilla suosittu julkisivu- ja vesikatemateriaali. Useimmiten levy oli väriltään vaaleanharmaata tai kellertävää. Levyt olivat normaalisti kooltaan joko 600×3 000 mm tai 250×400 mm. Ennen vuotta 1979 valmistettu sileä mineriittilevy sisältää noin 10–20 prosenttia asbestikuitua, vuodesta 1979 eteenpäin sileissä mineriittilevyissä on käytetty asbestin sijaan sellukuitua. Aaltolevyissä, kuten Vartti ja Tuplavartti, asbesti on korvattu muilla kuiduilla vasta 1.8.1988 eteenpäin. Sileiden kuin aaltolevyjenkin asbestipitoisuutta arvioitaessa tulee huomioida että varastoon tuotettuja eriä on myyty edellä mainittujen ajankohtien jälkeenkin ns. varasto tyhjäksi-periaatteella.
Mineriittiä on kutsuttu myös eterniitiksi tuotenimen Eternit pohjalta.
Käyttöpääoma

Käyttöpääoma tarkoittaa laskentatoimessa yrityksen juoksevan liiketoiminnan sitomaa rahamäärää. Käyttöpääomasta voidaan myös käyttää samaa tarkoittavaa termiä liikepääoma.
Pääomaa sitoutuu eri kohtiin liiketoimintaprosessissa. Tämä johtuu enimmäkseen viiveistä: maksun saaminen asiakkaalta kestää esimerkiksi usein 14 päivää, mikä on lakisääteinen minimimaksuaika. Tällöin 14 päivän laskutus merkitään yrityksen tileihin myyntisaamisiksi eli rahaksi, joka kuuluu yritykselle, mutta ei ole käytettävissä. Kun myyntisaaminen muuttuu kassavirraksi (asiakas suorittaa maksun), se lisätään yrityksen rahavaroihin ja samalla se poistuu käyttöpääomasta. Vastaavasti ostovelat vähennetään käyttöpääomasta.
Laskentakaava.
Käyttöpääoma lasketaan eri yrityksissä hieman eri tavoin. Yleinen kaava on seuraava:
formula_1
Esimerkiksi teollisessa yrityksessä tärkeitä käyttöpääoman eriä ovat varastot, myyntisaamiset, välivarastoissa lojuva materiaali ja koneiden varaosat.
Lähtökohtaisesti on sitä parempi, mitä vähemmän käyttöpääomaa yritys tarvitsee. Yrityksen kasvaessa käyttöpääoman tarve lisääntyy. 
Käyttöpääoman hallinta.
Käyttöpääoman hallinta on yksi tärkeimmistä talouden ja johtamisen kysymyksistä. Pieni käyttöpääoman tarve tarkoittaa pienempiä pääoman kustannuksia, parempaa pääoman tuottoa ja parempaa maksuvalmiutta. Liian pienestä käyttöpääomasta seuraa kuitenkin ongelmia: toimitusvaikeuksia, maineen menetys, kuljetuskustannuksia, tuotanto-ongelmia, korkeammat ostohinnat hätätoimituksissa jne.
Käyttöpääoman tarvetta voi pienentää esimerkiksi tehostamalla tuotantoa, vähentämällä hävikkiä, ulkoistamalla toimintoja, lyhentämällä myyntilaskutuksen maksuaikoja, myymällä saatavia rahoitusyhtiölle, pidentämällä ostovelkojen maksuaikoja, lykkäämällä menoja tai saneeraamalla. Tarvittaessa pääomatarvetta voi rahoittaa muun muassa osakeannilla tai lainalla. Rahavarojen hankkiminen yrityksen omalla liiketoiminnalla on kuitenkin hyödyllinen ja usein ainoa vaihtoehto.
Toisin kuin pysyvät vastaavat, käyttöpääoma ei kulu. Siitä ei tehdä poistoja. Käyttöpääoma kasvaa toiminnan laajetessa, säilyy ja vapautuu vasta, kun toiminta lopetetaan.
Pääoman kiertonopeus.
Pääoman kiertonopeus kuvaa sitä, miten nopeasti jokainen euro vaihtaa omistajaa (kuvaannollisesti, sillä euroja ei yksilöidä). Se lasketaan kaavalla:
formula_2
Mitä suurempi kiertonopeus, sitä vähemmän pääomaa sitoutuu pelkästään liiketoiminnan pitämiseen käynnissä. Jos käyttöpääomaa ei ole tarpeeksi – velkoja ei esimerkiksi saada maksetuksi ajoissa – siitä seuraa korkotappioita. On siis tärkeää, että käyttöpääomaa on tarpeeksi, mutta jos sitä on enemmän kuin mitä tarvitaan, se aiheuttaa pääomakustannuksia (lainan korot) tai ainakin vaihtoehtoiskustannuksia (rahat voisivat olla jossain muualla tuottamassa).
Käyttöpääomaprosentti.
Käyttöpääomaprosentti kertoo juoksevan liiketoiminnan sitoman pääoman määrän suhteessa liikevaihtoon. Se on vertailukelpoinen eri vuosien ja eri yritysten välillä.
formula_3
Liiketoiminnan tuotot tarkoittaa liikevaihtoa ja liiketoiminnan muita säännöllisiä tuottoja.
Crouzonin oireyhtymä

Crouzonin oireyhtymä on kallon- ja kasvonluiden kasvuhäiriö, joka esiintyy noin neljällä 100 000 vastasyntyneestä. Oireiston aiheuttaa 10. kromosomin pitkän käsivarren FGFR2- tai FGFR3-geenin mutaatio. FGFR2-geenin sama mutaatio johtaa suvusta riippuen joko Crouzonin tai Pfeifferin oireyhtymään. Crouzonin oireyhtymä periytyy vallitsevasti autosomissa. Vähän yli puolessa tapauksista on kyse uudesta mutaatiosta.
Oireistolle ominaista on kallonluiden liian varhainen yhteen kasvaminen, jolloin pään muodosta tulee poikkeava. Tilaan liittyy erilaisia oireita ja komplikaatioita. Esimerkiksi keskikasvojen poikkeavan kehityksen takia voi ilmetä hengitysvaikeuksia. Oireiden vaikeusaste kuitenkin vaihtelee. Monesti oireyhtymä paljastuu heti tai pian lapsen syntymän jälkeen siihen liittyvien matalien silmäkuoppien ja ulkonevien silmien takia. Jos oireet ovat lieviä, diagnoosin voi saada ehkä vasta aikuisiällä.
Oireyhtymää hoidetaan leikkauksin. Hoitamattomana oireisto voi johtaa esimerkiksi sokeutumiseen, koska hoitamattomana aivoihin kohdistuva paine voi kasvaessaan vahingoittaa näköhermoa.
Keski-Suomen lintutieteellinen yhdistys

Keski-Suomen Lintutieteellinen Yhdistys (KSLY) on vuonna 1974 perustettu lintuharrastusta edistävä yhdistys.
Yhdistyksen perustamiskokous pidettiin Jyväskylän yliopiston biologian laitoksella 25. huhtikuuta 1974. Kokoonkutsujana toimi Timo Törmälä ja kokouksen puheenjohtajana Martti Linkola. Paikalla oli 29 henkilöä. Yhdistyksen nimeksi valittiin Keski-Suomen Lintumiehet (KSLM). Yhdistyksen virallinen perustamiskokous pidettiin 26. helmikuuta 1975 ja yhdistysrekisteriin se merkittiin 12. joulukuuta 1975.
Loppuvuodesta 1976 KSLM ryhtyi julkaisemaan omaa lintulehteä "Keski-Suomen Linnut". Seuraavana vuonna 1977 yhdistys liittyi Lintutieteellisten Yhdistysten Liittoon (LYL). Vuonna 1984 yhdistyksen nimeksi muutettiin Keski-Suomen Lintutieteellinen Yhdistys r.y.
Pukinpensaat

Pukinpensaat ("Lycium") on kasvisuku koisokasvien heimossa. Sukuun kuuluu noin 90(–100) lajia, jotka kasvavat subtrooppisella ja lauhkealla vyöhykkeellä kaikilla mantereilla. Pukinpensaat ovat tavallisesti kuivilla paikoilla kasvavia piikkisiä, punamarjaisia pensaita.
Euroopassa viljellään Skandinavian eteläosia (Ruotsi, Norja ja Tanska) myöten koristekasveina kahta suvun kiinalaisperäistä lajia, pukinpensasta ("Lycium barbarum") ja kiinanpukinpensasta ("Lycium chinense"). Näitä lajeja viljellään myös hyötykasveina, koska niistä saadaan goji-marjoja. Goji-marjat ovat raaka-aine kiinalaisessa lääketieteessä.