tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dakar-ralli 1989

Pariisi-Dakar-ralli 1989 (myös "Pariisi-Tunisia-Dakar") oli 11. Dakar-ralli, joka ajettiin 25. joulukuuta 1988 ja 13. tammikuuta 1989 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Porte de Versailles) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Tunisian, Libyan, Nigerin, Malin, Guinean ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 473 kilpailijaa, joista 241 oli autoja, 155 moottoripyörää ja 77 avustavaa kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 209 ajoneuvoa, joista 100 oli autoja ja 60 moottoripyöriä mukaan lukien 49 avustavaa kuorma-autoa. Kuorma-autojen kilpaluokkaa ei ollut mukana.
Yleiskilpailun voitti kaksikko Ari Vatanen/Bruno Berglund Peugeotilla ja moottoripyörien kategorian voitti Gilles Lalay. Kilpailussa herätti huomiota Jean Todtin tallimääräys, jonka myötä Vatanen voitti kilpailun. Vatanen kaatoi auton Barcelonassa 26. joulukuuta ja otti kiinni johdossa ajanutta Jacky Ickxiä kun hän kaatoi auton uudelleen Teneren aavikolla. Tämän jälkeen Todt päätti kolikon heitolla tallimääräyksestä ja Vatanen voitti kolikon heiton.
Dakar-ralli 1986

Pariisi-Dakar-ralli 1986 (myös "Pariisi-Algiers-Dakar") oli 8. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1986 ja 22. tammikuuta 1986 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Versaillesissa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa. Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Nigerin, Malin, Ylä-Voltan ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 486 kilpailijaa, joista 282 oli autoja, 131 moottoripyörää ja 73 muuta. Kilpailun maaliin pääsi 100 ajoneuvoa, joista 71 oli autoja tai kuorma-autoja ja 29 moottoripyöriä.
Yleiskilpailun voitti kaksikko Metge/Lemoyne Porsche 959:llä ja moottoripyörien kategorian voitti Cyril Neveu Hondalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Vismara/Minelli Unimogilla.
Pariisi-Dakar -rallin perustaja Thierry Sabine menehtyi kilpailun aikana helikopterionnettomuudessa lähellä Gourma-Rharousia, Malissa. Onnettomuus sattui äkillisen hiekkamyrskyn yhteydessä. Onnettomuudessa kuoli myös neljä muuta henkilöä: ranskalainen pop-laulaja Daniel Balavoine, journalisti Nathalie Odent, radisti Jean-Paul Le Fur sekä helikopterilentäjä François-Xavier Bagnold.
Risto Korpela

Risto Juhani Korpela (s. 12. maaliskuuta 1949 Honkajoki) on suomalainen eläköitynyt osuuspankkien piirissä toiminut pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Korpela syntyi kauppias Juho Korpelan ja kauppias Hellä Jätinmäen perheeseen. Hän avioitui 1973 ekonomi Ulla Marketta Niemiahon kanssa. Ylioppilaaksi Korpela tuli Honkajoen yhteiskoulusta 1968 ja valmistui ekonomiksi Vaasan kauppakorkeakoulusta 1973. Hän on suorittanut myös useita esimies- ja liikkeenjohdon koulutusohjelmia. Korpela oli Osuuspankkien Keskusliiton aluesuunnittelija Helsingissä 1973–1974, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin yritystutkija 1974–1977, Turun Seudun Osuuspankin osastopäällikkö ja yritysasiamies 1977–1979, Etelä-Savon Osuuspankin antolainaus- ja notariaattiosaston osastopäällikkö Mikkelissä 1979–1980, Nisulan Osuuspankin apulaisjohtaja Jyväskylässä 1980–1986, Imatran Osuuspankin toimitusjohtaja 1987–1988, Kuopion Osuuspankin toimitusjohtaja 1988–1990 ja Turun Seudun Osuuspankin toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1990–2012. Hänellä on ollut myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Korpela sai 2007.
Dakar-ralli 1990

Pariisi-Dakar-ralli 1990 (myös "Pariisi-Tripoli-Dakar") oli 12. Dakar-ralli, joka ajettiin 25. joulukuuta 1989 ja 16. tammikuuta 1990 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Libyan, Nigerin, Chadin, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 465 kilpailijaa, joista 236 oli autoja, 136 moottoripyörää ja 93 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 133 ajoneuvoa, joista 64 oli autoja, 46 moottoripyöriä ja 23 kuorma-autoa.
Yleiskilpailun voitti kaksikko Ari Vatanen/Bruno Berglund Peugeotilla. Moottoripyörien kategorian voitti Edi Orioli Cagivalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Villa/Delfino/Vinante Perlinillä.
Dakar-ralli 1991

Pariisi-Dakar-ralli 1991 (myös "Pariisi-Tripoli-Dakar") oli 13. Dakar-ralli, joka ajettiin 29. joulukuuta 1990 ja 17. tammikuuta 1991 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Chevilly) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Libyan, Nigerin, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 406 kilpailijaa, joista 184 oli autoja, 113 moottoripyörää ja 109 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 174 ajoneuvoa, joista 128 oli autoja tai kuorma-autoja ja 46 moottoripyöriä.
Yleiskilpailun voitti kaksikko Ari Vatanen/Bruno Berglund Citroënillä. Moottoripyörien kategorian voitti Stéphane Peterhansel Yamahalla. Kuorma-autojen kategorian voitti kolmikko Houssat/De Saulieu/Bottaro Perlinillä.
Dakar-ralli 1979

Pariisi-Dakar-ralli 1979 (myös "Pariisi-Algiers-Dakar") oli ensimmäinen Dakar-ralli, joka ajettiin 26. joulukuuta 1978 ja 14. tammikuuta 1979 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Pariisissa Ranskassa (Trocadéro) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Nigerin, Malin, Ylä-Voltan ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 182 kilpailijaa, joista 80 oli autoja, 90 moottoripyörää ja 12 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 74 ajoneuvoa.
Yleiskilpailun voitti Cyril Neveu Yamahalla.
Patrice Dodin kuoli kilpailun yhteydessä, joka oli ensimmäinen kuolema Dakar-rallin historiassa. Dodin oli laittanut kypärän päähänsä laittamatta sitä kiinni ennen siirtymistä lähtöalueelle. Hän kaatui, jolloin kypärä luisti päästä ja hän löi päänsä kiveen. Tietojen mukaan hän oli kiinnittämässä kypäräänsä kun hän menetti moottoripyöränsä hallinnan.
Pilestredet

Pilestredet on Oslossa sijaitseva katu, joka ulottuu Aschehougs plassilta ydinkeskustasta Fagerborgin alueelle Frognerin kaupunginosassa. Se sai nimensä 1820-luvulla kadun varrella kasvaneiden pajujen (norjaksi "pil") mukaan. Tätä ennen katu oli ollut nimeltään Natmandsveien, sillä kaupungin rankkurin (norjaksi "nattmann") talo sijaitsi sen varrella. 1990-luvulla Pilestredet suljettiin autoliikenteeltä Hammerborgin tunnelin ja C. J. Hambros plassin välillä.
Waldemar Hansteen

Albert Waldemar Hansteen (25. toukokuuta 1857 Kristiania – 4. toukokuuta 1921 Kristiania) oli norjalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpiin töihinsä lukeutuvat Skienin paloasema ja Centralbanken for Norgen uusbarokkinen pankkipalatsi Oslon Kirkegatalla. Hän myös suunnitteli Norjan paviljongin Chicagon maailmannäyttelyyn.
Hansteenin poika Valdemar Scheel Hansteen oli myös arkkitehti.
Hansteen

Hansteen on ainakin seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Heinrich Parler

Heinrich Parler tai Heinrich I Parler (syntynyt noin 1300) oli saksalainen muurarimestari ja Parlerin muurarimestarien suvun kantaisä. Suku vaikutti Svaabiassa ja Böömissä 1300-1400-luvuilla.
Heinrich Parler toimi Kölnin tuomiokirkon muurarien työnjohtajana katedraalin kuorin valmistuessa noin vuonna 1322. Kirkon muut työt edistyivät kuitenkin hitaasti, ja Parler siirtyi Schwäbisch Gmündiin noin vuonna 1330, jossa hän johti Stadtkirche zum Heiligen Kreuz -kirkon päälaivan ja kuorin rakennustöitä. Heinrich Parler saattoi myös osallistua Augsburgin katedraalin kuorin rakentamiseen sekä työskennellä Nürnbergin Frauenkirchenin ja Ulmin tuomiokirkon rakennustyömailla.
Heinrich Parlerin sukunimi on peräisin nimikkeestä "Parlier", joka merkitsee muurarikillan työnjohtajaa. Parlerin poikia ovat Johann Parler ja Peter Parler.
Jere Ijäs

Jere Ijäs (oikealta nimeltään Jeremias Joonatan Ijäs, s. 14. tammikuuta 1980, Hämeenlinna) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja multi-instrumentalisti. Ijäs soittaa sähkö- ja akustista kitaraa, kosketinsoittimia, bassoa sekä omilla julkaisuillaan joskus myös rumpuja, perkussioita sekä huuliharppua. Jere Ijäs kirjoittaa kappaleita suomeksi ja englanniksi.
Ijäs sai lentävän startin levytysuralleen, kun hänen yhtyeensä Jere &amp; The Universe pyydettiin lämmittely-bändiksi Eppu Normaalin Sankariainesta jäähalli-kiertueelle vuonna 2005. Kiertue käsitti isoimmat suomalaiset kaupungit päättyen silloiselle Hartwall-areenalle Helsingissä. Ijäksen yhyteessä Jere Ijäs ja Monacon työväen palloilijat soittavat rumpalilegenda Anssi Nykänen sekä Laika &amp; The Cosmonautsista ja J. Karjalaisen taustalta tunnettu Tom Nyman. Ijäs on soittanut, tai soittaa erilaisissa kevyen musiikin huippukokoonpanoissa mm. suomalaisen rockin pioneerin ja legendan Eero Raittisen Eldis-yhtyeessä, Hoedownissa, Jonna Tervomaan bändissä, Dingossa (2015–2016), Esa Nummelan yhtyeessä sekä Tuomo &amp; Markus feat. Verneri Pohjola-kokoonpanossa, joka on kiertänyt paljon Yhdysvaltoja (mm. Winter jazzfest New York, Rochester jazz festival New York sekä Wilco-yhtyeen kuratoima Solid Sound North Adamsissa). Tuomo &amp; Markus feat. Verneri Pohjola esiintyi myös legendaarisella Seattlen Kexp-kanavalla, josta on Youtubessa livetaltio. Ijäs on myös esiintynyt Pratt and Moodyn taustalla (Tuomo Prättälä &amp; Markus Nordenstreng -soul project).
Kokoonpanot.
Hoedown-yhtyeeseen Ijäs kutsuttiin vuonna 2018. Yhtyeessä soittaa suomalaisen kevyen musiikin järeitä ammattilaisia monelta vuodelta. Kokoonpano lokakuusta 2018 eteenpäin: Mika Kuokkanen, Jere Ijäs, Jarmo Nikku, Olli Haavisto, Topi Kurki, Masa Maijanen. Yhtyeen aiempia jäseniä ovat mm. Ninni Poijärvi, Tuomo Dahlblom sekä vuonna 2018 menehtynyt Esa Kaartamo. Yhtye on tehnyt keikkoja ympäri Suomen ja sillä on ollut useita vierailijoita (J. Karjalainen, Tuomari Nurmio, Edu Kettunen, Dirk Powell (USA), Anna Puu, Joshua James (USA) Anssi Kela, Erin, Tokela, Jonna Tervomaa, Mikko Kuustonen, Jukka Gustavson).
Ijäs on vieraillut usean vuoden säännöllisesti Helsingin roots-klubeilla solistina. Lisäksi hän on tehnyt duo-keikkoja Mika Kuokkasen, Jonna Tervomaan ja Esa Nummelan kanssa Ijäs soittaa myös satunnaisesti Weldons-yhtyeen kanssa J. J. Calen musiikkia. Yhtyeessä soittavat Ijäksen lisäksi Petsku Lemström, Jani Jalkanen, Olli Haavisto ja Topi Kurki.
Kultaesikko

Kultaesikko ("Primula auricula") on esikoiden sukuun kuuluva kasvilaji. Kultaesikkoa tavataan Keski-Euroopassa sekä Alpeilla ja Karpaateilla. Se on monivuotinen kasvi, joka kasvaa noin 15-25-senttimetriseksi. Kultaesikkoa kasvaa yleensä kuivahkoissa ja hiekkaisissa maastoissa, ja se kukkii keväisin. Kukilla on yleensä eri värejä yksilöstä riippuen ja niillä on valkoinen keskusta. Kultaesikko on myös jokseenkin myrkyllinen joillekin nisäkkäille. 
Kultaesikkoa pidetään myös puutarhakasvina. Kultaesikko istutetaan syksyllä, jotta sen juuret ehtivät kehittyä talven aikana.
Kraven the Hunter (elokuva)

Kraven the Hunter on vuonna 2024 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin sarjakuvahahmoon Kraven Saalistaja. Se on Sony’s Spider-Man Universen kuudes elokuva. Elokuvan ohjasi J. C. Chandor ja käsikirjoittivat Art Marcum ja Matt Holloway sekä Richard Wenk. Elokuvan pääosissa ovat Aaron Taylor-Johnson, Russell Crowe, Ariana DeBose, Fred Hechinger, Alessandro Nivola ja Christopher Abbott.
"Kraven the Hunter" sai ensi-iltansa 13. joulukuuta 2024.
Caterpillar (albumi)

Caterpillar on Minan studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 1991.
Fülöp

Fülöp on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Neekerin poika

Neekerin poika on Mikko Alatalon vuonna 1993 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Mikko Alatalo ja Harri Rinne. 
Neekerin poika -kappaleessa kappaleen kertoja on Lestijärven Discolandissa kuuntelemassa tummaihoisten muusikoiden musiikkia, joka tekee kertojaan huomattavasti suuremman vaikutuksen kuin paikallisen bändin soitanta. Alatalo kuvaa kappaletta satiiriksi, ja poliittisesti värittymättömäksi kannanotoksi ”svengaavan musiikin puolesta svengaamatonta vastaan”. Kappale oli Harri Rinteen idea, joka syntyi vuonna 1993 ilmestyneelle albumille "Puutarha", joissa muita albumin kappaleiden aiheita kuvaillaan sanoilla "täynnä tuskaa ja kaipausta". Alatalon mukaan kappale tehtiin hyvin nopeasti, ja jätettiin levylle. 
"Neekerin poika" oli Alatalon soitetuin kappale vuonna 2016 musiikkisuoratoistopalvelu Spotifyssa. Nykyään kappale ei ole enää Spotifyn valikoimassa.
Islam Itljašev

Islam Itljašev (Hadžiislam Vladimirovitš Itljašev, , s. 5. lokakuuta 1991, Tšerkessk) on venäläinen poplaulaja- ja lauluntekijä, Karatšai-Tšerkessian kunnioitettu kansantaiteilija. Vuonna 2022 Itljašev oli Venäjän Youtuben striimatuin artisti. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä "Milana" vuonna 2011. Itljašev saavutti suuremman yleisön huomion vuoden 2019 musiikkivideolla "Salam aleikum bratjam", jossa Pohjois-Kaukasialaisten kansojen edustajat esittävät perinteistä Lezginka -tanssia. Itljašev itse on etniseltä taustaltaan tšerkessi.
Eubie Blake

James Hubert "Eubie" Blake (7. helmikuuta 1887 Baltimore, Maryland – 12. helmikuuta 1983 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu ragtimea, vaudeville- ja viihdesävelmiä sekä teatteriin sävellettyä musiikkia. Hänen merkittävin teatteriesityksiä varten tekemänsä teos on musikaali "Shuffle Along" (1921), jonka hän loi yhteistyössä sanoittaja Noble Sisslen kanssa.
Blaken vanhemmat olivat aikoinaan orjia. Poika aloitti 4- tai 5-vuotiaana harmonin soittamisen kotonaan ja esiintyi nuoruudessaan pianistina. Vuonna 1915 Blake aloitti yhteistyönsä Noble Sisslen kanssa. Kaksikon ura edistyi kun yksi sen lauluista, "It's All Your Fault" pääsi osaksi laulaja Sophie Tuckerin esityksiä. Vuonna 1916 Blake tutustui Sisslen kautta bandleader James Reese Europeen. Hän pääsi työskentelemään Blaken avustavana kapellimestarina ja säveltäjänä. Europesta poiketen Blake ei palvellut ensimmäisessä maailmansodassa vaan sai vapautuksen asepalveluksesta, sillä hänen äitinsä ja vaimonsa toimeentulo oli yksin hänestä riippuvainen. Blake hoitikin Europen musiikillisia liiketoimintoja sodan aikana. Sodan päätyttyä vuonna 1918 ja Europen kuoltua 1919 Sissle ja Blake siirtyivät vaudevilleen. "Shuffle Along" oli ensimmäinen kokonaan afroamerikkalaisten tekemä Broadway-esitys, joka esitettiin Broadwayn täysin hinnoin. Musikaalin ensi-ilta oli 23. toukokuuta 1921, ja tuotanto esitettiin noin viisisataa kertaa. "Shuffle Along" sisältää Sisslen ja Blaken tunnetuimman laulun, "I'm Just Wild About Harry" sekä romanttisen balladin "Love Will Find a Way". Musikaalilla oli huomattava vaikutus Harlemin renessanssiin.
Eubie Blaken ja Noble Sisslen musiikkia sisältyi myös Lee De Forestin vuonna 1923 tuottamissa äänielokuvissa. Blake jatkoi yhteistyötä Sisslen ja muiden sanoittajien kanssa eri näytöksissä. Andy Razafin kanssa hän teki kappaleen "Memories of You", joka sisältyi Lew Leslien "Blackbirds of 1930" -näytökseen ja josta tuli monien suosittujen esittäjien tulkitsema hitti. Toisen maailmansodan aikana Blake teki Sisslen kanssa musiikkia useisiin United Service Organizationsin näytöksiin.
1950-luvun loppupuolella ragtimen noustua uuteen suosioon Blake saavutti tunnustusta ragtimen edelläkävijänä. Hän tuli musiikillaan edustetuksi useilla ragtimealbumeilla, ja vuonna 1960 hän esiintyi NBC:n erikoislähetyksessä "Those Ragtime Years". Vuonna 1969 Columbia Records julkaisi Blaken kappaleista kaksoislevyn "The Eighty-six Years of Eubie Blake". Blake saavutti suosiotaan esiintymisillään festivaaleissa ja konserteissa eri puolilla Yhdysvaltoja ja Eurooppaa. Hän esiintyi myös monissa televisio-ohjelmissa, kuten Johnny Carsonin "The Tonight Show'ssa" ja "Saturday Night Livessa". Broadway-revyyssä "Eubie!" esitettiin Blaken musiikkia vuosina 1978–1979. Blake palkittiin Presidential Medal of Freedomilla vuonna 1981.
Talousjournalismi-palkinto

Talousjournalismi-palkinto on Kaute-säätiön myöntämä palkinto ansioituneelle suomalaiselle taloustoimittajalle laadukasta talousjournalismia edistävästä julkaisusta tai teosta. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2023. Palkintosumma on 10 000 euroa.
2023.
Ensimmäisenä vuonna palkinnon voitti Yle uutisten leikkauspeli, jonka tekijöinä olivat Taneli Arponen, Tulikukka de Fresnes, Antti Parviala, Eetu-Mikko Pietarinen ja tuottajina Timo-Pekka Heima, Mika Pippuri ja Maria Stenroos. Pelimuotoon tehdyn artikkelin tarkoituksena on antaa lukijalle tuntuma siitä, kuinka suuria ratkaisuja julkisessa taloudessa on tehtävä, jos halutaan päästä hallituksen asettamaan tavoitteeseen sopeuttaa julkista taloutta 6 miljardilla eurolla.
Finalisteina olivat lisäksi Turun Sanomien juttu Varsinais-Suomen suurimmista työpaikkojen vähentäjistä ja lisääjistä (Jenni Honkanen ja Klaus Perälä), Kauppalehden juttu Pihlajalinna-yhtiön sisäisistä ongelmista (Kyösti Jurvelin ja Cilla Bhose) sekä Helsingin Sanomien juttu somevaikuttaja Sara Vannisesta (Katriina Pajari).
2024.
Vuonna 2024 Talousjournalismi-palkinnon voitti Talouselämä-lehden toimittaja Riikka Aaltonen jutullaan “Tienaamaan vai kortistoon: Lista paljastaa valtavat erot korkeakoulututkintojen välillä – Luoko Suomi suurta kuplaa?” Jutussa käsiteltiin koulutuspolitiikkaa ja sen vaikutuksia työllistymiseen ja tulotasoon sekä yksilön että yhteiskunnan tasolla.
Aaltosen kanssa finaalissa olivat Petteri Lindholm ja Hanna Eskonen (YLE) jutulla, jossa he käsittelivät sähkön hintaa sekä HS Vision Merja Saarinen. Hänen juttunsa käsitteli kansantalouden vahvistamista kasvun avulla.
Bruno Nicolai

Bruno Nicolai (20. toukokuuta 1926 Rooma – 18. elokuuta 1991 Rooma) oli italialainen elokuvamusiikin säveltäjä.
Opiskellessaan pianonsoittoa ja säveltämistä Rooman Conservatorio Santa Ceciliassa 1950-luvulla Nicolai ystävystyi Ennio Morriconen kanssa, mistä lähtien he tekivät työtä yhdessä kauan.
Syylliset ja syyttömät

Syylliset ja syyttömät on suomalainen tribuuttialbumi vuodelta 1987. Albumilla tunnetut suomalaiset muusikot tulkitsevat Veikko Lavin lauluja. Mukana ovat muiden muassa Juice Leskinen, Hector, J. Karjalainen sekä Jussi Raittinen. Kaikki kappaleet sovitti Upi Sorvali, joka myös tuotti levyn. Albumi julkaistiin sekä vinyylilevynä että CD-levynä. Albumi on käytännössä jatkumoa kolme vuotta aikaisemmin tulleelle Ystävät ja viholliset -albumille.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Veikko Lavi ja sovittanut Upi Sorvali.
Häkkisukellus

Häkkisukellus tai haihäkkisukellus on vedenalaista sukellusta tai snorklausta, jossa haiden tarkkailija on suojahäkissä. Suojahäkin tarkoituksena on estää haiden hyökkäykset sukeltajia kohtaan. Häkkisukellusta käytetään tieteelliseen havainnointiin, vedenalaiseen elokuvaukseen ja turismiin. Yleensä hait houkutellaan häkkien läheisyyteen jollain syötillä, kuten tonnikalalla. 
Historia.
Haihäkit kehitti ensimmäisenä Jacques Cousteau. Cousteau käytti hain häkkiä "Hiljaisen maailman" tuotannossa, joka julkaistiin vuonna 1956. Rodney Fox kehitti oman hain häkin 1960-luvulla. Foxin ensimmäinen suunnittelu sai inspiraationsa vierailusta eläintarhassa, jonka hän teki selvittyään lähes kohtalokkaasta hain hyökkäyksestä vuonna 1963. Hain häkkiä paranteltiin edelleen ja lopulta Peter Gimbel osallistui myös sen suunnitteluun vuonna 1971 "Blue Water, White Death" -elokuvan tuotannossa.
Turismi.
Häkkisukelluksesta on muodostunut 2000-luvulla suosittu turistinähtävyys. Suosittuja sijainteja ovat esimerkiksi Etelä-Afrikan rannat, Meksikon rannat ja Etelä-Australia. 
Onnettomuudet.
Silloin tälloin raportoidaan tilanteista, kun valkohait ovat päässeet häkkeihin sisälle. Vuonna 2005 brittiläinen turisti Mark Currie joutui vaaraan, kun viisimetrinen pitkä valkohai puri hain häkin tankojen läpi, kun sitä käytettiin virkistyshaisukelluksessa rannikolla Etelä-Afrikassa.
Kick (sivusto)

Kick on joulukuussa 2022 perustettu reaaliaikaiseen suoratoistoon ("striimaukseen") keskittynyt palvelu.
Kick perustettiin haastamaan Amazonin omistama Twitch.tv.
Palvelun rahoittajia ovat australialais-curaçaolaisen kryptovaluutta-nettikasinon Stake.com omistajat Bijan Tehrani ja Ed Craven ja sitä markkinoi striimaaja Trainwreck (Tyler Faraz Niknam).
Palvelua mainostetaan huomattavasti laajemmalla sananvapaudella ja rennommalla moderoinnilla kuin Twitchiä. Twitch kielsi uhkapelaamisen lähettämisen alustalla syyskuussa 2022, jos pelipaikat tai -sivustot eivät ole Yhdysvaltain lain mukana lisensoituja. Tämä kielsi Stake.comin pelien lähettämisen. Striimissä on ollut mahdollista katsoa Super Bowlia, selata Pornhubin etusivun läpi ja puhua natseista. Sivuston edustajien mukaan se kuitenkin noudattaa DMCA-lakia, eikä hyväksy vihapuhetta.
Sisällöntuottajien kannalta Kick lupaa 95 % tuotoista striimaajille, kun Twitch ottaa vähintään 30 %.
Markkinointi.
Kick on Alfa Romeon Formula 1 -tallin sponsori.
Šakin suurmestari Hikaru Nakamura oli ensimmäinen merkittävä striimaaja, kun hän siirtyi Kickille maaliskuussa 2023. Kickin tekemät sopimukset eivät ole eksklusiivisia, vaan hän voi striimata samaan aikaan molemmille sivustoille.
Twitchin suosituin striimaaja xQc solmi Kickin kanssa 16. kesäkuuta 2023 kaksivuotisen sadan miljoonan dollarin sopimuksen siirtyä alustalle.
18. kesäkuuta 2023 Twitchin suosituin naisstriimaaja Amouranth siirtyi Kickille.
Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja

Maailmankirjallisuuden kultainen kirja: Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja on Anna-Maria Tallgrenin toimittama kirjallisuusantologia, jossa on näytteitä Ranskan kirjallisuudesta. Teoksen on julkaissut vuonna 1934 WSOY.
Haihyökkäys

Haihyökkäys on ihmiseen kohdistuva hain toteuttama hyökkäys. Joka vuosi raportoidaan noin 80 hyökkäyksestä, joissa ei ole provosoitu haita millään tavalla. Haihyökkäysten harvinaisuudesta huolimatta monet ihmiset pelkäävät haita satunnaisten sarjahyökkäysten, kuten vuoden 1916 Jersey Shore -hyökkäysten, sekä kauhufiktioiden ja elokuvien, kuten "Tappajahain" jälkeen. Maailman yli 489 hailajista vain valkohai, tiikerihai ja härkähai ovat aiheuttaneet toistuvia hyökkäyksiä. Hain hyökkäyksiä tapahtuu luultavasti paljon enemmän, kuin tilastoihin merkitään.
Tilastot.
Kansainvälisen haihyökkäystiedoston (ISAF) mukaan vuosina 1958–2016 ympäri maailmaa tapahtui 2 785 vahvistettua provosoimatonta haihyökkäystä, joista 439 oli kuolemaan johtaneita. Vuosina 2001–2010 keskimäärin 4,3 ihmistä kuoli vuodessa haihyökkäysten seurauksena. 
Vuonna 2000 maailmanlaajuisesti ilmoitettiin 79 hain hyökkäystä, joista 11 johti kuolemaan. Vuosina 2005 ja 2006 tämä määrä laski 61:een ja 62:een ja kuolemantapausten määrä vain neljään vuodessa. Vuoden 2016 vuosittaiset 81 hain hyökkäystä maailmanlaajuisesti oli sama kuin edellisen viiden vuoden (2011–2015) keskimäärin 82 tapausta vuodessa. Vuonna 2015 tapahtui kaikkien aikojen korkein vuosittainen haihyökkäysten kokonaismäärä, 98. Vuonna 2016 maailmanlaajuisesti kuoli neljä, mikä on vähemmän kuin keskimäärin kahdeksan kuolemantapausta vuodessa maailmanlaajuisesti vuosina 2011–2015 ja kuusi kuolemantapausta vuodessa viimeisen vuosikymmenen aikana. Vuonna 2016 58 % hyökkäyksistä kohdistui surffaajiin. 
Näistä raporteista huolimatta kuolemaan johtaneiden haihyökkäysten todellinen määrä maailmanlaajuisesti on edelleen epävarma. Suurimmalla osalla kolmannen maailman rannikkovaltioista ei ole olemassa mitään menetelmää epäillyistä hain hyökkäyksistä ilmoittamiseen. Siksi menetykset ja kuolemantapaukset lähellä rannikkoa tai merellä jäävät usein ratkaisematta tai julkistamatta. Suurin osa näistä hyökkäyksistä tapahtui Yhdysvalloissa (53 vuonna 2000, 40 vuonna 2005 ja 39 vuonna 2006). Yhdysvalloissa tapahtuu vuodessa keskimäärin 16 haihyökkäystä, joissa kuolee yksi joka toinen vuosi.
Australiassa tapahtuvissa hyökkäyksissä kuolee eniten ihmisiä, ja niiden määrä on lisääntynyt tasaisesti viimeisen 40 vuoden aikana.
Ennaltaehkäisy.
Henkilökohtaiset neuvot riskien vähentämiseksi.
Lähde: 
Esteet rannoilla.
Rannoille voidaan asentaa monenlaisia esteitä, kuten verkkoja, joiden tavoitteena on estää haiden pääsy uimareiden joukkoon. Ne muodostavat täysin suljetun uima-alueen. Hain esteiden materiaaleina käytetään erilaisia verkkomateriaaleja, mutta viimeaikoina rakenteisiin on lisätty myös muovia kestävyyden parantamiseksi. 
Muut suojelut.
Rantapartioita ja tarkkailulentokoneita käytetään yleisesti suosittujen uimarantojen suojaamiseen. Ilmapartioiden tehokkuus haiden hyökkäyksien vähentämisessä on kuitenkin rajallinen. Muita menetelmiä ovat haiden merkitseminen ja niiden seuraaminen, haiden pyydystäminen ja siirtäminen avomerivesille ja haiden ruokailutottomusten seuraaminen.
Kaarlo Helminen

Kaarlo (Kalle) Johannes Helminen (4. helmikuuta 1907 Messukylä – 12. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1972. Hän oli myös kaksinkertainen Suomen mestari Louhi-luokan kilpapurjehduksessa.
Helmisen vanhemmat olivat varastonhoitaja Kalle Kustaa Helminen ja Hilda Elina Mäkinen ja puoliso vuodesta 1932 Ilma Dagmar Virtanen. Hän kävi ammattikoulun 1922, suoritti 1926 Tampereen Teollisuuskoulussa konerakennusosaston tutkinnon ja 1931 Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa sekä tie- ja vesirakennusosaston että huoneenrakennusosaston tutkinnot. Hän työskenteli ensin Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:ssä, Tampereen kaupungin sähkölaitoksella ja vuodesta 1929 työnjohtajana Valtionrautateillä. Vuodesta 1936 hän toimi Puolustusministeriössä työpäällikönä Karjalan kannaksen linnoitustöissä. Talvisodassa hän oli linnoitusten korjauskompanian päällikö ja ja jatkosodassa linnoitusrakennuspataljoonan komentaja. Sotien jälkeen hän toimi ensin Cyklop Rakennus Oy:n ja Oy Yhtyneet Rakennustoimistot Ab:n palveluksessa, ja perusti 1946 Laatubetoni Oy:n. Laatubetoni kasvoi ja lopulta työllisti 1970-luvulla 200–300 henkilöä. Se urakoi teollisuusrakennuksista, asuinrakennuksia ja julkisia rakennuksia pääasiassa pääkaupunkiseudulla, muun muassa Heimolan ja Weilin+Göösin painotalon, sekä teki saneerausta. Helminen jäi 1976 pois toimitusjohtajan tehtävästä, ja yhtiön uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin hänen poikansa Tapani Helminen.
Helminen vaikutti rakennusalan ja reserviupseereiden järjestötehtävissä sekä kirkon piirissä. Hän kilpali 1920-luvulla makuuammunnassa ja pesäpallossa sekä Tampereen Pyrinnön että Tampereen Mailapoikien riveissä. Sotien jälkeen Helminen voittti purjehduksen Louhi-luokassa Suomen mestaruuden kaksi kertaa ja edusti Suomea neljä kertaa Euroopan mestaruuskilpailuissa.
Olli-palkinto

Olli-palkinto on Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton myöntämä palkinto merkittävästä journalistisesta työstä. Se on nimetty pakinoitsija Väinö Nuortevan nimimerkin mukaan.
Palkitut.
Lähde (1998–2021) (2014–)
Myrne (Hersonin alue)

Myrne (; ) on kaupunkityyppinen taajama Hersonin alueen Skadovskin piirissä Ukrainan eteläosassa. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 1 800 (2022). Taajamassa on rautatieasema. Myrnestä on maanteitse 68 kilometriä piirikeskus Skadovskiin lännessä ja 109 kilometriä aluekeskus H’ersoniin luoteessa. Noin 5 kilometriä Myrnen eteläpuolitse kulkee eurooppatie , joka yhdistää (Venäjän 2014 miehittämän) Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan H’ersoniin. Eurooppatien rinnalla seuraa Pohjois-Krimin kastelukanava, joka pohjoisessa jatkuu Dnepriin padottuun Kah’ovkan tekojärveen.
Heinäkuun 2020 alueuudistukseen saakka Myrne kuului Kalantšakin piiriin. Uudistuksessa taajamasta tuli osa laajentunutta Skadovskin piiriä.
Osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, Venäjän armeijan sotilasosastot miehittivät Myrnen maaliskuussa 2022. Sittemmin havaittiin, että venäläiset miehittäjäjoukot käyttivät Myrnen rautatieasemaa tärkeänä solmupisteenään tuodessan sotilaita, kulkuvälineitä ja tarvikkeita Krimin kautta pohjoisemmille miehitysalueilleen.
Parananaraukaria

Parananaraukaria ("Araucaria angustifolia") on araukariakasvien heimon ja araukarioiden sukuun kuuluva uhanalainen havupuulaji.
Kuvaus.
Parananaraukarian runko kasvaa 25–35 metriä korkeaksi, ja oksat lähtevät siitä vaakasuoraan. Tummanvihreät neulaset ovat 3–6 cm pitkiä. Kasvi on kaksikotinen. Hedekävyt ovat 10–18 cm pitkiä ja 12–25 mm leveitä. Emikävyt ovat 18–25 vm pitkiä ja 13 cm leveitä sekä väriltään kastanjanruskeita. Kävyt kypsyvät kahdessa tai kolmessa vuodessa ja painavat kosteina yli kilon. 
Levinneisyys.
Parananaraukariaa esiintyy luonnonvaraisena Paraguayssa, Argentiinassa ja Brasilian eteläosassa.
Uhat ja suojelu.
Parananaraukaria on Brasilian merkittävimpiä talouspuita. Puutavaran lisäksi sen siemeniä kerätään ruoaksi. Kasvin elinympäristö pienenee maanviljelyksen ja muiden talouspuiden, kuten eukalyptusten kasvattamisen takia.
Parananaraukariasta saatavan puutavaran vienti ulkomaille on kielletty Brasiliassa vuodesta 2001. Pieni osa levinneisyysalueesta on kansallispuistoina ja suojelualueina.
Montcy-Notre-Dame

Montcy-Notre-Dame on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin neljä kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista koilliseen.
Sijaintinsa ansiosta joen varrella ja suuren Charleville-Mézièresin kaupungin kupeessa Montcy-Notre-Dameen kehittyi pesula, jossa pestiin kaupungin porvareiden pyykit. Kuntaan on perustettu pellavamuseo "Musée du linge Robert Bucheler", jossa voi tutustua esimerkiksi liinavaatteiden puhdistustekniikoiden kehitykseen 1800-luvulta nykypäivään. Museossa on myös näytteillä 1800- ja 1900-luvun vaatteita.
DaddyShow

Esa Arokki (s. 23. lokakuuta 1982 Kaarina), on suomalainen rap-artisti, taiteilijanimeltään DaddyShow.
Debyyttisinglensä "Who is you daddy?" DaddyShow julkaisi vappuaattona 2021.
DaddyShown musiikkivideot ovat keränneet myös valtakunnalista huomiota ja niissä on esiintynyt mm. vapaaottelija Teemu Packalen. DaddyShown viimeisin single "Isit tikis" ilmestyi toukokuussa 2023.
Ham-les-Moines

Ham-les-Moines on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Sormonne-joen varrella, noin 12 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista luoteeseen.
Kunta kuului 1100-luvulla reimsiläisen Saint-Nicaisen luostarin omistukseen. Paikallinen luostari tuhoutui, ja siitä jäi jäljelle vain luostarikirkko. Myös luostarikirkko tuhoutui useassa tulipalossa vuosisatojen saatossa. Nykyinen Ham-les-Moinesin kirkko on vuodelta 1724.
Kansainvälinen seksityöntekijöiden päivä

Kansainvälinen seksityöntekijöiden päivä tai kansainvälinen huorien päivä on 2. kesäkuuta vietettävä vuosipäivä, jolloin kunnioitetaan seksityöntekijöitä sekä tunnistetaan seksityöntekijöiden usein kohtaamat syrjivät ja riistävät työolosuhteet. Vuosipäivä sai alkunsa vuonna 1975, jolloin yli sata seksityöntekijää protestoivat poliisin epäasiallista käytöstä vastaan ja valtasivat Saint-Nizierin kirkon Lyonissa Ranskassa. He vaativat parannuksia turvattomiin työolosuhteisiinsa.
Taustaa.
1970-luvun Ranskassa poliisin kostotoimet pakottivat seksityöntekijät työskentelemään salaa. Tämän seurauksena seksityöntekijöiden asema ja turvallisuus heikkeni sekä väkivalta seksityöntekijöitä kohtaan kasvoi. Huhtikuussa 1975 lyonilaiset seksityöntekijät pyrkivät organisoitumaan ja heidän johtajansa "Ulla" esiintyi televisiossa tuoden esiin seksityöntekijöiden vaatimuksia tilanteensa parantamiseksi. Kahden seksityöntekijän murhan jälkeen sekä valtiovallan haluttomuudesta puuttua tilanteeseen seurasi, että seksityöntekijät Lyonissa ryhtyivät toimenpiteisiin.
Yli sata seksityöntekijää valtasi Saint-Nizierin kirkon 2. kesäkuuta 1975 ja aloittivat 8 päivää kestäneen lakon. He vaativat loppua sakoille, poliisin ahdistelulle ja kahden muutamia päiviä sitten seksikaupasta kiinni otetun vapauttamista. Lakkoilevat seksityöntekijät lauloivat protestilauluja sekä vaativat inhimillisiä työolosuhteita ja seksityön stigman purkamista. Valtaus sai huomioita ja näkyvyyttä Ranskan lehdistössä ja sai tukea feministisiltä ja poliittisilta järjestöiltä sekä ammattiliitoilta. 
Kirkkoherra Antonin Bdal kieltäytyi kutsumasta poliisia poistamaan seksityöntekijöitä kirkosta, mutta valtiovallan käskystä poliisi tyhjensi kirkon 8 päivää lakon jälkeen 10. kesäkuuta. Sisäministeri Michel Poniatowski väitti, että seksityöntekijät olivat tehneet valtauksen parittajien pakottamana. Naisten oikeuksien ministeri Françoise Giroud kieltäytyi tapaamasta naisia. Liikkeen johtaja "Ullan" valokuvat ja todellinen nimi julkistettiin lehdistössä.
Tapahtumat johtivat kansainväliseen seksityöntekijöiden päivän syntymiseen, ja vuosipäivää on juhlittu 2. kesäkuuta vuodesta 1976 valtauksen muistona.
Mari Rantanen

Mari Rantanen voi tarkoittaa seuraavia suomalaisia:
Mats Valk

Mats Valk (s. 4. toukokuuta 1996) on alankomaalainen Rubikin kuution nopeusratkoja. Hän ansainnut kaksi maailmanennätystä 3 × 3 -kuutiolla, 5,55s (2013) ja 4,74s (2016). Valk voitti Rubikin kuution Euroopan kisat vuonna 2018. 
Mainittavaa.
Mats Valk syntyi ja kasvoi Amstelveenissä, Alankomaissa.
Valk on tunnteuin kahdenkertaisena maailmanennätyksen rikkojana, ja toiseksi sijoittuneena sekä Rubikin kuution maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 että 2015. Hän rikkoi ensimmäisen kerran maailmanennätyksen ajalla 5,55 sekuntia Zonhoven Open 2013 -turnauksessa Belgiassa 3. maaliskuuta 2013. Hän piti ennätystä itsellään yli 2 vuotta, kunnes rikkoi sen itse ajalla 4,74 sekuntia Jawa Timur Open 2016 -turnauksessa 6. marraskuuta 2016. Kuukautta myöhemmin Feliks Zemdegs rikkoi ennätyksen vain 0,01 sekunnilla. 
Valk on tehnyt myös kolme 4 × 4- maailmanennätystä, kaksi yksittäisratkaisussa ja yhden viiden ratkaisun keskivertoaikana. Hänen toinen yksittäinen maailmanennätyksensä, 26,77 sekuntia 15. huhtikuuta 2012, oli ensimmäinen virallinen 4x4-ennätys alle 30 sekunnissa. Yhteensä Valk on rikkonut 5 WCA:n maailmanennätystä, 17 Euroopan ennätystä ja 154 Hollannin kansallisennätystä. Valkilla on tällä hetkellä myös maailmanennätys eniten Rubikin kuutioiden ratkaisemisessa 1 tunnissa, 374 kuutiota Pariisissa 21. lokakuuta 2015.
Valk tunnetaan myös VLS (Valk Lst Slot) 3 × 3 -algoritmisarjan luojana. Valk käytti yhtä näistä algoritmeista kuution täydentämiseen vuoden 2016 3x3 maailmanennätyksessään.
The Valk.
Valk perusti yhteistyössä kiinalaisen QiYi MoFangGen kanssa oman tuotemerkin, The Valk, luoden kuutioita omien mieltymyksiensä mukaan. Mekanismin suunnittelu ja kuution suorituskyky on Valkin itse hyväksyttävä ennen kuution massatuotantoa ja myyntiä. Ensimmäinen tällä tuotemerkillä julkaistu kuutio oli Valk 3 15. elokuuta 2016. Valkin kuutioita ovat käyttäneet myös muut maailmanluokan nopeusratkojat, mm. Patrick Ponce. Vuonna 2018 QiYi julkaisi toisen Valk 3x3:n, Valk Power and Power M, joka on lyhenne sanoista Valk Power Magnetic, joka oli ensimmäinen kupariytiminen speedcube. Lopuksi Qiyi julkaisi uusimman Valk 3x3:n nimeltä Valk 3 Elite M. Siinä on kaksoismagneettiasetus, jota yhdelläkään kuutiolla ei ole aiemmin ollut. Valk-kokoelmassa on myös 2x2, 4x4 ja 5x5, jotka kaikki Valk on itse hyväksynyt myytäväksi.
Tärkeimmät WCA -sijoitukset.
Lähde:
Patrick Ponce

Patrick Ponce on yhdysvaltalainen Rubikin kuution nopeusratkoja. Hän on ansainnut uransa aikana kolme maailmanennätystä 3 × 3 -kuutiolla, yhden perinteisesti (4,69 s) ja kaksi viiden ratkaisun keskiarvoa yhdellä kädellä ratkaistaessa (8,70 s) ja (8,65 s). Lisäksi hän saavutti vuonna 2019 Pohjois-Amerikan alueelliset ennätykset 3 × 3 -kuutiolle (4,24 s) ja yhdellä kädellä ratkaistaessa 3 × 3 -kuutiolle (7,51 s). Kesäkuuhun 2023 mennessä hän on kilpaillut 112 turnauksessa ja suorittanut 5 581 ratkaisua.
Lucas Etter

Lucas Etter (s. 7. heinäkuuta 2001 Kentucky) on yhdysvaltalainen Rubikin kuution nopeusratkoja. Hän on saavuttanut uransa aikana neljä maailmanennätystä, joista tunnetuin on vuonna 2015 saatu ensimmäinen alle 5 sekunnin virallinen 3 × 3 yksitäinen ratkaisu (4,90 s). Lisäksi hän on saanut kolme kertaa 2 × 2 -kuutiolla maailman parhaan keskiarvon (1,69 s), (1,60 s) ja (1,51 s). Etter on saanut kuusi Pohjois-Amerikan ennätystä, joista yksi on 2 × 2 -kuution yksittäisratkaisu (0,96 s) ja viisi 3 × 3 -kuution keskiarvoennätystä (7,52 s), (7,13 s), (7,06 s), (7,05 s) ja (6,89 s).
Muu elämä.
Etter on suosittu ja yksi rikkammista Kentuckyssä syntynteistä tubettajista. Hänellä on Youtubessa vajaa 47 tuhatta tilaajaa kesäkuussa 2023.
Noronepikki

Noronepikki ("Eclipta prostrata") on asterikasvien heimoon kuuluva ruohovartinen valkokukkainen kasvi. Sen varsi voi kasvaa yli metrin mittaiseksi.
Sitä tavataan lauhkean ja trooppisen ilmaston alueella järvien, lampien ja jokien rantavyöhykkeellä eri puolilla maailmaa.
Dakar-ralli 1985

Pariisi-Dakar-ralli 1985 (myös "Pariisi-Algiers-Dakar") oli 7. Dakar-ralli, joka ajettiin 1. tammikuuta 1985 ja 22. tammikuuta 1985 välisenä aikana. Kilpailun lähtöpaikka oli Versaillesissa Ranskassa (Place d’Armes) ja päätepiste Dakarissa Senegalissa (Rose Lake). Kilpailun pituus oli ja reitti kulki Ranskan, Algerian, Nigerin, Malin, Mauritanian ja Senegalin alueella.
Kilpailuun ilmoittautui 552 kilpailijaa, joista 362 oli autoja, 135 moottoripyörää ja 55 kuorma-autoa. Kilpailun maaliin pääsi 146 ajoneuvoa, joista 101 oli autoja, 25 moottoripyöriä ja 20 kuorma-autoja.
Yleiskilpailun voitti kaksikko Zaniroli/Da Silva Mitsubishi Pajerolla. Moottoripyörien kategorian voitti Gaston Rahier BMW:llä. Kuorma-autojen kategorian voitti kaksikko Capito/Capito Mercedeksellä.
Argentiinan ralli 1980

Argentiinan ralli 1980 (viralliselta nimeltään "Rally Codasur Ultra Movil YPF") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1980. Kilpailu järjestettiin 19.–24. heinäkuuta 1980. Kilpailu oli kauden viimeinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli .
Kilpailu oli ensimmäinen rallin MM-sarjan kilpailu Etelä-Amerikassa. Kilpailun järjestäminen oli pääasiassa Argentiinalaisen autokerhon Automovil Club Argentino vastuulla, mutta myös naapurimaiden kansalliset kerhot osallistuivat sen järjestämiseen. Kilpailun nimi (Codasur) ja tunnus on yhdistelmä maiden nimiä ja lippuja. Kilpailu alkoi kokoontumisajolla eri lähtöpaikoista osuuksilla, joilla ei kilpailtu. Kilpailun keskuspaikka oli Tucumanissa.
Kilpailuun ilmoittautui 100 autokuntaa, joista 89 lähti kilpailuun ja 23 pääsi maaliin.
Centralbanken for Norge

Centralbanken for Norge oli norjalainen pankki, joka perustettiin vuonna 1900 ja kasvoi yhdeksi maan suurimmista. Se joutui kuitenkin 1920-luvulla vaikeuksiin, ja valtion sekä muiden pankkien tukiyrityksistä huolimatta se ajautui selvitystilaan. Pankki lakkautettiin vuonna 1935.
Den norske Creditbank

Den norske Creditbak oli norjalainen pankki. Se perustettiin vuonna 1857 ja oli maan suurin liikepankki, kun se vuonna 1990 yhdistettiin Bergen Bankin kanssa Den norske Bankiksi (nykyinen DNB).
Kristian Biong

Kristian Hjalmar Biong (23. marraskuuta 1870 Ullensaker – 31. elokuuta 1959 Oslo) oli norjalainen arkkitehti. Hänen tuotantonsa käsittää niin klassista arkkitehtuuria kuin romantiikkaa ja funktionalismia.
Keijo Manner

Keijo Olavi Manner (s. 1. marraskuuta 1955 Salo) on suomalainen juristi ja eläköitynyt osuuspankkien pankinjohtaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Manner syntyi varastonhoitaja Osmo Mannerin ja Lempi Katri Karjalaisen perheeseen. Hän avioitui 1979 Satu Hanna Hakalan kanssa ja 1990 Katja Kyllikki Vallinin kanssa. Manner tuli ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta 1974 ja valmistui ylioppilasmerkonomiksi Salon kauppaoppilaitoksesta 1976 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1983. Hän on suorittanut myös useita liikkeenjohdon ja esimieskursseja. Manner oli Salon Seudun Osuuspankin antolainaus- ja notariaattitoimihenkilö kesäisin 1979–1982 ja pankin konttorinjohtaja, yritysasiamies ja pankkilakimies 1983–1984, apulaisjohtaja 1984–1986 ja toimitusjohtaja 1986–1997. 
Osuuspankkikeskus-OPK osuuskunnan vähittäispankkipalveluiden pankinjohtaja hän oli 1997–2001, johtokunnan jäsen 1997–2001, vakuutusyhteisöjen sijoitustoimikunnan varapuheenjohtaja 2000–2001 ja toimitusneuvoston jäsen vuodesta 2003. Etelä-Pohjanmaan Osuuspankin toimitusjohtajana Salo työskenteli 2001–2004 ja Keski-Suomen Osuuspankin toimitusjohtajana 2004–2015. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Manner sai 2007.
Orphei Drängar

Orphei Drängar (virallisesti "Sångsällskapet Orphei Drängar", lyh. OD) on uppsalalainen akateeminen mieskuoro. Se perustettiin vuonna 1853, ja sen nimi on peräisin Carl Michael Bellmanin kirjoittamasta Fredmanin epistolasta nro 14, ”Hör, I Orphei Drängar”.
Kuoron ensi vaiheiden johtajina ovat olleet muun muassa Oscar Arpi, Jacob Axel Josephson, Ivar Eggert Hedenblad ja Hugo Alfvén.
Analogia (kielitiede)

Analogian käsitteellä on kielitieteessä vähintään kolme eri tulkintaa:
Pyogeeninen granulooma

Pyogeeninen granulooma on verisuonista ja löysästä sidekudoksesta koostuva hyvänlaatuinen kasvain. Useimmiten se sijaitsee sormissa tai kasvoissa; myös suussa esiintyy pyogeenisia granuloomia. Pyogeeninen granulooma kasvaa nopeasti viikkojen mittaan ja vuotaa herkästi verta.
Pyogeenisen granulooman riskitekijöitä ovat pienet vammat, ihon verisuonten kehityshäiriöt, infektiot, hormonit ja jotkin lääkkeet, kuten isotretinoiini, jotkin syöpätautien hoidossa käytettävät lääkkeet ja immunosuppressiivinen lääkitys. Infektioon liittyvänä pyogeeninen granulooma saattaa esiintyä staphylococcus aureuksen yhteydessä. Myös sisäänkasvaneet kynnet suurentavat pyogeenisen granulooman kehittymisen riskiä. Raskauden aikana jopa viidelle prosentille naisista kehittyy pyogeeninen granulooma, joka tällöin tavallisimmin sijaitsee suun limakalvolla. Myös ehkäisypillerien käyttö ja krooninen lievä ärsytys suussa liittyvät kohonneeseen riskiin. Suussa esiintyvän pyogeenisen granulooman yhteydessä esiintyy usein huono hammashygienia. Suussa ilmenevää muotoa lukuun ottamatta pyogeeninen granulooma on yleisempi miehillä. Usein kasvain havaitaan lapsuudessa, teini-iässä tai nuorella aikuisiällä. Pyogeeninen granulooma on tavallisesti läpimitaltaan 5–10 millimetriä. Väriltään se on punainen ja muodoltaan puolipallon kaltainen. Yleensä diagnoosiin pääsemiseen riittää kasvaimen ulkonäön havainnointi. Pyogeeninen granulooma saattaa kuitenkin muistuttaa vaarallisempaa ihokasvainta, minkä takia usein turvaudutaan leikkaushoitoon tai koepalan ottamiseen. Raskaudenaikaiset pyogeeniset granuloomat ovat yleensä itsestään synnytyksen jälkeen parantuvia. Jos kasvain ei poistu itsestään, voidaan hoidossa käyttää kirurgiaa, laserhoitoa, nestetyppijäädytystä, sähköhyydytystä tai paikallista tai sisäistä beetasalpaajalääkintää.
Pyogeeniset granuloomat ovat yleensä yksittäisiä. Ne voivat kuitenkin esiintyä myös multippeleina tai muodostaa satelliittileesioita. Kasvaimen uusiutuminen on yleistä.
Tiputussuppilo

Tiputussuppilo on laboratorioväline, jota käytetään lisättäessä nestemäisiä aineita hitaasti tipoittain reaktioseokseen.
Tiputussuppilo koostuu nestesäiliöstä, jonka alaosassa on hana ja hiosliitos reaktioastiaan. Hanan avulla voidaan nesteen lisäysnopeus säätää sopivaksi. Yläosassa on hiosliitos korkille. Tiputussuppilossa voi olla nestesäiliön yläosasta hanan alle ulottuva paineentasausputki. Näitä tiputussuppiloita voidaan käyttää avaamatta korkkia, ja ne soveltuvat erityisesti ilma- ja kosteusherkkien tai myrkyllisten reagenssien lisäämiseen. Tiputussuppilossa voi olla mitta-asteikko lisätyn nestetilavuuden seuraamiseen. Osassa tiputussuppiloista on mantteli, jota voidaan käyttää sisällön jäähdyttämiseen.
Max von Schenkendorf

Max von Schenkendorf (1783–1817) oli saksalainen runoilija. Hän osallistui vapaaehtoisena sotaan Napoleonia vastaan 1813. Hän kirjoitti vapaus- ja taistelulauluja. Hänen tunteikkaat isänmaalliset runonsa sisältävät usein mystiikkaa. Hän haaveili Saksan keisarikunnan paluusta sen keskiaikaisessa loistossa, toisin kuin muut vapausrunoilijat. Esikoiskokoelma "Gedichte" ilmestyi 1815, kootut runot 1837.
Paavo Rintala mainitsee Schenkendorfin teoksessaan "Sarmatian Orfeus" kertojan sanomana: "Mutta sinä et tehnyt niin kuin Max von Schenkendorf (hänkin oli ollut sodassa), et rakentanut kosketuksesta patsasrunoja."
Sofus Arctander

Sofus Anton Birger Arctander (22. tammikuuta 1845 Kristiania – 20. elokuuta 1924 Kristiania) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui kolmeen otteeseen suurkäräjillä ja toimi Norjan sisäministerinä 1880-luvulla sekä kauppaministerinä 1905–1908 ja 1910.
Lännenruusu

Lännenruusu ("Rosa woodsii") on ruusujen sukuun kuuluva kasvilaji. Amerikan alkuperäisasukkaat pitivät kasvia ruoka-aineena ja lääkkeenä moniin vaivoihin. 
Ulkonäkö ja koko.
Lännenruusupensas kasvaa 1–2 metriä korkeaksi ja leveäksi. Ruusupensaassa on yhdestä kymmeneen kukkaa, joiden värit vaihtelevat vaaleanpunaisen ja violetin välillä. Keltaisessa keskustassa on monta hedettä. Lehdyköitä on yleensä 5–9, joiden pituus voi olla korkeintaan noin 3,2 senttimetriä. Rungossa on kiinni hankalehtiä, joiden ylempi pää on tummanvihreä. Kasvissa kasvaa myös oranssinpunaisia hedelmiä, jotka ovat halkaisijaltaan vain vähän päälle senttimetrin. 
Levinneisyys ja luonto.
Lännenruusu kasvaa nimensä mukaisesti läntisimmillä pituuspiireillä, eli lähinnä Pohjois-Amerikan läntisissä osissa. Yleisiä kasvupaikkoja ovat kosteat alueet, kuten purot ja mäntymetsät, 1 200 ja 2 700 metrin välisessä korkeudessa. Lännenruusu kukkii toukokuun ja heinäkuun välissä. Se toimii myös proteiinipitoisuutensa takia ravintona monelle eläimelle, kuten oravalle ja karhulle.
Fjordingen

Fjordingen on norjalainen vuonna 1928 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Stryn. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.
Gabriele Schnaut

Gabriele Schnaut (24. helmikuuta 1951 Mannheim – 19. kesäkuuta 2023) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraanona, mutta siirtyi dramaattisiin sopraanorooleihin vuonna 1985 ja esiintyi vuodesta 2008 jälleen mezzosopraanorooleissa.
Schnaut opiskeli Peter Cornelius -konservatoriossa Mainzissa pääaineenaan viulunsoittoa. Samanaikaisesti hän suoritti musiikkitieteen opintoja. Laulua Schnaut opiskeli Hochschule für Musik und Darstellende Kunst Frankfurt am Mainissa. Hän teki debyyttinsä vuonna 1976 Staatsoper Stuttgartissa. Bayreuthin musiikkijuhlilla hän debytoi vuonna 1977 Patrice Chéreaun ohjaamassa "Nibelungin sormuksen" tuotannossa. Bayreuthissa Schnaut lauloi vuoteen 2000 saakka. 1970-luvun lopussa ja 1980-luvulla hän oli Staatstheater Darmstadtin ja Nationaltheater Mannheimin jäsen. Schnaut teki ensimmäisen esiintymisensä Bayerische Staatsoperissa vuonna 1982. Vuonna 1988 hän liittyi Deutsche Oper am Rheiniin ja vuonna 1995 Hampurin valtionoopperaan. Vuodesta 2013 hän oli Bayerische Staatsoperin jäsen. Kansainvälisesti Schnaut esiintyi muun muassa La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Wienin valtionoopperassa ja Salzburgin musiikkijuhlilla.
Schnaut esiintyi halki uransa Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperarooleissa. Lisäksi hän teki esiintymisiä muun muassa Toscana ja Turandotina Giacomo Puccinin samannimisissä oopperoissa. Vuonna 2012 Schnaut oli mukana kantaesittämässä Jörg Widmannin oopperaa "Babylon". Hän toimi vuosina 2005–2014 lauluprofessorina Universität der Künste Berlinissä. Schnaut sai Kammersängerin-arvonimen Hampurista vuonna 1995 ja Münchenistä 2003. Hänelle myönnettiin myös Baijerin ansiomerkki. Schnaut oli naimisissa Walter Knirimin kanssa. Hän kuoli äkillisesti 72-vuotiaana.
Viel-Saint-Remy

Viel-Saint-Remy on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Rethelin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa sijaitsee Saint-Rémin linnoitettu kirkko. Sen vanhimmat osat ovat vuodelta 1238. Kirkko on saanut nykyisen ulkomuotonsa 1400-luvulla.
Syvännekäärmenilkka

Syvännekäärmenilkka ("Abyssobrotula galatheae") on yksi kahdesta "Abyssobrotula"-sukuun kuuluvista lajeista. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä. Se on maailman syvimmällä tavattu kala: yksi yksilö löydettiin Puerto Ricon haudasta 8 370 metrin syvyydestä.
Koko ja ulkonäkö.
Syvännekäärmenilkka kasvaa keskimäärin 16,5 cm pitkäksi. Kalan pää ja nahka ovat läpinäkyviä ja ne ovat suomujen peitossa. 
Levinneisyys ja elintavat.
Syvännekäärmenilkka elää kaikissa valtamerissä syvissä vesissä. Sitä tavataan yli 3 100 metrin syvyydessä. Sen ravinto koostuu monisukasmadoista ja äyriäisistä. Se lisääntyy munimalla.
Ville-sur-Lumes

Ville-sur-Lumes on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista itään.
Sarteaux'n arkeologinen kohde on kunnan alueella sijainneen gallialaisen kylän jäänteet. Kylä tuhoutui vuonna 276 roomalaisten hyökkäyksessä. Kylä oli noin 25-30 talon kokoinen.