tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aeroseum

Aeroseum on Ruotsin Göteborgin lähellä Göteborg City Airport -lentokentän alueella toimiva maanalainen ilmailumuseo. Se sijaitsee Ruotsin ilmavoimien Säven varikon alueella ja on osa Ruotsin puolustusvoimien museoiden ketjua. 
Kehitys.
Aeroseum-säätiö on perustettu vuonna 1999, ja vuosia kestäneen suunnittelutyön ja lobbauksen jälkeen Ruotsin puolustusministeriö luovutti bunkkerin säätiön hallintaan vuonna 2003. Muutamassa vuodessa museon kokoelmat ovat karttuneet merkittävästi, ja esillä onkin varsin kiinnostava kokoelma niin sotilas- kuin siviilikäytössäkin ollutta lentokalustoa. Viralliset avajaiset olivat vuonna 2007 tai 2009, mutta museo ei ole edelleenkään jatkuvasti auki.
Museo.
Aeroseumissa on tällä hetkellä keskikokoinen ilmailumuseo, joka on sijoitettu Ruotsin ilmavoimien F9-laivueen (mm. Lanseneita) käytöstä poistettuun maanalaiseen bunkkeriin. Bunkkereista ensimmäiset tehtiin toisen maailmansodan aikana. Museobunkkeri on peräisin 1950-luvun puolivälistä ja väitetysti atomipommin kestävä, yhden laivueen (noin 14 konetta) maanalainen valmiusasema. Ruotsi panosti paljon maanalaisiin tukikohtiin kaikissa aselajeissa 1950-luvulla, mutta lentotukikohdan kohdalla ongelma olisi ollut se, kuinka lentokoneet olisivat pystyneet nousemaan tukikohdasta ilmaan, jos kenttäalueelle olisi osunut atomiase; kiitoteitä ei olisi tuolloin ollut käytettävissä. 
Näytteillä oli kesällä 2009 
Tulevaisuudensuunnitelmia.
Muita teemapuiston aktiviteetteja on suunniteltu rakennettaviksi bunkkerin yläpuolelle maan päälle. Vaikka museon kokoelmia esitellään jo yleisölle tilauksesta tai aikataulun mukaisten esittelykierrosten aikana, laajemman Aeroseumin suunnittelutyöt ovat edelleen kesken. Kuten monesti muuallakin, myös Aeroseumin toteutumista hidastaa rahoituksen puute.
Museossa on myös lentokentän varalennonjohto, joka on edelleen toimintakunnossa.
Aqmolan alue

Aqmolan alue (; ) on hallintoalue Kazakstanin pohjoisosassa. Sen keskus on Kökşetaun kaupunki. Alueen pinta-ala on 146 200 neliökilometriä. Siellä oli 787 335 asukasta vuonna 2025.
Aqmolan alue rajoittuu pohjoisessa Pohjois-Kazakstanin, idässä Pavlodarin, etelässä Qarağandyn ja lännessä Qostanain alueisiin. Sen sisällä sijaitsee Kazakstanin pääkaupunki Astana, joka ei kuulu alueeseen.
Alue sijaitsee Kazakstanin kumpumaan luoteisosassa. Se on etupäässä 300–400 metriä korkeaa tasankoa. Pohjoisessa on Kökşetaun ja kaakossa Ereimentaun ylänkö, lounaassa Teñızin–Qorğaljynin painauma ja lännessä Turgain laakion itäreuna. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, uraani, bauksiitti, antimoni, kupari, molybdeeni ja kivihiili.
Ilmasto on ankaran mantereinen. Talvi on pitkä ja kylmä ja kesä melko kuuma. Keskilämpötila on tammikuussa –16:sta –18:aan ja heinäkuussa 19–21 astetta. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa 400 ja etelässä 250 millimetriä.
Alueen läpi virtaa Irtyšin sivujoki Išim. Useat joet kuten Nūra, Sıletı ja Öleñtı päättyvät laskujoettomiin järviin, joista suurin on suolavetinen Teñız. Keinokastelua ja teollisuuden vesihuoltoa varten on rakennettu tekojärviä.
Alue on etupäässä maatalouskäyttöön otettua aroa. Jokien varsilla on niittyjä ja ylängöillä kasvaa mäntyjä, koivuja ja poppeleita. Eläinkuntaan kuuluvat hirvi, aasianmetsäkauris, ilves, kärppä, metsäjänis, orava, teeri, riekko ja flamingo. Alueella sijaitsevat Būirataun, Burabain ja Kökşetaun kansallispuistot sekä Qorğaljynin luonnonpuisto.
Vuonna 1939 perustettu Aqmolan alue lakkautettiin vuonna 1960 ja perustettiin uudelleen vuonna 1961 Tselinogradin alueen nimisenä. Se sai entisen nimensä takaisin vuonna 1992, ja vuonna 1999 siihen liitettiin osa lakkautetusta Kökşetaun alueesta. Alueen pääkaupunki siirettiin samalla Astanasta Kökşetauhun.
Alue jakautuu hallinnollisesti Aqkölin, Arşalyn, Astrahanin, Atbasarin, Bırjan salin, Būlandyn, Burabain, Egındıkölin, Ereimentaun, Esılin, Jaqsyn, Jarqaiyñin, Qorğaljynin, Sandyqtaun, Şortandyn, Tselinogradin ja Zerendın piireihin sekä Kökşetaun, Qosşyn ja Stepnogorskin kaupunkipiireihin. Muita kaupunkeja ovat Aqköl, Atbasar, Derjavinsk, Ereimentau, Esıl, Makinsk, Štšutšinsk ja Stepniak. Kaupunkiväestön osuus on 57,4 prosenttia. Asukkaista 56,8 prosenttia on kazakkeja, 26,3 prosenttia venäläisiä, 4,9 prosenttia ukrainalaisia, 3,8 prosenttia saksalaisia ja 1,7 prosenttia tataareja (vuonna 2025).
Alueella on kaivos-, elintarvike-, koneenrakennus-, metalli- ja kemian teollisuutta. Maatalous on erikoistunut viljan, lihan ja maidon tuotantoon. Suurimmat veronmaksajat olivat vuonna 2022 kaksi kultaa tuottavaa kaivosyhtiötä, kivennäisvesiyhtiö ja uraanikaivosyhtiö.
Suurnopeusmuovaus

Suurnopeusmuovauksella tarkoitetaan ohutlevyn muovausprosesseja, joissa muovattavan työkappaleen nopeus on vähintään luokkaa 200 m/s. Näissä nopeuksissa joidenkin metallien (esimerkiksi alumiinin) muovattavuus paranee jopa kolminkertaiseksi, eli metalli muovautuu ennen murtumistaan jopa 3x normaalia enemmän. Suurnopeusmuovauksen menetelmät ovat: räjäytysmuovaus, sähköimpulssimuovaus ja magneetti-impulssimuovaus.
Räjäytysmuovaus.
Menetelmässä levitetään räjähdysainetta muovattavan levyn pintaan ja räjäytetään siinä, jolloin levy painautuu räjähdyksen voimasta sen takana olevaa muottia vastaan. Tällä tavalla valmistettiin Nevadassa suuria säiliön päätyjä 1960-luvulla. Toisessa menetelmässä koneeseen ladataan räjähdyspanos, ja koneessa oleva työkalu kiihdytetään tämän räjähdysvoiman avulla vasten muovattavaa levyä, joka pakenee työkalun edellä muottia vasten. Räjäytysmenetelmällä voidaan myös hitsata.
Sähköimpulssimuovaus.
Sähköimpulssimuovauksessa lyhytaikaisen (impulssi) valokaaren avulla saadaan vedessä aikaan paineaalto, joka muovaa kappaleen. Menetelmällä on yhtäläisyyksiä hydromuovauksen kanssa.
Magneetti-impulssimuovaus.
Menetelmässä sähkömagneetin läpi johdetaan erittäin suuri virtaimpulssi, mikä aiheuttaa ympärilleen pulssimaisen voimakkaan magneettikentän. Tämä magneettikenttä johdetaan kappaleeseen siten, että kappaleeseen syntyy halutun suuntainen voima. Magneetti-impulssimuovauksessa hyvin sähköä johtava metallilevy asetetaan magneettikenttään siten, että levy liikkuu kohtisuoraan muottia kohti. Kohdattuaan muotin, levy muovautuu dynaamisen energiansa ja kenttävoiman ansiosta muottia vasten. Voidaan myös muovata välillisesti siten, että pelkästään työkalu (painin) saatetaan magneettipulssin avulla suureen nopeuteen. Työkalu sitten muovaa levyn.
Suurnopeusmuovauksen etuna on, että kappaleen takaisinjousto jää niissä pieneksi. Laitteet ovat melko yksinkertaisia ja siten halpoja.
Musan Salama

Musan Salama (lyh. MuSa) on vuonna 1960 perustettu porilainen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa. 
Historia.
Musan Salama perustettiin 10.4.1960, aluksi jalkapallo- ja jääkiekkoseuraksi. Jääkiekossa seura voitti Maakuntasarjan länsilohkon mestaruuden vuonna 1968. Seuraavan vuosikymmenen alussa jääkiekko jäi ohjelmasta pois ja MuSan jääkiekkotoimintaa jatkoi uusi seura Porin Kiekko-Salamat. 
1970-luvulla sekä vuosituhannen vaihteessa Salama vieraili muutaman kauden ajan Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. 2000-luvulla seura on pelannut pääsääntöisesti Kakkosessa. Vuonna 1998 Musan Salama valittiin Satakunnan parhaaksi jalkapalloseuraksi.
Kakkosen kaudella 2016 MuSa pääsi karsimaan paikasta Ykköseen, mutta hävisi kaksiosaisessa nousukarsinnassa Gnistanille. Molemmat joukkueet voittivat kotiottelunsa 1–0, mutta Gnistan voitti toisen osaottelun päätteeksi pelatun rangaistuspotkukilpailun 4–3.
Kakkosen kauden 2018 päätteeksi Musan Salama nousi Ykköseen voitettuaan kaksiosaisessa nousukarsinnassa GBK:n. Molemmat kotiottelut päättyivät 1–0, mutta MuSa voitti toisen osaottelun jälkeen pelatun rangaistuspotkukilpailun. Ratkaisevaa toista ottelua Musan kentällä seurasi kentän ennätysyleisö, 2 136 ihmistä.
Naisten jalkapallo.
Musan Salaman naisten jalkapallojoukkue esiintyi pääsarjatasolla kausina 1981 sekä 1984–1985. Sen riveissä pelasivat muun muassa naisten maajoukkuepelaaja Arita Rantanen sekä myöhemmin ammunnan olympiaedustajana tunnetuksi tullut Maarit Lepomäki. 2000-luvulla MuSa:n naiset ovat pelanneet parhaimmillaan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Kakkosessa.
Futsal.
Naisten Futsal-Liigassa MuSa on menestynyt hyvin. Se on voittanut Suomen mestaruudet kausien 2020-21 ja 2021-22 päätteeksi.
Kirja.
Vuonna 2022 ilmestyi toimittaja Pekka Ruissalon kirjoittama Musan Salaman historiikki "Me ollaan MuSa".
Trouble Walkin’

Trouble Walkin' on yhdysvaltalaisen rockmuusikko Ace Frehleyn toinen sooloalbumi. Albumi julkaistiin 13. lokakuuta 1989, ja albumin tuottivat Frehley, hänen entinen yhtyetoverinsa John Regan sekä Frehleyn kanssa Kiss-yhtyeen parissa jo 1970-luvulla työskennellyt tuottajalegenda Eddie Kramer. Frehleyn entinen yhtye, hänen vuonna 1984 perustamansa Frehley's Comet oli hajonnut hieman ennen albumin nauhoitusten alkua, mutta muutama yhtyeessä vaikuttanut muusikko jatkoi työskentelyä Frehleyn kanssa myös Trouble Walkin -albumilla. 
Albumi ei ollut kovinkaan mainittava menestys listoilla, ja Yhdysvaltain Billboard 200-listalla sen sijoitus oli vasta 102. Albumilta julkaistiin yksi single, alun perin Electric Light Orchestran levyttämä kappale "Do Ya", joka ei kuitenkaan saavuttanut kovinkaan suurta radiosoittoa tai menestystä listoilla. Albumi sisältää myös Kiss-yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanleyn sekä Desmond Childin ja Holly Knightin Bonnie Tylerille säveltämän kappaleen "Hide Your Heart", jonka myös Kiss myöhemmin levytti vuoden 1989 studioalbumilleen "Hot in the Shade". Koska albumi oli kaupallinen epäonnistuminen, Frehleyn seuraavaa sooloalbumia saatiin odottaa peräti kahdenkymmenen vuoden ajan, kunnes täysin uutta materiaalia sisältänyt "Anomaly" julkaistiin lopulta vuonna 2009. 
Albumilla vierailee liuta muusikkoja, joista mainittavimpia ovat Skid Row -yhtyeen entinen laulaja Sebastian Bach, kitaristi Dave Sabo sekä basisti Rachel Bolan, jotka vierailivat albumilla taustalaulajina. Myös Frehleyn hyvä ystävä ja Kissin alkuperäinen rumpali Peter Criss vieraili albumilla taustalaulajana, mutta soitti myös lyömäsoittimia muutamassa kappaleessa. Yleisen harhaluulon mukaan Criss olisi myös päälaulajana kappaleessa "2 Young 2 Die", mutta todellisuudessa tässä kappaleessa päälauluvastuun kantaa Frehley's Cometin entinen kitaristi Richie Scalet.
Itä-Kazakstanin alue

Itä-Kazakstanin alue (; ) on hallintoalue Kazakstanin itäosassa. Sen hallinnollinen keskus on Öskemen. Alueen pinta-ala on 97 858,5 neliökilometriä. Siellä oli 721 100 asukasta vuonna 2025.
Itä-Kazakstanin alue rajoittuu lännessä Abain alueeseen, pohjoisessa Venäjän Altain aluepiiriin ja Altain tasavaltaan sekä idässä ja etelässä Kiinaan. Se on pinnanmuodostukseltaan pääosin vuoristoa. Irtyšjoen oikealla rannalla sijaitsevat syvien jokilaaksojen leikkaamat Rudnyi- ja Etelä-Altain vuorijonot, pohjoisimmassa osassa Katunvuoret ja eteläisimmässä Tarbağatai- ja Sauyrvuoret. Būqtyrman tekojärveen rajoittuvat lännessä Qalbavuoret. Etelässä sijaitseva Zaisanjärven laakso on tasankoa. Hyötykaivannaisiin kuuluvat monimetallimalmit, antimoni, elohopea, tina, lyijy, ruskohiili, kivihiili, öljyliuske ja rakennusaineet.
Alueella vallitsee mannerilmasto. Keskilämpötila on tammikuussa –16:sta –20:een (Marqakölin laaksossa noin –25) ja heinäkuussa 18–22 astetta. Vuotuinen sademäärä on Zaisanin laaksossa 150–200, vuorten juurilla ja laaksoissa 400–500 ja vuorilla 1 000–1 500 millimetriä.
Alueella sijaitsee yli 40 prosenttia Kazakstanin vesivaroista. Tärkeimmät joet ovat Irtyš ja sen sivujoet Kürşım, Būqtyrma, Ülbı ja Übı. Suuria järviä ovat Zaisan ja Marqaköl. Irtyš on padottu Būqtyrman ja Öskemenin tekojärviksi.
Alueen luonto on sen pinnanmuodostuksen takia hyvin vaihtelevaa. Vuorten reuna-alueilla ja alarinteillä on aroa, ylempänä kuusi-, pihta-, lehtikuusi-, mänty-, koivu- ja haapametsiä sekä akaasia-, kuusama- ja ruusupensaikkoa ja ylinnä alppiniittyjä ja jäätiköitä. Zaisanin laaksossa on hiekka- ja suolamaita.. Eläinkuntaan kuuluvat soopeli, siperiankärppä, ahma, saukko, orava, karhu, isokauris, ilves, hirvi, argaali, aasianmetsäkauris, susi, kettu, villisika ja piisami. Alueella sijaitsevat Katonqarağain kansallispuisto sekä Länsi-Altain ja Marqakölin luonnonpuistot.
Itä-Kazakstanin alue on perustettu vuonna 1932. Vuonna 1997 siihen liitettiin Semein alue, joka erotettiin uudelleen Abain alueeksi vuonna 2022. Alue jakautuu hallinnollisesti Altain, Glubokoen, Katonqarağain, Kürşımin, Samarin, Şemonaihan, Tarbağatain, Ūlanin ja Zaisanin piireiksi sekä Ridderin ja Öskemenin kaupunkipiireiksi. Muita kaupunkeja ovat Altai, Şemonaiha, Serebriansk ja Zaisan. Kaupunkiväestön osuus on 67,5 prosenttia. Asukkaista 51,0 prosenttia on kazakkeja, 44,2 prosenttia venäläisiä ja 1,4 prosenttia saksalaisia (vuonna 2025).
Tärkeimmät tuotannonalat ovat värimetallurgia ja koneenrakennus sekä maataloudessa karjanhoito. Vuonna 2022 suurimmat veronmaksajat olivat metalliyhtiö Kazzinc, kuparia tuottava Vostoktsvetmet, rahoitus- ja investointiyhtiö Alel, Ulban metallitehdas ja kivihiiltä tuottava Qarajyra.
Viviane Reding

Viviane Reding (s. 27. huhtikuuta 1951, Esch-sur-Alzette) on luxemburgilainen konservatiivipoliitikko, joka on ollut jäsenenä kolmessa Euroopan komissiossa.
Reding valmistui humanististen tieteiden tohtoriksi Pariisin yliopistosta ja oli toimittajana luxemburgilaisessa "Luxemburger Wort" lehdessä 1978–1999. Vuosina 1986–1998 hän oli Luxemburgin toimittajien yhdistyksen presidenttinä.
Reding istui Luxemburgin parlamentissa vuosina 1979–1989. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–1999 ja toimi komissaarina Prodin komissiossa vuosina 1999–2004 vastuualueenaan koulutus, kulttuuri, nuoriso, viestimet ja urheilu.
Barroson I komissiossa (2004–2009) hän toimi tietoyhteiskunnasta ja viestimistä vastaavana komissaarina. Toimikaudellaan hän tuli tunnetuksi erityisesti GSM-puhelinten verkkovierailumaksujen ("roaming") hintakaton ajamisesta.
Barroson II komissiossa (vuodesta 2009) Reding on oikeus-, perusoikeuksien ja kansalaisuusasioiden komissaari. Komissaarikaudellaan hän on kritisoinut erittäin voimakkaasti katolisen kirkon seksuaaliopetusta. Keväällä 2013 Seta myönsi Redingille Kunniarotta-antipalkinnon "homo- ja transpolitiikan väheksymisestä". Myös Euroopan parlamentti on toivonut Redingiltä seksuaalista tasa-arvoa edistävää politiikkaa jo vuodesta 2011.
LyX

LyX on vapaa LaTeX-ladontaan perustuva tekstinkäsittelyohjelma. Se on tehty "näet mitä tarkoitat"-periaatteen pohjalta (). Tällä tarkoitetaan, että käyttäjän tarvitsee huolehtia vain tekstin sisällöstä ja rakenteesta. Tekstin muotoilun hoitaa ladontajärjestelmä LaTeX. LyX on suunniteltu ammattimaisen ulkoasun tuottamiseen yksinkertaisesti ilman, että LaTeX-komentoja tarvitsee opetella.
LyX on suosittu erityisesti teknisen ja matemaattisen tekstin kirjoittajien keskuudessa sen kehittyneen matemaattisen tekstin esityksen vuoksi. Viime aikoina se on saanut suosiota myös yhteiskuntatieteilijöiden keskuudessa, koska LyXiin on lisätty laaja tuki viitetietokannoille. TeX-järjestelmän vuoksi LyXillä voidaan tuottaa erilaisia dokumentteja kuten kirjoja, muistiinpanoja, opinnäytteitä ja tieteellisiä artikkeleita. LyXissä on kielentarkistus kaikille suurille kielille. Suomelle toimii tavutus, mutta GNU Aspellin tarjoama kielentarkistus toimii toistaiseksi heikosti.
LyX-ohjelma on kehitetty alun perin Unixille ja Linuxille. Siitä on olemassa myös Windows- ja OS X -versio. LyXin Windows-versio käyttää MiKTeXiä.
Ohjelma on tehty enimmäkseen C++:lla ja se käyttää Qt:ta.
Juha Pajuoja

Juha-Pekka ”Juupe” Pajuoja (s. 31. maaliskuuta 1967 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Pajuoja pelasi Tampereen Ilveksessä F-junioreista aina Liiga-Ilvekseen asti, SM-liigassa pelinumeroilla 31 ja 12.
Valmennusura pääsarjatasolla.
Yhteensä 106 ott. 39–0–65
Tarkat nimitys- sekä erottamispäivät.
Kaudeksi 2006–2007 Pajuoja siirtyi Porin Ässien SM-liigajoukkueen päävalmentajaksi. Hänet kuitenkin erotettiin tehtävästään heikosti sujuneen alkukauden jälkeen 18. marraskuuta 2006. Ässien kakkosvalmentajana toiminut Jari Härkälä valittiin Pajuojan tilalle.
Kaudella 2007–2008 Pajuoja siirtyi takaisin Ilveksen palvelukseen, nyt yhteyspäällikön tehtäviin. Loppukaudesta 2007–2008 Pajuojan toimenkuva muuttui, kun hänet nimettiin liigajoukkueen valmennusryhmään. Pajuojan tehtävään kuului tarkkailla vastustajan tekemiä muutoksia ottelun sisällä.
Kaudella 2008–2009 Pajuoja toimi Ilveksen valmennusryhmässä.
Kaudella 2009–2010 Pajuoja valmensi Ilveksen A-junioreita, kunnes hän siirtyi takaisin Liiga-Ilvekseen 9. tammikuuta 2010. 9. maaliskuuta alkaen Pajuoja toimi Ilveksen liigajoukkueen päävalmentajana, kunnes hänet erotettiin 31. lokakuuta 2011 heikosti sujuneen alkukauden takia. Uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Seppo Hiitelä organisaation urheilujohtajan paikalta.
16.10.2012 HC TPS ilmoitti palkanneensa Pajuojan päävalmentajakseen.
Muu toiminta.
Pajuoja on toiminut Yle Puheen Jääkiekkokierroksen kommentaattorina. Jääkiekon maailmanmestaruuskisojen 2012 &amp; 2013 Yle:n Aamutelevision aamujää-osiossa asiantuntijana Hän on kirjoittanut kolumneja Aamulehteen ja Satakunnan Kansaan, aiheena yleensä jääkiekko.
24.03.2013-28.10.2013 hän on toiminut henkilöstöpalveluyritys VMP Groupin Tampereen yksikön vetäjä.
28.10.2013 Pajuoja aloitti jääkiekkoseura Ilveksen urheilutoimenjohtajana. Pajuojan sopimus loppui 31. maaliskuuta 2016.
Jyrki Lehtola

Jyrki Lehtola (s. 29. lokakuuta 1963 Tampere) on suomalainen kolumnisti, joka tunnetaan ajankohtaisilmiöitä ja julkisuuden henkilöitä käsittelevistä kolumneistaan. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa "Aamulehteen", "Iltalehteen", "Ilta-Sanomiin", "Imageen", "Long Play" -lehteen ja "Tietoviikkoon". Hän on Suomen ilkeimmäksi luonnehdittu kolumnisti
Hän on yksi kolmesta alkujaan salassa pidetystä "Presidentin kanslia" -televisiosatiirin käsikirjoittajasta. Häntä on pidetty yhtenä maan harvoista kirjoittajista, jotka tulevat toimeen pääasiassa lehtikolumneilla. Niitä hän on tehnyt omaa nimeään kantavilla palstoilla jo 1980-luvulla.
Vuonna 1987 Lehtola kirjoitti yhdessä Markku Eskelisen kanssa kohua herättäneen pamflettiteoksen "Jälkisanat. Sianhoito-opas", joka nähtiin nuorten vihaisten miesten postmodernistisena kapinana edellisten sukupolvien maailmankuvaa, filosofiaa ja kirjallisuutta vastaan.
Vuonna 2012 Lehtola kirjoitti Saku Tuomisen ja Pekka Pohjakallion kanssa Elinkeinoelämän valtuuskunnan julkaiseman työvoimapoliittisen pamfletin nimeltä "Työväen teatteri". Se perustuu Tuomisen ja Pohjakallion laajaan haastatteluaineistoon, jossa kartoitetaan toimistotyön arkea. Lehtola on dramatisoinut pamflettinsa työpaikasta, jossa työntekijä vetää omaa rooliaan turhien palaverien ja keskustelujen näyttämöllä.
Lehtolan isä oli edesmennyt Aamulehden kulttuuritoimittaja Erkka Lehtola. Jyrki Lehtolan veli Juha Lehtola on käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Martti Porthan

Martti Porthan (s. 7. kesäkuuta 1952) on janakkalalainen urkurakentaja, joka on perehtynyt erityisesti barokin- ja romantiikanajan urkujen rakennukseen. Martti Porthan on Urkurakentamo Martti Porthan Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja. 
Martti Porthanin veli Olli Porthan on Sibelius-Akatemian urkumusiikin professori.
Jussi Lehtonen (kirjailija)

Jussi Lehtonen (s. 1954) on kangasalalainen kirjoittaja, juontaja, matkailuopas ja matkanjohtaja. Kirjojen lisäksi hän on julkaissut paljon lehtiartikkeleita. Lehtonen on toiminut myös Kangasalan Lepokoti-säätiön hallituksessa ja lepokodin oppaana.
Lehtosen kirja "Mutta sehän on Sibelius" kertoo kansallissäveltäjä Jean Sibeliuksesta runsaasti yksityiskohtia ja triviaa, jota ei laajoissa Sibelius-tietokirjoissa ole aiemmin tultu kertoneeksi.
Kangasalan lepokodista kertovan tietokirjan Lehtonen julkaisi vuonna 2006.
Aiheesta muualla.
Mutta sehän on Sibelius -kirjan arvio Ultra-lehdessä
Haureus

Haureus tarkoittaa epäsiveellistä tai yleistä seksuaalimoraalia loukkaavaa toimintaa. Usein haureudella tarkoitetaan esiaviollista seksiä tai erotiikkaa, jossa osapuolet eivät ole avioliitossa omilla tahoillaan, mutta osin myös aviorikosta eli avioliiton ulkopuolista seksuaalista aktia. Usein kuitenkin haureus (esiaviollinen seksi tai erotiikka) ja aviorikos (avioliiton ulkopuolinen seksi) erotetaan eri käsitteiksi. Sana haureus on käytössä myös lainopillisena terminä, esimerkiksi "lapseen kohdistuva" haureus.
Nykyään useimpien maiden laeissa, muun muassa Suomen laissa, sekä esiaviollinen seksi että avioliiton ulkopuolinen seksi eivät kumpikaan ole rikollista. Kuitenkin muun muassa alaikäiseen kohdistuva seksi, seksiin pakottaminen sekä seksikaupassa paritus ja seksin osto paritettavilta henkilöiltä tai ihmiskaupan uhreilta ovat laitonta.
Kristinusko.
Kristinuskossa haureus on synti kymmentä käskyä vastaan. Uudessa Testamentissa haureus on käännös kreikankielisestä termistä "porneia", joka on myös sanan pornografia taustalla. Syrjähypyistä ja aviouskottomuudesta käytettiin kuitenkin toista ilmaisua "moikheia". Uskonnollisena terminä haureus voi viitata teologiseen käsitykseenseitsemästä kuolemansynnistä, joista yksi on siveettömyys. Tiukimmillaan myös avoliitossa eläminen luokitellaan haureudeksi. Muun muassa Kansanlähetyksen ääririvit ovat tuominneet avoliiton haureudeksi.
Katolinen kirkko.
Katolisen moraalin mukaan lisääntyminen (pyhässä avioliitossa) on yksi seksuaalisen toiminnan ensisijaisista tavoitteista, siksi laajassa merkityksessä kaikki itseään palveleva seksuaalinen toiminta on haureutta. Laajassa merkityksessä se sisältää itsensä tyydyttämisen (masturboinnin), sodomian (homoseksuaalisuuden ja eläinseksin), insestin, aviorikoksen ja avioliiton ulkopuolisen tai esiaviollisen seksin ja rahaa vastaan harjoittettavan seksin (prostituutio).
Tuomas Akvinolainen ja Alphonsus Liguori opettivat molemmat, että myös suuseksi on haureutta eli kuolemansyntiä.
Islam.
Avioliiton ulkopuolinen seksi eli haureus on ehdottomasti kielletty islamissa. Joissakin muslimimaissa, kuten Saudi-Arabia, Pakistan, Afganistan, Iran, Kuwait, Malediivit, Marokko, Oman, Mauritania, Qatar, Sudan ja Jemen kaikki avioliiton ulkopuolinen seksuaalinen toiminta on laitonta.
Opplandin lääni

Opplandin lääni () on Norjan lääni maan eteläosassa Østlandetin alueella. Se sijaitsee sisämaassa Oslon kaupungin pohjoispuolella ja ulottuu Mjøsajärveltä etelässä Jotunheimin vuorille pohjoisessa. Sen hallinnollinen keskus on Lillehammer. Läänissä on 188 953 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 25 192,09 neliökilometriä. 
Oppland on matkailijoiden suosimaa aluetta, jossa on sekä museoita että talviurheilukohteita.
Kunnat.
Opplandin lääniin kuuluu yhteensä 26 kuntaa:
Vesa Ranta

Vesa Ranta (s. 20. heinäkuuta 1973 Muhos) on suomalainen muusikko ja valo- ja videokuvaaja.
Muusikko.
Muusikkona Ranta tunnetaan erityisesti metalliyhtye Sentencedin rumpalina. Hän soitti yhtyeessä vuodesta 1989 yhtyeen lopettamiseen, syksyyn 2005 asti. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa hän soitti myös muhoslaisessa Anthony-nimisessä yhtyeessä, joka julkaisi yhden demon ja singlen.
Sentencedin jälkeen Ranta soitti vuosina 2009–2017 The Man-Eating Tree -yhtyeessä, kunnes päätti keskittyä täysin kuvaamiseen.
Vuonna 2021 hän kuitenkin liittyi uuteen doom-metal-yhtyeeseen nimeltä The Abbey ja on myös kertonut vaikuttavansa yhtyeessä Kuumet, joten tauko muusikon urasta jäi melko lyhyeksi. Lisäksi hän soittaa uudessa suomalais-ruotsalaisessa superyhtyeessä Cemetery Skylinessa.
Kuvaaja, kuvajournalisti, videokuvaaja.
Ranta opiskeli valo- ja videokuvausta Jaakkiman ja Voionmaan opistoissa vuosina 1994–1996 ja valmistui valokuvaajaksi Turun ammattikorkeakoulun Taideakatemiasta vuonna 2001. Rannan töitä on ollut esillä muun muassa Oulussa ja Helsingissä sekä Venäjän Nižni Novgorodissa ja Itävallan Bregenzissä. Sentencedin "The Cold White Light"- ja "The Funeral Album" -albumien kansitaiteet ovat Rannan tekemiä, ja hän on tehnyt kansitaidetta myös Poisonblackille, Solution 13:lle, Kypckille ja Kalmahille.
Rannan kuvaama ja Jenni Räinän toimittama "Reunalla – tarinoita Suomen tyhjeneviltä sivukyliltä" oli ehdolla vuoden 2017 Tieto-Finlandia-palkinnon saajaksi. Teos sai vuonna 2018 Botnia-palkinnon. Syyskuussa 2019 ilmestyy Rannan valokuvakirja "Agony Walk – On the Road with Sentenced", joka on kuvattu Sentencedin kiertueilla vuosina 1995–2003.
Kuvataiteilijana Vesa Rannan teoksia on ollut lukuisissa soolo- ja ryhmänäyttelyissä niin Suomessa kuin Euroopassakin.
Vuodesta 2015 alkaen Ranta on kuvannut sekä kaupallisia videotuotantoja, että musiikkivideoita oman yrityksensä Kaira Filmsin kanssa muun muassa Amorphikselle, Swallow the Sunille, Sólstafirille, Kypckille ja Dark Tranquillitylle.
Ranta on Valokuvataiteilijoiden liiton, Oulun taiteilijaseuran ja Pohjoisen valokuvakeskuksen jäsen. Hän on toiminut myös viimeksi mainitun puheenjohtajana.
S/S Kajaani VI

S/S Kajaani VI on vuonna 1921 valmistettu höyrylaiva, joka alun perin toimi hinaajana Oulujärvellä. Vuonna 1963 alus siirrettiin proomuksi Kajaani Oy:n henkilökunnan kuljetukseen Ärjän saareen. Edelleen vuonna 1975 alus siirrettiin Saimaan vesistöön ja perusteellisen kunnostuksen jälkeen 1995–2000 alus siirrettiin risteilykäyttöön Keiteleen kanavalle ja Keitele-järvelle. Risteilytoiminta lopetettiin syksyllä 2006, jolloin alus siirtyi kokonaan yksityiskäyttöön.
Omistushistoria.
Myöhemmät omistajat eivät ole tiedossa.
Sydän-Suomen Laiva Oy osti aluksen vuonna 1995. Myyjänä oli joensuulainen Weekender Oy. Sydän-Suomen Laiva vahvisti omistuksensa alukseen kuulutusmenettelyllä vuonna 2001.
2013 S-S L Oy myi aluksen Lahteen
Tietoja aluksesta.
Alus rakennettiin talvella 1920–21 Varkaudessa Lehtoniemen telakalla ja siirrettiin Oulujärven rantaan lohkoina, jossa se lopullisesti koottiin. Kuljetus tapahtui rautateitse.
Alus oli paikallisten tietojen mukaan aikansa suurin ja nopein hinaaja Oulujärvellä.
Se oli varustettu 160 ihv (indikoitua hevosvoimaa) höyrykoneella, joka myös toimi pääkoneena. Lisäksi aluksessa oli apukoneet, joista toinen käytti generaattoria ja toinen pumppua. Aluksessa oli perässä lauhdevesitankki, joka toimi pintalauhduttajana. Alukseen asennettiin vuonna 1952 uusi 15 barin kattila. Myös vuonna 1961 alukseen tehtiin huoltotöitä.
Alus oli rakennettu merikelpoiseksi ja siinä oli muun muassa jäävahvistuksena keulapuolella kaaritus 30 senttimetrin välein.
Käyttöhistoria.
Vuonna 1963 hinauskäyttö lopetettiin, jonka jälkeen alusta käytettiin Kajaani Oy:n henkilökunnan kuljetuksessa Ärjän saareen. Kattilaa ei enää lämmitetty, vaan alusta käytettiin proomuna.
Vuonna 1967 alus myytiin Reino Markkaselle, joka purki siitä höyrykattilan ja –koneen. Tilalle tuli kauniskäyntinen AEC-diesel 150 hv ja Twin Disc –mekaaninen merikytkin. Vanhat osat lienevät tulleet hylätyiksi siten, että kattila ja kone menivät romun ostajalle. Kattila päätyi teollisuuden palvelukseen Jyväskylään. Muita purettuja osia löytyy muun muassa Alajärveltä (Aunola).
Kun alus siirtyi vuonna 1974 Markku Markkolan omistukseen, se siirrettiin maakuljetuksena Saimaan vesistöön vuonna 1975. Iisalmeen siirron yhteydessä jouduttiin purkamaan vanha ohjaushytti kuljetuksen mataloittamiseksi. Markkola rakennutti uuden ohjaushytin teräksestä.
Aluksen peruskorjaus tehtiin vuosina 1995–2000, jonka jälkeen alus on toimi matkustaja-aluksena m/s Liwia -nimellä Keiteleen kanavalla ja Keitele-järvellä vuoteen 2006 asti, jolloin se jäi varustajan (Sydän-Suomen Laiva Oy:n) omaan käyttöön.
Vuonna 2011 alus myytiin lappeenrantalaiselle ostajalle. Kaupan ehdot eivät lopulta kuitenkaan toteutuneet, jolloin alus myytiin uudelleen syyskuussa 2013, jolloin se siirtyi Lahteen.
Peruskorjauksen 1995–2000 jälkeen.
Aluksesta tehtiin perinteitä kunnioittaen vanhan ajan sisävesimatkustajalaiva, jonka tekniikka vastaa kuitenkin nykyajan vaatimuksia.
Aqtöben alue

Aqtöben alue (; ) on hallintoalue Kazakstanin länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Aqtöben kaupunki. Alueen pinta-ala on 300 600 neliökilometriä. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan siellä oli 906 220 asukasta.
Aqtöben alue rajoittuu koillisessa Qostanain, idässä Ūlytaun, kaakossa Qyzylordan, lounaassa Mañğystaun, lännessä Atyraun ja luoteessa Länsi-Kazakstanin alueisiin sekä pohjoisessa Venäjän Orenburgin alueeseen ja etelässä Uzbekistanin Karakalpakstanin tasavaltaan. Se on etupäässä matalaa tasankoa. Keskiosassa kohoaa Uralvuorten eteläinen jatke Mūğaljar (korkein kohta Ülken Boqtybai 657 metriä). Lännessä on Etu-Uralin ja koillisessa Turgain laakio, lounaassa Kaspian syvänkö ja etelässä hiekka-aavikoita kuten Aralin Karakum sekä Iso- ja Pieni-Borsyq. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kromiitti, nikkeli, koboltti, fosfori, titaani, kulta, bauksiitti, rikkikiisu, maaöljy, maakaasu, kivihiili ja kaliumkloridi.
Alueella vallitsee kuiva mannerilmasto. Talvet ovat kylmiä ja kesät kuumia ja kuivia. Tammikuun keskilämpötila on etelässä –10 ja idässä –17 astetta. Heinäkuun keskilämpötila on pohjoisessa 21–23 ja etelässä 24–26 astetta. Vuotuinen sademäärä vaihtelee pohjoisen 350:stä etelän 200 millimetriin.
Suurimmat joet ovat Jem (Embı), Uralin sivujoet Or ja Elek sekä Yrğyz, Oiyl, Torğai ja Sağyz. Pienistä järvistä suurin osa on suolaisia. Joet ja järvet kuivuvat usein kevään jälkeen.
Alueen pohjois- ja keskiosat ovat ruoho- ja heinäaroa ja eteläosa puoliaavikkoa tai aavikkoa. Jokilaaksoissa on niittyjä, poppeli-, haapa- ja koivumetsiköitä ja pensaikkoja. Eläinkuntaan kuuluvat susi, kettu, korsakki, mäyrä, saiga-antilooppi, kuhertajagaselli ja villisika.
Vuonna 1932 perustettu alue jakautuu hallinnollisesti Alğan, Baiğaninin, Hromtaun, Mūğaljarin, Märtökin, Oiylin, Qarğalyn, Qobdan, Şalqarin, Temırin, Yrğyzin ja Äiteke Bin piireihin sekä Aqtöben kaupunkipiiriin. Muita kaupunkeja ovat Alğa, Embı, Hromtau, Jem, Qandyağaş, Şalqar ja Temır. Kaupunkiväestön osuus on 74,1 prosenttia. Asukkaista 85,7 prosenttia on kazakkeja, 7,2 prosenttia venäläisiä, 3,3 prosenttia ukrainalaisia ja 1,0 prosenttia tataareja (vuonna 2025).
Alueen läpi kulkevat Orenburgin ja Taškentin sekä Atyraun ja Orskin väliset rautatiet. Tärkein maantie johtaa Oralista Aqtöben ja Qarabūtaqin kautta Araliin.
Tärkeimmät teollisuudenalat ovat kaivos-, metalli- ja kemian teollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, vihanneksia, perunaa, lihaa ja maitoa. Suurimmat veronmaksajat olivat vuonna 2022 öljy- ja kaasuyhtiö SNPS-Aktobemunaigaz sekä kaivos- ja metalliyhtiö Kazhrom.
Aqtöbessä toimii yliopisto, lääketieteellinen korkeakoulu ja sotilaslentäjäakatemia, kazakin- ja venäjänkieliset teatterit, filharmonia ja kotiseutumuseo.
SPQR

SPQR tai S.P.Q.R. on latinankielinen lyhenne ja lentävä lause. Lyhenne tulee latinan sanoista "Senatus populusque Romanus" (). Alun perin lause on saattanut olla muodossa "Senatus populus Quirites Romani". S.P.Q.R. oli Rooman valtakunnan virallinen lyhenne. Virallinen lyhenne SPQR ilmaisi, että Rooman valtion perustana oli senaatin ja kansan yhteistyö. SPQR esiintyy Rooman lainopillisessa, poliittisessa ja historiallisessa kirjallisuudessa. Se mainitaan esim. Ciceron puheissa ja Liviuksen historiankirjoituksissa. 
Nykyaikana SPQR-lyhennettä käytetään Rooman kaupungin vaakunassa sekä monissa kaupungin rakennuksissa ja viemärinkansissa. Monet viemärinkansissa olevat SPQR-merkinnät ovat peräisin Benito Mussolinin ajalta, joka käytti tätä lyhennettä usein propagandassaan. 
Historia.
Lyhenteen alkuperää ei tunneta, mutta se voidaan ajoittaa Rooman tasavallan aikoihin. Lyhenteessä mainitut kaksi yksilöä ovat "Senatus" ja "Populus Romanus". Kuningasvallan aikana kumpikaan ei ollut itsenäinen, joten alkuperä voidaan ajoittaa tasavallan perustamisen aikoihin. Lyhenne kuitenkin jatkoi eloaan Rooman valtakunnassa.
Rooman kirjallisuudessa "populus Romanus" tarkoitti tasavallan hallintoa. Kun roomalaiset nimittivät muiden maiden hallituksia, he käyttivät usein "populus"-sanaa yksikössä tai monikossa, kuten "populi Priscorum Latinorum". "Romanus" on adjektiivi, jota käytettiin erottamaan roomalaiset muista sen ajan kansoista. 
Roomalaiset uskoivat, että täysi päätösvalta tulisi kansalta. Tässä mielessä kansa tarkoittaa koko hallintoa. Senaattia tosin hallitsivat vähälukuiset patriisit, joiden tahtoa noudattivat konsulit, preettorit ja "Comitia centuriata" (Sadan komitea), jonka tahtoa noudatti Tribuuni.
Aitoon Honkala

Aitoon Honkala on tanssilava Aitoossa Pälkäneellä. Aitoon Honkala on 1956 avattu Aitoon VPK:n ylläpitämä tanssin harrastajien tanssipaikka. Aitoon Honkalassa pidetään myös Aitoon kirkastusjuhlat -musiikkitapahtuma.
Aitoon Honkala on ollut alun perin Aitoon kansakoulu ja sen on rakentanut luopioislainen rakennusurakoitsija Heikki Lehtelä vuonna 1915.
Uutiskriteerit

Uutiskriteerit ratkaisevat sen uutisoidaanko juttu vai ei. Mitä useampi uutiskriteeri täyttyy sitä varmempaa julkaiseminen on.
Alkuperäiset uutiskriteerit kehittivät Johan Galtung ja Mari Holmboe Ruge 1965. Kriteereitä on kaikkiaan 15 kappaletta. Tässä kriteerit hieman yksinkertaistettuna:
Professori Yrjö Ahmavaaran luomien uutiskriteerien pohjalta on muokattu Yleisradion ohjelmatoiminnan säännöstöön uutiskriteerit. Niiden mukaan uutisarvo määräytyy seuraavien kriteerien mukaan:
Atıraw’n alue

Atyraun alue (; ) on hallintoalue Kazakstanin länsiosassa. Sen keskus on Atyraun kaupunki. Alueen pinta-ala on 112 000 neliökilometriä. Siellä oli 712 480 asukasta vuonna 2025.
Maantiede, ilmasto ja luonto.
Atyraun alue rajoittuu pohjoisessa Länsi-Kazakstanin, idässä Aqtöben ja kaakossa Mañğystaun alueisiin, etelässä Kaspianmereen ja lännessä Venäjän Astrahanin alueeseen. Se sijaitsee Kaspian syvängön koillisosassa. Idässä on Jemjoen laakio ja kaakossa Ustjurtin laakion länsireuna. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, josta suuren osan peittävät hiekka-aavikot. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy ja maakaasu sekä Inderjärven kalium- ja natriumsuolat.
Alueen ilmasto on hyvin mantereinen. Talvi on melko kylmä ja kesä kuuma ja kuiva. Keskilämpötila on tammikuussa –3,4:stä –5:een ja heinäkuussa 24–25 astetta. Sää on usein hyvin tuulinen. Vuotuinen sademäärä on 150–200 millimetriä.
Tärkein joki on Kaspianmereen laskeva Ural. Pienemmät joet kuten Jem, Sağyz ja Oiyl kuivuvat hiekka-aavikolle. Jokilaaksoissa ja Kaspianmeren rannalla on paljon kesällä kuivuvia pieniä suolajärviä. Järvistä suurimmat ovat Inder, Jamansor ja Aiğyrköl.
Alue on etupäässä heinää ja pensaita kasvavaa aavikkoa ja puoliaavikkoa. Kaspianmeren pohjoisrannoilla on ruoikkoa ja jokilaaksoissa kasvaa poppeleita ja pajuja. Eläinkuntaan kuuluvat susi, kettu, jänis, aasianmetsäkauris ja saiga-antilooppi. Joilla ja järvillä on vesilintuja ja Kaspianmeressä kaspianhylkeitä, venäjänsampia, tähtisampia, karppeja, monneja ja muita kalalajeja.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Vuonna 1938 perustettu alue oli vuoteen 1992 saakka nimeltään Gurjevin alue. Se jakautuu hallinnollisesti Inderin, Isatain, Jylyoin, Kūrmanğazyn, Mahambetin, Maqatin ja Qyzylqoğan piireihin sekä Atyraun kaupunkipiiriin. Kaupunkeihin kuuluu myös Qūlsary.
Kaupunkiväestön osuus on 54,9 prosenttia. Asukkaista 93,0 prosenttia kazakkeja ja 4,2 prosenttia venäläisiä (vuonna 2025).
Liikenne ja talous.
Atyrausta on rautatieyhteydet Astrahaniin ja Orskiin. Maqatista haarautuu rata Mañğystaun alueen Beineuhun. Atyraussa on kansainvälinen lentokenttä.
Alueen talous perustuu 1930- ja 1940-luvuilla alkaneeseen öljyn ja kaasun tuotantoon. Atyraussa on öljynjalostamo ja kemian tehdas. Lisäksi on koneenrakennus-, metalli-, rakennustarvike-, elintarvike- ja kevyttä teollisuutta.
Kaspianmerellä ja Uraljoella harjoitetaan kalastusta. Maatalous on erikoistunut lampaiden, nautakarjan, hevosten ja kamelien kasvatukseen. Jokilaaksoissa viljellään perunaa ja vihanneksia.
Nähtävyydet.
Alueen luonnonnähtävyyksinä mainitaan Mūnaily-Molan bitumiesiintymä ja Inderin suolajärvi. Historiallisiin kohteisiin kuuluvat keskiaikaisen Saraişyqin kaupungin rauniot.
IC Rex

IC Rex on syksyllä vuonna 2003 perustettu suomalainen black metal -yhtye, joka oli alun perin toiminnassa vuosina 2003–2009. Yhtye aktivoitui uudelleen vuonna 2015, jolloin se julkaisi split-levytyksen Saturnian Mistin kanssa. Vuonna 2016 yhtye nauhoitti ja julkaisi täyspitkän levyn nimeltään Tulen Jumalat tamperelaisen Saturnal Recordsin kautta. Yhtyeen nimi tarkoittaa "Jään ja tulen kuningasta", jossa riimut I ja C tarkoittavat jäätä ja tulta, ja REX tarkoittaa kuningasta.
Yhtyeen kappaleet ovat pääosin suomenkielisiä. Yhtyeeseen kuuluu vain yksi jäsen, Artifex IC, joka on tunnettu myös yhtyeistä Tunrida ja The Entropy, joissa hän käytti nimeä Lord Adad sekä myöhemmin nimeä Cinatas. Split-julkaisulla vuonna 2015 rumpuja soitti Saturnian Mistin Frater Vile, joka soitti rummut myös Tulen Jumalat -albumille.
IC REX:in ensimmäinen demo, "Lunar Possession", julkaistiin syksyllä 2004. Seuraavana vuonna julkaistiin yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, "Sielun kadotuksen sinfonia". Vuonna 2008 julkaistiin albumi Valonkantajan Alkemia, ja vuonna 2009 albumi Vedenjakaja.
IC REX lopetti toimintansa vuonna 2020.
Eugnostos

Eugnostos, myös "Eugnostos Siunattu" tai "Eugnostoksen kirje", on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta. Kirjasto sisälsi kaksi kokonaista jäljennöstä kirjoituksesta (koodeksi III, kirja 3; ja koodeksi V, kirja 1).
"Eugnostos" on kirjeen muotoon kirjoitettu tutkielma gnostilaisesta esoteerisesta kosmologiasta. Siinä kuvataan näkymätöntä maailmaa ja sen jumalhahmoja ja emanaatioita. Kirjoituksessa ei ole kristillisiä aiheita tai sisältöä. Tekstillä on kuitenkin yhteyksiä kirjoitukseen "Jeesuksen Kristuksen viisaus". Tämän vuoksi tutkijat ovat yleisesti sitä mieltä, että viimeksi mainittu on ollut tästä kirjoituksesta kristilliselle yleisölle muokattu versio.
Länsi-Kazakstanin alue

Länsi-Kazakstanin alue (; ) on hallintoalue Kazakstanin luoteisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Oral. Alueen pinta-ala on 151 300 neliökilometriä. Vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan siellä oli 675 655 asukasta.
Länsi-Kazakstanin alue rajoittuu idässä Aqtöben ja etelässä Atyraun alueisiin sekä lännessä Venäjän Astrahanin ja Volgogradin, luoteessa Saratovin ja Samaran ja pohjoisessa Orenburgin alueisiin. Se on etupäässä Kaspian syvängön tasankoa. Pohjoisessa ja koillisessa ovat Obštši Syrtin reuna-alue ja Etu-Uralin laakio. Korkein kohta on Aqtau (263 metriä). Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, maakaasu, öljyliuske, kalium, magnesium ja rakennusaineet.
Alueella vallitsee mannerilmasto. Talvet ovat kylmiä ja kesät kuumia ja kuivia. Keskilämpötila on tammikuussa –11:stä –14:ään ja heinäkuussa 22–25 astetta. Vuotuinen sademäärä on etelässä 190 ja pohjoisessa 350 millimetriä. Tärkein joki on koillisesta etelään virtaava Ural. Muut joet ehtyvät tasangolle. Alueella on lukuisia pieniä järviä, joista osa on suolaisia.
Pohjoisosa on aroa ja muu alue puoliaavikkoa tai aavikkoa. Etelässä on hiekka- ja suolatasankoja. Pohjoisessa ja Uraljoen varrella kasvaa poppeleita, tammia, koivuja ja muita lehtipuita. Metsäalueilla elää hirviä ja aasianmetsäkauriita, jokien varsilla villisikoja ja etelän hiekkatasangoilla saiga-antilooppeja, kettuja, korsakkeja ja susia. Uraljoki tunnetaan venäjänsammistaan ja tähtisammistaan.
Vuonna 1932 perustettu hallintoyksikkö oli vuoteen 1995 saakka nimeltään Uralin alue. Se jakautuu Aqjaiyqin, Bäiterekin, Bökei ordasyn, Börlın, Jañaqalan, Jänıbekin, Kaztalovin, Qaratöben, Şyñğyrlaun, Syrymin, Tasqalan ja Terektın piireihin sekä Oralin kaupunkipiiriin. Kaupunkeihin kuuluu Oralin lisäksi Aqsai. Kaupunkiväestön osuus on 55,7 prosenttia. Asukkaista 78,8 prosenttia on kazakkeja, 15,8 prosenttia venäläisiä, 1,8 prosenttia ukrainalaisia ja 1,3 prosenttia tataareja (vuonna 2025).
Oralista on maantieyhteydet Atyrauhun, Aqtöbeen ja Orenburgiin. Tärkein rautatie johtaa Saratovista Oralin kautta Sol-Iletskiin. Uraljoella on laivaliikennettä.
Alueella on öljy- ja kaasu-, metalli-, elintarvike-, tekstiili- ja nahkateollisuutta. Siellä tuotetaan yli 30 prosenttia Kazakstanin maakaasusta. Maatalous tuottaa viljaa, vihanneksia, perunaa, lihaa ja maitoa. Suurimpia veronmaksajia olivat vuonna 2022 öljy- ja kaasuyhtiöt.
Tapani Puranen

Tapani Puranen (s. 1. lokakuuta 1957 Juva) on Lempäälässä asuva suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, kapellimestari, kosketinsoittaja, bändijohtaja, tuottaja ja äänittäjä. Hänen puolisonsa on valokuvaaja ja kuvataiteilija Minna Puranen (ent. Juusela-Vanha-Jaakkola). 
Tärkeimmät työt.
Tunnetuimpia Purasen töitä ovat muun muassa jousiorkesterin johto Yö-yhtyeen "Rakkaus on lumivalkoinen" -levytyksellä, Pasi Kauniston ja Pärnun kaupunginorkesterin joululaulu-cd "Joulun juhlaa, talven tunnelmaa" sovituksineen ja orkesterinjohtoineen, Topi Sorsakosken albumien "Muukalainen" (Radiotoimittajien valitsema Kuukauden Levy elokuussa 2000) ja "Luotu lähtemään" sovitus- ja tuotantotyöt sekä Miina ja Manu -lastenkirjojen ja äänitteiden musiikit. Puranen esiintyy muusikkona myös Seppo Tammilehdon "Punainen kitara" -albumilla. Menestynein Purasen sävellyksistä on salanimellä Joachim Brooks julkaistu "Love Like Never Before", joka oli 1996 listaykkösenä Ranskassa, jossa se sai 7 000 radiosoittoa (esittäjä Jazmine, Yhdysvallat/Suomi). Kupletinomaisia huumorikappaleita on 1980–1990-lukujen taitteessa julkaistu useita, yhteistyökumppanina imitaattori-humoristi Vesa Ruuska. Useat televisio-ohjelmat ja mainokset ovat sisältäneet Tapani Purasen musiikkia. Näitä ovat esimerkiksi "Unen ja Valveen kuvia" -taideohjelmat, jotka on esitetty toistuvasti kaikissa Pohjoismaissa sekä Pikku Kakkosen piirrossarjat (muun muassa Mauri Kunnaksen suositut Koiramäki-teokset).
Klassiset teokset.
Vuonna 2007 Puranen on alkanut säveltää myös aiempaa vakavampaa musiikkia. Klassinen ja kirkolliseen käyttöön tarkoitettu hengellinen musiikki on alkanut kiinnostaa säveltäjää.
Rogalandin lääni

 Rogalandin lääni () on Norjan lääni maan lounaisosassa Vestlandetin alueella Pohjanmeren rannalla. Se rajautuu idässä Länsi-Agderin, Itä-Agderin ja Telemarkin lääneihin sekä pohjoisessa Hordalandin lääniin. Sen hallinnollinen keskus on Stavanger, Norjan neljänneksi suurin kaupunki. Läänissä on 470 175 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9 376,63 neliökilometriä.
Rogaland on Norjan tärkein kaasun ja öljyn tuotantoalue sekä merkittävää viljelysmaata. Karmøyn seudulla on suuret kuparivarat.
Kunnat.
Rogalandin lääniin kuuluu yhteensä 26 kuntaa:
Lama Su

Lama Su on kuvitteellinen hahmo "Tähtien sodan" universumissa. Hän esiintyy elokuvassa "". Lama Sun ääninäyttelijänä toimii Anthony Pelan. Muuten Lama Su on tehty tietokoneella.
Rooli.
Lama Su on Kaminon pääministeri ja kloonausmestari. Jedimestari Sifo-Dyasin pyynnöstä Lama Su aloittaa klooniarmeijan luomisen. Kaminolaiset ovat muista olennoista eristäytynyt rotu, jonka jäsenet viihtyvät yksinäisyydessä. Kaukana galaksin tapahtumista elävä Lama Su ei tiedä mitään Tasavaltaa uhkaavasta vaarasta. Kun jedimestari Obi-Wan Kenobi saapuu etsimään kaminolta palkkionmetsästäjä Jango Fettiä, hän kuulee Kaminolla valmistetusta Klooniarmeijasta.
Lama Su on 229 cm pitkä valkoihoinen olio. Lama Sun kaula on yhtä pitkä kuin hänen kätensä, jotka ovat kaksi kertaa ihmisen käden pituiset.
Etelä-Vantaan Urheilijat

Etelä-Vantaan Urheilijat (eli EVU) on vantaalainen jääkiekon junioritoimintaan keskittynyt urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1969 ja sen toiminta keskittyy Länsi-Vantaan alueelle Myyrmäen urheilupuistoon. Kaudella 2010–2011 seuran toiminnassa oli mukana noin 700 lasta, nuorta ja aikuista kolmessakymmenessä jääkiekkojoukkueessa, luistelu- sekä liikuntaleikkikoulussa.
Tavoitteet ja päämäärät.
Seura on nimennyt päätavoitteekseen tarjota mahdollisimman monelle nuorelle harrastusta jääkiekkoilun parissa. Jotta tavoitteiden ja päämäärien saavuttaminen olisi mahdollista, seura pyrkii ottamaan kaikki huomioon ja luomaan parhaat mahdolliset olosuhteet oppimiseen. Myös yksilön henkinen kasvu, sosiaalisuuteen kasvaminen sekä urheilullisen elämäntavan omaksuminen kuuluvat seuran tavoitteisiin.
Itä-Agderin lääni

Itä-Agderin lääni () on nykiseen Agderin lääniin kuuluva entinenNorjan lääni maan etelärannikolla Skagerrakin rannalla Sørlandetin alueella. Se rajautui idässä Telemarkin lääniin ja lännessä Länsi-Agderin ja Rogalandin lääneihin. Sen hallinnollinen keskus oli Arendal. Läänissä on 115 785 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9 157,76 neliökilometriä.
Vuoteen 1919 saakka Itä-Agder tunnettiin Nedenesin lääninä ("Nedenes amt"). Se muodosti Länsi-Agderin kanssa Agderin alueen. Valtaosa alueen asukkaista asuu rannikolla. 
Kunnat.
Itä-Agderin lääniin kuului yhteensä 15 kuntaa:
Anton

Anton on miehen etunimi, lyhentymä latinalaisesta nimestä Antonius. Antonin muunnelmia ovat Toni, Tony, Antton ja Anttoni.
Suomessa Anton-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut tammikuuhun 2025 mennessä 20 951 miestä ja noin 20–30 naista.
Jeesuksen Kristuksen viisaus

Jeesuksen Kristuksen viisaus on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan sekä Berliinin koodeksista (BG 8502,3; sivut 77–127) että Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi III, kirja 4). Kirjoituksen nimi, ”Jeesuksen Kristuksen "sofia"”, on kaksimerkityksellinen, sillä vaikka kreikan kielessä sana "sofia" tarkoittaakin viisautta, gnostilaisessa mytologiassa Sofia oli Jeesuksen "syzygy" eli naispuolinen vastine.
Historia.
Teoksen koptinkieliset käsikirjoitukset on ajoitettu 300-luvulle, mutta sen lisäksi kirjoituksesta tunnetaan muutamia kreikankielisiä katkelmia, jotka ovat peräisin 200-luvulta, mikä viittaa varhaisempaan ajoitukseen. Kirjoitus on saatettu kirjoittaa Syyriassa toisen vuosisadan puolessa välissä.
Kirjoituksella on paljon yhtäläisyyksiä "Eugnostokseen", joka tunnetaan samoin Nag Hammadin kirjastosta. "Jeesuksen Kristuksen viisauteen" on kuitenkin lisätty kristillinen kehyskertomus ja sitä on laajennettu jonkin verran. Kirjoitus on riippuvainen ainakin "Matteuksen" ja mahdollisesti myös "Luukkaan" ja "Johanneksen evankeliumeista", joten varmuudella se on kirjoitettu ainakin niiden jälkeen.
Keskustelu kirjoituksen ajoituksesta on oleellista, koska jotkut ovat väittäneet tämän kaltaisten gnostilaisten kirjoitusten sisältävän Jeesuksen aitoja sanoja, mikä olisi mahdollista, jos kirjoitukset olisivat peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta. Osa tutkijoista pitää kirjoituksia merkittävästi myöhäisempinä ja katsoo niiden olevan peräisin epäluotettavammista myöhemmistä lähteistä. Suurin osa tutkijoista katsoo, että kirjoitus on alkuperältään täysin gnostilainen. Tämä perustuu samankaltaisuuksiin kirjoituksessa olevien mystillisten opetusten ja muiden gnostilaisten kirjoitusten välillä.
Sisältö.
Kirjoituksen mystillinen sisältö käsittelee jumaluuksien luomista, enkeleitä ja kaikkeutta, painottaen ikuisia ja metafyysisiä totuuksia. Kirjoitus sijoittuu Jeesuksen ylösnousemuksen jälkeiseen aikaan, ja siinä Jeesuksen opetuslapset esittävät hänelle kysymyksiä koskien tuonpuoleista, sinne pääsemistä ja sinne pääseviä etuoikeutettuja. Opetuslapsista mainitaan nimeltä Bartolomeus, Filippus, Matteus, Tuomas ja Magdalan Maria.
Kirjoitus koostuu kolmestatoista kysymyksestä, joihin Jeesus vastaa lyhyesti:
George Cohen

George Reginald Cohen (22. lokakuuta 1939 Kensington, Lontoo, Englanti – 23. joulukuuta 2022) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja.
Koko uransa Fulhamissa pelannut Cohen tunnettiin joukkueelle sitoutuvana, voimakkaana oikeana pakkina ja erityisesti taitavana joukkuehengen luojana. Yhteensä 459 ottelua Fulhamissa pelannutta Cohenia pidetäänkin seuran historian yhtenä parhaana pelaajana yhdessä Fulham-legendan Johnny Haynesin kanssa.
Englannin maajoukkueessa Cohen teki debyyttinsä 2–1-voitto-ottelussa Uruguayta vastaan vuonna 1964. Hän edusti Englannin maajoukkuetta kaikkiaan 37 kertaa. Cohen oli tärkeä pelaaja maajoukkueelleen vuoden 1966 MM-kotikisoissa, jossa Englanti voitti maailmanmestaruuden; hän pelasi joukkueen jokaisessa kuudessa ottelussa.
Sprinttiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1991

Sprinttiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991 ensimmäisen kerran. Kilpailut pidettiin Saksan Gelsenkirchenissä 6.–8. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa