tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Barguzinin piiri

Barguzinin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 18 553 neliökilometriä. Asukkaita on 25 600 henkeä (vuonna 2009).
Barguzinin piiri sijaitsee Burjatian pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Pohjois-Baikalin ja Kurumkanin piireihin, idässä Bauntin evenkiläiseen piiriin, etelässä Pribaikaljen piiriin ja lännessä Baikaljärveen. Piiri käsittää Barguzinin ja Ikatin harjanteiden välillä sijaitsevan Barguzinin kattilalaakson eteläosan. Sen läpi virtaa Baikaliin laskeva Barguzin-joki.
Piiriin kuuluu Ust-Barguzinin kaupunkimainen taajama ja 9 maalaiskuntaa: Adamovo, Bajangol, Barguzin, Hilgana, Jubileinyi, Suvo, Tšitkan, Uljun ja Uro. Hallinnollinen keskus on Barguzinin kylä, josta on maanteitse 315 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita nykyään on vain 0,2 % piirin väestöstä. Venäläisiä on 73,8 % ja burjaatteja 23,4 %.
Piirissä on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, perunaa ja vihanneksia. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kalanjalostusta.
Piirissä on lasten taidekoulu ja kaksi musiikkikoulua. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii kansanteatteri, perinneyhtyeitä ja kotiseutumuseoita. Nähtävyyksiin kuuluvat Kristuksen kirkastumisen katedraali Barguzinissa, Kristuksen syntymän kirkko Tšitkanissa sekä Barguzinin historialliset rakennukset. Seudulla sijaitsee Taka-Baikalian kansallispuisto.
Auramiini

Auramiini eli 4,4‘-karbonimidoyylibis-N,N-dimetyylianiliini on keltainen tervaväri. Sitä käytetään muun muassa puuvillan, silkin ja paperin värjäykseen. Auramiinin valmistukseen liittyy kasvanut riski sairastua syöpään.
Auramiinin kemiallinen kaava on C17H21N3, moolimassa on 267,37 g/mol ja CAS-numero 492-80-8.
Vancouver 2010 (videopeli)

Vancouver 2010 on Eurocomin kehittämä ja Segan julkaisema virallinen Vancouverin olympialaisten videopeli. Lajeina pelissä ovat ohjaskelkkailu, alppihiihto, pikaluistelu, mäkihyppy, alppihiihto ja muita talvilajeja.
Peli koostuu minipeleistä joita voi pelata joko yksin tai moninpelinä. Moninpeliä voi pelata joko samalta koneelta, lähiverkossa tai netissä. Saman koneen kisaaminen hoituu joko vuorotellen tai jaetulta ruudulta.
Hatanpään koulu

Hatanpään koulu sijaitsee Tampereen eteläisellä alueella. Hatanpään yhtenäiskoulussa opiskelee 1.–9.-luokkalaisten lisäksi esioppilaita. Oppilaita koulussa on noin tuhat. Rehtorina (vs .) toimii Mikko Hepo-oja, ja apulaisrehtoreina Sirpa Salkunen ja Sami Jaakkola (vs.).
Toiminta.
Hatanpään yhtenäiskoulu toimii kolmessa eri koulutalossa (suluissa likimääräinen oppilasmäärä):
Yläkoulussa on 7. luokalta alkavia liikuntapainotusluokkia, joille oppilaat valitaan soveltuvuuskokeella. Erityisluokkia on viisi. Lisäksi Hatanpään koulutalossa toimii monikielisten oppilaiden valmistava opetus ja nivelopetus. Koulussa on myös joustavan perusopetuksen Jopo-luokka.
Gabriel Spilar

Gabriel Spilar (aik. Špilár, s. 15. joulukuuta 1980 Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Slovakian Extraliigan HK Ardo Nitran riveissä. Spilar on laitahyökkääjä, joka pelaa oikealta. Hän saapui Bluesiin tammikuussa 2010.
Spilar aloitti uransa kotikaupunkinsa HC Košicen joukkueessa kaudella 1999–2000. Hän pelasi joukkueessa kevääseen 2003 asti, lukuun ottamatta lyhyttä kautta 2000–2001 HKm Zvolenin riveissä. Spilar pelasi kauden 2003–2004 Tšekin Extraligassa ja HC Sparta Prahan riveissä. Kaudella 2004–2005 hän pelasi HC Slovan Bratislavassa, mutta palasi kesken kauden takaisin Košiceen. Kauden 2005–2006 Spilar pelasi tšekkiläisessä HC Zlínissä ja kevään 2006 MsHK Žilinassa, jossa voitti Slovakian mestaruuden. Spilar palasi kaudeksi 2006–2007 jälleen Košiceen ja teki läpimurtonsa 43 pisteellä. Seuraavalla kaudella hän teki 50 pistettä.
Spilar pelasi kauden 2008–2009 KHL-joukkue Barys Astanassa. Kauden 2009–2010 hän aloitti Žilinassa, mutta hänen sopimuksensa purettiin heikkojen esitysten vuoksi ja hän siirtyi loppukaudeksi SM-liigajoukkue Espoo Bluesiin. Elokuussa 2010 Spilar palasi kotimaahansa ja siirtyi HK Ardo Nitran riveihin.
Anne Morrow Lindbergh

Anne Morrow Lindbergh (22. kesäkuuta 1906 Englewood, New Jersey – 7. helmikuuta 2001 Passumpsic, Vermont) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja lentäjä. Hänen aviopuolisonsa oli lentäjä Charles Lindbergh.
Anne Morrow'n vanhemmat olivat senaattori Dwight Morrow ja Elizabeth Cutter Morrow. Hän valmistui Smith Collegesta vuonna 1928 ja avioitui Charles Lindberghin kanssa 27. toukokuuta 1929. Anne Lindbergh toimi miehensä apulentäjänä, suunnistajana ja radio-operaattorina kartoitusretkillä, joilla etsittiin muun muassa uusia lentoreittejä. Vuonna 1931 he lensivät Kanadasta Alaskan kautta Japaniin ja Kiinaan, jolta retkeltä Lindbergh kirjoitti ensimmäisen kirjansa "North to the Orient". Vuonna 1933 Lindberghit lensivät 30 000 mailin lennon Pohjois- ja Etelä-Atlantilla. Charles Lindbergh kuvaili myöhemmin lentoa vaikeammaksi kuin vuoden 1927 Atlantin ylitystään. Anne Lindbergh oli ensimmäinen purjelentolupakirjan saanut nainen Yhdysvalloissa.
National Geographic Society myönsi vuonna 1934 Anne Lindberghille Hubbard-mitalin, hänen miehensä kanssa suorittamastaan viisi maanosaa kattaneesta tutkimuslennosta.
Karl-Erik Forssell

Karl-Erik Forssell (27. marraskuuta 1905 Helsinki − 2. toukokuuta 1995 Turku) oli Porvoon hiippakunnan järjestyksessä kolmas piispa.
Karl-Erik Forssell vihittiin papiksi vuonna 1927. Hän valmistui teologian lisensiaatiksi Åbo Akademissa vuonna 1949 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1955.
Forssell toimi Pernajassa apupappina vuosina 1927−1931 ja kappalaisena vuosina 1931−1935. Tämän jälkeen hän työskenteli Turun ruotsalaisen seurakunnan kappalaisena vuosina 1935−1953 ja kirkkoherrana vuosina 1953−1961. Vuosina 1956−1961 hän oli Porvoon hiippakunnan tuomiokapitulin asessori. 
Porvoon piispa (1961–1970).
Vuonna 1961 hänet valittiin Porvoon hiippakunnan piispaksi ja hän toimi tässä virassa eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1970 saakka. Forssell profiloitui piispan tehtävässä edeltäjästään poiketen enemmän hengelliseksi kuin hallinnolliseksi johtajaksi.
Hans Johansen

Hans Johansen (1897−1973) oli tanskalais-venäläinen lintutieteilijä, joka toimi eläintieteen professorina Tomskissa.
Johansenin vanhemmat olivat tanskalaisia. Hän syntyi Riiassa Latviassa ja kävi koulua Virossa. Nuorena ja tutkimusintoisena hän lähti Tomskiin opiskelemaan luonnontieteitä vuonna 1916. Täällä hän tutustui venäläiseen lintutieteilijään Hermann Johanseniin, joka ei ollut hänelle sukua, ja yhdessä he tekivät lintujen keräysretken taigan reunoille Obin ja Omin välimaastoon. 1917 Hans Johansen tutki yksin länsisiperialaista Baraban aroa. Lokakuun vallankumous ja sitä seurannut sisällissota katkaisivat hänen yhteytensä sukuun ja rahoittajiin, ja hän vaelsi jalkaisin Altain vuoristossa lähes kaksi vuotta 1918–1919. Tällä retkellä hän keräsi noin 500 näytteen lintukokoelman. Kesällä 1920 hän tutki Bijskin aroa ja vietti seuraavan talven Tomskissa.
Toukokuussa 1921 Johansen aloitti väitöskirjaan tähtäävät opinnot Münchenissä ja väitteli filosofian tohtoriksi eliömaantieteestä 1924. Myöhemmin hän palasi Tomskiin ja työskenteli vuodesta 1925 alkaen Hermann Johansenin apulaisena. Hän teki tutkimusretket Ussuriin 1926 ja Narymin alueen taigalle 1927. Vuonna 1928 Hans Johansen muutti Kamtšatkan niemimaalle ja pian sen jälkeen hän matkusti Kommodorinsaarille turkiseläinten hyväksikäyttöä tutkivan retkikunnan tieteelliseksi johtajaksi. Täällä hän viipyi 3½ vuotta.
Professori Hermann Johansen kuoli 1930 ja jonkin ajan kuluttua Hans Johansen nimitettiin hänen tilalleen Tomskin yliopiston eläintieteen professoriksi. Hän koulutti ryhmän lintutieteen opiskelijoita, ja lähetti heidät kartoittamaan läntisen Siperian tutkimattomia seutuja. Hän kävi itse Salairin alueella 1934 ja Kuznetsk Alataun alueella keväällä 1937.
Johansenin siperialaisten lintujen kokoelma oli paisunut 4 500 näytteeseen. Kokoelmassa oli hänen itsensä keräämien näytteiden lisäksi opiskelijoiden, Hermann Johansenin ja muiden keräämiä näytteitä. Hän kävi tutkimassa myös Neuvostoliiton tiedeakatemian lintukokoelmia Pietarissa.
Lokakuussa 1937 Johansenin oli poistuttava Venäjältä, kuten lähes kaikkien ulkomaalaisten. Hän sai työpaikan Kööpenhaminan yliopiston eläinmuseosta ja johti museon rengastustoimintaa 1943–1960. Hän osti mökin Læsøn saarelta, jonka karu maisema toi hänen mieleensä Siperian. Myöhemmin hän lahjoitti mökin Kööpenhaminan yliopistolle, ja siitä tehtiin kenttälaboratorio.
Hans Johansen kirjoitti laajan tutkielman Länsi-Siperian eläimistöstä, joka julkaistiin Journal für Ornithologiessa vuosina 1943–1961 nimellä "Die Vogelfauna Westsibiriens". Hans Johansen nimesi nokkavarpusen alalajin "schulpini" 1944.
Wanna Be Startin’ Somethin’

Wanna Be Startin’ Somethin’ on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin neljäs vuoden 1982 albumilta "Thriller" julkaistu single. Se julkaistiin toukokuussa 1983.
Wanna Be Startin’ Somethin’ 2008.
Wanna Be Startin’ Somethin’ 2008 on alkuperäisen kappaleen uudelleenmiksattu ja -äänitetty versio, joka julkaistiin albumin "Thriller 25" toisena singlenä 23. tammikuuta 2008. Kappaleessa on mukana senegalilais-yhdysvaltalainen artisti Akon. Kappale jäi Jacksonin viimeiseksi hänen elinaikanaan julkaistuksi singleksi. Se menestyi listoilla hyvin ja sai kehuja kriitikoilta.
Hermann Johansen

Hermann Eduardovitš Johansen (, 1866–1930) oli venäläinen biologi ja lintutieteilijä.
Johansen valmistui eläintieteilijäksi Tarton yliopistosta 1889. Hän muutti Tomskiin 1893, missä opetti saksaa, lääketiedettä ja luonnonhistoriaa Aleksejevin koulussa. Vuodesta 1899 alkaen hän opetti eläintiedettä ja vertailevaa anatomiaa Tomskin yliopistossa. 1918 hänet nimitettiin yliopiston eläintieteen professoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Hans Johansen, joka ei ollut hänelle sukua, peri hänen virkansa myöhemmin.
Hermann Johansen kartoitti laajalti Länsi-Siperian faunaa, eritoten linnustoa. Huomattavaa osaa hänen lintukokoelmastaan säilytetään Kööpenhaminan yliopistossa, minne ne hankki Hans Johansen. Hermann Johansen nimesi harmaasirkun alalajin "buturlini" 1907.
Hermann Johansenilla oli kaksi poikaa, joista vanhemman, Wolfgang Johansenin, surmasi venäläinen sotilas ensimmäisessä maailmansodassa. Nuoremmasta Bodo Johansenista tuli eläintieteilijä.
Halonginlahti

Halonginlahti (, tai "Halong Bay") on merenlahti Tonkininlahdessa Vietnamin koillisosassa, Quảng Ninhin maakunnassa.
Lahdessa on kalkkikivestä yli 20 miljoonan vuoden kuluessa muodostunut karstimaa, joka on nykypäivänä yli tuhannen saaren luolarikas saaristo. Useat saaret ovat hyvin jyrkkärantaisia ja korkeutta on jopa 50–200 metriä:
Lahdessa elää 60 kotoperäistä eläinlajia ja ainakin 14 kotoperäistä kasvilajia. Alue on yksi Vietnamin suosituimmista matkailukohteista. Osa lahdesta on ollut Unescon maailmanperintökohdetta jo vuodesta 1994. Lahden pinta-ala on 1 553 neliökilometriä, ja siitä 434 neliökilometriä (27,9 %) kuuluu maailmanperintökohteeseen. 
Lahden alueella on useita erilaisia biotooppeja, kuten trooppista sademetsää, mangrovemetsää, koralliriuttoja, vuorovesitasankoja, meriruohoniittyjä ja luolia. Monet alueen kasvilajit ovat sopeutuneet elämään kalkkipitoisessa maassa. Trooppista metsää kasvaa suurimmilla saarilla, ja siellä elää apinoita (reesusmakaki ja jaavanmakaki) ja antilooppeja.
Puolet lahden suurimmasta, Cát Bà -nimisestä saaresta on suojeltu Cát Bàn kansallispuistoksi.
Väkivallaton vuorovaikutus

Väkivallaton vuorovaikutus ("Nonviolent communication, NVC") on Marshall Rosenbergin kehittämä vuorovaikutusmenetelmä, jolla pyritään selkeyttämään kuuntelemista ja puhumista. Sitä käytetään erityisesti kriittisissä tilanteissa, joissa ihmisten välistä kommunikaatiota on poikkeuksellisen vaikeaa saada toimimaan.
NVC:n keskeiset osat ovat
Tutkimustulokset.
NVC:stä ei ole tehty vielä merkittävää analyyttistä pitkittäistutkimusta. Suurin osa NVC:n tehon näytöstä perustuu kokemuksiin ja havaintoihin satunnaisesti tehdyissä kokeissa, tai teoreettiseen tukeen.
2011 vuoteen mennessä kuusi Pro gradu -tutkielmaa ja väitöskirjaa on tiettävästi testannut NVC-mallia maksimissaan 108 otoskoolla, ja yleisesti todennut mallin tehokkaaksi
Alan Rofls, joka oli perustamassa CNVC:tä (Center for Nonviolent Communication) selittää akateemisen kirjallisuuden vähyyttä seuraavasti:
Käytännössä kaikilla konfliktinratkaisumalleilla on akateeminen tausta, ja täten niillä on oppilaiden suorittamaa empiiristä tutkimusta arvioimassa niiden tehokkuutta. NVC:llä taas on erityinen alkuperä. Marshall Rosenberg, Kliinisen psykologian FT, tulee täysipäiväiseltä yksityiseltä puolelta kliinisessä psykologiassa ja konsultaatiossa, eli ei akateemisesta virasta. Hänen luomuksensa NVC on täysin ruohonjuuritason organisaatio jolla ei aluksi ollut perustaa eikä rahoitusta. Se on 100% rahoitettu harjoituksilla, joita on tarjottu julkisilla työpajoilla ympäri maailmaa... Empiirinen data on nyt hitaasti tulossa, kun itsenäiset tutkijat löytävät oman rahoituksensa suorittaa ja julkaista empiirisiä vertaisarvioituja tutkimuksia.
Sunit

Sunit eli kääpiöantiloopit ("Neotragus") on gasellien alaheimoon (Antilopinae) kuuluva sorkkaeläinsuku, johon kuuluu kolme afrikkalaista lajia. Ne ovat solakoita ja hentoja ja antiloopeista kaikkein pienimpiä. Sunit ovat punagasellien läheisiä sukulaisia, mutta ovat pienempiä, eivätkä niiden sarvet osoita ylöspäin vaan taaksepäin. Vain uroksilla on sarvet. Naamarauhaset ovat silmien etupuolella. Molemmilla suvuilla on sorkkien välissä rauhanen, joka kuitenkin punagaselleilla avautuu pitkänä halkeamana, suneilla pieninä huokosina. Polvien karvatupsut puuttuvat, ja sivuvarpaat ovat pienet tai puuttuvat kokonaan.
Suneja tavataan Afrikassa. Elintavoista tiedetään vain vähän. Ne ovat arkoja ja piilottelevia. Lisäksi niiden väritys sulautuu hyvin ympäristöön. Ne kaikki elävät tiheiköissä. Sunin elinympäristöä ovat mantereen itäisten savannien pensastiheiköt, muilla lajeilla kosteat trooppiset metsät.
Leo Joseph

Leo Joseph (s. 22. lokakuuta 1958 Adelaide) on australialainen lintujen evoluutioon perehtynyt lintutieteilijä.
Joseph on Australian National Wildlife Collectionin päällikkö ja tutkimusjohtaja ja ANWC Foundationin hallituksen jäsen. Josephin mielenkiinnon kohteena on lintujen evoluutiobiologia, erityisesti systematiikka, Australian ja neotrooppisen alueen linnuston ekologia ja eliömaantiede, fylogenia ja suojelu. Hän tutkii Australian yleisimpiä lintulajeja, etenkin smaragdikäkiä ("Chrysococcyx").
Joseph valmistui Adelaiden yliopistosta 1979, ja väitteli filosofian tohtoriksi Queenslandin yliopistosta 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli Itä-Australian sademetsien lintujen evoluutota ja monimuotoisuutta molekulaarisella tasolla ("A molecular approach to species diversity and evolution in eastern Australian rainforest birds"). Joseph teki väitöksen jälkeen tutkimusta Unversidad de la Republicassa Uruguayssa vuosina 1994–1997, tutkimus käsitteli eteläamerikkalaisten rantalintujen fylogeniaa, muuttokäyttäytymistä ja yhteisön rakennetta ("Phylogeny, evolution of migration and population structure in South American migratory shorebirds"). Tämän jälkeen hän toimi Philadelphian luonnontieteiden akatemian lintuosaston johtajana Yhdysvalloissa seitsemän vuotta, kunnes palasi Australiaan 2005.
Kimmo Jylhämö

Kimmo Jylhämö on suomalainen toimittaja, joka käsittelee kirjoituksissaan filosofisia ja poliittisia aiheita. Vuodesta 2015 hän on työskennellyt Vastapainon toimitusjohtajana. Jylhämö toimi "Voima"-lehden päätoimittajana vuosina 2004–2014.
Jylhämö toimi Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n toiminnanjohtajana 1999–2004. Hän on filosofisen niin &amp; näin -aikakauslehden perustajajäseniä ja toimi lehden toimittajana ja AD:nä vuoteen 2008.
Jylhämö on tarkastellut filosofisissa julkaisuissaan muun muassa Slavoj Žižekin filosofiaa ja julkaissut Žižekin poliittista filosofiaa käsittelevän haastattelukirjan yhdessä puolisonsa Hanna Kuuselan kanssa.
Paul Erdmann Isert

Paul Erdmann Isert (1756 Angermünde, Brandenburg – 21. tammikuuta 1789 Ghana) oli saksalaissyntyinen luonnontieteilijä.
Isert opiskeli Tanskassa. Hän sai komennuksen johtavaksi kirurgiksi Christiansborgiin Tanskan hallitsemalle alueelle Kultarannikkoa nykyisessä Ghanassa, jonne hän saapui marraskuussa 1783. Hän poistui maasta 1786 suuttuneena Ašantin kuninkaan Osei Kwamen käytöksestä ja pestautui lääkäriksi orjia kuljettaneeseen laivaan, jolla hän saapui Länsi-Intiaan. Hän kävi useilla Länsi-Intian saarilla ja yritti myöhemmin vaikuttaa Tanskan ja Ruotsin harjoittamaan orjakauppaan. Isert palasi Christiansborgiin marraskuussa 1788 mukanaan nuori vaimonsa. Hän kuoli jo tammikuussa 1789 ja vaimo kuukautta myöhemmin. Heidän vastasyntynyt tyttärensä kuoli kolme viikkoa äitinsä jälkeen.
Isertin maine perustuu hänen teokseensa "Reise nach Guinea und den Caribäischen Inseln in Columbia" (Kööpenhamina 1788). Teos käännettiin ensin tanskaksi, sitten hollanniksi ja ranskaksi.
Isert nimesi kaksi uutta lintulajia, guineanviolettiturakon ("Musophaga violacea") ja punaperäpiispan ("Euplectes franciscanus").
Fanconin oireyhtymä

Fanconin oireyhtymä on proksimaalisen tubuluksen toiminnan häiriö. Siitä kärsivällä tietyt aineet, kuten aminohapot, glukoosi ja fosfaatti siirtyvät verenkierron sijasta virtsaan. Lapsilla häiriön tavallisin aiheuttaja on kystinoosi. Aikuisilla häiriö voi johtua esimerkiksi tietyistä lääkkeistä tai eräistä sairauksista, kuten multippelimyeloomasta. 
Fanconin oireyhtymä voi johtaa monenlaisiin ongelmiin. Tyypillisiin taudin oireisiin lukeutuu polyuria, joka voi johtaa dehydraatioon.
Maffuccin oireyhtymä

Maffuccin oireyhtymä on sairaus, josta kärsivällä esiintyy enkondroomien (Ollierin taudin) lisäksi hemangioomia iholla ja sisäelimissä. Kyseessä on sporadinen tauti. Noin 160 tapausta on kuvattu englanninkielisessä kirjallisuudessa. Taudin aiheuttamat muutokset havaitaan yleensä ensimmäistä kertaa potilaan ollessa 4–5-vuotias. Maffucci kuvasi oireyhtymän ensimmäisenä vuonna 1881.
Noin 30 %:ssa tapauksista on ilmennyt pahanlaatuinen muutos. Kondrosarkooma on ollut maligniteeteista tavanomaisin.
Lyckselen rautatieasema

Lyckeselen rautatiasema (, ) on rautatieliikennepaikka Lyckselen kunnan keskustaajamassa, Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla poikkirataosalla .
Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 16. joulukuuta 1924, kun rataosuus Hällnäsistä Lyckseleen avattiin liikenteelle. Samana vuonna Lyckseleen rakennettiin puinen, puolitoistakerroksinen asemarakennus. Liikennepaikka toimi pääteasemana 1. joulukuuta 1930 saakka, jolloin rataosuus Lycksele–Åskilje–Storuman avattiin yleiselle liikenteelle.
Henkilöliikenne välillä Storuman–Lycksele lakkautettiin 9. kesäkuuta 1992, ja kolme vuotta myöhemmin henkilöliikenne päättyi myös välillä Hällnäs–Lycksele. Henkilöliikenteen viimeisenä vuonna henkilöliikenteestä vastasi Länstrafiken i Västerbotten.
Lycksele on suurin paikkakunta rataosan varrella, ja siellä kuormataan suurin osa rataosan liikenteestä. Lycksele on myös rataosan ainoa varsinainen väliasema, muut rataosan väliliikennepaikat on luokiteltu linjavaihteiksi.
Pientä säätöä

Pientä säätöä "(It's Complicated)" on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Nancy Meyersin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Sen pääosissa ovat Meryl Streep, Steve Martin ja Alec Baldwin.
Vastaanotto.
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 2,0.
Vilhelminan rautatieasema

Vilhelminan rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Vilhelminan kunnassa Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla eli Inlandsbanan-rautatien pohjoisella osalla.
Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 16. helmikuuta 1918, kun rataosuus Volgsjön–Vilhelmina valmistui. Yleisen liikenteen osalta Vilhelmina toimi pääteliikennepaikkana viiden vuoden ajan, kunnes 15. marraskuuta 1923 rataosuus Vilhelminasta pohjoiseen Storumaniin avattiin yleiselle liikenteelle.
Vilhelminan puinen puolitoistakerroksinen asemarakennus on rakennettu vuosina 1917–1918, ja se on modernisoitu odotussalin ja toimiston osalta vuonna 1947.
Kondrosarkooma

Kondrosarkooma on pahanlaatuinen luukasvain. Tyypillisesti hitaasti kasvava syöpä on vastustuskykyinen sädehoidolle ja solunsalpaajille. Tästä syystä sen hoitona käytetään laajaa kirurgista poistoa. Useimmiten tautia tavataan yli 40-vuotiailla. Kipu on sen tyypillinen oire, ja siihen saattaa liittyä paikallinen turvotus. Kyseessä on toiseksi yleisin luusyöpä. Se kattaa noin neljänneksen tapauksista.
Ollierin taudista kärsivät ovat vaarassa sairastua kondrosarkoomaan, joka voi kehittyä enkondroomasta. Maffuccin oireyhtymässä, josta kärsivillä esiintyy enkondroomien lisäksi hemangioomia, on pahanlaatuinen muutos ilmennyt noin 30 %:ssa tapauksista. Kondrosarkooma on ollut tavallisin maligniteetti.
Meselefors

Meselefors on pientaajama () Vilhelminan kunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 sen asukasluku oli 67 ja pinta-ala 15 hehtaaria. Vuonna 2010 asukkaita oli 58.
Kylä sijaitsee Ångermanjoen rannalla noin 25 kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta etelään, eurooppatien 45, maantien 90 sekä -rautatien varrella. Kylässä sijaitsee kaksi rautatieliikennepaikkaa: Ångermanjoen itärannalla sijaitseva Meseleforsin rautatieasema sekä joen länsirannalla sijaitseva Meseleforsin leirintäalueen seisake. Kesäisin liikennöivät henkilöjunat pysähtyvät asemilla tarvittaessa.
Haapasaaren kirkko

Haapasaaren kirkko on puukirkko Kotkan ulkosaaristossa Haapasaaressa. Kirkko rakennettiin vuosina 1858–1859 Intendentinkonttorin suunnitelmien mukaan. Rakennusmestarina toimi Jeremias Laavu. Haapasaaren kirkko sijaitsee paikalla, jossa on ollut jo aikaisemmin rukoushuone. Rakennus kuuluu Kotka–Kymin seurakunnan tiloihin ja on käytössä ainoastaan kesäisin.
Haapasaaren kirkko on päätytornillinen pitkäkirkko, jossa torni sijaitsee sisäänkäynnin yllä. Kirkkosali on yksilaivainen ja sitä kattaa puuholvaus. Istumapaikkoja on noin 250. Alttaritaulun "Jeesus ja lapsi" on maalannut Frans Lehtinen. Kirkossa on puusta veistetty krusifiksi, joka on luultavasti peräisin vanhasta rukoushuoneesta. Kirkon kellotapulissa on kaksi kelloa, joista pienempi on saatu 1870 Haapasaaren lähellä haaksirikkoutuneesta Jenny-nimisestä purjelaivasta.
Abborrträsk (Arvidsjaur)

Abborrträsk on pientaajama () Arvidsjaurin kunnassa Norrbottenin läänissä Ruotsissa. Vuonna 2010 sen väkiluku oli 129 asukasta, ja pinta-ala 71 hehtaaria.
Abborrträskin kylä on perustettu vuonna 1610, ja se sijaitsee Abborrträsket-nimisen järven ympärillä, -rautatien ja maantien 95 varrella noin 20 kilometriä kaakkoon kunnan keskustaajamasta Arvidsjaurista.
Mittnabotåget

Mittnabotåget on paikallisjuna, joka liikennöi Norjan Trondheimin ja Ruotsin Sundsvallin välillä. Junia liikennöi Ruotsissa Mittbanalla Transdev, ja Norjassa Meråkerbanalla kulkevaa rajan ylittävää Trondheim–Östersund-vuoroa liikennöi Vy.
Sundsvallin ja Östersundin välillä junakalustona käytetään Regina-sähkömoottorijunia, Norjan puolella liikennöidään BM92-dieselmoottorijunilla, sillä Norjan puoleinen osuus on sähköistämätön. Trondheimin ja Östersundin välillä liikennöi kaksi junaparia päivässä. Sekä Östersundissa että Sundsvallissa junilta on yhteys sekä Gävlen että Tukholman suuntiin joko paikallisjunilla tai X2000-suurnopeusjunilla.
Junavuorot saavat osan rahoituksestaan Euroopan unionilta.
Iván Alonso

Iván Daniel Alonso Vallejo (s. 10. huhtikuuta 1979 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2017 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi 11 vuotta Espanjassa sekä vuoden Meksikossa ja runsaan vuoden Argentiinassa.
Ura.
Alonso aloitti ammattilaisuransa River Plate Montevideosta. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi espanjalaiseen Deportivo Alavésiin. Ensimmäisellä kaudellaan 2000–2001 hän teki kahdeksan maalia pääsarjassa, ollen joukkueen tärkeimpiä hyökkääviä pelaajia. Hän onnistui myös maalinteossa Uefa-cupin loppuottelussa Liverpoolia vastaan.
Kauden 2003–2004 jälkeen Alonso siirtyi samalla sarjatasolla pelanneeseen Real Murciaan. Uudessa joukkueessaan hän onnistui tekemään 11 maalia avauskaudellaan. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanopelaajaksi ja teki muun muassa kaudella 2006–2007 40 ottelussa 14 maalia. Kauden jälkeen Murcia nousi pääsarjaan kolmen vuoden tauon jälkeen.
Seuraavalla kaudella 2007–2008 Alonso oli niin ikään joukkueensa paras maalintekijä 10 osumallaan. Tästä huolimatta joukkue putosi kuitenkin takaisin Segunda Divisióniin kauden päätteeksi. Tammikuussa 2009 hän siirtyi Espanyoliin 2,4 miljoonan euron siirtosummalla ja 2½-vuotisella sopimuksella.
Joukkue kärsi muutamista loukkaantumisista muun muassa Raúl Tamudo oli sivussa. Näin Alonsolle aukesi tilaisuus, jonka hän käytti tekemällä kaksi maalia 23. maaliskuuta 2009 ottelussa Almeríaa vastaan. Hyvän loppukirinsä ansiosta Espanyol säilytti sarjapaikkansa kauden päätteeksi.
Vuosina 2013–2015 Alonso pelasi Uruguayssa Nacionalin joukkueessa. Hän päätti uransa argentiinalaisseura River Platessa.
Brunflon rautatieasema

Brunflon rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Brunflon taajamassa Östersundin kunnassa Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Brunflo on risteysasema, jossa Inlandsbanan-radan keskimmäinen osuus haarautuu Mittbanasta.
Brunflon kaksikerroksisen puisen asemarakennuksen on suunnitellut Folke Zettervall, ja se on rakennettu vuosina 1915–1916. Rakennus on järjestyksessään toinen asemarakennus. Se korvasi vuonna 1879 rakennetun alkuperäisen asemarakennuksen, josta tuli asuintalo.
Asemarakennuksen vierellä sijaitsee kaksikerroksinen puurakenteinen asetinlaitetorni, jonka yläkerrassa on museoituna kankiasetinlaite. Sekä asetinlaitetorni että asemarakennus ovat suojelukohteita. Asetinlaitetornissa toimii rautatiemuseo, jota ylläpitää rautatiemuseoyhdistys Järnvägsmuseiföreningen Jämtland.
Vanhankylänmaa

Vanhankylänmaa on saari Suomenlahdessa Kotkan ulkosaaristossa. Saarella sijaitsee haapasaarelaisten hautausmaa ja se kuului Haapasaaren kuntaan vuosina 1913–1973. Vanhankylänmaassa on ollut jo keskiajalla asutusta Vanhankylänlahden pohjukassa. Asutus siirtyi viimeistään 1700-luvun alussa Haapasaareen. Nykyisin Vanhankylänmaa on Suomen puolustusvoimien käytössä.
Ruonalan kirkko

Ruonalan kirkko on Kotkassa Ruonalan kaupunginosassa sijaitseva entinen kirkkorakennus. Rakennuksesta käytetään nimitystä kirkko, mutta sitä ei ole virallisesti vihitty kirkoksi, vaan rakennus on oikeasti ollut seurakuntakeskus. Rakennus on kaavan vuoksi mahdollista muuttaa asuintaloksi.
Ruonalan kirkko kuului Kotka–Kymin seurakunnan tiloihin, mutta se on sittemmin myyty yksityiselle taholle. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Lauri Heinänen ja se valmistui vuonna 1963. Seinäverhous on kellertävänruskeaa tiiltä. Julkisivun puolta hallitsevat suuret ikkunat.
Rakennus on joulukuussa 2019 siirtynyt tämän rakennuksen hallinnointia varten perustetun asunto-osakeyhtiön omistukseen.
Hammerdalin rautatieasema

Hammerdalin rautatieasema (, ) oli rautatieliikennepaikka Hammerdalin taajamassa nykyisessä Strömsundin kunnassa Ruotsissa. Liikennepaikka oli Jämtlands Sikåsin rautatieasemalla -radalta haarautuvan 9,4 kilometrin mittaisen sivuradan pääteliikennepaikka. Asemalta johti raide edelleen Hammerdalin satamaan.
Statens Järnvägar avasi liikennepaikan ja sivurataosuuden yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1912. Liikennepaikalle valmistui puolitoistakerroksinen puinen asemarakennus vuonna 1917.
Jämtlands Sikåsin ja Hammerdalin välillä oli sekä tavara- että henkilöliikennettä. Henkilöliikenne lakkautettiin kolmeen otteeseen: ensimmäisen kerran 28. toukokuuta 1932, mutta aloitettiin uudelleen 21. toukokuuta 1937. Toisen kerran henkilöliikenne lakkautettiin 1. syyskuuta 1939, mutta se jatkui uudelleen 1. joulukuuta 1943. Lopullisesti henkilöliikenne lakkautettiin 1. marraskuuta 1957. Sivurata ja jäljelle jäänyt vähäinen tavaraliikenne lakkautettiin 1. heinäkuuta 1983, ja rata purettiin viimeistä kilometriä lukuun ottamatta vuonna 1985.
Valkovyöpääsky

Valkovyöpääsky ("Atticora fasciata") on Etelä-Amerikassa Amazonasin alueella tavattava pääskyihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan valkovyöpääsky on noin 14,5 cm. Selästään, siivistään ja päästään valkovyöpääsky on tumman metallinkiiltoisen sininen. Pyrstö on pitkä ja selvästi haarapäinen. Rinta ja vatsa ovat väritykseltään tumman siniset ja rinnassa on leveä valkoinen poikkijuova. Nuoret linnut ovat aikuisia ruskeampia ja niillä on myös valkoinen poikkijuova rinnassa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Valkovyöpääskyä tavataan Andien itäpuolelta Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun itäosista, Bolivian pohjoisosista, Amazonasin alueen Brasiliasta, Guyanasta, Surinamesta ja Ranskan Guyanasta. Lajin elinympäristöä ovat metsät kirkasvetisten jokien ja suurien purojen vierellä. Valkovyöpääskyt liikkuvat usein pieninä ryhminä ja pyydystävät ravintoa vesialueiden pinnan läheisyydestä. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella meren pinnasta.
Guy Mountfort

Guy Reginald Mountfort (4. joulukuuta 1905 Lontoo – 23. huhtikuuta 2003 Bournemouth, Dorset) oli englantilainen lintutieteilijä, sotilas, liikemies ja luonnonsuojelija.
Guy Mountfortin isä oli tunnettu muotokuvamaalari Arnold Mountfort. Guy lopetti koulunkäynnin 16-vuotiaana ja teki sekalaisia töitä, kuten pesi pulloja laboratoriossa ja kauppasi kirjoituskoneita. Sitten hän pääsi Douglas Motorcycle Companyn ilmoitussihteeriksi. Täällä hän tapasi tulevan puolisonsa Joan Hartleyn, jonka kanssa hän sitten eli avioliitossa 71 vuotta. Heille syntyi kaksi tytärtä.
Toisessa maailmansodassa Mountfort palveli Honourable Artillery Companyssa, jossa hän esimerkillisten johtajaominaisuuksiensa avulla yleni kolmessa vuodessa everstiluutnantiksi. 1947 Mountfort meni töihin lontoolaiseen mainostoimistoon Mather &amp; Crowther, missä hänestä tuli yhtiön johtaja, ja myöhemmin, yhtiön laajennuttua ja muutettua nimensä Ogilvy &amp; Matheriksi, sen Lontoon toimiston toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle 1966.
Mountfort oli intohimoinen lintujen ja luonnon tarkkailija. Hän oli British Ornithologists' Unionin kunniasihteeri 1952–1962 ja yhdistyksen puheenjohtaja 1970–1975. Vuonna 1954 julkaistu "A Field Guide to the Birds of Britain and Europe" on lintujen määrittämisen kenttäoppaiden klassikko ja alansa myydyin teos. Mounfort kirjoitti kirjan tekstin, yhdysvaltalainen Roger Tory Peterson maalasi kuvataulut ja Philip Hollom esiintymiskartat. Kirjasta on otettu lukuisia uusintapainoksia. Muita Mounfortin kirjoja ovat "The Hawfinch" (1957), "Portrait of a Wilderness" (1958), "Portrait of a River" (1962), "Portrait of a Desert" (1965), "So Small a World" (1974), "Tigers" (1973), "Back from the Brink" (1977) ja "Saving the Tiger" (1981).
Mounfort oli perustamassa World Wildlife Fundia vuonna 1961. Säätiössä hän toimi aktiivisesti ja oli sen varapuheenjohtajana 1978–2003. Hän organisoi useita merkittäviä tempauksia, ja oli mukana muun muassa Jordanian luonnonsäästiöiden ja Espanjan Coto Doñanan kansallispuiston perustamisessa, sekä intiantiikerin pelastamisessa.
Kuusankosken kirkko

Kuusankosken kirkko on kirkko Kouvolassa entisen Kuusankosken kaupungin alueella. Kirkon on suunnitellut Armas Lindgren ja se valmistui vuonna 1929. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymäään kuuluvan Kuusankosken seurakunnan tiloihin.
Kuusankosken kirkko on saanut vaikutteita eri aikakausien rakennustyyleistä. Istumapaikkoja on 1250. Alttaritaulun "Jeesus Getsemanessa" on maalannut Alvar Cawén. Sivuikkunoiden lasimaalaukset on tehnyt Antti Salmenlinna. Kastekappelin kastemaljan on suunnitellut Gunnar Finne. Kirkon urut ovat 45-äänikertaiset.
NBA-kausi 1959–1960

NBA-kausi 1959–1960 oli NBA-liigan 14. kausi. Runkosarja käynnistyi 17. lokakuuta 1959 ja päättyi 10. maaliskuuta 1960. Boston Celtics uusi edelliskauden mestaruutensa voitettuaan St. Louis Hawksin 9. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Morgan Rose

Morgan Rose (s. 13. joulukuuta 1968) on atlantalainen heavy-muusikko, joka on tullut tunnetuksi heavy metal -yhtye Sevendustin rumpalina. 
Rose muutti 24-vuotiaana Atlantaan Yhdysvaltoihin, missä hän tutustui Vinnie Hornsbyyn, jonka kanssa he perustivat yhdessä vuoden 1992 lopulla Sevendustin.
Jaalan kirkko

Jaalan kirkko on Kouvolan Jaalassa, Jaalan kirkonkylällä sijaitseva puukirkko. Kirkon on suunnitellut August Boman ja se valmistui 1878. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Jaalan kappeliseurakunnan tiloihin.
Jaalan kirkko on länsitornillinen pitkäkirkko, jossa on lyhyet poikkisakarat. Tyyliltään se edustaa lähinnä uusgoottilaista tyylisuuntaa. Kirkon itäpäätyyn on rakennettu vuosien 1935–1936 korjauksessa rapattu seurakuntasali. Istumapaikkoja on noin 600.
Alttaritaulu on vuodelta 1885 ja sen on maalannut Sigfrid Keinänen. Alttaritaulun Vapahtajan mallina on ollut Robert Kajanus. Kirkon ensimmäiset urut olivat Ruthin urkutehtaalta Lahdesta vuodelta 1906. Nykyiset urut ovat 21-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat vuodelta 1973.
Kirkon kellotapulissa on kaksi kelloa. Pienempi messinkinen kello on valettu Pietarissa 1878. Suurempi kello on Lokomon valmistama vuodelta 1956.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on suunnitellut Jaalassa syntynyt kuvataiteilija Tapani Lemminkäinen
Roger Tory Peterson

Roger Tory Peterson (28. elokuuta 1908 Jamestown, New York – 28. heinäkuuta 1996 Old Lyme, Connecticut) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, lintutieteilijä ja luonnonsuojelija.
Petersonin vanhemmat olivat Charles Peterson, joka oli syntynyt Ruotsissa, ja Henrietta Badar, joka oli syntynyt Saksassa. Hänen puolisonsa oli Barbara Coulter Peterson.
Peterson oli lapsena yksinäinen ja luki paljon kirjoja. Kirja, joka antoi hänen elämälleen suunnan, oli Ernest Thompson Setonin 1903 kirjoittama "Kaksi partiopoikaa". Peterson samaistui kirjan päähenkilöön Janiin. Eräs hänen opettajistaan, Blanche Hornbeck, perusti nuorille tarkoitetun luontokerhon Junior Audubon Clubin, joka kokoontui koulun jälkeen. Kerran opettaja antoi lapsille tehtäväksi maalata vesiväreillä jokin lintu Eatonin kirjasta "The Birds of New York State". Peterson sai väritettäväkseen sinitöyhtönärhen, ja tämän jälkeen hän päätti ruveta lintumaalariksi.
Päätettyään koulunsa Peterson muutti New Yorkiin ja opiskeli maalaustaidetta, minkä jälkeen hän opetti tieteitä ja taiteita Massachusettsissa. Vuonna 1934 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa "Guide to the Birds", joka oli ensimmäinen varsinainen lintujen määrityskirja, ja jonka kahden tuhannen kappaleen painos myytiin loppuun viikossa. Kirjasta otettiin viisi uusintapainosta. Kirjan kustantaja alkoi julkaista "The Peterson Field Guides" -nimistä sarjaa, johon Peterson myös kirjoitti. Sarjassa on julkaistu ainakin 51 osaa.
New Yorkin osavaltion ympäristönsuojeluviraston "Roger Tory Peterson Institute" Jamestownissa on nimetty hänen kunniakseen.
NBA-kausi 1957–1958

NBA-kausi 1957–1958 oli NBA-liigan 12. kausi. Runkosarja käynnistyi 22. lokakuuta 1957 ja päättyi 12. maaliskuuta 1958. Edelliskauden finalistit kohtasivat jälleen finaaleissa ja St. Louis Hawks oli Boston Celticsiä vahvempi otteluvoitoin 4–2 12. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1958–1959

NBA-kausi 1958–1959 oli NBA-liigan 13. kausi. Runkosarja alkoi 19. lokakuuta 1958 ja loppui 11. maaliskuuta 1959. Boston Celtics voitti vuoden tauon jälkeen mestaruuden kaadettuaan Minneapolis Lakersin 9. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa suoraan otteluvoitoin 4–0.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1956–1957

NBA-kausi 1956–1957 oli NBA-liigan 11. kausi. Runkosarja alkoi 27. lokakuuta 1956 ja loppui 13. maaliskuuta 1957. Boston Celtics juhli seurahistoriansa ensimmäistä mestaruutta voitettuaan St. Louis Hawksin 13. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1954–1955

NBA-kausi 1954–1955 oli NBA-liigan 9. kausi. Runkosarja alkoi 30. lokakuuta 1954 ja loppui 14. maaliskuuta 1955. 10. huhtikuuta päättyneiden pudotuspelien jälkeen mestaruutta juhli Syracuse Nationals kaadettuaan Fort Wayne Pistonsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1953–1954

NBA-kausi 1953–1954 oli NBA-liigan 8. kausi. Runkosarja käynnistyi 30. lokakuuta 1953 ja päättyi 14. maaliskuuta 1954. Minneapolis Lakers voitti viidennen mestaruutensa kuuden vuoden sisään, kun se kaatoi Syracuse Nationalsin 12. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1955–1956

NBA-kausi 1955–1956 oli NBA-liigan 10. kausi. Runkosarja alkoi 5. marraskuuta 1955 ja päättyi 14. maaliskuuta 1956, jonka jälkeen käynnistyneiden pudotuspelien päätteeksi, 7. huhtikuuta mestaruutta juhli Philadelphia Warriors kaadettuaan Fort Wayne Pistonsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–1.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1952–1953

NBA-kausi 1952–1953 oli NBA-liigan 7. kausi. Runkosarja alkoi 31. lokakuuta 1952 ja loppui 18. maaliskuuta 1953. 10. huhtikuuta loppuneiden pudotuspelien päätteeksi Minneapolis Lakers uusi edelliskauden mestaruutensa voitettuaan New York Knicksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–1.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1951–1952

NBA-kausi 1951–1952 oli NBA-liigan 6. kausi. Runkosarja käynnistyi 1. marraskuuta 1951 ja päättyi 16. maaliskuuta 1952. 25. huhtikuuta loppuneiden pudotuspelien päätteeksi mestaruutta juhli Minneapolis Lakers voitettuaan New York Knicksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
NBA-kausi 1950–1951

NBA-kausi 1950–1951 oli NBA-liigan 5. kausi. Runkosarja alkoi 31. lokakuuta 1950 ja loppui 18. maaliskuuta 1951. Pudotuspelien päätteeksi, 21. huhtikuuta mestaruuden voitti Rochester Royals kaadettuaan New York Knicksin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Jaalangan seisake

Jaalangan seisake tai pysäkki () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Jaalangan kylässä Vaalan kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla .
Jaalangan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema pysäkkimallinen, puinen asemarakennus, joka rakennettiin vuonna 1929. Asemarakennus on purettu ja rakennettu uudelleen Ouluun.
Liikennepaikka avattiin 1. joulukuuta 1930. Henkilöliikenne Jaalangassa päättyi 3. kesäkuuta 1984 ja tavaraliikenne 29. toukokuuta 1985.
Bolgaarit

Bolgaarit (myös bulgaarit, bulgarit, proto-bulgarialaiset) olivat turkkilaisia soturiheimoja, jotka elivät Pontisella arolla ja Volgan alueella 600-luvulla. Heidät tunnettiin Volgan ja Uralin alueella nomadiratsastajina, mutta joidenkin tutkijoiden mukaan heidän etniset juurensa voidaan jäljittää Keski-Aasiaan.
Siirtyessään länteen Euraasian arojen halki bolgaariheimot omaksuivat etnogeneesiprosessin kautta muita heimoryhmiä ja kulttuurivaikutuksia, kuten iranilaisia, suomalaisia ja hunnilaisia. Nykyaikainen geneettinen tutkimus Keski-Aasian turkkilaisista ja bolgaareihin liittyvistä etnisistä ryhmistä viittaa yhteyteen Länsi-Euraasiassa. 
Bolgaarit puhuivat turkkilaista bolgaarin kieltä. He säilyttivät Euraasian arojen sotilaalliset arvonimet, organisaation ja tavat sekä pakanallisen šamanismin ja tengrismin. Islamista tuli virallinen valtion uskonto vuonna 922. Eteläslaavilainen kansa "bulgarialaiset" osittain muodostui slaavilaistuneista bolgaareista. Osa bolgaareista puolestaan säilytti turkkilaisuutensa ja perusti Volgan Bulgarian. Joidenkin teorioiden mukaan nykyiset Volgan tataarit polveutuisivat bolgaareista, jotka selvisivät mongolien hyökkäyksistä.
Backstreet Boys – Live in Concert Tour

Live in Concert Tour on poikabändi Backstreet Boysin toinen kiertue, jolla he lauloivat kappaleitaan ensimmäiseltä sekä toiselta albumiltaan.
Settilista.
Encore:
Byrds

Byrds on yhdysvaltalaisen The Byrds -yhtyeen maaliskuussa 1973 julkaistu kahdestoista ja viimeinen studioalbumi. Jo kerran hajonnut yhtye koottiin uudelleen ja levyllä esiintyi sen alkuperäinen kokoonpano; Gene Clark, Chris Hillman, David Crosby, Roger McGuinn ja Michael Clarke. Albumi menestyi kaupallisesti kohtuullisen hyvin, mutta sai osakseen heikkoja arvosteluja kriitikoilta. Roger McGuinn pettyi tästä ja hajotti yhtyeen lopullisesti.&lt;ref name="Nyman/205"&gt;Nyman 2009, s.205.&lt;/ref&gt;
Albumilla on muun muassa cover-versio Neil Youngin klassikosta ”Cowgirl in the Sand”.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Aleksi Lehtonen (poliitikko)

Aleksanteri (Aleksi) Lehtonen () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Lehtosen vanhemmat olivat torppari, seppä Aleksanter Lehtonen ja Hilma Helminen. Hän työskenteli maa- ja metsätöissä kotitorpallaan, kunnes aloitti vuonna 1921 Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnuorisoliiton järjestäjänä. Hän toimi myös kyseisen nuorisojärjestön puheenjohtajana. Vuosina 1923–1927 Lehtonen työskenteli SDP:n piirisihteerinä Vaasan läänin itäisessä vaalipiirissä ja vuodesta 1927 SDP:n Uudenmaan piirin piirisihteerinä.
Lehtonen valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1939 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 1939 ja toimi eduskunnan lakivaliokunnan sekä Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä. Lehtonen kuoli syyskuussa 1940, 43-vuotiaana, ja hänen seuraajakseen eduskuntaan tuli Jorma Tuominen.
Lehtonen oli naimisissa. Hänen puolisonsa oli Ida Elina Viherlehto, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1927.
Miku

Miku tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Fiktiivisiä henkilöitä:
Asioita:
Byron Katie

Byron Kathleen Mitchell eli Byron Katie (o.s. Reid) (s. 6. joulukuuta 1942), on yhdysvaltalainen puhuja ja kirjailija, joka opettaa itsetutkiskelun menetelmää "The Work of Byron Katie" eli "The Work."
Elämäkerta.
Eteläkalifornialainen liikenainen ja perheenäiti Byron Kathleen Reid sairastui kolmikymppisenä vakavaan masennukseen. Hän kertoo vaipuneensa vakaviin mielenhäiriöihin. Eräänä aamuna helmikuussa 1986 ollessaan syömishäiriöisille naisille tarkoitetussa hoitolassa hän sai mullistavan oivalluksen. Hän sanoo heränneensä todellisuuteen, ja tuona valaistuksen hetkenä: 
Toimittaja Allison Adaton kertoman mukaan pian sen jälkeen ihmisiä alkoi hakeutua Katien puheille kysymään, miten he löytäisivät itse saman vapauden, joka hänessä tuntui olevan. Ihmisiä hänen kotikaupungistaan ja muualtakin tuli hänen luokseen, ja jotkut jäivät sinne jopa asumaan.
Katie ei ole sitoutunut mihinkään uskontoon tai ajatussuuntaan. Hän on naimisissa kirjailija ja kääntäjä Stephen Mitchellin kanssa, ja he kirjoittivat yhdessä Katien ensimmäisen kirjan "Loving What Is" ja kolmannen kirjan "A Thousand Names for Joy."
Katie käyttää itsetutkiskelumenetelmästään nimitystä "The Work".
Katie on musiikkituottaja Ross Robinsonin äiti.
Opetus.
Katien itsetutkiskelumenetelmä perustuu neljään kysymykseen ja menetelmään, josta hän käyttää nimitystä "käännös".
Neljä kysymystä:
Kritiikkiä.
"Oletus, että neljä kysymystä esittämällä ja kääntämällä ajatus toisinpäin voisi käsitellä traumaattisia kokemuksia - - osuu harhaan", sanoo yhdysvaltalainen psykoterapeutti Ron Alexander.
Honeysuckle Rose

”Honeysuckle Rose” on Thomas ”Fats” Wallerin säveltämä ja Andy Razafin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1929. "Load of Coal" -musikaaliin tanssinumeroksi kirjoitettu kappale on muodostunut Wallerin suosituimmaksi kappaleeksi yhdessä Ain’t Misbehavin’in ohella.
Säveltäjä itse levytti kappaleen ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1935. Wallerin suosituimmaksi versioksi muodostui Tommy Dorseyn ja Bunny Beriganin kanssa nauhoitettu versio vuodelta 1937, joka nousi singlelistalla neljänneksi. Benny Goodmanin orkesteri esitti vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan 16-minuuttisen jammailuversion kappaleesta. Lavalla esiintyi yhdistelmä mustia ja valkoisia soittajia Goodmanin, Count Basien ja Duke Ellingtonin bändeistä. Tästä esityksestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen nauhoitettu jamisessio.
Belgialainen kitaristi Django Reinhardt nauhoitti ”Honeysuckle Rosen” yhdessä Coleman Hawkinsin ja Benny Carterin kanssa vuonna 1937, ja Hawkins käytti sitä yhtyeensä tunnussävelmänä. Louis Armstrong teki uransa aikana useita levytyksiä kappaleesta. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Fletcher Henderson (1932), Nat King Cole (1945) ja Thelonious Monk (1956). Vuoden 1943 Hollywood-elokuvassa "Sotilasheila" kappaleen lauloi Lena Horne. Wallerin musiikkiin perustuva Broadway-revyy "Ain’t Misbehavin’" nosti kappaleen uudestaan pinnalle vuonna 1978.
Charlie Parkerin bebop-sävellys ”Scrapple from the Apple” perustuu osittain tämän kappaleen sointuihin.
Palmankyyhky

Palmankyyhky ("Columba junoniae") on Kanariansaarten kotoperäinen kyyhky.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 37–38 cm ja siipien kärkiväli 64–67 cm, eli se on hieman kesykyyhkyä kookkaampi. Väritykselyään se on kuin tumma sepelkyyhky. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Palmankyyhkyä tavataan Kanariansaarten läntisillä saarilla Teneriffalla, La Gomeralla, La Palmalla ja harvinaisena El Hierrolla. Sen kannan koko on 3 000–7 500 yksilöä ja elinympäristön ala 1 200 neliökilometriä. Lajin kanta on kasvussa, ja se poistettiin uhanalaisten lajien listalta 2011. Sitä uhkaa kuitenkin laakeripuumetsiköiden hakkuut, jotka ovat jatkunut jo 1400-luvulta. Kissat, rotat ja muut nisäkäspedot tuhoavat lajin pesiä ja myös salametsästys verottaa osaltaan kantaa.
Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Palman La Galgasta.
Elinympäristö.
Lajin elinympäristöä ovat jyrkät laaksot ja rotkot, joissa kasvaa laakeripuita, kanarianmäntyjä ("Pinus canariensis") ja puukanervaa ("Erica arborea").
Lisääntyminen.
Pesintää voi tapahtua ympäri vuoden, mutta enimmäkseen huhti-elokuun välisenä aikana. Risupesä on kallionulkonemalla, onkalossa tai pienessä luolassa. Naaras munii vain yhden munan, jota haudotaan luultavasti noin 18–20 päivää. Poikanen jättää pesän 22–24 päivää vanhana ollessaan vielä lentokyvytön.
Ravinto.
Ravinto koostuu monenlaisista hedelmistä ja siemenistä.
Seminooma

Seminooma on kiveksen sädeherkkä itusolukasvain. Seminoomat ovat tyypillisesti vanhempien miesten kivessyöpiä kuin ei-seminoomat. Seminoomien insidenssin on tutkittu olevan connecticutilaisilla miehillä huipussaan 35 vuoden iässä ja ei-seminoomien noin kymmenen vuotta nuoremmilla.
Suunnilleen joka toinen kivessyöpä on seminooma. Eri seminoomatyyppejä ovat klassinen, anaplastinen ja spermatosyyttinen.
Har Gobind Khorana

Har Gobind Khorana, tai Hargobind Khorana (, ; 9. tammikuuta 1922 Multan, Punjab, Brittiläinen Intia – 9. marraskuuta 2011 Concord , Massachusetts, Yhdysvallat) oli amerikanintialainen molekyylibiologi. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Robert W. Holleyn ja Marshall Nirenbergin kanssa vuonna 1968 geneettisen koodin selvittämisestä.
Mujan piiri

Mujan piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1989 perustetun piirin pinta-ala on 25 164 neliökilometriä. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2009).
Mujan piiri sijaitsee Burjatian koillisosassa. Etelässä se rajoittu Bauntin evenkiläiseen piiriin, lännessä Pohjois-Baikalin piiriin, pohjoisessa Irkutskin alueeseen ja idässä Taka-Baikalian aluepiiriin. Piirin alue käsittää Vitimiin laskevan Muja-joen laakson.
Piiriin kuuluvat Severomuiskojen ja Taksimon kaupunkimaiset taajamat sekä Mujan maalaiskunta (keskuspaikka Ust-Muja). Hallinnollinen keskus on Taksimo, josta on lentoteitse 1030 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 9.
Seudun kanta-asukkaita ovat evenkit, joita nykyään on vain 0,4 % piirin väestöstä. Venäläisiä on 81,5 %, ukrainalaisia 5,5 %, burjaatteja 5,3 %, tataareja 1,4 % ja valkovenäläisiä 1,0 %. 64 % väestöstä asuu Taksimon piirikeskuksessa.
Piirin kautta kulkee vuonna 2003 valmistunut Baikalin–Amurin rautatie. Yhteydet Ulan-Udeen hoidetaan lentoliikenteen avulla.
Seudulla on huomattavat mineraalivarat. Kaivosteollisuus tuottaa lähinnä kultaa. Lisäksi valmistetaan rakennuskiveä ja puutavaraa.
Seudulla on useita arkeologisia ja luonnonmuistomerkkejä. Taksimossa toimii hotelli.
Paikallislehtenä ilmestyy "Muiskaja nov".