tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gavin McKenna

Gavin McKenna (s. 20. joulukuuta 2007 Whitehorse, Yukon) on kanadalainen jääkiekkoilija, jota pidetään ykkösvarauksena vuoden 2026 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän pelasi kolme kautta Medicine Hat Tigersissa WHL-juniorisarjassa, jossa hän teki suvereenia jälkeä.
Seuraura.
McKenna pelasi vuodet 2022–2024 Medicine Hat Tigersissa WHL-juniorisarjassa, jossa hän teki 133 runkosarjaottelussa 244 tehopistettä. Kaudella 2023–2024 McKenna voitti WHL:n vuoden tulokkaan Jim Piggott Memorial Trophyn ja CHL:n vuoden tulokkaan palkinnon tehtyään 97 tehopistettä 61 ottelussa. Kaudella 2024–2025 hän jatkoi hyviä otteitaan, saavuttaen 40 ottelun pisteputken ja keräten 129 tehopistettä 56 ottelussa. Hän voitti WHL:n arvokkaimman pelaajan Four Broncos Memorial Trophyn ja CHL:n vuoden pelaajan palkinnon, ollen kolmanneksi nuorin tämän kunnian saanut pelaaja (John Tavaresin ja Sidney Crosbyn jälkeen). McKenna johti Tigersin Ed Chynoweth Cup -mestaruuteen ja Memorial Cupin loppuotteluun, jossa he kuitenkin hävisivät London Knightsille.
Heinäkuussa 2025 McKenna sitoutui pelaamaan Penn State Nittany Lionsissa NCAA:ssa kaudella 2025–2026. Tämä siirto oli merkittävä, sillä CHL-pelaajilla oli vasta hieman aiemmin sallittu pelaaminen yliopistosarjassa. McKenna perusteli päätöstään halullaan kehittyä pelaamalla ”vanhempia, isompia, vahvempia kavereita” vastaan ammattilaisuraansa varten. Hänen sopimuksensa Penn Staten kanssa sisälsi 700 000 dollarin NIL-korvauksen (Name, Image, Likeness).
Maajoukkueura.
McKenna voitti Kanadan joukkueessa kultaa vuoden 2024 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän teki turnauksessa 20 tehopistettä, joilla hän oli turnauksen pistepörssin toinen. Loppuottelussa hän teki hattutempun.
Gaurishankar

Gaurishankar () on Nepalissa sijaitseva 7 135 metriä korkea vuori. Sinne nousi ensimmäisenä John Roskelley 8. toukokuuta 1979. 
Vuori sijaitsee Nepalin Dolakhan piirikunnan sekä Tiibetin rajalla. Vuori koostuu kahdesta huipusta: Shankarista sekä 7 010 metriä korkeasta Gaurista. Sen on luultu aikanaan olleen maailman suurin vuori.
Gaurishankar valittiin meridiaaniksi, kun Nepal otti käyttöön UTC+5.45 -aikavyöhykkeen vuonna 1956.
Luhtaviirukki

Luhtaviirukki ("Bathyphantes approximatus") on riippuhämähäkkien heimoon Linyphiidae kuuluva laji.
Koiraan pituus on 2–3 mm ja naaraan 2–3,5 mm. Hämähäkkien pituus mitataan ilman jalkoja. Luhtaviirukki on niin pieni, ettei sitä voi paljain silmin tunnistaa luotettavasti. Lajinmääritys vaatii voimakkaan mikroskoopin käyttöä.
Pikkukidushai

Pikkukidushai ("Hexanchus nakamurai") on yksi viidestä tunnetusta elävästä kidushailajista. Pikkukidushait ovat syvän meren eläjiä, ja ne viihtyvät trooppisissa ja lämpimissä lauhkeissa vesissä erityisesti Intianmerellä ja läntisellä Tyynellämerellä.
Anatomia.
Pikkukidushai on solakka ja hai jolla on kapea pää ja suuret silmät. Sillä on kuudet kidukset normaalin viiden sijasta. Hailajilla on pieni selkäevä pyrstövartensa juuressa, ja sen pyrstöevän yläosa on huomattavan pitkä. Pikkukidushain selkäpuoli on väriltään vaaleanruskea, ja sillä on vaalea tai lähes valkoinen vatsa. Joidenkin yksilöiden evien reunat ovat myöskin vaaleita.
Täysikasvuisten pikkukidushaiden koko vaihtelee noin 1,6 metrin paikkeilla, mutta ne voivat kasvaa jopa 1,8-metrisiksi. Vastakuoriutuneet pikkukidushait ovat noin 40–43 senttimetriä pitkiä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Pikkukidushaita esiintyy Tyynellämerellä sekä Intian valtamerellä. Lajia on tavattu harvoin paikallisesti myös Välimerellä. Pikkukidushait uivat jopa 700 metrin syvyyksissä, ja niitä havainnoidaan usein mannerrinteillä. Joskus lajin yksilöitä havainnoidaan rannikoilla ja muilla matalilla vesillä.
Atlantin ja muiden merialueiden pikkukidushaiden välillä huomattiin geneettisiä eroja, joten nykypäivänä "Hexanchus vitulus" eli atlantinkidushai luokistellaan eri lajiksi.
Lisääntyminen.
Pikkukidushait ovat ovovivipaarisia, ja poikasia syntyy kerralla noin 13–26.
Käyttäytyminen.
Pikkukidushain käyttäytymisestä ja muistakin piirteistä on hyvin vähän tietoa. Pikkukidushait elävät lähellä meren pohjaa, mutta nousevat usein pinnemmalle yön hämärtyessä. Pikkukidushain ei kirjattu hyökänneen ihmisten kimppuun ellei niitä ei ole ensin häiritty.
Ravinto.
Pikkukidushai syö pieniä ja keskikokoisia kaloja sekä äyriäisiä.
Films

Films (Musiikkia Mika Kaurismäen ohjaamiin elokuviin) on suomalaissäveltäjä-muusikko Anssi Tikanmäen soolouran kolmas albumi, joka julkaistiin syksyllä 1989. Levy sisältää Tikanmäen säveltämää elokuvamusiikkia Mika Kaurismäen ohjaamiin elokuviin "Arvottomat" (1982), "Klaani – tarina Sammakoitten suvusta" (1984), "Rosso" (1985), "Cha Cha Cha" (1989) ja "Paperitähti" (1989). Levyn kenties tunnetuin kappale on Juice Leskisen sanoittama ja Päivi Portaankorvan laulama ”Balladi elokuvasta Klaani”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Anssi Tikanmäki, ellei toisin mainita.
Sairaalasänky

Sairaalasänky on erikoissänky, joka on suunniteltu erikoissairaanhoidon tai perusterveydenhuollon potilaille. Niitä on myös käytössä kotihoidossa ja palvelutaloissa. Sängyn rakenne ja muotoilu on suunniteltu niin, että se mahdollistaa helpon liikuteltavuuden, korkean kuormitettavuuden ja kestävyyden. Sänkyjen patjoilla estetään painehaavojen syntyä ja niilä voidaan myös hoitaa painehaavoja. Sänkyjä valmistetaan myös konepestäviänä, joka mahdollistaa sängyn puhdistamisen pesukoneesa. 
Potilaspaareja käytetään päivystyspoliklinikoilla, heräämöissä ja pienissä toimenpiteissä. Synnyttäjille on synnytyssänkyjä, joita käytetään synnytyksen eri vaiheissa. Vastasyntyneille on vauvasänkyjä. Lapsille on lasten sairaalasänkyjä. Tehohoitoon on suunniteltu erikoissänkyjä, joissa on esimerkiksi integroitu vaaka ja ajolaite, joka helpottaa potilaan siirtoja sairaalan sisällä.
Hollolassa toimiva Lojer on Pohjoismaiden suurin sairaalasänkyjen valmistaja. Eurooppalaisia isoja sairaalasänkyjen valmistajia ovat esimerkiksi Tsekissä ja Hollannissa toimiva Linet sekä saksalainen Stiegelmeyer. Yhdysvalloissa sairaalasänkyjä valmistavat Hillrom ja Stryker. Näillä kaikilla on maahantuontia myös Suomeen.
Sairaalasängyt ovat iso tuoteryhmä, joita käytetään päivittäin potilaiden hoitoon. Oikea käyttö, säännöllinen tarkisus ja huolto pitävät ne turvallisina potilaille sekä henkilökunnalle. Käyttöön kuuluu turvallisuusriskejä, jotka voivat aiheuttaa vaaratilanteita. Viranomaiset käsittelevät vuosittain useita sairaalasänkyihin liittyviä vaaratilanneilmoituksia. Vaaratilanteiden vakavuus vaihtelee läheltä piti -tilanteista aina kuolemantapauksiin asti.
Portugalin ralli 2024

Portugalin ralli 2024 (virallisesti "57. Vodafone Rally de Portugal 2024") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 9.–12. toukokuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Matosinhosissa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 69 autokuntaa. Ilmoittautuneissa on yhdeksän Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana on WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Tapahtumia.
Lauantaina Kalle Rovanperä ajoi ulos johtopaikalta ja pian tämän jälkeen Oliver Solberg ajoi ulos ollessaan WRC2-luokan johdossa. Tämän jälkeen Sébastien Ogier siirtyi yleiskilpailun johtoon ja Yohan Rossel nousi WRC2-luokan kärkipaikalle.
Elfyn Evansilla oli kilpailussa ongelmia ja ennen erästä erikoiskoetta kartanlukija Scott Martin unohti nuottikirjan pöydälle. Martin luki nuotteja matkapuhelimesta, mutta samalla erikoiskokeella kaksikko kärsi myös rengasrikosta.
Talia Mae Bettcher

Talia Mae Bettcher (s. 8. lokakuuta 1966, Calgary, Alberta) on kanadalainen filosofi ja sukupuolentutkija. Hän on toiminut filosofian professorina Kalifornian osavaltionyliopistossa vuodesta 2011 lähtien.
Bettcher valmistui kandidaatiksi ("Bachelor of Arts") filosofian ja kielitieteen oppiaineessa Yorkin yliopistossa vuonna 1991 ja väitteli tohtoriksi ("Doctor of Philosophy") filosofiasta Kalifornian yliopiston Los Angelesin kampuksella vuonna 1999. Hän on transnainen, joka on erikoistunut tutkimuksessaan transsukupuolisuutta koskeviin filosofisiin kysymyksiin. Hän on tutkinut myös George Berkeleyn filosofiaa.
Hallinnon tutkimus (lehti)

Hallinnon tutkimus on Hallinnon Tutkimuksen Seuran julkaisema tieteellinen aikakausilehti, jonka artikkelit liittyvät julkiseen hallintoon sekä yritysten ja järjestöjen hallintoon kohdistuvaan tutkimukseen. Lehdessä käsitellään temaattisesti hallintoon, organisointiin tai johtamiseen liittyviä kysymyksiä . Vaikka lehden pääpaino onkin julkisen hallinnon ja johtamisen ominaiskysymyksissä, siinä voidaan julkaista myös artikkeleita, jotka koskevat yritysten johtamista ta kolmannen sektorin organisaatioiden teemoja . Lehden päätoimittajana toimii vuonna 2024 Harri Jalonen Vaasan yliopistosta .
Tieteellinen taso ja lehden saama tuki.
Hallinnon Tutkimus on arvioitu julkaisufoorumin tasolle 2 (JUFO 2) ja lehdessä julkaistavilta vertaisarvioiduilta artikkeleilta edellytetään, että ne tuottavat uutta tietoa tai uusia näkökulmia käsittelemäänsä aihepiiriin ja siten osaltaan edistävät aiheesta käytävää tieteellistä keskustelua. Lehdellä on käytössään Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) vertaisarviointitunnus. 
ja se on saanut TSV:n kautta tieteellisen julkaisutoiminnan avustusta, jota opetus- ja kulttuuriministeriö on myöntänyt Veikkauksen tuotoista .
Michiru Nagatsu

Michiru Nagatsu (s. 31. elokuuta 1978) on japanilainen filosofi, joka on toiminut käytännöllisen filosofian professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2023 lähtien.
Nagatsu suoritti Tokion yliopistossa kandidaatintutkinnon julkisoikeuden oppiaineessa vuonna 2001 sekä maisterintutkinnon politiikan tutkimuksen oppiaineessa vuonna 2003. Vuonna 2005 hän valmistui maisteriksi yhteiskuntatieteiden filosofian oppiaineessa London School of Economics -yliopistossa. Vuonna 2009 hän väitteli tohtoriksi filosofiasta Exeterin yliopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli Manchesterin yliopistossa, Tallinnan teknillisessä yliopistossa sekä Helsingin yliopiston TINT Centre for Philosophy of Social Science -tutkimuslaitoksessa.
Eliseo Payán

José Eliseo Payán Hurtado (1. elokuuta 1825 – 30. kesäkuuta 1895) oli kolumbialainen lakimies, poliitikko ja sotilas. Toiminut Kolumbian varapresidenttinä 1887–1888.
Kreivilä

Kreivilä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Andrei Tropillo

Andrei Vladimirovitš Tropillo (, k. 2024) oli venäläinen musiikkituottaja. Tropillo perusti AnTrop-levy-yhtiön, jonka studiossa äänitettiin neuvostoliittolaisten rock-yhtyeiden, kuten Kinon, Mašina vremenin, Akvariumin ja Alisan, albumeita.
Tropillo asui ennen kuolemaansa kaksi vuotta Suomessa. Hän oli kuollessaan 73-vuotias.
Hyökkäys Ranskan suurlähetystöön Haagissa

Hyökkäys Ranskan suurlähetystöön Haagissa oli Japanin punaisen armeijakunnan tekemä hyökkäys ja sitä seurannut panttivanki- ja piiritystilanne Ranskan suurlähetystössä Haagissa, Alankomaissa. Tapahtumat alkoivat 13. syyskuuta 1974 ja kestivät viisi päivää. Hyökkäykseen liittyi myös kranaatti-isku kahvilassa Pariisissa.
Tausta.
Japanin punainen armeijakunta oli japanilainen kommunistinen järjestö, jonka tavoitteena oli kaataa Japanin hallinto ja aloittaa maailmanlaajuinen vallankumous. Järjestö teki useita iskuja ja salamurhia 1970-luvulla. Esimerkiksi paria vuotta aiemmin oli tapahtunut tuhoisa Tel Avivin lentoasemaisku.
Tapahtumat.
Hyökkäys suurlähetystöön.
Tapahtumat alkoivat perjantaina 13. syyskuuta 1974, kun kolme Japanin punaisen armeijakunnan jäsentä hyökkäsi sisään Ranskan suurlähetystöön Haagissa. Pian kolme alankomaalaista poliisia saapui paikalle ja heitä ammuttiin heti. Kaksi loukkaantui vakavasti ja kolmas vastasi tuleen.
Punainen armeijakunta vaati jäsenensä Yoshiaki Yamadan (myös nimellä Yatsuka Furuya) vapauttamista ranskalaisesta vankilasta, miljoonaa dollaria rahaa ja ranskalaista lentokonetta käyttöönsä. Panttivankeina lähetystössä oli yksitoista henkilöä, jotka uhattiin tappaa, jos vaatimuksiin ei suostuttaisi. Yksi panttivangeista oli Ranskan suurlähettiläs Jacques Senard. Lähetystön keskeisen sijainnin takia viranomaiset päättivät saada ratkaisun neuvottelemalla, eikä rynnäköllä rakennukseen. Alueella oli suuri määrä viranomaisia, jotka piirittivät hyökkääjien hallitsemia tiloja.
Kahvilaisku Pariisissa.
Panttivanki- ja piiritystilanteeksi edenneeseen Haagin iskuun liittyi toinen isku; 15. syyskuuta heitettiin käsikranaatti kahvilaan Saint-Germain-des-Présin kaupunginosassa Pariisissa, Ranskan pääkaupungissa. Iskussa kuoli kaksi ja loukkaantui 34 ihmistä. Palestiinan vapautuksen kansanrintama otti teosta vastuun ja vuonna 1996 sekä jälleen 2017 venezuelalainen terroristi Ilich Ramírez Sánchez tuomittiin iskun suorittamisesta ja muusta terrorismistaan. On sanottu, että juuri Pariisin isku painosti Ranskan hallitusta vapauttamaan Yamadan.
Tilanteen päättyminen.
Kaksi naispanttivankia vapautettiin maanantaina 16. syyskuuta. Loppujenkin panttivankien vapauttamiseksi, pitkien neuvotteluiden jälkeen, aamulla tiistaina 17. syyskuuta Ranska suostui vapauttamaan Yamadan, maksamaan 300 000 dollaria lunnaita ja antamaan lentokoneen lennolle pois Alankomaista. Kone oli Air Francen Boeing 707. Ranska ei suostunut tarjoamaan miehistöä, joten lentäjät olivat alankomaalaisia. 
Hyökkääjät ja Yamada eli kaikki neljä terroristia kuljetettiin Amsterdamin Schipholin lentoasemalle, josta he lensivät annetulla koneella Adeniin, Etelä-Jemeniin tankkaamaan, minkä jälkeen kone kuljetti heidän Damaskokseen, Syyriaan. Alun perin oli tarkoitus lentää Libanoniin, mutta maa kielsi laskeutumisen. Terroristit pääsivät Syyriaan 18. syyskuuta ja heidät pakotettiin jättämään aseensa ja lunnasrahat. Syyria lupasi suojata heitä.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2024 käytiin 5. toukokuuta Kotkassa Puistolan urheilukentällä, ja reitti kiersi Katariinan meripuiston alueella. Järjestävänä seurana toimi Karhulan Katajaiset.
Mitalistit.
Lähde
Cirencester

Cirencester on kaupunki Gloucestershiressa, Englannin lounaisosassa. Kaupungin paikalla on alun perin sijainnut kelttiheimo dobunnien pääkaupunki Corinium.
Cirencester on maatalouden keskus ja suosittu turistikohde. Kaupungissa toimii muun muassa Bingham Library Trustin taidemuseo sekä New Brewery Arts, jonka alueella on viktoriaanisen aikakauden panimo, taidegalleria, ateljeita, käsityömyymälä ja teatteri. Vuonna 2021 Cirencesterin väkiluku oli 20 229.
Historia.
Antiikki.
Kaupunki syntyi roomalaisella ajalla nimellä "Corinium". Paikalla oli alun perin roomalaisen ratsuväen linnoitus noin vuosina 43–70 jaa. Myöhemmin paikalle kehittyi dobunnien heimon kaupunki. Heimon nimestä kaupunki sai lisänimen "Corinium Dobunnorum". Kaupunki oli suurimmillaan 100-luvulla väkiluvultaan koko roomalaisen Britannian suurin kaupunki. Myöhemmin se hävisi väkiluvussa vain Londiniumille. Roomalaisajalla Coriniumia ympäröivät muurit, ja arkeologisissa kaivauksissa on löydetty muun muassa basilikan, amfiteatterin ja useiden huviloiden jäänteitä.
Myöhempi historia.
Saksit valtasivat kaupungin vuonna 577. Kuningas Henrik II vuokrasi alueelta maata augustiinimunkeille, jotka perustivat sinne luostarin. Luostari tuhoutui, kun Henrik VIII käynnisti luostareiden lakkauttamisen 1530-luvulla. Nykyisin alueella on puisto.
Hedelmäkakku

Hedelmäkakku on kahvileipänä käytetty kakku. Se valmistetaan laittamalla taikinan sekaan hedelmälohkoja tai -paloja, joskus myös kuivahedelmiä ja pähkinöitä.
Hedelmäkakku on suosittu leivonnainen joulun aikaan. Englantilainen hedelmäkakku kuorrutetaan tomusokerilla. Siihen käytetään konjakkia tai likööriä ja joskus hedelmäpalojen lisäksi käytetään hillottua appelsiininkuorta. Irlannissa tunnetaan barmbrack-niminen makea leipä, johon tulee hedelmää sekä teetä ja viskiä. Italiassa perinteinen panettone on pitkän valmistusprosessin leivonnainen, jossa on rusinoita ja kandeerattua sitruunan ja appelsiinin kuorta. Saksalainen stollen on rasvainen ja makea pullamainen hedelmäkakku, johon tulee kuivattua hedelmää, rusinoita, kandeerattua sitruunan ja appelsiinin kuorta sekä mantelia tai muita täytteitä, kuten marsipaania.
Adolf Lüderitz

Franz Adolf Lüderitz (16. heinäkuuta 1834 Bremen – 24. lokakuuta 1886 Oranjejoki) oli saksalainen kauppias. Hänen hankkimistaan maa-alueista muodostettiin Saksan Lounais-Afrikka, nykyisen Namibian valtion edeltäjä.
Elämä ja ura.
Lüderitz kävi kauppakoulun. Suoritettuaan kolmivuotisen harjoittelun isänsä tupakkakauppayhtiössä Bremenissä Lüderitz etsi mahdollisuuksia Yhdysvaltojen tupakkamarkkinoilla, löysi työpaikan meksikolaisesta kauppayhtiöstä ja kokeili karjanhoitajan uraa yhtiön vararikon jälkeen. Vuonna 1859 hän siirtyi isänsä tupakkayritykseen. Avioliitto bremeniläisen varakkaan naisen kanssa teki hänestä taloudellisesti riippumattoman. Isänsä kuoleman jälkeen hän ryhtyi johtamaan yritystä, hankki maalaiskartanon ja vietti elämää "puoliksi tupakkakauppiaana ja puoliksi maanomistajana". Lopulta hän suuntautui ulkomaisiin hankkeisiin ja sai keväällä 1882 haltuunsa pääosan Kultarannikolla toimineesta kauppaliikkeestä. Toukokuussa 1883 hänen valtuutettu edustajansa teki namapäällikön kanssa sopimuksen, jolla Angra Pequeñan lahti ja sen ympäristö luovutettiin Lüderitzille. Lüderitz nimesi kauppapaikan Lüderitzbuchtiksi (nykyään Lüderitzin kaupunki Namibiassa). Elokuussa 1883 solmitulla sopimuksella hän osti myös viereisen rannikkoalueen, jonka hän nimesi Lüderitzlandiksi. Lüderitz pyysi toistuvasti turhaan Saksan hallitukselta suojelua hankinnoilleen, mutta sai lopulta 24. huhtikuuta 1884 keisarillisen suojeluilmoituksen. Otto von Bismarckin kielteisen suhtautumisen ja Britannian vastarinnan vuoksi Lüderitzin kauaskantoinen suunnitelma Lounais-Afrikan alueen laajentamisesta Afrikan itärannikolle asti epäonnistui. Lüderitz lähetti useita retkikuntia tekemään uusia ostosopimuksia päälliköiden kanssa ja etsimään käyttökelpoisia raaka-ainevarantoja. Yhteensä hän hankki 580 000 neliökilometrin suuruisen alueen, jolla asui noin 200 000 ihmistä. Lüderitz kulutti vähäisen pääomansa ja yksityisomaisuutensa eikä tehnyt toivomiaan kulta- ja timanttilöytöjä, ja joutui pian taloudelliseen ahdinkoon. Lopulta hänen oli myytävä maansa vastaperustetulle Saksan Lounais-Afrikan siirtomaayhdistykselle. Todennäköisesti 24. lokakuuta 1886 Lüderitz ja hänen toverinsa hukkuivat tutkimusmatkalla Oranjejoella.
Charlotte Witt

Charlotte Witt (s. 1951) on filosofian professori New Hampshiren yliopistossa Yhdysvalloissa . 
Wittin tutkimus keskittyy antiikin filosofiaan, metafysiikkaan ja feministiseen teoriaan. Hän on kirjoittanut laajasti sukupuolen metafysiikasta, erityisesti Aristoteleen metafysiikasta sekä feministisestä metafysiikasta . Witt on kirjoittanut ja puhunut feministisen filosofian suhteesta perinteiseen filosofiseen diskurssiin, väittäen, että feministisen filosofian pysyvä kiinnostus perinteiseen diskurssiin on ollut historiallisen itseperusteluprosessin tulosta. Hän toteaa tuotannossaan että tämä prosessi on lähes identtinen muiden nousevien filosofisten oppialojen kanssa niiden noustessa valtavirtaan . Hän on myös julkaissut adoption ja perheen filosofiasta. Vuonna 1993 teoksessa "A Mind of One's Own: Feminist Essays on Reason and Objectivity," Witt kuvasi kuuluvansa perinteisiin filosofisiin paradigmoihin tukeutuvaan filosofiyhteisöön, joka on joutunut ”feministisen hyökkäyksen” kohteeksi 
Teoksessa "The Metaphysics of Gender" Witt argumentoi sukupuolen olennaistamisen puolesta. Hän toteaa että sukupuoli on perustavanlaatuinen yhdistävä piirre, joka luo ja yhdistää kaikki muut yhteiskunnalliset roolit, joita ihmiset omaksuvat. Witt väittää, että feminismin tehtävä on uudelleenmuotoilla sukupuolirooleja siten, että ne eivät enää ole naisia sortavia .
Candy Darling

Candy Darling (24. marraskuuta 1944 – 21. maaliskuuta 1974) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka kuului Warholin supertähtiin. Hän oli transnainen, mutta häneen viitattiin aikanaan nimikkeellä "drag queen". Ilmaus "transsukupuolinen" yleistyi vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Elämä ja ura.
Darlingin ristimänimi oli James Lawrence ("Jimmy") Slattery. Hänen vanhempansa olivat Theresa Phelan ja Jim Slattery. Hänellä oli velipuoli Warren äitinsä ensimmäisestä avioliitosta. Candy Darling varttui Massapequa Parkissa New Yorkin osavaltiossa. Hän keskeytti high schoolin, mutta opiskeli sitten kosmetologian oppilaitoksessa Baldwinin kylässä Hempsteadissa. Darling käytti alun perin ainakin dragnimiä Hope Slattery, Hope Dahl, Candy Dahl ja Candy Dane. Hänellä ei aikuisena ollut vakituista asumusta vaan hän asui ystävien ja tuttavien luona.
Darling tapasi Andy Warholin vuonna 1967 ja esiintyi ensimmäisessä näytelmässään vuonna 1967. Warhol maksoi osan hänen saamistaan hormonihoidoista. Darling tunnetaan varsinkin Paul Morrisseyn ohjaamista elokuvista "Flesh" (1968) ja "Women in Revolt" (1971), joita markkinoitiin Warholin elokuvina. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvassa "Klute – rikosetsivä" (1971) ja Werner Schroeterin elokuvassa "Der Tod der Maria Malibran" (1972). Darling työskenteli off-Broadway- ja off-off-Broadway-teattereissa. Hänellä oli merkittävä rooli Tom Eyenin komedianäytelmän "The White Whore and the Bit Player" tuotannossa vuonna 1973. Darling haki elokuvan "Myra – herkkua helmoissa" nimirooliin, jonka kuitenkin sai Raquel Welch. Tämä oli Darlingille syvä pettymys.
Darling omaksui 1960-luvun lopussa kristillisen tieteen opetuksia ja kantoi useimpiin paikkoihin mukanaan Mary Baker Eddyn kirjaa "Science and Health with Key to the Scriptures". Vuonna 1973 Darlingilla todettiin Cabrini Medical Centerissä "leukemia" ja "pahanlaatuinen kasvain mahassa". Myöhemmin hänen sairauttaan on pidetty lymfoomana. Darling sijoitettiin sairaalassa miesten osastolle, mutta hän sai lopulta oman huoneensa. Hänen sairautensa on väitetty liittyneen saatuihin hormonihoitoihin, mutta on epäselvää, oliko hormonien ja sairastumisen välillä mitään yhteyttä. Darling kuoli sairauteensa 29-vuotiaana.
Vaikutus kulttuuriin.
Darlingiin viitataan Rolling Stonesin laulussa "Citadel" (1967). Hänestä kerrotaan myös Lou Reedin lauluissa "Candy Says" (1969) ja "Walk on the Wild Side" (1972). Kuvat meikatusta Candy Darlingista sairaalavuoteella tulivat tunnetuiksi. Yksi kuvista otettiin Anohnin yhtyeen albumin "I Am a Bird Now" (2005) kanteen.
Vuonna 2024 Cynthia Carr julkaisi Darlingista kirjan "Candy Darling: Dreamer, Icon, Superstar". Darlingista oli samanaikaisesti tekeillä elokuva, jossa häntä esittäisi Hari Nef. Lisäksi hänestä on tehty dokumentti "Beautiful Darling" (2010).
2,4-ksylidiini

2,4-ksylidiini (C8H11N) eli 2,4-dimetyylianiliini on aniliinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 2,4-ksylidiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. 2,4-ksylidiini on heikko emäs. Aine on ärsyttävää ja suuret pitoisuudet aiheuttavat methemoglobiinin muodostumista. Yhdiste voi myös olla karsinogeenista.
2,4-ksylidiiniä valmistetaan nitraamalla m-ksyleeniä tai ksyleenin isomeerien seosta ja pelkistämällä nitroryhmä aminoryhmäksi. Jos lähtöaineena käytetään ksyleenin isomeerien seosta, puhdistetaan tuote muodostamalla siitä vesiliukoinen asetaattisuola, josta se vapautetaan käsittelemällä emäksellä.
2,4-ksylidiinistä valmistetaan esimerkiksi atsovärejä ja muita väriaineita, maatalouskemikaaleja (amitratsi ja mefluididi) ja lääkeaineita (symiatsoli).
Robert Hermann Schomburgk

Robert Hermann Schomburgk (5. kesäkuuta 1804 Freyburg am der Unstrut – 11. maaliskuuta 1865 Schöneberg) oli saksalaissyntyinen brittiläinen tutkimusmatkailija ja maanmittari, jonka rajaama "Schomburgkin linja" muodosti brittiläisen Guyanan (nykyisen Guyanan valtion edeltäjän) ja Venezuelan rajan.
Elämä ja ura.
Schomburgk oli protestanttisen papin poika ja kävi koulua Saksassa. Vuonna 1829 hän matkusti Yhdysvaltoihin, mutta lähti vuonna 1830 Neitsytsaariin kuuluvalle Anegadalle. Hän tutki saarta omalla kustannuksellaan ja lähetti Lontoon kuninkaalliselle maantieteelliselle seuralle raportin, joka teki niin suuren vaikutuksen, että vuonna 1835 seura antoi hänelle tehtäväksi tutkimusretken johtamisen Brittiläiseen Guayanaan. Hän suoritti tehtävänsä erittäin menestyksekkäästi ja löysi samalla Victoria Regia -jättilumpeen. Royal Geographical Society myönsi hänelle tutkimusretkestä kultamitalin vuonna 1840. Vuonna 1841 hän palasi Guayanaan kartoittamaan siirtokuntaa ja määrittelemään rajan Britannian hallituksen puolesta. Tuloksena oli Britannian Guyanan ja Venezuelan välinen väliaikainen raja, joka tunnetaan nimellä "Schomburgkin linja". Hänen palattuaan Englantiin hänet lyötiin ritariksi. Vuonna 1848 hänet nimitettiin Britannian konsuliksi Santo Domingoon Dominikaaniseen tasavaltaan ja vuonna 1857 Britannian konsuliksi Bangkokiin. Näissä viroissa toimiessaan hän jatkoi maantieteellisiä tutkimuksiaan. Hän jäi eläkkeelle julkisesta palveluksesta vuonna 1864 ja kuoli Berliinin lähellä 11. maaliskuuta 1865. Hän sai Königsbergin yliopistosta filosofian tohtorin arvon ja Jenan yliopistosta lääketieteen tohtorin arvon ja kunniamerkkejä Preussin, Saksin ja Ranskan hallituksilta. Hän kirjoitti teokset "Description of British Guiana" ja "History of Barbadoes".
Marguerite Namara

Marguerite Namara (alun perin "Marguerite Evelyn Cecilia Banks"; 19. marraskuuta 1888 Cleveland, Ohio – 3. marraskuuta 1974 Marbella, Espanja) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja (sopraano), pianisti ja näyttelijä.
Namara esiintyi oopperarooleissa muun muassa Margueritena Charles Gounod'n "Faustissa". Hän lauloi esimerkiksi Metropolitan-oopperassa. Namara piti myös resitaaleja, joissa lauloi ja säesti itseään pianolla. Hän sai taideopetusta Claude Monet'lta.
Namara esiintyi muun muassa mykkäelokuvassa "Stolen Moments". Hän asui myöhemmällä iällään Espanjan Marbellassa, jossa kuoli vuonna 1974.
Gene Ammons

Eugene "Gene" Ammons (myös "Jug"; 14. huhtikuuta 1925 Chicago, Illinois – 6. elokuuta 1974 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut tenorisaksofonisti.
Ammons oli boogie woogie -pianisti Albert Ammonsin poika. Hän varttui Chicagossa. Ammons sai ensimmäisen kerran valtakunnallista huomiota toimiessaan Billy Eckstinen big bandin jäsenenä vuosina 1944–1947. Hän soitti varhaisella urallaan myös King Kolaxin yhtyeessä ja vuonna 1949 Woody Hermanin big bandissa. Vuosina 1950–1952 Ammons toimi kiertävässä kokoonpanossa, jonka oli perustanut saksofonisti Sonny Stittin kanssa.
Myöhemmin Ammons johti omia yhtyeitään. Hän levytti muiden muassa Art Farmerin ja John Coltranen kanssa 1950-luvulla. Hän esiintyi säännöllisesti muiden muassa Sonny Stittin, James Moodyn ja Dexter Gordonin kanssa. Ammonsin levytys "My Foolish Heart" (1950) oli rhythm and blues -hitti. Enimmäkseen Ammons soitti soulvaikutteista lyyristä jazzia, jossa alun perin oli vahvoja vaikutteita Lester Youngilta.
Ammons suoritti vuosina 1962–1969 vankeusrangaistusta huumausainerikoksesta. Hän kuoli Chicagon Michael Reese Hospitalissa luusyöpään ja keuhkokuumeeseen elokuussa 1974. Luusyöpä oli todettu sattumalöydöksenä Ammonsin jouduttua 23. heinäkuuta sairaalahoitoon käsivarren murtuman takia. Ammonsilla oli vaimo ja kaksi lasta.
Alfred Beit

Alfred Beit (15. helmikuuta 1853 Hampuri – 16. heinäkuuta 1906 Lontoo) oli oli saksalaissyntyinen brittiläis-eteläafrikkalainen pankkiiri. Hän oli Cecil Rhodesin läheinen yhteisyökumppani ja rahoittaja de Beersin timanttikaivoksissa ja Witwatersrandin kultakentillä ja Rhodesin imperialistisen politiikan voimakas tukija. Beit oli myös merkittävä hyväntekeväisyyden harjoittaja ja taiteenkerääjä.
Elämä ja ura.
Beit oli hampurilaisen varakkaan kauppiaan poika. Suku oli syntyperältään juutalainen ja uskonnoltaan luterilainen. Beit sai yksityisopetusta ja vietti vuoden 1874 Amsterdamissa, jossa hän tutustui timanttikauppaan. Vuonna 1875 hänet lähetettiin Saksassa hankitun kaupallisen koulutuksen jälkeen Etelä-Afrikan Kimberleyhin tutkimaan timanttien hyödyntämismahdollisuuksia. Hänellä oli siellä liikemiehinä toimivia sukulaisia, Lippertejä, ja yhdessä Julius Wernherin kanssa hän saavutti nopeasti johtavan aseman timanttikentillä ja pääsi läheiseen yhteyteen Cecil Rhodesin kanssa. Ilman Beitiä Rhodes ei ymmärtänyt liikeasioita tai ainakin tylsistyi niihin. Vuonna 1889 Rhodes ja Beit saivat aikaan eri timanttikaivosoikeuksien yhdistämisen De Beers Consolidated Mines Limitediksi, jonka pääosakas Beit oli. Beitin pääoman ja yritteliäisyyden ansiosta Transvaalin Witwatersrandin alueella aloitettiin syvälle ulottuva kaivostoiminta, ja hänellä oli suuri osuus Rand Mines Limited -pääyhtiössä. Beit oli ensimmäinen, joka tunnusti ensiluokkaisten kaivosinsinöörien palkkaamisen tärkeyden. Wernher, Beit &amp; Co. siirsi vähitellen rahoitustoimintansa keskuksen Lontooseen, jossa siitä tuli Etelä-Afrikan kaivostoiminnan johtava yritys. Nopea edistyminen timantti- ja kultatuotannon kehittämisessä teki Beitista valtavan varakkaan miehen, ja hän käytti sitä tuhlailevasti Rhodesin Etelä-Afrikan-politiikan edistämiseen. Hän oli yksi British South Africa Companyn alkuperäisistä johtajista, ja toimi johtajana myös Rhodesia Railways -, Bechuanaland Railway Trust -, Beira Railway Company -, Consolidated Company - ja Bultfontein Mines -yhtiöissä. Hän oli todistamassa Rhodesin kanssa Jamesonin hyökkäystä käsittelevälle parlamentin alahuoneen tutkintalautakunnalle. Myöhemmin hän oli yksi Rhodesin edunvalvojista. Hän oli vahvasti omaksunut Rhodesin ajatukset brittiläisestä imperialismista. Hän tuki rahallisesti kevyttä ratsuväkeä (Imperial Light Horse) ja jalkaväkeä (Imperial Yeomanry) buurisodassa 1899–1902 ja lahjoitti Oxfordin yliopistoon siirtomaahistorian professuurin vuonna 1905. Hän antoi 100 000 puntaa yliopiston perustamiseen kotikaupunkiinsa Hampuriin ja 200 000 puntaa Johannesburgin yliopistolle. Hän oli innokas kerääjä ja jätti jälkeensä merkittävät taidekokoelmat (maurilaisia fajansseja, vanhojen hollantilaisten, Bartolomé Esteban Murillon ja englantilaisten romantikkojen maalauksia). Hän antoi 1 200 000 puntaa Kap–Kairon rautatien rakentamiseen ja testamenttasi miljoonia Hampurissa asuville sisaruksilleen. Hän rakennutti hienon talon Park Lanelle Lontooseen, mutta ei koskaan ollut näkyvästi esillä yhteiskunnallisessa elämässä. Beit kuoli naimattomana.
Leinesfjorden

Leinesfjorden tai Leinesfjord on taajama Steigenin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,27 neliökilometriä ja asukasluku 251 vuonna 2023.
Steigenin kirkko

Steigenin kirkko () on Steigenin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Leirangerin kirkko

Leirangerin kirkko () on Steigenin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1911.
Nordfoldin kirkko

Nordfoldin kirkko () on Steigenin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ja osin tiilinen kirkko vuodelta 1976. Se rakennettiin vuonna 1975 palaneen kirkon tilalle.
Salten

Salten on Norjan piiri Nordlandin läänissä. Siihen kuuluu kahdeksan kuntaa, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 11 361 neliökilometriä ja asukasluku 78 698. Alueen suurin kaupunki on Bodø.
Emmanuel Saez

Emmanuel Saez (s. 26. marraskuuta 1972) on taloustieteen professori Berkeleyn yliopistossa Yhdysvalloissa. Hänen on sanottu olevan maailman tunnetuimpia tulonjaon, verotuksen ja eriarvoisuuden tutkijoita Thomas Pikettyn ja Branko Milanovićin ohella. Saezin julkaisuja on siteraattu yli kertaa ja hänen H-indeksinsä on 147. Hänen päätyönsä yhdessä Thomas Pikettyn ja Gabriel Zucmanin kanssa keskittyy köyhien, keskiluokan sekä varakkaiden tulojen globaaliin seurantaan. 
Koulutus.
1994 matematiikan B.A., École Normale Supérieure, Pariisi, Ranska
1996 taloustieteen tutkinto, DELTA, Pariisi, Ranska
1999 taloustieteen tohtori, MIT
Tutkimus.
Emmanuel Saez on julkaissut laajasti optimaalisen verotuksen ja tulonsiirtojen teoriasta ja hänen tutkimuksensa ovat osoittaneet, että Yhdysvaltojen korkeimmin ansaitsevien osuus kattaa jatkuvasti suuremman osan väestön kokonaistuloista . Tutkimukset varallisuuden ja tulojen epätasa-arvosta ovat pääasiassa keskittyneet varallisuudeltaan ja tuloiltaan ylimpään prosenttiin kuuluviin (Yhdysvaltojen) kotitalouksiin. 
Teoksissaan Saez suosittelee teoreettisissa töissään yleisiä standardeja korkeampia verotuksia rikkaille, jopa 70 % tai 90 % verokantoja. Teoreettisen työnsä lisäksi Saez on julkaissut empiirisiä tutkimuksia, mitkä soveltavat hänen teoreettisen työnsä tuloksia empiirisesti suoraan Yhdysvaltojen kotitalousdataan. Hänen uraauurtava työnsä fokusointi korkeimpaan tulo- ja varallisuusjakaumaan on synnyttänyt tieteellistä konsensusta ihanteellisesta varallisuudenjaosta.
Palkinnot.
Saezille myönnettiin arvostettu taloustieteen John Bates Clark -mitali vuonna 2009 , MacArthur Fellowship vuonna 2010 ja Wihurin kansainvälinen palkinto (150 000 euroa) vuonna 2023.
Lasse Marhaug

Lasse Marhaug (s. 10. syyskuuta 1974 Steigen) on norjalainen äänisuunnittelija ja elektronisen musiikin säveltäjä. Häntä pidetään norjalaisen noise-musiikin edelläkävijänä.
Leila Jantunen

Leila Jantunen (o.s. Lark, 3. huhtikuuta 1940 – 14. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja. Hän julkaisi useita keittokirjoja ja toimi juontajana Mainostelevision "Tänään kotona" -ohjelman ruokaosuudessa ja esiintyi televisiomainoksissa. Jantusen isä oli liikemies Karl Lark.
Løding

Løding on taajama Bodøn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,3 neliökilometriä ja asukasluku 3 332 vuonna 2023.
Tverlandetin kirkko

Tverlandetin kirkko () on Bodøn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1983.
Sébastien Érard

Sébastien Érard (5. huhtikuuta 1752 Strasburg – 5. elokuuta 1831) oli ranskalainen soitinrakentaja. Érardia voidaan pitää sekä nykymuotoisen pianon että harpun kehittäjänä.
Elämä ja ura.
Érard oli puusepän poika. Hän osoitti poikana suurta taipumusta käytännölliseen geometriaan ja arkkitehtoniseen piirtämiseen, ja isänsä työpajassa hän pystyi jo varhain hyödyntämään taitojaan. Hänen ollessaan 16-vuotias hänen isänsä kuoli, ja hän muutti Pariisiin, jossa hän sai töitä cembalovalmistajalta. Täällä hänen huomattava rakennustaitonsa aiheutti nopeasti kateutta hänen mestarissaan ja johti hänen erottamiseensa. Pian Érard kuitenkin herätti myös arvostettujen muusikoiden ja soitinrakentajien huomion. Ennen kuin hän täytti 25 vuotta, hän ryhtyi yrittäjäksi, ja hänen ensimmäinen työpajansa oli huone de Villeroin herttuattaren talossa, ja herttuatar kannusti häntä lämpimästi. Siellä hän rakensi vuonna 1780 ensimmäisen fortepianonsa, joka oli myös yksi ensimmäisistä Ranskassa valmistetuista. Se toi valmistajalleen nopeasti niin suuren maineen, että pian hän sai niin paljon tilauksia, että hän kutsui apuun veljensä Jean Baptisten, jonka kanssa hän perusti Faubourg Saint-Germainin rue de Bourbonille pianotehtaan, josta tuli muutamassa vuodessa yksi Euroopan tunnetuimmista. Ranskan vallankumouksen puhjettua hän lähti Lontooseen, jonne hän perusti tehtaan. Palattuaan Pariisiin vuonna 1796 hän toi pian sen jälkeen markkinoille englantilaisen mallin mukaan valmistettuja ja omia parannuksiaan sisältäviä grand pianoforteja. Vuonna 1808 hän vieraili jälleen Lontoossa, jossa hän valmisti kaksi vuotta myöhemmin ensimmäisen harppunsa. Hän oli jo aiemmin tehnyt useita parannuksia harppujen valmistukseen, mutta uusi soitin oli valtava edistysaskel kaikkiin hänen aiemmin valmistamiinsa soittimiin nähden, ja se sai sellaisen maineen, että hän omistautui jonkin aikaa yksinomaan sen valmistukselle. Vuonna 1812 hän palasi Pariisiin ja jatkoi pianojen ja harppujen kehitystä.
Løpsmarka

Løpsmarka on taajama Bodøn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 2 302 vuonna 2023.
William Syrjälä

William "Bill" Syrjälä (myös muodossa William Syrjala, alkup. nimi: Vilho Armas Syrjälä, 31. maaliskuuta 1898, Vesivehmaa, Asikkala – 4. huhtikuuta 1993, Palm Beachin piirikunta, Florida) oli amerikansuomalainen muusikko ja säveltäjä, joka soitti trumpettia, viulua ja rumpuja useissa tanssiorkestereissa sekä jazz- että klassisen musiikin yhtyeissä.
Syrjälä oli naimisissa harmonikkataiteilija Viola Turpeisen kanssa. Turpeinen kuoli vuonna 1958. Syrjälä levytti Turpeisen kanssa kuusi kappaletta Victor-levymerkille kesäkuussa 1934. Viola Turpeinen Trio -nimisessä kokoonpanossa Syrjälä soitti trumpettia. Vuonna 1931 Syrjälä levytti trumpetistina Antti Kosolan orkesterin ja Hiski Salomaan kanssa kolme laulua.
Syrjälä oli myös säveltäjä. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään on ”Unelmavalssi”.
Prefiksi (täsmennyssivu)

Prefiksi (&lt; &lt; "praefigere" ’kiinnittää eteen’) voi tarkoittaa muun muassa jotakin seuraavista:
Mala Danylivka

Mala Danylivka () on taajama Ukrainan Harkovan alueen Harkovan piirissä. Taajama sijaitsee Donetsjoen vesistöön kuuluvan Lopanjoen varrella, 12 kilometriä aluekeskus Harkovan keskustasta pohjoisluoteeseen ja linnuntietä noin 27 kilometriä Venäjän rajasta etelään. Käytännössä Harkovan kehätien luoteispuolella sijaitseva omakotivaltainen Mala Dalylivka on osa Harkovan taajamarakennetta. Mala Danylivkassa on Belgorodista Harkovaan johtavan rataosuuden kaksi rautatieasemaa (Lozovenka ja Pidmiska).
Tammikuun keskilämpötila on −7,1 ja heinäkuun +20,4 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 528 millimetriä.
Ennen Venäjän hyökkäyssotaa (2022–), taajaman väkiluvuksi arvioitiin 8 085 (1.1.2022). Vuoden 2001 väestönlaskennassa taajamassa oli 7 489 asukasta, joista enemmistö oli ukrainalaisia. Vuonna 1989 taajamaan kirjattiin 8 421 asukasta.
Historia.
Kirjallisissa lähteissä paikkakunta on tunnettu vuodesta 1714.
Kaupunkityyppisen taajaman asema sillä oli vuosina 1938-2024. Ukraina lakkautti tammikuussa 2024 kaupunkityyppiset taajamat osana Neuvostoliittoon liittyvistä käsitteistä luopumista. Heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä Mala Danylivkasta tuli osa Harkovan piiriä; tätä ennen se kuului Derhatšin piiriin.
Venäjän hyökkäyssodan 2022– aika.
Osana Ukrainaan kohdistamaansa hyökkäyssotaa (2022–), Venäjän miehittäessä Harkovan alueen pohjoisosaa, Harkovan luoteislaidalla sijaitsevaan Mala Danylivkan taajamaan kohdistettiin useasti muun muassa pommituksia, tykistö- ja kranaattitulitusta. Amnesty Internationalin mukaan Venäjä syyllistyi mahdollisesti sotarikoksiin esimerkiksi vuonna 2022 tulittaessaan Mala Danylivkaa rypäleammuksin ja haavoittaen näin menetellen siviilejä siviiliasutusalueella. Myös Harkovan alueen pohjoisosasta vetäytymisensä jälkeen Venäjä on kohdistanut taajamaan sotatoimia, esimerkiksi alkuvuonna 2024 ohjusiskuja ja pommituksia liitopommein.
Tex Ritter

Woodward Maurice "Tex" Ritter (12. tammikuuta 1905 Murvaul, Texas – 2. tammikuuta 1974 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja ja lännenelokuvien näyttelijä.
Ritter varttui maatilalla Beaumontissa. Vuonna 1922 hän pääsi Texasin yliopistoon, Austiniin, jossa hän opiskeli pääaineenaan oikeustiedettä. Ritter kuitenkin keskeytti opintonsa ja liittyi teatteriseurueeseen New Yorkissa vuonna 1928. Opiskellessaan Texasissa Ritter piti omaa viikottaista radio-ohjelmaansa, jossa lauloi cowboylauluja. New Yorkista hän lähti lyhyesti opiskelemaan Chicagon Northwestern Universityyn. Ritter kuitenkin palasi pian New Yorkiin ja esiintyi useissa Broadway-tuotannoissa, joihin kuului "Green Grow the Lilacs" (1931).
Ritter menestyi esiintyjänä ja alkoi juontaa radio-ohjelmia, kuten "Tex Ritter's Campfirea" ja "Cowboy Tom's Roundupia". Vuonna 1933 hän pääsi äänittämään tuottaja Art Satherleyn kanssa muun muassa kappaleen "Rye Whiskey" (1933). Hollywood-tuottaja Edward Finney kiinnitti huomionsa Ritteriin, joka pääsi tämän avulla esiintymään elokuvaan "Song of the Gringo" (1936). Ritter esiintyi kaikkiaan kymmenissä elokuvissa, joihin kuuluivat myös muiden muassa "Trouble in Texas" (1937) ja "Take Me Back to Oklahoma" (1940). Vuonna 1942 Ritter solmi levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa. Hänen hitteihinsä kuuluivat "I'm Wastin' My Tears on You" (1944), "You Two-Timed Me One Time Too Often" (1945), "You Will Have to Pay" (1945), "Rock and Rye" (1948) ja "Daddy's Last Letter (Private First Class John H. McCormick)" (1950). Vuonna 1952 Ritter äänitti tunnuslaulun lännenelokuvaan "Sheriffi". Hän oli yksi ensimmäisistä countrymuusikoista, jotka julkaisivat konseptialbumeita. Vuonna 1961 Ritter palasi hittilistoille kappaleellaan "I Dreamed of a Hillbilly Heaven" (1961). Hän lauloi countryn lisäksi isänmaallisia lauluja, virsiä ja meksikolaisia kappaleita. Hän juonsi vuosina 1953–1960 countryohjelmaa "Town Hall Party".
Vuonna 1963 Ritter aloitti kaksivuotisen kauden Country Music Associationin puheenjohtajana. Hänet otettiin Country Music Hall of Fameen vuonna 1964. Ritter muutti vuonna 1965 Nashvilleen, jossa hän liittyi Grand Ole Opryyn ja juonsi radion countryohjelmaa Ralph Emeryn kanssa. Ritter oli vuoden 1970 vaaleissa ehdolla republikaanisen puolueen ehdokkaaksi Yhdysvaltain senaatin jäseneksi. Ritter kuoli sydäninfarktiin tammikuussa 1974. Hänen pojastaan John Ritteristä tuli suosittu näyttelijä.
Toyosu

Toyosu () on Tokion kaupunginosa Kōtōn erillisalueella. Se sijaitsee saarella erillisalueen länsiosassa Sumidajoen suulla. Alue on rakennettu Tokionlahden täyttömaalle. Toyosu oli alun perin teollisuusaluetta, mutta sinne on rakennettu myöhemmin asuin- ja kaupallisia rakennuksia. Vuonna 2018 Toyosuun siirtyi Tsukijin kalatori Tsukijin kaupunginosasta, nykyisin Toyosun tukkutori.
Toyosun kaupunginosan pinta-ala on 2,46 neliökilometriä, ja se jakautuu kuuteen osa-alueeseen, jotka on numeroitu Toyosu 1-chōme–Toyosu 6-chōme. Niissä on yhteensä 40 591 asukasta (tammikuussa 2024). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 16 500 asukasta neliökilometrillä. 
Historia.
Toyosu on täyttömaata. Alueen täyttäminen aloitettiin 1930-luvulla teollisuuden tarpeisiin ja valmiiksi työt saatiin 1950-luvulla toisen maailmansodan jälkeen. Alkujaan Toyosussa sijaitsi Ishikawajima-Hariman telakka, mutta sodan jälkeen sinne rakennettiin muun muassa lämpövoimalaitos ja kivihiilen varastointialue. Japanin ensimmäinen 7-Eleven-lähikauppa avattiin Toyosuun vuonna 1974.
2000-luvulla Toyosu on muuntautunut teollisuusalueesta asuin- ja liikealueeksi. Tokion metropoli päätti huonokuntoisen Tsukijin kalatorin siirrosta Toyosuun vuonna 2001, mutta uuden torin rakennuspaikka vaati laajamittakaavaisia pilaantuneen maan puhdistustöitä. Uusi Toyosun tukkutori valmistui lopulta vuonna 2018.
Kaupunkikuva ja rakennukset.
Toyosu on pitkänomainen, vasaran muotoinen tekosaari. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Etchūjima, Shiohama ja Edakawa, idässä Tatsumi ja Shinonome, etelässä Ariake ja Daiba sekä lännessä Chūōn erillisalueen Aomi ja Tsukuda. Toyosun tukkutori käsittää laajan, usean suurkorttelin alueen saaren eteläosassa. Sen yhteydessä toimii myös yleisölle tarkoitettuja liikkeitä ja ravintoloita. Saaren rannoilla on promenadi ja useita puistoalueita, kuten Toyosun puisto. 
Toyosun pohjoisosassa Toyosun aseman ympäristössä on liikerakennuksia ja asuinkortteleita. Lalaport Toyosu on yli 200 kauppaa käsittävä ostoskeskus, yksi Tokion keskusta-alueen suurimmista. Sen yhteydessä toimii myös lapsille tarkoitettu Kidzania-teemapuisto. Aseman pohjoispuolella on Shibauran teknillisen yliopiston kampus.
Liikenne.
Toyosua palvelevat Yurikamome-automaattimetrolinja ja Tōkyō metron Yūrakuchō-linja. Niiltä on toisiinsa vaihtoyhteys Toyosun asemalla kaupunginosan pohjoisosassa.
Useat sillat liittävät Toyosun Tokion keskustan suuntaan ja Odaiban viihdekaupunginosaan. Kaupunginosan läpi kulkevat muun muassa Tokion pääkaupunkimoottoritien linja nro. 9 (Aomi-linja), Tokion prefektuurintie 484 ja pääkatu Aomi-dōri.
Love You till Tuesday (elokuva)

Love You till Tuesday on brittimuusikko David Bowieta esittelevä 28 minuutin pituinen elokuva, joka kuvattiin tammi-helmikuussa 1969. Siinä esiintyvät myös Bowien perustaman mimiikka- ja musiikkiryhmän, The Feathersin, John Hutchinson ja Hermione Farthingale. Elokuvaa pidettiin liian avantgardistisena suuren yleisön makuun eikä sitä otettu levitykseen.&lt;ref name="Immonen/66-67"&gt;Immonen 2016, s. 66–67.&lt;/ref&gt; Se julkaistiin vasta vuonna 1984, videokasetilla.
Elokuva oli manageri Kenneth Pittin idea. Filmi koostuu Bowien laulujen ympärille rakentuvista promovideoista, ja se oli tarkoitus myydä televisioyhtiöille myös Britannian ulkopuolelle. Saksan liittotasavallan markkinoita ajatellen Bowie levytti saksankieliset versiot kappaleista ”Love You till Tuesday”, ”When I Live My Dream” ja ”Let Me Sleep Beside You”. Bowien musiikin lisäksi elokuva sisältää mimiikkaa ja yhden Feathersin esittämän kappaleen, ”Ching-a-Ling”.
Sarah Danielle Madison

Sarah Danielle Madison (oikeasti "Goldberg"; 1974 Springfield, Illinois – 27. syyskuuta 2014 Wisconsin) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Madison varttui Chicagossa. Hän kävi koulua Latin School of Chicagossa ja sai sitten Massachusettsin Amherst Collegesta kandidaatin arvon biologiassa. Varhaisella iällä Madison esiintyi muun muassa nuorena tanssijana Maria Tallchiefin kanssa. High school - ja yliopistoaikoinaan hän kuitenkin keskittyi lentopalloon eikä esiintynyt näyttelijänä. Madison palasi opintojensa jälkeen Chicagoon, mutta muutti pian Santa Monicaan Kaliforniaan. Hän esiintyi aluksi mainoksissa ja televisio-ohjelmissa. Parhaiten Madison tuli tunnetuksi esiintymisestään televisiosarjassa "Seitsemäs taivas" vuosina 2002–2006. Hän esiintyi myös muun muassa televisiosarjoissa "Amyn lailla" ja "90210". Elokuvia, joissa hänellä oli rooleja, olivat "Training Day" ja "Jurassic Park III".
Madison kuoli 40-vuotiaana nukkuessaan perheensä lomanviettopaikassa Wisconsinissa. Ruumiinavauksessa ei kyetty määrittämään kuolinsyytä, mutta Madisonin äidin mukaan taustalla epäiltiin aiemmin tunnistamatonta sydänvikaa.
Kloonattu sukupolvi

Kloonattu sukupolvi on Ratsia-yhtyeen omakustannekasetti, joka julkaistiin vuonna 1979. Se äänitettiin yhtyeen treenitiloissa ja sitä painettiin sata kappaletta.
Suurin osa kasetin kappaleista uudelleen äänitettiin Ratsia-debyyttialbumille. Vuonna 2018 Stupido Records uudelleen julkaisi levyn vinyyliformaatissa, jota painettiin 500-kappaleen erä mustana ja 100-kappaleen erä pinkkinä.
Leo Lahti

Leo Lahti on datatieteen professori Turun yliopistossa. Lahden tutkimustyö keskittyy muutoksiin monimutkaisissa luonnollisissa ja sosiaalisissa järjestelmissä ja siihen, millä tavoin muutokset voidaan ymmärtää laskennallisen linssin läpi . 
Lahden tutkimuksia on siteerattu yli kertaa ja hänen H-indeksi on 46 . Hänen tutkimusryhmänsä työ keskittyy monimutkaisten luonnollisten ja sosiaalisten järjestelmien laskennalliseen analyysiin ja mallintamiseen . Lahti on koordinoinut kansainvälisiä verkostoja datatieteen menetelmistä ja sovelluksista sekä järjestää säännöllisesti kansainvälisiä datatieteen koulutustapahtumia ja toimii kansainvälisen tiedeneuvoston Datakomitean (CODATA 2023–2025) johtoryhmässä, globaalin Bioconductor-yhteisön neuvonantajaryhmän jäsenenä ja hän on Open Knowledge Finland ry:n avoimen tieteen työryhmän perustaja .
Alppipunaherukka

Alppipunaherukka ("Ribes petraeum") on herukkakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa pääasiassa Schwarzwaldissa, Vogeeseilla, Sudeeteilla ja Keski-Alpeilla humusrikkaalla, vähäkalkkisella maaperällä. Euroopan ulkopuolella lajin levinneisyysalue ulottuu myös Aasiaan ja Afrikkaan.
Tuntomerkit.
Kasvi on kesävihanta pensas, joka voi saavuttaa 2,8 metrin korkeuden. Lähisukuisesta taikinamarjasta kasvin erottaa suojuslehdistään, jotka ovat lyhyempiä kuin kukkaperät, verholehdistä, jotka pysyvät usein kiinni kypsissä marjoissa ja joita peittävät noin 0,1-0,2 millimetriä pitkät valkoiset karvat, sekä hedelmäaikana roikkuvista tertuista. Marjat maistuvat erittäin happamilta. Lehtikanta on usein lehteä pidempi.
Alppipunaherukan kromosomiluku on 2n = 16.
Kasvupaikat.
Kasvi suosii vähäkalkkisia vuoristoja ja humuspitoista maaperää 800 metrin korkeudesta noin 2450 metriin. Sitä esiintyy kuitenkin myös kalkkipitoisissa Schwabenin Jurassa ja Sveitsin Jurassa. Kasvupaikkoja on myös Mangfallgebirgessä Nördliche Kalkalpen -vuoristossa; paikallinen maaperän PH-arvo on välillä 4,8-5,5 eli se on voimakkaasti hapanta maata, jossa on korkea humuspitoisuus. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat alppiympäristön vuoristosekametsät ja pensaikot.
Tutkimushistoria.
Lajin kuvasi ensimmäisenä belgradilaissyntyinen vapaaherra Franz Xaver von Wulfen vuonna 1728. Hän löysi pensaan Lienzin läheisyydestä ja antoi sille vuonna 1781 nimen "Ribes petraeum". Nimi on peräisin kreikan sanasta "πεταιος", joka tarkoittaa "kallioilla kasvavaa".