tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Boris Moliis

Johan Boris Moliis (1. elokuuta 1881 Pori – 28. huhtikuuta 1942 Kauniainen) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Moliisin vanhemmat olivat kauppias Johan Henrik Moliis ja Hilma Norén ja puoliso 1920–1929 Aino Charlotta Schrowe. Moliis kävin koulunsa Suomessa, mutta valmistui diplomi-insinööriksi Dresdenin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1907. Hän perehtyi graafiseen alaan työskentelemällä Enso Träsliperi -yhtiön paperitehtaalla 1908, kirjapainoissa Ruotsissa, Lodzissa Puolassa sekä paperitehtaissa Saksassa. Vuonna 1913 hänestä tuli Weilin &amp; Göösin teknillinen johtaja ja vuonna 1915 yhtiön johtokunnan jäsen. Kun yhtiön toimitusjohtaja Boris Moliisin veli Birger Moliis kuoli, Boris Moliis nimitettiin veljensä seuraajaksi vuonna 1929. Boris Moliis jatkoi silti myös yhtiön teknillisenä johtajana. Moliisilla oli päätyönsä ohella useita alansa luottamustoimia, muun muassa Graafisen Teollisuuden Liitossa ja Suomen Kirjansitomonomistajain Liitossa. Suojeluskuntatyöhön aktiivisesti osallistunut Moliis sai järjestön korkeimman ansiomerkin vuonna 1936. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1938. Weilin &amp; Göösiä Moliis johti vuoteen 1940 asti.
Hiidensalo

Hiidensalo on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Vierelä

Vierelä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kärävä

Kärävä on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Rinnekangas

Rinnekangas on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kytösaho

Kytösaho on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Niittykoski

Niittykoski on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kluuskeri

Kluuskeri on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kimpimäki

Kimpimäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aasianhamppio

Aasianhamppio ("Datisca cannabina") on Datiscaceae-heimoon kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, ruohovartinen kasvi, jonka varsien tyvet saattavat olla hieman puutuneita. Varret kasvavat tiiviinä ryhminä ja ovat haarattomia sekä kasvutavaltaan pystyjä. Aasianhamppio voi kasvaa noin 0,6–2 metriä korkeaksi. Aasianhamppio on hamppua muistuttava kasvi, ja sen lehdissä on kolmesta seitsemään vuorottaisesti sijaitsevaa ja hammaslaitaista lehdykkää. Emikasvien kukat ovat keltaisia.
Aasianhamppio kasvaa luonnossa purojen varsilla runsasravinteisilla tulvamailla. Lajia tavataan luonnossa Kyproksella, Turkissa ja Kaukasuksella sekä Levantin alueelta Afganistaniin, Pakistaniin ja Himalajan keskiosiin ulottuvalla alueella.
Aasianhamppion lehdistä, varsista ja juurista voidaan eristää keltaista väriainetta. Kasvin eri osia on käytetty myös lääkinnällisiin tarkoituksiin.
Salami (sukunimi)

Salami on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Halkoaho

Halkoaho on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Stina Anderson

Kristina Amalia ("Stina") Anderson (10. joulukuuta 1876 Björkäng, Länsi-Götanmaa – 31. elokuuta 1940 Skövde) oli ruotsalainen kirjoittaja ja virsirunoilija.
Hän oli maanviljelijän tytär. 14-vuotiaana hän sai tuhkarokon, ja sen seurauksena hän sairastui vaikeaan nivelreumaan, joka sitoi hänet pyörätuoliin ja vuoteeseen loppuelämäksi. Hän asui vuodesta 1910 lähtien sairaskodissa Skövdessä.
Anderson koki tehtäväkseen lohduttaa toisia kärsiviä kertomalla omista kärsimyksistään. Hän kirjoitti runoja ja kertomuksia, joita hän sai julkaistua muun muassa "Svenska Posten" -lehdessä ja "Bildjournalen-"viikkolehdessä. Hän kävi kirjeenvaihtoa arkkipiispa Nathan Söderblomin kanssa, ja tämä rohkaisi häntä kertomaan elämästään kirjan muodossa. Hän julkaisikin pari kirjaa 1920-luvun alussa ("Prismor" 1920 ja "Livets innersida" 1923). Samoihin aikoihin hän kirjoitti virren ”Att bedja är ej endast att begära” rukoussunnuntaina 1921, ilmauksena hänen sydämensä kokemuksesta. Runo julkaistiin "Svenska Posten" -lehdessä vuonna 1922.
Andersonin runo on virsi 213 Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa. Siitä on Wilhelm Snellin tekemä suomenkielinen käännös ns. Luulajan virsikirjassa vuodelta 1972, virsi 337 ”Ei rukous oo pelkkää anomista”. Nykyisessä Ruotsin kirkon virsikirjassa virren suomennos ”Kun rukoilen, en pyydä ainoastaan” on Anna-Maija Raittilan tekemä vuodelta 1999.
Ida Granqvist

Ida Granqvist (12. marraskuuta 1872 Rackeby, Länsi-Götanmaa, Ruotsi – 10. maaliskuuta 1949 Göteborg) oli ruotsalainen kirjailija, virsirunoilija ja lähetystyöntekijä.
Ida Granqvist kasvoi Rackebyssä, Länsi-Götanmaalla, jossa hänen isänsä oli kirkkoherra. Hän sai perusteellisen kasvatuksen, kirjoitti jo varhain ja julkaisi kaikkiaan 26 runokokoelmaa. Hän käytti nimimerkkiä Adi. Hän toimi useita vuosia Ruotsin kirkon lähetystyössä Etelä-Afrikassa ja julkaisi muun muassa zulunkielisen laulukirjan ja käänsi lauluja zulun kielelle. Myöhemmin hän toimi vuodesta 1928 Ruotsin kirkon lähetyksen kansliassa Uppsalassa.
Hänen runonsa saivat arvostusta, muun muassa Ruotsin akatemian sihteeri Carl David af Wirsén kirjoitti johdannon hänen runokokoelmaansa "Gud vill det" 1902. 
Useita hänen runojaan on sävelletty ja julkaistu useissa laulukirjoissa. Yksi hänen runonsa ”O giv oss, Herre, av den tro” vuodelta 1902 julkaistiin Ruotsin kirkon virsikirjassa 1937. Se on vuoden 1986 virsikirjassa virsi 253. Virren sävelmänä on saksalaisen Burkhard Waldiksen sävelmä vuodelta 1553. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on Niilo Rauhalan 1996 tekemänä suomennoksena ”Oi Herra, usko meille suo”.
Virrestä on myös vanhempi suomennos ”Oi Herra, anna armostas Se vahva usko meille” niin sanotussa Luulajan virsikirjassa numero 357 ja "Hengellisiä lauluja ja virsiä" -kirjassa numero 317 (suom. Per Boreman 1942 ja Lauri Pohjanpää 1945). "Hengellisiä lauluja ja virsiä" -kirjassa laulun sävelmänä on Sulo Salosen 1956 tekemä sävelmä.
IBM Roadrunner

IBM Roadrunner oli IBM:n valmistama supertietokone. Tietokone oli ensimmäinen, joka saavutti petaflopsin suorituskyvyn vuonna 2008. Tietokone sijoitettiin Los Alamos National Laboratoryyn ja maksoi 133 miljoonaa dollaria. Aiemmin nopein tietokone oli Lawrence Livermore National Laboratoryn IBM Blue Gene/L, joka päivitysten jälkeen pystyi 478,2 teraflopsin suorituskykyyn.
Roadrunnerin kehitys alkoi vuonna 2002 ja se käynnistettiin vuonna 2006. Monimutkaisuuden vuoksi se rakennettiin kolmessa vaiheessa.
Tietokone käytti kahta eri tyyppistä suoritinta: IBM:n PowerXCell-suoritinta sekä AMD Opteron -suorittimia. Tietokone käytti solmuja, jotka kytkettiin InfiniBand-kytkentäverkolla. Tietokoneen PowerXCell-suoritinta toimivat kiihdyttiminä nopeuttamaan osia laskutoimituksista. Tietokone käytti noin 2,35 megawattia virtaa.
Marraskuussa 2009 päivitetty Jaguar-tietokone ohitti Roadrunnerin suorituskyvyssä.
Intian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Intian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Intiaa alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on osallistunut kahdestiKansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n järjestämään Challenge Cup of Asian alle 18-vuotiaiden turnaukseen. Ensi kertaa osallistuessaan vuonna 2012 Intian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue sijoittui viiden joukkueen turnauksessa neljänneksi, mutta viimeiseksi jäänyt Hongkong ei pelannut yhtään ottelua. Intia kuitenkin voitti yhden ottelun turnauksessa. Turnauksessa joukkueen päävalmentajana toimi intialainen Abdul Hakim.
Tikaskoriaria

Tikaskoriaria ("Coriaria japonica") on koriariakasvien (Coriariaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puuvartinen kasvi, joka kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi. Tikaskoriaria kukkii huhti–toukokuussa. Sen hedelmät ovat aluksi punaisia, mutta muuttuvat kypsyessään tummanpurppuranpunaisiksi. Koko kasvi hedelmät mukaan lukien on kuitenkin myrkyllinen.
Tikaskoriaria esiintyy Japanissa. Laji kasvaa aurinkoisilla paikoilla, kuten vuorten rinteillä ja laaksoissa sekä kuivuneiden jokien pohjilla.
Tikaskoriaria sisältää koriariinia (C15H18O6), tutiinia (C15H18O6) sekä erityisen myrkyllistä koriamyrtiiniä (C15H18O5). Myrkytysoireita ovat pahoinvointi, krampit, hengitysvaikeudet sekä muut oireet.
Kuolema maalaa taulun

Kuolema maalaa taulun on ranskalainen etsiväsarja, jonka ovat luoneet Angèle Herry-Leclerc ja Pierre-Yves Mora. 1. kausi julkaistiin 17. marraskuuta 2017. Ranskassa 2. toinen kausi alkoi 23.11.2018, kolmas 25.10. ja 1.11.2019, neljäs 7. ja 14.5.2021 ja viides 22. ja 29.11.2021.
Sarjan jaksoissa käsitellään myös taidehistoriaa.
Juoni.
Sarjan ensimmäisessä jaksossa komisario Antoine Verlay siirretään osastolle, jonka rikoksissa taiteen tuntemus on tarpeen. Hän ei kuitenkaan tiedä mitään taiteesta, ja tämän takia hänen apurikseen palkataan taideasiantuntija Florence Chassagne. Monien sarjan rikosten selvittämiseen on tarvittu taidetietämystä. Sarjan edetessä selviää, että sekä Antoinella että Florencella on lapsuudesta tullut trauma ja se trauma on aiheuttanut molemmille erikoisuuden. Antoinella on esto, jonka takia hän ei pysty oppimaan mitään taiteesta. Kun Florence on yksin, hänen lähelleen ilmestyy (hänen mielessään) historiallinen taiteilija, jonka taiteesta jaksossa puhutaan. Florence puhuu taiteilijoiden kanssa heidän taiteestaan, ja nämä keskustelut auttavat monien rikosten ratkaisemisessa.
Jaguar (supertietokone)

Jaguar oli Crayn valmistama supertietokone, joka nousi maailman nopeimmaksi marraskuussa 2009 päivityksien jälkeen. Aiemmin nopein oli IBM Roadrunner.
Päivityksien myötä Jaguarin suorituskyky nousi 1,75 petaflopsiin Linpack-testissä.
Jaguar oli Cray XT5 -tietokone, joka otettiin käyttöön vuonna 2005, jolloin sen suorituskyky oli 26 teraflopsia. Päivitysten myötä tietokoneen suorituskyky kasvoi satakertaisesti: kuusiytimisiä AMD Istanbul -suorittimia korvasi neliytimiset suorittimet.
Järjestelmä käytti Lustre-pohjaista tiedostojärjestelmää nimeltä Spider.
Tietokoneen korvasi Titan.
Yrjö Oksanen

Yrjö Oksanen (22. syyskuuta 1884 Janakkala – 17. lokakuuta 1978) oli suomalainen toimittaja ja virkamies, joka teki pitkän uran suomalaisessa työväenliikkeessä vuoden 1905 suurlakosta aina 1960-luvulle saakka.
Elämä.
Kansakoulun jälkeen Oksanen työskenteli kotiseudullaan, kunnes muutti Helsinkiin 1903. Hän toimi muun muassa lähettina ja viilarina suorittaen samalla kirjanpitokoulun. Suurlakon yhteydessä Oksanen lähti mukaan työväenliikkeen toimintaan. Vuonna 1909 Oksanen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli tehdastyöläisenä ja osuuskaupan hoitajana sekä Duluthissa toimineen Työväen Opiston johtajana. Oksanen tutustui myös Pohjois-Amerikassa oleskelleisiin työväenliikkeen vaikuttajiin, kuten Yrjö Sirolaan ja Eetu Saliniin. Palattuaan kotimaahan 1914 Oksanen työskenteli Suomen Metallityöntekijäin Liiton toimitsijana, Työväen Raittiusliiton sihteerinä, "Työmiehen" toimittajana sekä sosialidemokraattisen puolueen kiertävänä puhujana.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Oksasesta tuli Helsingin työväenjärjestöjen eduskunnan jäsen ja sisällissodan käynnistyttyä tammikuussa 1918 hänet valittiin sen edustajana Työväen pääneuvostoon. Helmikuun lopusta lähtien Oksanen palveli punaisten hallintoa Helsingin kaupungin rakennuskonttorin johtajana. Sodan loppuvaiheessa Oksanen pakeni Neuvosto-Venäjälle, josta hän syksyllä 1919 palasi Suomeen ja toimi parin vuoden ajan SDP:n Pohjois-Hämeen piirisihteerinä nimellä Yrjö Olenius. Oksanen pidätettiin Tampereella syyskuussa 1921, mutta häntä ei asetettu syytteseen sisällissodan aikaisesta toiminnastaan.
Vuosina 1922-1923 Oksanen työskenteli "Kansan Tahdon" toimittajana Oulussa, 1924-1931 Ypäjän ja Nurmijärven kunnankirjurina, 1932-1935 Maalaiskuntien Virkailijain Liiton sihteerinä ja liiton julkaiseman "Kunnanvirkailija"-lehden päätoimittajana sekä vuodesta 1936 lähtien Hausjärven kunnankirjurina. Hän oli myös Hausjärven kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Sotavuosien jälkeen Oksanen toimi kunnankirjurina Urjalassa ja kuului 1950-luvulla Sosialistisen Yhtenäisyyspuolueen puoluevaltuustoon.
Muuta.
Vuonna 1964 Oksanen muisteli vuosien 1917-1918 tapahtumia Unto Miettisen toimittamassa radiosarjassa, ja 1976 valmistui Yleisradion esittämä Arvi Auvisen toimittama televisiodokumentti "Yrjö Oksanen – agitaattori". Oksanen kuoli vuonna 1978 ja hänet on haudattu Urjalan hautausmaalle.
Julian Schmid

Julian Schmid (s. 1. syyskuuta 1999) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Schmid on olympiamitalisti, joukkuekilpailun maailmanmestari ja henkilökohtaisen kilpailun MM-mitalisti.
Schmid saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa 2018 sekä kultaa 5 kilometrin Gundersen-kilpailussa ja joukkuekilpailussa ja hopaa 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa 2019. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa kymmenenneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Schmid saavutti hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa sekä joukkue- ja sekajoukkuekilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui kuudenneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa sekajoukkuekilpailussa, sijoittui neljänneksi normaalimäen ja 7,5 kilometrin hiihto-osuuden Individual Compact -kilpailussa, voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli kuudes Gundersen-kilpailussa.
Schmid kilpaili yhdistetyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2019 sijoittuen 26:nneksi. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan viides Rukalla marraskuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Otepäässä joulukuussa 2021 oltuaan kolmas. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Rukan ensimmäisessä kilpailussa marraskuussa 2022. Rukan toisessa kilpailussa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Otepään Gundersen-kilpailun tammikuussa 2023. Hän sijoittui tammikuussa 2023 myös kolmanneksi Seefeldin kahdessa ensimmäisessä kilpailussa ja Seefeldin kolmannessa kilpailussa toiseksi. Helmikuussa hän voitti Oberstdorfin jälkimmäisen kilpailun. Oslossa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Rukan ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi ja toisessa kilpailussa toiseksi. Hän sijoittui toiseksi Lillehammerin normaalimäen kilpailussa ja suurmäen kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Ramsaun normaalimäen kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Otepään normaalimäen Individual Compact -kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi ja toiseksi Lahden Gundersen-kilpailuissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2025–2026 hän sijoittui Rukan Individual Compact-kilpailussa ja ensimmäisessä Gumdersen-kilpailussa toiseksi.
Mariette Leslie Cotton

Mariette Leslie Cotton syntyjään Mariette Benedict, tunnettu nuorena nimellä Pansy Benedict (17. toukokuuta 1866 Schenectady, New York - 21. huhtikuuta 1947) oli yhdysvaltalainen muotokuvamaalari. 
Cottonilla sanotaan olleen lahjan ikuistaa mallinsa juuri silloin kun he olivat elämänssään huipulla ja laittaa heidän muotokuvansa näytteille juuri silloin kun he olivat suosituimmillaan.
Avioliiton Mariette Benedict solmi vuonna 1888 Joseph Leslie Cottonin kanssa. Avioliitto oli miehen toinen liitto. Aviomiehen perhe oli aikoinaan vaurastunut huomattavasti yritystoiminnallaan ja mies oli avioliiton solmimisen aikaan mukana tuottoisassa viinien maahantuontiliikkeesä. Pariskunta päätti asettua Eurooppaan. Liitto päättyi eroon vuonna 1921. 
1Vanhemmiltaan perimänsä sekä avioliitonsa kautta saamansa suuren varallisuuden ja sosiaalisen pääoman vuoksi ja huomattavan taiteellisen lahjakkuutensa ansiosta Cotton oli erittäin suosittu muotokuvamaalari. Hänen mallinsa olivat Yhdysvaltojen elittiiä, kuten Astor- ja Vanderbilt- sukujen jäseniä, sekä Ison-Britannian kuninkaallisia. Myöhemmin hänellä teettivät muotokuvan itsestään Pola Negri sekä Greta Garbo. 
Cotton opiskeli Pariisissa Carolus-Duranin oppilaana ja ystävystyi John Singer Sargentin kanssa joka ihali Cottonin taidokkuutta. Cottonin töitä oli esillä Pariisin salongissa vuonna 1889 ja ne saivat palkintoja. Tätä ennen hän oli opiskellut maalaustaidetta New Yorkissa William Merritt Chasen oppilaana. Chase näki Cottonissa loistavan mallin ja piti hänestä maalaamaansa työtä yhtenä parhaistaan. 
Cottonin ura taiteilijana herätti julkisuudessa monia mielipiteitä. Oli niitä joiden mielestä rikkaan seurapiirinaisen on sopimatonta olla taiteilija. Heidän mukaansa hieno nainen voi pitää salonkia, mutta ei itse taiteilla. Joidenkin mielestä hän oli uusi, itsenäinen nainen, kuten Edith Wharton tai Gertrude Vanderbilt Whitney ja sanottiin, että todellinen amerikkalainen nainen ei pidä miljoonia tekosyynä joutilaisuudelleen.
Atro Lahtela

Atro Lahtela (s. 1959 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ollut käsikirjoittajana elokuvassa Menolippu Mombasaan, tv-sarja Sorjosen 1. kaudella sekä ohjannut kauhuelokuvan Silmä silmästä, dokumentin Kieltolaista sekä historiallisen minisarjan Seitsemäntoista.
Henkilöhistoria.
Atro Lahtelan vanhemmat olivat kansanedustaja Olavi Lahtela (1915−1968) ja historianopettaja, kirjailija Meeri Kyllikki Kallas (1916−1979). 
Kirjailija Markku Lahtela (1936−1980) oli hänen isoveljensä, kirjailija Silvo Lahtela ja kirjailija, pappi Johannes Lahtela ovat hänen veljenlapsiaan. Viestintäjohtaja Mikael Jungner on hänen sisarenlapsensa. 
Lahtela on naimisissa Karin Widingin kanssa ja heille on kaksi lasta, Miro Lahtela ja Martin Lahtela.
Lahtela opiskeli Helsingin yliopistossa yhteiskuntatieteitä ja humanistisia aineita valmistumatta, vuonna 1995 hän valmistui Teatterikorkeakoulun täydennyskoulutuskeskuksesta käsikirjoittajaksi.
Ura.
Lahtela oli Ylioppilasteatterin jäsen 1983−1988. Hän oli elokuviin erikoistuneena toimittajana ja juontajana Radio Cityssä 1985−1991 ja Radiomafiassa 1991−1994. Yle TV1:lle hän teki mm elokuvaohjelmaa Noitaympyät. 
Lahtelan ensimmäinen dokumentti Giger - matka tajunnan ytimeen (1992) sai Valtion laatutukipalkinnon 1993. 
Vuodesta 1995 alkaen hän on toiminut ohjaajana ja käsikirjoittajana elokuvissa, TV-draamoissa ja sarjoissa sekä kuunnelmissa. Dokumentteja hän on tehnyt kymmeniä, mm Kalle Holmbergista (2009), Jääkäreistä (2015) sekä Kieltolaista (2022).
Lahtela on tehnyt J.P. Pulkkisen kanssa dokumentit Mika Waltarista (2008) sekä Suomalaisesta Juhasta (2002). Sarjasta Ammatti: kirjailija Lahtela sai osana työryhmää Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2003.
Lahtela on ohjannut useita historiaan sijoittuvia draamoja, kuten Presidentit, Piru ja Peijooni, Seitsemäntoista, joista Valtiopeli 1863 toi Koura-palkinnon pääpalkinnon 2014. 
Lahtela on tehnyt myös asiaohjelma -sarjoja eri asiantuntijoiden kanssa, kuten ihmismielen pimeyttä tutkiva Pimeän puolella (2010) Hannu Lauerman kanssa, maailmankaikkeutta pohtiva 5 kulmaa kosmologiaan (2008) Esko Valtaojan kanssa sekä symbolitutkija Liisa Väisäsen kanssa sarjaa Merkkien salat (2017, 2021). 
Ohjaajana tai kirjoittajana Lahtela on tehnyt n. 40 kuunnelmaa Radioteatteriin. Radiokuunnelmistaan hän on saanut Sokeain kuunnelmapalkinnon 5 kertaa, sekä ohjaajana että käsikirjoittajana.
Aiheesta muualla.
Elonet 
IMDP
Axel F. Runstedt

Axel Fredrik Runstedt (28. tammikuuta 1861 Beateberg, Länsi-Göötanmaa, Ruotsi – 25. kesäkuuta 1933 Falköping) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.
Hän oli maanviljelijän poika, mutta pääsi opiskelemaan Skövdeen ja Uppsalan yliopistoon ja valmistui papiksi vuonna 1889. Hänet valittiin vuonna 1909 kirkkoherraksi Gökhemin seurakuntaan Skaran hiippakunnassa. Hänen kotiaan oli leimannut syvällinen, perinteinen kristillisyys. 
Hänen tutkielmansa ”Om gradualpsalmen” vuodelta 1893 ja kirjoittamansa virret johtivat siihen, että hänet valittiin virsikomiteaan vuonna 1908. Hän sai toimitettavakseen virsikirjan ohella käytettäväksi tarkoitetun virsikokoelman, joka ilmestyi 1909 nimellä "Ädel sång". Hänet nimitettiin 1917 reformaation juhlassa teologian tohtoriksi. Hänen virsiään on kuvattu vanhaan perinteiseen virsityyliin liittyviksi virsiksi. Hän edusti niin kutsuttua nuorkirkkoliikettä monien muiden oman aikansa virsirunoilijoiden kuten J. A. Eklundin, Paul Nilssonin ja Edvard Everesin tavoin.
Kaksi hänen kirjoittamaansa virttä ovat Ruotsin kirkon virsikirjassa, johon ne tulivat vuonna 1937. Virret ovat nykyisessä, vuoden 1986 virsikirjassa lähes samassa sanamuodossa kuin vuoden 1937 virsikirjassa.
Jutta Leerdam

Jutta Leerdam (s. 30. joulukuuta 1998) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Leerdam voitti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa neljä kultamitalia, joista kaksi tuli henkilökohtaisilta matkoilta. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2019. Tuolloin hän sijoittui Euroopan-mestaruuskilpailuissa sprintterien yhteispisteissä neljänneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän voitti kultaa joukkuesprintissä sekä sijoittui 1 000 metrillä viidenneksi ja 500 metrillä 16:nneksi. Sprintterien MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä kymmenenneksi. Vuonna 2020 hän voitti 1 000 metrillä Euroopan-mestaruuden ajalla 1.13,67. Salt Lake Cityn MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.11,84 ja joukkuesprintissä Femke Kokin ja Letitia de Jongin kanssa maailmanennätysajalla 1.24,02 sekä sijoittui 500 metrillä kahdeksanneksi. Sprintterien MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi.
Vuonna 2021 Leerdam voitti sprintterien Euroopan-mestaruuden. Heerenveenin MM-kilpailuissa hän saavutti 1 000 metrillä hopeaa ajalla 1.14,67 ja sijoittui 500 metrillä neljänneksi. Vuonna 2022 hän voitti 1 000 metrillä Euroopan-mestaruuden ajalla 1.13,60 ja voitti hopealle sijoittuneen Femke Kokin 1,20 sekunnilla. Pekingin olympialaisissa hän saavutti hopeaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,83 hävittyään Japanin Miho Takagille 0,64 sekuntia ja sijoittui 500 metrillä viidenneksi ajalla 37,34. Hän voitti samalla kaudella sprinttiottelun ja joukkuesprintin maailmanmestaruudet. Vuonna 2023 hän voitti sprintterien Euroopan-mestaruuden. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,03 ja pronssia 500 metrillä ajalla 37,54 ja oli 1 500 metrillä seitsemäs. Vuonna 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.14,45 ja sai 500 metrillä EM-hopeaa. Saman vuoden Calgaryn MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 1 000 metrillä ja oli kuudes 500 metrillä. Inzellin MM-sprinttikilpailussa hän sai pronssia. Hän voitti sprinttiottelun Euroopan-mestaruuden jälleen 2025. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuesprintissä, hopeaa 500 metrillä ja pronssia 1 000 metrillä.
Leerdam voitti 1 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2022–2023. 500 metrin cupissa hän oli samalla kaudella toinen. Hän on saavuttanut 27. marraskuuta 2025 mennessä maailmancupissa 13 osakilpailuvoittoa, yhdeksän kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa.
Berdjanskin piiri

Berdjanskin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923; nimenä oli aluksi "Novospasivin piiri" (1923–1925; ) ja vuosina 1939–1958 "Osypenkon piiri" (). Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Berdjanskin piiri rajoittuu lännessä Melitopolin piiriin, pohjoisessa Polohyn piiriin ja idässä Donetskin alueen Mariupolin piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Berdjansk (107 928 as., 2021).
Berdjanskin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Berdjanskin piirin pinta-alaksi tuli 4 469,5 neliökilometriä. Ennen alueliitoksia piiri huomattavasti pienempi (noin 1 780 km²).
Ukrainan tilastokeskus arvioi Berdjanskin piirin väkiluvuksi 179 118 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 71,3 prosenttia piirin asukkaista (127 634 as.), eli kahden kaupungin (Berdjansk ja Prymorsk) ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on väestöltään aiempaa samannimistä piiriä kaupunkimaisempi ja väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 25 213 as.). Esimerkiksi aiempi Berdjanskin kaupunkipiiri liitettiin vasta 2020 Berdjanskin piiriin.
Armond White

Armond White (s. 1954, Detroit) on yhdysvaltalainen elokuva- ja musiikkikriitikko. White kirjoittaa lehtiin "National Review" ja "Out". Aikaisempia kirjoituksia löytyy muun muassa lehdistä "Variety", "The New York Times" ja "Slate". Hän on myös julkaissut kirjoja, kuten Tupac Shakurista (2002) sekä Steven Spielbergistä (2020).
White tunnetaan provosoivasta, omaperäisestä ja usein ristiriitaisesta tyylistään, jonka vuoksi hän on kiistelty hahmo alalla. Kriitikko Stephen Kearsen mukaan White oli uransa alkuaikoina "homoseksuaali afroamerikkalainen mies, jolla oli rohkeutta vaatia elokuvilta enemmän", mutta myöhemmin hänestä on tullut "trolli". White itse on vastannut kritiikkiin muun muassa seuraavasti; "En sano näitä asioita herättääkseni huomiota tai ärsyttääkseni ihmisiä, vaan koska uskon sanomaani. Elämme aikoja, jona kriitikko saa potkut, jos hän ei tykkää tietyistä elokuvista."
Whiten kiinnostus elokuvakritiikkiä kohtaan alkoi nuorena, kun hän luki Pauline Kaelia. Heistä tuli ystävät myöhemmin.
Auri sacra fames

Aurī sacra famēs on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "kirottu kullan himo". Ilmaisu esiintyy Vergiliuksen Aeneis-eepoksessa (3,57), joka oli eräänlainen antiikin Rooman kansalliseepos.
Alkuperä.
Runossa Traakian kuningas Polynestor surmaa Troijan kuninkaan Priamoksen nuorimman pojan Polydoroksen voidakseen ryöstää tämän omaisuuden: ""Kun Troijan valta oli murskattu ja Fortuna paennut, traakialainen, seuraten Agamemnonin asiaa ja voittoisia aseita, katkoo jokaisen pyhän siteen, lyö Polydoruksen ja riistää voimalla kullan. Mihin rikokseen et ajaisi ihmisten sydäntä, kirottu kullan himo?" 
Merkitys ja käyttö.
Sanontaa on usein käytetty puhuttaessa siitä, miten ahneus ja rikkauksien himo johtavat ihmisen alhaisiin tekoihin. 
Dante.
Dante Alighieri lainaa ilmaisua Jumalaisessa näytelmässä. Kiirastulen laulussa XX, 40–41 on kohtaus, missä Dante ja häntä kiirastulessa saattava Vergilius kohtaavat runoilija Statiuksen paikassa, missä ahneet hyvittävät syntejään. Vergilius kysyy Statiukselta, miksi tämä oli ollut eläessään ahne. Statius torjuu syytöksen ja lainaa Vergiliuksen kuuluisaa lausetta kirotusta kullanhimosta. Hän selittää sen ohjanneen hänen mieltään ja kertoo joutuneensa kiirastuleen vastakkaisesta syystä. Hän oli ollut liiankin avokätinen ja sitten katunut liiallista anteliaisuuttaan. Kohtausta on tulkittu erilaisin tavoin. 
Karl Marx.
Vergiliuksen sanat "kullan himosta", joka ajaa ihmisen mihin tahansa rikokseen ja "katkoo jokaisen pyhän siteen" teki vaikutuksen nuoreen Karl Marxiin. Hänen yhdessä Friedrich Engelsin kanssa kirjoittamansa Kommunistinen manifesti kuvaa porvariston historiallista kumousta sanoilla, joissa kaikuu Vergiliuksen lause kaikkien "pyhien siteiden" katkomisesta: "Porvaristo on hävittänyt kaikki feodaaliset, patriarkaaliset, idylliset suhteet kaikkialla, missä se on päässyt valtaan. Se on katkonut säälimättä feodaaliajan kirjavat siteet - - eikä ole jättänyt ihmisten välille muuta sidettä kuin alastoman edun - - Porvaristo on riisunut pyhyydenhohteen kaikilta toimilta, joita tähän asti on pidetty kunnianarvoisina -" -" Vuonna 1859 teoksessa "Poliittisen taloustieteen arvostelua" Marx lainaa suoraan Vergiliusta, kun hän väittää, että kapitalismissa vaihtoarvosta ja sen lisäämisestä tulee talouden yleinen päämäärä: "Raha ei ole vain "yksi" rikastumishalun kohde, se on sen "nimenomainen" kohde. Tämä halu on olennaisesti "auri sacra fames"."
Bussoleno

Bussoleno () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 5 794 asukasta.
Melitopolin piiri

Melitopolin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu vuonna 1930. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Melitopolin piiri rajoittuu lännessä Hersonin alueen Henitšeskin piiriin, pohjoisessa Vasylivkan piiriin, koillisessa Polohyn piiriin ja idässä Berdjanskin piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Melitopolin piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Melitopol (150 768 as., 2021).
Melitopolin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Melitopolin piirin pinta-alaksi tuli 7 008,5 neliökilometriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Melitopolin piirin väkiluvuksi 280 816 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 66,4 prosenttia piirin asukkaista (186 539 as.), eli Melitopolin kaupungin ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on yli viisinkertaisesti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 49 434 as.).
George Robson

George Robson (1848–1911) oli Skotlannin Vapaakirkon presidentti (moderaattori). Hän oli myös virsirunoilija.
Robsoninsta on vain vähän tietoja. Hän oli Edinburgissa järjestetyn kansainvälisen lähetyskonferenssin (The World Missionary Conference) pääjärjestäjiä. Kokouksen tulokset johtivat myöhemmin ekumeenisen liikkeen syntyyn. 
Robsonin kirjoittama virsi "O Christ, Thy love to all the world" julkaistiin lähetyskonferenssin lauluvihkossa. Virsi oli julkaistu runona 1904 "”The Women’s Missionary Magazine of The United Free Church of Scotland”" lehdessä. Virren käänsi ruotsiksi Siri Dahlqvist 1924 ja julkaisi sen Metodistikirkon "Svenska Sändebudet"-lehdessä. Dahlqvist teki virren käännöksen Upsalassa 1925 pidettyyn ekumeenisen maailmankonferenssin laulukirjaan ”Communio”. 
Virsi tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan 1937. Vuoden 1986 virsikirjassa se on virsi 137, "Den kärlek du till världen bar". Virren on suomentanut Per Boreman 1946 sanoin "Sun rakkautes syntisiin Toi sulle ristin vain". Ruotsi kirkon virsikirjassa virren suomenkielinen teksti "Rakkaudesta maailmaan sait ristin, kannoit sen" on Pekka Turusen käännös, jonka Niilo Rauhala on vuonna 1994 uudistanut.
Kiinangardenia

Kiinangardenia eli gardenia eli keikarinkukka ("Gardenia jasminoides") on matarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji.
Se on ikivihreä pensas tai pieni puu, joka voi kasvaa jopa 12 m korkeaksi mutta jää yleensä paljon pienemmäksi. Sitä käytetään koristekasvina, ja kukasta tehdään hajustetta.
Kiinangardenia kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa ja lähiseudulla Bangladeshista Japaniin ulottuvalla alueella.
Cap Skirring

Cap Skirring on kylä Ziguinchorin alueen Oussouyen departementin Diembéringin kunnassa Senegalissa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla maan eteläisimmän pisteen Cap Roxon pohjoispuolella. Cap Skirring on Salyn jälkeen Senegalin tärkein matkailukeskus. Vuonna 2009 siellä oli 7 200 asukasta.
Kabroussen kylän lähelle syntynyt matkailukeskus käsittää hotelleja, ravintoloita ja yökerhoja. Sen tärkein houkutus on pitkä hieno hiekkaranta, mutta tarjolla on myös kalastusta, liikunta-aktiviteettejä, luontoretkiä ja tutustumista seudun kulttuuriperintöön. Cap Skirringissä on pieni lentokenttä, josta on yhteys Dakariin ja lomakaudella Pariisiin. Paikalliset asukkaat saavat elantonsa matkailusta, maanviljelystä, kalastuksesta, käsityöammateista ja kaupankäynnistä.
Pam &amp; Tommy

Pam &amp; Tommy on yhdysvaltalainen 8-osainen minisarja, joka kertoo näyttelijä Pamela Andersonin ja muusikko Tommy Leen avioliitosta sekä heidän kotiseksivideoskandaalista. Sarja perustuu vuonna 2014 "Rolling Stone" -lehdessä julkaistuun artikkeliin ”Pam and Tommy: The Untold Story of the World's Most Infamous Sex Tape”, jonka kirjoitti Amanda Chicago Lewis. Andersonia sarjassa esittää Lily James sekä Leetä Sebastian Stan. Muita päärooleja esittävät muun muassa Nick Offerman, Seth Rogen ja Taylor Schilling.
Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Hulu-palvelussa 2. helmikuuta 2022. Loput viisi jaksoa julkaistaan viikon välein. Sarja julkaistiin myös maailmanlaajuisesti Stariin, Disney+:n vanhemmalle yleisölle suunnattuun osioon. Sarja sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat erityisesti näyttelijäsuorituksia.
Emily Beecham

Emily Beecham (s. 1984 Manchester) on brittiläinen näyttelijä.
Beecham on voittanut Cannesissa parhaan naisnäyttelijän palkinnon elokuvasta "Little Joe" (2019), jossa hän esitti Alice-nimistä kasvien geenimuuntelijaa. Muita filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa "28 viikkoa myöhemmin" (2007), "Hail, Caesar!" (2016), "Daphne" (2017) ja "Cruella" (2021).
Beecham on näytellyt myös televisiosarjoissa "Into the Badlands", "Kotikylä" ("The Village") ja "Rakkauden lumo".
Anne-Grete Strøm-Erichsen

Anne-Grete Hjelle Strøm-Erichsen (s. 21. lokakuuta 1949 Bergen) on norjalainen tietokoneinsinööri ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan puolustusministerinä vuosina 2005–2009 sekä 2012–2013 ja siinä välissä terveys- ja peruspalveluministerinä vuosina 2009–2012. Lisäksi hän on istunut suurkäräjillä vuosina 2005–2013 ja toiminut Bergenin pormestarina vuosina 1999–2000.
Julius Disselhoff

Julius August Gottfried Disselhoff (24. lokakuuta 1827 Soest, Saksa - 14. heinäkuuta 1896) oli saksalainen evankelinen teologi, pappi, kirjailija ja diakonialaitoksen johtaja.
Disselhoff kävi koulua syntymäkaupunkinsa lukion jälkeen Hallessa, jossa hän opiskeli filosofiaa ja kirjallisuuden historiaa. Hän toimi vuosina 1850-1852 Teodor Fliednerin apulaisena Kaiserwerthin diakonialaitoksessa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1853 ja pari vuotta myöhemmin hänet kutsuttiin uudelleen Kaiserswerthin diakonialaitoksen palvelukseen. Laitoksen perustaja ja ensimmäinen johtaja Teodor Fliedner kuoli 1864 ja Disselhoffista tuli Fliednerin seuraaja. Tässä tehtävässä hän toimi 30 vuotta.
Hänet tunnetaan myös kirjailijana ja runoilijana Saksassa. Hän käytti pseudonyymiä Julius von Soest syntymäkaupunkinsa mukaan. 
Hän julkaisi 1866 laulukirjan "Diakonissen-Liederbuch". Yksi sen lauluista ”Prister und König, tritt in unsre mitte” on säilynyt käytössä. Sitä lienee laulettu 1879, kun Kaiserwerthissä vietettiin uuden sisarkodin, diakonissojen lepokodin vihkiäisiä. Laulu käännettiin ruotsiksi ja sen teksti on julkaisuvuonna 1879 Kaiserwerthin "sisarlaitoksen" 25 vuotisjuhlassa Salemissa Tukholman lähellä. Laulu "Jesus, Guds Son, träd in i denna skara" tuli Ruotsin kirkon virsikirjaan vuonna 1937, ja on nykyisessä, vuoden 1986 virsikirjassa virsi 93, jossa se on Anders Frostensonin muokkaamana.
Laulun suomensi Niilo Mantere Oulun Diakonissakodin vihkiäisjuhlaan vuonna 1896. Virttä on laulettu Helsingin Diakonissaalaitoksessa useiden vuosikymmenien aikana diakoniavihkimyksissä. Siitä on Lauri Pohjanpään käännös vuodelta 1922 ns. Luulajan virsikirjassa ”Kuningas, Pappi, astu keskellemme” sekä Hengellisissä lauluissa ja virsissä Niilo Mantereen (J. N. Merenheimon) suomennos ”Oi Ylipaimen, astu keskellemme”. Ruotsin kirkon virsikirjan suomenkielinen käännös "Herramme Jeesus, astu keskellemme" on Pekka Kivekkään tekemä 1998.
Hallgeir Engebråten

Hallgeir Engebråten (s. 17. joulukuuta 1999) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuonna 2022.
Engebråten voitti nuorten maailmanmestaruuden joukkuetakaa-ajossa vuonna 2019. Aikuisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2018 ja on saavuttanut kolme mitalia: pronssia joukkuetakaa-ajossa vuonna 2020 sekä hopeaa joukkuetakaa-ajossa ja pronssia 5 000 metrillä vuonna 2022. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 2024. Matkakohtaisisssa maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras saavutuksensa on neljäs sija joukkuetakaa-ajossa vuonna 2021. Pekingin olympialaisissa hän voitti Peder Kongshaugin ja Sverre Lunde Pedersenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä saavutti pronssia 5 000 metrillä.
Luettelo Canonin kameroista

Digitaaliset järjestelmäkamerat.
Canonin ja Kodakin yhteistyönä valmistuneet mallit:
Canonin mallit 2000–2009:
Canonin mallit 2010–2016:
Canonin uusi R-sarja:
Tasankoneulapuu

Tasankoneulapuu eli egyptintokopuu ("Balanites aegyptiaca") on mehikorvakasveihin kuuluva ainavihanta puulaji. Sitä esiintyy suuressa osassa Afrikkaa ja Lounais-Aasiassa, Arabiassa ja Jordaninlaaksossa. Kasvi on yleisenä ja laajalle levinneenä elinvoimainen. Tasankoneulapuu kasvaa tuoreissa alankometsissä.
Sverre Lunde Pedersen

Sverre Lunde Pedersen (s. 17. heinäkuuta 1992) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuosina 2018 ja 2022 sekä maailmanmestaruuden 5 000 metrillä vuonna 2019.
Pedersen on kilpaillut kolmissa olympialaisissa. Sotšissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa viidenneksi sekä 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti Håvard Bøkkon, Simen Spieler Nilsenin ja finaalissa varamieheksi jääneen Sindre Henriksenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa, saavutti pronssia 5 000 metrillä ja sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi. Yhteislähtökilpailussa hän karsiutui loppukilpailusta. Pekingin olympialaisissa hän voitti Hallgeir Engebråtenin ja Peder Kongshaugin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa.
Pedersen voitti 5 000 metrillä maailmanmestaruuden Inzellissä 2019 ennätysajallaan 6.07,16. Hänellä on lisäksi kaksitoista muuta MM-mitalia, joista viisi on yleisluistelun MM-kilpailuista. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yhden kullan, yhden hopean ja kolme pronssia.
Peder Kongshaug

Peder Kongshaug (s. 13. elokuuta 2001) on norjalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa vuonna 2022.
Kongshaug voitti nuorten maailmanmestaruuden 1 000 metrillä vuonna 2020. Aikuisten arvokilpailuissa hän luisteli ensimmäisen kerran vuonna 2021. Hän oli seitsemäs vuoden 2022 Euroopan-mestaruuskilpailujen 1 500 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti Hallgeir Engebråtenin ja Sverre Lunde Pedersenin kanssa kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä. Saman vuoden yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli neljäs. Hän sijoittui 2023 yleisluistelun EM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti Heerenveenin MM-kilpailuissa joukkuetakaa-ajossa pronssia. Hän voitti Heerenveenissä 2024 Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 1.44,25 ja joukkuetakaa-ajossa. Saman vuoden Calgaryn MM-kilpailuissa hän sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa ja pronssia 1 500 metrillä. Hän sai EM-hopeaa yleisluistelussa 2025. Hän voitti 1 500 metrin maailmanmestaruuden Hamarissa 2025 ajalla 1.44,64.
Kongshaug sijoittui 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2024–2025. Hän on voittanut kaksi 1 500 metrin maailmancupin osakilpailua. Hän luisteli 500 metrin ennätyksensä 35,45 Salt Lake Cityssä marraskuussa 2025, 1 000 metrin ennätyksensä 1.07,92 Salt Lake Cityssä tammikuussa 2024, 1 500 metrin ennätyksensä 1.41,34 Salt Lake Cityssä marraskuussa 2025, 5 000 metrin ennätyksensä 6.05,89 Salt Lake Cityssä marraskuussa 2025 ja 10 000 metrin ennätyksensä 13.12,15 Calgaryssä joulukuussa 2022.
Ruostealppiruusu

Ruostealppiruusu ("Rhododendron ferrugineum") on Euroopassa kasvava alppiruusulaji, joka kasvaa alkuperäisenä Alpeilla ja Pyreneillä.
Laji on ainavihanta, tiheä pensas, korkeudeltaan 0,5–1 metriä. Nuoren oksanhaaran ranka on tiheään ruosteenruskean kilpikarvainen. Lehtilapa on 2–4 senttimetriä pitkä, soikean–puikeanpitkulainen, suippo, suippotyvinen, päältä vihreä, alta tiheään kilpikarvainen. Kukinto on 6–12-kukkainen latvaterttu ja kukkien teriöt ovat 1,5 cm leveitä, suppilomaisia, pitkätorvisia, purppuranpunaisia ja päältä kilpikarvaisia. Laji kukkii kesäkuussa.
Ruostealppiruusu kasvaa runsaslumisilla paikoilla tuoreissa, keski- tai niukkaravinteisissa havumetsissä ja -pensaikoissa sekä rämeillä. Laji on kalkinkarttaja. Se menestyy hemiboreaaliselta keskiboreaaliselle vyöhykkeelle.
Siniakaasia

Siniakaasia ("Acacia saligna") on Itä-Australiasta kotoisin oleva akaasialaji. Se on ikivihreä, kasvutavaltaan yleensä leveäkasvuinen ja tiheä pensas tai yksirunkoinen pieni puu. Korkeus on kahdesta kymmeneen metriä. Siniakaasialla on loistavan keltaiset kukinnot. Laji on nopeakasvuinen, hiekassa menestyvä typensitojakasvi ja kuivuutta sietävä. Sitä kasvaa istutettuna eri puolilla maailmaa. Nykyisin siniakaasiaa esiintyy tulokaslajina lukuisissa maissa, varsinkin Afrikassa, Lähi-idässä ja Euroopan eteläosassa. Euroopan unionin alueella se on levinnyt invasiivisesti Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa, Italiassa, Kreikassa ja Kyproksella.
Carabane

Carabane (myös "Karabane") on kylä Ziguinchorin alueen Oussouyen departementin Diembéringin kunnassa Senegalissa. Se sijaitsee samannimisellä Casamancejoen estuaarin saarella 60 kilometriä Ziguinchorista länteen. Vuonna 2009 kylässä oli 652 asukasta.
Carabane on 57 neliökilometrin laajuinen saari, jota peittää tiheä mangrovekasvillisuus ja puusto. Ranskalaiset perustivat sinne vuonna 1836 ensimmäisen tukikohtansa Casamancen alueella. Vuoteen 1904 saakka se oli myös alueen hallinnollinen keskus, mutta jäi sen jälkeen rappiolle.
Carabanesta on lauttayhteys Ziguinchoriin ja Dakariin sekä veneyhteys mantereelle Elinkineen. Paikallisia elinkeinoja ovat riisin viljely, kalastus ja keräily. Nähtävyyksiä ovat siirtomaa-ajan hallinto- ja liikerakennusten rauniot, entinen katolinen lähetysasema, Senegalin kolmanneksi vanhin kirkko ja historiallinen hautausmaa. Kylässä on hotelli ja muita matkailupalveluja.
Hsen-Hsu Hu

Hsen-Hsu Hu (; 24. toukokuuta 1894 – 16. heinäkuuta 1968) oli kiinalainen tieteilijä. Hän syntyi vuonna 1894 Xinjianin alueella Nanchangin kaupungissa Jiangxin maakunnassa Kiinassa. Hän suoritti kandidaatintutkintonsa kuitenkin Kalifornian yliopistossa vuonna 1916 ja saavutti tohtorin arvon soveltavassa biologiassa Harvardin yliopistossa vuonna 1925. Vuonna 1918 Hu alkoi opettaa korkeakoulussa ja hän toimi opettajana kuolemaansa vuoteen 1968 asti. Samalla hän modernisoi Kiinan kasvitieteen tutkimusta ja Huta pidetään yleisesti kiinalaisen kasvitaksonomian perustajana. Elämänsä aikana Hu julkaisi yli 150 tieteellistä julkaisua sekä yli 20 kirjaa.
Hu oli ensimmäinen kiinalainen tieteilijä, joka nimesi uuden suvun. Kyseinen suku oli storaksikasveihin (Styracaceae) kuuluva "Sinojackia"-suku, jonka Hu nimesi vuonna 1928. Vuonna 1934 Hu nimesi ensimmäisenä kiinalaisena uuden heimon, joka oli Torricelliaceae. Lisäksi Hu on kuvannut ja nimennyt useita satoja lajeja. Hun merkittävimpänä löytönä pidetään eläväksi fossiiliksi kutsuttua kiinanpunapuuta ("Metasequoia glyptostroboides"). Hu kuvasi kiinanpunapuun tieteelle yhdessä Wan-Chun Chengin kanssa vuonna 1948. Kiinanpunapuun löytöä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kasvitieteen löydöistä. Nykyisten kasvien taksonomian lisäksi Hu oli yksi paleobotaniikan pioneereista. Hän kirjoitti yhdessä Ralph Works Chaneyn kanssa kirjan Kiinan kenotsooisen ajan kasveista ja tuo kirja oli ensimmäinen tutkimus Kiinan kenotsooisen ajan kasvistosta.
Miesten F-liigan kausi 2021–2022

Miesten F-liigan kausi 2021–2022 on järjestyksessään 36. kausi. F-liigan runkosarja alkoi 19.09.2021 Edellisen Divari-kauden jälkeen Karhut nousi pelaamaan pääsarjaan. Welhot putosi edellisen kauden päätteeksi Divariin. Classic voitti kuuden Mestaruuden putkeen. Karsinoiden kautta karhut putosi takaisin divarin yhden liiga kauden jälkeen ja karsinoiden kautta liigan nousee kaudelle 2022-2023 FBC Turku.
Ujazd (kunta Opolen voivodikunnassa)

Ujazd ("Gmina Ujazd", ) on kaupungin sisältävä maalaiskunta Puolassa Opolen voivodikunnassa Strzelcen piirikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 6 426. Kunnan hallintokeskus on Ujazdin kaupunki.
Maantiede ja liikenneyhteydet.
Ujazdin kunnan pinta-ala on noin 83,3 neliökilometriä. Se rajoittuu Kędzierzyn-Koźlen kaupunkiin ja Leśnican, Rudziniecin, Strzelce Opolskien ja Toszekin kuntiin. Kunnan pohjoisosat sijaitsevat Chełmin ja eteläosat Kotlina Raciborskan (”Racibórzin laakso”) fyysismaantieteellisellä alueella. Sen pinta-alasta noin 94 prosenttia on maatalousmaata ja noin 1,5 prosenttia metsää ja metsämaata. Kunnan halki virtaavat Gliwicen kanava sekä seuraavat joet: Kłodnica, Jaryszowiec, Jaryszówka, Jordan ja Kotula.
Ujazdin kunta jakautuu Ujazdin kaupunkiin ja seuraaviin yhdeksään kylään:
Ujazdin kunnan alueella kulkevat A4-moottoritie, valtatiet 40 ja 88, voivodikunnan tie 426 sekä rautatielinja 137 (Wrocław–Kraków).
Väestö.
Ujazdin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 6 883. Vuoden 2020 joulukuussa 51 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 49 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 19,4 prosenttia, työikäiset 62,9 prosenttia ja eläkeikäiset 17,7 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 39,9 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 4,9 prosenttia. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 21,5 prosenttia oli etnisiä saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Butšan piiri

Butšan piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan pohjoisosassa Kiovan alueella. Piiri on perustettu osana Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisia muutoksia. Butšan piiri rajoittuu idässä Kiovaan, etelässä Fastivin piiriin, lännessä Žytomyrin alueeseen (Žytomyrin piiri) ja pohjoisessa Vyšhorodin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Butša (36 971 as., 2021).
Butšan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kiovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Uuden Butšan piirin pinta-alaksi tuli 2 555,5 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Butšan piirin väkiluvuksi 362 382 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 63,4 prosenttia piirin asukkaista (229 910 as.), eli kolmen kaupungin (Butša, Vyšneve, Irpin) ja kymmenen kaupunkityyppisen taajaman väestö (Babyntsi, Borodjanka, Vorzel, Hostomel, Klavdijevo-Tarasove, Kodra, Kotsjubynske, Makariv, Nemišajeve, Piskivka). Näistä Kotsjubynsken () kaupunkityyppinen taajama sijaitsee Kiovan länsiosan Svjatošynin piirin ympäröimänä enklaavina.
Aivan Irpinin kaupungin pohjoispuolella, Hostomelin kaupunkityyppisessä taajamassa toimii Ukrainan valtiollisen aseteollisuuskonserni Ukroboronpromin hallinnoima Antonovin lentoasema (Kiova-Antonov; UKKM, rahtiliikenteen ja lentokoneteollisuuden käyttämä lentoasema, 3,5 km kiitotiellä).
Ukrainan tietotoimisto Ukrinform uutisoi taisteluista 24. helmikuuta 2022 venäläisiä maahantunkeutujia vastaan Hostomelin lentoaseman (Antonovin lentoasema; UKKM) läheisyydessä. Kenttä oli jonkin aikaa venäläisten hyökkäyshelikoptereiden ja maahanlaskujoukkojen hallussa, mutta samana iltana Ukraina ilmoitti ottaneensa kentän jälleen haltuunsa.
Cry of Fear

Cry of Fear on selviytymiskauhupeli, jonka on kehittänyt ruotsalainen indie-pelistudio Team Psykskallar. Peli oli alun perin Half-Life -pelin modi, joka julkaistiin 2012. Peli julkaistiin seuraavana vuonna omana tuotteenaan. 
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan 19-vuotiasta Simon Henriksson -nimistä hahmoa, joka herää kujalta lyhyesti auton alle jäämisen jälkeen. Pelaajan täytyy heräämisen jälkeen paeta kaupungista, jossa hänen täytyy ratkaista erilaisia pulmia ja taistella hirviöitä vastaan etenemistä varten. Mitä syvemmälle kaupunkiin menee, sitä enemmän pelaaja saa vihjeitä siihen, miten Simon päätyi sinne missä hän on. Peli myös vaihtelee oikean pelimaailman ja painajaismaailman välillä pelin kulun aikana.
Cry of Fearissa on monenlaisia uniikkeja pelimekaanikkoja, kuten rajattu tavaraluettelo, mihin mahtuu vain 6 tavaraa kerrallaan. Uniikkeja pelimekaniikkoja on myös esimerkiksi "Dual Wield" -kyky, ja erilaisten tavaroiden yhdistely. Elämäpisteitä voi pelaaja saada takaisin käyttämällä morfiiniruiskuja, joita voi löytää ympäri pelimaailmaa. Pelaajalla on myös Stamina-mittari, joka vähenee nopeasti juoksemisesta ja hyppimisestä. 
Pelissä on myös moninpeli, jota voit pelata maksimissaan 4 pelaajan porukalla. Co-op tiloja on kolme. Ensimmäisessä pelaat joukkona poliiseina, jotka jäävät itse Simonin painajaismaailman jumiin hänen tilanteen tutkimisen mukana. Toisessa pelaat täysin uutta tarinatilaa, missä tavoitteena on löytää ja pysäyttää yksi pelin tärkeimmistä hahmoista, "Doctor Purnell". Kolmas on tila, jossa tavoitteena on tappaa mahdollisimman monta vihollista, samalla kun ajastin tikittää alaspäin.