tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zambezia

Zambezia on maakunta Mosambikin keskiosassa. Sen pinta-ala on 103 127 neliökilometriä ja väkiluku 5 428 110 vuoden 2019 tilastojen mukaan. Se on väkiluvultaan Mosambikin toiseksi suurin maakunta Nampulan maakunnan jälkeen. Maakuntakeskus Quelimane (349 842 asukasta 2017) sijaitsee Intian valtameren rannikolla, linnuntietä 1 000 kilometriä pääkaupunki Maputosta pohjoiskoilliseen. 
Maakunta rajoittuu kaakossa Intian valtameren Mosambikin kanaaliin. Lounaassa Zambezian naapurina on Sofalan maakunta, lännessä Teten maakunta ja Malawin valtio. Pohjoisessa maakunta rajoittuu Niassan ja Nampulan maakuntiin. Idässä avautuu Intian valtameri.
Suuri osa maakuntaa on Sambesijoen valuma-aluetta. Rannikolla on mangrovemetsää. Maakunta tunnetaan lukemattomista kookospalmuistaan ja teeviljelmistään. Siellä on myös suosittu valkohiekkainen rantalomakohde Praia de Zalala.
Zambeziassa on kuumia lähteitä Morumbalassa, Lugelassa ja Biéssä. Sambesijoen suulla sijaitseva Chinde on entinen sokerintuotannon keskus, ja ilmeisesti Zambezian vanhin asutuskeskus.
Väestö.
Vuoden 2022 väkilukuarvio oli 5,85 miljoonaa. Heistä enemmistö eli 3,25 miljoonaa oli alaikäisiä lapsia tai nuoria (0‐17 vuotiaita); aikuisia oli 2,60 miljoonaa.
Virallisen kielen eli portugalin ohella maakunnassa puhutaan ainakin viittä paikallista kieltä: elomue, echuwabo (chuabo), cisena, lolo (eräs makuan murre), makua (emakhua). 
Yli 15 vuotiaitten lukutaidottomuus on maakunnassa korkea: 50,1 prosenttia (2019/2020), joka on myös Mosambikin keskiarvoa korkeampi lukema. Naisten lukutaidottomuus (64,0 %) oli huomattavasti suurempaa kuin miesten (34,3 %), jotka usein saivat käydä enemmän koulua ja työskentelivät kodin ulkopuolella.
Vuoden 2022 inhimillisen kehityksen indeksin mukaan Zambezia oli Mosambikin vähiten kehittynyt maakunta. Maakunnan HDI-indeksiarvo oli 0,396.
Piirijako.
Mosambikin piirijako on kehittynyt vuosien saatossa. Uusia piirejä maakuntaan perustettiin ja niiden hallintopaikkoja määriteltiin aiemmin esimerkiksi joulukuussa 2013. Myös piirien pinta-alat ovat vuosien kuluessa muuttuneet, koska uusia piirejä on muodostettu aiempia piirejä jakamalla. Jotkut (*) allaluetelluista piireistä eivät olleet olemassa esimerkiksi 1997 ja 2007 väestönlaskentojen aikaan.
Ladislav Benýšek

Ladislav Benýšek (s. 25. maaliskuuta 1975 Olomouc, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja kaksinkertainen maailmanmestari, joka pelaa Italian Serie A:n Asiago Hockey AS:ssä. Hän on Edmonton Oilersin 11. kierroksen varaus vuodelta 1994 ja on pelannut Oilersin ja Minnesota Wildin riveissä yhteensä 161 NHL-ottelua ja tehnyt niissä tehot 3+12=15. Jäähyminuutteja Benýšek on kerännyt 74.
Ura.
Benýšek pelasi ensimmäiset miesten pelinsä HC Olomoucissa kaudella 1992–1993. Hän on pelannut myös HC Sparta Prahassa ja yhteensä 230 Tšekin Extraligan ottelua. Hän voitti Tšekin mestaruuden keväinä 2000 ja 2007.
Edmonton Oilersin varaama Benýšek pelasi Oilersin organisaatiossa kausina 1994–1995 sekä 1997–1998, jolloin sai tililleen 2 NHL-ottelua. Muuten hän pelasi vain farmissa. Benýšek on pelannut kolmet MM-kilpailut, joista on voittanut kaksi kultaa (1999, 2000) ja yhden pronssin (1997). Benýšek palasi NHL:ään ja siirtyi Minnesota Wildiin vuonna 2000. Benýšek viihtyi Wildin organisaatiossa neljä kautta ja pelasi siellä 159 ottelua. Hän pelasi kauden 2002–2003 enimmäkseen farmijoukkue Houston Aerosissa. Peruspuolustajan yhden kauden piste-ennätys NHL:ssä on 8 pistettä kaudelta 2001–2002.
Kauden 2003–2004 Benýšek pelasi jääkiekon SM-liigan HIFK:ssa ja voitti SM-pronssia. Kausina 2004–2005 ja 2005–2006 hän pelasi ainoastaan syksyllä. 2004–2005 Benýšek jäi vähemmälle peliajalle HIFK:ssa ja siirtyi loppukaudeksi HockeyAllsvenskanin Leksands IF:ään, jota oli nostamassa takaisin Elitserieniin. Benýšek palasi HIFK:hon lokakuun puoleenväliin asti kestävällä sopimuksella verotussyistä ja palasi loppukaudeksi Leksandiin.
Kauden 2006–2007 Benýšek pelasi Sparta Prahassa, jossa voitti Tšekin mestaruuden. Kauden 2007–2008 hän pelasi ranskalaisessa Dragons de Rouenissa, jossa Benýšek voitti Ligue Magnusin mestaruuden ja kauden 2008–2009 hän pelasi Tanskan AL-Bank Ligaenin Totempo HvIK:ssa. Kaudella 2009–2010 Benýšek edusti Serie A:n HC Fassaa. Marraskuussa 2010 hän siirtyi vapaana agenttina pelaamaan samaa liigaa Asiago Hockey AS:n joukkueeseen. Keväällä 2011 Benýšek voitti Italian mestaruuden.
Kauden 2011–2012 Benýšek aloitti Italian Serie A2:n SV Kalternissa. Hän palasi tammikuussa Italian pääsarjaan, kun hän teki sopimuksen HC Valpellicen kanssa.
Zbigniew Bartman

Zbigniew Bartman (s. 4. toukokuuta 1987) on puolalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan yleispelaaja. Kaudella 2009 hän pelasi Venäjällä Gazprom Surgutin joukkueessa ja kaudella 2009–2010 Italiassa Prisma Taranton joukkueessa. Vuonna 2010 hän palasi kotimaahansa AZS Politechnika Warszawan joukkueeseen. Hän on 198 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kg. Bartmanin torjuntaulottuvuus on 335 senttimetriä ja hyökkäysulottuvuus 365 senttimetriä.
Bartman on pelannut Venäjän, Italian ja Puolan lisäksi ammattilaisena myös ja Turkissa. Puolan maajoukkueessa hän pelasi ensi kertaa vuonna 2008 ja voitti joukkueessa EM-kultaa vuonna 2009.
Matti Harju

Matti Olavi Harju (s. 14. heinäkuuta 1943 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi SM-sarjassa aikana 1961–1970. Hän edusti joukkueita Tampereen Ilves, RU-38, Upon Pallo, HIFK. Harju voitti kolme Suomen-mestaruutta ja kaksi SM-pronssia. Kultaa tuli myös Ahearne Cup -turnauksessa vuonna 1970. Harju pelasi kahdet MM-kilpailut (1967 ja 1969) ja Grenoblen olympiakisoissa 1968. Harju pelasi myös jalkapalloa ja voitti TaPa:n joukkueessa nuorten SM-pronssia. Harju teki Hakametsän hallin avausmaalin sen ensimmäisessä pelatussa ottelussa tammikuussa 1965. Matti Harjun veli Erkki oli myös jääkiekkoilija.
Sinisthra

Sinisthra on suomalainen metalli-yhtye. Sinisthra perustettiin vuonna 1999 ja alun perin yhtye tunnettiin nimellä Nevergreen. Nimi vaihdettiin sittemmin Sinisthraksi joka pohjautuu italian kielen sanaan sinistra (suom. vasen).
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Singlet
Borussia-Park

Stadion im Borussia-Park eli Borussia-Park on jalkapallon Bundesliigaseura Borussia Mönchengladbachin kotistadion. Stadionin kapasiteetti on 54 022.
Mont Richard-Molard

Mont Richard-Molard on Nimbavuorten korkein huippu (1 752 metriä) Guinean ja Norsunluurannikon rajalla. Se on sekä Guinean että Norsunluurannikon korkein kohta.
Vuori on nimetty ranskalaisen maantieteilijän Jacques Richard-Molardin mukaan, joka kuoli onnettomuudessa Nimbavuorilla vuonna 1951. Huipusta käytetään myös koko vuoriston mukaan nimeä "Mont Nimba" tai . Aiemmin on käytetty nimeä "Mount Nouon".
Niklas Andersen

Niklas Andersen (s. 4. elokuuta 1988 Frankfurt am Main) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Rot-Weiss Essenissä, Werder Bremenissä, Chemnitzissä, Wattenscheidissa ja Velbertissä.
Andersen on Norjan maajoukkueessa pelanneen ja Bundesliigan maalikuninkuuden kaudella 1989–1990 voittaneen Jørn Andersenin poika.
Carolin tauti

Carolin tauti on äärimmäisen harvinainen sairaus, jossa maksan sisäiset sappitiet ovat laajentuneet ilman, että sapen kulku olisi estynyt. Harvoissa tapauksissa laajeneminen koskee myös maksan ulkopuolisia sappitiehyitä. Jacques Caroli kuvasi vuonna 1958 mukaansa nimetyn sairauden, joka on kuvattu kirjallisuudessa vasta noin sata kertaa. 
Carolin tauti on synnynnäinen ja perinnöllinen mutta usein pitkään oireeton. Sairaus voi myöhemmin aiheuttaa kolangiitteja eli sappitietulehduksia, joihin saattaa liittyä esimerkiksi kipua vatsassa, korkeaa kuumetta, hepatomegaliaa ja ikterusta. Carolin tauti voidaan havaita ultraäänitutkimuksen avulla.
Carolin taudin komplikaatiot voivat olla vakaviakin. Keskeisiä riskejä ovat kolangiittien taipumus uusiutua, kasvanut kolangiokarsinooman eli sappitiesyövän vaara ja maksan sisäisten paiseiden kehittymisen vaara. Arviolta 7 % potilaista saa sappitiesyövän.
Luhdanmäen rautatiesilta

Luhdanmäen rautatiesilta (Luhdanmäen ratasilta) sijaitsee Lahden oikoradalla Hollolan ja Orimattilan rajalla noin kaksi kilometriä Herralasta itään. Silta on 550,8 metriä pitkä, ja se on Suomen kolmanneksi pisin rautatiesilta Lahden oikoradan Kytömaan ja Vantaankosken radan Piijoen siltojen jälkeen. Silta ylittää seututie 140:n ja Luhdanjoen, joka on osa Porvoonjoen pääuomaa.
Silta on kaksiraiteinen ja varustettu kahdella kiskonliikuntalaitteella. Luhdanmäen sillan arkkitehtisuunnittelu on arkkitehtitoimisto Jussi Tervaojan ja sen rakennesuunnitelusta vastasi SuunnitteluKortes.
Silta on tyypiltään jännitetty jatkuva teräsbetoninen kotelopalkkisilta. Liikenneviraston "Liikenneviraston sillat 1.1.2015" -julkaisussa on Luhdanmäen ratasillan pituudeksi ilmoitettu 548,4 metriä.
Esko Kaonpää

Esko Antero Kaonpää (4. heinäkuuta 1942 Tampere – 9. tammikuuta 2002 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1972 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Vuosina 1970 ja 1971 Kaonpää voitti Itävallan mestaruuden Klagenfurtin joukkueessa. Kauden 1975–1976 hän pelasi italialaisessa HC Auronzossa. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 21 maaottelua.
Kaonpää edusti SM-sarjassa Tampereen Ilvestä vuosina 1959–1963 ja uudelleen kaudella 1971–1972, Helsingfors IFK:ta vuosina 1964–1966 ja Tampereen Tapparaa vuosina 1966–1969. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 182 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 77 + 58 = 135 ja jäähymääränsä 183 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1962 ja 1972 sekä saavutti lisäksi yhden SM-pronssin.
Pelaamissaan 21 maaottelussa Kaonpää teki kuusi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä. Hän edusti Suomea Innsbruckin olympialaisissa 1964.
Fountainin oireyhtymä

Fountainin oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen sairaus. Se aiheuttaa kuuroutta, keskitasoisen tai vaikean kehitysvammaisuuden, tukirakenteen poikkeavuuden, karkeat kasvonpiirteet sekä huulten ja poskien etenevän turpoamisen. Turvonneisuus johtuu ihonalaisten kudosten ödeemasta ja kuurous sisäkorvan simpukan vauriosta. Tyypillisesti vammautuneiden kädet ovat lyhyet ja paksut. Fountain kuvasi ensimmäiset neljä tapausta vuonna 1974.
Perinnöllisyys.
Fountainin oireyhtymä ilmeisesti periytyy autosomissa resessiivisesti.
Unohtumaton rakkaus

Unohtumaton rakkaus ("An Affair to Remember") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1957. Cary Grant ja Deborah Kerr esittävät paria, jotka tapaavat valtamerialueksella ja rakastuvat, vaikka ovat kumpikin tahollaan kihloissa. Elokuva on nimetty yhdeksi kaikkien aikojen .
Likert-asteikko

Likert-asteikko on kyselylomakkeissa käytettävä vastausasteikko. Asteikossa on joukko asenneväittämiä, jotka ilmaisevat sekä kielteistä että myönteistä asennetta kyseiseen kohteeseen, ja vastaajat arvioivat niitä viisiportaisella asteikolla, jonka vastausvaihtoehdot ovat esimerkiksi:
Väittämät voidaan laatia myös niin, että vastaaja voi ilmoittaa tyytyväisyytensä asiaan ("erittäin tyytyväinen - jokseenkin tyytyväinen - ei tyytyväinen eikä tyytymätön - jokseenkin tyytymätön - erittäin tyytymätön") tai arvioi vaikkapa saamaansa palvelua kuvaavia väittämiä asteikolla "erittäin hyvä - melko hyvä - ei hyvä eikä huono - melko huono - erittäin huono". Asteikon kehitti Rensis Likert 1930-luvulla. Joskus kyselyissä käytetään neliportaista versiota, josta neutraali vaihtoehto puuttuu. 
Lisäksi asteikoissa käytetään vaihtoehtoa 'en osaa sanoa' (EOS) tai 'en osaa sanoa/ei koske minua'. Tämä vaihtoehto ei ole neutraali, Likert-asteikon keskimmäinen vaihtoehto. Valitsemalla vaihtoehdon 'en osaa sanoa' vastaaja ei ehkä tiedä asiasta, hän ei ehkä halua ottaa kantaa tai väittämään annetut vaihtoehdot eivät muutoin kuvaa hänen ajatuksiaan. EOS tulee sijoittaa lomakkeessa Likert-asteikon ulkopuolelle, viimeiseksi vaihtoehdoksi.
Roma Volley

Roma Volley oli italialainen lentopalloseura, joka lopetti toimintansa vuonna 2002 talousvaikeuksien johdosta. Vuonna 2000 joukkue voitti sekä Italian liigamestaruuden että CEV Cupin. 
Vuonna 2006 roomalaista edustuslentopallotoimintaa perustettiin jatkamaan M. Roma Volley -niminen joukkue.
Vuonna 2015 Roma Volley perustettiin uudelleen. Se aloitti miesten B2 sarjassa uuden sponsorin turvin.
My Friend Irma

My Friend Irma oli yhdysvaltalainen radiokomediasarja, jota CBS esitti 1947–1957. CBS esitti myös siihen pohjautuvaa televisiosarjaa 1952–1954. Sarjan loi Cy Howard.
Sekä radio- että televisiosarjan pääosissa olivat Marie Wilson ja Cathy Lewis, jotka näyttelivät ystäviä ja asuintoveruksia Irma Petersonia ja Jane Stacya. Irma oli stereotyyppinen tyhmä blondi, ammatiltaan pikakirjoittaja. Jane puolestaan oli looginen ja luotettava. Sarjan radioversio oli hyvin suosittu, ja sen Hooper ratings oli keskimäärin yli 20. 
Sarjan pohjalta tehtiin myös vuonna 1949 elokuva "Tontut toverukset" ("My Friend Irma"), ja siihen seuraavana vuonna ilmestynyt jatko-osa "Tontut toverukset lännessä" ("My Friend Irma Goes West"). Vastoin odotuksia ensimmäisessä elokuvassa yleisön huomio kiintyi pääosanesittäjän sijasta sivuosissa näytelleisiin uusiin näyttelijöihin Dean Martiniin ja Jerry Lewisiin, ja jatko-osassa Irma Petersonin rooli siirrettiinkin taka-alalle.
TCS Smash

TCS Smash eli Turun Cheerleadingseura Smash ry on vuonna 2000 perustettu turkulainen kilpacheerleadingiin ja cheertanssiin erikoistunut urheiluseura.
Historia.
Smash aloitti toimintansa paikallisen salibandyseura FBC:n cheerleadereina ja omana rekisteröitynä yhdistyksenään vuonna 2000. Perustajille oli kertynyt kokemusta Turku Trojansissa sekä Turun Naisvoimistelijoissa. Ensimmäisen puolen vuoden ajan seura toimi nimellä Starlight Cheerleading &amp; Dance Team, mutta nimi muutettiin pian ytimekkäämmäksi. Ensimmäisten vuosien aikana mukana oli noin 20 tyttöä.
Vuosi 2008 oli merkityksellinen vuosi seuralle, koska naisten edustusjoukkue Dragons voitti ensimmäisen SM- ja EM-kultansa naisten cheer-sarjassa.
Tietoa seurasta.
Turun Cheerleadingseura Smash on Varsinais-Suomen suurin kilpacheerleadingiin erikoistunut seura, jossa voi harrastaa sekä cheerleadingia että cheertanssia. Seurassa urheilee tällä hetkellä noin 600 lasta, nuorta ja aikuista, joiden valmennuksesta vastaa noin 50 innokasta ja osaavaa valmentajaa. Päätoimisesti seurassa työskentelee toiminnanjohtaja, huippu-urheilupäällikkö, kaksi valmennuspäällikköä, harrasteliikuntapäällikkö, sekä talous- ja hallintokoordinaattori.
Seuralla on omat 1400 neliömetrin kokoiset harjoitustilat Manhattan Sport Centerillä Turun keskustan lähistöllä. Harjoitustiloista löytyvät mm. joustokanveesi sekä keväällä 2019 rakennettu volttimonttu ja ilmavolttirata. 
Seurassa lasten ja nuorten urheilu on laadukasta ja innostavaa, mistä kertoo muun muassa seuralle myönnetty Olympiakomitean Tähtiseura-status. Seuran kehitykseen onkin viime vuosien aikana panostettu ja kehitystyö on näkynyt konkreettisesti esimerkiksi olosuhteen kehittymisessä sekä kokopäiväisten työntekijöiden rekrytoinneissa niin hallinnon kuin valmennuksenkin puolelle. 
Turun Cheerleadingseura Smash haluaa olla aktiivinen suunnannäyttäjä suomalaisessa urheiluseurakentässä ja kehittää toimintaansa entisestään, jotta jäsenistö – harrastajat ja urheilijat – voivat seurassa mahdollisimman hyvin.
Joukkueet.
Cheertanssi.
Seura järjestää myös IisiCheer -ryhmiä Salossa, Kokemäellä, Liedossa ja Paraisilla. IisiCheer ryhmät ovat kerran viikossa kokoontuvia harrasteryhmiä. IisiCheer ryhmät on tarkoitettu matalan kynnyksen toiminnaksi. Ryhmien toimintaan voi osallistua ilman aikaisempaa lajikokemusta tai muuta liikunnallista taustaa. Tuntien tavoitteena on herättää kiinnostusta cheerleadingiin ja cheertanssiin, ja siksi ryhmät tarjoavat hyvän mahdollisuuden lajien harrastamiseen ja alkeiden opetteluun. 
Meriitit.
Kansallisella ja kansainvälisellä tasolla saavutettuja mitaleja.
Vuosi 2022
Vuosi 2021
Vuosi 2020
Katarina Baer

Katarina Baer (s. 1969) on suomalainen toimittaja. Baer on koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Hän oli toimittajana Helsingin Sanomissa vuosina 1997-2020 työskennellen muun muassa taloustoimituksessa, politiikantoimituksessa, Nyt-liitteessä ja ulkomaankirjeenvaihtajana. Baer oli lehden Berliinin-kirjeenvaihtajana vuosina 2009–2013. Sen jälkeen hän työskenteli esihenkilötehtävissä kotimaan-, hyvinvointi- ja kulttuuritoimituksissa.
Baer siirtyi Ylen palvelukseen vuonna 2020.
Baerin esikoisteos "He olivat natseja" kertoo hänen omista saksalaisista isovanhemmistaan ja heidän natsismistaan. Vuonna 2023 Baer julkaisi ensimmäisen kaunokirjallisen teoksensa, lasten ja nuorten scifi-trilogian ensimmäisen osan Kohti tuntematonta (Kaikujat I).
Krabben tauti

Krabben tauti on autosomissa peittyvästi periytyvä parantumaton aivosairaus, leukodystrofia. Se on nimetty tanskalaisen neurologi Knud Haraldsen Krabben (1885–1965) mukaan. Länsimaissa sairauden ilmaantuvuus vastasyntyneillä on hyvin alhainen, vain 1/100 000. Paljon yleisempää sairaus on tiettyjen arabiheimojen parissa. Tautia kuitenkin esiintyy kaikkialla.
Oireet.
Enemmistö (noin 90 %) sairastuneista kärsii taudin varhain – heti syntymän jälkeen tai ensimmäisinä elinkuukausina – puhkeavasta muodosta. Sairauden varhaisimpiin oireisiin kuuluu lapsen muuttuminen itkuiseksi ja helposti ärsyyntyväksi. Myöhempiä oireita ovat muiden muassa raajojen jäykistyminen, syömisongelmat, oksentelu ja epileptisyys. Sairauden varhain puhkeava muoto johtaa kuolemaan keskimäärin kolmentoista kuukauden iässä. 
On varsin harvinaista, että tauti puhkeaa myöhemmällä lapsuusiällä. Tällaisissa tapauksissa kehitys on aluksi normaalia, mutta sitten ilmenee kognitiivisen kehityksen pysähtymistä tai taantumista, ataksiaa, lihasheikkoutta, näön heikkenemistä ja joskus dementoitumista. Myös näissä tapauksissa sairaus johtaa varhaiseen kuolemaan. Mahdollista on myös sairauden puhkeaminen vasta aikuisiällä. Aikuisilla voi ilmetä etenevää jäykkyyttä ja halvausoireita. Kognitiivisten kykyjen heikkenemistä ei aikuisiällä puhkeavaan Krabben tautiin välttämättä liity. 
Ne, joilla sairaus ilmenee myöhemmin, elävät huomattavasti pidempään sairauden toteamisen jälkeen kuin ne, joilla sairaus puhkeaa hyvin varhain.
Laivanvarustaja

Laivanvarustaja on henkilö, joka omistaa kauppalaivoja ja/tai osuuksia niistä. Yhtiö, joka omistaa kauppalaivoja, on varustamo. Suomalaisia varustamoita ovat muun muassa Viking Line ja Eckerö Line.
Historia.
Keskiajalla venetsialaiset hankkivat itselleen suuren laivaston kilpaillakseen kreikkalaisten kanssa merenkulusta Adrianmerellä. Kaleerilaivoja rakennettiin Venetsian laivaveistämöillä. Ensimmäisen ristiretken jälkeen kaupungin laivanvarustajat vastasivat pyhiinvaeltajien kuljettamisesta Palestiinaan. Yhteen laivaan voitiin ottaa jopa pari tuhatta matkustajaa. Liiketoimintana pyhiinvaeltajien kuljettaminen oli hyvin kannattavaa. Vuoden 1104 jälkeen kaleerit valmistettiin Venetsian tasavallan omistamalla Arsenalen telakalla.
Suomessa laivanvarustajat olivat yleensä satamakaupunkien porvareita. Jotkut, kuten ahvenanmaalainen Gustaf Erikson, olivat urallaan menestyneitä merikapteeneja.
Jim Parsons

James Joseph ”Jim” Parsons (s. 24. maaliskuuta 1973 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Sheldon Cooperin roolissa komediasarjassa "Rillit huurussa" (2007–2019).
Ura.
Jim Parsons opiskeli näyttelemistä Houstonin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1996, ja San Diegon yliopistossa, jossa hän suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon vuonna 2001. Opiskellessaan Houstonin yliopistossa hän oli perustamassa Infernal Bridegroom Productions -teatteriryhmää.
Parsons sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta "Ed" vuonna 2002. Vuonna 2004 hän näytteli elokuvassa "Garden State". Hän näytteli Rob Holbrookia televisiosarjassa "Amyn lailla" vuosina 2004–2005.
Parsons näytteli tri Sheldon Cooperia CBS:n tilannekomediasarjassa "Rillit huurussa" vuodesta 2007 vuoteen 2019. Vuosina 2010 ja 2011 hän sai roolistaan parhaan miespääosan Primetime Emmy -palkinnon. Hän oli ehdolla saman palkinnon saajaksi myös vuosina 2009 ja 2012. Parsons sai roolistaan Golden Globe -palkinnon tammikuussa 2011.
Vuonna 2014 Parsons näytteli HBO:n televisioelokuvassa "The Normal Heart", josta hän sai Emmy-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. 
Vuonna 2016 Parsons näytteli draamakomediassa "Hidden Figures – varjoon jääneet". Elokuvien ja sarjojen lisäksi Parsons on näytellyt myös teatterissa.
Yksityiselämä.
Parsons asuu Los Angelesissa. Toukokuussa 2012 "The New York Times" kertoi Parsonsin olevan homoseksuaali ja olleen parisuhteessa viimeisen kymmenen vuoden ajan.
Mulibrey-nanismi

Mulibrey-nanismi (tunnetaan myös nimellä Perheentupa-oireyhtymä, Perheentupa-syndrooma) on peittyvästi periytyvä harvinainen kasvuhäiriöoireyhtymä, joka johtuu geenivirheestä 17. kromosomissa. Taudin kuvasi lastenlääkäri Jaakko Perheentupa Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Lastenklinikalla vuonna 1970. Tiedossa on 80 suomalaista potilasta ja noin kaksikymmentä muuta kansallisuutta olevaa potilasta. Sairauden nimi kertoo sen keskeisimmät piirteet: se aiheuttaa nanismia eli lyhytkasvuisuutta sekä lihasten, maksan, aivojen ja silmänpohjan muutoksia. ”Mulibrey” tulee mainittujen elinten englanninkielisten nimien alkukirjaimista: muscle, liver, brain ja eye. Ominaispiirteisiin kuuluvat hennot lihakset, suurentunut maksa ja laajat aivokammiot. Usein sairauteen liittyy sydänvaurio. Mulibrey-nanismissa aikuisilla potilailla tyypillistä on rasvamaksa.
Mulibrey-nanismissa naisten aikuispituisuus on 130–155 cm ja miesten 145–162 cm. Mulibrey-nanismissa aikuisiällä on vaarana insuliiniresistenssin kehittyminen ja usein metabolinen oireyhtymä. Molemmilla sukupuolilla sairaus alentaa hedelmällisyyttä. Muuten Mulibrey-nanismia sairastava ihminen voi elää lähes normaalia elämää.
Mulibrey-nanismi kuuluu suomalaiseen tautiperintöön. Se on Suomessa kansainvälisillä mittapuilla yleinen (1/37 000). Mulibrey-nanismin aiheuttava geeni löytyi vuonna 2000.
Tassutellen

Tassutellen on sarjakuvataiteilija Milla Paloniemen luoma sarjakuva, joka kertoo kissasta ja koirasta. "Tassutellen" syntyi Paloniemen vielä opiskellessa Kauhajoen opistolla 2002. Vuonna 2004 "Tassutellen" julkaistiin omakustannejulkaisuna jota myytiin verkossa ja sarjakuvafestivaaleilla. Vuonna 2007 se julkaistiin sarjakuva-albumina.
Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö

Eteläisen Afrikan kehitysyhteisö (), jota kutsutaan useimmiten lyhenteellä SADC, on eteläisen Afrikan maiden kansainvälinen yhteisö, joka täydentää Afrikan unionin toimintaa. Siihen kuuluu 15 maata eteläisestä Afrikasta. Järjestön päämaja on Botswanan pääkaupungissa Gaboronessa. Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön pääsihteerinä toimii Elias Mpedi Magosi.
Järjestön tausta on epävirallisessa yhteistyössä, joka alkoi jo 1960- ja 1970-luvulla. Sen suoranainen edeltäjä Southern African Development Coordination Conference (SADCC) perustettiin muodollisesti vuonna 1980. Nykyinen SADC perustettiin SADCC:n pohjalta 17. elokuuta 1992.
Miku (jalkapalloilija)

Nicolás Ladislao Fedor Flores eli Miku (s. 19. elokuuta 1985 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja edustaa espanjalaista Rayo Vallecanoa.
Tausta.
Mikun isänpuoleinen suku on unkarilainen, minkä vuoksi hänellä on myös Unkarin kansalaisuus. Hänen isovanhempansa päätyivät toista maailmansotaa paetessaan Venezuelaan, josta hänen äitinsä on kotoisin. Kutsumanimi Miku, joka on hänen siskonsa keksimä, tulee Nicolásin unkarinkielisestä muodosta Miklós.
Venezuelassa Miku pelasi jalkapalloa koulunsa Santo Tomás de Villanuevan joukkueissa. Perheellä oli tapana lomailla sukulaisten luona Suecassa Valencian maakunnassa Espanjassa, mitä kautta Miku päätyi paikallisen suurseuran Valencian junioreihin 2000-luvun alussa.
Seurajoukkueura.
Miku pelasi vuosina 2004–2009 Valencian B-joukkueessa sekä lainalla useissa muissa joukkueissa Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Menestystä hän saavutti Salamancassa, jossa hän teki kahden kauden aikana sarjassa yhteensä 33 maalia. Kaudella 2005–2006 hänen maalinsa karsinnoissa ratkaisi Salamancan nousun Segunda Divisióniin.
Kaudeksi 2009–2010 Miku nousi Valencian edustusjoukkueeseen. 27. elokuuta 2009 hän teki hattutempun Eurooppa-liigan karsintaottelussa Stabækia vastaan. Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän debytoi 4. lokakuuta 2009 ottelussa Racingia vastaan. Kokonaisuudessaan Mikun peliaika Valenciassa jäi kuitenkin vähäiseksi, ja tammikuussa 2010 hän ja seura päättivät purkaa sopimuksensa.
Tammikuussa 2010 Miku teki 4½-vuotisen sopimuksen Getafen kanssa. Hän debytoi uudessa joukkueessaan 20. tammikuuta 2010 Copa del Reyn puolivälieräottelussa Mallorcaa vastaan ja teki ottelun 2–1-voittomaalin.
Maajoukkueura.
Miku on pelannut Venezuelan maajoukkueessa vuodesta 2006 lähtien. Vuoden 2010 MM-kilpailuiden hän pelasi kuudessa ottelussa ja teki kolme maalia.
Lainkuuliainen kansalainen

Lainkuuliainen kansalainen ("Law Abiding Citizen") on F. Gary Grayn ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 2009.
Juoni.
Eräänä iltana Clyde Sheltonin taloon tunkeutuu kaksi rikollista ja tappaa hänen vaimonsa ja tyttärensä. Oikeudessa syyttäjä sopii asiasta rikollisten kanssa tavalla, jota Shelton pitää epäoikeudenmukaisena. Kymmenen vuotta myöhemmin Shelton ryhtyy valtavaan kosto-operaatioon.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula näkee elokuvan yhtenä tuhansista ”oikeutettu kosto” -tarinatyypin elokuvista. ”Systeemin polvilleen pakottavan jäärän nihilismi paisutellaan sellaisiin mittasuhteisiin, ettei hänen kostonsa ole ainoastaan kyseenalainen vaan sen järjettömyys loukkaa myös yleisön ajattelukykyä.”
Marugamen linna

Marugamen linna (), myös Kameyaman linna tai Horain linna, on alangon ympäröimällä kukkulalla sijaitseva linna Japanissa, Kagawan prefektuurin Marugamen kaupungissa.
Historia.
Kukkulalle, jolle Marugamen linna rakennettiin, oli jo aikaisemmin pystytetty erinäisiä linnoituksia. Nykyisen linnan juuret juontavat vuoteen 1587, jolloin Sanukin provinssin daimio Ikoma Chikamasa piti linnaa asuinpaikkanaan. Vuonna 1597 Chikamasa sai valmiiksi Takamatsun linnan, jonne hän muutti jättäen Marugamen linnoituksen pojalleen Ikoma Kazumasalle. Kazumasa alkoi välittömästi kunnostaa ja vahvistaa linnaa. Kuitenkin vuonna 1615 annetun määräyksen mukaan jokaisessa provinssissa piti sijaitseman vain yksi linna, minkä vuoksi Marugamen linna purettiin osiin.
Vuonna 1641 Marugamen linnanrauniot sisältänyt pieni osa Sanukin provinssia annettiin läänityksenä Yamazaki Ieharulle tämän ansioista Shimabaran kapinassa. Ieharu rakensi linnan lähes kokonaan uudelleen, ja suuri osa nykyisestä linnasta onkin peräisin Ieharun vuonna 1644 valmistuneesta rekonstruktiosta. Vuonna 1658 linnan hallinta siirtyi Kyōgoku-klaanille, joka paranteli linnan puolustusvalmiutta. Klaanin onnistui pitää linna omanaan Meiji-restauraatioon asti.
Vuonna 1869 linnassa syttyi tulipalo, joka tuhosi useita rakennuksia. Hävitys jatkui, kun keisarillisen hallituksen joukot tuhosivat vuonna 1870 suuren osan linnan jäänteistä. Pian tämän jälkeen ulompi vallihauta täytettiin.
Nykyisin.
Kivimuurien lisäksi muutama vuonna 1950 peruskorjattu alkuperäinen rakennus on yhä pystyssä. Nämä rakennukset Japanin hallinto on julistanut tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Marugamen linna on yksi harvoista japanilaisista linnoista, joissa on jäljellä alkuperäinen, ennen vuotta 1860 puusta rakennettu keskustorni.
Suolitukos

Suolitukos eli "ileus" on vakava tila, jossa suolen sisällön kulku estyy. Suolitukokset jaetaan mekaaniseen tukokseen ja paralyyttiseen tukokseen eli suolilamaan. Mekaanisessa tukoksessa suoli tukkeutuu jonkin esteen seurauksena. Suolilamassa suolen supistelutoiminta lakkaa eikä suolen sisältö sen vuoksi etene. Suolilaman syitä ovat esimerkiksi vaikeat sairaudet tai infektiot kuten keuhkokuume, vatsaontelon leikkaus tai voimakkaat kipulääkkeet. Suolitukos saattaa johtaa pitkittyessään potilaan kuolemaan.
Aiheuttajat.
Suolitukos voi liittyä esimerkiksi Crohnin tautiin, tyrään tai paksusuolen syöpään. Sitä voivat aiheuttaa myös suolen ympärillä olevat yhteenkasvettumat, kasvaimet, suoleen tulleet sappikivet tai esineet suolistossa.
Mekaanisessa suolitukoksessa on kyse siitä, että jokin este tukkii suolen. Paralyyttisessä suolitukoksessa, joka tunnetaan myös suolilamana, on kyse suolen supistelutoiminnan (peristaltiikan) lakkaamisesta.
Oireet ja hoito.
Sen merkkejä saattavat olla oksentelu, turvotus ja kipu. Tila voi edellyttää leikkaushoitoa. Jos potilasta ei ehditä leikkaamaan, voi seurauksena olla verenkierron pysähtyminen osassa suolistoa. Näin ollen suoli ei saa happea ja ravintoaineita ja menee siten kuolioon. Aaltoilevan kivun muuttuessa jatkuvaksi herää epäily suolen verenkiertohäiriöstä eli strangulaatiosta. Suolen seinämä menee siinä kuolioon ja on vaarassa puhjeta, jolloin se aiheuttaa henkeä uhkaavan vatsakalvon tulehduksen.
Kroonisen mahasuolikanavan toimintahäiriön hoitona on käytetty sisapridia. Suolitukokseen ei ole lääkehoitoa, mutta suolen tutkimiseen käytettävä varjoaine stimuloi suolta joskus niin, että tukos laukeaa. Suolitukoksen ensiapuhoitona sitä ei kuitenkaan käytetä.
Gerstmann–Sträussler–Scheinkerin tauti

Gerstmann–Sträussler–Scheinkerin tauti (GSS) on äärimmäisen harvinainen, edetessään kuolemaan johtava prionitauti. Se on yleensä perinnöllinen sairaus, jota on tavattu vain muutamissa suvuissa. Keski-ikä on tyypillinen sairastumisikä. Sairastuneen odotettavissa oleva jäljellä oleva elinikä on noin 2–10 vuotta.
Syy.
Taudin aiheuttaa mutaatio prioniproteiinia PrPC koodaavassa PRNP-geenissä kromosomissa 20. Se esiintyy tavallisesti kodonissa 102, jossa proliini-aminohappo on vaihtunut leusiiniksi.
Oireet.
Kun sairaus on periytyvä, se periytyy autosomissa dominantisti. Tyypillisiä sairauden oireita ovat dysartria, ataksia ja dementoituminen.
Battenin tauti

Battenin tauti on lapsilla esiintyvä neuronaalinen seroidilipofuskinoosi. Harvinainen keskushermoston rappeumatauti periytyy autosomissa resessiivisesti. Oireet puhkeavat noin 4–10-vuotiaana. Sairaus aiheuttaa muun muassa sokeutumisen, dementoitumisen ja epilepsiaa. Sairaus johtaa kuolemaan nuorella aikuisiällä.
Battenin tauti on nimetty Frederick Battenin (1865–1918) mukaan. Siitä on käytetty myös englanninkieliseen lyhenteeseen pohjautuvaa nimeä JNCL-tauti ("Juvenile Neuronal Ceroid Lipofuscinosis").
Sairauden ilmaantuvuus eli esiintymistiheys on Suomessa 4,8/100 000. Parannuskeinoa tautiin ei tunneta.
Buzkashi

Buzkashi (uzb. "Uloq") on raskas ratsain käytävä urheilulaji, jota harrastetaan pääasiassa turkkilaisten kansojen keskuudessa Afganistanin pohjoisosassa. Lajissa kilpailijat pyrkivät hevosen selässä sieppaamaan vuohen tai vasikan ruhon. 
Buzkashista on olemassa kaksi muotoa: perinteinen "tudabaray"-muoto sekä nykyaikainen hallinnon tukema "qarajay". Molemmissa lajeissa hevosella ratsastavat kilpailijat kamppailevat päättömän ja usein suolistetun 20–50 kilon painoisen vuohenruhon hallinnasta. Kummassakin versiossa on lukuisia sääntöjä, mutta yleisinä sääntöpiirteinä on kiellettyä purra vastustajaa, vetää tämän hiuksista tai ohjaksista sekä aseiden käyttö. Tavoitteena on saada ruho itselleen ja viedä se pois muiden ulottuvilta. "Qarajay"-tyylissä kilpaillaan tarkemmin määritellyllä alueella 10–12 hengen vahvuisin joukkuein, ja päämääränä on kuljettaa ruho ennalta määrätylle suoja-alueella. 
Huipputasolla eliittiin kuuluvat rikkaat isännät kasvattavat ja harjoittavat hevosiaan suurella hartaudella ja ratsastajat, joita kutsutaan nimellä "tšapandazan", ovat ammattilaisia. Lajissa pelataan saman päivän aikana useita otteluita, ja voittaja saa palkinnon kilpailun sponsorilta. Isäntien, "qarajay"-tyylissä esivallan, tarkoituksena on todistaa vaikutusvaltaansa ja siten vahvistaa sitä valtasuhteiltaan sekasortoisessa maassa.
Laji on peräisin turkkilaisten paimentolaiskansojen keskuudesta, todennäköisesti ajanvietteestä Mongolian seuduilta 500–1000 vuoden takaa. Laji on säilynyt näiden väestöjen jälkeläisten keskuudessa. Pääalueen Afganistanin lisäksi buzkashia harrastetaan Afganistanin pohjoispuolella sijaitsevissa islamilaisissa turkinsukuisissa maissa sekä Luoteis-Kiinassa. Afganistanissa laji on saavuttanut myös suosiota muiden väestöryhmien kuten persiansukuisten tadžikkien ja hazara-heimon parissa sekä Hindukušin vuoriston eteläpuolen paštunkielisten asukkaiden keskuudessa. 
Afganistanin valtio järjesti 1950-luvulta lähtien maanlaajuisia turnauksia, aluksi Mohammed Zahir Shahin syntymäpäivänä tämän valtakaudella ja sittemmin muina merkittävinä juhlapäivinä. Maan sekavan tilanteen ja Afganistanin sodan takia kansallisia kisoja ei ole käyty vuoden 1982 jälkeen, ja sittemmin järjestäjinä ovat toimineet lähinnä mujahideen-kapinallispäälliköt.
Claremontin sarjamurhat

Claremontin sarjamurhissa on kyse kahden australialaisnaisen selvittämättömistä murhista ja yhdestä selvittämättömästä katoamisesta vuonna 1996 ja 1997 Claremontissa, joka on Perthin läntinen kaupunginosa Länsi-Australiassa.
Kaikki kolme naista katosivat samankaltaisissa tilanteissa, vietettyään iltaa ystäviensä kanssa Claremontissa. Poliisi arvelee tapausten liittyvän toisiinsa ja tekijän tai tekijöiden olevan samat.
Tapaukset alkoivat kun Sarah Spiers, 18, katosi 26. tammikuuta 1996, poistuttuaan yökerhosta Claremontin keskustassa vietettyään iltaa ystäviensä kanssa, mutta poistuttuaan yökerhosta yksin. Spiersin epäillään tilanneen taksin läheisestä puhelinkopista, mutta taksin saapuessa paikalle hän oli jo kadonnut. Spiersin vanhemmat ilmoittivat katoamisesta poliisille. Poliisi sai paljon vihjeitä mutta ne eivät johtaneet naisen löytymiseen. Hänen tiedetään seisseen lähellä puhelinkoppia ilmeisesti odottaen taksia ja muutama poika oli nähnyt auton ajaneen häntä kohti mutta kyseisestä autosta tai sen kuljettajasta ei ole tietoa. Hänen kohtalonsa on epävarma.
9. kesäkuuta 1996 Jane Rimmer, 23, katosi samasta osasta Claremontia vietettyään hänkin iltaa ystäviensä seurassa. Ystävien lähdettyä hän jäi vielä keskustaan. Hänet havaittiin valvontakamerassa puhumassa jollekin miehelle mutta hetken sen jälkeen hän katosi. Miehen henkilöllisyyttä ei tiedetä, eikä hän ole ilmoittautunut poliisille kehotuksista huolimatta. Rimmerin ruumis löydettiin pensaikosta läheltä Woolcoot Roadia Wellardista elokuussa 1996.
14. maaliskuuta 1997, lakimies Ciara Glennon, 27, katosi samanlaisissa olosuhteissa istuttuaan iltaa ja poistuttuaan ennen ystäviään. Muutama poika oli nähnyt hänen jutelleen vaalean auton kuljettajalle mutta eivät nähneet nousiko Glennon autoon sisään. Glennonin ruumis löytyi 3. huhtikuuta 1997 Perthin pohjoisosasta. Tämän murhan jälkeen poliisi vahvisti että he etsivät sarjamurhaajaa.
Kukin naisista oli ollut joko pubissa nimeltä The Continental (nykyinen the Claremont Hotel) tai yökerhossa nimeltä Club Bayview.
Mahdollinen yhteys.
Toimittaja Liam Bartlett on ehdottanut, että Sarah Spiers ei olisikaan ollut ensimmäinen uhri. Hän oli kirjoittanut poliisin kertoneen neljännen kadonneen naisen, 22-vuotiaan Julie Cutlerin, isälle että tämän tytär olisi luultavasti myös ollut Claremontin sarjamurhaajan uhri. Tämä katoaminen tapahtui vuonna 1988. Hänen kohtalostaan ei ole tietoa.
Seinäjoen Seudun Urheilijat

Seinäjoen Seudun Urheilijat ry on yleisurheilun ja triathlonin erikoisseura, joka perustettiin Nurmon Urheilijat -99:n syyskokouksessa 1.11.2009. Nurmon Urheilijat-99:n nimen ja sääntöjen muutoksella uuden seuran nimeksi tuli Seinäjoen Seudun Urheilijat ry. Seuran uuteen hallitukseen tuli jäseniä Nurmon Urheilijat-99:n, Peräseinäjoen Toiveen, Seinäjoen Urheilijoiden ja Ylistaron Kilpa-Veljien alueilta. Seuran alla itsenäisesti toimivaan triathlonjaostoon (SSU-Triathlon) kuului 25 jäsentä vuonna 2019.
Historia.
Vuoden 2009 alusta voimaan tulleen kuntaliitoksen myötä Seinäjoen kaupungissa toimi neljä yleisurheilua harjoittavaa seuraa: Nurmon Urheilijat -99, Peräseinäjoen Toive, Seinäjoen Urheilijat ja Ylistaron Kilpa-Veljet. Seurat järjestivät yhteistyössä Seinäjoella 16–17-vuotiaiden nuorten yleisurheilun SM-kisat, jotka onnistuivat erinomaisesti. Jo vuodesta 2007 oli alueen yleisurheiluväki viritellyt ajatusta voimien yhdistämisestä. SM-kisojen jälkeen keskustelut käynnistyivät toden teolla, ja yhteisymmärrys voimien yhdistämisestä löytyi yllättävän nopeasti. Uuden seuran runkona on yleisurheilun ja triathlonin erikoisseura Nurmon Urheilijat-99.
Christina Vukicevic

Ljubica Christina Vukicevic (s. 18. kesäkuuta 1987 Lørenskog) on norjalainen aitajuoksija. Vukicevic edustaa Ski IL -nimistä seuraa ja häntä valmentaa hänen isänsä Petar Vukićević, joka kilpaili 110 metrin aitajuoksussa kesäolympialaisissa 1980 Moskovassa edustaen Jugoslaviaa. Myös Christinan pikkuveli Vladimir Vukicevic on aitajuoksija. Keihäänheiton olympiavoittaja Andreas Thorkildsen on Christinan entinen poikaystävä. He olivat yhdessä kuusi vuotta, kunnes erosivat vuonna 2011. Vukicevicin vanhemmat ovat muuttaneet Norjaan Serbiasta. Hän voitti vuosina 2004–2010 Norjan mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa.
Ensimmäisen mitalinsa Vukicevic sai Pariisissa Euroopan nuorten kesäfestivaaleilla 2003, jossa hän otti kultaa. Hän sijoittui viidenneksi vuoden 2004 nuorten MM-kisoissa, ja voitti hopeaa vuoden 2005 nuorten EM-kisoissa.
Vuoden 2006 nuorten MM-kisoissa Vukicevic otti hopeaa ajalla 13,34 sekuntia, joka on maan nuorten ennätys. Vuonna 2007 hän voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui alkuerissä. Vuonna 2009 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa neljänneksi sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa. Samana vuonna hän voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Kaunasissa ajalla 12,99 sekuntia. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän selviytyi välieriin, kuten myös seuraavana vuonna Dohan sisäratojen MM-kisojen 60 metrin aidoissa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Vukicevic sijoittui finaalissa neljänneksi ajalla 12,78 sekuntia. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 Vukicevic voitti pronssia uudella Norjan ennätysajalla 7,83 sekuntia. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Vukicevic ei päässyt finaaliin.
100 metrin aitajuoksussa hänen ennätyksensä on Hengelossa vuonna 2009 juostu 12,74 sekuntia.
Vinylshakerz

Vinylshakerz on saksalainen dance-yhtye. Yhtye on tehnyt vuonna 2005 remixin Murray Headin kappaleesta "One Night in Bangkok". ja monista muistakin kappaleista. Yhtyeeseen kuuluvat Mike Red ja T.O.M.
Gennadi Barabtarlo

Gennadi Barabtarlo, myös Gennady tai Genny Barabtarlo (15. helmikuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto – 24. helmikuuta 2019 Columbia, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen professori. Hän työskenteli Missourin yliopistossa. Barabtarlo perehtyi Vladimir Nabokovin tuotantoon ja oli kansainvälisesti arvostettu Nabokov-tutkija.
Barabtarlo suunnitteli alkujaan fyysikon uraa, mutta kiinnostui kirjallisuudesta ja aloitti opinnot Moskovan yliopistossa. Hän keskittyi Boris Pasternakiin. Hän muutti Neuvostoliitosta 1979 ja asettui perheineen Yhdysvaltoihin. Hän sai filosofian tohtorin arvon 1984 Illinoisin yliopistosta. Väitöskirjan aiheena oli Nabokovin "Pnin".
Sucre (rahayksikkö)

SUCRE (Sistema Único de Compensación Regional, "Yhtenäinen alueellinen korvausjärjestelmä") tai sucre on alueellinen virtuaalivaluutta, joka on tarkoitus ottaa käyttöön latinalaisamerikkalaisissa ALBA-maissa. Sucren tarkoitus on korvata Yhdysvaltojen dollari vaihdon valuuttana, jotta Yhdysvaltojen poliittinen valta vähenisi Latinalaisessa Amerikassa.
Sucren suunniteltu käyttöönotto virtuaalivaluuttana rinnastuu euron käyttöön tilivaluuttana vuodesta 1999. Sucren arvo määräytyisi jäsenvaltioiden valuutoista muodostetun korin mukaisesti, jossa kunkin valuutan painoarvo riippuu kansantalouden koosta.
Sucren nimi on lyhenne, mutta viittaa samalla vapaustaistelija Antonio José de Sucreen. Sucren valuuttakoodi on XSU valuuttoja listaavassa ISO 4217 standardissa.
Historia.
Sucren käytöönotosta päätettiin heinäkuussa 2009, ja se otettiin virtuaalivaluuttana käyttöön vuoden 2010 alkupuolella Venezuelassa ja Ecuadorissa. Käyttöönotettaessa yksi sucre vastasi 1,25 Yhdysvaltojen dollaria.
Sucren käyttö oli suurinta vuonna 2012, jolloin sillä vaihdettiin miljardin dollarin edestä valuuttaa. Vuonna 2015 sucren avulla vaihdettiin enää 345 miljoonan dollarin edestä valuuttaa.
Uruguay liittyi Sucreen vuonna 2013.
Tilanne nyt.
Dominikaaninen tasavalta, Saint Vincent ja Grenadiinit ja Antigua ja Barbuda ovat mukana ALBAssa, mutta ne käyttävät Itä-Karibian dollaria maksuvälineenä ja ovat osana Karibian rahaunionia "Eastern Caribbean Currency Union (ECCU"). Näin ollen ne eivät ole liittyneet SUCRE-järjestelmään.
Ecuador otti käyttöön vuonna 2000 Yhdysvaltain dollarin taistellakseen oman valuuttansa Ecuadorin sucren inflaatiota vastaan. Ecuador käyttää yhä päävaluuttanaan dollaria.
Venezuela esitti Petro kryptovaluutan käyttöönottoa sucren tilalle 2018.
Raúl García (nyrkkeilijä)

Raúl García (s 10. syyskuuta 1982) on korsisarjan nyrkkeilijä ja entinen WBO- ja IBF-liiton mestari.
García aloitti nyrkkeilyn vuonna 2004 ja kohosi Meksikon hallitsevaksi korsisarjan mestariksi vuonna 2007 voitettuaan Sammy Gutierrezin tuomariäänin täysien erien jälkeen. Vuonna 2008 García voitti IBF liiton mestaruuden hajaäänituomiolla Florante Condesilta. 
Mestaruutta Garcia on puolustanut menestyksekkäästi Jose Luis Varelaa vastaan kahdesti, kerran Ronald Barreraa vastaan ja kerran Sammy Gutierrezia vastaan.
Garcia menetti IBF liiton tunnustaman mestaruuden 26. maaliskuuta 2010 käydyssä ottelussa Nkosinathi Joyille häviten kamppailun kaikin tuomariäänin.
Garcia kohosi vielä samana vuonna hallitsevaksi WBO liiton mestariksi voittaen Luis De La Rosan 30. lokakuuta käydyssä ottelussa hajaäänituomiolla. WBO liiton tunnustamaa mestaruutta Garcia on puolusti kerran voitokkaasti voittaen Rommie Asenjon teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. García menetti WBO liiton mestaruuden Moises Fuentesille hajaäänituomiolla. Tämän jälkeen Garcia on päässyt WBC silver, ja WBO liittojen mestaruusotteluihin, mutta hävinnyt molemmissa. WBC silver liiton mestaruusottelussa Garcia hävisi Pedro Guevaralle hajaäänituomiolla ja WBO liiton mestaruusottelussa Donnie Nietesille luovuttamalla ottelun kesken.
Yhdystie 3071

Yhdystie 3071 on Valkeakoskella vanhan Sääksmäen kunnan alueella sijaitseva paikallinen yhdystie. Tie kulkee maantieteellisesti länsi-itä-suunnassa voimakkaasti mutkitellen.
Tie alkaa seututieltä 130 "Huittulantienä" hieman ennen Sääksmäen kirkonkylää. Tie on kylän pääkatu, jonka varrelle kylä rakentuu. Huittulan kylän jälkeen tien nimi vaihtuu "Ritvalanraitiksi", Ritvalan kylän mukaisesti. Suolahden jälkeen nimi vaihtuu harhaanjohtavasti "Koivukujaksi" ja kulkee Haukilan kylän läpi. Tie päätyy Uskilan asutusalueella yhdystielle 3073, "Uskilantielle".
Tie on osa Vanhaa Hämeenlinnantietä, joka kulki Vanajaveden itäpuolitse maantieteellisen esteen takia. Sääksmäen sillan valmistuttua 1960-luvun alkupuolella, vanha reitti jäi yhdystieksi. Yhdystie on oiva esimerkki vanhasta maalaistiestä, jolta avautuvat mahtavat maisemat harjun alapuolelle Vanajavedelle.
Vähäjärvi (Sääksmäki)

Vähäjärvi on Pirkanmaalla
Valkeakosken kaupungissa entisen Sääksmäen kunnan alueella Ritvalan kylässä sijaitseva pieni järvi. Järvi on ajan saatossa rehevöitynyt.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajanselän alueella. Alueella sijaitsee neljännen jakovaiheen Vanajanselän lähialue, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja sen laskuoja on Sillansuunoja, joka muuttuu Multiusojaksi ennen laskemistaan Vanajanselän Nuutalanlahteen. Järveen laskee vain kolme lyhyttä ojaa. Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja järvi on 1,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Sitä ympäröivät peltomaat lounaista suuntaa lukuun ottamatta. Länsipuolen rinteet kuuluvat taimitarhalle. Järven rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja se on pääasiassa heinikkoista tai soistunutta rantaa. Järvi sisältyy kokonaan luonnonsuojelualueeseen, johon sisältyy myös soistuneita ranta-alueita. Sen itärannalla on lintutorni. Järveä kiertää sen eteläpuolelta ja Vanajaveden välistä kulkeva yhdystie 3071.
Historiaa.
Järven laskuojan nimi oli vuoden 1956 peruskartassa Multiasoja ja vuoden 1976 kartassa Vähäjärvenoja ja Multiusoja.
Limojärvi

Limojärvi on Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajanselän alueeseen. Limojärvi on osa Vanajanselän lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 99,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee muutama kilometri Ritvalasta pohjoiseen metsämaastossa. Järvi on melko ruohottunut ja sitä uhkaa umpeenkasvaminen. Siihen laskee neljä suo-ojaa, jotka tuovat pohjois- ja itäpuolella sijaitsevan ojitetun suon kuivatusvesiä. Järven oma laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se virtaa vajaa 3 kilometriä etelään ja laskee Vanajaveden Vanajanselän pohjoisrantaan Suolahteen. Suolahti on luonnonsuojelualue. Järvi on 300 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 700 metriä. Kaikki rannat ovat avosuota ja se onkin autio. Järvelle ei johda tietä, mutta sen lähelle pääsee yhdystieltä 13949 lähteviltä metsäteiltä.
Brittiläinen XIII armeijakunta

Brittiläinen XIII armeijakunta oli brittiarmeijan armeijakunta ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa. 
Ensimmäinen maailmansota.
Armeijakunta muodostettiin 15. marraskuuta 1915 ja sen komentajaksi tuli Walter N. Congreve. Armeijakunta osallistui Sommen taisteluun vuonna 1916 sekä Arrasin toiseen taisteluun vuonna 1917.
Toinen maailmansota.
XIII armeijakunta muodostettiin vuonna 1941 Länsi-Aavikon joukoista ja se osallistui Pohjois-Afrikan ja Italian taisteluihin osana 8. armeijaa ja Yhdysvaltain 5. armeijaa.
Kemmola

Kemmola on kaupunginosa Valkeakosken kaupungissa Sääksmäellä. Kemmola sijaitsee Huittulanharjun alkupäässä, Voipaalan kartanon ja Rapolan linnavuoren läheisyydessä Sääksmäentien varrella. Kemmola on pääosin rakennettu 1990-luvulla ja siellä sijaitsee Valkeakosken toinen vanhainkoti. 
Kemmola on osa valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi ympäristöksi ja valtakunnallisesti merkittäväksi maisema-alueeksi arvioitua sääksmäkeläistä maalaismaisemaa. Historiallisesti Kemmola on osa Voipaalan kylää, johon Sääksmäen kunnan 1900-luvulla omistukseensa hankkiman, sittemmin vanhainkodiksi muutetun Kemmolan ratsutilan ohella on kuulunut Voipaalan kartano ja siihen ennen 1900-lukua liitetyt Rääriän ja Sassin kantatalot.
Saarioisjärvi

Saarioisjärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken eteläpuolella Tarttilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Saarioisjärvi on osa Oikolanjoen alaosan aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 53 hehtaaria. Järven vedenpinta on 79,4 metriä meren pinnan yläpuolella ja järven tiheän vesikasvillisuuden vuoksi avovettä esiintyy vain järven keskiosissa. Järvi on Karvastenlahden kautta yhteydessä Vanajaveden Rautunselkään. Yhteyttä voidaan kutsua joeksikin, mutta Saarioisjärven ja Vanajaveden vedenpinnat ovat samalla tasolla, jolloin yhteys olisikin salmi. Koska uomaa on rehevän kasvillisuuden vuoksi välillä perattu, kuvaa käsite joki hyvin järvien välistä yhteyttä. Järven suurin laskujoki on Oikolanjoki, joka tuo suuren osan Oikolanjoen valuma-alueen vesistä Saarioisjärven läpi. Sekä jokeen että järveen johdetaan yhdeksän muun suoalueen reuna- ja pelto-ojien kuivatusvesiä. Pajasillanojan vedet ovat peräisin kilometrien päästä ojitetulta Pyhäsuolta asti. Karvasten lahteen virtaa alle 20 metriä leveä ja alle 200-metrinen ”laskujoki”.
Saarioisjärven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa Saarioispuolen suota. Itäpuolella on Vasikkahaanrahka ja lounais- ja eteläpuolella on Santinsuo. Rantaan rajautuu peltomaata kaakkoispäässä ja järven pohjoisosissa. Kaakkoispäässä rantaan työntyy Lapinnokka, joka on lyhyen harjujakson pää. Rantaan johtaa tiet Lapinnokan lintutornille ja luoteisrannalla sijaitsevassa Päivölän Kansanopistolla. Valtatie 3 ohittaa järven 800 metriä etelässä.
Luonnonsuojelualue.
Saarioisjärvi on valtakunnallisesti arvostettu lintujärvi, joka on sisällytetty Natura 2000-ohjelmaan Vanajaveden lintualuesiin.
Historiaa.
Vuoden 1956 peruskartassa järven ympärillä viljeltiin lähes samoja palstoja kuin tänäänkin. Päivölän kansanopiston alueella toimi aikaisemmin Maamieskoulu. Vuonna 1976 Vanajaveden ylitti seututie 130 ja vuoden 1986 kartassa ei vielä näkynyt valtatietä 3.