Mary Kay Letourneau

Mary Kay Letourneau (30. tammikuuta 1962 Tustin, Kalifornia – 6. heinäkuuta 2020 Des Moines, Washington) oli yhdysvaltalainen seksuaalirikollinen.
Elämä.
Tausta.
Letourneaun isä oli konservatiivinen poliitikko John G. Schmitz, joka oli ehdolla vuoden 1972 presidentinvaaleissa. Letourneau opiskeli Arizonan osavaltionyliopistossa, jossa tapasi ensimmäisen aviomiehensä Steve Letourneaun. Pariskunta sai neljä yhteistä lasta.
Rikokset ja vankeus.
Letourneau työskenteli opettajana lähellä Seattlea Washingtonin osavaltiossa. Hänen oppilaidensa joukossa oli toisella ja myöhemmin kuudennella luokalla Shorewood Elementary Schoolissa etnisesti samoalainen Vili Fualaau (s. 26. kesäkuuta 1983). Fualaau oli taiteellisesti lahjakas poika, joka aloitti kuudennen luokan vuonna 1996. Hän oli ihastunut opettajaansa ja löi serkkunsa kanssa kahdestakymmenestä Yhdysvaltain dollarista vetoa siitä, että pystyisi viettelemään Letourneaun.
Letourneau aloitti Fualaaun seksuaalisen hyväksikäyttämisen tämän ollessa 12-vuotias. Joulukuussa 1996 Letourneau kertoi uhrilleen odottavansa tämän kanssa yhteistä lasta. Poika kehotti opettajaansa tekemään abortin tai harrastamaan seksiä miehensä kanssa peittääkseen isän todellisen henkilöllisyyden. Hyväksikäyttö kuitenkin paljastui helmikuussa 1997. Letourneaun aviomies Steve oli löytänyt vaimonsa ja oppilaan välisiä kirjeitä. Yksi aviomiehen sukulaisista teki naisesta ilmiannon. Letourneau pidätettiin ja hänen miehensä haki avioeroa. Avioero astui voimaan vuonna 1999. Mies sai pariskunnan lasten yksinhuoltajuuden ja muutti lastensa kanssa Alaskaan.
Letourneau tunnusti syyllisyytensä lapseen kohdistuneisiin kahteen toisen asteen raiskaukseen. Hän pääsi vapauteen takuita vastaan. Oikeus määräsi Letourneaun pidättäytymään yhteydenotosta uhriinsa. Hän rikkoi oikeuden päätöstä ja jatkoi Fualaaun hyväksikäyttöä, josta syntyi vielä toinen lapsi vuonna 1998. Toisen lapsen syntyessä Letourneau oli jo vangittuna. Molemmat lapset olivat tyttäriä. Letourneau suoritti lapsen toisen asteen raiskauksesta saamaansa tuomiota vuoteen 2004 saakka. Letourneau suoritti rangaistustaan Washington Corrections Center for Womenissa Gig Harborissa.
Seksuaalinen kanssakäyminen oli sekä Letourneaun että hänen uhrinsa mukaan suostumuksellista. Fualaau alkoi kuitenkin kärsiä alkoholiongelmasta, käyttää huumeita, varastella ja suorittaa toimeksiantoja paikallisen jengin hyväksi. Hän kärsi myös toistuvista painajaisista. Hän joutui pilkanteon ja kiusaamisen kohteeksi sanojensa mukaan koulussa, poliisin kanssa asioidessaan ja jopa omien perheenjäsentensä taholta. Fualaau joutui itse pidätetyksi poliisin löydettyä hänet varastetusta autosta. Hän yritti tehdä itsemurhan maaliskuussa 1999.
Motiivi.
Psykiatrin lausunnossa vuodelta 1998 mainitaan Letourneaun kärsineen "maanisesta depressiosta". Saman psykiatrin mukaan Letourneaun rikoksiin vaikuttivat tämän traumaattiset elämänkokemukset. Letourneau oli ollut lapsenvahtina kun hänen 3-vuotias pikkuveljensä oli kuollut hukkumalla altaaseen kotona Corona del Marissa. Hänellä kuvattiin olleen myös muita syitä traumatisoitumiseen.
Vankeuden jälkeiset vaiheet ja julkisuus.
Letourneaun vapauduttua elokuussa 2004 Fualaau, joka oli jo 21-vuotias, vetosi oikeuteen hänen ja Letourneaun välille määrätyn yhteydenpitokiellon kumoamiseksi. Oikeus suostui tähän. Letourneau meni naimisiin entisen uhrinsa kanssa vuonna 2005. Fualaau haki vuonna 2017 avioeroa, joka astui voimaan vuonna 2020. Yhteiselo jatkui tästä huolimatta. Suhteessa oli talousongelmia, ja velkoja käsiteltiin siviilioikeudessa. Letourneau ei seksuaalirikollisena saanut enää toimia opettajana, mutta hän työskenteli oikeusavustajana. Fualaau puolestaan työskenteli kodinkunnostuksen asiakaspalvelutehtävissä Seattlessa ja sai lisätuloja tiskijukkana taiteilijanimellä "DJ Headline". Pariskunta piti paikallisessa anniskeluravintolassa yhdessä "Hot for Teacher" -iltoja.
Letourneau pidätettiin uudelleen luvattomasta ajoneuvon kuljettamisesta vuonna 2013.
Letourneaun rikokset ja hänen myöhempi avioliittonsa uhrin kanssa saivat laajaa medianäkyvyyttä. Tapausta käsiteltiin kansainvälisesti. Letourneau tuomittiin laajalti saalistajamaisesta käyttäytymisestä. Hän oli jo vuonna 1998 julkaissut uhrinsa kanssa kirjan "Un seul crime, l'amour", jossa esitteli omaa näkökulmaansa. Vuonna 2000 Letourneausta ja Fualaausta tehtiin elokuva "" (USA Network). "Varietyssa" elokuvaa kritisoitiin kriittisen otteen puuttumisesta Letourneaun tekojen ongelmallisuuteen. Tapauksesta syntyneistä julkisissa keskusteluissa pidettiin Letourneaun ajatuksia rakkaudesta ja luottamuksesta vinoutuneina, mutta Latourneaun puolestapuhujat näkivät hänen rikoksensa uhrittomina. Vuonna 2015 pariskunta esiintyi televisiosarjassa "American Scandals". A&amp;E esitti hyväksikäytöstä ja myöhemmästä suhteesta kaksituntisen dokumenttielokuvan "Mary Kay Letourneau: Autobiography" (2018). Letourneau kertoi siinä, ettei katunut. Hän ilmoitti pitävänsä Fualaauta "elämänsä miehenä". Myös Fualaau kuvasi tapahtunutta "aidoksi rakkaustarinaksi" eikä mieltänyt entisen opettajansa toimintaa hyväksikäytöksi. Letourneaun välit lapsiinsa ensimmäisestä avioliitosta palautuivat hänen myöhempinä vuosinaan hyviksi.
Kuolema ja jälkimaine.
Letourneau kuoli kotonaan Washingtonin Des Moinesissa syöpään 58-vuotiaana heinäkuussa 2020. Hän oli kuusi kuukautta aiemmin saanut diagnoosin paksusuolen syövästä, joka oli levinneisyysluokitukseltaan IV eli etäpesäkkeinen. Latourneau oli kuolemaansa saakka Washingtonin osavaltion seksuaalirikollisten rekisterissä. Fualaau kertoi Latourneaun kuoltua, että todennäköisesti hakisi itse apua jos tuntisi vetoa alaikäiseen. Vuonna 2023 ilmestyi arvostelumenestykseksi noussut elokuva "May December", jonka inspiraation lähteeksi käsikirjoittaja Samy Burch nimesi Letourneaun ja Fualaaun. Fualaau itse kritisoi elokuvaa elämäntarinansa epäasianmukaisesta hyödyntämisestä.