tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kamtšatkanuunilintu

Kamtšatkanuunilintu ("Seicercus examinandus") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on läheisintä sukua lapinuunilinnulle ("Seicercus borealis"), ja sitä pidettiin aiemmin toisinaan sen alalajina. Morfologisesti nämä lajit ovat lähellä toisiaan, mutta DNA:n ja laulunsa puolesta ne ovat selvästi erilliset, ja vuodesta 2011 niitä on pidetty omina lajeinaan.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kamtšatkanuunilintu pesii Kamtšatkan niemimaalla sekä Sahalinin, Hokkaidōn ja Kuriilien saarilla. Se suosii pesimäympäristönään alavia lehtimetsiä. Laji talvehtii Bruneissa, Filippiineillä, Indonesiassa, Malesiassa ja Taiwanissa. Euroopan tiettävästi ensimmäinen havainto kamtšatkanuunilinnusta tehtiin 18. heinäkuuta 2021 Enontekiön Kilpisjärvellä. Yhdysvalloissa sitä on tavaittu harhailijana jo aiemmin.
Insundet

Insundet on järvi Eckerössä Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 19 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Insundetin pituus etelästä pohjoiseen on 660 metriä. Järven pohjoisosa on soistunut. Saaria ei ole. Insundetin rannat ovat metsää ja suota, valuma-alueella on myös maatalousmaata. Insundetiin virtaa laskuoja lounaasta Träsketistä, jonka korkeustaso on 1,4 metriä Insundetia ylempi. Insundetista virtaa laskuoja pohjoiseen Norrsundetiin, joka on Marsundista etelään työntyvä kapea merenlahti. Marsund on salmi, joka erottaa Eckerön saaren Manner-Ahvenanmaasta.
Insundet (94.210.1.026) kuuluu Ahvenanmaan luoteiseen saaristoalueeseen (94.21), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistössä (94). Luoteiseen saaristoalueeseen kuuluu Insundetin ohella Vandöfjärden, Inre fjärden, Leviksfjärden, Norsträsk ja 21 muuta järveksi luokiteltua vakavettä.
Insundet on kolmanneksi laajin Eckerön yhdestätoista järvestä. Laajin on Inre fjärden Eckerön pääsaaren pohjoisosassa.
Adolf Edvin Arppe

Adolf Edvin Arppe (18. joulukuuta 1852 Helsinki – 13. syyskuuta 1889 Pälkjärvi) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Arppen vanhemmat olivat professori, senaattori Adolf Edvard Arppe ja Emilia Sofia Porthan ja puoliso vuiodesta 1884 Elin Sofia Karsten. Arppe tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1868 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1879, varatuomarin arvon hän sai 1881. Arppe oli lääkintöhallituksen kanslisti vuodesta 1884 ja senaatin talousosaston kanslisti vuodesta 1886. Hän harjoitti myös asianajajan tointa.
Arppe oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888.
Ivan Lažetšnikov

Ivan Ivanovitš Lažetšnikov (, 25. syyskuuta 1790 Kolomna – 8. heinäkuuta 1869 Moskova) oli venäläinen kirjailija.
Suku, koulutus ja virkaura.
Ivan Lažetšnikov syntyi varakkaaseen kauppiasperheeseen. Hän sai perusteellisen kotikoulutuksen, työskenteli virkamiehenä Moskovassa ja osallistui Venäjän isänmaalliseen sotaan. Lažetšnikov erosi armeijan palveluksesta vuonna 1819. Vuosina 1820–1837 hän työskenteli kansanvalistusministeriössä muun muassa Penzan, Kazanin ja Tverin läänien koulujohtajana. Lažetšnikov oli Tverin ja Vitebskin varakuvernöörinä vuosina 1843–1853 ja sensorina Pietarissa vuosina 1856–1857. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1858 ja asettui lopullisesti Moskovaan. Näkemyksiltään Lažetšnikov oli isänmaallinen maltillinen liberaali.
Kirjallinen ura.
Lažetšnikov julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1807. Hänen ensimmäinen historiallinen romaaninsa "Posledni Novik, ili Zavojevanija Lifljandii v tsarstvovanije Petra Velikogo" (”Viimeinen Novik eli Liivinmaan valloitus Pietari Suuren aikana”, 1831–1833) herätti paljon huomiota. Lažetšnikov oli ensimmäinen venäläinen kirjailija, jonka elävät ja yksityiskohdiltaan uskottavat romaanit perustuivat historiallisiin faktoihin. Hänen teoksistaan tunnetuin on keisarinna Annan hovin juonitteluja kuvaava romaani "Ledjanoi dom" (”Jäätalo”, 1834–1835). Kolmas romaani "Basurman" (1838) kertoo Iivana III:n ajasta ja Venäjällä toimineista ulkomaalaisista. Lažetšnikovin myöhempiä proosateoksia pidettiin vähemmän onnistuneina. Hän on kirjoittanut myös näytelmiä ja muistelmia. Näytelmään "Opritšnik" (1842) perustuu Pjotr Tšaikovskin samanniminen ooppera.
Ólafur

Ólafur on islantilainen miehen etunimi. Sen nimisiä islantilaisia henkilöitä ovat muun muassa:
Knut Adolf Boije af Gennäs

Knut Adolf Boije af Gennäs (27. heinäkuuta 1856 Ilola – 14. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Boije af Gennäsin vanhemmat olivat eversti Adolf Vilhelm Boije af Gennäs ja Anna Charlotta Matilda Grundelstierna ja puoliso 1893–1907 Nadeschda Ponomareva. Boije af Gennäs palveli upseerina venäläisissä joukko-osastoissa, luutnantiksi hän yleni 1878. Hän oli sittemmin Suomen kenraalikuvernöörin kanslian palveluksessa, ratsumestariksi hänet ylennettiin 1882. Erottuaan tehtävistään hovineuvoksena 1891 Boije af Gennäs toimi virkamiehenä vuoteen 1906 ja sai valtioneuvoksen arvon. Sotapalvelukseen hänet kutsuttiin uudelleen ensimmäisen maailmansodan aikana.
Boije af Gennäs oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Tytär Helena meni naimisiin Marcus Kjöllerfeldt kanssa.
Vapaakirkollinen vaikuttaja Constantin Boije af Gennäs oli Knut Adolf Boije af Gennäsin veli.
Telluuriheksafluoridi

Telluuriheksafluoridi (TeF6) on telluurin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa telluuriheksafluoridi on väritöntä ja pahanhajuista kaasua. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta telluurihapoksi ja reagoi myös alkoholien tai amiinien kanssa. Telluuriheksafluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridien kanssa kompleksiseksi heptafluorotelluraatti(VI)ioniksi ([TeF7]-). Telluuriheksafluoridi on hyvin myrkyllistä.
Telluuriheksafluoridia voidaan valmistaa telluurista ja fluorista kuumentamalla tai fluoraamalla telluuridioksidia bromitrifluoridilla.
Te + 3 F2 → TeF6
Lorenzo Sonego

Lorenzo Sonego (s. 11. toukokuuta 1995 Torino) on italialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan ATP-listalla kaksinpelissä sijalle 26 kesäkuussa 2021 ja nelinpelissä sijalle 132 huhtikuussa 2021. Kaksinpelissä hän on voittanut kaksi ATP-turnausta ja nelinpelissä yhden.
Sonego voitti ensimmäisen ATP-turnauksensa Antalyassa 2019. Cagliarissa 2021 hän voitti sekä kaksinpelin että nelinpelin.
Ólafur Haukur Símonarson

Ólafur Haukur Símonarson (s. 24. elokuuta 1947 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija ja arkkitehti. Teoksissaan hän käsittelee kriittisesti islantilaista kaupunkielämää, esimerkiksi avainromaanissa "Vatn á myllu kölska" (1978). Romaanien lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu runoja, lauluja, novelleja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia.
Ólafur Jóhann Sigurðsson

Ólafur Jóhann Sigurðsson (1918 Hlíð, Islanti – 1988 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen kirjailija. Hän opiskeli Yhdysvalloissa kirjallisuutta ja oli sittemmin Islannissa toimittajana. Hän kirjoitti runoja, romaaneja, novelleja ja lastenkirjoja. Hänen proosansa on lyyristä. Hänen pääteoksena on trilogia "Gangvirkið" (1955), "Seiður og hélog" (1977) ja "Drekar og smáfuglar" (1983).
Suomennetut teokset.
Ólafurin runoja on julkaistu suomeksi antologiassa "Ja tunturin takaa kuulet –: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa", suom. ja toim. Maj-Lis Holmberg, Espoo: Weilin+Göös 1977
Toribio de Mogrovejo

Pyhä Toribio Alfonso de Mogrovejo (1538 Mayorga de Campos, Leon, Espanja – 23. toukokuuta 1606 Santa, Peru) oli pyhimys, lakimies, professori ja piispa. Hän toimi professorina Salamancan yliopistossa, hänestä tuli inkvisition päätuomari Granadassa ja lähetettiin pappis- ja piispavihkimyksen jälkeen Peruun. Hän perusti ensimmäisen seminaarin läntisellä pallonpuoliskolla, taisteli alkuperäisväestön oikeuksien puolesta espanjalaisia vastaan sekä järjesti konsiileja ja synodeja Uudessa maailmassa. Hän perusti myös kouluja, kirkkoja ja sairaaloita sekä opetteli useita intiaanikielten murteita tukeakseen työtään heidän keskuudessaan. Paavi Innocentius XI julisti hänet autuaaksi 2. heinäkuuta 1679 ja paavi Benedictus XIII kanonisoi hänet 10. joulukuuta 1726. Hän eli seuraavien 14 paavin hallintokausien aikana: Paavali III (1534–1549), Julius III (1550–1555), Marcellus II (1555), Paavali IV (1555–1559), Pius IV (1559–1565), pyhä Pius V (1566–1572), Gregorius VIII (1572–1585), Sixtus V (1585–1590), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590–1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592–1605), Leo XI (1605) ja Paavali V (1605–1621). Hän on Latinalaisen Amerikan piispojen, alkuperäiskansojen oikeuksien, Liman ja Perun suojeluspyhimys sekä hänen muistopäiväänsä vietetään 23. maaliskuuta, 19. helmikuuta ja aikaisemmin 27. huhtikuuta.
Surekha Sikri

Surekha Sikri (19. huhtikuuta 1945 New Delhi – 16. heinäkuuta 2021 Mumbai) oli intialainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän oli hinditeatterin veteraani ja teki elokuvadebyyttinsä vuoden 1978 poliittisessa draamassa "Kissa Kursi Ka" ja jatkoi sivurooleja lukuisissa hindin- ja malajalaminkielisissä elokuvissa sekä intialaisissa saippuaoopperoissa. Sikri sai useita palkintoja, mukaan lukien kolme National Film Awards -palkintoa ja yksi Filmfare Awards -palkinto.
Sikri voitti National Film Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta kolmesti rooleistaan ​​elokuvissa "Tamas" (1988), "Mammo" (1995) ja "Badhaai Ho" (2018). Hän voitti Indian Telly Awards -palkinnon parhaana naisnäyttelijänä negatiivisessa roolissa työstään saippuaoopperassa "Balika Vadhu" vuonna 2008 ja Indian Telly Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta samassa sarjassa vuonna 2011. Lisäksi hän voitti Sangeet Natak Akademi -palkinnon vuonna 1989 panoksestaan ​​hinditeatterille. Hänen viimeisiin elokuviinsa kuulunut "Badhaai Ho" (2018) sai suurta arvostusta katsojilta ja kriitikoilta. Hän voitti roolisuorituksestaan kolme palkintoa: parhaan naissivuosan National Film Awards-, Filmfare Awards- ja Screen Awards -palkinnot.
Sikri kuoli sydänhalvaukseen Mumbaissa 16. heinäkuuta 2021.
Yksityiselämä.
Sikri oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä oli poika, Rahul Sikri, joka työskentelee taiteilijana. Hänen toinen aviomiehensä Hemant Rege kuoli vuonna 2009.
Ivan Olbracht

Ivan Olbracht oik. Kamil Zeman, (1882 Semily, Böömi – 1952 Praha, Tšekkoslovakia) oli tšekkiläinen kirjailija ja toimittaja. Hän oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen perustajia ja työskenteli vasemmistolaisissa lehdissä Prahassa ja Wienissä. Hänen varhaistuotantonsa sisältää psykologisia kertomuksia ja romaaneja, mutta myöhemmin hän käsittelee poliittisia ja yhteiskunnallisia aiheita.
Mari Rantasilan filmografia ja esiintymiset

Tämä on Mari Rantasilan filmografia ja esiintymiset.
Yann Fillion

Yann-Alexandre Fillion (s. 14. helmikuuta 1996, Ottawa, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Veikkausliigan AC Oulussa. Fillion debytoi Veikkausliigassa kaudella 2021.
Seurajoukkueet.
Yann Fillionin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2015 FC Montrealin joukkueessa Pohjois-Amerikan kolmostasolla USL:ssa. Fillion siirtyi kaudeksi 2016–2017 Sveitsin kakkostasolla pelanneen FC Zürichin riveihin. Zürich nousi kauden päätteeksi Sveitsin liigaan. Fillion ei pelannut kuitenkaan yhtään sarjaottelua Zürichissä. Hän kävi lainalla Ruotsin kolmostasolla Umeåssa, Norjan kakkostasolla Nest-Sotrassa, Sveitsin kakkostasolla Aaraussa sekä Kanadassa Toronton kakkosjoukkeessa.
Fillion siirtyi kaudeksi 2020 Ykkösessä pelanneen EIF:n riveihin. Hän pelasi EIF:n ykkösmaalivahtina 15 Ykkösen ottelua. EIF oli kaudella 2020 Ykkösessä neljäs. Fillion siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigassa pelaavaan AC Ouluun. Fillion debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2021 ottelussa AC Oulu–Ilves.
Gustaf Mauritz von Essen

Gustaf Mauritz von Essen (4. syyskuuta 1862 Hämeenlinna – 20. kesäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja valtiopäivämies. 
Von Essenin vanhemmat olivat eversti Gustaf Robert von Essen ja Sofia Lovisa Poppius ja puoliso vuodesta 1894 Emilia Vilhelmina Maria Doll. Von Essen tuli ylioppilaaksi Kuopiossa 1883 ja oli oikeustieteen opiskelija vuoteen 1893, mutta työskenteli vuodesta 1889 Nobelin veljesten yhtiöiden palveluksessa Bakussa, Pietarissa ja Helsingissä.
Von Essen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Lightstorm Entertainment

Lightstorm Entertainment on yhdysvaltalainen yritys on keskittynyt tuottamaan elokuvia, sen perusti vuonna 1990 James Cameron.
Oskar Adolf Järnefelt

Oskar (Oscar) Adolf (Adolph) Järnefelt (24. heinäkuuta 1845 Räisälä – 26. joulukuuta 1913 Käkisalmi) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Järnefeltin vanhemmat olivat Georg Magnus Järnefelt ja Amalia Renata Stenbäck ja puoliso Maria Stenbäck. Järnefelt kävi Haminan kadettikoulun ja palveli useissa eri joukko-osastoissa, ensin Venäjällä ja sitten Suomessa. 1883–1889 hän oli 36. reservikomppanian päällikkö, 1889–1891 30. reservikomppanian päällikkö ja 1891–1902 Viipurin reservipiirin piiriesikuntaupseeri. Everstiksi Järnefelt ylennettiin 1891, eron sotapalveluksesta hän sai 1902.
Järnefelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Abbotsford Canucks

Abbotsford Canucks on kanadalainen jääkiekkoseura Abbotsfordista, Brittiläinen Kolumbiasta. Joukkue pelaa AHL-liigassa ja toimii Vancouver Canucksin farmijoukkueena. Joukkue pelaa kotiottelunsa 7 046-paikkaisessa Abbotsford Centressä.
Joukkue tunnettiin vuosina 2005-2013 nimellä Peoria Rivermen ja vuosina 1994-2005 nimellä Worcester IceCats
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 20. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Suomenmaalainen sotilaspiiri

Suomenmaalainen sotilaspiiri eli Suomen sotilaspiiri () oli yksi Venäjän keisarikunnan sotilaspiireistä vuosina 1864–1905. Se käsitti Suomen suuriruhtinaskunnan alueen.
Suomenmaalainen sotilaspiiri perustettiin elokuussa 1864, kun Venäjällä otettiin käyttöön valtakunnallinen sotilaspiirijärjestelmä. Suomenmaalaisen sotilaspiirin päällikkönä oli kulloinenkin Suomen kenraalikuvernööri, ja sen alaisuuteen kuuluivat kaikki Suomeen sijoitetut sotavoimat. Sotilaspiirin päällikkönä Suomen kenraalikuvernööri oli Venäjän sotaministerin alainen, vaikka muuten hän vastasi toiminnastaan suoraan keisarille. Suomenmaalainen sotilaspiiri lakkautettiin kesäkuussa 1905 yhdistämällä se Pietarin sotilaspiiriin. Samassa yhteydessä Suomeen sijoitetuista Venäjän maavoimien joukoista muodostettiin Venäjän 22. armeijakunta.
Sumterin piirikunta (Georgia)

Sumterin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 29 524 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Americuksen kaupunki. Piirikunta on perustettu 1831. Yhdysvaltain 39. presidentti Jimmy Carter on syntynyt Plainsissa, joka sijaitsee Sumterin piirikunnassa.
Lahdenkylä

Lahdenkylä voi tarkoittaa muun muassa seuraavia maantieteellisiä kohteita (listassa vain osa kylistä):
Sana taipuu sijainnista riippuen joko Lahdenkylä : Lahdenkylässä tai Lahdenkylä : Lahdenkylällä. Rantasalmen Lahdenkylän tapauksessa molemmat taivutusmuodot on tulkittu vakiintuneiksi. Lisätietoja: Kotus Asutusnimiarkisto.
Fit for 55

Fit for 55 -paketti on heinäkuussa 2021 EU:n komission esittelemä suuri ilmastopolitiikan uudistusesitys, joka sisältää esityksiä muun muassa uusiutuvan energian osuuden lisäämisestä. Paketti sisältää ehdotuksia EU:n lähivuosien ilmasto­toimista ja käytännön työ­kaluista, joilla voidaan vähentää päästöjä, esimerkiksi lain­säädäntö­ehdotuksia. Uutena työkaluna ehdotetaan hiili­tulleja hiili-intensiivisille tuotteille, jotka tulevat löyhemmän ympäristösäätelyn maista. Komissio tekee ehdotuksia EU:n lain­säädännöksi, joista EU:n jäsenmaat ja EU-parlamentti päättävät. Parlamentin ja jäsen­maiden odotetaan neuvottelevan ehdotuksesta ainakin parin vuoden ajan saadakseen niistä EU-maita sitovia lakeja. Esityksessä on noin 4000 sivua.
Historia.
Fit for 55 -paketti esiteltiin heinäkuussa 2021. Samalla viikolla esiteltiin myös EU:n metsästrategia, joka perustuu EU:n biodiversiteettistrategiaan. Komission mukaan strategia tukee Fit for 55 -pakettia.
Nimi.
EU:n päästövähennystavoite on, että vuonna 2030 sen kasvi­huone­kaasu­päästöt olisivat 55 prosenttia pienemmät kuin vuonna 1990. Tavoite on osa EU:n ilmastolakia, joten se velvoittaa oikeudellisesti tekemään päästöjä leikkaavia toimia. Ilmastopaketin englanninkielinen nimitys Fit for 55 (valmiina 55:een) on johdettu uudesta tavoitetasosta. Vuoteen 2050 mennessä EU haluaa olla ilmastoneutraali, hiilidioksidi­päästöjä voitaisiin siis tuottaa korkeintaan sen verran kuin niitä sidotaan hiilinieluihin.
Sisältö.
Fit for 55 -paketin ehdotuksia:
Sairaala-apteekki

Sairaala-apteekki on sairaaloiden sekä terveyskeskuksien lääkehuollosta vastaava apteekki. Suomessa on 25 sairaala-apteekkia, ja niitä sijaitsee sairaanhoitopiireissä, yliopistollisissa sairaaloissa sekä keskussairaaloissa. Sairaala-apteekki voidaan perustaa vain Fimean luvalla, ja niiden toiminta on tarkoin säädeltyä. 
Sairaala-apteekkiin hankitaan lääkkeitä tukkukaupoista. Lisäksi sairaala-apteekit voivat maahantuoda lääkkeitä itse, valmistaa niitä tai saattaa ne käyttökuntoon ja vastata annosjakelusta. Lääkkeitä varastoidaan sairaala-apteekissa ja niitä toimitetaan sieltä eteenpäin osastoille ja muihin toimintayksikköihin.
Claude Ollier

Claude Ollier (1922 Pariisi, Ranska – 2014) oli ranskalainen kirjailija. Hän työskenteli yritysmaailmassa vuoteen 1955, jolloin hän keskittyi kirjoittamiseen ja kirjoitti esimerkiksi "Cahiers du Cinéma"- ja "Nouvelle Revue Française" -lehtiin. Hän kirjoitti myös kuunnelmia ja romaaneja. Teoksesta "La mise en scène" hän sai Médicis-palkinnon. Ollier sai vaikutteita tuotantoonsa Jacques Lacanin psykoanalyyttisistä teorioista.
Saamelainen (vuoden 2007 elokuva)

Saamelainen on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2007. 
Elokuva on dokumentti, jonka aiheena on saamelainen identiteetti. Siinä haastatellaan yhdeksää eri maista tulevaa saamelaista, jotka kertovat itsestään ja siitä, millaisena he kokevat saamelaisuuden.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Johannes Lehmuskallio voitti elokuvasta vuoden 2007 Tampereen elokuvajuhlilla parhaan kuvauksen palkinnon.
Charles Olson

Charles Olson (27. joulukuuta 1910 Worcester, Massachusetts, Yhdysvallat – 10. tammikuuta 1970 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja kriitikko. Hän antoi vaikutteita 1950-luvulla muodostuneen Black Mountain -koulukunnan jäsenille ollessaan opettajana Pohjois-Carolinassa 1933 perustetussa liberaalissa Black Mountain Collegessa. Hän esitteli 1950 runoutensa perustan esseessä "Projective Verse". Hän vaatii runoutta vapaaksi perinteisistä muodoista ja sen perustana sovellettavaksi hengityksen rytmiä.
Black Mountain -koulukunta

Black Mountain -koulukunta ("Black Mountain poets") oli yhdysvaltalainen runoilijaryhmä, joka muodostui 1950-luvulla. Siihen vaikutti merkittävästi Black Mountain Collegessa opettanut runoilija Charles Olson. Hänen opetuksessaan pyrittiin "projektiiviseen runouteen", jossa runojalkojen sijasta rytmi noudattaa runoilijan hengityksen rytmiä ja "avoimia kenttiä", joista runoilijan energia välittyy lukijalle. Olson esitti 1950 ohjelmansa esseessä "Projective Verse".
Koulukuntaa edustivat myös Robert Creeley, Robert Duncan ja Denise Levertov.
World Trade Center (Helsinki)

World Trade Center Helsinki on toimistorakennus Kluuvissa, Helsingin keskustassa Aleksanterinkadun ja Keskuskadun kulmassa. Se on yksi maailman useista World Trade Centereistä ja tarjoaa toimitiloja pääosin rahoitusalan yrityksille. 
Viime vuosina rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa on sijainnut useita eri liikkeitä, kuten Nordea-pankin konttori, italialainen ravintola ja tietokonekauppa. Rakennuksen sisätiloissa on useita ravintoloita ja baareja. Nykyisin alakerrassa, vanhassa pankkisalissa toimii Lindex-vaatekauppa.
Arkkitehti Pauli E. Blomstedt oli vasta 26-vuotias, kun hän voitti kilpailun Liittopankin rakennuksen suunnittelusta. Rakennus edustaa pohjoismaista klassismia ja valmistui vuonna 1929. Siinä toimi vuoteen 1965 asti hotelli Carlton, jossa oli 116 huonetta.
Cité du train

Cité du train, Mulhousessa, on Euroopan suurin rautatiemuseo.
Se on "Musée français du chemin de fer'n" (Ranskan rautateiden kansallismuseo) seuraaja. Järjestö on vastuussa SNCF:n tärkeimpien historiallisten rautatiekalustoyksikköjen säilyttämisestä.
Museo avattiin vuonna 1971.
Aleksandra Išimova

Aleksandra Osipovna Išimova (, 6. tammikuuta 1805 tai 1803 Kostroma – 16. kesäkuuta 1881 Pietari) oli venäläinen lastenkirjailija.
Aleksandra Išimova syntyi aatelisperheeseen ja opiskeli yksityisissä sisäoppilaitoksissa. Vuodesta 1818 hän asui isänsä karkotuspaikoilla Ust-Sysolskissa, Nikolskissa ja Vienan Kemissä. Vuonna 1825 Išimova matkusti Tsarskoje Seloon pyytämään keisarilta helpotusta Solovetskin saarille lähetetylle isälleen, jonka asuinpaikaksi määrättiin sitten Arkangeli. Išimova jäi Pietariin, jossa hän ansaitsi elantonsa kaunokirjallisuuden kääntäjänä ja myöhemmin kirjailijana.
Išimova oli yksi Venäjän ensimmäisistä ammattimaisista lastenkirjailijoista. Hänen lapsille suunnatut kertomuksensa Venäjän historiasta "Istorija Rossii v rasskazah dlja detei" (1837–1840) herättivät suurta huomiota ja saivat paljon kiitosta. Yksinkertaisella kielellä elävästi ja mukaansa tempaavasti kirjoitetut tarinat perustuvat etupäässä Nikolai Karamzinin historiateokseen. Išimova julkaisi lastenlehtiä "Zvjozdotška" (1842–1863) ja "Lutši" (1850–1860), joista varsinkin ensimmäinen oli hyvin suosittu. Myös erillisinä kirjoina ilmestyneet populaaritieteelliset kertomukset pyrkivät kasvattamaan lukijoitaan kristillis-siveellisessä ja isänmaallisessa hengessä. Kirjailijan puhtaasti kaunokirjalliset teokset olivat vähemmän onnistuneita.
Išimovan Venäjän historiasta julkaistiin tuoreeltaan otteita "Borgå Tidning" ja "Helsingfors Tidningar" -lehdissä. Suomessa hänen kontaktejaan olivat Jakov Grot sekä venäjää opiskellut Augusta Lundahl, jonka kerrotaan myös avustaneen kirjailijan lastenlehteä. Išimova vieraili vuonna 1842 Helsingissä käyden paluumatkalla Porvoossa, Viipurissa ja Imatralla. Hän julkaisi lehdessään matkakuvauksen, jossa ihasteltiin suomalaisten lasten ja nuorten naisten omatoimisuutta ja reippautta.
Keltaevämojara

Keltaevämojara ("Gerres cinereus") on mojaroihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikan itärannikolta. Aikaisemmin lajin katsottiin esiintyvän myös länsirannikolla, mutta se on sittemmin erotettu omaksi lajikseen "Gerres simillimus".
Koko ja ulkonäkö.
Keltaevämojara voi kasvaa suurimmillaan 41 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 30 cm. Laji on ruumiinrakenteeltaan soikeanmuotoinen ja litteähkö. Silmät ovat suuret. Kalan rinta-, perä- ja pyrstöevissä on keltainen vivahde ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Väriltään keltaevämojara on hopeanharmaa ja ruumiissa on kuudesta kahdeksaan punertavaa tai sinertävää pystyjuovaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Keltaevämojaraa tavataan Floridasta Brasiliaan ja Bermudan läheisyydestä. Laji elää hiekkapohjaisilla riutoilla, mangrovekasvustoissa ja vesiheinien joukossa. Se liikkuu matalissa vesissä pieninä varvina ja syö hyönteisiä, äyriäisiä ja muita selkärangattomia eläimiä. 
Keltaevämojara on syötävä, mutta ei erityisen arvostettu ruokakala. Sitä kalastetaan vähäisiä määriä ja käytetään myös syöttinä.
Smart Park

Smart Park on Ahvenanmaan Eckerössä sijaitseva teemapuisto, joka aukaisi ovensa heinäkuussa 2015. Puistossa on monenlaisia aktiviteettejä, kuten suuri allasalue, joka on tarkoitettu pienille lapsille. Allasalueella on muun muassa suuri kiipeilyteline. Puistossa on myös eläimiä, kuten kanoja, kukkoja ja vuohia. Lisäksi siellä voi pelata jalkapalloa monella eri tavalla. Puistossa on myös Spark Laser Arena -niminen lasertalo, jota voi verrata esimerkiksi Manner-Suomen Tampereella, Vantaalla ja Helsingissä sijaitseviin Megazone-lasertaistelupeleihin.
Jan Olof Olsson

Jan Olof Lennart Olsson, nimimerkki "Jolo" (30. maaliskuuta 1920 Tukholma, Ruotsi – 30. huhtikuuta 1974 Hjärnarp, Ruotsi), oli ruotsalainen kirjailija, pakinoitsija ja toimittaja. Hänen muistokseen on vuodesta 2002 jaettu vuosittain ”Jolopriset” eli Jolo-palkinto ansioituneelle toimittajalle tai kirjailijalle.
Aikavarianssivirasto

Aikavarianssivirasto (AVV) (, "TVA") on kuvitteellinen järjestö Marvel-universumissa. Järjestö teki ensiesiintymisensä "Thor"-lehden numerossa 372 lokakuussa 1986.
Fiktiivinen historia.
AVV väittää valvovansa multiversumin olemassaoloa ja hävittävänsä sellaiset aikajanat, joiden olemassaoloa pidetään lian vaarallisena. He voivat myös estää menneisyyden tai tulevaisuuden muuttumisen. Heidät nähtiin ensi kerran, kun he lähettivät Justice Peacen, lakimiehen tulevaisuudesta, matkustamaan 1900-luvulle pidättämään murhaajan nimeltä Zaniac. Peace onnistui tehtävässään Thorin avustuksella. 
AVV:n vaikutus aikaan ei ollut kuitenkaan täysin ehdoton. Elävä myrsky Alioth oli kaukaisessa menneisyydessä aiheuttanut heille ongelmia ja muilla aikakausilla heille aiheuttavat ongelmia myös Kang Valloittaja sekä Delubric Consortium. Näiden lisäksi tunnetaan myös muitakin tapauksia, joissa AVV ei ole onnistunut korjaamaan ajan tai todellisuuden kärsimiä vahinkoja.
Edellisen universumin lopussa Jäljellä oleva () (esiintynyt Suomessa myös nimellä Hän joka jää), Aikavarianssiviraston viimeinen johtaja, oli luonut kolme Aikavartijaa () nimeltä Ast, Vorth ja Zanth valvomaan ja johtamaan seuraavan universumin AVV:tä.
La Chambre aux Echos

La Chambre aux échos on Ranskassa toimiva teatteriseurue, jota luotsaa sekä ohjaaja Aleksi Barrière että kapellimestari Clément Mao-Takacs. "La Chambre aux échos" keskittyy aikalaisohjelmistoon, ja seurue on muun muassa tilannut kamariversion Kaija Saariahon "La Passion de Simone"-oratoriosta. Teatteriseurueen yhteistyömalli perustuu musiikkiteatterin perinteeseen, jonka johtoajatuksena on taiteiden yhteispeli.
Ryhmän monikielinen musiikkiteatteriproduktio "Violences" (libretto ja ohjaus Aleksi Barrière, musiikki Juha T. Koskinen &amp; Hans Werner Henze) nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019. Samana vuonna nähtiin ryhmän kaksi muuta Barrièren ohjaamaa produktiota Tampere-talossa: "Give me a few words" -soolo ja Kaija Saariahon ooppera "La Passion de Simone". Teos esitettiin myös Helsingin Musiikkitalossa joulukuussa 2022. Edellisen syksyn aikana ryhmä palasi Kansallisoopperaan uudella teoskokonaisuudella "Between".
Sandro Schwarz

Sandro Schwarz (s. 17. lokakuuta 1978) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura.
Schwarz aloitti ammattilaisuransa Mainzissa vuonna 1998. Hän edusti seuraa 2. Bundesliigassa ja murtautui seuran pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2000/01. Hän siirtyi kaudeksi 2004/05 Rot-Weiss Esseniin, josta seuraavalla kaudella Wehen Wiesbadeniin. Schwarz lopetti ammattilaisuransa vuonna 2009.
Pelaajauransa lopetettuaan Schwarz jatkoi Wehen Wiesbadenin organisaatiossa edustusjoukkueen apuvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki Eschbornissa kesällä 2011. Hän luotsasi joukkueen Hessenligan mestariksi kaudella 2011/12, mutta seura putosi jo yhden Regionalliga-kauden jälkeen takaisin sarjatasoa alemmalle. Eschbornista hän siirtyi FSV Mainzin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Hän valmensi seuran organisaatiossa myös reservijoukkuetta, kunnes heinäkuussa 2017 aloitti Mainzin edustusjoukkueen päävalmentajana. Hän valmensi seuraa Bundesliigan keskikastissa, kunnes sai potkut marraskuussa 2019.
Lokakuussa 2020 Schwarzista tuli Venäjän liigassa pelaavan Dynamo Moskovan päävalmentaja. Schwartz ilmoitti maaliskuussa 2022 jatkavansa Dynamon päävalmentajana, vaikka Venäjään kohdistettiin pakotteita maan hyökättyä Ukrainaan. Schwarz luotsasi Dynamon Venäjän liigassa kolmanneksi. Joukkue eteni myös Venäjän cupin finaaliin, jossa se kärsi tappion Spartak Moskovalle. Finaalin jälkeen Schwarz jätti seuran ja siirtyi Herthan päävalmentajaksi.
Schwatzin johdolla Herthan kausi 2022/23 sujui heikosti ja seura ajautui Bundesliigan putoamiskamppailuun. Seura erotti Schwarzin huhtikuussa 2023, kun Schalkelle kärsitty tappio sysäsi Herthan liigan viimeiseksi.
Sudirman Cup

Sudirman Cup eli sulkapallon sekajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut ovat kahden vuoden välein järjestettävät sulkapallon arvokisat. Kilpailuun osallistuu 16 joukkuetta, jotka kilpailevat eri pelimuodoissa. Jokaisessa maiden kohtaamisessa pelataan miesten ja naisten kaksinpelit, miesten ja naisten nelinpelit sekä sekanelinpeli.
Kilpailut.
"Lähde:"
The Beatfox

The Beatfox on suomalainen rautalankayhtye. Se perustettiin Raumalla vuonna 1986. The Beatfoxin ohjelmistoon on kuulunut rautalanka-, twist- ja Beat- sovituksia monenlaisista sävelmistä. Yhtye soittaa enimmäkseen cover- musiikkia, mutta on sovittanut tyylille uskolliseen tapaan sovituksia sekä uusista että vanhoista kappaleista.
The Beatfox:n pukeutuminen noudattaa 1960-luvun alun ihanteita kokopukuineen, solmioineen. Kesäisin yhtyeen pukeutuminen muuttuu hawaiji-paitoihin, asun pysyessä muuten samana
Badbh

Badbh tai Badb on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa sodan jumalatar. Hänen nimensä merkitsee ”raivo”, ”kiihko” ja ”väkivalta”. Badbh esiintyy Ulsterin syklissä sekä yhtenä hahmona että kolminaisuutena, ja hänet voi samaistaa toisiin samankaltaisiin sodan jumalattariin, kuten Nemhainiin. Morrigánin tavoin Badbh ilmestyy usein korpin tai variksen hahmossa nimeltään "Badbh Catha". Galliassa keltit palvoivat korppijumalatar Cathuboduaa, joka lienee ollut sama jumalatar kuin Badbh.
Kaikilla Irlannin kelttiläisillä sodan jumalattarilla oli kyky hämmentää armeijoita. Nämä jumalattaret herättivät sekasortoa sekä ulkomuodollaan että aavemaisella kirkunallaan. Erityistä tuhoa sodan jumalattaret aiheuttivat Connachtin joukkojen keskuudessa. Badbh liittyy läheisesti Ulsterin suurimpaan sankariin Cú Chulainniin, jota Badbh auttaa ja rohkaisee useaan otteeseen. Kolme päivää sen jälkeen, kun Cú Chulainn on saanut kuolettavan iskun, Badbh lentää hänen ylitseen variksen hahmossa merkkinä siitä, että Cú Chulainn on kuollut.
Badbhin näyttäytyminen taistelun ja kuoleman variksen hahmossa viittaa yleensä siihen, että joku saa pian surmansa. Tarussa "Tale of Da Derga´s Hostel" Badbh esiintyy ruman varismaisen ja mustan noidan muodossa, tuhon airueena. Joskus Badbh esiintyy kolkkona ”kahlaamon pesijättärenä”, pesemässä niiden soturien käsivarsia, jotka tulevat kuolemaan taistelussa.
Altainkeltto

Altainkeltto ("Crepis multicaulis") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kelttojen ("Crepis") sukuun kuuluva kasvilaji. Altainkeltto muistuttaa "Crepis elongata" -lajia ja lajien rajauksesta tarvittaisiin lisää tutkimusta.
Altainkeltto on monivuotinen, ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa 8–60 cm korkeaksi. Varret kasvavat joko muutamien tai lukuisten varsien ryhminä, harvoin yksittäin. Kasvutavaltaan varret ovat pystyjä tai kohenevia ja yläosistaan haaraisia. Varret ovat yleensä lähes lehdettömiä. Varsien tyvellä olevan lehtiruusukkeen lehdet ovat muodoltaan kapeansoikeita, suikeita tai puikeita. Lehtilapojen pituus vaihtelee 3,5–11 cm välillä ja leveys 0,7–2 cm välillä. Lehtilavat ovat molemmin puolin vaaleakarvaisia. Jos varsilehtiä on, ne ovat ruusukelehtiä selvästi pienempiä ja pelkistyneempiä. Altainkelton mykeröt sijaitsevat huiskilomaisesti ja mykeröitä voi olla muutamia tai lukuisia. Kussakin mykerössä on 30–40 kukkaa. Altainkeltto kukkii ja tuottaa hedelmiä touko–elokuussa. Hedelmät ovat punaruskeita, noin 4 mm pitkiä pähkylöitä, joissa on valkoinen, noin 4 mm pitkä pappus.
Altainkeltto kasvaa metsissä, metsänreunoissa, aukkopaikoilla, ruohostomailla, soraikoissa erilaisten vesien äärillä sekä tulvatasangoilla. Altainkelttoa kasvaa Pohjois-Euroopassa sekä Lounais-Aasiassa. Sitä tavataan ainakin Keski- ja Lounais-Venäjältä, Kazakstanista, Kirgisiasta, Tadžikistanista, Pakistanista, Mongoliasta ja Kiinasta (Xinjiangista).
Päivä painuu mailleen

Päivä painuu mailleen ("The Long Day Closes") on Terence Daviesin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1992. Se kuvaa 11-vuotiaan englantilaispojan lapsuuden tunnelmia leskeksi jääneen äitinsä ja vanhempien sisarustensa kanssa 1950-luvun keskivaiheilla.
Elokuva oli mukana Cannesin filmifestivaalin kilpailusarjassa vuonna 1992, jolloin Kultainen palmu meni Bille Augustin elokuvalle "Hyvä tahto".
Hidastempoinen elokuva jakoi arvostelijoiden mielipiteitä. Muun muassa yhdysvaltalainen Roger Ebert piti sitä mestariteoksena. "Suomen Kuvalehden" Ywe Jalander kirjoitti pitäneensä paljon Daviesin omaelämäkerrallisesta elokuvasta "Rakkaat muistot", mutta samoja teemoja käsittelevä "Päivä painuu mailleen" oli hänestä teennäinen, pitkäveteinen ja staattinen, ”peräkkäin pantuja laulelmia, tilanteita, esineitä ja sisäkuvia” joita Davies näyttää Jalanderin mielestä pikemminkin esitelläkseen elokuvantekijän taitojaan kuin tutkiakseen lapsena kokemiaan tunteita.
Via Aurelia

Via Aurelia oli roomalainen tie, joka kulki Etrurian rannikolla ja johti Roomasta Pisaeen. Via Aemilia Scauri jatkoi tietä Liguriaan saakka.
Historia.
Via Aurelia rakennettiin noin vuonna 241 eaa., ja sai nimensä ("Aureliuksen tie”) sen rakennuttaneesta kensori Gaius Aurelius Cottasta.
Tie oli tärkeä tasavallan varhais- ja keskivaiheessa, koska se yhdisti Rooman Cosaan ja Pisaeen. Cosa oli tärkeä "colonia" ja sotilastukikohta Etruriassa. Pisae taas oli ainoa kunnollinen satama Genuan ja Rooman välillä, ja näin se oli tärkeä roomalainen laivastotukikohta sodissa liguureja, gallialaisia ja Karthagoa vastaan. Cicerolta käy ilmi, että Via Aurelia oli hänen aikanaan tunnettu ja yleisesti käytetty valtatie, ja hän mainitsee sen Via Cassian ja Via Flaminian ohella yhtenä niistä kolmesta tiestä, joiden kautta Roomasta pääsi Gallia cisalpinaan. Hän kuvaa tien kulkeneen Galliaan ”Alemman meren” eli Tyrrhenanmeren kautta (”"ab infero maria Aurelia"”).
Via Aemilia Scauri jatkoi Via Aureliaa Pisaesta Vada Sabataan ja Dertonaan vuonna 109 eaa. Jatke luettiin usein Via Aurelian nimen alle, vaikka tunnettiin myös Via Aemiliana. Augustuksen aikana samaa tietä jatkettiin Meri-Alppien juurelle saakka ja edelleen Gallia transalpinaan, ja "itinerarumeissa" myös tämä jatke eli Via Julia Augusta esiintyy Via Aurelian nimen alla. Joissakin piirtokirjoituksissa mainitaan, että Via Aurelia vetus, Via Aurelia nova, Via Cornelia ja Via triumphalis kuuluivat yhteisen hallinnon alle.
Nykyisen Italian valtatie Strada Statale 1 kulkee samaa reittiä, ja sitä kutsutaan usein nimellä "La Via Aurelia".
Reitti.
Via Aurelia kulki Etruriassa ja lähes koko matkaltaan Tyrrhenanmeren rannikolla. Se sai alkunsa Roomasta kahdesta tiestä, joista toinen ylitti Tiber-joen Pons Aurelius -siltaa, joka sijaitsi nykyisen Ponte Siston paikalla, ja toinen Pons Aemilius -siltaa pitkin. Sitten tie nousi ylös Janiculum-kukkulalle, jossa se kulki Aurelianuksen muurien läpi Porta Aureliasta. Uudempi Via Aurelia nova kulki Leon muurien eteläpuolelta ja liittyi vanhaan Via Aurelia vetukseen nykyisessä Madonna del Riposossa.
Tämän jälkeen Via Aurelia suuntautui kaupungista länteen ja tuli Tyrrhenanmeren rannikolle lähellä nykyistä Palidoroa noin 20 roomalaisen mailin päässä Roomasta. Sitten se seurasi rannikkoa luoteeseen Cosaan ja Vada Volaterranaan ja lopulta Pisaeen. Via Aemilia Scauri jatkoi tietä Pisaesta tai joidenkin näkemysten mukaan jo Vada Volaterranasta.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Tien kokonaispituus Vada Volaterranaan oli 186 mailia eli noin 275 kilometriä ja Pisaeen 216 mailia eli noin 319 kilometriä. Suurin osa mainituista asemapaikoista ja kaikki etäisyydet ovat "Itinerarium Antonini Augustista". "Tabula Peutingerianassa" asemapaikkoja on enemmän, mutta niiden väliset etäisyydet ovat virheellisiä tai usein jätetty kokonaan pois.
GAU-8 Avenger

GAU-8 Avenger (suom. "Kostaja") on yhdysvaltalainen, alkujaan General Electricin, nykyisin General Dynamicsin valmistama gatling-tyyppinen konetykki. Tykissä on 7 putkea ja sen kaliiperi on 30 mm. Ase pystyy käyttämään alikaliiperi-ammuksia, joiden vaarna on valmistettu köyhdytetystä uraanista. Näillä ammuksilla on voimakas läpäisykyky suuren kineettisen energiansa johdosta, lennosta tehdyissä iskuissa panssaroituja maaleja kuten panssarivaunuja vastaan. Tykin tulinopeus on suuri, teoreettisesti 3 900 ls/min, jopa 4 200 ls/min. Kuitenkin tykillä ammutaan yleensä vain noin 2 sekuntia kestäviä purskeita, jottei tykki ylikuumenisi. 
Historia.
USAF julkisti uudentyyppisen A-X–lähitukikoneen kiinteän pääaseen teknisen spesifikaation marraskuussa 1970. Sekä Philco–Ford että General Electric valittiin kesäkuussa 1971 valmistamaan aseen prototyypit. Tykkityyppiä testattiin ensimmäisen kerran 26. helmikuuta 1974.
Ase pystyy tuhoamaan kohteensa jopa 6 km etäisyydeltä, joskin noin 2 km on suositeltu tulitusetäisyys panssaroituja maaleja vastaan. Konetykin lempinimi onkin "Tank Buster". Tuhoamistodennäköisyys eli ns. "kill ratio" on peräti 80%.
Tykin omamassa on 281 kg ja kokonaispituus 6,10 metriä. Siitä aseputken pituus on 2,30 metriä. Konetykkiä on käytetty Fairchild Republic A-10 Thunderbolt II rynnäkkösuihkukoneessa, sekä sotalaivoissa käytetyssä Goalkeeper CIWS-torjuntajärjestelmässä. GAU-8 Avengerista on kehitelty jatkomuunnoksia, kuten 25 mm kaliiperiset GAU-12 Equalizer (mm. AV-8B Harrier II:ssa) sekä GAU-22 Equalizer, joka on F-35 Lightning II:n ampuma-aseistus. Näiden omamassat ovat arviolta 50% tätä tyyppiä keveämpiä.
DeKalbin piirikunta (Georgia)

DeKalbin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 759 297 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Decaturin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1822. Osa Atlantan kaupungista sijaitsee DeKalbin piirikunnassa, mutta se enimmäkseen koostuu esikaupunkialueista.
Tõnu Aare

Tõnu Aare (25. heinäkuuta 1953 Tallinna – 21. heinäkuuta 2021) oli virolainen muusikko. Hän oli vuonna 1974 mukana perustamassa Apelsin-yhtyettä. Hän soitti yhtyeessä kitaraa, huuliharppua ja mandoliinia sekä toisinaan myös lauloi.
Tõnu Aaren isä oli professori Johannes Aare (1915–2000) ja veli toimittaja Juhan Aare.
Arthur Omre

Arthur Omre, oikea nimi Ole Arthur Antonisen, (17. joulukuuta 1887 Brunlanes, Norja – 16. elokuuta 1967 Porsgrunn, Norja) oli norjalainen kirjailija, koulutukseltaan insinööri. Hän työskenteli monissa ammateissa Yhdysvalloissa ennen kuin palasi 1932 Norjaan. Hän kuvasi tuotantonsa alkuvaiheessa rikollisten elämää ja myöhemmin satamakaupunkien köyhälistöä.
Norjaan palattuaan Omre työskenteli maahantuonnin parissa ja rakennusalalla. Jouduttuaan konkurssiin hän ryhtyi rikolliseen toimintaan ja sai salakuljetuksesta ja petoksista vankilatuomioita. Vapauduttuaan 1935 hän aloitti kirjoittamisen.
Esikoisteos "Smuglere" ilmestyi samana vuonna kuin Omre vapautui vankilasta, ja teos oli suuri menestys.
Anna (vuoden 1997 elokuva)

Anna on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1997. 
Elokuva on kansantieteellinen elokuva Venäjällä asuvasta nganasanien kansasta sekä henkilödokumentti nganasanien kuikkaklaaniin kuuluvasta Anna Aleksejevna Momdesta. Anna muistelee dokumentissa työtään kommunistisen puoluekomitean sihteerinä, jossa hän houkutteli nganasanien kansan jäseniä asumaan kyliin. Annan työn seurauksena nganasanien perinteinen elämäntapa päättyi.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Elokuva voitti vuonna 1998 Viron Pärnussa järjestettävillä International Visual Anthropology Film Festival -elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnon.
Jussi Turpeinen

Jussi Turpeinen on kitaristi, joka liittyi Yö-yhtyeeseen vuonna 2016, kun Yön entinen basisti Jukka Lewis ja kitaristi Daffy Terävä saivat potkut. Turpeinen jätti Yön syksyllä 2024.
Makoto Ōoka

Makoto Ōoka (1931 Mishima, Japani – 2017) oli japanilainen runoilija. Hän oli merkittävimpiä toisen maailmansodan jälkeisiä japanilaisia runoilijoita. Hänellä oli Asahi Shimbun -lehdessä päivittäin julkaistu runopalsta. Hän oli vuodesta 1965 Tokiossa Meiji-yliopistossa japanilaisen kirjallisuuden lehtori, myöhemmin professori.
Träsket (Eckerö)

Träsket on järvi Eckerössä Ahvenanmaan länsiosassa. Sen pinta-ala on 6,4 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 19 kilometriä länsiluoteeseen ja Tukholmasta 130 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Träsketin pituus lounaasta koilliseen on 800 metriä. Järven levein kohta on 150 metriä, keskiosastaan järven leveys on vain noin 20 metriä. Saaria ei ole. Träsketin länsiranta on asutettu, itäranta on metsämaata, joka kohoaa 30–40 metriä merenpinnan yläpuolelle. Träsketiin virtaa laskuojia lounaasta ja lännestä. Träsketin luusua sijaitsee järven pohjoiskolkassa, josta lähtee mutkitteleva, noin 600 metriä pitkä laskuoja koilliseen Insundetiin, joka laskee suoraan mereen.
Träsket (94.110.1.004) kuuluu Ahvenanmaan lounaiseen saaristoalueeseen (94.11), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Ahvenanmeren päävesistössä (94). Lounaiseen saaristoalueeseen kuuluu Träsketin ohella Kungsöfjärden, Byträsk, Storviken, Storträsket ja 12 muuta järveksi luokiteltua vakavettä.
Träsket on neljänneksi laajin Eckerön yhdestätoista järvestä. Laajin on Inre fjärden Eckerön pääsaaren pohjoisosassa.
Suomessa on neljätoista vähintään hehtaarin laajuista Träsketiä. Suurin niistä sijaitsee Paraisissa. Träsket-nimisiä vakavesiä on myös muun muassa Sundissa (Sundin Träsket) ja Kirkkonummella (Kirkkonummen Träsket). Kemiönsaaressa on kolme Träsketiä.
Träsket (Kirkkonummi)

Träsket on rannoiltaan soistunut metsäjärvi Träskönin saarella Porkkalanniemen lounaispuolella Kirkkonummella. Sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 41 kilometriä lounaaseen ja Tallinnasta 60 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Träsketin pituus lounaasta koilliseen on 250 metriä. Järvi kapenee koillista kohden. Saaria ei ole. Träsket on luonnonsuojelualuetta, kuten koko Träskön ja sitä ympäröivät saaret. Järven pohjoisrannalta lähtee laskuoja Suomenlahteen.
Träsket (91.710.1.008) kuuluu Siuntion-Inkoon rannikkoalueeseen (91.71), joka on toisen jakovaiheen vesistö Suomenlahden päävesistössä (91). Siuntion-Inkoon rannikkoalueen laajin järvi on Backaviken.
Suomessa on neljätoista vähintään hehtaarin laajuista Träsketiä. Suurin niistä sijaitsee Paraisissa. Sundissa on kaksi Träsketiä (Sundin Träsket) ja Kemiönsaaressa kolme. Myös Eckerössä on Träsket (Eckerön Träsket).
Träskön (Kirkkonummi)

Träskön on saari Porkkalanniemen lounaispuolella Kirkkonummella.
Träskönin pinta-ala on noin 77 hehtaaria. Se on yksi neljästä kansallispuistosta, jotka perustettiin 1938. Träskön joutui toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton haltuun. Kun saari palautettiin Suomelle 1956, sen luontoa oli tuhottu siinä määrin, ettei se enää kelvannut kansallispuistoksi. Träskönille yritettiin saada kansallispuiston status myös 1976 ja 2017. Träskön ja sitä ympäröivät saaret ovat nykyisin (2021) luonnonsuojelualuetta, mutta eivät kansallispuistoa. Träskönin etäisyys Helsingin keskustasta on noin 40 kilometriä lounaaseen.
Träskönillä sijaitsee venäläisen linnoitteen rauniot 1800-luvun lopulta, pyöreä loisto (noin 100-150 metriä saaren itärannasta pienestä niemekkeestä Lövströmsudden suoraan länteen) ja osin umpeen kasvanut luontopolku. Saaren länsiosassa sijaitsee kahden hehtaarin laajuinen Träsket, josta purjehtijat hakivat muinoin täydennystä alustensa vesivarastoihin.
Matka (elokuva)

Matka on Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2007. 
Elokuva käsittelee nenetsien uskontoa sekä maailmankatsomusta. Siinä kuvataan nenetsien elämän koko kaari syntymästä kuolemaan. Elokuva sisältää myös animoituja kohtauksia.
Gloet (Brändö)

Gloet on entinen järvi Brändössä Ahvenanmaan itäisessä saaristossa. Järven pinta-ala on ollut 2,4 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 62 kilometriä itäkoilliseen ja Turusta 73 kilometriä länsilounaaseen.
Maantiede.
Gloet on soistunut järvi. Altaan pituus lounaasta koilliseen on noin 300 metriä. Saaria ei ole. Gloet sijaitsee Lappon saaren lounaisosassa metsän ympäröimänä. Järven pohjoispuolella on viljelysmaata.
Gloet (92.411.1.001) kuuluu Kihdin saaristoalueeseen (92.411), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Eteläisen Saaristomeren päävesistössä (92). Kihdin saaristoalue sijaitsee Ahvenanmaan ja Varsinais-Suomen maakuntarajan molemmin puolin, siihen kuuluu Gloetin ohella Gropen, Träsket ja Kyrkörarna.
Sjögloet

Sjögloet on järvi Brändössä Ahvenanmaan itäisessä saaristossa. Sen pinta-ala on 2,45 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 69 kilometriä koilliseen ja Turusta 73 kilometriä länteen.
Maantiede.
Sjögloet sijaitsee Fiskön saaren pohjoisosassa. Järven pituus etelästä pohjoiseen on 230 metriä. Järven koillisosan lahtea erottaa merestä noin 40 metriä leveä kannas. Järven eteläosassa sijaitsee kaksi luotoa. Sjögloetia ympäröi metsämaa, joka kohoaa enimmillään noin kymmenen metriä merenpinnan yläpuolelle.
Sjögloet (95.212.1.003) kuuluu Iniön saaristoalueeseen (95.212), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Saaristomeren päävesistössä (95). Iniön saaristoalueen laajimmat järvet ovat Hilappajärvi ja Friskan.
Sjögloet on toiseksi laajin Brändön neljästä järvestä. Kolme muuta ovat Gloet ja kaksi nimetöntä järveä. Ranta10-menetelmällä mitaten Sjögloet on hieman Gloetia laajempi.
Kino Olympia

Kino Olympia on Hangossa sijaitseva elokuvateatteri, joka on ollut toiminnassa vuodesta 1946 lähtien. Funktionalistisessa rakennuksessa Vuorikadulla toimiva teatteri on Suomen eteläisin elokuvateatteri. Olympiassa on järjestetty muun muassa Hangon elokuvajuhlat.
Iso-Suonia

Iso-Suonia on saareton metsäjärvi Lohjan ja Salon rajalla läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 32,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 23 kilometriä länteen.
Maantiede.
Iso-Suonian rantaviiva on mutkainen. Pääaltaasta eteläkaakkoon työntyvä Lohjan alueella sijaitseva vesialue jakautuu useiksi pieniksi lahdiksi. Järven koillisosassa sijaitsee pohjoiseen työntyvä lahti, jonka pohjoinen osa on Lohjan alueella. Järven lounaisosassa sijaitsee etelään suuntaava lahti, joka kapenee 15–20 metriä leveäksi salmeksi, jonka eteläpuolella sijaitsee omaksi järvekseen luokiteltu Kalakoskenjärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Iso-Suonian. Iso-Suonian itäpuolella sijaitsee Lauklampi, järvien välisellä kannaksella on jonkin verran pientaloja. Myös Iso-Suonian etelärannalla on rakennuksia. Iso-Suonian luoteispuolella sijaitsee Kauplammi ja pohjoispuolella Pirunlinnan Suonia.
Iso-Suonian ulottuvuudet ovat altaan pinta-alaan nähden suuria. Suora linja järven kaakkoiskulmasta luoteiskulmaan on noin 1,1 kilometriä.
Lauklammen eteläosasta virtaa laskuoja Iso-Suoniaan, jonka korkeustaso on 0,5 metriä Lauklampea alempi. Myös muiden Iso-Suonian lähijärvien ja -lampien korkeustaso on Iso-Suoniaa alempi. Iso-Suonia laskee Kalakoskenjärven kautta Leilänlammiin (42,2 metriä mpy) ja edelleen Seljänalasen (41,0 metriä mpy) Leilänlahteen.
Iso-Suonia (82.002.1.071) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.
Kuolettava kierre

Kuolettava kierre ("Deadly Care") on David Anspaugh’n ohjaama televisioon tehty draamaelokuva vuodelta 1987. Siinä päihderiippuvainen sairaanhoitaja (Cheryl Ladd) on vähällä tehdä työssään kohtalokkaan virheen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Roope Lehtinen kirjoitti elokuvan tavoittelevan tärkeätä sanomaa todellisesta ongelmasta, mutta piti lopputulosta pateettisena ja antoi elokuvalle yhden tähden viidestä.
Kalakoskenjärvi

Kalakoskenjärvi (myös Kalakoskenlampi) on saareton metsäjärvi Varsinais-Suomen ja Uudenmaan maakuntarajalla. Sen pinta-ala on 7,04 hehtaaria. Järvi sijaitsee pääosin Salossa, itäisin osa on Lohjan alueella. Etäisyys Lohjan keskustasta on 24 kilometriä länteen.
Maantiede.
Kalakoskenjärvi on samantasoinen pohjoispuolisen Iso-Suonian kanssa. Järviä yhdistää kapea, noin 300 metriä pitkä salmi. Kalakoskenjärven pituus etelästä pohjoiseen on noin kilometrin, järven leveys vaihtelee sadan metrin molemmin puolin. Itärannalla sijaitsee muutamia pientaloja. Kalakoskenjärven itä- ja kaakkoispuolella on useita metsälampia, kuten Iilammi (56,4 metriä mpy) ja Vanhamaalammi (55,7 metriä mpy).
Kalakoskenjärvi laskee etelään Leilänlammiin (42,2 metriä mpy) ja edelleen Seljänalasen (41,0 metriä mpy) Leilänlahteen.
Kalakoskenjärvi (82.002.1.070) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.