tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Archaía Feneós

Archaía Feneós () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Sikyónan kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 225 (vuonna 2011).
Archaía Feneóksen kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosissa noin 87 kilometriä länteen Kórinthoksen kaupungista. Sen lähellä sijaitsee Dóxan tekojärvi. Kylän nimi, suomeksi ”Antiikin Feneos”, viittaa antiikin ajan Feneoksen kaupunkiin, jonka arkeologinen alue sijaitsee noin 1,5 kilometriä kylästä kaakkoon. Nykyisen kylän nimi oli vuoteen 1977 saakka "Kalývia" (Καλύβια). Kylän nähtävyyksiin lukeutuu myös Antiikin Feneoksen arkeologinen museo.
Archaía Feneós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρχαίας Φενεού, "Topikí Koinótita Archaías Feneoú"), johon kuuluvat varsinaisen Archaía Feneóksen kylän lisäksi kylät Loúzi ja Vília sekä Pyhän Georgioksen luostari ("Moní Agíou Georgíou Feneoú"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 276.
Aiemmin kylä kuului Feneóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Sikyónan kunnan Feneóksen kunnallisyksikköön.
Siilinjärven kunnankirjasto

Siilinjärven kunnankirjasto on Siilinjärvellä, Pohjois-Savon maakunnassa toimiva kunnallinen kirjasto. Kunnankirjaston keskustoimipiste on Siilinjärven keskustassa sijaitseva Siilinjärven pääkirjasto. Punatiilisen pääkirjaston rakennuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Perko &amp; Rautamäki, ja se valmistui vuonna 1984. Pääkirjaston yhteydessä on taidenäyttelyille sopiva tila. 
Samassa rakennuksessa on kirjaston ohella toiminut Siilinjärven kansalaisopisto, mutta sittemmin kansalaisopisto on siirtänyt opetustaan näistä Toimelan tiloista sisäilmaongelmien vuoksi väistötiloihin.
Vuorelan kirjasto.
Lisäksi kirjastopalveluja tarjotaan tammikuusta 2021 lähtien Vuorelan koulun yhteydessä toimivassa Vuorelan kirjastossa, Siilinjärven koulujen ja päiväkotien luo liikennöivästä kirjastoauto Pikku-Marjasta sekä verkkokirjaston kautta.
&lt;br clear=left&gt;
Domvraína

Domvraína (), myös "Dómvraina/Dómvrena" (Δόμβραινα/Δόμβρενα) ja "Korýni" (Κορύνη), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Thívan kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 639 (vuonna 2011).
Domvraínan kylä sijaitsee noin 35 kilometriä länteen Thívan kaupungista ja noin 40 kilometriä etelään Livadeián kaupungista, ja noin 4,5 kilometriä sisämaahan Korintinlahden pohjoisosassa olevan, kylästä nimensä saaneen Domvraínanlahden rannasta. Kylä on syntynyt bysanttilaisella ajalla 1000–1100-luvuilla, jolloin seudun kreikkalaisiin asukkaisiin sekoittui slaaveja. Kylän nimi on slaavilaista perua ja viittaa seudun tyyneen talveen.
Domvraína muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Δομβραίνης, "Topikí Koinótita Domvraínis"), johon kuuluvat varsinaisen Domvraínan kylän lisäksi Domvraínanlahden rannalla sijaitseva Ágios Nikólaoksen kylä sekä Makariotíssan luostari ("Moní Makariotíssis"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 675.
Vaakanävertäjä

Vaakanävertäjä ("Tomicus minor") on kovakuoriaisten lahkoon ja ytimennävertäjien sukuun kuuluva laji. Aikuinen vaakanävertäjä on pituudeltaan 3,2-5,2 mm ja sen peitinsiivet ovat väriltään punaruskeat. Se ja samaan sukuun kuuluvan pystynävertäjä ("Tomicus piniperda") ovat Suomen pahimpia mäntyjen hyönteistuholaisia aiheuttaen kasvutappioita katkomalla mäntyjen latvakasvaimia. Molemmat ytimennävertäjälajit muistuttavat ulkoisesti toisiaan, mutta vaakanävertäjän erottaa pystynävertäjästä siitä, että peitinsiipien takaosan sukas- ja nystyrivit ovat täydelliset siipien kärkeen asti. Aikuinen vaakanävertäjä käyttää ravinnokseen vuosikasvainten ydinosaa. Puiden latvat harsuuntuvat ja voivat kokonaan kuivua tuhojen jatkuessa pitkään. Vaakanävertäjä levittää myös sinistäjäsientä, joka laskee puuaineksen arvoa. Vaakanävertäjät parveilevat huhti-toukokuussa, kun lämpötila on noussut +12 Celsius-asteeseen. Laji elää yleensä makaavien puunrunkojen kuten tuulenkaatojen, metsään jääneiden latvuksien ja rankojen alapinnoilla, missä puun kosteus on sopiva. Vaakanävertäjät talvehtivat karikkeessa.
Suomessa vaakanävertäjä on luokiteltu vakiintuneeksi ja yleiseksi sekä elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiasaa Euroopassa.
Vaakanävertäjän luontaisia saalistajia ovat ainakin pitkähukka ("Corticeus longulus"), norkovilistäjiin ("Placusa") kuuluva "Placusa depressa", lattakaarniainen ("Rhizophagus depressus") ja isomuurahaiskuoriainen ("Thanasimus formicarius").
Firostefáni

Firostefáni (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä. Se kuuluu hallinnollisesti Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylä on nykyisin kasvanut kiinni Santorínin pääkaupunkiin Firáan, eikä sen väkilukua ole tilastoitu erikseen (vuonna 2011).
Firostefáni sijaitsee Firán ja Imerovíglin välissä ensin mainitun pohjoispuolella Thíran saaren länsilaidalla eli korkealla kalderan puolen reunalla. Kylän nimi tarkoittaa ”Firán kruunua”, mikä viittaa sen sijaintiin muuta Firáa korkeammalla.
Kalándra

Kalándra () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 674 (vuonna 2011).
Kalándra sijaitsee Chalkidikín niemimaalla lähellä Kassándran niemen länsirannikkoa. Antiikin aikana lähellä sijaitsi Menden kaupunki. Kylän nimi esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1318 Chilandárin luostarin asiakirjoissa, sillä maat kuuluivat tuohon aikaan luostarille. Kylä itsessään on ollut olemassa noin vuodesta 1745.
Kalándra muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλάνδρας, "Topikí Koinótita Kalándras"), johon kuuluvat varsinaisen Kalándran kylän lisäksi kylät Boulamátsia ja Poseídi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 745.
Kefalári

Kefalári (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Árgos-Mykínesin kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 677 (vuonna 2011).
Kefalárin kylä sijaitsee Cháon-vuoren juurella Erasinós-joen alkulähteen kohdalla noin viisi kilometriä lounaaseen Árgoksen kaupungista. Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Neitsyt Maria ("Panagía") Kefalariótissalle sekä Elävöittävälle lähteelle ("Zoodóchos Pigí"). Kylän lähellä sijaitsevat niin kutsutun Ellinikón pyramidin jäänteet.
Kefalári muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κεφαλαρίου, "Topikí Koinótita Kefalaríou"), johon kuuluu varsinaisen Kefalárin kylän lisäksi Magoúlan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 800. Aiemmin Kefalári kuului Árgoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Árgos-Mykínesin kunnan Árgoksen kunnallisyksikköön.
Kerasiá (Arkadia)

Kerasiá (), myös "Arvanitokerasiá" (Αρβανιτοκερασιά) ja "Dóthe Kerasiá" (Δώθε Κερασιά), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 130 (vuonna 2011).
Kerasiá eli Arvanitokerasiá (”Arvaniittien Kerasiá”) sijaitsee Skirítidan metsän laidalla noin 23 kilometriä etelään Trípolin kaupungista. Se on rakennettu noin 946 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vain 1,5 kilometriä kylästä länteen sijaitsee Vlachokerasián (”Valakkien Kerasiá”) kylä. Kerasiá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Κερασιάς, "Topikí Koinótita Kerasiás").
Aiemmin kylä kuului Skirítidan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Skirítidan kunnallisyksikköön.
Kerasiá

Kerasiá () tai Kerásia () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Poseídi

Poseídi (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Poseídi on osa Kalándran kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 70 (vuonna 2011).
Poseídin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaalla lähellä Kassándran niemen länsirannikolla olevan pienemmän niemen kärkeä. Kylä on saanut merenjumala Poseidoniin viittaavan nimensä lähistöllä antiikin aikana sijainneesta Poseidonin pyhäköstä. Se liittyi lähellä sijainneeseen Menden kaupunkiin. Poseídin niemellä kylän lähellä on paljon hiekkarantaa. Niemen kärjessä on majakka, jonka korkeus on 14,5 metriä. Se rakennettiin vuonna 1864.
Gabriel Cramer

Gabriel Cramer (31. heinäkuuta 1704 Geneve, Geneven tasalta – 4. tammikuuta 1752 Bagnols-sur-Cèze, Ranska) oli sveitsiläinen matemaatikko, joka työskenteli analyysin ja determinanttien parissa. 
Ura.
Cramer oli filosofian professori Geneven yliopistossa, jossa hän oli aiemmin toiminut matematiikan professorina. Hän eteni nopeasti opinnoissaan Genevessä, ja vuonna 1722, kun hän oli vasta 18-vuotias, hän sai tohtorin arvon ääntä käsitelleellä väitöskirjallaan, ja sai professuurin 20-vuotiaana.
Cramer vieraili nimityksensä jälkeen johtavien matemaatikkojen luona monissa eri Euroopan kaupungeissa ja maissa. Kaikki hänen tapaamansa matemaatikot arvostivat Crameria suuresti ja hän kävi kirjeenvaihtoa heidän kanssaan koko loppuelämänsä Cramer julkaisi artikkeleita monenlaisista aiheista, kuten geometriasta, matematiikan historiasta, filosofiasta, revontulista ja lakitieteestä.
Hänen teoksensa "Introduction à l'analyse à l'analyse des lignes courbes algébriques" (1750) oli käänteentekevä. Tämän teoksen liitteessä hän esitteli determinantti-teorian perusteet. Teoksessa esitelty Cramerin sääntö on kaava yhtä monta yhtälöä ja tuntematonta muuttujaa sisältävän lineaarisen yhtälöryhmän ratkaisemiseksi. 
Cramern myös toimitti Christian Wolfin teoksen "Elementa matheseos universæ" (1743-1752) sekä veljesten Jean ja Jacques Bernoullin teosten ja kirjeiden painokset (1742 ja 1744).
Stemnítsa

Stemnítsa () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Gortynían kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 191 (vuonna 2011).
Stemnítsan kylä sijaitsee Maínalo-vuoren lounaispuolella noin yhdeksän kilometriä eteläkaakkoon Dimitsánasta ja 39 kilometriä länteen Trípolin kaupungista. Se on rakennettu metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän länsipuolella sijaitsee Loúsioksen rotko.
Antiikin aikana kylän paikalla sijaitsi Hypsuksen kaupunki. Nykyisen kylän nimi on peräisin 600-luvulta. Se on slaavilaista alkuperää ja tarkoittaa metsäistä paikkaa. Kylä oli tärkeässä roolissa Kreikan vapaussodan taisteluissa alueella vuonna 1821. Siellä kokoontui myös peloponnesolaisten neuvosto touko-kesäkuussa 1821. Nykyisin kylä kuului aiemmin Trikólonoin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Gortynían kunnan Trikólonoin kunnallisyksikköön.
Kylän rakennuskanta edustaa perinteistä arkadialaista kivitalorakentamista. Kylän lähellä Loúsioksen rotkossa sijaitsee Johannes Kastajan luostari ("Moní Agíou Ioánnou Prodrómou").
Vlachokerasiá

Vlachokerasiá (), myös "Vlachokeraséa" (Βλαχοκερασέα) ja "Péra Kerasiá" (Πέρα Κερασιά), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 414 (vuonna 2011).
Vlachokerasiá (”Valakkien Kerasiá”) sijaitsee Skirítidan metsän laidalla noin 23 kilometriä etelään Trípolin kaupungista. Se on rakennettu noin 960 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vain 1,5 kilometriä kylästä itään sijaitsee Kerasián eli Arvanitokerasián (”Arvaniittien Kerasiá”) kylä. Vlachokerasiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βλαχοκερασέας, "Topikí Koinótita Vlachokeraséas"), johon kuuluu varsinaisen Vlachokerasián kylän lisäksi Lagkádan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 424.
Aiemmin kylä kuului Skirítidan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Skirítidan kunnallisyksikköön.
J. L. Runebergin virret

Johan Ludvig Runeberg, Suomen kansallisrunoilija oli myös merkittävä virsirunoilija.
Runeberg virsirunoilijana.
Runebergin koottuihin teoksiin on liitetty 62 virttä, joista tosin osa on hänen tekemiänsä käännöksiä ja mukaelmia. Muiden töittensä ohella hän oli jäsenenä vuonna 1853 asetetussa virsikirjakomiteassa. Vuonna 1886 ilmestyneessä ruotsinkielisessä virsikirjassa oli 53 hänen kirjoittamaansa virttä sekä kaksi muuta hänen kääntämäänsä tai muokkaamaansa virttä. Virtensä Runeberg kirjoitti ollessaan jäsenenä virsikirjakomiteassa.
1800-luvulla käytettiin Suomessa vuonna 1701 hyväksyttyä suomenkielistä virsikirjaa (ns. Vanha virsikirja) ja vuonna 1695 hyväksyttyä ruotsinkielistä virsikirjaa. Niiden uudistamiseen päästiin vasta 1853, jolloin uudistustyötä varten asetettiin komitea, joka aloitti työnsä 1854. Komitean puheenjohtajana oli arkkipiispa Edvard Bergenheim ja varsinaisina työjäseninä J. L. Runeberg sekä silloinen Vaasan koulun rehtori Lars Stenbäck ja kirkkohistorian professori Bengt Olof Lille. Uudistustyö koski aluksi vain ruotsinkielistä virsikirjaa, suomenkielinen komitea muodostettiin joitakin vuosia myöhemmin.
Kaikkien kolmen runoilijajäsenen tehtävänä oli valmistella oma täydellinen virsikirjaehdotus. Ainoastaan Runeberg sai tehtävänsä valmiiksi ja hänen ehdotuksensa vuodelta 1857 tunnettiin Runebergin virsikirjana. Annetun palautteen tuloksena vuonna 1863 jatkettiin virsikirjaehdotuksen muokkausta. Runeberg erosi komiteasta terveydellistä syistä ja hänen tilalleen valittiin Zachris Topelius. Monien vaiheiden jälkeen uusi ruotsinkielinen virsikirja hyväksyttiin kirkolliskokouksessa 1886. Samassa kirkolliskokouksessa hyväksyttiin myös uusi suomenkielinen virsikirja, jossa oli 23 Runebergin kirjoittamaa virttä.
Vuoden 1986 Suomen evankelis-luterilaisen ruotsinkielisessä virsikirjassa on 24 Runebergin kirjoittamaa sekä neljä hänen kääntämäänsä tai muokkaamaansa virttä. Suomenkielisessä virsikirjassa vuodelta 1986 on 16 hänen kirjoittamaansa ja kuusi hänen kääntämäänsä tai muokkaamaansa virttä.
Ruotsin kirkon virsikirjassa vuodelta 1986 on kymmenen hänen kirjoittamaansa tai muokkaamaansa virttä. Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa on niiden lisäksi kaksi hänen kirjoittamaansa virttä. Norjan kirkon virsikirjassa vuodelta 2013 sekä Islannin kirkon virsikirjassa vuodelta 1997 on kummassakin yksi Runebergin kirjoittama virsi.
Runebergin kirjoittamia virsiä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa (1986).
Runebergin muokkauksia ja käännös:
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon suomenkielisessä virsikirjassa (1986).
Runebergin ruotsintamia tai uudistamia virsiä
Ruotsin kirkon virsikirjassa 1986 (Den svenska Psalmboken).
Ruotsin kirkon suomenkielisen virsikirjan (2002) lisäyksessä.
Runebergin muokkaamat virret
Fiat Ferroviaria

Fiat Ferroviaria oli italialaisen Fiatin kiskokalustodivisioona. Se perustettiin vuonna 1880 nimellä Società Nazionale Officine di Savigliano. Fiat Ferroviaria aloitti veturien rakentamisen 1930-luvulla. Siitä tuli osa Fiatia vuonna 1970. Fiat Ferroviaria osti sveitsiläisen SIG:n rautatieliiketoiminnan vuonna 1995 ja muodosti tytäryhtiön Fiat-Sigin. Yritys omisti aiemmin argentiinalaisen Materfer-yrityksen vuoteen 1998 asti, joka toimii nyt itsenäisenä yrityksenä. 
Kesäkuussa 2000 Alstom osti 51 %:n osuuden.
Pendolino.
Fiat Ferroviaria kehitti 1960- ja 1970-luvuilla kallistusteknologiaa junille ja oli ensimmäinen (ja ainoa useisiin vuosikymmeniin), joka tuotti aktiivisesti kallistuvia junia Pendolinon tavaramerkillä. 
Italiassa otettiin käyttöön useita Pendolino-luokkia vuodesta 1976 alkaen (ETR 401, ETR 450, ETR 460-65, ETR 480-85 ja Alstomin valmistamat ETR600). 
Italiassa vuonna 1988 esitellyn ETR 450 -sarjan menestyksen jälkeen (vuonna 1976 esitelty 401-sarja koostui vain kahdesta junasta eikä koskaan liikennöinyt säännöllistä kaupallista liikennettä, toimi enemmän kuin "pyörälaboratorio"), kallistusjärjestelmät, mukaan lukien telit, veto , sähkö- ja elektroniikkalaitteita tilattiin useista maista: 
Helmikuussa 1999 Virgin Trains West Coast tilasi Alstomilta luokan 390 kaluston, joka sisälsi Fiat Ferroviaria -kallistusteknologian.
Suoraan tai välillisesti 18 maata ympäri maailmaa sovelsi italialaista Fiat Ferroviaria -kallistustekniikkaa junissaan, mukaan lukien Yhdysvallat ja Kiina.
Lydia Stahl

Lydia Stahl (synt. Lydia Tškalova, s. 1885 Donin Rostov) oli venäläinen vakooja, joka työskenteli Neuvostoliiton sotilastiedustelulle 1920-luvun alusta lähtien. Suomessa hän oli sotkeentunut 1933 paljastuneeseen suureen vakoilujuttuun. 
Elämä.
Donin Rostovissa syntyneen Stahlin puoliso oli parooni Boris Stahl. Lydia Stahl vieraili Suomessa ensimmäistä kertaa jo vuonna 1914, jolloin hän vietti aikaa Kauniaisten kylpylässä. Pariskunta pakeni Neuvosto-Venäjältä lokakuun vallankumouksen jälkeen. Vuodesta 1918 lähtien Stahl opiskeli lakia Sorbonnen yliopistossa. 1920-luvun alussa Stahl oleskeli jälleen Suomessa, jossa hänen seurapiireissään pyörivät muun muassa maaherra Bruno Jalander ja diplomaatti Eero Järnefelt sekä kulttuurihahmot Juhani Aho, Elmer Diktonius, Elli Tompuri ja Wäinö Aaltonen. Kirjailija K.-G. Olinin mukaan Stahlilla oli 1920-luvulla Pariisissa suhde Aaltoseen. Stahlin ystäväpiiriin kuului myös vasemmistolaisia kuten Hella Wuolijoki ja amerikkalainen John Reed. Ilmeisesti juuri Wuolijoki värväsi Stahlin vakoilijaksi Suomessa vuonna 1921. Stahl palasi Ranskaan 1922. Hänen mukanaan seurasi Kauniaisten kylpylässä työskennelyt hieroja Ingrid Boström, jonka Stahl palkkasi lastenhoitajaksi. 
Ranskaan palattuaan Stahl perusti Pariisiin valokuvausstudion, jossa salaisia asiakirjoja valokuvattiin. Kuvatut asiakirjat Stahl kuljetti henkilökohtaisesti Berliiniin edelleen Neuvostoliittoon vietäviksi, koska hän pystyi Nansenin passin turvin liikkumaan helposti. 1920-luvulla Stahl työskenteli neuvostotiedustelulle ilmeisesti myös Konstantinopolissa. Vuodesta 1926 hän asui Yhdysvalloissa ja sai maan kansalaisuuden. New Yorkissa asunut Stahl myös opiskeli Columbian yliopistossa. Vuonna 1928 Stahlin tiedetään käyneen jälleen Suomessa, jossa hän asui parin viikon ajan helsinkiläisessä hotellissa ennen poistumistaan maasta Turun kautta.
Vuoden 1931 alusta lähtien Stahl asui jälleen Pariisissa, jossa hänet pidätettiin joulukuussa 1934 Neuvostoliiton hyväksi tapahtuneesta vakoilusta. Tapaus liittyi Suomessa paljastuneeseen vakoilujuttuun. Stahl oli itse värvännyt latvialaisen Maria-Emma Schul-Martinin jo vuosia Suomessa toimineen vakoilurenkaan johtoon. Stahl sai viiden vuoden vankeusrangaistuksen. Stahlin vankeustuomion jälkeisistä vaiheista ei ole tietoa, mutta joidenkin lähteiden mukaan hän olisi asunut toisen maailmansodan jälkeen Argentiinassa ja jatkanut vakoilua Neuvostoliitolle.
IPhone 13

iPhone 13 on Applen 14. syyskuuta 2021 julkistama ja 24. syyskuuta julkaisema älypuhelin. Puhelimen muut versiot ovat iPhone 13 mini, iPhone 13 Pro ja iPhone 13 Pro Max.
Puhelimessa on kuusiydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128, 256 tai 512 gigatavua. Keskusmuistia on neljä gigatavua. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on ultralaajakulmakamera. Sekä takakameroiden että etukameran tarkkuus on 12 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 3 240 milliampeerituntia. Se tukee 20 watin latausta ja 15 watin langatonta MagSafe-latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on iOS 15, joka on päivitettävissä iOS 26.0.1 -versioon.
iPhone 13:n yhteydessä Apple estää kolmannen osapuolen tekijöitä huoltamasta iPhoneja. Applen puhelinten korjaukseen ja kierrätykseen on syntynyt pienimuotoinen palveluala, johon kuuluu esim. suomalainen Swappie.
iPhone 13:n etulasi sisältää mikrokontrollerin, jota käytetään Face ID -ominaisuuteen. Mikrokontrolleri on paritettava puhelimeen Applen kehittämällä ohjelmalla.
Mulgin kieli

Mulgin murre tai mulgin kieli (mulgiksi ja muilla eteläviron kielillä "mulgi kiil´") on võron eli eteläviron tai viron murre tai oma kielensä Etelä-Virossa, jota puhuvat mulgit. Viron vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan mulgin puhujia oli 13 960.
ERR Vikerraadio on lähettänyt vuodesta 2005 lähtien mulginkielisiä uutisia viikoittain. Vuonna 2007 julkastun tutkimuksen mukaan 10 prosenttia mulgeista katsoo, että mulgia pitäisi käyttää kouluopetuksessa.
Mulgin kulttuurillinen instituutti (vir. Mulgi Kultuuri Instituut) on vuodesta 2008 lähtien julkaissut mulginkielistä sanomalehteä "Üitsainus Mulgimaa". Aluksi lehteä julkaistiin neljästi vuodessa kahdeksansivuisena. Vuodesta 2020 alkaen lähteä on julkaistu kuukausittain nelisivuisena.
Jon-Ivar Nygård

Jon-Ivar Nygård (s. 2. tammikuuta 1973) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen liikenne- ja viestintäministeri Støren hallituksessa lokakuusta 2021. Tätä ennen hän toimi Fredrikstadin pormestarina vuosina 2011–21.
Alandica Shipping Academy

Alandica Shipping Academy ("lyhennetty ASA") on koulutusorganisaatio, joka järjestää merenkulkualan koulutusta Ahvenanmaalla. Kokonaisuuteen sisältyy perus- ja kertauskursseja merenkulkijoille, sekä ammattikoulu- ja korkeakoulutason opintoja. Toiminnasta vastaavat yhteistyössä Ålands yrkesgymnasium, Högskolan på Åland ja Alandica Shipping Academy. ASA:lla on käytössään palokoulutuskenttä, harjoitussatama, harjoitusallas ja koululaiva M/S Michael Sars. ASA on kansainvälisen IASST-yhteisön jäsen. 
Koulutus.
Alandica Shipping Academy tarjoaa kursseja ja täydennyskoulutusta merenkulkijoille, sekä peruskoulutusta ammattikoulun ja ammattikorkeakoulun tasolla.
STCW-kurssit.
Alandica Shipping Academys perus- ja täydennyskurssit ovat Suomen Traficomin ja Ruotsin Kuljetushallituksen (ruots. "Transportstyrelsen") hyväksymiä. Kurssit vastaavat kansainvälisen STCW-sopimuksen vaatimuksia. Kurssit ovat: 
Ammatilliset tutkinnot.
Ålands yrkesgymnasiumin merenkulkuohjelmat sisältävät seuraavia koulutusohjelmia: 
Ammattikorkeakoulututkinnot.
Högskolan på Ålandin ruotsinkieliset ammattikorkeakoulututkinnot ovat: 
Tausta.
Ahvenanmaan hallitus päätti syksyllä 2019 perustaa Alandica Shipping Academyn (ASA), jossa Ahvenanmaan kolme merenkulkualan koulutusyksiköt (Högskolan på Åland, Ålands yrkesgymnasium ja silloinen "Ålands sjösäkerhetscentrum") tulevat työskentelemään yhdessä saavuttaakseen tehokkaampaa markkinointia ja asiakaslähtöisempää koulutusta (Ahvenanmaan laki 2003:17).
Ahvenanmaan merenkulkukoulutuksen virstaanpylväät.
Merenkulkukoulutus sai alkuunsa Ahvenanmaalla 1854 ja on kehittynyt useamman vaiheen kautta nykyiseen muotoonsa. 
1854 Ahvenanmaan merenkulkukoulutus sai alkuunsa Ahvenanmaan kansanopistossa ("ruots. Ålands folkhögskola").
1868 Maarianhaminaan perustettiin merenkulkukoulu. Merenkulkukoulussa koulutettiin Pohjan- ja Itämeren merenkulkuun.
1874 Merikapteenien koulutus alkoi.
1935 Kouluun perustettiin konetekniikan osasto.
1938 Lars Sonckin suunnittelema rakennus Maarianhaminan merenkulkuopisto valmistui.
1944 Koulu muuttui oppikouluksi, "Ålands Sjöfartsläroverk".
1997 "Ålands Sjösäkerhetscentrum" perustettiin kouluttamaan meriturvallisuutta.
2003 Oppikoulu "Ålands Sjöfartsläroverk" tuli osaksi Ahvenanmaan ammattikorkeakoulua ("ruots. Högskolan på Åland").
2020 Alandica Shipping Academy perustettiin. "Ålands Sjösäkerhetscentrumista" tuli Alandica Shipping Academy, johon sisältyy myös merenkulkualan koulutus Ahvenanmaan ammattikorkeakoululla ("ruots. Högskolan på Åland") ja Ahvenanmaan ammattikoululla ("ruots." "Ålands yrkesgymnasium").
Siemens Mobility

Siemens Mobility on Siemensin erikseen johdettu yhtiö, joka johtuu 1. elokuuta 2018 voimaan tulleesta yrityssaneerauksesta. Siemens Mobilitylla on maailmanlaajuinen pääkonttori Münchenissä, ja sillä on neljä ydinliiketoimintayksikköä: Liikkuvuuden hallinta, joka on omistettu rautatieteknologialle ja älykkäille liikennejärjestelmille, rautateiden sähköistykseen, liikkuvaan kalustoon ja asiakaspalveluun.
Historia.
Innovaatioita 1800-luvun lopulla, kuten maailman ensimmäinen sähköjuna, kun Siemens &amp; Halske julkisti junan, jossa sähköä syötettiin kiskoja pitkin, sekä maailman ensimmäisen sähköraitiovaunun, jossa toteutettiin 2,5 kilometriä Berliinissä sijaitseva pitkä, yhtiön omalla kustannuksella rakennettu sähköraitiotie vahvisti sähkövoiman käyttöä liikennejärjestelmissä. 
Seuraavina vuosina keksinnöt, kuten ensimmäinen sähköinen johdinauto, kaivosveturit ja Manner-Euroopan ensimmäinen maanalainen rautatie Budapestissa, loivat tien raitiovaunuista ja metroista nykypäivän suurnopeusjuniin. 
Siemens kuului ThyssenKruppin ja Transrapid Internationalin kanssa saksalaiseen konsortioon, joka rakensi Shanghai Maglev, jonka Saksan liittokansleri vihki vuonna 2002. Gerhard Schröder ja Kiinan pääministeri Zhu Rongji. Se oli maailman ensimmäinen kaupallinen nopea magneettinen levitaatio-juna, jolla on nopeimman kaupallisen palvelun titteli ja joka kulkee jopa 430 km/ h. 
Marraskuussa 2012 Siemens osti Invensys Railin 1,7 miljardilla punnalla. 
Heinäkuussa 2017 Siemens vahvisti ottaneensa haltuunsa Hannover-pohjaisen ohjelmistoyrityksen HaCon, jota johdetaan erillisenä oikeushenkilönä. Taloudellisia yksityiskohtia ei julkistettu. 
Syyskuussa 2017 Siemens ilmoitti ehdotuksesta yhdistää kuljetusdivisioonansa Alstomin kanssa tavoitteenaan luoda "uusi Euroopan mestari rautatieteollisuudessa". Yhdistetyn rautatieliiketoiminnan, jonka nimeksi tulee Siemens Alstom ja jonka pääkonttori sijaitsee Pariisissa, olisi ollut 18 miljardia dollaria Yhdysvalloissa ja työllisti 62 300 henkilöä yli 60 maassa. Se nähtiin n keinona vastustaa Kiinan CRRC:n nousua sekä Ranskan että Saksan hallitusten tuella. Helmikuussa 2019 Euroopan komissio kuitenkin epäsi sulautumisen edetä. 
Siemens Mobility esitteli Innotrans:n aikana syyskuussa 2018 Berliinissä maailman ensimmäisen kuljettajattoman raitiovaunun, joka on tulosta ViP Verkehrsbetriebe Potsdamin kanssa yhteisestä tutkimus- ja kehitysprojektista kuuden kilometrin osuudella. raitiovaunuverkosto Potsdamissa, Saksassa. Samaan aikaan Datan Capture Unit (DCU) esiteltiin. Se on maailman ensimmäinen EBA-sertifioitu unidirectional gateway-turvallisuusarviointi, joka mahdollistaa 100 % turvallisen yhteyden uusista ja olemassa olevista turvallisuuskriittinen järjestelmät, enintään Turvallisuustaso (SIL) 4, tarjota data-analytiikkaa ja muita pilvipalveluita digitaaliset palvelut.
Coatsinmaa

Coatsinmaa (, ) on alue Itäisellä Etelämantereella. Se rajoittuu lounaassa Filchnerin–Ronnen jäähyllyyn ja idässä Kuningatar Maudin maahan ja muodostaa Weddellinmeren kaakkoisrannikon. Alueen itäosaa vaatii Norja, keskiosaa Yhdistynyt kuningaskunta ja länsiosaa Argentiina.
Coatsinmaa ulottuu luode–lounas-suunnassa 20. läntiseltä pituuspiiriltä 36. läntiselle pituuspiirille, idässä 20. itäiselle pituuspiirille ja etelässä 82. eteläiselle leveyspiirille asti. Se koostuu 580 kilometrin pituisesta matalasta ja jäisestä harjanteesta. Korkeus merenpinnasta vaihtelee Coatsinmaalla rannikon 40 metristä sisäosien yli 1 600 metriin. Alueella sijaitsevat Luitpoldin ja Cairdin rannikkoalueet. Coatsinmaan vuoristoja ovat Theron Mountains ja Shackleton Range, ja alueella on myös nunatakeja.
Coatsinmaan luoteisosan löysi Skotlannin Antarktiksen-retkikunta (1902–1904) johtaja William Speirs Bruce, joka nimesi alueen retkikunnan päätukijoihin kuuluneiden James Coats Jr:n ja majuri Andrew Coatsin mukaan. Eteläisemmät osat löysi Wilhelm Filchner Saksan toisella Antarktiksen-retkellä. Coatsinmaalla sijaitsevat General Belgrano II:n ja Halleyn tutkimusasemat.
Rautatienpuisto

Rautatienpuisto voi tarkoittaa seuraavia:
Valtio olen minä

Valtio olen minä () on lentävä lause, jonka Ranskan kuningas Ludvig XIV sanoi "ancien régimen" aikana. Lause implikoi Ranskan monarkian olevan yhtä kuin kuningas itse, eli se osoittaa Ludvig XIV:n täyttä valtaa.
Lauseen käyttö nykypäivänä.
”Valtio olen minä” -lausetta käytetään joskus nykypäivänä, kun viitataan valtionpäämiehen tai hallituksen päämiehen tekemään politiikkaan. Merriam-Webster-kirjankustantamon nettisanakirjan mukaan lauseen ”L’état, c’est moi” tarkoitusta haettiin 10. helmikuuta 2017 tavallista enemmän, kun lausetta käytettiin Paul Krugmanin kolumnissa "The New York Timesissa". Hän kritisoi silloisen Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin tekemää politiikkaa. Sanakirjan mukaan lausetta haettiin 2 100 % tavallista enemmän 30. tammikuuta 2020, jolloin Harvardin yliopiston valtiotieteiden professori Laurence Tribe kritisoi Alan Dershowitzin puolustusta ensimmäisessä virkasyytemenettelyssä Donald Trumpia vastaan.
Åvikhemmet

Åvikhemmet on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva entinen juhlatalo ja toimitila, jonka vanhimmat osat ovat peräisin 1800-luvulta. Rakennuksessa on toiminut muun muassa kauppa, leipomo ja Pikkalan kansakoulu.
Åvikhemmet myytiin yksityiselle omistajalle vuonna 2024.
Historia.
Åvikhemmetin kaksikerroksinen, puinen päärakennus on rakennettu 1800-luvulla. Ministeri Rafael Erich osti Åvikhemmetin vuonna 1915 ja asui perheineen rakennuksessa aina Porkkalan vuokra-aikaan asti. Porkkalan vuokrauksen päätyttyä Erichin leski Hellin Erich lahjoitti Åvikhemmetin Siuntion seurakunnalle ja Folkhälsan i Sjundeå r.f. -yhdistykselle. 
Vuosina 1960-1970 Åvikhemmetissa toimi Pikkalan kansakoulu, äitiys- ja lastenneuvola, sekä seurakuntatalo. Koulutoiminnan lakattua 1970 osa Åvikhemmetista muutettiin asunnoiksi ja osa kokoontumis- ja juhlatilaksi. Siuntion seurakunnan jakaudutta kahtia vuonna 2000 rakennuksen omistajaksi siirtyi Siuntion seurakuntayhtymä.
Natur och Miljö -yhdistyksen luontokoulu Naturskolan Uttern on kokoontunut Åvikhemmetissä vuodesta 1986. Koulu on Suomen ensimmäinen luontokoulu. Koulun muutettua pois Åvikhemmetistä rakennus myytiin yksityiselle taholle 215 000 euron kauppahintaan.
Einar Vähä

Juho Einari Vähä (1897 Helsingin mlk – 16. heinäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen vakooja, joka tuli tunnetuksi yhtenä vuonna 1933 paljastuneen suuren vakoilujutun päätekijöistä.
Elämä.
Helsingin maalaiskunnassa syntyneen Einar Vähän vanhemmat olivat työmies Juho Kustaanpoika Vähä ja Maria Vilhelmiina Lindström. Perhe asui myös muun muassa Joutsenossa sekä Pietarin lähistöllä Tuprovassa. Sekatyömiehenä työskennellyt Vähä osallistui sisällissotaan punakaartissa ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle. Vähä suoritti Pietarin punaupseerikoulun ja työskenteli vuosina 1923–1924 puoluevirkailijana Uhtuassa, jonka jälkeen hän palasi Suomeen n värväämänä vakoilijana. Viranomaiset pidättivät Vähän Suojärvellä. Kuulusteluissa hän väitti kyllästyneensä neuvostojärjestelmään ja halunneensa takaisin kotimaahansa. Todisteita vakoilusta ei löydetty, joten hänet päästettiin vapaaksi.
Vähä oli Neuvostoliiton sotilastiedustelun perustaman vakoilujärjestön palveluksessa ainakin vuodesta 1928 lähtien. Vähä tapasi säännöllisesti sotilasasiamiehiä ja suurlähetystön henkilökuntaa, joille hän luovutti asiamiehiltään saamiaan tietoja. Vähän kontakteihin kuului muun muassa Gaspar Voskanov. Vähän palveluksessa oli kymmeniä asiamiehiä, joiden joukossa oli verkoston merkittävin vakooja yleisesikuntaupseeri Vilho Pentikäinen. Vuonna 1929 he loivat vakoiluverkoston Viipuriin. Paria vuotta myöhemmin Vähä pääsi hankkimaan tietoja merivoimien uusista sotalaivoista ollessaan ”johtaja Heinosena” Pentikäisen mukana Erkki Karun elokuvan "Meidän poikamme merellä" kuvauksissa.
Vakoiluverkosto paljastui lopulta lokakuussa 1933 Pentikäisen loikattua Neuvostoliittoon. Hänen kontakteistaan ensimmäisenä pidätettiin viipurilainen liikemies Kaarlo Sirenius, jonka avulla päästiin nopeasti Vähän jäljille. Vähän pidätyksen yhteydessä hänen Helsingin Puistolassa sijainneen talonsa kellarista löydettiin kätkö, joka sisälsi suuren määrän vakoiluun soveltuvaa välineistöä kuten kameroita, filmiä sekä kojeita asiakirjojen valokuvaamista varten. Lisäksi kätköstä löytyi muun muassa armeijan opetuselokuvia ja karttoja. Vähän ja Sireniuksen kuulusteluissa saatujen tietojen ansiosta saatiin kiinni verkostoa johtaneet Maria-Emma Schul-Martin ja Arvid Jacobson, joiden kontaktien myötä vakoiluverkosto laajeni Suomen rajojen ulkopuolelle.
Huhtikuussa 1934 Vähä sai viiden ja puolen vuoden kuritushuonerangaistuksen, jonka korkein oikeus korotti myöhemmin kuudeksi vuodeksi. Vankilasta päästyään keväällä 1938 Vähä vetäytyi kotiinsa Puistolaan ja ryhtyi viettämään tavallista elämää. Hän kuoli vuonna 1963.
Perhe.
Einar Vähälla oli neljä veljeä, jotka kaikki siirtyivät sisällissodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle. Heistä tunnetuin on KGB:n everstiksi kohonnut Toivo Vähä. Olavi ja Arvo Vähä kuolivat Stalinin vainojen uhreina Permin vankileirillä 1940. Neuvostoliitossa nimeä Ville Vainio käyttänyt Artturi Vähä kävi myös punaupseerikoulun ja toimi jatkosodan aikana Valter Vallin komentaman puna-armeijan Jalkaväkirykmentti 126:n pataljoonankomentajana.
Airlift

Airlift on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Raja Krishna Menon ja päärooleja näyttelevät Akshay Kumar ja Nimrat Kaur. Elokuva kertoo Ranjit Katyalista, Kuwaitissa asuvavasta liikemiehestä, joka evakuoi Kuwaitissa sijaitsevia intialaisia Saddam Husseinin Irakin Kuwaitin miehityksen aikana. Juoni on muokattu Kuwaitissa asuneen malajaliliikemiehen Mathunny Mathewsin tositarinasta.
An Evening with Silk Sonic

An Evening with Silk Sonic on Bruno Marsin ja Anderson .Paakin muodostaman yhtyeen Silk Sonicin 12. marraskuuta 2021 julkaistava esikoisalbumi. Siltä on julkaistu singleinä kappaleet ”Leave the Door Open” ja ”Skate”, joista ensimmäinen nousi Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle. Kolmas single on nimeltään ”Smokin Out the Window” ja se julkaistiin 5. marraskuuta 2021.
Duon esikoisalbumista tiedotettiin yhtyeen ensimmäisen singlen julkaisun yhteydessä maaliskuussa 2021. Albumi piti alun perin julkaista vuoden 2022 tammikuussa. Lokakuussa yhtye kuitenkin ilmoitti, että se tullaan julkaisemaan jo marraskuussa.
Nils Ferlinin seura

Nils Ferlinin seura on ruotsalainen kulttuuriseura, joka on vuonna 1962 perustettu runoilija Nils Ferlinin muistoksi. Seura jakaa kahta palkintoa, Ferlin-palkintoa ja Trubaduuripalkintoa.
Jacques Werup

Jacques Werup (1945 Malmö, Ruotsi – 2016 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, jazzmuusikko, radio- ja televisio-ohjelmien tekijä, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän käytti tarinoissaan ja myös runoissaan rehevää mielikuvitusta ja lempeää ironiaa. Alkutuotannossaan hän kritisoi pikkuporvarillisuutta.
Francesco Maria Grimaldi

Francesco Maria Grimaldi (2. huhtikuuta 1618 Bologna, Italia – 28. joulukuuta 1663 Bologna) oli italialainen fyysikko ja jesuiitta, joka teki uraauurtavia havaintoja optiikan alalla ja tutki kuun pinnanmuotoja.
Ura.
Grimaldi liittyi jesuiittoihin 18. maaliskuuta 1632, ja tavanomaisten opintojen jälkeen hän toimi kaksikymmentäviisi vuotta professorina järjestön oppilaitoksissa. Hän avusti Giovanni Battista Ricciolia hänen putoavia kappaleita koskevissa kokeissaan (1640-1650) ja hänen vuonna 1645 tekemissään tutkimuksissa, joilla pyrittiin määrittämään meridiaanikaaren pituus. Hän tutki myös kuun pintaa ja laati siitä kartan, joka sisällytettiin Ricciolin teokseen "Almagestum Novum". Hän antoi kuuluisien filosofien ja tähtitieteilijöiden nimet kuun kohoumille ja syvänteille, joille Johannes Hevelius oli ennen häntä antanut maanpäällisten merien ja vuorten nimet.
Optiikan tutkimukset.
Grimaldin tärkein tieteellinen työ oli optiikan alalla. Hän teki useita perustavanlaatuisen tärkeitä löytöjä, mutta ne olivat paljon edellä silloista tieteen ymmärrystä, ja niiden merkitys tunnustettiin vasta yli sata vuotta myöhemmin. Hänen pääteoksensa "Physico-mathesis de lumine, coloribus et iride" (1665), sisältää selityksen valon diffraktioilmiöstä ja ensimmäisen yrityksen aaltoliiketeorian sovelluttamiseksi valoilmiöihin. Hän oli myös ensimmäinen, joka havaitsi valonsäteiden hajonnan niiden kulkiessa prisman läpi.
Glenn Youngkin

Glenn Allen Youngkin (s. 9. joulukuuta 1966 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka valittiin Virginian kuvernööriksi marraskuun 2021 vaaleissa.
Arnold Wesker

Arnold Wesker (24. toukokuuta 1932 Stepney, Lontoo, Iso-Britannia – 12. huhtikuuta 2016 Brighton, Iso-Britannia) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hänen tärkeimpänä teoksenaan pidetään vuonna 1960 valmistunutta trilogiaa "Chicken Soup with Barley – Roots – I’m Talking About Jerusalem", jonka keskimmäistä osaa "Juuret" on esitetty paljon Suomessakin.
Weskerin vanhemmat olivat Venäjän ja Unkarin juutalaisia. Ennen teatterin pariin siirtymistä hän työskenteli eri aloilla ja hyödynsi kokemuksiaan kirjoittaessaan näytelmiä. Hän edustaa realistis-symbolistista teatteria sen keskeisenä henkilönä ja tutkii teoksissaan yhteiskunnan rakenteita ja vastustaa materialismia ja kaupallisuutta. Hän toimi 1960-luvun alusta lähtien järjestössä Centre 42, joka pyrki tuomaan teatteria kansan ulottuville eri puolilla Britanniaa. Hän johti 1978–1982 British Centre of International Theatre Institutea. Hän kirjoitti näytelmiä myös televisiolle, lastenkirjoja ja esseekokoelmia. Hän kuului aikakauden nuoriin vihaisiin miehiin.
Suomeksi on Weskerin tuotannosta esitetty eniten näytelmää "Roots" (1959) nimillä "Juuret" (Helsingin Kansanteatteri 1961–1962, Suomen Teatterikoulu 1966, Wasa Teater 1965–1966, Kouvolan Teatteri, Savonlinnan Teatteri ja Turun kaupunginteatteri 1970–1971, Riihimäen Teatteri 1972–1973) ja "Juurelliset" (Kuopion Yhteisteatteri 1967–1968). Hänen näytelmäänsä "Chips with Everything" on esitetty ruotsiksi nimellä "En skola för men" (Svenska Teatern 1966) ja suomeksi nimellä "Miesten koulu" (Tampereen yliopiston Draamastudio 1969). 
Oulun kaupunginteatteri teki vuonna 2013 kantaesityksen Weskerin valemuistoja ja insestiä käsittelevästä näytelmästä "Denial" nimellä "Kielletyt muistot". Näytelmän englanninkielinen televisioversio "Kieltäminen" ja kirjailijan haastattelu esitettiin Yle Teemalla joulukuussa 2005.
Muita Suomessa esitettyjä Wesker-tuotantoja ovat "Neljä vuodenaikaa" (Tampereen Teatteri 1965–1966 ja Joensuun kaupunginteatteri 1970) sekä "Hääjuhlat" (Tampereen Työväen Teatteri 1975).
Seurakuntalainen

Seurakuntalainen on suomalainen kristillinen uutis- ja verkkomedia. Seurakuntalainen.fi-sivusto avautui helmikuussa 2010 ja verkkomediaa kustantavat Radio Dei ja Perussanoma Oy. Verkkomedia rakentaa uutistuotantonsa suomalaisten kristillisten viikko- ja aikakauslehtien uutismateriaalista. Verkkomediaa julkaisevia yhteistyökumppaneita ovat kristilliset mediatalot Aikamedia, IRR-TV, Kustannus Oy Uusi Tie, Medialähetys Sanansaattajat ja Päivä. Seurakuntalainen-sivuston järjestökumppaneita ovat Avainmedia, Fida International, Lähetysyhdistys Kylväjä, Open Doors, Parempi avioliitto ry ja Suomen Pipliaseura. "Seurakuntalainen"-lehden päätoimittaja on Sari Savela.
Leopold von Buch

Christian Leopold von Buch (2. huhtikuuta 1774 Stolpe an der Oder, Preussin kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1853 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen geologi, jota on pidetty aikansa suurimpana geologina.
Elämä ja geologiset tutkimukset.
Buch syntyi Stolpessa (nykyään osa Angermündea) ja opiskeli samaan aikaan kuin Alexender von Humboldt Freibergin kaivosakatemiassa Abraham Gottlob Wernerin johdolla. Buch paneutui kiinnostuneena lähes kaikkiin geologisiin ja paleontologisiin kysymyksiin, ja häntä pidettiin Wernerin ja William Smithin kuoleman jälkeen aikansa johtavana geologina. Vuonna 1797 Buch aloitti ensimmäiset huolelliset tutkimukset Keski-Alpeilla Tirolissa. Hän teki tieteellisiä matkoja useisiin maihin ja vietti kaksi vuotta (1806-1808) Skandinaviassa, jolloin hän kiinnitti huomiota maankohoamisilmiöön. Vuonna 1802 hän tutki Auvergnen sammuneita tulivuoria Etelä-Ranskassa. Vuonna 1815 hän vieraili Kanariansaarilla.
Buchin näkemys tulivuorten muodostumisesta, jonka mukaan ne muodostuivat tulivuorenpurkauksen aiheuttaman maankohoamisen seurauksena, on myöhemmin todettu vääräksi, mutta hänen teoriansa tulivuorten ja vuorten rakenteesta ja alkuperästä oli tärkeä edistysaskel kysymyksen ratkaisemisessa ja sai laajaa tunnustusta aikansa geologeilta. Buchin tutkimukset koskivat myös dolomiitteja, jotka olivat siihen asti huonosti ymmärrettyjä.
Monista Buchin geologisista, petrografisista ja paleontologisista teoksista mainittakoon "Reise durch Norwegen und Lappland" (1810), "Geognostische karte über Deutschland" (1826; 5. painos. 1843), "Über die eisensteinlager in Schweden" (1810), "Über die ursache der verbreitung der erratischen blöcke der Alpen" (1804-11) ja "Zu Sefströms aufsatz über skandinavische geröllfurchen" (1838).
Samiakasvit

Samiakävykkikasvit eli samiakasvit (Zamiaceae) on käpypalmuihin kuuluva kasviheimo. Siihen kuuluu yhdeksän sukua ja noin 220 lajia. Heimon suurimpia sukuja ovat samiakävykit ("Zamia"), karrookävykit ("Encephalartos") ja "Macrozamia".
Västanlid

Västanlid on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva nuorisoseurantalo, jonka omistaa vuonna 1933 perustettu ruotsinkielinen nuorisoseura Västra Sjundeå Ungdomsförening. Talo sijaitsee Lappersin kylässä.
Västanlidin rakennus on valmistunut vuonna 1961 ja taloa käytetään seuran kokoontumistilana sekä vuokrataan erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Seuran toiminta ja seuratalo olivat vuonna 2013 uhattuina, sillä Västanlid oli huonossa kunnossa ja yhdistys talousvaikeuksissa. Toiminta kuitenkin saatiin vilkastumaan.
Yhdistys on aktiivinen, ja siellä järjestetään mm. lavatansseja ja lasten discoja ympäri vuoden.
Marmorikoskibarbi

Marmorikoskibarbi ("Psilorhynchus balitora") on koskibarbeihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta. Sitä voidaan pitää akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Marmorikoskibarbi voi kasvaa suurimmillaan 7–8 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan lyhyehkö ja korkeahko. Väriltään marmorikoskibarbi on harmahtava ja ruumiissa on epämääräisiä mustia juovia. 
Levinneisyys ja elintavat.
Marmorikoskibarbia tavataan Ganges- ja Brahmaputrajokien valuma-alueelta Intian pohjoisosista, Nepalista ja Bangladeshista. Lajin elinympäristöä ovat nopeasti virtaavat hiekka- ja sorapohjaiset purot. Kalan etsii ravintonsa kivien pinnoilta.
Marmorikoskibarbia kalastetaan ja syödään paikallisesti. Sitä myös pyydystetään akvaariokalaksi.
Norkovilistäjät

Norkovilistäjät ("Placusa") on haiskiaismaisten yläheimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee huomattavasti eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu kymmeniä lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu kahdeksan lajia.
Looking for You

Looking for You on Amberian Dawnin yhdeksäs studioalbumi, julkaistiin 31. tammikuuta 2020. Albumin nimikkokappaleesta julkaistiin musiikkivideo.
Violence Unimagined

Violence Unimagined on Cannibal Corpsen viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2021.
Simon Vestdijk

Simon Vestdijk (1898 Harlingen, Leeuwarden, Alankomaat – 1971 Utrecht, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija. Hän oli 1900-luvun merkittävimpiä alankomaalaisia kirjailijoita, ammatiltaan lääkäri. Hän julkaisi runo- ja esseekokoelmia ja 36 romaania. Älyllisesti terävät romaanit sisältävät jopa kyynistä pikkuporvarillisen maailman analyysiä.
Vestdijkin romaani "Rommisaari" sijoittuu 1700-luvulle siirtomaa-ajan Jamaikaan, jonne kotisaareltaan vuonna 1720 lähtenyt päähenkilö Richard Beckford palaa päätettyään opinnot Englannissa. Yhtenä paluun syynä on kuuluisa naismerirosvo Anne Bonney, jonka löytämisestä on tulossa hänelle pakkomielle. Teos on Vestdijkin romaaneista käännöksenä levinnein.
Anniken Huitfeldt

Anniken Scharning Huitfeldt [] (s. 29. marraskuuta 1969 Bærum) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan entinen ulkoministeri Støren hallituksessa lokakuusta 2021 lokakuuhun 2023. Aiemmin hän on toiminut Norjan työministerinä (2012–2013), kulttuuriministerinä (2009–2012) sekä lapsi- ja tasa-arvoministerinä (2008–2009). Huitfeldt on istunut suurkäräjillä vuodesta 2005.
Sukujuuret.
Huitfeldtin suku on alun perin tanskalaislähtöinen entinen aatelissuku.
Joe Bidenin hallitus

Joe Bidenin hallitus () oli Yhdysvaltain hallitus Joe Bidenin presidenttikaudella 2021–2025.
Karl-Jan Govenius

Karl-Jan Paul Gustav Govenius (23. syyskuuta 1916 Tornio – 30. marraskuuta 2004 Lahti) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Goveniuksen vanhemmat olivat varakonsuli Charles Bernhard Govenius ja Rachel Lock ja puoliso vuodesta 1942 Hilkka Tellervo Mäkelä.
Hän valmistui diplomi-insinööriksi Åbo Akademista 1948 ja meni valmistuttuaan Pietarsaareen Tekonahka-yhtiön tekniseksi johtajaksi. Hän oli 1950-luvulla myös toimitusjohtaja yhtiön Suomen Puuvilla -nimisessä tytäryrityksessä ja tekninen johtaja muoviputkia valmistaneessa Walter Nars -yhtiössä. Govenius perusti sitten kumppaninsa kanssa Forss &amp; Govenius -yhtiön joka valmisti kalanterituotteita, ja kun yhtiö myytiin 1957 Wiik &amp; Höglund -yhtiölle, hän siirtyi sen tekniseksi johtajaksi Vaasaan.
Kun Govenius meni Upo-yhtiön palvelukseen Nastolaan, hän pääsi rakentamaan Uponorin edeltäjänä ollutta uutta muovitehdasta, jonka tekninen johtaja hän oli vuodesta 1964 ja tehtaanjohtaja vuodesta 1968 aina vuoden 1976 loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Upon johtokunnan jäsen Govenius oli vuodesta 1965. Goveniuksen aikana tehdas erikoistui PVC-perustaisiin putkiin ja putkien liitoksiin, mutta laajensi tuotantoaan myös kulutustavaroihin ja muovisiin pakkaus- ja kuljetustuotteisiin sekä joksikin aikaa myös muovisiin maitopusseihin ja design-huonekaluihin. Upon muovitehdas satsasi Goveniuksen johdolla näkyvästi tutkimukseen ja tuotekehitykseen, jo 1974 tehtaan yhteyteen perustettiin moderni tutkimuslaboratorio. Myös Goveniuksella itsellään oli hallussaan alan patentteja. Talvisotaan, jatkosotaan ja Lapin sotaan osallistunut "Muovi-Kallena" tunnettu Govenius sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1974.
Pitkähukka

Pitkähukka ("Corticeus longulus") on pimikkökuoriaisten ("Tenebrionidae") heimoon ja kaarnahukkien ("Corticeus") sukuun kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuiset pitkähukat ovat väriltään tumman punaruskeita.
Suomessa pitkähukka on luokiteltu vakiintuneeksi, mutta harvinaiseksi lajiksi. Se on kuitenkin luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi esiintyen Suomessa etelästä pohjoisessa Rovaniemen korkeudelle saakka. Lajia esiintyy laajemmin pääasiassa Euroopassa.
Pitkähukka saalistaa ainakin vaakanävertäjän ("Tomicus minor") ja pystynävertäjän ("Tomicus piniperda") munia ja toukkia.
Friligkiánika

Friligkiánika (; transl. myös "Frilingiánika") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 78 (vuonna 2011).
Friligkiánikan kylä sijaitsee Kytheran keskiosissa noin 17 kilometriä pohjoiseen saaren pääkylästä Chórasta. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Friligkiánika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φριλιγκιανίκων, "Topikí Koinótita Friligkianíkon"), johon kuuluvat varsinaisen Friligkiánikan kylän lisäksi kylät Aloïziánika, Diakófti, Drymonári, Kámpos Palaiopóleos ja Kastrisiánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 250.
Galatáki

Galatáki () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 438 (vuonna 2011).
Galatákin kylä sijaitsee noin 16 kilometriä eteläkaakkoon Kórinthoksen kaupungista ja noin kaksi kilometriä sisämaahan Saroninlahden rannasta. Se on rakennettu noin 59 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Antiikin aikana Galatákin läheisellä kukkulalla sijaitsi Solygeian kaupunki tai kylä.
Galatáki muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Γαλατακίου, "Dimotikí Koinótita Galatakíou"), johon kuuluvat varsinaisen Galatákin kylän lisäksi kylät Áno Almyrí, Káto Almyrí, Loutrá Oraías Elénis, Néa Almyrí, Ntrássa, Rytó ja Thyméli. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 505. Aiemmin Galatáki kuului Saronikóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kórinthoksen kunnan Saronikóksen kunnallisyksikköön.
Kontoliánika

Kontoliánika (; transl. myös "Kondoliánika") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 45 (vuonna 2011).
Kontoliánikan kylä sijaitsee Kytheran eteläisissä keskiosissa noin kuusi kilometriä pohjoiseen saaren pääkylästä Chórasta. Se on rakennettu noin 301 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kontoliánika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κοντολιανίκων, "Topikí Koinótita Kontolianíkon"), johon kuuluvat varsinaisen Kontoliánikan kylän lisäksi kylät Fatsádika, Goudiánika ja Tsikalariá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 188.
Loutrá Oraías Elénis

Loutrá Oraías Elénis () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Loutrá Oraías Elénis on osa Galatákin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 1 145 (vuonna 2011).
Loutrá Oraías Elénisin kylä, suomeksi ”Kauniin Helenan kylvyt”, sijaitsee Saroninlahden rannalla Óneia-vuoren itäpäässä noin kymmenen kilometriä kaakkoon Kórinthoksen kaupungista. Kylän nimi viittaa sen kuumiin lähteisiin. Antiikin aikana ne tunnettiin nimellä Rheiton (). Tarustossa kerrotaan, että Helena olisi kylpenyt paikalla.
Aiemmin kylä kuului Saronikóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kórinthoksen kunnan Saronikóksen kunnallisyksikköön.