tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Canelco Capital

Canelco Capital on suomalainen pääomasijoitusyhtiö, joka tekee pääasiassa vähemmistösijoituksia pk-yritysten johdon yritysostoihin (MBO/MBI) ja muihin omistusjärjestelyihin. Yritys hallinnoi noin 55 miljoonan euron pääomia. Sillä on työntekijöitä Helsingissä, Kuopiossa ja Tampereella.
Canelco Capital hallinnoi myös alueellisia rahastoja, kuten Itä-Suomen Rahastoa, joka syntyi Etelä-Savon Pääomarahaston sekä Savon Teknia- ja Karinvest -rahastojen yhdistyessä toukokuussa 2009. Itä-Suomen Rahaston suurimmat omistajat ovat Veraventure, itäisen Suomen osuuspankit, Osuuskunta KPY sekä Kuopion, Joensuun ja Mikkelin kaupungit.
Historia.
Canelco Capital syntyi kun vuonna 2009 Sentica Partners päätti keskittyä keskisuuriin ja pieniin buyout-sijoituksiin, luopuen alueellisten rahastojen hallinnoinnista. Tämä liiketoiminta myytiin avainhenkilöille, jotka perustivat Canelco Capitalin. Yrityksen perustana on MBO-kaupalla Senticasta irtautunut Smallcap -tiimi.
Hans Välimäki

Hans Välimäki (s. 23. huhtikuuta 1970 Tampere) on suomalainen keittiömestari, joka toimi vuosina 1998–2013 pohjoismais-ranskalaisen Chez Dominique -ravintolan omistajana. Hän omistaa myös puolet vuonna 2012 aloittaneista Midhill-hampurilaisravintoloista.
Välimäki on ollut mukana Subin kokkisarjassa "Top Chef Suomi" päätuomarina sekä juontanut kahta muuta ohjelmaa: "Hansin matkassa" ja "Kuppilat kuntoon, Hans Välimäki!".
Yksityiselämä.
Välimäki on naimisissa Maria von Graevenitz-Välimäen kanssa. Heillä on kaksi lasta. Välimäellä on kaksi lasta myös aiemmasta avioliitostaan Teresa Välimäen kanssa.
Chez Jouni

Chez Jouni on Ranskassa asuvan Michelin-tasoisen huippukokin Jouni Törmäsen opas suomalais-ranskalaiseen ruokamaailmaan. Tähdistä huolimatta Törmänen ei esittele monimutkaista gourmet-ruokaa, vaan pääosassa ovat hyvät perusraaka-aineet ja yksinkertainen, mutkaton ja maanläheinen ruoka. Törmäsen ohje ruoanlaittajalle: "Huonosta ei saa hyvää, eli jos haluat nauttia hyvästä, älä pihtaa kun teet ruokaostoksia – vaadi vain parasta."
"Chez Jouni" liittyy MTV3:lla esitettävään Törmäsen ruokasarjaan.
HMS Alisma

HMS Alisma (viirinumero K185) Britannian kuninkaallisen laivaston Flower-luokan korvetti.
Valmistus.
Ranskan hallitus tilasi 8. huhtikuuta 1940 työnumerolla J3841 aluksen nimellä "Pertuisane" Belfastista Harland and Wolffilta. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta ja valmistui 13. helmikuuta 1941 "HMS Alismaksi" nimettynä. Britannian hallitus lunasti 6. heinäkuuta 1940 aluksen Kuninkaalliselle laivastolle Ranskan antautumisen jälkeen.
Palvelus.
Aluksen miehistö pelasti 14. tammikuuta 1942 merestä kuusi merimiestä brittiläiseltä kauppalaivalta "Empire Surffilta", joka oli joutunut Islannin eteläpuolella Saksan laivaston sukellusvene "U-43:n" torpedoimaksi (). Aluksen miehistö pelasti 1. lokakuuta 1943 "HMS Spiraean" kanssa 68 brittiläisen kauppalaivan "Fort Howen", joka oli joutunut Bougien itäpuolella sukellusvene "U-410" torpedoimaksi (), eloonjäänyttä. Se pelasti samana päivänä vielä 51 brittiläisen kauppalaiva "Empire Commercen", jonka oli torpedoinut sama sukellusvene (), eloonjäänyttä.
Alus myytiin 1947 intialaiselle Memsabe Maritimelle, joka muutti aluksen nimeksi 1948 "Laconia". Alus myytiin 1950 kreikkalaiselle K. Samartzopoulokselle, joka nimesi aluksen "Constantinos S:ksi". Aluksen omistajaksi tuli 1952 D. Efthimiou, joka nimesi aluksen "Parnoniksi". Alus haaksirikkoutui 16. heinäkuuta 1954 ollessaan matkalla Marseillesta Eleusikseen.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Damian Halata

Damian Halata (s. 8. elokuuta 1962) on puolalaissyntyinen saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut saksalaisen FSV Budissa Bautzenin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Puolassa syntynyt Halata pelasi koko uransa DDR:ssä ja edusti maata myös neljässä maaottelussa. Hän aloitti uransa 1. FC Magdeburgin organisaatiossa juniorina ja nousi myöhemmin edustusmiehistöön. Hän edusti Magdeburgia lähes 200 DDR-Oberligan ottelussa ja oli voittamassa FDGB-Pokalin mestaruutta 1983. Hän pelasi joukkueen paidassa myös Euroopan cupissa.
Halata siirtyi Magdeburgista 1. FC Lokomotive Leipzigiin 1988. Hän aloitti uransa seurassa räväkästi iskemällä lokakuussa BSG Sachsenring Zwickauta vastaan pelatussa ottelussa viisi maalia. Halata jatkoi seurassa myös Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen, mutta joutui jättämään pelikentät kaudella 1991/92 vakavan loukaantumisen vuoksi.
Ura valmentajana.
Halata jatkoi uraansa jalkapallon parissa VfB Leipzigin apuvalmentajana 1992. Hän nousi huhtikuussa 1994 seuran päävalmentajaksi Bundesliigan viimeisille kierroksille, muttei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta. Hän jatkoi kuitenkin edelleen apuvalmentajana ja toimi toukokuussa 1996 lyhyen aikaa päävalmentajan. Kolmannen päävalmentajapestinsä Halata aloitti joulukuussa 1997, mutta hän ei kyennyt estämään putoamista 2. Bundesliigasta ja sai lähteä kauden jälkeen.
Joulukuussa 1998 Halata siirtyi Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi, mutta sai väistyä tehtävistään jo helmikuussa 1999. Hän jatkoi seuran palveluksessa Rolf Schafstallin, Colin Bellin ja Cor Potin apulaisvalmentajana maaliskuuhun 2001 saakka.
Tammikuussa 2002 Halata siirtyi ZFC Meuselwitzin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran kaudella 2003/04 Thüringenligan mestariksi ja nousuun Oberliga Nordostiin. Halata valmensi seuraa kesään 2006 saakka. Maaliskuussa 2007 hän siirtyi SV Dessaun peräsimeen, mutta palasi takaisin Meuselwitziin jo joulukuussa 2007. Hänen johdollaan seura voitti kaudella 2008/09 Oberliga Nordostin eteläisen lohkon ja nousi Regionalligaan. Hän sai yllättäen potkut seurasta toukokuussa 2011. 
Joulukuun lopussa 2011 Halatasta tuli Oberliga Nordostissa pelaavan FSV Budissa Bautzenin päävalmentaja.
2,2′-bipyridiini

2,2'-bipyridiini eli 2,2'-dipyridyyli (C10H8N2) on aromaattinen heterosyklinen amiini ja pyridiinin johdannainen. Yhdiste on kaksihampainen ligandi ja muodostaa kompleksiyhdisteitä useiden siirtymämetallien kanssa, jolloin siitä käytetään usein lyhennettä bipy.
Synteesi.
2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa eliminoimalla vetyä pyridiinistä, jolloin kaksi pyridiinimolekyyliä yhdistyy 2,2'-bipyridiiniksi. Reaktion katalyyttinä käytetään Raney-nikkeliä.
2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa myös käyttämällä lähtöaineina erilaisia pyridiinin johdannaisia, kuten 2-bromipyridiiniä, 2-(aminometyyli)pyridiiniä tai 2-(2-pyridyyli)tetrahydropyraania.
Käyttö.
2,2'-bipyridiini muodostaa komplekseja useiden metallien kanssa ja sen käyttö perustuukin pääasiassa näihin komplekseihin. Yhdiste muodostaa Fe2+-ionin kanssa värillisen kompleksin [Fe(bipy)3]2+:n, jota voidaan käyttää redox-indikaattorina tai raudan määrittämiseen spektrofotometrillä.
[Ru(bipy)3]2+-kompleksin ominaisuuksia luminoforina on tutkittu tarkoin. Sitä käytetään muun muassa merkkiaineena affiniteettibiotesteissä.
Myrkyllisyys.
Aine on myrkyllinen ja hengitettynä aiheuttaa yskää ja kurkkukipua. Nieltynä aine voi aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentamista.
Albert Montañés

Albert Montañés Roca (s. 26. marraskuuta 1980 Sant Carles de la Ràpita) on espanjalainen tennispelaaja. Hän asuu nykyään Barcelonassa.
Ensimmäisen kerran tenniksen maailmanlistalla 100:n joukkoon hän pääsi vuonna 2001, jonka jälkeen hän on ollut pois top 100:sta 20 viikkoa. Elokuussa 2010 Montañés saavutti tähän asti parhaimman ATP-sijoituksensa oltuaan listalla 22:s.
Montañés voitti ensimmäisen ATP-turnauksen heinäkuussa 2008 Alankomaiden avoimissa, kun finaalivastustaja oli Steve Darcis. Toinen voitto tuli toukokuussa 2009 Estoril Openissa, kun finaalissa hän voitti James Blaken. Kolmas voitto tuli Bukarestissa syyskuussa 2009, kun finaalissa hän voitti Juan Mónacon. Neljäs voitto tuli Estorilissa toukokuussa 2010, kun finaalissa hän voitti Frederico Gilin. Viides voitto tuli Stuttgartissa heinäkuussa 2010, kun hän voitti finaalissa Gaël Monfilsin. Viimeisimmän turnausvoittonsa hän saavutti Nizzassa toukokuussa 2013 voitettuaan loppuottelussa Gaël Monfilsin.
Dr. Freeze

Elliot Straite, tunnetaan myös pseudonyymiltään Dr. Freeze, on yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja ja tuottaja. Hänen musiikkinsa on pääsääntöisesti new jack swing -tyyliä. Hän on esimerkiksi sanoittanut ja tuottanut hittikappaleen I Wanna Sex You Up R&amp;B-poikabändille Color Me Badd ja sanoittanut ja tuottanut Michael Jacksonin kanssa kappaleen "Break of Dawn" Jacksonin albumille "Invincible".
Lapualaisooppera (albumi)

Lapualaisooppera on Arvo Salon kirjoittamasta ja Kaj Chydeniuksen säveltämästä samannimisestä musiikkinäytelmästä vuonna 1967 julkaistu kirjallinen äänilevy. Levystä julkaistiin CD-painos vuonna 1996. 
Kappaleet.
"Kappalelista ei sisällä välipuheita".
Rainier I (Monaco)

Rainier I (1267 Genova – 1309 Napolin kuningaskunta) on varsinaisen Grimaldin suvun kantaisä ja dynastian perustaja. Rainier ehti hallita Monacon kalliota yhdessä serkkunsa François Grimaldin kanssa neljä vuotta, ennen kuin joutui maanpakoon 10. huhtikuuta 1301.
1200-luvulla Genovassa käytiin sisäisiä taisteluja guelfien ja ghibelliinien puoluekuntien kesken, ja Grimaldit olivat guelfien puolella. Guelfit hävisivät ja heidät ajettiin, liittolaisineen, ulos kaupungista. Rainier seurasi serkkuaan Francesco Grimaldia, joka 8. tammikuuta 1297 otti haltuunsa Napolin Monacon linnoituksen. Todennäköisesti Rainierin perhe seurasi häntä Monacoon.
Napolin kuningas järjesti kuitenkin Monacon kauppasaartoon, jonka pitkittyessä Rainierin oli pakko luovuttaa Monaco takaisin Napolin kuninkaalle 1301. 
Myöhemmin Ranier taisteli Filip III:n rinnalla Ranskassa. Ranskan laivaston palveluksessa hän tuotti ranskalle Ratkaisevan voiton flaameista 1304, jolloin Filip teki hänestä amiraalin ("Renerius de Grimaudis, admirandus noster") ja hän alkoi saada ranskalta vuotuista eläkettä. Hänestä tuli myös St. Demetriusen paroni ja Cagnesin herra.
Rainier oli naimisissa kahdesti, joista ensimmäisestä, Giacomo del Carretto kanssa solmitusta avioliitosta, oli neljä lasta:
Rainierin toinen avioliitto Andriola Cricketin kanssa oli lapseton.
Kaarle I (Monaco)

Kaarle I Monaco (kuoli 15. elokuuta 1357) oli ensimmäinen todellinen Monacon herra, ja Monacon hallitsija. Kaarle joutui maanpakoon, kun Genova valtasi Monacon 10. huhtikuuta 1301.
Kolmenkymmenen genovalaisvuoden jälkeen Kaarle otti uudelleen haltuunsa Monacon kalliolla olevan linnoituksen 12. syyskuuta 1331. Hän hallitsi sitä kuolemaansa asti genovalaisten rakentamasta linnoituksesta käsin.
Kaarle sai haltuunsa Mentonin 1346 ja Roccabrunan 1355. 29. kesäkuuta 1352 Kaarle otti kanssahallitsijoikseen setänsä Antonion (isän, Rainier I nuoremman veljen) sekä lapsensa Rainier II:sen ja Gabrielin. Nyt myös Ranskan kuningas tunnusti Kaarlen oikeudet Monacoon. Hän oli ensimmäinen Monacon hallitsija, joka mainitaan ranskalaisessa asiakirjassa, vuonna 1342 Monacon, Mentonin ja Roquebrunen herrana ("Seigneur de Monaco, Menton et Roquebrune"), mikä jatkossa "oikeutti" Grimaldien hallinnon.
Kaarle tasapainotteli politiikassa paikallisten suurvaltojen välillä. Hänellä oli alaisinaan useita ritareita, joita hän vuokrasi eri valtioille. Valtakuntansa sisällä hän antoi paikallisille asukkaille erilaisia vapauksia ja oikeuksia, mikä oli todella harvinaista keskiaikana, feodaalisessa yhteiskunnassa.
Aatemaailmaltaan harvinaisen liberaali Kaarle vaurastui, ja hän laajensi omaisuuttaan niin Monacossa kuin muuallakin Provencessa ja Genovassakin, jossa hän omisti useita kiinteistöjä. Hän oli keskiajan Rivieran rikkain, paikallinen "herra".
Kaarlen menestyminen ja hänen valtakuntansa onnistuneet laajennukset aiheuttivat kuitenkin kateutta Genovassa, ja vuonna 1357 Monacon kalliota piirittikin 4000 genovalaisen armeija. Kaarle kuoli tuntemattomasta syystä ennen ratkaisevaa taistelua.
Kaarle oli naimisissa useaan kertaan ja hänellä oli useita avioliiton ulkopuolisia lapsia. Viimeisimmistä liitoista ei ole tietoa. Saattaa olla, että kyseessä oli tunnustetut lapset. Ensimmäisen vaimon, Lucchina Spinolan kanssa hän sai kolme lasta.
Myöhemmin Kaarle I meni naimisiin Italialaisen Orsinin aatelissuvun jäsenen kanssa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi:
Kolmannesta avioliitosta, tuntemattomaksi jääneen naisen kanssa:
Neljännen vaimon kanssa:
Babyface

Kenneth Brian ”Babyface” Edmonds (s. 10. huhtikuuta 1959) on yhdysvaltalainen R&amp;B- ja pop-laulaja, sanoittaja, kitaristi, kosketinsoittaja, musiikkituottaja, elokuvatuottaja ja yrittäjä.
Amour unit deux cœurs

Amour unit deux cœurs – Henry Lönnforsin miniatyyrikokoelma on Turun taidemuseon vuonna 2009 julkaisema kirja, jossa esitellään Henry Lönnforsin museolle lahjoittaman kokoelman 57 miniatyyrimaalausta ja kaksi muuta turkulaista miniatyyrikokoelmaa. Teoksessa on artikkelit kokoelman lahjoittajasta, miniatyyritaiteesta sekä taiteilijoiden esittelyt. Teoksen ulkoasun on suunnitellut Minna Luoma. 
Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 2009 kauneimmaksi kirjaksi. Palkintolautakunta sanoo arviossaan: "Pienikokoinen kaunotar, joka hurmaa heti. Jos uskaltaa koskettaa, tuntee turkoosin pehmeyden ja jos vilkaisee kirjan sivuja, niin kullan loisto häikäisee."
Teoksen ranskankielinen nimi () on peräisin kokoelmaan kuuluvan miniatyyrin kääntöpuolta kiertävästä tekstistä.
Henry Lönnforsin lahjoittamista miniatyyreistä koottu näyttely oli avoinna Turun taidemuseossa 8. syyskuuta 2009–28. marraskuuta 2010.
Rainier II

File:Rainier II et Isabella Asinari.jpg
Rainier II (1350–1407 Monaco) oli Monacon herra 29. kesäkuuta 1352 – 15. elokuuta 1357. Hän hallitsi yhdessä isosetänsä Antonion, isänsä Kaarle I:n ja veljensä Gabrielin kanssa.
Kun Rainierin isä kaatui taistelussa genovalaisia vastaan vuonna 1357, Rainier aloitti neuvottelut Genovan kanssa 9. elokuuta 1357. Nämä olisivat luovuttaneet niin Monacon kuin muunkin omaisuuden takaisin Rainierille, mikäli tämä maksaisi genovalaisille 20 000 guldenia. Rainierilla ei kuitenkaan ollut rahaa, ja hän liittyi Ranskan armeijaan ja osallistui satavuotiseen sotaan Kaarle V:n joukoissa. Rainier kuoli maanpaossa vuonna 1407. 
Rainier oli myös Mentonin ja Roquebrunen yhteishallitsija.
Rainier II:n ensimmäinen avioliitto Maria del Carretton kanssa oli lapseton. Toisesta avioliitosta Isabella Asinarin kanssa syntyi ainakin yhdeksän lasta:
Kauppakeskus Cantti

Kauppakeskus Cantti on usean huonekalu- ja sisustusalan yrityksen ja näiden tyyliltään erilaisten toimitilarakennusten keskittymä Kuopion Leväsen kaupunginosassa. Markkinoinnissaan Cantti käyttää katuosoitetta Leväsentie 2, mutta osa rakennuksista sijaitsee käytännössä osoitteessa Kartanonkatu 4b.
Kauppakeskuksen koko on 23 700 neliömetriä. Kauppakeskuksen ensimmäinen vaihe valmistui helmikuussa 2006, toinen syyskuussa 2006 ja kolmas vaihe marraskuussa 2007. Kauppakeskuksen on rakentanut Skanska.
Osa Kauppakeskus Cantin kiinteistöistä on ollut vuodesta 2006 lähtien ulkomaalaisomistuksessa. Tuolloin kaksi osaa myytiin 22 miljoonalla eurolla tanskalaisomistukseen. Sieltä rakennukset ovat siirtyneet edelleen muille kansainvälisille kiinteistösijoittajille. Maaliskuussa 2016 uutisoitiin puolestaan Cantin Kartanonkadun puoleisten Iskun ja Vepsäläisen kiinteistöjen myynnistä luxemburgilaiselle kiinteistösijoittaja Sirius Capital Parnersille.
Kauppakeskittymän pohjoispuolella toimii Kauppapaikka Herman, jonka liikkeistä K-Rauta Naumanen on aivan Cantin suurimman yksikön pohjoispuolella. Naapurustossa (Kartanonkatu 4a) toimii myös sisäleikkipuistoyritys HopLop.
Terhi Koulumies

Terhi Johanna Koulumies (s. 4. huhtikuuta 1971) on suomalainen valtiotieteiden maisteri ja kokoomuksen helsinkiläinen kansanedustaja vuodesta 2019.
Poliittinen toiminta.
Koulumies valittiin eduskuntaan vuoden 2019 vaaleissa. Vuosien 2008–2020 varrella hän on toiminut Helsingin kaupunginhallituksen jäsenenä, kaupungin rakennusvirastoa johtavan yleisten töiden lautakunnan puheenjohtajana, kaupungin tarkastuslautakunnan puheenjohtajana, Helsingin Vanhusneuvoston puheenjohtajana sekä Helsingin asuntolautakunnan varapuheenjohtajana. 
Koulumies valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa 1 063 henkilökohtaisella äänellä. Hänet on valittu kaupunginvaltuustoon uudelleen vuosina 2012, 2017 ja 2025, jolloin hän sai 2 350 ääntä.
Koulumies pyrki eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai vaaleissa 4 148 ääntä ja pääsi Helsingin vaalipiirissä puolueensa ensimmäiselle varasijalle. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän sai 7 233 ääntä ja nousi eduskuntaan. Koulumies valittiin vuonna 2023 toiselle edustajakaudelleen 6 512 äänellä.
Näkemykset.
Arvot.
Koulumies sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan tai keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Koulumies ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Koulumies on keskellä.
Yksityiselämä.
Pikkupojan kotiäitinä Koulumies julkaisi syksyllä 2007 esikoisromaaninsa "Vauvaa vailla" (Atena Kustannus oy), joka kertoo lapsettomuudesta.
Toimittaja Jyrki Koulumies on Terhi Koulumiehen setä. Molemmat kuuluvat vanhaan Schulman-aatelissukuun.
Koulumies kertoi maaliskuussa 2025, että hänellä on polysytemia-niminen verisyöpä. Hän saa verenohennushoitoa veritulppien ehkäisyyn.
Uskonto.
Koulumiehen mukaan kristinusko on olennainen osa Suomen kulttuuriperimää, ja on ihmetellyt ilmiötä, jota hän kutsuu hysteeriseksi peloksi uskontoja kohtaan. Koulumies uskoo Jumalaan ja pitää uskonnollisia elementtejä tärkeinä keskeisissä elämäntapahtumissa. Hän katsoo, että hengellisyyttä voi harjoittaa ilman kirkkoja tai uskonnollisia toimituksia, ja hän uskoo uskonnollisten tai hengellisten ihmeiden tapahtumiseen.
Silikageeli

Silikageeli () on amorfista piidioksidia (SiO2 · n H2O). Se on yleisin kuivausaine ja sen CAS-numerot ovat 112926-00-8 ja 63231-67-4.
__notoc__
Ominaisuuksia.
Olomuodoltaan silikageeli on geeli-nimestään huolimatta kiinteää ja kovaa. Silikageeli esiintyy puhtaana yhdisteenä hajuttomina, mauttomina, myrkyttöminä, läpinäkyvinä ja pyöreähköinä rakeina, jotka eivät ole vesiliukoisia. Aine voi kuitenkin olla ärsyttävä nieltynä, joutuessaan silmiin tai pöly suurin määrin ihokosketuksessa. Aine on tunnettu sen erinomaisesta kyvystä adsorboida kosteutta suoraan ilmasta.
Silikageelirakeet on usein käsitelty vesipitoisuutta ilmentävillä kemikaaleilla, jotka muuttavat väriään kosteuspitoisuuden mukaan. Tähän on käytetty kobolttisuoloja, kuten kobolttinitraattia (Co(NO3)2), kobolttikloridia (CoCl2) tai diammoniumtetraklorokoboltaatti(II)a ((NH4)2[CoCl4]). Nämä yhdisteet ovat sinisiä kuivina, mutta muuttavat väriään pinkiksi joutuessaan tekemisiin kosteuden kanssa. Värin muutos johtuu koboltti-ionin (Co2+) ympärille koordinoituneista vesimolekyyleistä. Kobolttiyhdisteet tekevät silikageelistä usein haitallista tai myrkyllistäkin. Mikäli tuotteessa on käytetty näitä lisäaineita, se voi olla myös karsinogeenista.
Silikageelirakeet voidaan regeneroida eli aktivoida uudelleen, toisin sanoen uudistaa hygroskooppisiksi eli kosteutta sitoviksi lämmittämällä niitä kaksi tuntia 120 °C:ssa.
Käyttökohteita.
Silikageelin käyttö liittyy yleensä sen kuivausominaisuuteen eli kykyyn sitoa vettä kaasuseoksesta, kuten ilmasta. Käyttökohteita ovat muiden muassa:
Axel August Lähteenkorva

Axel August Lähteenkorva (sukunimi vuoteen 1906 "Borenius", 19. maaliskuuta 1849 Porvoo – 14. helmikuuta 1931 Käkisalmi) oli suomalainen kansanperinteen tutkija ja keräilijä.
Axel Boreniuksen vanhemmat olivat tuomiokapitulin asessori Alexander Ferdinand Borenius ja Anna Lovisa Gustava Ehrström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1871 ja maisteriksi 1873. 
Borenius toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä assistenttina 1867–1868 ja 1872–1876, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannustoimen ja kirjaston hoitajana 1876–1879 sekä oppikoulun opettajana ja vt. kansakoulun tarkastajana. Borenius oli sitten kansankoulujen tarkastajana Viipurin kaupungissa 1891–1895, Karjalassa 1895–1897, Sortavalassa 1898–1902, Heinolassa 1902–1906 sekä Lahdessa 1906–1921. Borenius toimi myös aputoimittajana Morgonbladetissa ja Kansakoulun lehdessä. Hän sai Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvon 1923.
Borenius teki vuosina 1871–1889 kahdeksan eri kansanperinteen keruumatkaa pääasiassa Vienan Karjalaan ja Aunukseen. Borenius teki keruutyötä myös Satakunnassa, Hämeessä ja 1877 Inkerissä ja Virossa. Kaikkiaan hän keräsi matkoiltaan noin 1600 runomuistiinpanoa ja noin 900 kansansävelmää sekä teki huolelliset muistiinpanot muun muassa sävelmien esittäjistä. Borenius kirjoitti myös artikkeleita kansanperinteen alueelta.
Jaunciems

Jaunciems (liivi "Ūžkilā") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylän latvian- ja liivinkieliset nimet tarkoittavat suomeksi "uusi kylä".
Jaunciems sijaitsee Itämeren rannalla Ventspilsin kunnan pohjoisimmassa kulmassa (Ventspils novads, 2009 kuntajako). Kylästä on noin 50 kilometrin matka Ventspilsiin.
Aikaan sinikellojen

Aikaan sinikellojen on Jori Sivosen säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Paula Koivuniemen esittämä kappale. Koivuniemi levytti sen vuonna 1982, ja se julkaistiin hänen albumillaan "Luotan sydämen ääneen". Se on Koivuniemen tunnetuimpia kappaleita, joka on julkaistu usealla hänen kokoelma-albumillaan, kuten levyillä "21 romanttista laulua", "20 toivottua levytystä" ja 20 suosikkia -sarjan "Aikuinen nainen" -levyllä. Lisäksi kappale julkaistiin singlenä ”Aikuinen nainen” -kappaleen yhteydessä.
"Aikaan sinikellojen" julkaistiin myös Juha Vainion sanoituksia sisältävällä albumilla "Sanat: Juha Vainio".
Funebre

Funebre oli yhdessä Abhorrencen kanssa yksi ensimmäisistä suomalaisista death metal -yhtyeistä. Lyhyen uransa aikana yhtyä äänitti kaksi demoa, 7″ EP:n sekä albumin Children of the Scorn, jonka tuotti entinen Stratovarius-kitaristi Timo Tolkki.
Diskografia.
EP:t
Nolla käytöksessä

Nolla käytöksessä ("Zéro de conduite") on Jean Vigon ohjaama ranskalainen elokuvaklassikko vuodelta 1933. Se on anarkistinen kuvaus sisäoppilaitoksen ankaraa kuria vastaan kapinoivista koulupojista. Elokuvan tunnetuimpia kohtauksia on poikien tyynysota makuuhuoneessa. Ranskassa elokuva joutui sensuurin kynsiin anarkisminsa ja auktoriteetteja halveksivan asenteensa takia ja pääsi julkiseen levitykseen vasta toisen maailmansodan jälkeen. 
Elokuvalla on ollut suuri vaikutus etenkin ranskalaisen elokuvan uuteen aaltoon. Selkeimmin sen vaikutuksen voi nähdä François Truffaut’n "400 kepposessa" (1959) ja Lindsay Andersonin elokuvassa "Jos..." (1968). 
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Nolla käytöksessä" oli mukana heistä kahdentoista listalla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Astronautti (albumi)

Astronautti on pop-yhtye Pariisin Kevään toinen studioalbumi. Se julkaistiin 12. toukokuuta 2010. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12.
Ennen albumin julkaisua radioille lähetettiin albumin ensimmäinen single ”Invisible Man”, jossa nimestä huolimatta kuitenkin lauletaan suomeksi. Kappaleelle kuvattiin myös musiikkivideo.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1987

Pesäpallon SM-sarja 1987. Sarjajärjestelmää muutettiin jälleen. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin ja sijoille 9-12 jääneet jatkoivat karsintasarjassa. Pudotuspelit pelattiin kaksoisotteluin, jossa kahden ottelun yhteen laskettu tulos ratkaisi jatkoon menijän. Karsintasarja pelattiin sarjamuotoisesti ja joukkueet saivat lähtöpisteitä 3-2-1-0 runkosarjan sijoituksen mukaan.
Pudotuspelit osoittautuivat yleisömenestykseksi, niitä katsottiin yli 3200 katsojan keskiarvolla.
Mestaruussarja.
Runkosarja
Pudotuspelit
"Juoksulistoissa sisällä aloittavan juoksut on mainittu ylempänä."
Puolivälierät
1. Ottelut 12. elokuuta
Vaasan Maila - Seinäjoen Maila-Jussit
Imatran Pallo-Veikot - Siilinjärven Ponnistus
Alajärven Ankkurit - Kiteen Urheilijat
Vimpelin Veto - Hyvinkään Tahko
2.ottelut 16. elokuuta
Seinäjoen Maila-Jussit - Vaasan Maila
Siilinjärven Ponnistus - Imatran Pallo-Veikot
Kiteen Urheilijat - Alajärven Ankkurit
Hyvinkään Tahko - Vimpelin Veto
&lt;br&gt;
Välierät
1. Ottelut
Imatran Pallo-Veikot - Seinäjoen Maila-Jussit 19. elokuuta
Alajärven Ankkurit - Hyvinkään Tahko 18. elokuuta
2.ottelut 23. elokuuta
Seinäjoen Maila-Jussit - Imatran Pallo-Veikot
Hyvinkään Tahko - Alajärven Ankkurit
Loppuottelut
1. Loppuottelu 29. elokuuta
Alajärven Ankkurit - Seinäjoen Maila-Jussit
2. Loppuottelu 30. elokuuta Video
Seinäjoen Maila-Jussit - Alajärven Ankkurit
Pronssiottelu (1 ottelu) 29. elokuuta
Hyvinkään Tahko - Imatran Pallo-Veikot
Putoamissarja
Riihimäki ja Nurmo putosivat sarjasta. Jyväskylän Kiri karsintaan. Sarjaan nousivat Kouvolan Pallonlyöjät ja Muhoksen Pallo-Salamat.
SM-sarjakarsinta
SMJ:n mestarijoukkue
Heikki Aittasalo, Jan Hautala, Kai Heikkilä, Jarmo Jokinen, Erkki Lahti, 
Vesa Mattila, Esa Mäntymaa, Jukka Peltoniemi, Hannes Rajala, Ari Rinta-Rahko,
Mika Sivunen, Jaakko Taipalus, Jari Tyynelä. Pelinjohtajat: Tapio Ristilä, Mauri Pyhälahti 
Joukkueenjohtaja: Jari Hyvönen Lääkäri: Aki Hintsa
Mun sydämeni tänne jää

Mun sydämeni tänne jää on Veikko Samulin säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Katri Helenan tunnetuksi tekemä kappale. Hän levytti sen vuonna 1980. Kappale tuli toiseksi saman vuoden Syksyn sävel -kilpailussa. Se julkaistiin samana vuonna singlenä, jonka B-puolella oli kappale ”Helsingin helle”. Kappale julkaistiin myös samana vuonna ilmestyneellä albumilla "Sydämeni tänne jää".
Laulun synty.
Kun Vainio oli saanut kappaleen sanat valmiiksi, eivät Katri Helena, säveltäjä Veikko Samuli ja tuottaja Olli Heikkilä oikein ihastuneet tekstiin, ja joku luonnehti kappaletta surullisten sanojen takia hautajaisvirreksi. Vainio sai tehtäväkseen muuttaa sanoja. Hän oli kuitenkin käärmeissään kritiikistä ja sen sijaan, että hän olisi parannellut sanoituksia, hän kirjoitti samaan runomittaan terveisensä häntä arvostelleille. Esimerkiksi ensimmäiset kaksi säettä kuuluivat ”On teille tässä sanat nää / en tavuakaan soisi pois”. Alkuperäinen versio on ”Mun sydämeni tänne jää / kun aika on mun mennä pois”. Siinä sanottiin lisäksi, että Katri Helena ja Samuli kyllä ymmärtäisivät tekstin hienouden kunhan eläisivät ja näkisivät hieman enemmän. Lopulta kappale levytettiin alkuperäisillä sanoilla.
Julkaisu ja menestys.
Katri Helena levytti kappaleen vuonna 1980, ja sen tuotti Olli Heikkilä. Jo samana vuonna se julkaistiin singlenä ja hänen samannimisellä albumillaan, "Mun sydämeni tänne jää". Singlen B-puolella julkaistiin Raul Reimanin kääntämä laulu ”Helsingin helle”. Katri Helena osallistui kappaleella vuoden 1980 Syksyn sävel -laulukilpailuun. Laulu sijoittui toiseksi Mikko Alatalon kappaleen ”Rikoo on riskillä ruma” vietyä voiton. Edellisistä vuosista poiketen laulukilpailun tuloksen ratkaisi postikorttiäänestyksen sijaan kymmenen maakuntaraatia. ”Mun sydämeni tänne jää” on nykyään ikivihreä ja Katri Helenan kestosuosikki, ja se on julkaistu usealla kokoelma-albumilla.
Oman versionsa kappaleesta ovat lisäksi tehneet muun muassa Kari Tapio, Kari Vepsä ja lauluyhtye Virtuoso ja Laura Voutilainen ja Kai Hyttinen. Kari Tapion ja Katri Helenan versioiden sovitukset ovat lähes samanlaiset. Kappale menestyi myös Kari Tapion levyttämänä. Se on muun muassa hänen albumillaan "Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa". Kappale esitettiin lisäksi Kari Tapion hautajaisissa 22. joulukuuta 2010.
Kappaleen nuotit ja sanat on julkaistu Musiikki-Fazerin "Suuri toivelaulukirja" -kirjasarjan osassa 11.
Rakenne.
Kappale alkaa introlla, minkä jälkeen tulee kaksi kertosäkeistöä. Molemmat alkavat säkeellä "Mun sydämeni tänne jää" mutta kolme jälkimmäistä säettä ovat niissä erilaisia. Tämän jälkeen tulee kaksi säkeistöä. Säkeistöjen jälkeen tulee kaksi kertosäkeistöä, joista jälkimmäinen on sama kuin alun jälkimmäinen kertosäkeistö. Seuraavaksi tulee alun säkeistöistä jälkimmäinen, minkä jälkeen äskeiset kertosäkeistöt toistuvat laulun osalta pienin melodisin eroavaisuuksin. Kappaleen päättää outro, jonka äänimaailma on samanlainen kuin introssa.
Korian Ponsi

Korian Ponsi on nykyisin Kouvolaan kuuluvan Elimäen kunnan Korialla vuonna 1949 perustettu urheilu- ja liikuntaseura. Vuodesta 1906 vuoteen 1949 saakka Ponsi toimi Vilppulan Nuorisoseuran itsenäisenä Voimistelu- ja urheilujaosto Ponsi -yksikkönä.
Korian Ponsi ry on perinteikäs, lähelle Kouvolan keskustaa, Korian taajamaan toimintansa keskittänyt urheilu- ja liikuntaseura. Seuran jäsenmäärä on melko korkea - yli 500 jäsentä 90 000 asukkaan kaupungissa ja 5 000 asukkaan taajamassa. Ponnen tarkoitus on tarjota urheilu- ja liikuntapalveluja sekä edistää liikuntakasvatusta toimialueellaan.
Toiminta.
Seuran lajijaostoja ovat tällä hetkellä jalkapallo-, lentopallo-, salibandy- ja yleisurheilujaostot. Näistä menestystä on tullut vuosien saatossa eniten lentopallon saralla.
Toimintansa rahoittamiseksi Ponsi järjestää kesäisin lavatansseja Kallioniemen tanssilavalla. Varainhankinta perustuu pääosin jäsenistön aktiiviseen talkootoimintaan. Tästä hyviä esimerkkejä oivat Korian Erämessujen liikenteenohjaus, tienvarsien siivous, aurauskeppien laitto ja jätepaperin keräys. Myös kaupungin myöntämä avustus on merkittävä tuki Korian Ponnen nuoriso- ja liikuntatoiminnalle, samoin kuin yhteistyökumppanien antama taloudellinen tuki.
Tunnettuja urheilijoita.
Seuran tunnetuimpiin urheilijoihin kuuluvat moninkertainen pika-aitojen Suomen mestari Elmo Lakka ja keihäänheiton Olympia-kutonen Pentti Sinersaari.
Yeah! Yeah! Tässä tulemme!

Yeah! Yeah! Tässä tulemme! ("A Hard Day’s Night"; levitetty Suomessa myös nimillä A Hard Day’s Night – rankan päivän ilta ja Kovan päivän ilta) on Richard Lesterin ohjaama brittiläinen musiikkikomedia vuodelta 1964, jonka pääosissa on The Beatles.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Oscar-ehdokkuudet:
Myöhempi arvostus.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät "A Hard Day’s Nightin" vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Magnesiumnitraatti

Magnesiumnitraatti Mg(NO3)2 on typpihapon magnesiumsuola. Se esiintyy usein heksahydraattina Mg(NO3)2·6(H2O). Sitä käytetään muun muassa kastelu- ja lehtilannoitteena.
Yhdistettä voidaan valmistaa usealla tavalla. Esimerkiksi magnesiumhydroksidista ja ammoniumnitraatista muodostuu tuotetta ja ammoniakkia sekä vettä.
Mg(OH)2 + 2 NH4NO3 → Mg(NO3)2 + 2 NH3 + 2 H2O
Heksahydraattina magnesiumnitraatti hajoaa lämmitettäessä muun muassa hapeksi sekä magnesiumin ja typen oksideiksi.
2 Mg(NO3)2 → 2 MgO + 4 NO2 + O2
IUE

IUE (the International Ultraviolet Explorer) oli tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka tutki maailmankaikkeuden kohteita ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla. Satelliitin toteuttivat NASA, Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä englantilainen SERC (Science and Engineering Research Council). 
IUE laukaistiin avaruuteen 26. tammikuuta 1978 Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Delta 2914-kantoraketilla. Sen kaavailtiin alun perin toimivan kolmen vuoden ajan, mutta sen toiminta päättyi vasta 18 vuoden jälkeen 30. syyskuuta 1996. Tällä hetkellä se kiertää maapalloa avaruusromuna.
Satelliitin rata.
IUE laukaistiin geosynkroniselle radalle, jossa sen Maata lähin piste oli 25 669 km:n korkeudessa ja etäisin piste 45 887 km:n korkeudessa. Tuollaisella radalla sen kiertoaika maapallon ympäri oli 23,927 tuntia. Radan inklinaatio oli 28,63 astetta. Geosynkroninen rata mahdollisti avaruuden reaaliaikaisen tutkimuksen, sillä satelliitti oli jatkuvasti maa-asemien horisontin yläpuolella.
Mittalaitteet.
Satelliitin mukana oli kaukoputki (objektiivin halkaisija 45 cm) ja kaksi Echelle-spektrografia, joiden avulla tarkkailtiin aallonpituusalueita 115–198 nm ja 180–320 nm. Lisäksi varustukseen kuului neljä kameraa, jotka tarkkailivat aallonpituusalueita 115–197 nm ja 175–330 nm.
Tutkimuskohteet.
IUE tutki kaikenlaisia avaruuden kohteita: tähtiä, galakseja, planeettoja ja komeettoja. IUE:n mittalaitteet voitiin lyhyellä varoitusajalla suunnata kohti uusia novia ja supernovia tai lähestyviä komeettoja. Merkittäviä tutkimuskohteita olivat mm.
Vihan hedelmät (elokuva)

Vihan hedelmät ("The Grapes of Wrath") on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1940. Se on amerikkalaisen yhteiskunnallisen ja sosiaalisen realismin tunnetuin klassikkoelokuva. Elokuva perustuu John Steinbeckin romaaniin "Vihan hedelmät" (1939). Se on yksi harvoja Hollywood-elokuvia, jotka mainitaan paremmiksi kuin alkuperäisteos – jopa Steinbeck oli tätä mieltä. 
Kuten muissakin Fordin lännenelokuvissa, "Vihan hedelmissä" on paljon runollisia hetkiä, mutta se antaa lamakaudesta tarkemman kuvan kuin muut klassisen kauden Hollywood-elokuvat. Sitä pidetään myös yhtenä Fordin parhaista elokuvista, ja hänelle myönnettiin siitä Oscar parhaasta ohjauksesta. Elokuvan toinen Oscar-palkinto meni Jane Darwellille parhaasta naissivuosasta. Elokuvan pääosaa näytteli Henry Fonda. Vaikka elokuva tehtiin studioiden ulkopuolella ja salanimen suojassa, se sai myönteisen vastaanoton.
"Vihan hedelmät" kertoo oklahomalaisesta vuokraviljelijäperheestä, joka lähtee 1930-luvun suuren lamakauden aikana paremman elämän toivossa Kaliforniaan.
"Vihan hedelmät" valittiin American Film Instituten sijalle 21. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 myös kymmenen kaikkien aikojen innoittavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon. Vuonna 1989 se valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Vihan hedelmät" oli mukana heistä kahdeksantoista listalla.
Palkinnot.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
I’m Still Livin’

I'm Still Livin' on Z-Ron kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Slowed &amp; Chopped ja Screwed &amp; Chopped versiot ilmestyivät 27. marraskuuta 2006.
Viisitoista kesää

Viisitoista kesää on suomenkielinen, Juha ”Watt” Vainion sanoittama versio Smokie-yhtyeen tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Living Next Door to Alice”. Kappaleen on säveltänyt Mike Chapman, ja alkuperäisversion sanoitti Nicky Chinn.
Kari Tapio levytti kappaleen vuonna 1977. Siitä tuli hänen toinen hittinsä – ensimmäinen oli ollut Vexi Salmen sanoittama ”Laula kanssain”. Vainio ei sanoittaessaan tiennyt, kenelle kappale menisi levytettäväksi. Kun Kari Tapio kävi kiittämässä Vainiota hienosta sanoituksesta, Vainio naurahti, että olisi tehnyt sanoituksesta vieläkin paremman jos olisi tiennyt hänen levyttävän sen. Heistä tuli ystäviä. Kari Tapion versio julkaistiin samana vuonna singlenä ja albumilla "Kaipuu". Kappale on hänen tunnetuimpiaan.
Singlellä soittavat muusikot.
Viisitoista kesää.
Lähde:
Jousiryhmä
Lähde:
Villi nainen.
Lähde:
Lasse Kekki

Lasse Jukka Kekki (30. marraskuuta 1964 Helsinki – kadonnut 2006) oli Turun yliopistossa vaikuttanut kirjallisuuden- ja teatterintutkija, joka oli erikoistunut amerikkalaiseen nykyhomokirjallisuuteen ja -draamaan. Kekki kuului suomalaisen queer-tutkimuksen pioneereihin, ja hän järjesti alan tutkijoita yhdistäneitä tutkimusseminaareja vuodesta 1998 lähtien. Kekki julkaisi alallaan laajasti. Toimessaan Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen assistenttina hänet tunnettiin innostavana opettajana. 
Kekin väitöskirja "From Gay to Queer: Gay Male Identity in Selected Fiction by David Leavitt and in Tony Kushner’s Play Angels in America I–II" pyrki kontekstualisoimaan homoidentiteetin historiallisesti rakentuneena piirteenä länsimaisessa kirjallisuudessa. Tutkimus ilmestyi Peter Lang -kustantamon julkaisemana vuonna 2003. Kekin muihin keskeisiin julkaisuihin lukeutui yhdessä Kaisa Ilmosen kanssa toimitettu "Pervot pidot: Homo-, lesbo- ja queer-näkökulmia kirjallisuudentutkimukseen " (2004).
Kekki katosi konferenssimatkalla Kairossa Egyptissä syksyllä 2006 pian "O tempora o queer: pervot ajat" -tutkimusseminaarin jälkeen. Kekin Suomen Akatemian postdoc-tutkijana valmistelema tutkimus "Pervo parrasvaloissa: Queer-draamaa Teksasista Kokkolaan" ilmestyi Pia Livia Hekanahon ja Jarmo Haapasen toimittamana vuonna 2010.
Kekki julistettiin kuolleeksi vuonna 2012, ja hänen kuolinpäiväkseen kirjattiin 5. marraskuuta 2006.
Lasse Kekin vanhemmat olivat asianajaja Heimo Kekki ja varatuomari Kaija Näres-Kekki.
Bruno Maximus

Bruno Maximus (s. 1970 Jyväskylä) on suomalainen, itseoppinut taidemaalari. Hän kutsuu tyylisuuntaansa "hypnorealismiksi" sen unisesti positiivissävytteisestä tyylistä johtuen. Maximus on keksinyt tyylisuuntansa itse. Maximus on asunut ja työskennellyt Australiassa, Brasiliassa, Englannissa, Portugalissa, Ranskassa ja Unkarissa. Maximus tunnetaan mm. Kingston Wall -yhtyeelle tekemästään "Tri-Logy" -levyn kansimaalauksesta. Maximus on pitänyt yli 150 taidenäyttelyä vuodesta 1991 alkaen.
1. FC Lok Stendal

1. FC Lok Stendal on saksalainen jalkapalloseura Stendalista.
Historia.
Vuonna 1945 FC Viktoria Stendal aloitti toimintansa uudelleen nimellä SG Stendal-Nord. Syyskuussa 1948 seuran nimeksi vaihdettiin SG Blau-Weiß, ja marraskuussa seura vaihtoi nimensä uudelleen SG Eintrachtiksi. Syksyllä 1949 seura vaihtoi nimeään jälleen seurafuusioiden myötä BSG Eintracht Hans Wendleriksi. Tällä nimellä seura myös osallistui ensimmäistä kertaa DDR-Oberligaan. Ensimmäisellä Oberliga-kaudella seura sijoittui kymmenenneksi ja vältti putoamisen. Kauden jälkeen seuran nimeksi vaihdettiin BSG Lokomotive Stendal, jolla se pelasi lopun Itä-Saksa ajan. Lokomotive Stendal putosi pääsarjasta vuonna 1954, mutta nousi heti yhden kauden jälkeen takaisin. Seura putosi takaisin DDR-Ligaan vuonna 1958, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Vuonna 1963 seura onnistui vakiinnuttamaan paikkansa pääsarjassa pidemmäksi aikaa ennen putoamistaan DDR-Ligaan vuonna 1968. Vuodet 1968–1977 Lokomotive Stendal pelasi toisella sarjatasolla, jonka jälkeen se putosi Magdeburgin Bezirksligaan. Yhden pelikauden jälkeen seura nousi takaisin toiselle pääsarjatasolle, mutta putosi vuonna 1983 takaisin kolmannelle sarjatasolle. 
Uudestaan Lokomotive Stendal nähtiin DDR-Ligassa vuosina 1987–1989. Viimeisellä DDR-Liga-kaudellaan seura sijoittui sarjan viimeiseksi ja siirtyi pelaamaan takaisin kolmannelle sarjatasolle. Wenden myötä valtion maksama tuki loppui ja samalla seurojen perustaminen tehtiin mahdolliseksi, joten seuran jalkapallojaosto päätti perustaa seuran nimeltä FSV Lok Altmark Stendal. Saksojen yhdistymisen jälkeen seura pelasi kolmannella sarjatasolla Oberliga Nordostissa ja Regionalliga Nordissa, mutta putosi vuonna 2000 talousongelmien ja pelillisten ongelmien takia. Vuonna 2002 seuran nimeksi vaihdettiin seurafuusioiden myötä 1. FC Lok Stendal. Vuotta myöhemmin seuran ilmoitti itsensä maksukyvyttömäksi. Vuonna 2006 seura ilmoittautui uudestaan maksukyvyttömäksi, mutta onnistui selvittämään maksutilanteensa.
Heatmiser

Heatmiser oli vuosina 1991-1996 toiminut yhdysvaltalainen indierock-yhtye. Yhtyeen perustivat Hampshiren yliopistossa tutustuneet Elliott Smith ja Neil Gust. Heatmiser julkaisi uransa aikana kolme albumia, kaksi EP:tä ja kolme singleä.
Historia.
Opiskeluaikoinaan Elliott Smith ja Neil Gust esiintyivät yhdessä klubeilla esittäen omien sävellystensä lisäksi Ringo Starrin ja Elvis Costellon kappaleita. Valmistuttuaan Hampshiren yliopistosta, he muuttivat Portlandiin, Oregonin osavaltioon, ja yhtyeeseen liittyivät Gustin vanha bändikaveri, rumpali Tony Lash ja basisti Brandt Peterson. Smith ja Gust molemmat sekä soittivat kitaraa että lauloivat.
Heatmiser soitti ensimmäisen keikkansa ystävänpäivänä 1992. Yhtyeen ensimmäisen albumin "Dead Air" julkaisi Frontier Records -levy-yhtiö seuraavana vuonna. Myöhemmin suuremman yleisön tietoisuuteen sooloartistina noussut Smith on kuvaillut laulusuoritustaan albumilla noloksi.
Vuonna 1994 Heatmiser julkaisi EP:n nimeltään Yellow no. 5, ja toisen pitkäsoittonsa, Cop and Speeder. Julkaisujen jälkeen basisti Brandt Peterson päätti jättää yhtyeen, ja tilalle otettiin nykyään Quasi -yhtyeessä vaikuttava Sam Coomes. Samoihin aikoihin Elliott Smith julkaisi myös ensimmäisen sooloalbuminsa, Roman Candle. Sen, ja seuraavana vuonna julkaistun Elliott Smith -nimisen sooloalbumin menestys loi jännitteitä Yhtyeeseen, etenkin kappaleiden kirjoittamisesta vastaavien Smithin ja Neil Gustin, välille. Smith on sanonut tunteneensa itsensä viimeisinä Heatmiser-aikoinaan ”näyttelijäksi, näyttelemässä roolia josta en edes pidä”.
Heatmiser julkaisi vielä vuonna 1996 Mic City Sons -nimisen albumin, jonka nauhoittamisen jälkeen rumpali Tony Lash jätti yhtyeen. Hänen paikkansa otti hetkellisesti The Decemberists-yhtyeestä myöhemmin tunnettu John Moen.
Heatmiserin jälkeen Elliott Smith julkaisi useita kriitikoiden ylistämiä soololevyjä, ennen kuolemaansa 21. lokakuuta 2003. Neil Gust perusti bändin nimeltä No. 2 ja Sam Coomes keskittyi Quasi-yhtyeeseensä.
Rööperiin (albumi)

20 suosikkia – Rööperiin on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1996. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmasarjaa.
Albumin kappaleet on masteroinut Pauli Saastamoinen.
Rööperiin

Rööperiin on suomenkielinen versio The Beatlesin nostalgiahenkisestä ”Penny Lane” -kappaleesta, jonka Paul McCartney kirjoitti (merkitty Lennon/McCartney) ja jonka The Beatles julkaisi albumilla "Magical Mystery Tour" vuonna 1967. Suomenkielisen version sanoitti Juha ”Watt” Vainio. Kappaleen sanoitus on Vainion tunnetuimpia.
Kappaleen levytti ensimmäisenä Pepe Willbergin johtama Jormas. Heidän levytyksensä julkaistiin singlenä vuonna 1967, ja sen b-puolella on ”Kuin yö”. Kappaleen sanoitukset kertovat Helsingin Punavuoresta eli ”Rööperistä”, mutta Vainio kertoi sanoitusta tehdessään ajatelleensa kotikaupunkiaan Kotkaa. Jostain syystä levy-yhtiö ei saanut ”Penny Laneen” käännösoikeuksia, joten Vainiolle ei maksettu lainkaan tekijänoikeustuloja, vaikka kappale soi runsaasti.
Leprechaun

Leprechaun (engl. lausunta /'leprəkɔːn/, suomeksi myös leprekauni, leprekaani tai leprekooni, nykyiiriksi "leipreachán" tai joskus "lioprachán"; myös tunnetaan nimellä irlantilainen maahinen) on tontun tapainen taruolento irlantilaisessa mytologiassa. Leprechaunit esiintyvät taruissa yleensä vanhan miehen hahmossa ja käyttävät vaatteenaan punaista tai vihreää takkia, housuja ja samanväristä hattua. Leprechaunit on usein mielletty pienen lapsen kokoisiksi. Ne tekevät kenkiä ja kätkevät kolikoita sateenkaaren päässä olevaan aarrearkkuun. Jos ihminen sattuu saamaan leprekaunin kiinni, on leprekaunilla tapana "ostaa" itsensä vapaaksi toteuttamalla kolme ihmisen esittämää toivomusta. 
Sanan arvellaan olevan lähtöisin keski-iirin sanasta "luchrupán", vuorostaan lähtöisin muinaisiirin sanasta "luchorpán", jossa uhdistyvät sanat "lú" (pieni) ja "corp" (ruumis, vartalo). "Corp" on varhainen lainasana latinasta, "-án" on diminutiivipääte. Vaihtoehtoinen kirjoitusasu "leithbrágan" on lähtöisin kansankielestä, sanoista "leith" (puoli) ja "bróg" (kenkä), viitaten tyypilliseen kuvaukseen leprekaunista käsittelemässä paritonta kenkää.
Lūžņa

Lūžņa () on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella, Itämeren rannalla Ventspilsin kunnan pohjoisosissa (Ventspils novads, 2009 kuntajako). Kylän läpi menee puro (Lūžupe), joka jakaa kylän "Mazlūžņās" ja "Dižlūžņās" nimisiin osiin. Vuonna 1937 kylässä oli 36 taloa. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian kylän lähelle rakennettiin sotilastukikohta, ja asukkaat joutuivat muuttamaan muualle. Nykyisin kylässä on vain muutama asukas.
Lūžņa sijaitsee . Kylästä on noin 35 kilometriä Ventspilsiin.
Marko Putkonen

Marko Putkonen (s. 18. lokakuuta 1947 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.
Putkonen tuli tunnetuksi romanimusiikkiin erikoistuneen Hortto Kaalon laulajana. Hän on vuonna 1969 perustetun yhtyeen perustajajäsen. 1980-luvulla hän aloitti uransa oopperalaulajana. Hän on opiskellut laulua Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksessa (1982–1984), Zürichin oopperan oopperastudiossa (1984–1985) ja Zürichin musiikkikorkeakoulussa (1985–1986) sekä ollut kiinnitettynä Zürichin oopperaan (1985–1986) ja Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan (1986–2002). 
Putkonen on koonnut nuottikirjan "Kauneimmat kaaleenlaulut", joka julkaistiin vuonna 2004. Myös samanniminen musiikkialbumi julkaistiin. 
Vuonna 1984 Putkonen esitti Simana Arhippaista Kalle Holmbergin ohjaamassa "Punainen viiva" -oopperan televisioversiossa. Vuonna 1989 hän ääninäytteli Gaattoria animaatioelokuvan "Kaikenkarvainen Charlie" suomenkielisessä versiossa.
Putkosen puoliso on toimittaja ja teatteriohjaaja Tuovi Putkonen. Heillä on kolme lasta: poika Janus ja tyttäret Esma ja Krista.
Kari Aronpuro

Kari Kalervo Aronpuro (s. 30. kesäkuuta 1940 Tampere) on palkittu suomalainen runoilija. Hän työskenteli kirjastoalalla yli 40 vuotta.
Elämä ja ura.
Aronpuro aloitti kirjoittamisen vuonna 1958 ja osallistui kirjoituskilpailuihin äidinkielenopettajansa kannustamana. Hän valmistui ylioppilaaksi 1961 ja suoritti kirjastotutkinnon 1964. Aronpuro työskenteli kirjastonhoitajana Tampereen yliopiston kurssikirjastossa 1964–1971, Rääkkylän kunnankirjastossa 1972, Kemin Syväkankaan kirjastossa 1972–1981 ja Tampereen Lamminpään kirjastossa 1981–2003.
Vuonna 1964 ilmestyi Aronpuron esikoisteos, runokokoelma "Peltiset enkelit". Hän sai teoksesta J. H. Erkon palkinnon. Seuraavana vuonna ilmestyi kollaasiromaani "Aperitiff – avoin kaupunki". Vuonna 2014 tuli kuluneeksi 50 vuotta esikoiskokoelman julkaisemisesta ja ntamo-kustantamo otti siitä juhlavuoden kunniaksi näköispainoksen. Samana vuonna ilmestyivät myös Aronpuron 22. kokoelma "pelkkää barnumia" ja esseekokoelma "Pyydettyä". Aronpuro juhlisti 50-vuotista uraansa myös pitämällä "Pyöreitä – Half-Centennial kapaa ja kollaasia" -näyttelyn Tampereen pääkirjastossa Metsossa alter egonsa Banks L Steppburnin kanssa.
Vuonna 2004 Aronpurolle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Aronpuro oli naimisissa kuvataiteilija Marra Lampin kanssa. Hänellä on neljä lasta ja neljä lastenlasta.
Saunags

Saunags () on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1310. 1930-luvulla kylässä asui vielä 49 liivin kieltä osannutta ja 11 käytti sitä kotikielenään. Vuonna 1936 kylän koulu siirrettiin Vaideen. Nykyisin kylässä asuu ympäri vuoden vain muutama asukkaita, mutta kesäisin ihmisiä on enemmän.
Hyvä pahaa rock’n’roll

Hyvä pahaa rock’n’roll on suomalaisen Raine Salon debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1982 ja uudelleenjulkaistiin vuonna 2010. Vuonna 1987 Sata lasta levytti versionsa levyn nimikappaleesta.
Kappaleet.
Sävellykset Raine Salo, paitsi missä toisin mainitaan; sanoitukset Raine Salo; sovitukset Holmgren, Heldan ja Salo.
Katson autiota hiekkarantaa

Katson autiota hiekkarantaa on Veikko Samulin säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Katri Helenan esittämä kappale. Katri Helena levytti kappaleen vuonna 1979, ja samana vuonna se julkaistiin singlenä, jonka b-puolella oli ”Lapsuuskesät”. Samana vuonna se julkaistiin myös Katri Helenan 14:nnellä albumilla "Katson sineen taivaan".
”Katson autiota hiekkarantaa” on Katri Helenan tunnetuimpia kappaleita, ja se on usealla hänen kokoelma-albumillaan. Laulun teemana on kaipuu rakkauteen ja kesän lämpöön.
Juha Vainio oli kirjoittanut lauluun myös kolmannen säkeistön, joka jätettiin levytetystä sovituksesta pois. "Hitin kaava" -radio-ohjelmassa Olli Heikkinen kertoo, kuinka Veikko Samulin mielestä säkeistö ei sopinut lauluun ja Katri-Helena ei myöskään halunnut laulaa sitä. Se oli ilmeisesti liian vihjaileva ja siinä kerrottiin tiettävästi melko suoraan, mitä hiekkarannalla lopulta konkreettisesti tapahtui.
Muusikoita.
Lähde:
Canal Grande (kirja)

Canal Grande on suomalaisen kirjailija Hannu Raittilan vuonna 2001 julkaistu romaani. Kirja kertoo Venetsiaan saapuvasta suomalaisesta ryhmästä, joka pyrkii pelastamaan kaupungin vajoamiselta . 
Kirja oli ilmestyessään arvostelumenestys, ja Raittilalle myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 2001. Romaani on käännetty saksaksi.