Rachel Kempson

Rachel Kempson () oli englantilainen näyttelijä, joka esiintyi niin teatterissa, elokuvissa, televisiossa kuin radiossakin. Hänet lisäksi tunnettiin Redgrave-näyttelijäsuvun matriarkkana.
Varhainen elämä.
Rachel Kempson syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Dartmouthissa Devonissa toukokuussa 1910. Hänen isänsä oli sotakoulun rehtori Eric William Kempson ja äitinsä Beatrice Hamilton Kempson (o.s. Ashwell). Hän kävi katolista koulua, jossa hän kiinnostui teatterista. Myöhemmin hän pääsi opiskelemaan näyttelemistä Royal Academy of Dramatic Art -teatterikouluun Lontoossa.
Ura.
Vuonna 1932 Kempson liittyi Royal Shakespeare Companyn jäseneksi Stratford-upon-Avonissa ja näytteli seuraavina vuosina lukuisissa William Shakespearen näytelmissä, joissa hänen roolejaan olivat esimerkiksi Julia tragediassa "Romeo ja Julia", Ofelia tragediassa "Hamlet" ja Titania komediassa "Kesäyön unelma". Shakespeare-rooliensa lisäksi hän näytteli Lontoossa muun muassa Richard Brinsley Sheridanin komediassa "Juorukoulu" (1937). Hänen myöhempiin huomattaviin teatterirooleihinsa useiden klassisten Shakespeare-rooliensa ohella lukeutuvat esimerkiksi osat näytelmissä "Hedda Gabler" (1954), "Tulikoe" (1956), "Setšuanin hyvä ihminen" (1956), "Lokki" (1964), "Teurastamojen pyhä Johanna" (1964), "A Sense of Detachment" (1972), "The Old Country" (1977), "Cocktailkutsut" (1986) ja "Vanja-eno" (1988). Teatteriuransa aikana hän oli Royal Shakespeare Companyn lisäksi myös lontoolaisten Old Vic Company- ja English Stage Company -teatteriseurueiden jäsen. Hän teki viimeisen näyttämöesiintymisensä vuonna 1998.
Teatteriuransa ohella Kempson teki rooleja myös elokuvissa ja televisiossa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli romanttinen komedia "Jeannie" vuodelta 1941. Hänen myöhempiin rooleihinsa lukeutuvat osat elokuvissa "Unohdettu vanki" (1946), "Tom Jones – hulivilihurmuri" (1963), "Georgy Girl – keinoista paras" (1966), "Ne 600 urhoollista" (1968), "Minun Afrikkani" (1985) ja "Déjà vu – matka rakkauteen" (1997), joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Hän näytteli elokuvissaan usein perheenjäsentensä kanssa. Televisiossa hän näytteli televisionäytelmien ohella muun muassa sarjoissa "Kuningatar Elisabet I" (1971) ja "Kuningattaren jalokivi" (1984).
Kempson julkaisi kaksi muistelmateosta: "A Family &amp; Its Fortunes" vuonna 1986 ja "Life Among the Redgraves" vuonna 1988.
Yksityiselämä.
Esiinnyttyään Oxfordissa Kempsonia pyydettiin näyttelemään Liverpoolissa John Van Drutenin näytelmässä "Flowers of the Forest". Tällöin hän tapasi vastanäyttelijänsä Michael Redgraven, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1935. He olivat naimisissa noin 50 vuotta, aina Redgraven kuolemaan vuonna 1985 asti. Kempson oli ollut tietoinen Redgraven biseksuaalisuudesta jo ennen avioliittoa. He saivat kolme lasta: Vanessan (s. 1937), Corinin (s. 1939) ja Lynnin (s. 1943), joista kaikista tuli vanhempiensa tapaan näyttelijöitä.
Michael Redgrave aateloitiin vuonna 1959, jolloin hän sai arvonimen Sir. Ritarin vaimona Kempsonista tuli virallisesti Lady Redgrave.
Rachel Kempson kuoli 92-vuotiaana aivoinfarktiin Millbrookissa New Yorkissa toukokuussa 2003. Hänet on haudattu episkopaalisen Saint Peter’s -kirkon hautausmaalle Lithgow’hun lähelle Millbrookia.