tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Argonaut (61)

HMS Argonaut (viirinumero 61) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1939 hätäohjelmassa Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1941 ja otettiin palveluskäyttöön 8. elokuuta 1942. Aluksen valmistumista viivästytettiin siirtoarmeijan Ranskasta vetäytymisen vuoksi.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon, jossa se osallistui lokakuussa Huippuvuorten ja Pohjois-Venäjän operaatioihin ennen marraskuista siirtoa Gibraltarille Force H:hon Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Alus siirrettiin Bônen niemimaalle Force Q:hon "HMS Auroran" kanssa.
Alukseen osui 14. joulukuuta kaksi torpedoa, jotka aiheuttivat suuria vaurioita aluksen keulaan ja perään. Aluksen korjaukset Philadelphian telakalla valmistuivat marraskuussa 1943. Alus palasi Englantiin, missä se liitettiin Kotilaivastoon. Alus kuului Normandian maihinnousun aikana Force K:hon, joka tuki Gold Beachin maihinnousua. Alus siirrettiin elokuussa Välimerelle tukemaan Etelä-Ranskan maihinnousua.
Syyskuussa alus siirrettiin Egeanmerelle, mutta jo marraskuussa se määrättiin Itä-Intiaan suojaamaan lentotukialusryhmiä. Tyynellä valtamerellä alus osallistui joulukuussa 1944 Sumatran ja Arakanin operaatioihin. Tammikuussa 1945 alus siirrettiin Brittiläiseen Tyynenmeren laivaston 5. risteilijäviirikköön, jossa se osallistui Okinawan operaatioihin. Myöhemmin alus osallistui Japanin pääsaarille suunnattuihin operaatioihin, kunnes elokuussa se siirrettiin Shanghain miehitykseen.
Alus palasi 6. heinäkuuta 1946 Portsmouthiin, missä se siirrettiin reserviin palaamatta palvelukseen. Alus saapui 19. marraskuuta 1955 Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
Palawaninviirikaija

Palawaninviirikaija ("Prioniturus platenae") on Filippiineillä elävä uhanalainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Palawaninviirikaija on noin 28 cm pitkä. Aikaisemmin sen katsottiin olevan filippiinienviirikaijan alalaji. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, pää ja alapuoli ovat sinertävät ja paikoin vatsan höyhenten reunat ovat keltaiset. Pyrstön alapeitinhöyhenet ovat kellanvihreät ja vihreäkärkiset. Pidentyneiden pyrstösulkien "lusikat" ovat mustat ja vihreäkiiltoiset.
Esiintyminen.
Palawaninviirikaija elää Filippiinien länsiosassa Palawanin saarella ja sen lähisaarilla. Sen populaatio on kooltaan 2 500–10 000 yksilöä. Laji on ollut aikaisemmin yleinen, mutta on nykyisin erittäin uhanalainen. Taantumisen pääasiallisina syinä ovat metsien hävitys ja pyynti lemmikkieläinkaupan tarpeisiin.
Elinympäristö.
Laji elää alavien maiden metsissä ja myös lähellä ihmisasutusta 300 m:n korkeudelle merenpinnasta.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on puun kolossa.
Ravinto.
Palawaninviirikaija syö ainakin pähkinöitä ja hedelmiä.
Gone Baby Gone

Gone Baby Gone on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Ben Affleck. Elokuvan perustuu Dennis Lehanen samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Affleck ja Aaron Stockard työstivät elokuvan käsikirjoituksen.
"Gone Baby Gone" kertoo kahdesta yksityisetsivästä, jotka etsivät kaapattua nelivuotiasta tyttöä. Tapahtumat sijoittuvat Dorchesterin kaupunginosaan Bostonissa.
Koripallon Suomen Cup 2008

Koripallon Suomen Cup 2008 oli kaikkiaan 21. koripallon Suomen Cupin järjestämisvuosi. Mukana oli 35 joukkuetta. Loppuottelu pelattiin 14. joulukuuta 2008. Turnauksen voitti Lappeenrannan NMKY, jolle mestaruus oli neljäs perättäinen. Toiseksi sijoittui Torpan Pojat.
Tulokset.
Karsintakierros.
"* Pyrintö 2 luopui Suomen cupista, jolloin BSL pääsi suoraan toiselle kierrokselle."
Holdridgen elämänvyöhykeluokitus

Holdridgen elämänvyöhykeluokitus on kasvillisuus- ja ilmastoalueiden
jaottelu lämpötilan ja kosteuden mukaan. Kosteuden määrittelyssä otetaan huomioon vuotuinen biolämpötila ja haihdunta. Biolämpötila on nollan ylittävien tuntien lämpötilojen summa jaettuna tuntien määrällä. Kosteus kuvataan vuotuisen potentiaalisen kokonaishaihdunnan (PET) ja sadannan suhteena. Haihdunta riippuu lämpötilasta. Holdridgen malli antaa oikeita kasvillisuusarvioita lämpötilan ja kosteuden pohjalta esimerkiksi tropiikissa, mutta huonompia napojen lähellä ja valtamerillä. Luokitus on nimetty yhdysvaltalaisen kasvi- ja ilmastotieteilijä Leslie Holdridgen mukaan.
Määrittely.
Holdridgen järjestelmässä oletetaan kasvillisuuden määräytyvän lämpötilan ja kosteuden mukaan säännönmukaisesti.
Määrittelyssä otetaan huomioon
Haihduntaan vaikuttavat lämpötila, tuuli ja kosteus.
Holdridgen järjestelmässä oletetaan etteivät kasvit kasva alle 0 asteessa.
Jos biolämpötila on alle 0 °C, alueella on jäätä, ellei se ole liian kuiva jään muodostumiseen, Vuoden biolämpötila saadaan laskemalla kaikki vuoden nollan ylittävät tuntilämpötilat yhteen ja jakamalla tuntien määrällä. Esimerkiksi alpiinisella tai subpolaarisella vyöhykkeellä lämpötila on 1,5–3 °C, eli kasvit kasvavat, mutta kasvu on ainakin kohtalaisen kituliasta, koska biolämpötila on niin alhainen.
Koska yli 30 °C vuosikeskilämpötila on liian kuuma kasveille, sen ylittävät lämpötilat sivuutetaan.
Biolämpötila eli voi kulkea joko leveysasteen mukaan tai vuoristossa korkeuden mukaan.
Arvio biolämpötilalle ulkotropiikissa:
TkeskiC-0,3*leveysaste-(TkeskiC-24)^2
Holdridgen luokittelu on melko yksinkertainen, ja pohjautuu vähäiseen kokemusperäisen tietoon. silloin se on melkoisen helppo käyttää. Järjestelmää käytetään trooppisessa Amerikassa. Monesti järjestelmä esitetään kaksiulotteisena kolmiona. Kolmiulotteisena pyramidina järjestelmä tuo esille vuorten kasvillisuusvyöhykkeiden alenemisen napoja kohti mentäessä ja lämpötilan laskun kiivettäessä vuoren rinnettä ylös.
Alkujaan Holdridge teki järjestelmän trooppisia ja subtrooppisia alueilta varten.
Luokittelu toimii hyvin Välimeren maissa, trooppisella vyöhykkeellä ja boreaalisella vyöhykkeellä, mutta huonommin valtamerillä, kylmällä vyöhykkeellä ja hyvin kosteilla alueilla.
Lämpötilajako.
Vyöhykkeen nimi leveysasteen mukaan, vuorella korkeuden mukaan
Korkeus vuorella ja lämpötila.
Ilma kylmenee ylös mennessä noin 10 astetta kilometriä kohti.
Tropiikissa, kun vuoden keskilämpötila on yli 24 °C merenpinnan tasalla
Mutta subtropiikissa 24–18 °C merenpinnan tasalla
Patrik Berglund

Patrik Berglund (s. 2. kesäkuuta 1988 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa Brynäs IF:ää Ruotsin pääsarjassa.
Ura.
Seurajoukkueet.
Berglundin kasvattajaseura on VIK Västerås HK. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla kaudella 2005–2006 ja hän edusti Västeråsia HockeyAllsvenskanissa, Ruotsin toiseksi korkeimmalla jääkiekon sarjatasolla, kauteen 2007–2008 asti. Hän oli joukkueensa paras maalin- ja pisteidentekijä kausina 2006–2007 ja 2007–2008. Kauden 2007–2008 päätyttyä jääkiekkotoimittajien Hockeyjournalister-järjestö nimesi hänet vuoden junioripelaajaksi. Juniorivuosinaan Berglund osallistui kolmesti TV-pucken-turnaukseen Västmanlandin joukkueessa ja vuonna 2003 hänet nimettiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. 
St. Louis Blues varasi Berglundin NHL:ään numerolla 25 ensimmäisellä kierroksella ja hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 10. lokakuuta 2008, jolloin Blues kohtasi kotiottelussa Nashville Predatorsin. Ottelu päättyi Bluesin voittoon maalein 5–2 ja Berglund oli syöttämässä Keith Tkachukin tekemää 4–2 maalia ottelun toisessa erässä. NHL-uransa ensimmäisen maalin hän teki 13. lokakuuta 2008, Bluesin vierasottelussa Toronto Maple Leafsiä vastaan, joka päättyi Bluesin 5–4 voittoon rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. Hän teki 2–3 kavennusmaalin ottelun toisessa erässä ja syötti Paul Kariyan tekemän 4–4 tasoitusmaalin ottelun kolmannessa erässä. 
Berglund pelasi NHL:n tulokaskaudellaan, 2008–2009, 76 runkosarjaottelua ja hän oli joukkueensa neljänneksi paras maalintekijä ja viidenneksi paras pistemies tehtyään 21 maalia ja annettuaan 26 maalisyöttöä. Hän oli myös joukkueensa plusmiinustilaston kärkinimi, lukemalla +19. NHL:n tulokkaiden pistepörssissä hän sijoittui neljänneksi ja tulokkaiden maalipörssissä jaetulle sijalle viisi. Hän pelasi myös neljässä pudotuspeliottelussa, joissa hän jäi ilman tehopisteitä. Berglund muodosti tulokaskaudellaan tehokkaan ketjun T. J. Oshien ja David Perronin kanssa. Ketju sai lempinimen The Kid Line.
Kesäkuussa 2011 Berglund teki kaksivuotisen jatkosopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Sopimuksen mukaan hänen caphit on 2,25milj. dollaria kaudessa.
Maajoukkueet.
Berglund on edustanut Ruotsia kaksissa aikuisten jääkiekon arvokilpailuissa, maailmanmestaruuskilpailuissa 2009, joissa hän oli voittamassa pronssia, ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2011. Hän on pelannut myös kaksissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, 2007 ja 2008, ja yksissä alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, 2006. Vuonna 2008, jolloin Berglund oli voittamassa nuorten MM-hopeaa, hänet nimettiin nuorten maailmanmestaruuskilpailuiden tähdistökenttään.
Perhe.
Berglundin isä on entinen jääkiekkoilija, Västeråsin riveissä Elitserienissä pelannut Anders Berglund.
Mustion rautatieasema

Mustion rautatieasema (, ) sijaitsee Mustiolla Karjaan ja Hyvinkään välisellä rataosuudella, jolla ei ole ollut henkilöliikennettä vuoden 1983 jälkeen. Asemarakennuksen on suunnitellut Knut Nylander, ja se valmistui 1873 kaksikerroksisena. Rakennusta laajennettiin Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan vuonna 1907. Mustion asemarakennus on yksi kolmesta nykypäiviin säilyneestä Hyvinkää–Hanko-radan alkuperäisestä asemarakennuksesta; muut ovat Hyvinkään ja Tammisaaren asemat. Mustion asemarakennuksen ulkonäköä on vuosien aikana muutettu niin, että se ei enää vastaa Knut Nylanderin alkuperäisiä suunnitelmia. Rakennuksesta on muun muassa purettu siinä alkujaan ollut kaksikerroksinen poikkipääty.
Rata rakennettiin yksityisenä hankkeena, ja Mustion kartanon omistaja Fridolf Linder lahjoitti asemalle maa-alueen. Asemalta kulki tehtaalle kapearaiteinen rata. Aseman lähimmistä rakennuksista ovat jäljellä kestikievari ja maakauppa. Mustion asemalla oli myös kaksipaikkainen veturitalli sen sijaitessa lähellä Hyvinkään ja Hangon puoliväliä. Mustio oli rautatien alkuaikoina sen vilkkaimpia asemia, mutta Karjaan muodostuttua rantaradan risteysasemaksi Mustion merkitys jäi lähinnä paikalliseksi. Mustion asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1969 ja henkilöliikenne Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lopetettiin kokonaan vuonna 1983. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
Haltia (Luopioinen)

Haltia on kylä Pälkäneellä (vuoteen 2006 saakka Luopioisissa). Haltia sijaitsee Kukkian vesistön, Haltianselän rannalla. Haltialla on vakituisia asukkaita noin 60 ja kesäasukkaita toistasataa.
Wilhelm Blasius

August Wilhelm Heinrich Blasius (5. heinäkuuta 1845 Braunschweig - 31. toukokuuta 1912 Braunschweig) oli saksalainen lintutieteilijä.
Wilhelm Blasiuksen isä oli lintutieteilijä Johann Heinrich Blasius ja samoin hänen veljensä Rudolf Heinrich Paul Blasius (1842-1907). Hän opiskeli lääketiedettä Würzburgissa, Göttingenissä ja Zürichissä, ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1868. Vuosina 1869 ja 1870 hän toimi opettajana Würzburgin yliopistossa. Saksan ja Ranskan välisessä sodassa 1870–1871 hän toimi sotilaslääkärinä ja sai ansioistaan rautaristin.
Vuonna 1871 Wilhelm Blasius peri isänsä viran Braunschweigin museon ja kasvitieteellisen puutarhan johtajana. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Braunschweigin teknillisen yliopiston eläin- ja kasvitieteiden professoriksi. Hänen tärkein kirjoituksensa oli siivetönruokin ("Alca impennis") lajimonografia "Neue Naumannn"-julkaisussa. Blasius perehtyi myös arkeologiaan ja paleontologiaan. Hän oli sekä American Ornithologists' Unionin että British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen ja toimi pitkään Saksan lintutieteellisen yhdistyksen johtoelimissä. 1892 Padovan yliopisto nimitti hänet kunniatohtoriksi.
Wilhelm Blasius perehtyi etenkin Kaakkois-Aasian linnustoon. Hän nimesi linnuista ainakin palawaninviirikaijan ("Prioniturus platenae") ja celebesinluhtakanan ("Aramidopsis plateni").
Tipu Tilava

Tipu Tilava (engl. Big Bird) on yhdysvaltalaisessa lastenohjelmassa "Seesamtie" esiintyvä ihmisenkokoinen muppet-hahmo, joka näyttää suurelta keltaiselta linnulta. 
Tipu Tilavaa esitti alun perin 1960-luvulta lähtien Caroll Spinney. Tipu Tilava osaa rullalautailla, luistella, tanssia, laulaa, kirjoittaa runoja, piirtää ja ajaa jopa yksipyöräistä. Hän asuu suuressa pesässä Seesamtie 123:n takana ja hänellä on nalle nimeltä Radar, mikä viittaa Radar O'Reilly -nimiseen henkilöön televisiosarjassa "M*A*S*H". Gary Burghoff antoi Radarin Tipu Tilavalle kun hän esiintyi sarjassa vieraana. 
Tipu Tilavalla on myös tähti Hollywood Walk of Famellä.
Jean Forest

Jean Beatrice Forest O.C. (24. heinäkuuta 1926 – 10. tammikuuta 2024) oli kanadalainen poliitikko. Hän toimi Albertan yliopiston rehtorina vuosina 1978–1982 ja istui Kanadan senaatin jäsenenä vuosina 1996–1998. Hänestä tuli vuonna 1987 Kanadan ritarikunnan "Officer". Hän oli Waterloon yliopiston kunniatohtori, jolle myönnettiin myös muun muassa Newmanin teologisen opiston Kevin Carr Christian Leadership Award.
Twilight (soundtrack)

Twilight: Original Motion Picture Soundtrack on soundtrack vuoden 2008 yhdysvaltalaiseen elokuvaan "Twilight – Houkutus". Elokuvaa varta vasten tehdyt sävellykset sävelsi Carter Burwell. Chop Shop Recordsin Alexandra Patsavas valitsi muut sille tulleet kappaleet. Chop Shop Records julkaisi soundtrackin yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 4. marraskuuta 2008.
Soundtrack.
Tuotanto.
Heinäkuussa 2008 "Twilight – Houkutuksen" ohjaaja Catherine Hardwicke paljasti MTV:n haastattelussa, että vaihtoehtorockbändi Musen kappale olisi mukana soundtrackillä. Myöhemmin paljastettiin kappaleen olevan "Supermassive Black Hole". Hardwicke kertoi, että Muse saattaisi tehdä alkuperäisestä kappaleesta remixin, joka sopisi paremmin kohtaukseen. Samassa haastattelussa hän kertoi elokuvassa olevan kaksi Robert Pattinsonin kirjoittamaa ja esittämää kappaletta. Vain toinen Pattinsonin kappaleista on mukana soundtrackilla. 
Soundtrack sisältää kaksi kappaletta Paramore-yhtyeeltä. Heidän kappaleensa "Decode" valittiin elokuvan ensimmäiseksi singleksi. Levyllä esiintyvät myös MuteMath sekä Perry Farrell, joka kirjoitti kappaleen "Go All the Way (Into the Twilight)" varta vasten soundtrackia varten.
Markkinointi.
24. lokakuuta 2008, viikkoa ennen julkaisemispäivää, fanit saivat Yhdysvalloissa kuunnella koko levyn. 
Vastaanotto ja listasijoitukset.
AllMusic antoi levylle kolme tähteä viidestä, ja "Entertainment Weekly" antoi sille arvosanaksi A-. Albumi myi Yhdysvalloissa ensimmäisellä julkaisuviikollaan 165 000 kappaletta, joista 29 % eli 48 000 kappaletta oli digitaalisia latauksia, ja debytoi Billboard 200 -listan ykkösenä. Se on myynyt Yhdysvalloissa yli 2,8 miljoonaa kappaletta.
Score.
Twilight – The Score sisältää Carter Burwellin elokuvaa varten tekemät sävellykset. Carter Burwell sävelsi ja organisoi "Score"-albumin noin 9-10 viikossa. Se nauhoitettiin noin kahdessa viikossa myöhään syyskuussa 2008. Burwell aloitti sävellyksen teon Bellan ja Edwardin "rakkausteemalla", jonka pohjalta muodostui "Bella's Lullaby". Rakkausteema soi läpi elokuvan, ja Burwellin mukaan sen tarkoitus on tuoda esiin romantiikka, joka ajaa juonta eteenpäin. Toinen tärkeä sävellys on "Predator Theme", joka aloittaa elokuvan ja jonka on tarkoitus tuoda esiin Edwardin vampyyriluontoa. "Twilight: The Score" julkaistiin digitaalisesti 25. marraskuuta 2008, ja kauppoihin se ilmestyi Yhdysvalloissa 9. joulukuuta 2008.
Belinda Peregrin

 
Belinda Marisol Peregrín Schüll, taiteilijanimeltään Belinda, (s. 15. elokuuta 1989 Madrid, Espanja) on meksikolainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
Elämäkerta.
Belinda syntyi Madridissa. Hänen isänsä on espanjalainen Ignacio Peregrín ja äitinsä ranskalainen Belinda Schüll. Belindan ollessa nelivuotias perhe muutti Méxicoon, jossa se asuu edelleen.
Belinda aloitti näyttelijänuransa kymmenvuotiaana saippuasarjassa "¡Amigos X Siempre!". Hän osallistui myös sarjan soundtrackin luomiseen. Belindan läpimurto tapahtui kaksoisroolissa sarjassa "Cómplices Al Rescate", jossa hän esitti syntymähetkellä toisistaan erotettuja identtisiä kaksosia Mariana Cantúa ja Silvana Del Vallea. Hän sai tämän sarjan soundtrackista ensimmäisen Latin Grammy -ehdokkuutensa.
Vuonna 2006 Belinda näytteli Disney Channelin elokuvassa "The Cheetah Girls 2", jonka ensinäytös on edelleen Disney Channelin suurin elokuvaensi-ilta. Elokuvan näki yli 8,1 miljoonaa katsojaa, mikä on noin puoli miljoonaa enemmän kuin aikaisemmin samana vuonna esitetyllä "High School Musicalilla".
Kanadanranskalaiset

Kanadanranskalaiset () ovat Kanadassa asuva ranskalainen kansa eli etninen ryhmä, joka polveutuu alueelle 1600-luvulta lähtien muuttaneista ranskalaisista siirtokuntalaisista. He muodostavat Kanadan ranskankielisen väestön pääosan. Kanadanranskalaisella voidaan tarkoittaa myös Kanadassa asuvaa äidinkieleltään ranskankielistä henkilöä, joka ei kuitenkaan etnisesti ole ranskalainen.
1700-luvun puolivälissä Ranskan Kanadassa syntyneitä uudisasukkaita siirtyi asumaan myös Pohjois-Amerikan muihin osiin, kuten Alabamaan, Louisianaan, Mississippiin, Missouriin, Illinoisiin, Detroit-Windsorin alueelle ja Kanadan preerialle erityisesti Etelä-Manitobaan. 1840- ja 1930-lukujen välillä 900 000 kanadanranskalaista muutti Uuteen-Englantiin, kuten Gall Riveriin ja New Bedfordiin. Yhdysvaltojen puolelle jääneet, kuten Acadian ranskalaisväestö, muodostivat lopulta suuren amerikanranskalaisen yhteisön. Samaan aikaan lukuisia kanadanranskalaisia muutti Etelä-, Pohjois- ja Itä-Ontarioon. He muodostavat ontarionranskalaisen yhteisön.
Kanadanranskalaisten osuus Kanadan väestöstä oli vuoden 2016 väestönlaskennassa vajaat kahdeksan miljoonaa henkilöä eli noin 23 prosenttia. Heistä valtaosa, noin 85 prosenttia, asuu Quebecin alueella. Quebecin ranskankielinen väestö on 1960-luvulta lähtien käyttänyt itsestään myös nimitystä "Québécois", johon liittyy sekä kielellisiä, etnisiä että poliittisia ulottuvuuksia.
Aleksanteri-sarkofagi

Aleksanteri-sarkofagi on Sidonista löydetty antiikin aikainen sarkofagi. Sarkofagi on koristettu kuudella kohokuvalla jotka kuvaavat taistelua ja metsästystä. Kuvissa esiintyy sekä kreikkalaisia tai makedonialaisia ja persialaisia. Sarkofagi on tehty noin vuosina 325–311 eaa. Sen teetti ilmeisesti Sidonin viimeinen kuningas Abdalonymos. Sarkofagi löydettiin Sidonin nekropoliista, jossa oli myös muita sarkofageja. Kohokuvat esittävät melkein varmasti Abdalonymosta ja Aleksanteri Suurta.
Phạm Văn Đồng

Phạm Văn Đồng (1. maaliskuuta 1906 – 29. huhtikuuta 2000 Hanoi) oli vietnamilainen poliitikko. Hän toimi Pohjois-Vietnamin ja sittemmin yhdistyneen Vietnamin pääministerinä yhteensä yli 30 vuotta ja häntä pidetään maansa 1900-luvun yhtenä vaikutusvaltaisimpana poliitikkona Ho Tši Minhin, Võ Nguyên Giápin ja Lê Duẩnin ohella.
Phạm Văn Đồng oli keisarillisen hovin sihteerin poika ja hän opiskeli Huến perinteikkäässä lyseossa, jota myös Hồ Chí Minh oli käynyt. Siellä hän tutustui kansallismielisiin aatteisiin. Vuonna 1925 hän organisoi Hanoissa Ranskan siirtomaavallan vastaisen opiskelijalakon ja joutui pakenemaan Kiinaan, jossa hän tutustui Ho Tši Minhiin ja kommunistiseen aatemaailmaan.
Toisen maailmansodan jälkeen Phạm oli Vietnamin edustajana Pariisin rauhanneuvotteluissa ja pettyi siellä erityisesti Kiinan asenteeseen. Hän toimi ministerinä Ho Tši Minhin perustamassa hallituksessa ja johti vuonna 1954 sen valtuuskuntaa Genevessä, jossa päätettiin Vietnamin jakamisesta Pohjois- ja Etelä-Vietnamiin. Phạmista tuli Pohjois-Vietnamin pääministeri ja hän pysyi virassa myös Vietnamien yhdistyttyä sodan päätteeksi vuonna 1975. Tosin hänen näkyvyytensä väheni Ho Tši Minhin kuoltua vuonna 1969.
Phạm vieraili myös Suomessa vuonna 1977 yrittäessään houkutella Vietnamiin läntisiä sijoituksia. Sittemmin Vietnam kuitenkin ajautui tiiviimpään yhteyteen Neuvostoliiton kanssa. Kesällä 1987 Phạm erosi pääministerin paikalta kommunistipuolueessa tehdyn sukupolvenvaihdoksen myötä. Tämänkin jälkeen hän jatkoi vielä vaikuttamistaan hallituksen neuvonantajan tittelillä.
James Callis

James Callis (s. 4. kesäkuuta 1971 Lontoo, Englanti, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Gaius Baltarin roolin televisiosarjassa "Taisteluplaneetta Galactica" (2004–2009) ja sitä edeltäneessä samannimisessä minisarjassa vuodelta 2003. Hän sai vuonna 2006 roolistaan Gaius Baltarina Saturn-palkinnon. Callis on esiintynyt muun muassa myös Bridget Jonesin ystävänä Tomina vuoden 2001 elokuvassa "Bridget Jones – elämäni sinkkuna" ja sen jatko-osassa "" vuodelta 2004. Hän on naimisissa Neha Callisin kanssa. Callis on juutalainen.
King Nothing

King Nothing on heavy metal -yhtye Metallican single heidän albumiltaan "Load". Kappaleen ovat säveltäneet yhtyeen laulaja/kitaristi James Hetfield, rumpali Lars Ulrich, sekä kitaristi Kirk Hammett. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo, joka kuvattiin talvisissa Salt Lake Cityn maisemissa joulukuussa 1996. Video sai ensi-iltansa tammikuussa 1997. 
"King Nothing" kertoo pakkomieleestä omistaa kaikki.
Kappale on rakenteeltaan ja tyyliltään hyvin samantapainen kuin Enter Sandman. Kappale sisältyy myös -peliin.
Show Your Colors

Show Your Colors on Amoralin neljäs albumi. Se ilmestyi Spinefarm-levymerkillä 6. toukokuuta 2009. Albumi julkaistiin Isossa-Britanniassa 11. toukokuuta 2009, Saksassa 22. toukokuuta 2009, Yhdysvalloissa ja Kanadassa 9. kesäkuuta 2009 ja Japanissa 22. heinäkuuta 2009.
Rock- ja metallielementtejä hyödyntävä albumi poikkeaa vokaaleiltaan edellisten julkaisujen screamo-laulun muututtua puhtaaksi ja särölauluksi sekä melodisempana edeltäjistään. Edellä mainittu muutos on aiheuttanut paljon huomiota etenkin metallimusiikkiharrastajien palstoilla niin Suomessa kuin Euroopassa. Ensimmäistä kertaa Amoralin levyllä debytoivat yhtyeeseen liittyneet vokalisti Ari Koivunen (2008) sekä basisti Pekka Johansson (2008).
Albumin ensimmäinen single ”Year of the Suckerpunch” sai ensisoittonsa radiossa 16. tammikuuta 2009. Levyn toinen single radiosoittoon oli Gave Up Easy. Molemmista singleistä on julkaistu musiikkivideot. ”Year of the Suckerpunch” oli Ylex Himotuimmat soittolistan eniten soittotoiveita saanut kappale vuonna 2009 .
Show Your Colors sijoittui kotimaisten albumeiden sarjassa sijalle 5. ja kansitaide sijalle 7. Finnish Metal Awards 2009 äänestyksessä .
Kappaleet.
Japanin painoksen bonuskappale
Kristuksen ylösnousemuksen kirkko (Jyväskylä)

Kristuksen ylösnousemuksen kirkko on Jyväskylän ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1954, ja se vihittiin käyttöön saman vuoden lokakuun alussa. Kirkko sijaitsee Jyväskylässä Nisulan kaupunginosassa Taulumäen kirkon läheisyydessä.
Jyväskylän ortodoksinen kirkko oli ensimmäinen vuoden 1950 lain nojalla Suomeen pystytetty jälleenrakennuskauden kirkkoa. Kirkon suunnitteli arkkitehti Toivo Paatela, ja jälleenrakennustoimikunta halusi häneltä eräänlaiset ortodoksiseen perinteeseen pohjautuvan pienen kirkon tyyppipiirrustukset.
Kirkko on satulakattoinen pitkäkirkko ja kirkon yhteydestä löytyy myös erillisiä toimitiloja. Kirkko pyhitettiin Kristuksen ylösnousemuksen muistolle. Kirkon ikonostaasin on maalannut kirjailija Tito Colliander. Kirkkosalin takaosassa olevan ehtoollisen asettamista esittävän ikonin on maalannut Petros Sasaki.
Jääkiekon Elitserien-kausi 2008–2009

Elitserien-kausi 2008–2009 oli Ruotsin jääkiekon pääsarjan Elitserienin 34. kausi. Kausi alkoi 15. syyskuuta 2008 ja päättyi Färjestads BKn voittoon 28. helmikuuta 2009. 
Runkosarjan joukkueet.
Taulukossa lihavoidulla merkityt pisteet riittivät pudotuspelipaikkaan. 
Pudotuspelit.
Loppuottelu.
Färjestads BK - HV71 4-1
Pro A (koripallo)

Pro A on Saksan toiseksi korkein koripallosarja. Ennen sarjan perustamista oli olemassa 2. Basketball-Bundesliga, mutta se lopetettiin kauden 2006-2007 jälkeen, jolloin perustettiin Pro A ja Pro B.
Sarjasysteemi.
Sarjan kaksi parasta joukkuetta nousevat Basketball-Bundesligaan ja kaksi huonointa putoavat Pro B:hen. Joukkueiden täytyy täyttää myös tiettyjä kriteereitä. Esimerkiksi:
Dick Wolf

Richard ”Dick” Anthony Wolf (s. 20. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen televisiotuottaja. Hänet tunnetaan erityisesti tuottamastaan rikossarjasta "Kova laki" ja sen sisarsarjoista.
Wolfin luoma "Kova laki" on tällä hetkellä toiseksi pisimpään jatkunut draamasarja television historiassa. Wolf on toiminut vastaavana tuottajana alkuperäisessä sarjassa ja sen kaikissa spin-offeissa (', ' ja ', '). Wolfin tuotantoyhtiö Wolf Films tuotti vuonna 2003 Oscar-palkitun, syyskuun 11. päivän iskuja käsittelevän dokumenttielokuvan "Twin Towers".
Vuonna 2007 Wolf sai tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän on myös Monacon kunniakonsuli ja aktiivisesti mukana maan vuotuisen televisiofestivaalin järjestämisessä.
Wolf on luonut myös neljä Chicago-aiheista sarjaa "Chicago Fire", "Chicago P.D.", "Chicago Med" ja "Chicago Justice".
Wolf on julkaissut neljä kirjaa, Kova laki -sarjaan liittyvän "Law &amp; Order: Crime Scenes" ja trillerit "The Intercept", "The Execution" ja "The Ultimatum".
Lucie Böhm

Lucie Böhm (nyk. Rothauer, s. 12. lokakuuta 1974) on itävaltalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Aktiivivuosinaan hän edusti ruotsalaista IFK Lidingöä.
Böhm voitti pikamatkan maailmanmestaruuden Grimstadissa 1997. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä hän voitti MM-hopeaa pikamatkalla. EM-kilpailuissa Böhm on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi pitkällä matkalla ja viidenneksi sprintissä.
HMS Bonaventure (31)

HMS Bonaventure (viirinumero 31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1936 laivastoohjelmaa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 30. elokuuta 1937. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 24. toukokuuta 1940.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Alukselle asennettiin tutkajärjestelmä lokakuussa 1940. Alus saattoi WS-saattueita. Saattue WS5a joutui 25. joulukuuta 1940 Saksan laivaston risteilijän "Admiral Hipperin" hyökkäyksen kohteeksi, mutta "Bonaventure" ei kärsinyt vaurioita. Pian tämän jälkeen alus siirrettiin Välimerelle, jossa se osana operaatio Excessin Force F:ää joutui Italian laivaston torpedoveneiden "Circen" ja "Vegan" hyökkäyksen kohteeksi Pantellarian eteläpuolella. Seuranneessa taistelussa "Bonaventure" upotti 10. tammikuuta 1940 "Vegan".
Alus suojasi Välimeren laivastoon liitettynä Maltan saattueita ja se vaurioita 22. maaliskuuta lähelle osuneesta lentopommista Maltalla. Alus osallistui Kreikan operaatioihin. Aluksen ollessa 31. maaliskuuta suojaamassa saattuetta Aleksandriasta Kreikkaan siihen osui italialaisen sukellusveneen "Ambran" laukaisema torpedo. Osuma upotti aluksen Kreetan eteläpuolelle.
Luettelo postuumeista Oscar-palkinnon voittajista ja ehdokkaista

Tämä on luettelo postuumeista Oscar-palkinnon voittajista ja ehdokkaista. Ehdolla on ollut 61 henkilöä, joista 15 on voittanut. Yhteensä eri ehdokkuuksia on kertynyt 76. Lisäksi 13 henkilöä on voittanut erikoispalkinnon kuolemansa jälkeen.
Ensimmäinen postuumi ehdokas oli käsikirjoittaja Gerald Duffy vuonna 1929 ja ensimmäinen voittaja oli kirjailija-käsikirjoittaja Sidney Howard vuonna 1940. 
Viimeisin postuumisti palkittu on tuottaja Gil Friesen vuonna 2014. Viimeisin postuumisti ehdolla ollut henkilö on näytelmäkirjailija August Wilson vuonna 2017. 
Viisi henkilöä on ollut ehdokkaana kahtena perättäisenä vuotena: säveltäjä Jerome Kern (1946 ja 1947), puvustaja Gile Steele (1952 ja 1953), näyttelijä James Dean (1956 ja 1957), lavastaja William A. Horning (1959 ja 1960) ja sanoittaja Howard Ashman (1992 ja 1993). Horning on ainoa henkilö, joka on voittanut kahdesti ja perättäisinä vuosina. 
Varsinaisiin Oscar-palkintoihin on ollut ehdolla kahdeksan naista: näyttelijä Jeanne Eagels (1930), käsikirjoittajat Tess Slesinger (1946), Carol Sobieski (1992) ja Bridget O’Connor (2012), lavastaja Gretchen Rau (2007), puvustajat Marit Allen (2008) ja Eiko Ishioka (2013), ja dokumenttielokuvaaja Gail Dolgin (2012). Näyttelijä Audrey Hepburn on ainoa postuumisti erikoispalkinnon voittanut nainen.
Luettelossa ei ole niitä henkilöitä, jotka eivät alun perin olleet virallisia ehdokkaita ja kuolivat ennen kuin Yhdysvaltain elokuva-akatemia päätti myöntää heille takautuvasti Oscar-palkinnon. Esimerkiksi Dalton Trumbo palkittiin 17 vuotta kuolemansa jälkeen Oscarilla elokuvasta "Loma Roomassa" vuonna 1993. Alun perin parhaan tarinan Oscar-palkinto jaettiin Ian McLellan Hunterille. Hunter toimi kuitenkin vain Trumbon "edustajana", sillä Hollywoodin mustalla listalla oleva Trumbo ei voinut saada nimeään ehdokaslistaan. 
Voittajat.
Kaikki postuumisti voittaneet henkilöt
Ehdokkaat.
Kaikki postuumisti ehdokkaina olleet henkilöt
Bam Bam Bigelow

Scott Charles "Bam Bam" Bigelow (1. syyskuuta 1961 Asbury Park, New Jersey – 19. tammikuuta 2007 Hudson, Florida) oli yhdysvaltalainen showpainija. Hänet muistetaan kaljusta, tatuoidusta päästään, liekkikuvioisesta puvustaan sekä huomattavasta koostaan (191 cm, 177 kg). Charles kuoli vuonna 2007 kotonaan Floridassa. Kuoleman syyksi selvisi myöhemmin huumeiden yliannostus.
Bigelow paini Extreme Championship Wrestlingin, World Championship Wrestlingin ja World Wrestling Federationin riveissä. Hän oli myös maailmanmestari ja kantoi ECW World Heavyweight Championship -vyötä.
James Heuga

James Frederic Heuga (23. syyskuuta 1943 – 8. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen alppihiihtäjä. Hän sai vuonna 1964 Innsbruckin talviolympialaisissa pronssia pujottelusta. Hän sairastui olympiapronssin jälkeen MS-tautiin, joka alkoi oireilla vuonna 1967. Sairastumisestaan huolimatta Heuga kilpaili vielä vuoden 1968 talviolympialaisissa.
Heuge perusti vuonna 1984 The Heuga Center for Multiple Sclerosis -järjestön.
Solifer

Solifer (viralliselta nimeltään SoliferPolar Ab) on suomalainen polkupyörien, matkailuvaunujen, veneiden ja mopojen valmistaja. 
Soliferin mopoista tunnetuimpia ovat Solifer SM ja Solifer Export. Solifer Exportin ja usean muun Solifer-tuotteen suunnitteli muotoilija Richard Lindh. 
Nykyään Soliferin tuotemerkillä myytävät veneet tehdään Suomessa, mopedit Kiinassa sekä asuntoautot ja -vaunut Ruotsissa Valmistajana toimii useampi tehdas, aiemmin Sanli.
Solifer-malleja on, Solifer Finlandia, Solifer 450 Arctic, Solifer 500, Solifer 550 ja Solifer Arcticana. Solifer-pyörämerkin omistaa nykyään Solo-International Oy jolla on tuotantotilat Salossa.
Yrityshistoria.
Solifer-tuotemerkin tarina alkaa Matti Saurion vuonna 1948 Helsingin Herttoniemeen perustamasta metallitehdas Sauriosta, joka valmisti polkupyörien ajovalaisimia ja niille virtaa kehittäviä dynamoja muun muassa Solifer-merkillä, joka on latinaa ja tarkoittaa suomeksi ”auringon kantajaa”. 
Vuonna 1956 yrityksen osti Saariolta tuonti- ja tukkuliike Oy Bensow Ab ja otti valmistusohjelmaan myös mopot ja polkupyörät sekä 1960-luvun puolivälissä matkailuvaunut sittemmin Hackmanin toimitusjohtajaksi siirtyneen Heinz Ramm-Schmidtin johdolla ja Richard Lindhin muotoilemina. 1970-luvun alusta matkailuvaunujen pääsuunnittelijaksi tuli Per-Olof Eklund ja 1974 niiden muotoilusta alkoi hänen rinnallaan vastata Kai Salo.
Vuonna 1975 matkailuvaunujen valmistus myytiin Oy Lohja Ab:lle, mutta niiden myynti jäi Bensowille. Vuonna 1979 Soliferin oheen ostettiin teuvalainen vaunuvalmistaja Kafi. 1980-luvun lopussa Lohjasta tuli Euroopan kolmanneksi suurin matkailuvaunujen valmistaja Hobbyn ja LMC:n jälkeen, kun se osti Ruotsista Polar- ja Sävsjö-matkailuvaunutuotannon. Vuonna 1991 Lohja ja Wärtsilä fuusioituivat Metraksi ja matkailuvaunutuotanto yhtiöitettiin Oy Lohja Caravan Ab:ksi. Vuonna 1993 tämän yhtiön pääomistajaksi tuli pääomasijoitusyhtiö Capman. 
Vuonna 2003 etupäässä suomalaisten omistama Nuukari Oy osti Lohja Caravanin, muutti sen SoliferPolar Ab:ksi ja keskitti vaunutuotannon Ruotsiin. Toukokuussa 2004 valmistui viimeinen Suomessa suunniteltu ja valmistettu asuntovaunu, Koivukylän tehdas lakkautettiin ja yli 100 työntekijää irtisanottiin. Jarkko Mourujärvi toimi viimeisenä asuntovaunusunnittelijana Suomessa. 
Vuonna 2011 ruotsalaiset pääomasijoittajat ja yrityksen johto ostivat yhtiön ja siirsivät matkailuvaunutuotannon 2014 Hymerin tehtaille Saksaan. Samana vuonna Salossa aloitettiin polkupyörien kokoaminen Solifer-merkillä.
Solifer-mopot.
Solifer-Suzuki-mopot.
Nimistään huolimatta Solifer-Suzuki S ja Suzuki S1 ovat Soliferin suunnittelemia ja valmistamia mopoja. Solifer-Suzuki PV ja R ovat taas Suzukin valmistamia mopoja, jotka Solifer toi Suomeen.
Solifer-mopot 2000-luvulla.
Kaukoidässä valmistetut moposkootterit alkoivat ilmestyä kauppoihin keväällä 2005. Myöhemmin valikoimaan on tullut myös enduro-malleja.
Solifer Export

Solifer Export oli suomalaisen Solifer-tehtaan mopomalli, jota valmistettiin vuodesta 1960 aina 70-luvun alkuvuosiin. Tämän "alkuperäisen" Solifer Exportin lisäksi nimeä on käytetty 70-luvun lopulla täysin erilaisen mallin sekä 2000-luvulla eräiden kaukoidässä valmistettujen moposkoottereiden myyntinimenä.
Historiaa.
Solifer Export julkistettiin Suomessa maaliskuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1960 valtavan ennakkokohun säestämänä. Sen on suunnitellut Arabia-keramiikkatehtaalla muotoilijana työskennellyt Richard Lindh. Sen nimen julkisti suzuki moottoripyörien ja mopojen maahantuoja Aarne Silander. Mopo voitti elinkaarensa aikana monia palkintoja kansainvälisissä näyttelytilaisuuksissa.
Exportista piti tulla vientituote ja sitä vietiinkin mm. Ruotsiin ja Englantiin. Englannin vienti tyrehtyi kuitenkin yhteen erään, ilmeisesti ostajan maksuvaikeuksista johtuen, ja muutenkin vienti jäi odotettua paljon vähäisemmäksi.
Vuonna 1961 Solifer Export sai uuden Solifer Express -moottorin. Moottori oli valmistettu hollantilaisessa Motorenfabriek Pluvier -tehtaassa eikä sillä ollut nimensä lisäksi muita yhteyksiä aiempaan Express-moottoriin. Moottori sai kansan suussa lisänimen “kuumapää”; nimitys johtui moottorin taipumuksesta ylikuumentua ja tämän vuoksi leikata kiinni. Värivalikoima säilyi niukkana: sininen ja punainen. Värivalikoima laajeni vasta vuonna 1963, jolloin tuli kullanruskea ja valkoinen runko; valkoiseen runkoon oli moottorin suojapellit ja etulokasuoja saatavana pastellinsinisenä, tiilenpunaisena tai tummansiniharmaana. Viimeinen “kuumapäämalli” oli kolmivaihteinen vuonna 1964, jolloin Thermomat-moottori jo tuli jatkamaan Pluvier-moottorien sarjaa.
Vuosina 1962–64 Solifer Exportia tehtiin ajoviimajäähdytteisen moottorin rinnalla myös puhallinjäähdytteisenä. Moottorina käytettiin itävaltalaisen Puchin lisenssillä Jugoslaviassa valmistettua Tomos-moottoria. Moottori oli ulkonäöltään yhtenevä Puch-moottorin kanssa mutta osat eivät kuitenkaan olleet vaihtokelpoisia keskenään. Tomos-moottorista kokeiltiin useita eri versioita mutta ne eivät laadullisesti vastanneet Soliferin tarpeita. Tomoksen käytöstä luovuttiin vähin äänin vuonna −64. Vuonna −62 oli Tomos-moottorisessa Exportissa maalatut vanteet ja tavarateline, myöhemmät mallit erosivat vain moottorinsa osalta, −64 mallin ollessa jo Thermomat-moottorilla.
Vuonna 1971 Tomos palasi Exportin moottoriksi Thermomat-moottorin tuotannon loputtua. Moottori oli nyt ajoviimajäähdytteinen ja laadukkaampi kun aiemmat M-102- ja M-103-puhallinmallit. Vuonna 1973 Exportin runkoon lisättiin jarruvalo ja siihen vuoteen Exportin tarina katkesikin moneksi vuodeksi kunnes vuonna 1979 esiteltiin täysin uusi malli, Export Automat.
Puutiaiset

Puutiaiset (Ixodidae) on punkkien tunnetuin heimo. Se on lahkonsa ainoa heimo. Puutiaisiin kuuluu noin 900 lajia, jotka jaetaan noin 18 sukuun. 
Aikuisilla puutiaisilla on kahdeksan jalkaa. Koiraat ovat mustia, naarailla on punainen vatsapuoli. Niiden muodonmuutosketjussa munasta tulee toukka, siitä nymfi ja siitä sukukypsä aikuinen. Sekä nuoruusmuodot että aikuiset imevät verta villieläimistä, kotieläimistä tai joskus myös ihmisistä.
Puutiaiset saattavat tartuttaa tauteja purressaan ihmistä. Ne levittävät borrelioosia ja puutiaisaivotulehdusta, jänisruttoa ja joitakin muita tauteja.
Brännbacka

Brännbacka on venevalmistaja alun perin Keski-Pohjanmaalta Luodosta. Brännbacka on valmistanut useita eri venemalleja, puuveneitä sekä lasikuituveneitä.
Venemallit.
HUOM! Kaikkia malleja ei ole listattuna.
Päätösteoria

Päätösteoria on keino käyttää tilastollisia menetelmiä valintatilanteissa, joissa eri vaihtoehtojen seurauksiin liittyy epävarmuutta. Tyypillisesti erilaisten lopputulosten tuottama hyöty kvantifioidaan, ts. esitetään lukuina, ja lasketaan vaihtoehtoisten päätösten tuottaman hyödyn odotusarvo.
Esimerkki.
"Päätöksentekijän on valittava kahdesta vaihtoehdosta. Vaihtoehto 1 tuottaa 90 % todennäköisyyden voittaa 1000 euroa ja 10 % todennäköisyyden jäädä täysin ilman voittoa. Vaihtoehto 2 takaa 30 % todennäköisyyden voittaa 10000 euroa ja 70 % todennäköisyyden jäädä ilman voittoa. Kumpi vaihtoehto on parempi?"
Suoraviivainen tapa ratkaista ongelma on laskea voitetun rahasumman odotusarvo vaihtoehdoille 1 ja 2. Vaihtoehdossa 1 se on formula_1 ja vaihtoehdossa 2 se on formula_2. Siten vaihtoehtoa 2 voisi pitää parempana. Joissain tilanteissa päätöksentekijälle voi kuitenkin olla erityisen tärkeää voittaa edes pieni rahasumma, ja tällöin vaihtoehto 1 voi olla subjektiivisesti parempi. Tällaista tilannetta voidaan mallintaa siten, että hyötyä ei pidetä suoraan verrannollisena voitettuun rahamäärään, vaan saatu hyöty kasvaa vähitellen loivemmin voittosummaa kasvatettaessa. Tällaista päätöksentekijää kutsutaan riskejä vältteleväksi. Vastaavasti päätöksentekijä, joka on valmis ottamaan suuren riskin suuremman voittosumman takia, kutsutaan riskihakuiseksi.
Sovelluksia.
Päätösteoriaa voidaan soveltaa taloustieteessä, teknisessä suunnittelussa, lääketieteessä ja muilla aloilla joissa tehdään päätöksiä joihin liittyy riskejä. Päätösteoriaan ja siihen liittyviin peliteoriaan ja riskianalyysiin kohdistui suurta kiinnostusta kylmän sodan aikaan, jolloin suurvallat halusivat välttää tuhoisan ydinsodan joutumatta silti joustamaan liikaa vastapuolen vaatimuksiin.
Rein Taaramäe

Rein Taaramäe (s. 24. huhtikuuta 1987 Tartto) on virolainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2008, ja edusti Cofidis-tallia vuoteen 2014. Kaudella 2015 hän kilpaili Astana Teamissä, 2016–2017 Katjuša-joukkueessa, 2018–2020 Direct Énergiessä, 2021–2024 Intermarché-Wantyssa ja vuodesta 2025 lähtien Kinan Racing Teamissa.
Taaramäe voitti GP Ouest-France -kilpailun nuorten sarjan vuonna 2006. Seuraavana vuonna hän voitti Circuit des Ardennes -kilpailun neljännen etapin ja saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen aika-ajossa Sofiassa. Vuonna 2008 hän voitti Tour de l'Avenir -kilpailun kuudennen osuuden sekä kaksi etappia GP du Portugal -kilpailussa.
Taaramäe voitti vuonna 2009 Baskimaan ympäriajon mäkikilpailun ja sijoittui kolmanneksi Tour de Romandien kokonaiskilpailussa. Hän voitti Viron mestaruuden sekä aika-ajossa että maantieajossa. Elokuussa hän voitti Tour de l'Ain -ajon kokonaiskilpailun ja viidennen etapin. Vuonna 2010 hän sijoittui kolmanneksi Katalonian ympäriajossa.
Taaramäe sijoittui Pariisi–Nizza-ajon 2011 kokonaiskilpailussa neljänneksi ja voitti nuorten kilpailun. Critérium Internationalissa hän oli kolmas. Hän voitti Viron aika-ajomestaruuden. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui 11:nneksi ja nuorten kilpailussa toiseksi. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti 14. etapin. 
Taaramäe sijoittui Vuelta a Andalucían kokonaiskilpailussa toiseksi 2012. Hän voitti Viron-mestaruuden aika-ajossa 2012 ja maantieajossa 2013. Hän voitti Turkin ympäriajossa 2014 kolmannen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Hän voitti samana vuonna Tour du Doubs -kilpailun.
Taaramäe voitti 2015 Vuelta a Murcia -kilpailun sekä Vuelta a Burgosin ja Arctic Race of Norwayn kokonaiskilpailut. Richmondin MM-kilpailuissa hän oli maantieajossa neljästoista. 
Taaramäe voitti Italian ympäriajossa 2016 vuoristossa ajetun 20. etapin 52 sekunnin erolla Darwin Atapumaan. Muutama viikko myöhemmin hän voitti kokonaiskilpailun ja toisen etapin Slovenian ympäriajossa. Vuonna 2018 hän sijoittui Ranskan ympäriajossa kymmenennellä etapilla kolmanneksi ja Coppa Agostoni -kilpailussa toiseksi. Hän voitti aika-ajon Viron-mestaruuden 2019. Seuraavana vuonna hän voitti mäkikirikilpailun Ruandan ympäriajossa. Hän voitti aika-ajon Viron-mestaruuden 2021.
Taaramäe voitti kolmannen etapin Espanjan ympäriajossa 2021 ja nousi samalla kokonaiskilpailun johtoon kahden etapin ajaksi. Hän sijoittui vuonna 2022 Italian ympäriajon neljännellä etapilla kolmanneksi ja voitti Viron aika-ajomestaruuden. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli kahdeksannella etapilla kolmas. Hän voitti aika-ajon Viron-mestaruuden 2023, 2024 ja 2025 sekä Grand Prix Ordu -kilpailun 2025.
Gunnar Domeij

Gunnar Domeij (s. 18. elokuuta 1976) on ruotsalainen salibandymaalivahti. Hän saavutti salibandyn maailmanmestaruuden vuosina 2004 ja 2006.
Ura.
Vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen Domeij oli valmis lopettamaan uransa kauteen 2005–2006, mutta teki paluun pelikentille siirtyessään helmikuussa 2007 1-divisionassa pelaavaan Örnsköldsvikiin. Hän vietti seurassa yhteensä kaksi kautta, jonka jälkeen Domeij siirtyi takaisin Ruotsin pääsarjaan tammikuussa 2010 Umeån riveihin.
Saavutukset.
Henkilökohtaiset
Suippopyrstöpeippo

Suippopyrstöpeippo ("Poephila acuticauda") on Australiasta kotoisin oleva loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Laji on myös suosittu lemmikkilintuna.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan suippopyrstöpeippo on noin 17 cm. Suippopyrstöpeipon pää on väriltään sinertävän harmaa. Päässä on nokasta silmiin ulottuva musta juova. Nokka on keltainen tai punainen. Selkä ja vatsa ovat vaaleanpunertavan ruskeat. Kurkussa on musta alue. Ylä- ja alaperät ovat valkoiset ja alaperässä kulkee alaspäin suippeneva leveä musta pystyraita. Pyrstö on musta ja kaksi keskimmäistä höyhentä ovat pidentyneet. Koirassuippupyrstöpeipon kurkun musta alue on hieman suurempi kuin naaraalla, mutta sukupuolet muistuttavat niin paljon toisiaan, että tämäkään ei aina riitä määrittämään linnun sukupuolta.
Elinympäristö.
Suippopyrstöpeippoa tavataan alueelta, joka ulottuu Länsi-Australian osavaltiosta Fitzroy River-joelta Carpentarianlahdelle Queenslandin osavaltioon. Lajin luontaiset elinympäristöt ovat kuivat savannit, joilla voi kasvaa myös eukalyptuspuita.
Elintavat ja lisääntyminen.
Suippopyrstöpeipot elävät pieninä ryhminä, joissa yksittäiset parit pysyvät lähellä toisiaan. Pesimäaika on sadekaudella. Pesän laji rakentaa puuhun ruohoista, kasvien kuiduista ja höyhenistä. Naaras munii pesään viidestä kuuteen munaa. Hautominen kestää noin kaksi viikkoa ja poikaset poistuvat pesästään noin kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan Vanhemmat ruokkivat poikasiaan hyönteisravinnolla.
Ravinto.
Suippopyrstöpeippojen ravinto koostuu pääasiassa heinien, kuten "Eragrostis"-suvun lajien, siemenistä. Ruokansa lintu etsii maasta. pesimäkaudella suippopyrstöpeipot kuitenkin vaihtavat ravinnokseen lähes pelkästään muurahaiset ja termiitit.
Lemmikkinä.
Suippupyrstöpeipot vaativat suurikokoisen häkin. Yhdessä häkissä ei kannata pitää useampaa kuin yhtä suippopyrstöpeippoparia, koska parien välille voi tulla kiivaita taisteluita. Muiden peippolajien kanssa lintu kuitenkin tulee hyvin toimeen lukuun ottamatta sen lähisukulaisia naamioseeprapeippoa ("Poephila personata") ja nyökyttäjäpeippoa ("Poephila cincta").
Suippopyrstöpeipot voivat pesiä, joko itse rakentamaansa ruohopesään tai käyttää hyödykseen pesintälaatikkoa. Lajia ruokitaan esimerkiksi hirssin siemenillä. Poikasille on tarjolla oltava esimerkiksi hyönteisten toukkia tai matoja.
Mahé

Mahé on Seychellien suurin saari. Sen pinta-ala on 155 km² ja se on 25 km pitkä. Mahélla sijaitsee Seychellien pääkaupunki Victoria ja Seychellien taloudellinen keskus. Saaren asukasluku on 80 000 asukasta, mikä on 90 % koko valtion väkiluvusta. Saari on saanut nimensä ranskalaisen Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais’n mukaan, joka toimi kuvernöörinä Mauritiuksella. Valtaosa väestöstä on keskittynyt saaren itäisille ja pohjoisille osille. Saaren kansainvälinen lentoasema avattiin vuonna 1971. Mahélla on yli 75 hiekkarantaa, ja lisäksi se on myös vuoristoinen. Sen korkein kohta on Morne Seychellois (905 m).
Aldabrachelys

Aldabrachelys on maakilpikonnien heimoon kuuluva suku. Sen kolmesta lajista kaksi on kuollut sukupuuttoon. Ainoa nykyisin tavattava laji on Seychelleiltä peräisin oleva aldabranjättiläiskilpikonna ("Aldabrachelys gigantea"), joka jaetaan neljään alalajiin. Alalajeista kaksi on säilynyt vain vankeudessa ja yksi on kuollut kokonaan sukupuuttoon. Yksi alalaji on vaarantunut, ja se elää vielä Aldabran atollilla Seychelleillä. Aldabranjättiläiskilpikonna liitetään usein sukuun "Geochelone", ja sen alalajeja pidetään usein erillisinä lajeina. Aikaisemmin myös Madagaskarilla eli kaksi "Aldabrachelys"-suvun lajia, "Aldabrachelys abrupta", joka kuoli sukupuuttoon noin vuonna 1200 jaa., sekä "Aldabrachelys grandidieri", joka hävisi noin vuonna 884 jaa..
Lorna Luft

Lorna Luft (s. 21. marraskuuta 1952 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Emmy-ehdokas. Hänet tunnetaan muun muassa minisarjasta "" (2001) ja televisiosarjoista "Sheriffi McCloud", "Trapper John, M.D.", "Murhasta tuli totta" ja "Caroline". Luft esiintyy nykyisin keskusteluohjelmamassa "Loose Women", jossa hän on ollut mukana vuodesta 2004.
Yksityiselämä.
Luft on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensin hän oli naimisissa Jake Hookerin kanssa vuodet 1977–1993. Nykyisin hän on naimisissa Colin Freemanin kanssa. Hänellä on kaksi lasta Hookerin kanssa. Luft on näyttelijä Judy Garlandin tytär, hänen isänsä oli näyttelijä Sidney Luft.
Sulanviirikaija

Sulanviirikaija ("Prioniturus verticalis") on Filippiineillä elävä uhanalainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Sulanviirikaija on noin 35 cm pitkä. Aikaisemmin sen katsottiin olevan vuoriviirikaijan alalaji. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta vaaleamman kellanvihreä. Myös naama on vihreä, päälaki on sininen ja sen keskellä on punainen laikku. Pidentyneet pyrstösulat ovat mustat ja sinikiiltoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraalta puuttuu päälaen punainen laikku. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat".
Esiintyminen.
Sulanviirikaija elää Filippiinien lounaisosassa Jolon saaristossa, jossa sitä on tavattu kuudella saarella. Sen populaatio on kooltaan 250–1 000 yksilöä. Laji on ollut aikaisemmin yleinen, mutta on nykyisin erittäin uhanalainen. Taantumisen pääasiallisina syinä ovat lähes täydellinen metsien hävitys ja istuttaminen öljypalmulle, sekä asutuksen ja maanviljelyn suunnittelematon kasvu.
Elinympäristö.
Laji elää vain alavien maiden metsissä, myös mangrovemetsissä, mutta ei ihmisasutuksen tuntumassa.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on puun tai kannon kolossa.
Ravinto.
Sulanviirikaija syö ainakin hedelmiä.
Larsmo Bollklubb

Larsmo Bollklub eli LBK on jalkapalloseura Luodon kunnasta Pohjanmaan maakunnasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019 Nelosessa.
Larsmo Bollklubb perustettiin vuonna 1952. Seura pelasi ensimmäisen kerran III divisioonassa kaudella 1970, mutta putosi saman tien nelosvisioonaan, kuten kävi myös toisella Kolmosen kaudella 1973. Seura pelasi kolmosdivisioonassa jälleen kaudella 1978 sijoittuen lohkossaan kolmanneksi. Seuraavana vuonna LBK voitti lohkonsa ja kukistettuaan karsintaottelussa Rovaniemen Pallon nousi II divisioonaan. 
LBK jäi historiansa toistaiseksi ainoalla kakkosen kaudellaan 1980 lohkonsa viimeiseksi saaden kauden aikana vain kuusi pistettä. Seuraavat kaksi kautta joukkue pelasi kolmosdivisioonassa, kunnes putosi neljänteen divisioonaan. Sittemmin joukkue putosi aina viidenteen divisioonaan saakka. Parinkymmenen vuoden tauon jälkeen LBK pelasi jälleen Kolmosessa kausilla 2002 ja 2003. Suomen Cupissa seura on edennyt parhaimmillaan viidennelle kierrokselle 1983.
Naisten jalkapallotoiminta alkoi LBK:ssa vuonna 1974. Seura nousi aluesarjasta I divisioonaan kevään 1988 karsinnoissa. Vuonna 1989 LBK sijoittui I divisioonan pohjoislohkossa toiseksi ja seuraavalla kaudella kolmanneksi. Naisten joukkueen toiminta jouduttiin kuitenkin lopettamaan taloudellisista syistä 1991.