tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vesihoito

Vesihoidoksi sanottiin terveyslähteiden yhteyteen perustettujen terveyskylpylöiden hoitomenetelmiä, kuten eri lämpöisiä kosteita kääreitä, amme- ja istumakylpyjä sekä erilaisia kylmiä suihkuja. Myös terveyttä edistävän lähdeveden juonti useita kertoja päivässä kuului vesihoidon menetelmiin. Vesihoitoa on käytetty ainakin hermostollisten sairauksien ja reumasairauksien hoidossa sekä kivun lievityksessä.
Historia.
Vesihoito levisi laajalti yli Euroopan 1800-luvun alkupuolella. Suomessa yksi ensimmäisistä vesihoitoa tarjoavista terveyskylpylöistä oli Kupittaan kylpylä Turussa. Sen lääkärinä toimi arkkiatri Gabriel von Bonsdorff, joka oli Saksassa perehtynyt paikallisiin terveyskylpylöihin. Hän perusti vesihoidon lääketieteellisiin havaintoihin ja käytti sen rinnalla myös suoneniskentää, kuppausta, espanjankärpäslaastaria, iilimatoja ja lääkehoitoa, jota puolestaan erään Ruotsissa vesihoitoa tarjonneen maineikkaan kylpylän lääkärit karttoivat. Ruotsissa vesihoitoa kutsuttiin luonnonlääketieteeksi ja se erotettiin normaalista lääketieteestä, joka käytti lääkkeitä sairaita hoitaessaan.
Eräs innokkaimmista vesihoidon kannattajista Suomessa oli everstiluutnantti Aleksander af Forselles, joka toimi Evon metsäopiston johtajana vuodesta 1858 alkaen. Hänkin oli perehtynyt vesihoitoon Saksassa ja oli alkanut soveltaa itse sen hoitomenetelmiä. Hän ylisti vesihoidon suurenmoisia saavutuksia ja mainosti niitä laajasti lehdistössä. Forselles vastusti kiihkeästi lääkkeiden käyttöä vesihoidon yhteydessä, mikä sai aikaan lääkärikunnan vastustuksen Forsellesin vesihoitoa suosivaa asennetta kohtaan. Forselles kumppaneineen suunnitteli oman vesihoitolan perustamista ja laati sille piirustuksetkin. Kylpylä perustettiin Helsingin Kaisaniemeen ja se tunnettiin nimellä Wilhelmsin vesihoitola. Nimensä kylpylä sai saksalaisen johtajansa Friedrich Wilhelm Everthin mukaan. Yritys ei kuitenkaan kannattanut taloudellisesti, koska innostus vesihoitoihin oli laantunut, ja kylpylä jouduttiin pian sulkemaan.
Mate Pavić

Mate Pavić (s. 4. heinäkuuta 1993 Split) on kroatialainen tennispelaaja ja olympiavoittaja. Nelinpeliin keskittynyt Pavić saavutti nelinpelissä ATP-maailmanlistan ykkössijan toukokuussa 2018. Hän on voittanut urallaan 25 ATP-tason turnausta nelinpelissä.
Pavić on saavuttanut kaksi grand slam -turnausvoittoa nelinpelissä: ensimmäinen tuli vuonna 2016 Yhdysvaltain avoimissa ja toinen vuonna 2018 Australian avoimissa. Lisäksi hän saavutti olympiakultaa Tokion olympialaisissa vuonna 2021 yhdessä Nikola Mektićin kanssa.
Sobaekvuoret

Sobaekvuoret (, hanja ) ovat vuorijono Etelä-Koreassa. Osia Sobaekvuorista on Gangwonin, Pohjois-Chungcheongin, Pohjois- ja Etelä-Gyeongsangin, sekä Pohjois- ja Etelä-Jeollan provinsseissa.
Maantiede.
Sobaekvuoret haarautuvat Taebaekvuorilta läheltä Taebaeksania lounaaseen halkoen Etelä-Korean keski- ja lounaisosaa. Vuorijonon katsotaan perinteisesti päättyvän Jirisaniin (1915 m), joka on Sobaekvuorten korkein huippu ja Hallasanin jälkeen Etelä-Korean toiseksi korkein vuori. Muita huomattavia vuoria ovat Songnisan (1058,4 m), Deogyusan (1614 m), Gayasan (1433 m), Woraksan (1094 m) ja Sobaeksan (1439 m), jonka mukaan koko vuoristo on saanut nimensä. Sobaekvuorten huiput ovat yleensä selvästi yli 1000 m korkeita.
Luonto.
Sobaekvuorilla on useita kansallispuistoja merkittävien vuorten, kuten Jirisanin ja Sobaeksanin ympärillä.
Kulttuuri.
Sobaekvuorilla on lukuisia historiallisesti merkittäviä buddhalaisia temppeleitä. Korean tähtitieteen ja avaruustutkimuksen instituutti KASI ylläpitää observatoriota Sobaeksan-vuorella.
Emma Twigg

Emma Twigg (s. 1. maaliskuuta 1987) on uusiseelantilainen soutaja, joka voittanut yhden olympiakultamitalin ja yhden maailmanmestaruuden.
Twigg voitti yksikössä olympiakultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 3,42 sekunnin erolla toiseksi sijoittuneeseen venäläiseen Hanna Prakatseniin. Hän sijoittui neljänneksi sekä Lontoon olympialaisissa 2012 että Rio de Janeiron olympialaisissa 2016; jälkimmäisellä kerralla hän jäi pronssista 0,35 sekunnin päähän. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Twigg voitti yksikössä kultaa Amsterdamissa 2014 ja saavutti hopeaa Chungjussa 2013, Ottensheimissa 2019, Račicessa 2022 ja Belgradissa 2023 sekä pronssia Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011.
Losone

Losone on kunta Locarnon hallintoalueella Ticinon kantonissa Sveitsin eteläosassa. Kaupunkirakenteellisesti se on osa Locarnoa.
Maantiede.
Losone sijaitsee Ticinon länsiosassa Maggiorejärven läheisyydessä välittömästi Locarnon länsipuolella. Losonen ja Maggiorejärven välissä on kaistale Asconan aluetta. Maggia-joki virtaa Losonen itäpuolitse. Maggian läntinen sivujoki Melezza virtaa Losonen pohjoispuolitse, ja yhtyy Maggiaan Losonen koillisosassa. Losone kuuluu Isolen piirikuntaan, jonka pinta-ala on 37 neliökilometriä ja asukasluku noin 15 000. Maantie-etäisyys Zürichistä on 200 kilometriä etelään, Milanosta 120 kilometriä pohjoiseen ja Luganosta 45 kilometriä luoteeseen.
Losone on osa Sopracenerin aluetta, sillä se sijaitsee Monte Cenerin solan pohjoispuolella.
Losonen frazionet ovat Arcegno, San Giorgio, San Lorenzo ja San Rocco.
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Losonesta on vuodelta 1061 muodossa Loxono, mutta alueella lienee asuttu jo kivikaudella. Vuonna 1274 paikkakuntaa kutsutaan termillä borgo, eli pieni asutuskeskittymä. 1800-luvulla Losonen liikenneyhteyksiä parannettiin huomattavasti, ja paikkakunnan kehitys voimistui. Vuonna 1815 rakennettiin silta Maggian yli, seuraavalla vuosikymmenellä rakennettiin maantie Asconaan ja Golinoon. 1950-luvulla Losoneen rakennettiin Agien tuotantolaitos, mikä oli sysäyksenä Zandonen ja Saleggin teollisuusalueiden synnylle. Myös turismi lisääntyi 1900-luvun jälkipuoliskolla, ja Losonen väkiluku moninkertaistui. Kunnan koillisosaan valmistui golfkenttä Gerre vuonna 1999.
Losonen pääkirkko on San Lorenzo, jonka historia alkaa 1200-luvulta.
Rasheed Lawal

Rasheed Olawale Lawal (s. 13. elokuuta 1983 Nigeria) on nigerialainen nyrkkeilijä. Lawal osallistui vuoden 2008 kesäolympialaisiin 60 kilogramman sarjaan sijoittuen yhdeksänneksi.
Louis Hersent

Louis Hersent (10. maaliskuuta 1777 Pariisi - 2. lokakuuta 1860) oli ranskalainen taidemaalari. Hän maalasi muotokuvia sekä uskonnollisia ja mytologisia aiheita.
Elämänvaiheita.
Hersentin isä oli hopeaseppä, joka halusi pojastaan kuvataiteilijan. Hersent pääsi opiskelemaan taidetta Jacques-Louis Davidin oppilaana, ja hän sai Prix de Romen vuonna 1797. 
Hersent kuitenkin sairastui vakavasti, mikä esti työn ateljeessa. Sen jälkeen hän oli lyhyen aikaa liikemiehenä. Pierre Crouzet, Hersentin serkku, joka oli sotilasakatemian johtaja, palkkasi Hersentin kadettien piirustuksen opettajaksi. Pariisin salongissa Hersentin töitä oli esillä ensimmäistä kertaa vuonna 1802. Ensimmäiset esillä olleet työt muistuttavat paljon Davidin töitä. 
Hersent löysi pian oman tyylinsä, ja hänen maalauksensa esittivät Euroopan historiaa, muotokuvia ja mytologiaa. Hän pääsi valtiovallan suosioon ja pääsi kunnialegioonaan ja taideakatemian jäseneksi vuonna 1822. Taideakatemian professori hänestä tuli vuonna 1825 ja sen varapresidentti vuonna 1837. Hän piti myös omaa ateljeeta, jossa opetti yksityisoppilaita. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Constant Dutilleux ,Paul Chenavard ja Charles Gleyre. 
Hersentin solmi avioliiton vuonna 1821 Louise-Marie-Jeanne Mauduitin kanssa, joka oli myös taidemaalari. Hän piti omaa ateljeeta, jossa koulutti nuoria naistaiteilijoita.
Fortitude (albumi)

Fortitude on ranskalaisen metalliyhtye Gojiran seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. huhtikuuta 2021 levymerkillä Roadrunner Records. Se nauhoitettiin edellisen "Magma"-albumin tapaan yhtyeen omalla Silver Cord -studiolla, New Yorkissa. Albumi on yleisilmeeltään aiempaa tuotantoa suoraviivaisempi ja positiivisempi, ja sen keskeisenä teemana onkin "olla vaipumatta epätoivoon, vaikka maailmalla ei menekään hyvin". 
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 2, ja se pysyi listalla yhteensä neljän viikon ajan.
Vastaanotto.
Imperiumin arvostelun mukaan albumi tuo yhtyeen ilmaisuun ilmavuutta ja albumi on edellistä kepeämpi. NME:n mukaan albumi on ajankohtainen koronapandemian jälkeiseen maailmaan.
Kovelonjärvi

Kovelonjärvi on vähäravinteinen järvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 14,8 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on kahdeksan kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Kovelonjärven pituus lounaasta koilliseen on 700 metriä. Järvi on muodokas, ja koostuu pääosin lahdista. Rantaviivan pituus on 2 821 metriä. Järven koillisessa lahdessa sijaitsee noin 20 aarin laajuinen saari. Kovelonjärveen kuuluu myös noin hehtaarin laajuinen Musta-Kaita, joka on kuroutunut erilleen muusta altaasta. Rannat ovat metsämaata, pientaloja on ripoteltu sinne tänne. Kovelonjärveen virtaa vähäisiä laskuojia etelästä, kartan mukaan järven koilliskolkasta lähtee laskuoja Nuijajokeen. Kovelonjärven lounaispuolitse kulkee Valtatie 2. Tien eteläpuolella on lampi, jonka korkeustaso on sama kuin Kovelonjärven.
Kovelonjärven kupeessa sijaitsee kaksi suolampea: Kalaton (112,4 metriä mpy) etelässä ja Latolammi (112,1 metriä mpy) idässä.
Kovelonjärvi (23.085.1.008) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Kovelonjärvi on Kissanojan-Häijynojan alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Jouhtenanjärvi, Pienojanlampi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden ohella alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.
Gretel Bolliger

Margarethe ”Gretel” Bolliger (3. joulukuuta 1921 – 20. heinäkuuta 2009) oli sveitsiläinen yleisurheilija. 
Bolliger osallistui vuoden 1952 kesäolympialaisiin yleisurheilussa neljässä lajissa. Naisten 80 metrin aitajuoksussa kuudennessa erässä hän sijoittui kuudenneksi ajalla 12,3. Pituushypyssä hän sijoittui sijalle 15 tuloksella 514 ensimmäisessä karsintaryhmässä. Kuulantyönnössä hän sijoittui seitsemänneksitoista tuloksella 11,48. Kiekonheiton karsinnassa Bolliger sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 38,20 ja loppukilpailussa seitsemänneksitoista tuloksella 36,36.
Mika Rautio

Mika Rautio (s. 27. maaliskuuta 1968 Helsinki) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on Espoon Jääklubin kasvatti. Rautio pelasi kaksi kautta jääkiekon I-divisioonaa Karhu-Kissoissa ennen pääsarjauraansa, jonka hän aloitti Tampereen Tapparassa kaudella 1988–1989. Rautio siirtyi seuraavaksi KalPaan, jossa hän pelasi vuodet 1989–1993 ja jossa hän voitti uransa ainoan SM-mitalin, hopeaa vuonna 1991. KalPan jälkeen Rautio pelasi vielä Kiekko-Espoossa sekä uudestaan Karhu-Kissoissa I-divisioonassa vuosina 1993–1996, kunnes siirtyi ulkomaille. Rautio torjui uransa viimeiset vuodet 1996–1999 Britannian, Norjan ja Ranskan pääsarjoissa, kunnes lopetti vuonna 1999 Ranskassa vietetyn kauden jälkeen. Rautio pelasi urallaan yhteensä 207 SM-liigan runkosarjaottelussa ja 17 pudotuspeliottelussa, sekä 63 I-divisioonan ottelussa.
Rautio toimi pelaajauransa jälkeen Espoo Bluesin omistajana, puheenjohtajana ja toimitusjohtajana 2010-luvun alkupuolella. Hän oli seuran viimeisellä kaudella 2015–2016 sekä yksi seuran pääomistajista, puheenjohtaja että joulukuusta 2015 eteenpäin myös toimitusjohtaja siirryttyään tehtävästä eronneen Jarmo Koskisen tilalle. Tammikuussa 2016 vaikeassa taloustilanteessa olleen Bluesin johtoa, etenkin Rautiota arvosteltiin pitkään hoitamatta olleista pelaajien eläkemaksuista sekä pelaajayhdistyksen yhteydenottopyyntöihin vastaamatta jättämisestä. Seura asetettiin lopulta pahasti velkaantuneena konkurssiin maaliskuussa, pelastusyrityksistä huolimatta.
Jacques Roubaud

 
Jacques Roubaud (5. joulukuuta 1932 Caluire-et-Cuire, Ranska – 5. joulukuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja matemaatikko.
Roubaud’lla oli kaksi tohtorin tutkintoa, toinen matematiikasta ja toinen ranskankielisestä kirjallisuudesta. Hän opetti matematiikkaa Nanterren yliopistossa matematiikaa ja tutki algebraa. Hänen kinnostuksensa kohde oli chomskylainen strukturaalikielitiede.
Roubaud’n ensimmäinen runokokoelma julkaistiin 1966. Kokoelma "∈" (joukkoon kuulumisen symboli) perustuu joukko-oppiin, mutta siinä on kuitenkin sonaattimuotoa hyödyntäviä muunnelmia. Hänet kutsuttiin teoksen ansiosta kokeellisen kirjallisuuden Oulipo-ryhmään. Roubaud on muutenkin soveltanut runoissaan matematiikan periaatteita.
Vaimonsa kuoleman jälkeen 1983 Roubaud alkoi kirjoittaa moniosaista teossarjaa, joka keskittyi muistamiseen ja unohtamiseen. Sarjan ensimmäinen kirja "Le grand incendie de Londres" ilmestyi 1989, toinen "La boucle" 1993 ja kolmas "Mathématique" 1997. Roubaud kirjoitti myös kolme romaania, joiden päähenkilönä on Hortense. Hortense-romaaneissa hän noudatti Oulipo-ryhmän periaattetta, jossa kirjan rakenne perustuu johonkin rajoitteeseen. Roubaud on kirjoittanut myös näytelmiä yhdessä Florence Delayn kanssa.
Suomennettuja runoja.
Lähde
Antologiassa "Sanat että tietäisimme: kymmenen ranskalaista runoilijaa", toim. Mirja Bolgár, Helsinki: WSOY 1975 ISBN 951-0-0668-8 (Runot on päivätty vuonna 1967. Viereisellä sivulla runon alkuteksti, runot suom. Mirja Bolgár)
Jouhtenanjärvi

Jouhtenanjärvi on rehevähkö metsäjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 10,3 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on kahdeksan kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Jouhtenanjärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 3 020 metriä. Etäisyys järven kaakkoisosasta luoteisosaan on yli 700 metriä. Järven luoteisosassa sijaitsee kolme pientä saarta, eteläosassa on luoto. Järven eteläisimmän osan nimi on Pikku-Jouhtena. Jouhtenanjärven rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutama. Järveen virtaa vettä pohjoispuolisilta soilta, järven kaakkoisrannalta lähtee laskuoja Ali-Tupuriin, joka sijaitsee puolisen kilometriä kaakkoon.
Noin 700 metriä Jouhtenanjärveltä länteen sijaitsee Kolmperse-Vähävesi.
Jouhtenanjärvi (23.085.1.004) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Jouhtenanjärvi on Kissanojan-Häijynojan alueen toiseksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Kovelonjärvi, Pienojanlampi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden lisäksi alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.
Pienojanlampi

Pienojanlampi on rehevähkö metsäjärvi Karkkilan luoteisosassa luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 9,7 hehtaaria. Etäisyys Karkkilan keskustasta on seitsemän kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Pienojanlampi koostuu eteläisestä ja pohjoisesta altaasta, joita yhdistää noin 20 metriä leveä salmi. Etäisyys järven kaakkoisosasta luoteisosaan on noin 550 metriä. Saaria ei ole. Pienojanlammen rannat ovat metsää ja suota, pientaloja on muutama. Järveen virtaa vettä etelästä, järven itärannalta lähtee Maasillanoja itään kohti Pienojaa.
Noin 500 metriä Pienojanlammelta länteen sijaitsee Tämäkohtu, luoteessa on Kolmperse-Vähävesi.
Pienojanlampi (23.085.1.003) kuuluu Kissanojan-Häijynojan valuma-alueeseen (23.085), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nuijajoen valuma-alue (23.08). Pienojanlampi on Kissanojan-Häijynojan alueen kolmanneksi laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu myös Kovelonjärvi, Jouhtenanjärvi, Saarlampi, Ketlampi, Yli-Tupuri ja Kökköpäänlammi. Niiden ohella alueella sijaitsee useita alle hehtaarin laajuisia vakavesiä.
Oratti

Oratti on metsäjärvi Keuruun ja Petäjäveden rajalla Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 44,4 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 37 kilometriä länteen.
Maantiede.
Oratin pituus etelästä pohjoiseen on runsaan kilometrin, leveys lännestä itään on noin 600 metriä. Altaan ulottuvuutta lisää kaakkoon työntyvä lahti, jonka pohjukassa sijaitsee järven luusua, josta lähtee noin puoli kilometriä pitkä Välijoki etelään Teerijärveen (korkeustaso 162,7 metriä mpy). Orattiin virtaa laskuoja Saarijärvestä (164,9 metriä mpy), joka sijaitsee noin kilometrin pohjoiseen. Orattiin virtaa myös useita laskuojia ympäristön soilta. Oratin lounaisosassa sijaitsee Oratinsaari, joka kartan perusteella on lähes niemi. Keuruun ja Petäjäveden kuntaraja kulkee saaren kautta.
Oratin syvin kohta, 9,5 metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla, järven vesitilavuus on 1 336 500 kuutiometriä.
Oratti (14.527.1.011) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Oratti on kolmanneksi laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.
Saarijärvi (Keuruu, Kokkomäki)

Saarijärvi on matala järvi Keuruun itäisimmässä kolkassa Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 89 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 36 kilometriä länteen ja Keuruun keskustasta 17 kilometriä itään.
Maantiede.
Saarijärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,1 kilometriä, leveys lännestä itään on noin 600 metriä. Järven länsiosassa sijaitsee noin 20 aarin laajuinen Isosaari. Järveä ympäröi metsämaa ja suo, itärannalla on yksittäisiä rakennuksia. Aivan altaan pohjoispuolitse kulkee Valtatie 23, jonka pohjoispuolitse kulkee rautatie Keuruulta Jyväskylään. Saarijärveen virtaa laskuoja Salosjärvestä (166,3 metriä mpy), joka sijaitsee noin 800 metriä pohjoiseen. Saarijärven luusua sijaitsee altaan lounaisrannalla, josta lähtee noin kilometrin mittainen Myllypuro etelään Orattiin (163,0 metriä mpy).
Noin 300 metriä Saarijärveltä itään sijaitsee Pieni Saarijärvi (172,6 metriä mpy), joka laskee Saarijärveen.
Saarijärven syvin kohta, 6,2 metriä, sijaitsee altaan pohjoisosassa. Järven vesitilavuus on 2 534 000 kuutiometriä.
Saarijärvi (14.527.1.012) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Saarijärvi on laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.
Keuruulla on toinenkin Saarijärvi. Se sijaitsee Simsiössä noin 30 kilometriä Keuruun itäiseltä Saarijärveltä luoteeseen.
Let the Bad Times Roll

Let the Bad Times Roll on The Offspringin albumi vuodelta 2021. Levy on ensimmäinen julkaisu ilman yhtyeen alkuperäisbasisti Greg K:ta sekä uudella levy-yhtiöllä. Krieselin korvannutta Todd Morsea ei kuulla vielä tällä albumilla.
Levyn paras radiosoittosijoitus Suomen virallisen listan mukaan on ollut sija 61 viikolla 29/2021
Salosjärvi (Keuruu)

Salosjärvi on järvi Keuruun ja Petäjäveden rajalla Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 36 kilometriä länteen.
Maantiede.
Salosjärven pituus etelästä pohjoiseen on 1,8 kilometriä, allas on varsin tasaleveä, noin 300–400 metriä. Saaria ei ole. Järven kaakkoisosa sijaitsee Petäjäveden alueella. Salosjärveä ympäröi metsämaa ja suo. Itärannan Salosrinne on ylänköä, kuten myös luoteisrannan Soidinmäki. Järven eteläpuolitse kulkee rautatie Keuruulta Jyväskylään, jonka eteläpuolitse kulkee Valtatie 23. Salosjärven luusua sijaitsee altaan lounaiskolkassa, josta lähtee noin 800 metriä pitkä laskuoja etelään Saarijärveen (164,9 metriä mpy).
Salosjärven syvin kohta, 13,4 metriä, sijaitsee altaan eteläpuoliskolla, altaan keskivaiheilla on 9,3 metriä syvä kohta. Salosjärven vesitilavuus on 2 997 000 kuutiometriä.
Salosjärvi (14.527.1.015) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Salosjärvi on Saarijärven jälkeen laajin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Vesitilavuudeltaan se on Saarijärveä suurempi.
Marco Borradori

Marco Borradori (6. kesäkuuta 1959 Sorengo – 11. elokuuta 2021 Lugano) oli sveitsiläinen asianajaja ja poliitikko.
Borradori valmistui vuonna 1983 oikeustieteestä Zürichin yliopistosta, ja kolme vuotta myöhemmin hän sai asianajajan lisenssinsä. Borradori tuli vuonna 1991 mukaan politiikkaan Ticinon liigan kautta. Hän oli vuosina 1992–1995 edustajana Sveitsin kansallisneuvostossa, ja vuonna 1995 hänet valittiin Ticinon kantonin hallitukseen. Hänen vastuullaan olivat kantonin alueen hallinnointi, suunnittelu ja kehittäminen.
Borradori valittiin vuonna 2013 Luganon pormestariksi. Hän voitti vaaleissa edellisen pormestarin Giorgio Giudicin. Hän toimi pormestarina kuolemaansa 2021 saakka. Borradori kuoli saatuaan sydänkohtauksen juoksulenkillä.
Bharat Biotech

Bharat Biotech International Ltd (BBIL) on intialainen lääketeollisuusyhtiö. Intian toiseksi suurimpana rokotevalmistajana tunnetun yrityksen päätoimipiste sijaitsee Hyderabadissa, Intian Andhra Pradeshin osavaltiossa. Siellä on suuri, Genome Valleyksi kutsuttu bioteknologiayhtiöiden keskittymä. 
Yhtiön on perustanut tohtori Krishna Ella yhdessä vaimonsa Suchitra Ellan kanssa vuonna 1996. Bharat Biotech on valmistanut rokotteita erityisesti Intialle ja ulkomaisiin massarokotusohjelmiin tilauksesta voitettuaan esimerkiksi WHO:n tai Unescon järjestämän hankintakilpailun. Yhtiö kertoo tuottaneensa toimivuosiensa aikana 3 miljardia rokoteannosta (loppuvuoteen 2020 mennessä). Kilpailu erityisesti kiinalaisten rokotevalmistajien kanssa on kiristynyt viime vuosina.
Bharat Biotechissä on intialais-yhdysvaltalaisena tutkimusyhteistyönä kehitetty rokotteita covid-19-tautia vastaan.
Ennen maailmanlaajuista koronaviruspandemiaa yhtiö oli rakentanut Intian suurimman BSL-3-laboratorioturvallisuustason tuotantotilan poliorokotteiden valmistamista varten. Vuonna 2020 tätä tuotantotilaa ja yhtiön muita resursseja tarjottiin Intian valtiolle intialaisen koronarokotteen kehittelyyn ja valmistukseen. Bharat Biotech tuli valituksi maailman suurimman rokotevalmistaja Serum Institute of Indian (SII) kanssa toiseksi Intian valtion laajan koronarokotusohjelman kahdesta tärkeimmästä toimittajasta. Yhtiön kehittämä covid-19-rokote Covaxin sai tammikuussa 2021 Intian kansallisen hyväksynnän hätäkäyttöön, ennen laajoja III:n vaiheen rokotekokeita ihmisillä. Rokotteen kansainvälistä hyväksyntää odoteltiin myöhemmin laajempien III-vaiheen ihmiskokeiden valmistuttua.
Bharat Biotechillä on ollut kuitenkin ongelmia rokotetuotannon nopeassa kasvattamisessa Intian omaan käyttöön tilaamiin valmistemääriin. Heinäkuussa 2021 yhtiö viestitti pystyvänsä toimittamaan vain 25 miljoonaa rokoteannosta, kun Intian hallitus oli odottanut saavansa 60-70 miljoonaa annosta. Koska elokuussakin tuotanto jää yhtiön käsityksen mukaan vain 35 miljoonaan rokoteannokseen, on Intian yhtiöltä tilaaman 400 miljoonan annoksen tuottaminen joulukuun 2021 loppuun mennessä epävarmaa. 
Maaliskuussa uutisoitiin, että Kiinan valtion tukema hakkeriryhmä APT10 (Soft Panda) olisi hyökännyt viikkojen ajan kahteen intialaiseen rokotevalmistajaan (SII ja Bharat Biotech). 
Intiassa on viestitty lupaavista tuloksista pienellä ihmisryhmällä tehdystä kahden covid-19-rokotteen yhdistämisestä. Kokeessa ensimmäisenä rokotteena oli SII:n valmistama Covishield-rokote. Kuusi viikkoa myöhemmin toisena rokotteena annettiin Bharat Biotechin valmistama Covaxin. Tutkimuksen mukaan kahta eri rokotetta saaneilla koehenkilöillä oli parempi immuunivaste covid-19-tautia aiheuttaneita viruskantoja vastaan kuin kummallakaan samaa rokotetta kahdesti saaneilta testatuilta koehenkilöiltä. 
Katso myös.
Suuria intialaisia lääketeollisuus- tai bioteknologiayhtiöitä ovat (BSE:n top-100 -listalta yhtiön markkina-arvon mukaan; tai muulla perusteella)
Kierrätä pyöritä mua

Kierrätä pyöritä mua on suomalaisen laulajan Kikan single vuodelta 1991. Kappale tehtiin vuoden 1991 Syksyn sävel -laulukilpailua varten. Ajankohtaista kierrätysteemaa hyödyntävän kappaleen ovat tuottaneet Ilkka Vainio ja Veikko Samuli. Singlen B-puolella on Klaus Weynerin säveltämä ja Ilkka Vainion sanoittama kappale "Kun rakkaus loppuu""." Sinkku julkaistiin samaa aikaa, kun albumi "Kikka 3" julkaistiin, mutta vain "Kun rakkaus loppuu" löytyy albumilta. "Kierrätä pyöritä mua""" julkaistiin myöhemmin vuonna 1992 osana Kikan "Parhaat puoleni" -kokoelmalevyä.
Syksyn sävel 1991.
Kikka oli sijoittunut vuoden 1990 Syksyn sävelessä kolmanneksi hitillä "Sukkula Venukseen". Suursuosiota sekä keikoilla että levymyynnillä mitattuna saanut Kikka esiintyi vuoden 1991 kilpailussa neljäntenä. Äänestyksessä Kikka sai 28 417 ääntä eli 14 prosenttia kaikista äänistä, jolloin lopputuloksena Kikalle tuli sama kolmas sija kuin vuotta aiemmassakin kilpailussa.
Lil Baby

Lil Baby, oikealta nimeltään Dominique Armani Jones (s. 3. joulukuuta 1994 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja lauluntekijä. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2017 julkaistun mixtapensa "Perfect Timing" ansiosta, ja on ollut siitä lähtien yksi trap-musiikin suosituimpia artisteja.
Lil Baby on ollut urallaan ehdolla kolmelle Grammy-palkinnolle, kahdelle American Music Awardsille ja kahdelle MTV Video Music Awardsille.
John Hustonin filmografia

Tämä on John Hustonin filmografia.
Omat ohjaukset.
Taulukoissa on lisäksi mainittu muut työt:
Kaivopuiston lentonäytös 2021

Kaivopuiston ilmailunäytös 2021 oli 6.8.2021 Suomen ilmailuliiton järjestämä lentonäytös Helsingin Kaivopuistossa. Näytöksessä oli 23 esitystä, ja siihen liittyi myös maanäyttely, joka oli avoin 6.–7.8. Näyttelyssä oli 17 näytteilleasettajaa, mm. kaikki HX-hävittäjähankkeessa tarjouksensa esittäneet viisi lentokonevalmistajaa. Lentonäytöksessä kaikki paitsi Boeing F/A-18E/F Super Hornet olivat edustettuina.
Ohjelma.
Ilmailunäytöksen ohjelma oli seuraava:
Jio

Jio Platforms Limited (Jio) on erittäin suuri intialainen tietoliikenneyhtiö, joka tuottaa asiakkailleen erityisesti langattomia neljännen sukupolven (4G) tietoliikenneyhteyksiä ja näiden kautta tarjottavia palveluja. Jion emoyhtiö ja pääomistaja on monialakonserni, pörssiarvoltaan Intian suurin yhtiö Reliance Industries Limited (RIL). 
RIL keskitti aiemmat digitaaliset toimintonsa tähän loppuvuodesta 2019 perustamaansa yritykseen. Jio on Intian tilaajamäärältään laajin matkapuhelinoperaattori, joka käyttää liiketoiminnassaan brändinimeä Jio. RIL:in matkapuhelintoiminnot oli keskitetty brandinimeä Jio käyttäneeseen tytäryritykseen (Jio Infocomm eli Reliance Jio) jo ennen Jio Platformsin perustamista. Sillä on yli 400 miljoonaa tilaaja-asiakasta ja 36,6 prosentin osuus langattomien tietoliikenneliittymien tilaajista eli matkapuhelinten käyttäjistä Intiassa toukokuun 2021 lopussa. Keväällä 2021 Jion raportoitiin voittaneen useita miljoonia asiakkaita suurimmilta kilpailijoiltaan (Bharti Airtel ja Vodafone Idea), joiden osuudet olivat langattomista liittymistä tällöin 29,6 ja 23,6 prosenttia. 
Perustamisensa jälkeen Reliancen Jio Platforms -yhtiö on kiinnostanut monia kansainvälisiä sijoittajia ja yhteistyökumppaneita kuten Facebook, Alphabet (Google) ja esimerkiksi Saudi-Arabian kuningaskunnan sijoitusrahasto, jotka ovat ostaneet merkittäviä vähemmistöosuuksia yhtiöstä. Toukokuussa 2020 Jio Platforms arvostettiin yhteisarvoltaan Intian neljänneksi suurimmaksi yksityisen sektorin yritykseksi; sitä suurempia olivat arvoltaan tuolloin vain Reliance Industries, Tata Consultancy Services ja HDFC Bank. Jio Platforms -yhtiön kotipaikka on Ahmedabad. 
Vuonna 2021 julkistettiin Jion ja Google Cloud -pilvipalvelun yhteistyösopimus.
Grace Prendergast

Grace Prendergast (s. 30. kesäkuuta 1992) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti perämiehettömässä kaksikossa Kerri Gowlerin kanssa olympiakultaa ja saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Kaksikossa uusiseelantilaisten ero hopealle sijoittuneeseen venäläispariin oli 1,26 sekuntia ja kahdeksikossa kultaa voittaneeseen Kanadan venekuntaan 0,91 sekuntia. Prendergast sijoittui neljänneksi kahdeksikossa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa perämiehettömässä nelosessa Amsterdamissa 2014, perämiehettömässä kaksikossa Sarasotassa 2017, Ottensheimissa 2019 ja Račicessa 2022 sekä kahdeksikossa Ottensheimissa 2019. Hän saavutti MM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Aiguebelettessa 2015 ja Plovdivissa 2018 sekä kahdeksikossa Aiguebelettessa 2018.
Kerri Williams

Kerri Leigh Williams (o.s. Gowler, s. 18. joulukuuta 1993 Wanganui, Manawatū-Whanganui) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti perämiehettömässä kaksikossa Grace Prendergastin kanssa olympiakultaa ja saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Kaksikossa uusiseelantilaisten ero hopealle sijoittuneeseen venäläispariin oli 1,26 sekuntia ja kahdeksikossa kultaa voittaneeseen Kanadan venekuntaan 0,91 sekuntia. Williams saavutti Pariisissa 2024 olympiapronssia perämiehettömässä nelosessa. Hän sijoittui neljänneksi kahdeksikossa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Williams voitti maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa perämiehettömässä nelosessa Amsterdamissa 2014, perämiehettömässä kaksikossa Sarasotassa 2017, Ottensheimissa 2019 ja Račicessa 2022 sekä kahdeksikossa Ottensheimissa 2019. Hän saavutti MM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Aiguebelettessa 2015 ja Plovdivissa 2018 sekä kahdeksikossa Aiguebelettessa 2018.
Kerri Williamsin pikkusisko Jackie Gowler souti samassa maailmanmestaruuden 2019 ja olympiahopeaa 2021 saavuttaneessa kahdeksikossa sekä olympiapronssia 2024 saaneessa perämiehettömässä nelosessa.
Jackie Gowler

Jackie Gowler (s. 7. kesäkuuta 1996) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 sekä saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa ja perämiehettömässä nelosessa olympiapronssia Pariisissa 2024. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia ja Pariisissa Alankomaiden kultanelikolle 1,95 sekuntia. Ottensheimin MM-kilpailuissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Gowler sijoittui MM-kilpailuissa perämiehettömässä nelosessa Belgradissa 2023 seitsemänneksi ja Sarasotassa 2017 kymmenenneksi sekä Plovdivin MM-kilpailuissa 2018 kahdeksikossa seitsemänneksi.
Jackie Gowlerin isosisko Kerri Williams souti samassa maailmanmestaruuden 2019 ja olympiahopeaa 2021 saavuttaneessa kahdeksikossa sekä olympiapronssia 2024 saaneessa perämiehettömässä nelosessa ja voitti olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa.
Ella Greenslade

Ella Greenslade (s. 8. huhtikuuta 1997) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 ja saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia, ja Ottensheimissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Plovdivin MM-kilpailuissa 2018 Greenslade sijoittui kahdeksikossa seitsemänneksi. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia perämiehettömässä nelosessa vuonna 2015.
Göran Printz-Påhlson

Göran Printz-Påhlson (1931 Hässleholm, Ruotsi – 2006) oli ruotsalainen runoilija ja kirjallisuudentutkija, toimittaja ja kääntäjä.
Printz-Påhlson opetti yliopistossa Yhdysvalloissa ja asui vuodesta 1964 Britanniassa Cambridgessa. Hän on käsitellyt ruotsalaista modernismia 1958 ilmestyneessä esseekokoelmassa "Solen i spegeln". Kootut runot on ilmestynyt nimellä "Säg minns du skeppet Refanut?".
Vesa Ruusuvuori

Vesa Ruusuvuori (s. 20. toukokuuta 1970) on suomalainen näyttelijä. Ruusuvuori on opiskellut Tukholman teatterikorkeakoulussa vuosina 1992–1996. Ensimmäiset kiinnitykset hänellä oli Teatteri Pieneen Suomeen 1997–1998, Lappeenrannan kaupunginteatteriin 1998–2000 ja Ahaa-teatteriin 2002–2003. Ruusuvuori on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän näytteli Tom Bergqvistiä. Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa Rikospoliisi ei laula ja Kotikatu.
Aucklandin yliopisto

Aucklandin yliopisto on Uuden-Seelannin suurin yliopisto. Yliopisto on perustettu vuonna 1883 ja siellä opiskelee yli 40 000 opiskelijaa.
Tiedekunnat.
Aucklandin yliopistossa on seuraavat tiedekunnat:
Lisäksi yliopistoon kuuluu useita instituutteja ja erillislaitoksia, kuten Liggins Institute ja Auckland Bioengineering Institute.
Beth Ross

Elizabeth "Beth" Ross (s. 6. lokakuuta 1996) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 ja saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia, ja Ottensheimissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Ross sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdeksanneksi Račicen MM-kilpailuissa 2022 ja kymmenenneksi Sarasotan MM-kilpailuissa 2017 sekä kahdeksikossa seitsemänneksi Plovdivin MM-kilpailuissa 2018.
Caleb Shepherd

Caleb Shepherd (s. 29. kesäkuuta 1993) on uusiseelantilainen soutaja, joka toimii veneissä perämiehenä. Hän voitti maailmanmestaruuden miesten perämiehellisessä kaksikossa Amsterdamissa 2014 ja naisten kahdeksikossa Ottensheimissa 2019 sekä saavutti olympiahopeaa naisten kahdeksikossa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Shepherd sijoittui miesten kahdeksikossa kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui miesten kahdeksikossa neljänneksi Aiguebelettessa 2015, kuudenneksi Sarasotassa 2017 ja yhdeksänneksi eli viimeiseksi Plovdivissa 2018.
Pelée-tyypin purkaus

Pelée-tyypin purkaus on räjähdysmäinen tulivuorenpurkaustyyppi, joihin liittyy pyroklastisia virtauksia. Purkauksessa tulivuori syöksee ulos suuria määriä kaasua, pölyä, tuhkaa ja laavaa. Materiaali putoaa lopulta takaisin kohti maata ja lähtee syöksymään tulivuoren rinnettä jopa yli 150 kilometrin tuntivauhtia.
Purkaustyyppi on saantu nimensä Mont Pelée -tulivuoresta ja sen vuoden 1902 purkauksesta. Tällainen purkaustyyppi voi saada aikaan valtaisaa tuhoa, kun kuuma ja tiheä vulkaanisten aineiden virta iskee asutulle alueelle. Mont Peléen purkauksessa kuoli noin 30 000 ihmistä ja käytännössä koko Saint-Pierren kaupunki tuhoutui.
Koebergin ydinvoimalaitos

Koebergin ydinvoimalaitos on Etelä-Afrikassa Kapkaupungin Melkbosstrandissa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Voimala on Afrikan maanosan ainoa ydinvoimala, ja se tuottaa noin viisi prosenttia koko Etelä-Afrikan sähköstä.
Ydinvoimalan toimitti 1980-luvulla ranskalainen Framatome, ja sitä operoi Eskom, joka on Afrikan suurin sähköntuottaja.
Voimalassa on kuitenkin ollut jatkuvia tuotantokatkoja 2010-luvulle tultaessa, ja vuonna 2014 ydinvoimalan omistajat tekivätkin Arevan kanssa 300 miljoonan euron sopimuksen reaktorien höyrygeneraattoreiden uusimisesta.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:
Arevan toimittamien uusien höyrygeneraattorien myötä voimalan elinkaari pitenee 20 vuotta. Ensimmäinen uusi höyrygeneraattori toimitettiin syyskuussa 2020 ja se on tarkoitus asentaa vuoden 2021 aikana.
Kabhi Kabhie

Kabhi Kabhie (suomeksi ”Joskus”) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Yash Chopra. Pääosia näyttelivät Amitabh Bachchan, Shashi Kapoor, Rakhee Gulzar, Waheeda Rehman, Rishi Kapoor ja Neetu Singh. Musiikin sävelsi Khayyam ja sanoitukset kirjoitti Sahir Ludhianvi.
Juoni.
Amit Malhotra lausuu yhden urdunkielisistä runoistaan ​​yliopistossa, jossa hän tapaa opiskelutoverinsa Poojan ja he rakastuvat. Mutta Poojan vanhemmat järjestävät hänet naimisiin arkkitehti Vijay Khannan kanssa. Särkynyt Amit palaa kotiin ja menee töihin isänsä yritykseen – rakennusyhtiöön – ja menee myöhemmin naimisiin Anjalin kanssa, jolla on salaa tytär Pinky esiaviollisesta suhteestaan. Amitilla ja Anjalilla on tytär, Sweety. Pinkyn adoptoi lapseton pari, tohtori ja rouva R. P. Kapoor.
Seuraavalle sukupolvelle siirtyneillä Poojalla ja Vijaylla on poika Vikram, joka tunnetaan myös nimellä ”Vicky”, joka rakastuu Pinkyyn heidän ollessaan juhlissa, ja he aikovat mennä naimisiin. Kun Pinky saa tietää adoptiostaan ​​ja todellisen äitinsä henkilöllisyydestä, hän yrittää päästä Anjalin lähelle. Vaikka Anjali lopulta tunnustaa hänen olemassaolonsa ja osoittaa salaa rakkauttaan uudelleen löytämälleen tyttärelle, hän ei paljasta totuutta miehelleen peläten avioliittonsa puolesta. Tilannetta vaikeuttavat entisestään Vickyn yritykset pysyä lähellä Pinkyä ja Sweetyn romanttinen kiinnostus Vickyä kohtaan.
Tämä käynnistää tapahtumaketjun, joka yhdistää vanhat rakastavaiset ystävinä.
Tuotanto.
Yash Chopra sai idean elokuvaan, kun hän luki pitkäaikaisen ystävänsä (ja myös elokuvan sanoittajan) Sahir Ludhianvin runon. Elokuva oli kirjoitettu Rakhee mielessä, mutta ennen tuotannon aloittamista hän meni naimisiin sanoittaja Gulzarin kanssa, joka halusi hänen vetäytyvän näyttelemisestä. Yash Chopran suostuttelun jälkeen Rakhee kuitenkin suostui näyttelemään elokuvassa. Elokuva johti myös Amitabh Bachchanin imagon uudistumiseen rakkaansa menettäväksi romanttiseksi runoilijaksi, joka oli suuri muutos hänen aiempiin ”vihaisen nuoren miehen” rooleihinsa elokuvissa kuten "Zanjeer" (1973), "Sholay" (1975) ja "Deewaar" (1975). Elokuva kuvattiin Kashmirissa.
Vastaanotto.
"Kabhi Kabhie" oli menestys varsinkin suurissa kaupungeissa. Elokuvan musiikki oli erityisen suosittua.
Lucy Spoors

Lucy Spoors (s. 24. joulukuuta 1990) on uusiseelantilainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja kahdeksikon maailmanmestari.
Spoors saavutti kahdeksikossa pronssia Sarasotan MM-kilpailuissa 2017 ja voitti maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 oltuaan maalissa 2,72 sekuntia ennen hopeajoukkue Australiaa. Hän saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Siellä joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia. Belgradin MM-kilpailuissa 2023 Spoors ja Brooke Francis sijoittuivat pariairokaksikossa viidenneksi, ja Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,24 sekunnin erolla Romanian venekuntaan.
Spoors voitti vuonna 2008 perämiehettömässä nelosessa nuorten maailmanmestaruuden. Vuonna 2012 hän saavutti pariaironelosessa alle 23-vuotiaiden MM-pronssia.
Tohar Butbul

Tohar Butbul (, s. 24. tammikuuta 1994) on israelilainen judon olympia- ja EM-mitalisti.
Butbul on kilpaillut koko kansainvälisen uransa 73 kg:n painoluokassa Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa pronssia 2014 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 2016. Hän oli viides Varsovan EM-kilpailuissa 2017 ja Minskin Euroopan kisoissa 2019 sekä seitsemäs Tokion MM-kilpailuissa 2019 ja Prahan EM-kilpailuissa 2020.
Butbul saavutti 73 kg:n sarjassa hopeaa Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hävittyään loppuottelussa kosovolaiselle Akil Gjakovalle. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 73-kiloisissa seitsemänneksi ja saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia.
Butbul on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kolme kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Israelin-mestaruutta.
Emma Dyke

Emma Dyke (s. 30. kesäkuuta 1995) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 ja saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia, ja Ottensheimissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Dyke sijoittui kahdeksikossa neljänneksi. Hän saavutti kahdeksikossa MM-hopeaa Aiguebelettessa 2015 ja MM-pronssia Sarasotassa 2017. Vuonna 2014 hän saavutti perämiehettömässä nelosessa alle 23-vuotiaiden MM-hopeaa.
Kelsey Bevan

Kelsey Bevan (s. 10. huhtikuuta 1990) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelosessa Amsterdamissa 2014 ja kahdeksikossa Ottensheimissa 2019 sekä saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Bevan sijoittui kahdeksikossa neljänneksi. Hän saavutti kahdeksikossa MM-hopeaa Aiguebelettessa 2015 ja MM-pronssia Sarasotassa 2017. Vuonna 2012 hän voitti perämiehettömässä kaksikossa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden, ja samassa ikäluokassa hän sai MM-hopeaa kahdeksikossa vuosina 2010 ja 2011 .
Georg von Frundsberg

Georg von Frundsberg (1473–1528) oli saksalainen sotapäällikkö ja landsknechtien johtaja. Hän otti osaa Maksimilian I ja Kaarle V:n sotiin Sveitsissä ja Italiassa. Svaabialaisen liiton joukkojen johtajana hän karkotti 1519 Württembergin herttuan Ulrichin ja anasti hänen maansa keisarille. Hän taisteli Italiassa 1522-1525 ja vaikutti osaltaan Pavian voittoon (1525) jossa Frans I vangittiin. Hän värväsi 1526 armeijan johon kuului 12 000 miestä. Tämän sotajoukon johtajana hän marssi Bourbonin Kaarle III:n kanssa Roomaa vastaan. Hänen matkatessaan sinne sotamiesten kesken syntyi kapina mikä aiheutti sen että Frundsberg sai halvauksen. Frundsbergin kerrotaan Wormsin valtiopäivillä lausuneen Lutherille muutamia rohkaisevia sanoja.
Vulcano

Vulcano on tuliperäinen saari Tyrrhenanmeressä Sisilian pohjoispuolella. Se on eteläisin Liparisaarista, ja sen pinta-ala on 21 neliökilometriä. Vulcano kuuluu Liparin kuntaan ja Messinan metropolikaupunkiin.
Vulcanon saari on noin neljä kilometriä leveä ja luode-kaakko-suunnassa kahdeksan kilometriä pitkä. Se on muodostunut kolmesta tulivuorenhuipusta, Vulcanellosta, Gran Crateresta ja Monte Ariasta. 391 metriä korkea Gran Cratere on edelleen aktiivinen, ja Monte Aria on 500 metriä korkeana saaren korkein huippu. Vulcanello on näistä pienin, ja sen yhdistää muuhun saareen 200 metriä leveä hiekkainen kannas. Gran Crateren viimeinen suuri purkaus on tapahtunut vuosina 1888–1890, mutta sen fumaroleista on sen jälkeen purkautunut jatkuvasti rikkipitoisia kaasuja.
Vulcanon saarella asuu noin 450 ihmistä, ja he saavat leipänsä maanviljelystä ja matkailusta. Vulcanon saaresta tulee moniin kieliin tulivuorta tarkoittava sana, sillä antiikin aikana se tunnettiin Vulkanuksen tai kreikkalaisittain Hefaistoksen pajana. Tulivuoresta nouseva savu viittasi Vulkanuksen olevan työssään. Saari oli aktiivisen tulivuoritoimintansa takia pitkään asumatomana, ja vakituisesti se asutettiin vasta varsin myöhään. Sieltä kuitenkin etsittiin jo aiemmin luonnonvaroja, alunaa, rikkiä ja puutavaraa.
Ikaridiini

Ikaridiini (C12H23NO3) eli pikaridiini on piperidiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi hyttysten ja punkkien karkottamiseen.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa ikaridiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin. Ikaridiinissa on kaksi stereokeskusta, joten sillä on neljä enantiomeeriä. Tehokkain on (1R,2S)-enantiomeeri. Aine vaikuttaa muun muassa hyttysten ja punkkien hajureseptoriproteiineihin. Tällöin ne eivät kykene havaitsemaan houkuttelevia hajuaineita, kuten maitohappoa.
Ikaridiinia käytetään muun muassa voiteena tai suihkeena. Sen teho hyttysiin on verrattavissa dietyylitoluamidin tehoon, mutta punkkeihin se tehoaa heikommin. Sitä käytetään kaikkien isomeerien seoksena.
Dodo von Knyphausen

Dodo von Knyphausen (1583–1636) oli saksalainen valtavapaaherra ja sotilas. Hän meni 1608 evankelisen unionin palvelukseen ja oli sitten Tanskan, Englannin ja vuodesta 1629 Ruotsin palveluksessa ottaen osaa Kustaa II Aadolfin sotaretkeen ja kohoten sotamarsalkaksi. Hän johti Lützenissa ruotsalaisten toista linjaa ja vaikutti kuninkaan kaaduttua ratkaisevasti taistelun onnelliseen päätökseen. Knyphausen kaatui Haselünnen luona vuonna 1636.
Emmerdale – Esitysvuosi 2019

Emmerdalen esitysvuoden 2019 esittäminen alkoi MTV3-kanavalla tammikuussa 2020, ja päättyi huhtikuussa 2021.
Wera von Essen

Wera Irene von Essen (o.s. "Lagercrantz", 3. helmikuuta 1890 Tukholma – 4. toukokuuta 1953 Vattholma) oli ruotsalainen vapaaherratar ja tilanomistaja.
Wera von Essenin vanhemmat olivat eversti Adolf Erik Ludvig Lagercrantz ja Constance Evangeline Lagercrantz, o.s. Kantzow. Hän avioitui vuonna 1913 tilanomistaja ja kamariherra Gustaf Fredrik von Essenin kanssa. Miehensä kuoltua 1936 Wera von Essen alkoi hallita Skoklosterin, Salstan ja Vattholman tiloja. Hän kiintyi upplantilaiseen kotiseutuunsa. Salstassa hän harjoitti edistynyttä lampaankasvatusta.
1940-luvulla hän harjoitti hyväntekeväisyyttä Punaisen ristin kautta ja auttoi eräitä suomalaisia sotainvalideja tarjoten heille mahdollisuuden toipumiseen Salstan tilallaan. Eräs heistä oli luutnantti, myöhempi Ruotsin kuninkaallisen kirjaston kirjastonhoitaja, Harry Järv. 
Von Essen oli aloitteentekijänä Disagårdenin ulkomuseon perustamisessa Uppsalaan.
Wera von Essen julkaisi Skoklosterin linnaa käsittelevän teoksen "Skoklosters slott och samlingar : vägledning". Hänen täyttäessään 50 vuotta 1940, julkaistiin juhlakirja "Uppländsk bygd".
Kremlin kirje

Kremlin kirje ("The Kremlin Letter") on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen vakoilutrilleri vuodelta 1970. Osittain Suomessa kuvattu elokuva perustuu Noel Behnin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelee monia aikansa huipputähtiä. Sekavaa kylmän sodan agenttijännäriä pidetään yhtenä John Hustonin kehnoimmista ohjaustöistä.
Tuotanto.
"Kremlin kirje" oli "Tohtori Živagon" (1965) ja "Miljardin dollarin aivojen" (1967) jälkeen kolmas länsimaalainen elokuva, jossa Suomi sai esittää Neuvostoliittoa – sinne kapitalistimaiden tuotantoryhmiä ei kylmän sodan vuosina haluttu varsinkaan, jos elokuva tulisi esittämään Neuvostoliiton kielteisessä valossa. 
Hustonin johtama työryhmä kuvasi elokuvaa helmi-maaliskuussa 1969 Ateneumin taidemuseon edustalla, Snellmanninkadulla, Ritarikadulla, Rahapanjakadulla ja Unioninkadulla, Katajanokalla ja Suomenlinnassa.Helsinki-Vantaan lentoasema esitti Moskovan lentoasemaa.Elokuvan muita kohtauksia kuvatiin Emäsalossa. 
Alkutekstien aikana näytetään muun muassa Helsingin tuomiokirkkoa ja Senaatintoria talvisen alkuillan sinisessä hämyssä. Uspenskin katedraalin liepeille valmistettiin lujitemuovista Leninin patsas, jonka tilapäisen asennuksen Helsingin kiinteistölautakunta hyväksyi mutta kaupunginhallitus viime hetkellä kielsi Neuvostoliiton esittämän paheksunnan jälkeen.
"Suomen Kuvalehden" Heikki Kataja arveli maaliskuussa 1969, että meneillään olleet Suomen-kuvaukset kattaisivat vain kymmenkunta minuuttia elokuvan kestosta, mutta niiden 300 tuhannen dollarin budjetilla olisi voitu tehdä kolme suomalaista kokoillan värielokuvaa. Hän myös tiesi brittinäyttelijä George Sandersin viettäneen Suomessa jutun kirjoitushetkellä jo kymmenen päivää täydellä palkalla ilman mitään työtehtäviä.
Vastaanotto.
"Kremlin kirje" sai Suomessa teatteriensi-iltansa 10. huhtikuuta 1970. Se on esitetty Suomen televisiokanavilla joulukuussa 1989 (TV3) sekä maalis- ja joulukuussa 1998 (MTV3). Europa Vision Oy julkaisi sen vuonna 1988 VHS-videokasettina suomenkielisin tekstityksin. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kiteytti "Kremlin kirjeen" hyvien näyttelijöiden kiinnostavaksi mutta kasassa pysymättömäksi filmiksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. Myös Allmovie-elokuvatietokannan kirjoittajat pitävät Noel Behnin monimutkaisen romaanijuonen elokuvasovitusta sekavana ja epäjohdonmukaisena ja kehottavat elokuvan katsojaa käyttämään kynää ja lehtiötä pysyäkseen kärryillä monista vakoilijahahmoista ja heidän koodinimistään. Tapahtumantäyteistä juonta korosti myös elokuvan englanninkielisen julisteen teksti: ”Jos myöhästyt näytöksestä viisi minuuttia, sinulta on ehtinyt mennä ohi yksi itsemurha, kaksi teloitusta, yksi viettelys ja avain koko juoneen.”