Vähä-Heikkilän kartanon tulipalo

Vähä-Heikkilän kartanon tulipalona tunnettu tapahtuma sattui 3. maaliskuuta 1853 Turun Vähäheikkilässä, kuninkaankartanon alueella sijainneessa huvilassa. Palo vaati nuoren äidin ja tämän pienen tyttären hengen ja järkytti laajasti aikalaisia.
Tapahtumat.
Palossa tuhoutunut kaksikerroksinen huvila oli rakennettu alun perin kesänviettopaikaksi, mutta huvilan omistaneen Samuel von Troilin perhe asui siellä myös talvisin. Rakennuksessa oli yhdeksän huonetta, keittiö, kaksi eteistä ja siipirakennuksessa biljardisali.
Perhe oli juhlinut huvilassa paloa edeltävänä keskiviikkoiltana perheen äidin, vapaaherra Johanna Maria von Troilin 46-vuotissyntymäpäivää. Oman väen lisäksi juhlaan osallistui kaupungin silmäätekeviä, mm. taiteilija Robert Wilhelm Ekman puolisoineen. Koska oli arki-ilta, juhlat päättyivät jo klo 23 aikoihin ja talonväki siirtyi nukkumaan. Vanhemmat Samuel ja Johanna sekä heidän nuorempi tytär Maria nukkuivat yläkerrassa. Vanhempi, 24-vuotias tytär Mathilda Meurman sekä tämän kolmevuotias tytär Bertha ja kaksivuotias tytär Ottiliana sekä perheen nuori lastenhoitaja nukkuivat talon alakerrassa.
Tulipalo sai alkunsa aamuyöllä. Noin kello neljän aikaan rakennuksesta kuului räjähdys, kun eteisen seinällä ollut ruutisarvi laukesi seinän sortuessa. Tämä herätti huvilan asukkaat. Huvilan alakerran makuuhuoneessa nukkunut Mathilda sekä hänen tyttäret Bertha ja Ottilia sekä lastenhoitaja pyrkivät pelastautumaan ikkunan kautta. Lastenhoitajan kertomuksen mukaan Mathilda oli auttanut ensin lastenhoitajan ikkunasta ulos ja tämän jälkeen antanut hänelle Ottilianan. Mathilda oli nostanut myös Berthan ikkunan äärellä olleelle pöydälle odottamaan, jotta lastenhoitaja voisi nostaa Berthan ulos talosta. Ottiliana oli kuitenkin takertunut kiinni lastenhoitajaan ja samanaikaisesti Bertha oli kauhistuneena hypännyt pöydältä alas ja lähtenyt seuraamaan äitiään sisälle palavaan taloon.
Mathilda oli palannut sisälle taloon pelastaakseen yläkerrassa olleet vanhempansa ja nuoremman sisarensa. Yläkerta oli kuitenkin jo tyhjä, sillä yläkerrassa Samuel oli jo aiemmin herännyt outoon huminaan, mutta kovassa tuulessa ja pyryssä hän ei epäillyt vaaraa. Kun yläkerrassakin herättiin räjähdykseen, Samuel, Johanna ja Maria pakenivat ikkunan kautta ulos verannan katolle ja sieltä edelleen maahan. Samuel loukkasi jalkansa vakavasti pudotuksessa, mutta kaikki kolme jäivät kuitenkin henkiin. Vanhempiaan pelastamaan lähtenyt Mathilda menehtyi savukaasuihin portaikossa, ja Bertha löydettiin myöhemmin äitinsä sängyn läheltä. Molempien ruumiit löydettiin raunioista palon jälkeen.
Palo oli havaittu myös Vartiovuoren palotornissa viimeistään tunti palon alkamisen jälkeen ja paikalle lähti sammutusväkeä. Mitään ei kuitenkaan ollut enää tehtävissä.
Jälkiseuraukset.
Tulipalo ja sen traagiset seuraukset saivat laajaa huomiota. Sanomia Turusta -lehti julkaisi 22. maaliskuuta 1853 yksityiskohtaisen ja tunteikkaan kuvauksen tapahtumista. Von Troilin perhe oli hyvin tunnettu: Samuel von Troil oli toiminut Turun ja Porin läänin maaherrana sekä Suomen Pankin Turun konttorin johtajana.
Mathilda ja Bertha siunattiin Turun tuomiokirkossa ja haudattiin Kangasalalle, josta Mathildan aviomies Otto Meurman oli kotoisin. Otto Meurman oli kuollut jo aiemmin, ja Mathilda oli jäänyt leskeksi raskaana ollessaan. Otto kuului tunnettuun Meurmanin sukuun, jonka jäsen Agathon Meurman oli merkittävä suomalaisuusmies ja tietokirjailija.
Palossa orvoksi jäänyt Ottilia kasvoi isovanhempiensa luona. Hänen koulutuksensa rahoitettiin keisarillisista varoista, ja aikuisena hän muutti Tukholmaan.
Palanutta huvilaa ei koskaan rakennettu uudelleen. Nykyään maastossa on nähtävissä vain perustuksiin mahdollisesti kuuluvia kivenlohkareita.
Tapahtumien muistaminen.
Taiteilija Robert Wilhelm Ekman oli ollut vieraana von Troilien huvilassa paloa edeltävänä iltana 2. maaliskuuta 1853, jolloin vapaaherratar Johanna von Troil vietti 46-vuotissyntymäpäiviään. Ekman järkyttyi tapahtuneesta ja maalasi pian sen jälkeen kaksi paloon ja sen uhreihin liittynyttä teosta. Toisessa kuvataan Mathilda ja Bertha enkelinsiipisinä savun keskellä. Neljä vuotta palon jälkeen hän maalasi vielä teoksen "Syntymäpäiväjuhlat", jossa on kuvattu tulipaloa edeltävän illan tunnelmaa huvilan salongissa. Maalaus kuuluu Kansallismuseon kokoelmiin.
Myös Zachris Topelius kirjoitti tapahtuman innoittamana runon "Det rätta hemmet" ("Oikea koti"), jossa viitataan taivaaseen. Hautauksen toimittanut tuomiorovasti K. R. Malmström sekä Fredrik Cygnaeus laativat omat muistorunonsa.
Ottilia Meurmanin jälkeläiset ovat kertoneet muistavansa edelleen vuoden 1853 tapahtumia sytyttämällä kynttilän Mathildan päivänä 14. maaliskuuta.
Tulipalo ja sen uhrit ovat jääneet myös osaksi Vähäheikkilän paikallis- ja nimistöhistoriaa. Palaneen huvilan paikalla sijaitsee Mathilda Meurmanin puisto, jossa on myös palon uhreille pystytetty muistomerkki. Ympäröivältä Puistomäen asuinalueelta löytyvät Mathildan, Berthan, Samuelin ja Oton mukaan nimetyt tiet.