tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alfa Romeo MiTo

Alfa Romeo MiTo on Alfa Romeon vuosina 2008–2019 valmistama pieni kolmiovinen hatchback. Sen nimi tulee kaupungeista Milano ja Torino; auto suunniteltiin Milanossa ja sitä valmistettiin Torinossa. Toisaalta "mito" on myös italian kielen sana, joka tarkoittaa suomeksi myyttiä.
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä MiTo sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
MiTo ensiesiteltiin Milanossa kesäkuussa 2008, myöhemmin suurelle yleisölle Lontoon autonäyttelyssä. Malli perustuu samalle Fiatin ja General Motorsin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle kuin esimerkiksi Fiat Grande Punto. Muotoilussa on samoja piirteitä kuin Alfa Romeo 8C -urheiluautomallissa, ja korin ilmanvastuskerroin on 0,29. MiTon erikoisuus on auton vaihteenvalitsimen edessä sijaitseva DNA-kytkin, jonka avulla voi valita auton ajo-ohjelman kolmesta eri vaihtoehdosta (Dynamic, Normal ja All Weather). Valinta vaikuttaa muun muassa auton moottorin, vaihteiston, jousituksen, ohjausjärjestelmän ja ajonvakautusjärjestelmän toimintaan.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi vapaasti hengittävä kahdeksanventtiilinen 1,4-litrainen (78/95 hv) ja turboahdettu 16-venttiilinen 1,4-litrainen (155 hv). Dieselmoottorit olivat 1,3 Multijet (90 hv) ja 1,6 JTDm (120 hv). 1,4-litraisesta turbomoottorista tuli hieman myöhemmin tarjolle myös 120-hevosvoimainen versio.
Vuonna 2009 esiteltiin uudet 1,4-litraiset MultiAir-moottorit, joissa on muuttuva venttiilien ajoitus. Vapaasti hengittävässä versiossa oli tehoa 105 hevosvoimaa ja turboahdetussa 135 hevosvoimaa. Molemmissa on start-stop-järjestelmä. Samaan aikaan vanhempi 120-hevosvoimainen moottori poistui valikoimasta. Hieman myöhemmin samana vuonna 1,3-litraista dieselmoottoria uudistettiin, jolloin sen teho nousi 95 hevosvoimaan. Myös siihen tuli start-stop-järjestelmä vakiovarusteeksi.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2009 esiteltiin urheilullinen MiTo Quadrifoglio Verde, jonka voimanlähteenä on turboahdettu 1,4-litrainen 170-hevosvoimainen MultiAir-moottori.
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2011 esiteltiin MiToon kaksisylinterinen TwinAir-moottori, jossa hyödynnetään myös MultiAir-teknologiaa. Polttoaineenkulutus pieneni noin kolmanneksella aiempaan 1,4-litraiseen moottoriin verrattuna.
Vuonna 2016 MiTo sai uuden takapuskurin ja etusäleikön sekä uudistuksia ajovalojen yksityiskohtiin. Muutoksilla pyrittiin muokkaamaan auton ulkonäköä Giulietta- ja Giulia-malleja vastaavaksi. 
Moottorivaihtoehdot.
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla varustetuilla malleilla
Mary Jo Catlett

Mary Jo Catlett (s. 2. syyskuuta 1938 Denver, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa roolissa taloudenhoitaja Pearl Gallagherinä tilannekomediassa "Diff'rent Strokes".
Ura.
Catlett aloitti näyttelijänuransa teatterissa 1960-luvulla New Yorkissa. 1970-luvulla hän alkoi esiintyä pienissä rooleissa televisiosarjoissa, joita olivat muiden muassa "Kojak", "M*A*S*H", "Starsky ja Hutch" ja "The Dukes of Hazzard". Vuonna 1982 hän alkoi esittää Pearl Gallagheriä "Diff'rent Strokesissa" ja esitti tätä sarjan loppuun saakka, vuoteen 1986.
1990-luvulla hän alkoi tehdä myös runsaasti äänirooleja animaatiosarjoihin, muun muassa rouva Pöhön roolin piirrossarjassa "Paavo Pesusieni", jota hän esitti myös "Paavo Pesusieni – elokuvassa". Sivuääniä hän teki jo 1980-luvulla "Smurffeihin" ja 2000-luvulla muun muassa "Kim Possibleen" ja "American Dad!:iin.
Snooker-kausi 2009–2010

Snookerin ammattilaiskausi 2009–2010 käynnistyi syyskuussa 2009. Ammattilaisten ranking-turnauksiin sijoitetaan ranking-listan 16 parasta pelaajaa suoraan 32 pelaajan kaavioon.
Syksy 2009.
Avausturnauksessa Kiinan Shanghaissa korkeimmalle nousi Ronnie O'Sullivan, joka voitti nuoren kiinalaislahjakkuuden Liang Wenbon finaalissa erin 10–5 . Wenbo ylsi uransa parhaaseen tulokseen, mutta 21-vuotias ei vielä kyennyt haastamaan O'Sullivania ranking-turnauksen finaalissa. Lokakuun "Grand Prix'ssä" australialainen Neil Robertson otti neljännen ranking-turnaustittelinsä voitettuaan finaalissa Kiinan Ding Junhuin selvästi 9–4 . Robertson jatkoi näin huikeaa tilastoaan, sillä hän ei ole hävinnyt ainuttakaan ranking-finaaliaan. Ding voitti syyskauden päättävän "UK Championship"-turnauksen 22-vuotiaana jo toisen kerran urallaan. Finaalissa kaatui hallitseva maailmanmestari John Higgins erin 10–8 . Finaalipaikastaan Higgins joutui taistelemaan yllättävän pitkään, sillä Ronnie O'Sullivan taisteli 1–8 tappioasemasta vielä tilanteeseen 8–8 ja ratkaisu tehtiin viimeisessä mahdollisessa erässä, jonka Higgins lopulta voitti .
Kevät 2010.
Vuoden 2010 aloitti uskomattomalla tavalla jälleen kerran "Masters"-turnauksen finaaliin ja voittoon yltänyt Mark Selby. Selby on hävinnyt kolmena vuonna vain yhden ottelun. Finaalissa oli toista kertaa peräkkäin samat miehet: Selby ja Ronnie O'Sullivan, joka vuotta aikaisemmin oli juhlinut Wembleyn finaalissa . Vuoden verran loistavassa kunnossa ollut ja kauden mittaan useamman semifinaalipaikan saavuttanut John Higgins pysäytti "Welsh Openin" finaalissa Ali Carterin voittoputken ja esti tätä uusimasta edellisvuotista turnausvoittoaan . Näin Higgins otti "Provisional Ranking" -listalla jo yli 9000 pisteen eron toisena olevaan O'Sullivaniin, jonka Higgins kaatoi tämän turnauksen semifinaalissa. Mark Williamsin pelitason palautuminen puolestaan ilmeni turnausvoittona neljän vuoden ja kauden kahden semifinaalitappion jälkeen viimeistään "China Openissa", missä kotiyleisön edessä pelaava Ding kaatui erin 10–6 . Turnauksessa nähtiin myös "maksimibreikki" 147 pistettä kun nuori Neil Robertson nousi täydellisen lyöntisarjan ammattilaiskilpatasolla suorittaneiden pelaajien joukkoon . Robertsonista tuli myös kauden huipennuksessa yksi lajin maailmanmestareista ja hän on ensimmäinen australialainen, joka on tähän kyennyt. Finaalissa hävisi vaikeuksien jälkeen vahvan paluun tehnyt Graeme Dott erin 18–13 .
Rauno Kestilä

Rauno Kalevi Kestilä (9. marraskuuta 1940 Tampere – 17. toukokuuta 2025 Lahti) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Kestilä edusti urallaan Tampereen Kisatovereita 1960–1961, Tampereen Palloilijoita 1962–1963 sekä Upon Palloa ja sen seuraajaa FC Kuusysiä 1964–1972. Parhaimmillaan hän ylsi SM-pronssille Tampereen Palloilijoissa 1962 ja A-nuorten mestariksi TKT:ssa 1958. Kaikkiaan Kestilä pelasi kymmenen kauden aikana 202 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 36 maalia. 
Kestilä pelasi maajoukkueessa vuonna 1964 yhden maaottelun, jossa hän teki myös maalin.
Eero Kettunen (s. 1906)

Eero Johannes Kettunen (16. kesäkuuta 1906 – 3. heinäkuuta 1991) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Ura jalkapalloilijana.
Hyökkääjänä pelannut Kettunen edusti suurimman osan urastaan Viipurin Susia 1924–1927, 1932–1939 ja 1943–1946. Lisäksi hän pelasi Viipurin Palloseurassa 1929–1931 ja Kotkan Palloseurassa 1940–1941. Hän voitti Susissa SM-pronssia kolmesti. Kaikkiaan Kettunen pelasi 12 kauden aikana 108 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 59 maalia. 
Kettunen pelasi maajoukkueessa vuonna 1930 yhden maaottelun.
Ura jääpalloilijana.
Eero Kettusen toinen pääurheilulaji oli jääpallo. Kuten jalkapallossa, Kettunen pelasi jääpallossa vuoteen 1927 asti Susissa. Vuosina 1929-1932 hän edusti uutta viipurilaisseura Viipurin Palloseuraa (ViPS), jossa hän oli voittamassa ainoaan Suomen mestaruutensa kaudella 1931 ja pronssia 1932. Sen jälkeen hän siirtyi Susien riveihin, jota edusti aina sotavuosien jälkeiseen aikaan. Sotien jälkeen Kettunen edusti vielä Lappeenrannan Urheilu-Miehiä (LUM) aina vuoteen 1947.
Kettunen pelasi jääpallon pääsarjaa 10 kautta seuroinaan Sudet, ViPS ja LUM. Kaikkiaan hän pelasi 25 ottelua ja teki 14 maalia.
Eero Kettunen pelasi keskushyökkääjänä Ruotsi vastaan keväällä 1930, jossa hän teki yhden maalin. Lisäksi hän pelasi yhden B-maaottelun.
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Aktiiviuransa jälkeen Kettunen toimi Palloliiton liittohallituksessa 1944-1955 sekä jää- ja jalkapallovaliokunnissa. Hän toimi myös jääpallotuomarina. Kettunen johti Suomen jalkapallojoukkuetta Helsingin vuoden 1952 olympialaisissa.
Lassi Virtanen

Lassi Allan Virtanen (s. 18. maaliskuuta 1955 Viiala) on suomalainen oopperalaulaja (tenori).
Lassi Virtanen opiskeli laulua Oulun konservatoriossa Esko Jurvelinin oppilaana. Lisäksi hän on opiskellut Galina Polivanovan, Herbert Brauerin, Dorothy Irvingin ja Gerhard Kahryn johdolla.
Virtanen on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan vuodesta 1990 lähtien. Siellä hän on laulanut kymmeniä solistitehtäviä, muun muassa Charles Gounod’n "Faustin" nimiroolin, Nemorinon Gaetano Donizettin oopperassa "Lemmenjuoma" ja Leevi Madetojan "Pohjalaisia"-oopperan Antin. Virtanen on laulanut useissa kantaesityksissä, kuten Aulis Sallisen "Kullervo" ja "Kuningas Lear", Einojuhani Rautavaaran "Rasputin" ja Kalevi Ahon "Hyönteiselämää".
Lassi Virtanen on vieraillut 15 eri roolissa Savonlinnan oopperajuhlilla. Lisäksi hän on laulanut solistina suomalaisissa maakuntaoopperoissa ja ulkomailla.
Pesäpallon SM-sarja 1939

Pesäpallon Suursarja 1939 oli 18. SM-sarjan kausi. Nousijajoukkueiden välisessä finaalissa Haminan Palloilijat voitti mestaruuden. Kolmas nousija, Tampere, jakoi kolmannen sijan Kuusankosken kanssa, joten vallanvaihdos oli täydellinen. Hallitseva mestari HPL säilyi vaivoin sarjassa.
Suursarja.
Länsilohko.
Sarjasta putosivat Myllykoski, Kotka, Kerava ja Pallo-Toverit. Riihimäen Pallonlyöjät (Välisarjan mestari), Jyväskylän Kiri, Kouvolan Pallonlyöjät ja Vimpelin suojeluskunta nousivat tilalle.
Naisten SM.
Myös naisten puolella Haminan Palloilijat selvisi loppuotteluun. Puolustava mestari Katajanokan Haukat kävi kuitenkin vierasvoiton juoksuin 0-3 ja voitti toisen mestaruutensa.
Haukat: Suoma Kutila,
Liisa Tiusanen,
Irma Virtanen,
Henny Sund,
Helga Vento,
Ann-Mari Sundström,
Armi Heimo,
Ilmi Salminen,
Greta Westerling,
Märtha Westerling.
The Last Day Before the First

The Last Day Before the First on Bloodpitin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2009.
Albumilta ei ole julkaistu singlejä, mutta Skeleton Crew -elokuvassa kuultavaan kappaleeseen "For You to Be Safe" on tehty musiikkivideo.
Tuotantotiedot.
Albumi on äänitetty Deerhouse studioilla ja Pekan studiolla joulukuusta 2008 maaliskuuhun 2009. Levyn on tuottanut ja äänittänyt Lauri Koski. Koski on myös miksannut albumin, lukuun ottamatta kappaletta "For You to Be Safe", jonka on miksannut Mikko Raita. Levyn on miksannut Svante Forsbäck.
Albumilla esiintyvät Bloodpitin jäsenet: Antti Ravín (laulu), Paavo Pekkonen (kitara), Petri "Pietu" Hiltunen (kitara), Aleksi Keränen (basso) ja Alarik Valamo (rummut). Levyllä esiintyvät vierailijoina myös Lauri Koski, Eero Pekkonen, Jarkko Hassinen ja Toni Suominen.
Albumin kappaleet ovat Bloodpitin jäsenten säveltämiä. Ravín on sanoittanut kappaleet, paitsi kappaleen "Ode for the Killswitch", jonka hän on sanoittanut yhdessä Pekkosen kanssa. Kappaleet on sovittanut Bloodpit yhdessä tuottaja Kosken kanssa.
Levy on julkaistu Backstage Alliance -levymerkille.
Gloria (lehti)

Gloria on vuonna 1987 perustettu ylellisyyteen suuntautunut naistenlehti, joka ilmestyy kerran kuussa. "Gloria"-lehtiperheeseen kuuluvat "Glorian" lisäksi "Glorian Koti" ja "Glorian Ruoka &amp; Viini". 
Historia.
Näyttävyydestä ja nautinnoista kertova lehti tuntui perustamisaikanaan Suomessa monista jopa julkealta, ja tulokasta ennustettiin lyhytikäiseksi. Lehti kuitenkin selvisi myös 1990-luvun alun laman läpi ja laajeni lehtiryppääksi.
Sanoma myi lehtiperheeseen kuuluneen "Glorian Antiikin" kesäkuussa 2014 Fokus Medialle.
Päätoimittajat.
Lehden päätoimittajana toimi vuoden 2010 alkuun asti Riitta Lindegren. Häntä seurasi tehtävässä Sami Sykkö. Sykkö lähti Sanomalta marraskuussa 2011, jolloin hänen tilalleen päätoimittajaksi tuli Minna Juti. Juti irtisanoutui helmikuussa 2015, ja tehtävää hoiti Elina Koivula kunnes elokuussa 2015 tehtävään astui Saila-Mari Kohtala. Elokuusta 2022 alkaen päätoimittajana on ollut Kristiina Raitala.
"Glorian Kodin" päätoimittaja oli Kari-Otso Nevaluoma vuodesta 2012 alkaen. Elokuusta 2022 tehtävää on hoitanut Venla Ruoppila. "Glorian Ruoka &amp; Viinin" päätoimittaja on Sanna Maskulin.
Yhteistyö mainostajien kanssa.
Joulukuussa 2012 Yle Uutisten toimittaja Sanna Ukkola kirjoitti "Gloria"-lehden ja kosmetiikkayritys L’Oréalin yhteistyöstä. Hän kiinnitti huomiota, miten marraskuun 2012 "Gloria"-lehden välissä jaettiin aikakauslehden näköinen "Kaunis Gloria", jonka kaikki ilmoitukset ja valtaosa jutuista käsittelivät L’Oréalin tuotteita tai yritykseen kytköksissä olevia muotisuunnittelijoita. Myös itse lehden pääkirjoitus oli otsikoitu L’Oréalin iskulausetta mukaillen ”Olen sen arvoinen”, ja pääkirjoituksen vieressä oli L’Oréalin ilmoitus. Julkisen sanan neuvosto antoi tämän takia "Glorialle" langettavan päätöksen tekstimainonnasta.
Pesäpallon SM-sarja 1940

Vuoden 1940 Pesäpallon Suursarja oli 19. SM-sarjakausi. Enson Kisailijat ja Viipurin Kisa-Veikot joutuivat luopumaan sarjasta kotikenttiensä jäätyä miehitetylle alueelle. Myös Tampereen Poliisi-Urheilijat jäivät pois sarjasta kärsittyään Talvisodassa sen verran kovia menetyksiä, etteivät katsoneet osanottoa mahdolliseksi. Esimerkiksi joukkueen 8-kertainen Itä-Länsi-pelaaja (ainoa laatuaan) Jaakko Aalto oli kaatunut taisteluissa.
Joukkueet yhdistettiin yhteen lohkoon ja sarja pelattiin yksinkertaisena. Kuusankosken Veto voitti kolmannen mestaruutensa.
Lisämielenkiintoa otteluihin toi Veikkaus, jonka kupongeilla pesäpallo-otteluita nähtiin säännöllisesti jalkapallon ohessa. 
Suursarja.
Sarjasta putosi Kouvola ja sen tilalle nousi Välisarjan voittaja, Hämeenlinnan Pallokerho. Kevätkarsintojen (1941) jälkeen myös Etelä-Saimaan Kisa sai paikan Suursarjassa, samoin kuin Puna-Mustat, Helsinkiin syntynyt karjalaisseura, joka peri Viipurin Kisa-Veikkojen ja Enson Kisailijoiden vapaaksi jättämän paikan.
Naisten SM.
Ottelut
Haukat: Liisa Tiusanen,
Helmi Nätkin,
Henni Lappalainen,
Greta Westerling,
Helga Pyykölä,
Irma Riihimäki
Senni Haukiala,
Ann-Mari Sundström,
Märtha Westerling,
Irma Heiskari.
Joissakin lähteissä myös:
Irma Virtanen,
Henny Sund,
Helga Vento,
Armi Heimo,
Ilmi Salminen,
Sini-Maaria Simonen

Sini-Maaria Simonen (s. 22. tammikuuta 1986 Helsinki) on suomalainen viulutaiteilija.
Sini Simonen aloitti viulunsoiton neljävuotiaana Länsi-Helsingin musiikkiopistossa. Simonen opiskeli Sibelius-Akatemiassa, Hannoverin musiikkikorkeakoulussa opettajanaan Lara Lev ja Baselin musiikkikorkeakoulussa opettajanaan Rainer Schmidt. Simonen soittaa italialaisen Giovanni Battista (Johannes Baptista) Guadagninin tekemää viulua vuodelta 1760.
Sini Simonen kuuluu sukupolvensa menestyneimpiin suomalaisiin viulisteihin. Hän on lontoolaisen Castalian String Quartet -jousikvartetin ensiviulisti , tanskalaisen Esbjerg Ensemble -kamariyhtyeen viulisti sekä sveitsiläisen Calvino -pianotrion viulisti.
Simonen on konsertoinut solistina ja kamarimuusikkona maailmanlaajuisesti. Hän on esiintynyt useimpien suomalaisten ja lukuisien keskieurooppalaisten sinfoniaorkesterien solistina.
Vuonna 2005 Simonen eteni ainoana suomalaisena Jean Sibelius -viulukilpailun finaaliin. Vuonna 2008 hän voitti toisen palkinnon Carl Flesch -viulukilpailussa Unkarissa sekä ensimmäisen palkinnon Cremonan sooloviulukilpailussa Italiassa. Vuonna 2009 Simonen voitti toisen palkinnon Rodolfo Lipizer -kilpailussa Italiassa. Kamarimuusikkona hän on voittanut Lyonin kansainvälisen kvartettikilpailun, Johannes Brahms -kilpailun Puolassa ja Citta di Pinerolo -kilpailun Italiassa.
Giacomo Matteotti

Giacomo Matteotti (22. toukokuuta 1885 Fratta Polesine – 10. kesäkuuta 1924 Rooma) oli italialainen sosialisti ja fasistien ankara arvostelija. Fasistit murhasivat hänet kesällä 1924, minkä jälkeinen kriisi merkitsi käännekohtaa Italian fasismin historiassa. 
Elämä ja ura.
Koulutus ja poliittinen ura.
Matteotti valmistui Bolognan yliopistosta, missä hän oli opiskellut oikeustiedettä. Hänet valittiin Italian edustajainhuoneeseen vuosina 1919, 1921 sekä 1924, ja hän nousi puolueensa pääsihteeriksi.
Murha.
Samoihin aikoihin kuin Matteotti oli edustajainhuoneen jäsenenä, Italian diktaattoriksi vastikään päässyt Benito Mussolini suoritti terrori-iskuja vasemmistolaisia vastaan. Matteotti puhui 30. toukokuuta 1924 Italian parlamentin edessä ja väitti, että Italian fasistit olisivat huijanneet vuoden 1924 vaalivoitossansa. Kaksi viikkoa myöhemmin, 10. kesäkuuta 1924, Matteotti katosi, ja löytyi 18. elokuuta haudattuna Rooman ulkopuolelta. Kuusi "squadristia" oli kaapannut, murhannut ja kiireesti haudannut hänet Riano Flaminion lähelle. Matteottin murha aiheutti laajan kohun ja opposition lähdön edustajainhuoneesta.
Mussolini hämmentyi kansansuosionsa menettämisestä, ja päätti 3. tammikuuta 1925 ottaa Kansallisen fasistipuolueen johtajana vastuun murhasta, tosin hänen osuuttaan murhaan ei kuitenkaan olla koskaan näytetty toteen. Mussolini uhmasi oppositiota nostamaan syytteen häntä vastaan, mitä ei kuitenkaan uskallettu tehdä. 
Matteottin murha merkitsi käännekohtaa fasistisessa Italiassa, sillä sen jälkeen Mussolini lakkasi tekemästä yhteistyötä parlamentin kanssa ja loi Italiasta totalitaristisen valtion, muun muassa vaimentaen opposition lehdistön, poissulkien ei-fasistiset ministerit sekä perustaen salaisen poliisin.
Matteottin murhasta epäillyt kuusi henkilöä alun perin vapautettiin. Vasta toisen maailmansodan jälkeen kolme yhä elossa ollutta surmaajaa sai kolmenkymmenen vuoden vankeustuomiot.
Creation (vuoden 2009 elokuva)

Creation on Jon Amielin ohjaama ja vuonna 2009 ilmestynyt brittiläinen elämäkertaelokuva, joka kertoo Charles Darwinista. Sen pääosia esittävät tosielämän aviopari Paul Bettany ja Jennifer Connelly Charles ja Emma Darwinina. John Collee laati elokuvan käsikirjoituksen Randal Keynesin Darwin-elämäkerran "Annie’s Box" pohjalta. "Creationin" maailmanensi-ilta oli 10. syyskuuta 2009 Toronton elokuvajuhlilla, missä se valittiin avajaisillan gaalanäytöksen elokuvaksi. Ei-kanadalainen elokuva ei ollut saanut kyseistä kunniaa sitten vuoden 1996.
Syyskuussa 2009 tuottaja Jeremy Thomas kertoi elokuvan saaneen levityssopimuksia ympäri maailmaa, mutta ei Yhdysvalloissa. Hänen mukaansa uskonto sanelee Yhdysvalloissa elämää yhä, lukuun ottamatta New Yorkia ja Los Angelesia.
Barloworld Scientific

Barloworld Scientific on Britannian suurin laboratoriotuotteiden valmistaja. Vuonna 2007 yrityksen osti Nova Capital oy. Yrityksen valmistamia tuotteita myydään myös suomessa esimerkiksi sairaaloille.
Yritys käyttää myös nimiä Bibby Sterilin ja Bibby Scientific.
Lähteet.
http://www.bibby-scientific.com/internet/content.nsf/framesetter/TMAY5BQDST?OpenDocument &lt;br&gt;
http://www.nova-cap.com/index.html
Tetryyli

Tetryyli eli trinitrofenyylimetyylinitramiini on TNT:n sukuinen räjähdysaine. Tetryyliä valmistetaan käsittelemällä dimetyylianiliinia rikkihapolla ja sen jälkeen nitraamalla se typpihapolla. Myös eräistä muista aniliinin johdannaisista saadaan nitraamalla tetryyliä.. Tetryylin ominaisuuksiin kuuluu: iskuherkkyys, lievä hygroskooppisuus, kemiallinen vakaus, myrkyllisyys ja valukelvottomuus. Tetryyliä käytettiin erityisesti toisen maailmansodan aikana räjäyttimissä ja nalleissa sellaisenaan, sekä TNT:hen seostettuna torpedojen ja merimiinojen täytteenä. Yhdistettä voidaan käyttää myös pH-indikaattorina. Sen väri muuttuu värittömästä punaisiksi pH-alueella 10,8–13.
Tetryylin kemiallinen kaava on C7H5N5O8 ja rakennekaava (NO2)3C6H2N(CH3)NO2. Tetryyli on normaaliolosuhteissa hajuton ja väritön tai keltainen kiteinen aine, joka ei liukene veteen. Tetryylin moolimassa on 287.15 g/mol, sulamispiste 130 °C, suhteellinen tiheys 1.57 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 479-45-8. Tetryyli räjähtää ilmassa 187 °C:ssa.
Alppisinappiperhonen

Alppisinappiperhonen ("Pieris callidice") on kaaliperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Lajista on kuvattu useita alalajeja. Pohjois-Amerikassa esiintyvää lajia "Pontia occidentalis" on pidetty myös alppisinappiperhosen alalajina.
Levinneisyys.
Alppisinappiperhonen esiintyy vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Vähässä-Aasiassa, Uralilla, Himalajalla, Tiibetissä ja Mongoliassa. Suomessa laji on tavattu yhden kerran vaeltaneena yksilönä Utsjoen Karigasniemeltä.
Koko ja ulkonäkö.
Alppisinappiperhosen etusiiven pituus on 21–26 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on valkoinen. Nimialalajilla koiraan etusiiven yläpuolen mustat kirjaukset ovat niukkoja ja takasiiven yläpuolella ei ole kirjauksia. Naaraalla on siipien yläpuolella laajempia mustia kirjauksia kuin koiraalla. Takasiiven alapuolen pohjaväri on yleensä keltainen ja siipisuonet voimakkaasti vihertävänharmaan kehnän peitossa.
Elinympäristö.
Alppisinappiperhosen elinympäristöä ovat kivikkoiset vuoristoniityt yli 1 500 metrin korkeudessa.
Lentoaika ja elintavat.
Lentoaika on Euroopassa kesäkuun lopulta elokuuhun yhtenä sukupolvena. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat ukonnauriit ("Erysimum"), esimerkiksi "Erysimum pumilum", litukat ("Cardamine"), pernaruohot ("Sisymbrium") ja resedat ("Reseda"), esimerkiksi "Reseda glauca".
Nivernais

Nivernais on Ranskan historiallinen maakunta, joka sijaitsee Neversin kaupungin ympärillä, Nièvren departementissa.
Ankaran ilmaston ja karun maaperän vuoksi alue on hyvin metsäistä. Aluetta halkoo Nivernais'n kanava.
Nivernais’n kanava

Nivernais’n kanava [] () yhdistää Loiren jokialueen Seinen jokialueeseen. Kanava kulkee pohjois-etelä-suunnassa Yonne-joen suuntaisesti, ja sen pituus on noin 180 km. Siinä on 110 sulkua. 
Kanavaa alettiin rakentaa 1784 puun uittoa varten Ranskan suuri vallankumous kuitenkin keskeytti rakennustyöt. Niitä jatkettiin vasta 1820-luvulla. Siitä tuli kuitenkin käytetty kulkuväylä, joka edisti Nievren departementin taloudellista kehitystä. Rautatateiden kehityksen myötä kanavan merkitys alkoi 1800-luvulla vähentyä, ja nykyisin sitä käytetään yksinomaan huviveneilyyn.
Kanava on saanut nimensä Ranskan historiallisen maakunnan Nivernais’n mukaan.
Unk

Anthony Platt (28. marraskuuta 1982 – 24. tammikuuta 2025), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Unk, oli yhdysvaltalainen DJ ja rap-artisti Georgian Atlantasta.
Biografia.
Anthony Platt syntyi 28. marraskuuta 1982. Tavattuaan DJ Jellyn ja DJ Montayn, hän liittyi heidän Southern Style DJs -nimisenn DJ-lähipiiriin. Unk esiintyi koulujen juhlissa ja muissa samankataisissa tapahtumissa ympäri Georgiaa. Vuonna 2000 Big Oomp pyysi Unkin tämän Big Oomp Recordsille ja Unk suostui.
Platt teki soolodebyyttinsä vuonna 2006 albumilla "Beat’n Down Yo Block!", ja sen ensimmäinen single, “Walk It Out”, nousi Billboardin Hot 100 -listalla sijalle 10, R&amp;B/Hip-Hop- ja Rap-listoilla sijalle 2 sekä Pop 100 -listalla sijalle 19. Seuraava single, “2 Step”, oli lähes yhtä suuri hitti, vakiinnuttaen Unkin paikan aikansa hittiartisteina. Molemmilla albumeilla oli myös loistavia remixejä, joissa esiintyivät tähdet kuten Outkast, Jim Jones, T-Pain ja E-40. Unkin toinen albumi, "2econd Season" (2008), nousi myös Billboardin R&amp;B/Hip-Hop -listoilla kärkikymmenikköön.
Vuonna 2009 Plattin saama sydänkohtaus keskeytti hänen uransa. Unk lopetti kiertueet, ja hänen musiikkituotantonsa hidastui, ja hän julkaisi vain muutaman singlen vuosina 2012–2015. Hänen julkisuutensa nousi jälleen hetkellisesti, kun hän esiintyi “Walk It Out” -kappaleellaan vuoden 2023 BET Awards -gaalassa.
Dem Franchize Boyz

Dem Franchize Boyz (lyhennetty joskus DFB) on yhdysvaltalainen Atlantasta kotoisin oleva hip hop-yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat: Parlae (oik. Maurice Gleaton), Pimpin' (Jamal Willingham), Jizzal Man (Bernard Leverette) ja Buddie (Gerald Tiller).
Biografia.
Yhtye aloitti Universal Recordsilla vuonna 2004. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi, joka kantoi yhtyeen nimeä. Albumilta julkaistiin singlenä yhtyeen ensimmäinen hitti "White Tee". Hip hop-tuottaja Jermaine Dupri teki Dem Franchize Boyzin "Oh I Think They Like Me" -kappaleesta remix-version. Kappaleen nimi oli vain "I Think They Like Me". Remix veriolla räppäsi Duprin lisäksi Bow Wow ja Da Brat. Kappale sijoittui Billboard R&amp;B-listan huipulle. Myöhemmin So So Def -levy-yhtiö julkaisi Franchize Boyzin toisen "On Top of Our Game" -nimisen albumin. Tältä albumilta julkaistiin singlenä "Lean Wit It, Rock Wit It". Kappale oli snap- musiikin uranuurtajia. Yhtyyen jäsen Parlae pidätettiin, kun poliisi löysi yhtyeen studiosta huumeita, aseita ja rahaa. Yhtye oli mukana myös R&amp;B-laulaja Monican "Everytime tha Beat Drop" -kappaleella. Kolmas studioalbumi "Our World, Our Way" julkaistiin syyskuussa 2008.
Lentokonetehtaan rata

Lentokonetehtaan rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurataosuus, joka sijaitsi Tampereen ja Pirkkalan rajalla. Rata alkoi Lempäälän puolelta Sääksjärven liikennepaikalta ja kulki pohjoiseen päin Helsingin ja Tampereen välisen pääradan rinnalla aina Peltolammin korkeudelle saakka. Erottuaan pääradasta rata kulki sitten Pirkkalan Toivion ja Partolan kautta Härmälässä Pyhäjärven rannalla sijainneen Valmet Oy:n lentokonetehtaan alueelle. Radasta erkaantui myös sivuraide SOK:n varastolle Sarankulmaan. Rata purettiin 1999–2000 samassa yhteydessä, kun Tampereen ja Sääksjärven välille rakennettiin kolmas raide.
Lentokonetehtaan rataa käytettiin Valmetin lentokonetehtaan kuljetuksiin. Rataa pitkin kuljetettiin maailmalle tehtaalta valmistuneet veturit ja muu kiskokalusto. Lentokonetehtaan historia alkoi vuodesta 1936, kun "Valtion Lentokonetehdas" siirrettiin Tampereelle. Sodan jälkeen tehdas alkoi valmistaa rautatiekalustoa. Tehtaalla rakennettiin 1950-luvulta 1970-luvulle Hr11-, Dr12-, Dr13-, Dr16-, Sv11-, Dv11-, Dv12-, Dv15- ja Dv16-veturisarjoja, Dm3-, Dm4-, Dm6-, Dm7-, Dm8- ja Dm9-dieselmoottorijunia, Sm1- ja Sm2-sähköjunia, M100-sarjan metrojunia sekä Helsinkiin raitiovaunuja.
Taulustolaitos

Taulustolaitos eli tabellilaitos () on 1749–1858 koottu Ruotsin väestötilastojen järjestelmä. Se on ensimmäinen koko valtion tiedot sisältävä väestötilasto. Se on maailman vanhin lajissaan. Tilastojen laadintaa johti 1756 perustettu tabellikomissio. Tilastojen tietojen kerääminen oli monivaiheinen tapahtumasarja. Aluksi papisto laati kirkonkirjojen perusteella taulukon seurakunnan asukkaista. Seurakuntien taulukkojen avulla tehtiin yhdistelmätaulukko rovastikunnittain ja näiden avulla hiippakunnittain, sitten lääneittäin ja lopuksi koko Ruotsista.
Taulukkoja laadittiin sekä väestömuutoksista että väkiluvusta ja väestön rakenteesta. Väestömuutostaulukot sisälsivät tiedot syntyneistä, vihityistä ja kuolleista sekä myöhemmin myös muuttaneista. Väestötaulukot ryhmittelivät kansan ammatin, iän, siviilisäädyn ja sukupuolen mukaan sekä myöhemmin vielä kielen, syntymäpaikan ja koulutuksen mukaan. Väestötilasto laadittiin aluksi vuosittain, 1751 alkaen joka kolmas vuosi, 1775 lähtien joka viides vuosi ja 1880 alkaen joka kymmenes vuosi. Vuonna 1858 tilastoja alkoi laatia Tilastollinen keskustoimisto. Suomen ja Ruotsin eron jälkeen Suomen tilastoja laati senaatin kamari- ja tilintekotoimituskunta, jolta tehtävä siirrettiin 1865 väliaikaiselle tilastolliselle toimistolle. Siitä muodostettiin 1884 Tilastollinen päätoimisto, josta 1971 tuli Tilastokeskus.
Tuttu Tarkiainen

Tuttu Viljo Tarkiainen (9. joulukuuta 1912 Helsinki – 29. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteilijä ja professori.
Tarkiaisen vanhemmat olivat kirjailija Maria Jotuni ja kirjallisuudentutkija Viljo Tarkiainen. Tarkiainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1930, valmistui filosofian maisteriksi 1932 ja väitteli tohtoriksi 1938 tasavallan presidentin asemasta. Hän työskenteli vuosina 1934–1944 Suomen ulkoministeriössä ja toimi lähetystöattaseana Moskovassa 1936–1938, ministeriön jaostosihteerinä 1938–1943 sekä lähetystösihteerinä Roomassa 1943–1944. Sodan jälkeen hän oli muutaman vuoden ajan liike-elämän palveluksessa, Suomen Puunjalostusteollisuuden keskusliiton kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1944–1945 ja Enso-Gutzeitin kauppapoliittisena neuvonantajana 1945–1948. Sen jälkeen hän oli FAO:n virkailijana Washingtonissa ja Roomassa 1949–1952. Suomeen palattuaan Tarkiainen siirtyi akateemiselle uralle. Hän oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun valtio-opin professorina 1952–1965 ja samalla koulun rehtorina 1954–1956 sekä yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina 1954 ja 1963–1965. Helsingin kauppakorkeakoulussa hän oli valtio-opin dosenttina 1954–1965 ja henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina vuodesta 1965 kuolemaansa asti.
Tarkiainen kuului Suomen valtuuskuntaan kauppaneuvotteluissa Pariisissa vuonna 1942 ja Kööpenhaminassa 1947. Hän oli jäsenenä vuoden 1956 YK:n yleiskokouksen Suomen-valtuuskunnassa ja oli Suomen YK-liiton puheenjohtajana 1956–1959.
Tarkiainen oli yhtenä kirjoittajana 12-osaisessa teoksessa "Suomen kansanedustuslaitoksen historia".
Historiantutkija Kari Tarkiainen on Tuttu Tarkiaisen veljenpoika.
Arvo Laro

Arvo Vihtori Laro (sukunimi vuoteen 1934 "Lindholm"; 23. joulukuuta 1909 Tampere – 29. elokuuta 1968 Mikkeli) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja, lehtori ja kirjailija.
Laro oli toimittajana muun muassa tamperelaisessa Aamulehdessä. Jatkosodan aikana hän toimi rintamakirjeenvaihtajana ja lyhytaikaisesti 11. Tiedotuskomppanian päällikkönä. Hän oli sitten äidinkielen lehtorina vuodesta 1951 alkaen aluksi Lappeenrannassa ja sitten Mikkelissä.
Arvo Laron puoliso vuodesta 1937 oli kirjastonhoitaja Adelheid Laro. Testamenttivaroin perustettu Adelheid ja Arvo Laron rahasto jakaa apurahoja eteläsavolaisille esikoisteoksen julkaisseille kirjailijoille. Se on osa Etelä-Savon rahastoa, yhtä Suomen Kulttuurirahaston 17 maakunnallisesta rahastosta.
Kukkasen koulu

Kukkasen peruskoulu sijaitsee Nastolan kirkonkylällä. Vuonna 2017 Männistön koulun oppilaat ja opettajat siirrettiin Kukkasen koulun tiloihin. Lukuvuoden 2017- 2018 alkaessa oppilasmäärä Kukkasen koulussa oli noin 450 oppilasta. Kukkasen koulun rehtorina on vuodesta 2008 asti toiminut Sanna Ainola. Vuoden 2022 alussa koulu siirtyi Nastopolin rakennukseen.
Eino Kauppinen

Eino Ilmari Kauppi (sukunimi vuosina 1920–1988 Kauppinen; 26. helmikuuta 1910 Helsinki – 1. kesäkuuta 2001 Espoo) oli suomalainen professori ja kirjallisuudentutkija.
Kauppisen vanhemmat olivat rautatieläinen Matti Kauppinen ja Ida Vilhelmiina Aaronintytär Koskela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1940, sai maisterin arvon 1943 sekä valmistui lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1952.
Kauppinen oli Kustannusliike Suomen kauppa ja teollisuus Oy:n (Sininen Kirja Oy) palveluksessa 1938–1939 ja Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palveluksessa 1940–1941. Sodan aikana hän oli työssä valtion tiedoituslaitoksessa 1941–1945 ja sodan jälkeen Kauppinen toimi kustannusliike Otavan kustannusvirkailijana 1946–1967. Hän oli yhteiskunnallsessa korkeakoulussa ja sittemmin Tampereen yliopistossa kirjallisuudenhistorian vt. professorina 1953–1957, sanomalehtiopin dosenttina 1954, sanomalehtiopin vt. professorina 1954–1955 ja 1959 sekä kotimaisen kirjallisuuden vt. professorina 1965–1967 ja professorina 1967.
Kauppinen oli Aleksis Kiven seuran sihteeri ja johtokunnan jäsen 1943–1949, Pentti Haanpään seuran johtokunnan jäsen vuodesta 1956 ja valtion kirjallisuuslautakunnan jäsen 1957–1959.
Kauppinen tutki erityisesti Aleksis Kiven ja Pentti Haanpään elämää ja tuotantoa.
Duke of Edinburgh -luokka (risteilijä)

Duke of Edinburgh -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden panssariristeilijän muodostama alusluokka. Luokan alukset laskettiin vesille vuosina 1904 ja 1905. Ne voidaan jakaa asennettujen apuaseiden perusteella kahteen alaluokkaan, jolloin kaksi ensimmäistä alusta muodostavat varsinaisen Duke of Edinburgh -luokan ja loput neljä Warrior-luokan.
Alusluokka oli ensimmäinen Philip Wattsin ollessa laivaston rakennusviraston johtajana ().
Suunnittelu.
Luokan alusten pääaseina olivat kuusi 9,2 tuuman tykkiä, joista neljä oli asennettu yläkannen kulmiin ja loput kaksi keulakannelle ja perään. Kahdessa ensimmäisessä apuaseina oli viisi kuuden tuuman tykkiä kummallakin kyljellä. Muina aseina olivat kaksikymmentä kolmen naulan yläkannelle tykkiä mastojen ympärille ryhmitettyinä. Loppujen neljän apuaseina oli kaksi 7,5 tuuman tykkiä kummallakin laidalla.
Palvelus.
"HMS Natal" tuhoutui räjähdyksessä joulukuussa 1915, minkä syynä pidetään viallisen kordiitin itsesyttymistä. "HMS Duke of Edinburgh", "HMS Black Prince" ja "HMS Warrior" ottivat osaa Skagerrakin taisteluun 1. risteilijäviirikössä, jolloin kaksi viimeksi mainittua upposi joko taistelussa tai saamiensa vaurioiden vuoksi. "HMS Cochrane" ja "HMS Achilles" kuuluivat 2. risteilijäviirikköön. "HMS Achilles" oli taistelun aikana telakalla huollettavana. "Cochrane" ajoi matalikolle marraskuussa 1918 Mersey-joella, minkä jälkeen se romutettiin korjauskelvottomana. Viimeiset luokan alukset romutettiin 1921.
UFO (televisiosarja)

UFO on brittiläinen tieteissarja, jota ITV esitti 1970–1971. Sarjan loivat aikaisemmin muun muassa Myrskylinnuista vastanneet aviopari Gerry ja Sylvia Anderson.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1980, jolloin SHADO-ryhmä taistelee ulkoavaruudesta tulleita muukalaisia vastaan.
The Edge of Night

The Edge of Night oli yhdysvaltalainen saippuasarja, jota esitettiin 1956–1984. Sarjan loi Irving Vendig, joka aikaisemmin oli ollut "Perry Mason" -radiosarjan pääkäsikirjoittajana. Sarjan tapahtumat sijoittuivat kuvitteelliseen Monticellon kaupunkiin. 
"The Edge of Night" oli monista muista päiväaikaan lähetettävistä saippuasarjoista poiketen hyvin rikospainotteinen. Sarjan seuraajista 50 prosenttia oli miehiä, mikä on ennätys television päiväsarjojen kohdalla. Vaikka sarjan katsojaluvut eivät olleet erityisen korkeat, sen katselijauskollisuus oli suuri. Sarjaa esitettiin ensin CBS-kanavalla ja vuodesta 1975 lähtien ABC-kanavalla.Yhteensä sarjaa esitettiin 7240 jaksoa.
Arethusa-luokka (1913)

Arethusa-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut kevyt risteilijäluokka, johon kuului kahdeksan alusta. Alusluokka tilattiin syyskuussa 1912, ja sen alusten palveluspaikaksi oli suunniteltu Pohjanmeri. Luokan alukset olivat ensimmäiset brittiläiset risteilijät, joissa käytettiin polttoaineena ainoastaan öljyä ja joihin oli asennettu kevyemmät hävittäjätyyppiset koneet.
Aluksissa oli kolme savuhormia, joista keskimmäinen oli paksuin. Niiden suunnittelu perustui aiempiin tiedusteluristeilijöihin, jotka oli suunniteltu toimimaan hävittäjien kanssa Pohjanmerellä. Aluksiin kuitenkin tehtiin parannuksia, kuten vahvistettiin kylkien suojaa niin kuin edeltäneessä Town-luokassa, mutta niissä palattiin seka-aseistukseen.
Muutostyöt.
Sodan aikana aluksille lisättiin toiset kaksi 21 tuuman torpedoputkea, ja niiden ilmatorjunta-aseistusta vahvennettiin. Aluksille asennettiin myös miinanlaskukalusto. Viidestä luokan aluksesta poistettiin perästä kaksi neljän tuuman tykkiä, jotka korvattiin yhdellä kuuden tuuman tykillä.
Sulevi Manninen

Kaarlo Otto Sulevi Manninen (24. marraskuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä.
Mannisen vanhemmat olivat runoilija, suomentaja Otto Manninen ja kirjailija Anni Swan. Mannisen veljiä olivat Antero Manninen ja Mauno Manninen. Manninen valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1927 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1933. Hän opiskeli ranskan kieltä Ranskan Pariisissa sekä Sveitsin Genevessä syksyllä 1927. Manninen kuoli keuhkotautiin vuonna 1936.
Manninen suomensi Molièren näytelmät "Sievistelevät hupsut" ja "Luulosairas" sekä Ferdinand Brucknerin näytelmän "Elisabeth". Hänen ainoa oma runokokoelmansa "Levoton päivä" (WSOY, 1936) julkaistiin postuumisti. Manninen avusti myös Jean-Louis Perretiä suomalais-ranskalaisen sanakirjan tekemisessä.
Intian lippu

Intian lippu on yksi Intian tasavallan kansallistunnuksista. Se otettiin nykyisessä muodossaan käyttöön perustuslakia säätävässä kokouksessa 22. heinäkuuta 1947, 24 päivää ennen Intian itsenäistymistä 15. elokuuta 1947.
Lippu perustuu Pingali Venkayyan suunnittelemaan Intian kongressipuolueen lippuun. Lippu on vaakasuuntainen trikolori, jonka värit ovat ylhäältä alkaen oranssi, valkoinen ja vihreä. Lipun keskellä on tummansininen 24-pinnainen pyörä, "Ashoka Chakra".
Buzuluk

Buzuluk () on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Samaran varrella 246 kilometriä Orenburgista luoteeseen. Kaupunki on Buzulukin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Samaran ja Orenburgin välinen rautatie. Asukkaita on 88 900 henkeä (vuonna 2008).
Buzulukin linnoitus perustettiin samannimisen joen suuhun vuonna 1736. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Ufan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1804 kaupunki liitettiin Orenburgin ja vuonna 1851 Samaran lääniin. Buzulukissa oli Jumalanäidin naisluostari ja Kristuksen kirkastumisen miesluostari. Kaupunki oli tunnettu siellä valetuista kirkonkelloista.
Nykyään Buzulukissa on koneenrakennus- ja kevyttä teollisuutta. Lähistöllä tuotetaan öljyä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Buzulukski bor -niminen kansallispuisto.
Antero Manninen

Swan Ohto Antero Manninen (10. marraskuuta 1907 Helsinki – 18. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen hallintovirkamies, suomentaja ja tietokirjailija, joka tunnettiin myös radion tietokilpailujen Herra X:nä.
Antero Mannisen vanhemmat olivat runoilija, suomentaja Otto Manninen ja kirjailija Anni Swan. Hänen veljiään olivat Sulevi Manninen ja Mauno Manninen. Antero Mannisen poika on historiantutkija Ohto Manninen ja tytär kirjailija Hellevi Arjava (o.s. Manninen).
Antero Manninen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1925 ja suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1953.
Manninen suomensi Rudyard Kiplingin runoja ("Valkoisen miehen taakka"), mutta ennen kaikkea hänet tunnetaan tietokirjallisuuden suomentajana. Hänen suomennoksiaan ovat muun muassa H. Peter Krosbyn "Kekkosen linja: Suomi ja Neuvostoliitto 1944–1978", Anthony F. Uptonin "Vallankumous Suomessa 1917–1918" osat 1-2, Fridtjof Nansenin "Yön ja jään matka" sekä Jacob Bronowskyn "Ihmisen vaiheet".
Manninen työskenteli Helsingin yliopistossa hallintotehtävissä. Vuonna 1953 hän oli perustamassa yliopistolle omaa "Yliopisto"-nimistä tiedotuslehteä. 
Manninen oli Herra X:nä Suomen ensimmäisessä radiotietokilpailusarjassa, jonka ensimmäisen jakson Yleisradio lähetti 11. joulukuuta 1941. Kilpailun isä ja ideoija oli sittemmin elokuvaohjaajana tunnetuksi tullut Armand Lohikoski. Herra X:n henkilöllisyys paljastui vasta toistakymmentä vuotta myöhemmin. Herra X kilpaili sarjan ohjelmissa viittä vaihtuvaa kilpailijaa vastaan, jotka myös toimivat salanimillä. Viimeinen Herra X -tietokilpailu käytiin 11. maaliskuuta 1956. Myöhemmin Manninen oli radion Viisasten kerhon jäsenenä.
Yksityisyys

Yksityisyys tarkoittaa luonnollisen henkilön oikeutta suojautua ulkopuoliselta puuttumiselta. Se voi tarkoittaa myös niitä käytännön mahdollisuuksia, joiden avulla henkilö kykenee suojautumaan ulkopuolisten puuttumiselta. Oikeutta yksityisyyteen pidetään yhtenä ihmisoikeuksista ja siitä määrätään ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 12. artiklassa.
Yksityisyys internetissä.
Vuonna 2013 tietovuotaja Edward Snowden sanoi Channel 4 -tv-kanavan lähetyksessä, että "meillä on taskuissamme laitteita, jotka seuraavat kulkuamme kaikkialle. Tänään syntyvä lapsi kasvaa ilman mitään käsitystä yksityisyydestä." Snowdenin mukaan nykymaailmassa varttuvat eivät ymmärrä, mitä merkitsee yksityinen hetki tai tallentamaton ajatus. "Tämä on ongelma, koska yksityisyydellä on väliä. Yksityisyys auttaa meitä määrittelemään sen, keitä me olemme ja keitä me haluamme olla", Snowden sanoi.
Suomessa.
Suomessa yksityisyys on perustuslain turvaama oikeushyvä. Sen läheisoikeuksia on muun muassa kotirauha ja kirjesalaisuus. Yksityisyyden arvostus perusoikeutena on kasvanut 2000-luvulla ja asiaan liittyvä lainsäädäntö on herättänyt huomiota.
Yksityisyyden suojasta säädetään tarkemmin esimerkiksi yksityisyyden suojasta työelämässä annetussa laissa (759/2004).
Yksityisyyden käsitettä ei ole Suomessa määritelty missään laissa tai säädöksessä. Ensimmäisen kerran yksityisyyden käsite omaksuttiin vuoden 1988 henkilörekisterilakiin. Henkilötietolain perusteluissa todetaan yksityisyyden suojan voivan ilmetä eri tilanteissa eri tavoin.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio Suomelle.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on antanut v. 2014 Suomea koskevan tuomion, jonka mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8. artiklassa turvattua oikeutta yksityiselämän kunnioittamiseen oli loukattu.
Yoshi’s Cookie

Yoshi’s Cookie () on Nintendon julkaisema pulmapeli, joka on julkaistu NES ja Game Boy -pelikonsoleille. Pelin kehittänyt Bullet-Proof Software julkaisi pelin myöhemmin myös Super Nintendo Entertainment Systemille. 
Pelaaminen.
Pelissä on tarkoitus järjestellä pelikentällä olevia keksejä siten, että yhteen riviin tulee vain yhdenlaisia pikkuleipiä.
Iiro Luoto

Iiro Luoto (s. 8. lokakuuta 1984 Espoo) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka pelasi sekä hyökkäyksen linjassa että sisempänä laitahyökkääjänä. Luoto pelasi urallaan ammattilaisena Suomessa, Saksassa ja Sveitsissä, sekä kaudella 2007 NFL-seura New York Jetsin harjoituskokoonpanossa.
Luoto on aloittanut uransa Helsinki Roostersissa. Hän eteni kansainväliseen NFL Europa -liigaan, jossa pelasi kolme kautta vuosina 2004–2006. Vuonna 2006 Luoto voitti Frankfurt Galaxyssa sarjan mestaruuden eli World Bowlin. Vuonna 2007 Luoto oli New York Jetsin harjoitusjoukkueessa, jossa paikka ei auennut ja hän palasi Suomeen Helsinki Wolverinesiin. Kaudet 2009 ja 2010 hän edusti Porvoon Butchersia.
Vuonna 2011 Luoto siirtyi Sveitsin pääsarjaan Calanda Broncosiin. Kahden vuoden jälkeen Luoto palasi Suomeen ja siirtyi helmikuussa 2013 Helsinki Wolverinesiin. Seuraavana kautena hän palasi Roostersiin. Luoto päätti pelaajauransa kauden 2018 jälkeen.
Luoto valittiin jäseneksi numero 44 Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton Hall of Fameen 8. syyskuuta 2024.
Monica (laulaja)

Monica Denise Brown, o.s. "Arnold", (s. 24. lokakuuta 1980 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Simo Saloranta

Simo Sakari Saloranta (12. joulukuuta 1934 Lieto – 8. marraskuuta 2017 Raisio) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Saloranta sijoittui Rooman 1960 olympialaisten 10 000 metrin juoksussa 21:nneksi. Hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä sekä Rooman että neljä vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä vuonna 1961 ja 10 000 metrillä vuonna 1963. Hän edusti Suomea 20 maaottelussa vuosina 1959–1965 ja saavutti niissä yhteensä seitsemän henkilökohtaista voittoa.
Seuratasolla ”Simppa” Saloranta edusti Liedon Parmaa, Naantalin Löylyä ja Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden 5 000 metrillä vuosina 1961, 1963 ja 1964, 10 000 metrillä vuonna 1960 sekä 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa vuonna 1964. Hän saavutti 5 000 metrillä SM-hopeaa vuosina 1959 ja 1960 sekä SM-pronssia vuonna 1962. Hän oli kolmas 14 minuutin rajan 5 000 metrin juoksussa alittanut suomalainen. Hän juoksi 2 000 metrillä Suomen ennätyksen 5.11,2 vuonna 1965.
V.I.C.

Victor Grimmy Owusu (s. 20. heinäkuuta 1987 Queens, New York, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Biografia.
V.I.C. syntyi New Yorkin Queensissä 20. heinäkuuta 1987. Hänen äitinsä oli newyorkilainen ja isänsä ghanalainen. Kymmenenvuotiaana Victor teki koulussa rapin huumausaineista. Pian hän muutti perheineen Atlantaan. Siellä hän työskenteli parturina ennen rap-uraansa. V.I.C. on kristitty. Hänen debyyttialbuminsa "Beast" julkaistiin elokuussa 2008. Albumin ensimmäinen single ”Get Silly” sijoittui Rhythmic Top 40-listan 25. sijalle. Singlen tuotannosta vastasi Soulja Boy. Yhtyeen albumi "Revenge of the Beast" julkaistaan vuonna 2013.
Arosinappiperhonen

Arosinappiperhonen ("Pieris chloridice") on kaaliperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Arosinappiperhosen etusiiven pituus on yleensä 20–22 mm. Siipien yläpinnan pohjaväri on valkoinen. Koiraiden etusiiven yläpuolen mustat kirjaukset ovat niukkoja ja takasiiven yläpuolella ei ole kirjauksia. Naarailla siipien yläpinnan kirjaukset ovat laajempia kuin koirailla.
Arosinappiperhonen muistuttaa sinappiperhosta ("Pieris daplidice"). Pohjois-Amerikassa esiintyvää lajia "Pontia beckerii" on toisinaan pidetty arosinappiperhosen alalajina.
Levinneisyys.
Arosinappiperhonen esiintyy Euroopan kaakkois- ja itäosista Vähään-Aasiaan, Irakiin, Iraniin ja idässä Mongoliaan saakka. Lajia on tavattu Suomessa ainoastaan vuonna 1970, jolloin se esiintyi vaeltajana laajan sinappiperhosen ("Pieris daplidice") vaelluksen yhteydessä.
Elinympäristö.
Arosinappiperhosen elinympäristöä ovat niityt, puutarhat ja myös kuivat arot ja kivikkoiset vuoristoniityt.
Lentoaika ja elintavat.
Lentoaika on huhtikuusta alkaen läpi kesän ainakin kahtena sukupolvena. Laji talvehtii kotelona. Suomeen vaeltaneet yksilöt on tavattu heinäkuun loppupuolella ja elokuun alussa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat pernaruohot ("Sisymbrium") ja litutillit ("Descurainia").
Pieni runotyttö

Pieni runotyttö on kanadalaisen kirjailijan L. M. Montgomeryn romaani, joka kertoo orvoksi jääneen tytön kasvutarinan lapsesta aikuiseksi 1800-luvun Kanadassa, pienellä Prinssi Edwardin saarella.
Juoni.
Huom. alla oleva viittaa koko kirjasarjan tapahtumiin, ei vain tähän teokseen. 
Kirjan päähenkilö on Emilia Byrd Starr, nuori tyttö joka jää orvoksi isänsä kuoltua tuberkuloosiin. Kukaan Emilian sukulaisista ei haluaisi tyttöä taakakseen, joten he heittävät arpaa siitä, kuka joutuu huolehtimaan hänestä täysi-ikäiseksi saakka. Emilia päätyy asumaan Blair Waterin kylään Uusi Kuu -nimiselle sukutilalle yhdessä Elisabet-tädin, Laura-tädin ja Jimmy-serkun kanssa. Emilia oppii hyvin nopeasti, että hänen tätinsä Elisabet on perheen pää, ja hänellä on hyvin vahva auktoriteetti suvun muihin jäseniin. Emilian tulinen ja avarakatseinen luonne joutuu välittömästi yhteentörmäykseen Elisabetin konservatiivisen elämänkatsomuksen kanssa.
Emilia tuntee aluksi itsensä yksinäiseksi, ja uudessa koulussa muut lapset suhtautuvat häneen penseästi. Hän kuitenkin ystävystyy nopeasti toisen yksinäisen koulukaverin, Ilsen kanssa. Myös koulun komein poika Teddy Kent ja Uuden Kuun renki Perry ystävystyvät Emilian kanssa. Emilia myös rakastuu Teddyyn ja vaikuttaakin siltä, että myös Teddyllä olisi tunteita tyttöä kohtaan.
Emilialla on lahjakas kirjoittaja, ja jo varsin nuorena hän lähettää tekstejään lehtiin julkaistaviksi. Elisabet-täti kuitenkin kieltää kirjoittamisen. Emilia saa lähteä jatko-opistoon, Shrewsburyynkin vain sillä ehdolla, ettei kirjoita enää yhtään epätodellista, fiktiivistä tekstiä.
Myöhemmin Emilia kuitenkin jatkaa kirjoittamista. Lehdet palauttavat hänen kirjoituksiaan eikä kustantaja suostu julkaisemaan hänen ensimmäistä romaaniaan "Unelmien kauppiasta". Dean Priest, joka pelasti aikoinaan Emilian hengen, kuitenkin auttaa häntä hankalina hetkinä ja Emilia kihlautuu Deanin kanssa, Teddyn lähdettyä Montrealiin ja myöhemmin Eurooppaan opiskelemaan piirustusta.
Dean ja Emilia sisustavat Fred Blairin "autiota taloa", mutta pari kuukautta ennen häitä Emilia ymmärtää rakastavansa Teddyä, eikä voi mennä naimisiin Deanin kanssa. Kun Ilse ja Teddy ilmoittavat kihlauksestaan, Emilia murtuu, mutta suostuu silti parhaan ystävänsä Ilsen morsiusneidoksi. Emilia kärsii esittäessään iloista ja kuunnellessaan Ilsen selityksiä hääjuhlista. Hääpäivä koittaa, mutta Ilse saa tietää Perryn jääneen auton alle. Hän karkaa ikkunasta Perryn luo sairaalaan ja häät peruutetaan. Lopuksi Emilia ja Teddy menevät naimisiin selvitettyään väärinkäsitykset.
Tv-sarja.
Runotytöstä on tehty myös televisiosarja. Siinä pääosaa näyttelee Martha MacIsaac.
Maitotiiviste

Maitotiiviste on, toisin kuin maitojauhe, nestemäinen tuote. Se valmistetaan poistamalla vesi vain osittain maidosta. Suomessa maitotiivisteet jaetaan Euroopan unioninmääräykset huomioon ottaen seuraavasti (2007):
Sokeroimattomat maitotiivisteet
Sokeroidut maitotiivisteet
Kaikissa näissä vähintään 20 % pitää olla maidon kuiva-ainetta. Sallittuja lisäaineita ovat muun muassa eräät vitamiinit ja kivennäisaineet sekä sakkaroosi (sokeri). Valmistuksen yhteydessä maitotiivisteeseen voidaan lisätä kermaa, kokonaan kuivattua maitoa tai molempia, aivan kuten myös raaka-aineiksi luokiteltavia maidon ainesosia. Maitotiivisteiden säilöminen tulee toteuttaa joko lämpökäsittelyllä tai sokeroinnilla.