tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wellsin tuomiokirkko

Wellsin tuomiokirkko () on anglikaaninen tuomiokirkko Wellsissä Somersetin kreivikunnassa Britanniassa.
Historia.
Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty Rooman valtakunnan aikainen mausoleumi. Ine Wessexläinen rakennutti paikalle ensimmäisen kirkon piispa Aldhelmin pyynnöstä vuonna 705, ja se omistettiin Pyhälle Andreakselle. Kaksisataa vuotta myöhemmin piispanistuin siirrettiin Sherbornesta Wellsiin. Nykyisen kirkon rakentaminen alkoi 1100-luvulla, ja se oli suurilta osin valmis käyttöönoton yhteydessä vuonna 1239.
Katedraaliin on haudattu useita piispoja.
Särkitunturi

Särkitunturi on Muonion kunnassa sijaitseva 492 metriä korkea tunturi noin 10 kilometriä Olokselta kaakkoon. Sen huipun tuntumasta kulkee hiihtolatu ja moottorikelkkareitti ja lisäksi siellä on taukopaikka. Ylempänä tunturissa havupuusto loppuu ja alkaa tunturikoivikko, joka ulottuu huipulle asti.
Särkitunturi on helposti saavutettava retkipaikka. Kesäreitti tunturiin lähtee Särkijärven näköalapaikkaa vastapäätä Rovaniementien varresta. Tunturin päällä on lampi. Huipulla olleet puuvaja ja wc on purettu. Puolivälissä on polttopuilla varustettu Särkivaaran kota, wc ja lampi. Huom! Google Maps antaa ohjeen tulla Särkitunturiin Nivungintien kautta. Tämä reittiohje on virheellinen, Särkitunturiin lähtevän polun lähtöpiste on Rovaniementie 1513:ssa oleva pysäköintipaikka. 
Tunturin päältä avautuva näköala Pallaksen suuntaan on valittu Suomen kansallismaisemaksi. 
Särkitunturin nimi tulee pohjoissaamen sanasta sarrit, joka tarkoittaa mustikkaa.
Sabin Berthelot

Sabin Berthelot (4. huhtikuuta 1794 Marseille – 10. marraskuuta 1880 Santa Cruz de Tenerife) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja kansatieteilijä.
Berthelotin isä oli marseillelainen kauppias. Sabin Berthelot liittyi Ranskan laivastoon ja palveli Napoleonin sotien aikana. Sotien jälkeen hän siirtyi kauppalaivastoon ja palveli aluksissa, jotka kulkivat Marseillen ja Länsi-Intian välillä.
Kanariansaarilla hän kävi ensimmäisen kerran 1820. Hän toimi opettajana Teneriffalla ja perusti markiisi Villaneuva del Praton toimeksiannosta kasvitieteellisen puutarhan La Orotavaan. Berthelot perehtyi Kanariansaarten luonnonhistoriaan. Philip Barker Webb liittyi hänen seuraansa 1828 ja vuonna 1830 heillä oli kerättynä riittävästi aineistoa julkaistavaksi. He matkustivat Geneveen ja tuottivat ensimmäisen osan teoksesta "L'Histoire Naturelle des Îles Canaries" vuonna 1835. Berthelot jatkoi teoksen kirjoittamista kansatieteen, historian ja maantieteen aloilla, Webb luonnonhistorian ja Alfred Moquin-Tandon lintutieteen. Teos valmistui 1850.
Berthelot perusti "Société d'Ethnologique" seuran 1845. Hän palasi Teneriffalle 1846 ja nimitettiin Ranskan konsulaatin virkamieheksi 1848 ja konsuliksi 1867. Hän vetäytyi virasta 1874.
Bertheloti nimesi, yhdessä Webbin ja Moquin-Tandonin kanssa, kanarianpeipon ("Fringilla teydea") 1836. Carl Bolle nimesi kanariankirvisen ("Anthus berthelotii") hänen kunniakseen.
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Berthel..
Ovet paukkuu

"Ovet paukkuu" on rap-artisti Elastisen ensimmäinen single hänen kolmannelta studioalbumiltaan E.L.A.:lta. Se julkaistiin 3. lokakuuta 2007 ja nousi Suomen virallisella singlelistalla sijalle 9.
Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo, jolla Elastinen ajaa paloautolla sammuttaen vihanliekkejä, joita naiset ampuvat liekinheittimillä. Paloauton etuosassa oleva sana "Sisu" on korvattu sanalla "Fisu", joka viittaa Elastisen aiemman albumin "Anna soida" kappaleeseen "Fisuu".
Lewis Wallace

Lewis "Lew" Wallace (10. huhtikuuta 1827 Brookville, Indiana – 15. helmikuuta 1905 Crawfordsville, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kenraalimajuri. Hänen tunnetuin romaaninsa on "Ben-Hur – kertomus Kristuksen ajoilta" (1880), josta on tehty useita elokuvia.
Wallace oli naimisissa Susan Arnold Elstonin kanssa vuodesta 1852 kuolemaansa saakka vuoteen 1905. Heillä oli yksi poika Henry Lane Wallace.
Lew Wallacen isästä tuli Indianan kuvernööri ja sen jälkeen edustajainhuoneen jäsen. Isän toinen puoliso (Lew'n äitipuoli) Zeralda G. Wallace oli tunnettu kirjailija ja äänioikeuden laajentamisen kannattaja. 
Vuonna 1846 Lew Wallace osallistui vapaaehtoisena Meksikon–Yhdysvaltain sotaan. Aiempi sotilaselämä oli sopinut Wallacelle, ja hän perusti miliisin. Kun sisällissota alkoi, tästä joukko-osastosta tuli 11. Indianan jalkaväkirykmentin (11th Indiana Infantry Regiment) ydin. Hän johti yksikköään everstinä. Maaliskuussa 1862 hänet nimitettiin liittovaltion armeijan nuorimmaksi kenraalimajuriksi. Sodan päätyttyä hän palasi kotiin harjoittamaan lakimiehenammattia. 
Sisällissodan jälkeen hän pyrki kahdesti kongressiin, mutta ei tullut valituksi. Presidentti Rutherford B. Hayes nimitti Lew Wallacen New Mexicon territorion kuvernööriksi. Alusta lähtien hän oli epäsuositun Santa Fe Ringin puolella; Santa Fe Ring oli korruptoitunut juonittelijoiden piiri. Wallace yritti selvittää niin kutsutun Lincolnin piirikunnan sodan (Lincoln County War) tarjoamalla armahduksen kaikille niille, jotka olivat olleet mukana tässä väkivaltaisessa gangsterien toiminnassa. Yksi henkilö jäi ilman armahdusta: Billy the Kid.
Santa Fessä Wallace ja hänen puolisonsa asuivat kuvernöörien palatsissa (Palace of the Governors). Vapaa-aikaansa hän kulutti kirjoittamalla historiallista romaania nimeltä "Ben-Hur", josta tuli hänen tunnetuin teoksensa.
Wallace erosi virastaan vuonna 1881 ja lähti Yhdysvaltain lähettilääksi Konstantinopoliin Osmanien valtakuntaan, nykyiseen Turkkiin. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1885 ja toimi sitten asianajanana. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti kauno- ja tietokirjoja sekä keksi ja patentoi mekaanisia laitteita. "Ben-Hurista" saadut myyntitulot kasvattivat hänen varallisuuttaan.
Carl Bolle

Carl August Bolle (1821 Schöneberg – 17. helmikuuta 1909 Berliini) oli saksalainen luonnontutkija ja keräilijä.
Bolle syntyi varakkaaseen berliiniläisperheeseen. Hän opiskeli lääketiedettä ja luonnontieteitä Berliinissä ja Bonnissa. 1846 hän väitteli tohtoriksi Alppien kasvillisuudesta, väitöskirjan nimi oli "De vegetatione alpina in Germania extra Alpes obvia". Vuosina 1852 ja 1856 Bolle matkusti Kap Verdellä ja Kanariansaarilla. Matkoistaan hän kirjoitti teoksen "Meiner zweiter Beitrage zur Vogelkunde der Canarischen Inseln in" (1857).
Bolle oli perustamassa Saksan lintutieteellistä yhdistystä (Deutsche Ornithologen-Gesellschaft) vuonna 1867. Alfred Edmund Brehmin kuoltua Bolle toimi yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1884 alkaen.
Bolle nimesi kanariankirvisen ("Anthus berthelotii") Sabin Berthelotin kunniaksi 1862. Kanariankyyhky ("Columba bollii") ja valkopääsäihkyjä ("Phoeniculus bollei") on nimetty Bollen kunniaksi.
Bollen nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Bolle.
Annie Ségouffin

Annie Lordet (o.s. Ségouffin, 2. toukokuuta 1938 Pariisi, Ranska – 19. helmikuuta 2011) oli ranskalainen pituushyppääjä.
Annie Ségouffin edusti Ranskaa Tukholman EM-kilpailuissa 1958, mutta karsiutui pituushypyn loppukilpailusta tuloksellaan 558 cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1957 ja 1959. Hän hyppäsi pari viikkoa ennen Tukholman EM-kisoja Poitiersissa Ranskan ennätyksen 602 cm, mutta menetti sen vielä samassa kilpailussa Marthe Djianille. Hän oli 167 senttimetriä pitkä ja painoi urheiluvuosinaan 58 kiloa. Hän edusti AI Paris -seuraa.
Sanna Niemikunnas

Sanna Niemikunnas (s. 1964 Hyvinkää) on suomalainen englannintorven ja oboen soittaja. Hän aloitti oboeopinnot Hyvinkäällä vuonna 1980 Marjatta Teirilän johdolla ja pääsi Sibelius-Akatemiaan vuonna 1983 jatkamaan opintojaan Sven-Erik Paanasen johdolla. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi vuonna 1990 ja maisteriksi 1996. Hänestä tuli vuonna 1988 Radion sinfoniaorkesterin jäsen. Hänen pääsoittimensa RSO:ssa on englannintorvi.
Niemikunnas soittaa Sibeliuksen ”Tuonelan joutsenen” englannintorvisoolon sekä Leif Segerstamin ja Helsingin kaupunginorkesterin erinomaisia arvosteluja saanella levytyksellä ("Lemminkäinen Legends, Tapiola", Ondine 1995) että Hannu Linnun johtamalla levytyksellä pari vuosikymmentä myöhemmin ("Lemminkäinen Legends, Pohjola’s Daughter", Ondine 2014). Hän on mukana Minskin kamariorkesterin vuoden 1993 levytyksellä Knut Nystedtin Concertinosta klarinetille, englannintorvelle ja jousille.
Niemikunnas on myös Suomalaisen Kamariorkesterin jäsen ja soittanut Hyvinkään Musikanteissa.
Niemikunnas on Suomen Oboe- ja Fagottiseuran sihteeri ja taloudenhoitaja.
Sanna Niemikunnaksen puoliso on kapellimestari Tuomas Pirilä.
Philip Barker Webb

Philip Barker Webb (10. heinäkuuta 1793 Surrey, Iso-Britannia – 31. elokuuta 1854 Pariisi, Ranska) oli englantilainen kasvitieteilijä ja luonnontieteilijä, joka oli erityisesti kiinnostunut kasveista.
Nuoruu ja opiskelu.
Webb syntyi varakkaaseen aristokraattiperheeseen. Webb ja opiskeli kieliä: kreikkaa, latinaa, italiaa ja espanjaa sekä kasvitiedettä ja geologiaa Harrow Schoolissa ja Oxfordissa. Vuonna 1812 meni Lincoln's Inniin. Hän valmistui vuonna 1815 maisteriksi (BA).
Hänen isänsä kuoli samoihin aikoihin ja Webb peri isänsä suuren omaisuuden. Hän oli aiemmin Espanjassa ja Italiassa matkustaessaan tutustunut Alberto Paroliniin, joka oli myös kiinnostunut kasvitieteestä ja geologiasta. Myös hän oli varakkaasta perheestä ja hänen isänsä oli kuollut ja jättänyt perintöä Parolinille. He sopivat lähtevänsä tutkimusmatkalle yhdessä. Webb teki sitä ennen vielä lyhyen matkan Ruotsiin, jossa kävi Göteborgissa, Uppsalassa ja Tukholmassa.
Palattuaan Webb matkusti Napoliin, jossa vietti äitinsä ja sisarensa kanssa talven 1817–1818. Parolini liittyi siellä seuraan ja Webb lähti yhdessä hänen kanssaan matkalle huhtikuussa 1818. He matkustivat Otranton, Korfun, Patraksen ja Ateenan kautta Kykladille, Konstantinopoliin ja palasivat Smyrnan ja Maltan kautta Sisiliaan. Matkan jälkeen hän julkaisi useita kirjoja ja vietti aikaansa kotonaan Milford Housessa, jossa keräsi kasveja puutarhaansa.
Webb vieraili hyönteistieteilijä Léon Dufourin luona Saint-Severissä heinäkuussa vuonna 1825 ja sen jälkeen vietti talven Etelä-Ranskassa. Hän lähti sieltä vuoden matkalle Espanjan itä- ja etelärannikolle. Matkalla hän keräsi lintuja, kaloja, äyriäisiä ja kasveja. Vuoden 1827 huhtikuussa hän matkusti Gibraltarilta Marokkoon Tangeriin ja oli ensimmäinen, joka keräsi kasveja Tétouanin vuorilta Marokosta. Palattuaan hän matkusti ratsastamalla Portugalin läpi.
Webb lähti matkalle Brasiliaan vuonna 1828 toukokuussa Lissabonista, mutta poikkesi Madeiralle, jossa vietti useita kuukausia. Sieltä hän jatkoi matkaansa Teneriffalle, jossa hän tapasi ranskalaisen Sabin Berthelotin joka oli viettänyt kahdeksan vuotta saarella ja kerännyt tuona aikana herbaarion. Berthelot suostutteli hänet luopumaan Brasilian matkastaan. Webb ja Berthelot olivat Kanariansaarilla miltei kaksi vuotta. Tuona aikana he vierailivat Lanzarotella, Fuerteventurassa, Gran Canarialla ja La Palmassa. He tutkivat ja keräsivät kasveja, lintuja, kaloja, äyriäisiä ja hyönteisiä. Sekä tutkivat alueen geologiaa ja ilmastoa.
He lähtivät Sabin Berthelotin ja kanssa Pariisiin, minne saapuivat kesäkuussa vuonna 1833. Siellä he kirjoittivat Alfred Moquin-Tandonin kanssa 9-osaisen teoksen "L'Histoire Naturelle des Iles Canaries" (1835–1850).
Webb valittiin Royal Societyn jäseneksi 1824. Hänen herbaarionsa testamentattiin Museo di Storia Naturale di Firenzelle Firenzessä Italiassa.
Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä Webb.
Madeleine Renaud

Madeleine Renaud (s. 11. lokakuuta 1913) on entinen ranskalainen pituushyppääjä.
Renaud voitti pituushypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1936 ja 1937. Heinäkuussa 1936 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 551 cm, jota Eliane Loneux sivusi vasta kymmenen vuotta myöhemmin ja jonka ylitti Paulette Dussarat vuonna 1948.
Hoida homma

”Hoida homma” on rap-yhtye Fintelligensin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä "Lisää"-nimiseltä studioalbumilta. ”Hoida homma” kuultiin ensimmäisen kerran YleX-radiokanavalla 14. heinäkuuta 2008. 21. heinäkuuta kappale julkaistiin digitaalisesti ja samalla julkaistiin myös sen musiikkivideo. Single nousi Suomen singlelistalle viikolla 32/2008, sijoittuen 20. sijalle. Suomen latauslistalla single sijoittui paremmin, sijalle 15 samalla viikolla. Listaviikkoja latauslistan puolella kertyi viisi.
__notoc__
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideolla kaksikko kiertelee pitkin Helsinkiä muun muassa helikopterilla ja moottoriveneellä.
Toiset versiot.
Remix.
Kappaleesta on julkaistu myös remix-versio, jolla Fintelligensin mukana räppäävät Cheek, Asa ja ruotsalainen Adam Tensta. Kyseinen versio julkaistiin Saken "Instrumentals &amp; Exclusives Vol. 2" -tuottajalevyllä.
Dissausversio.
Oululaisräppärit Julma-Henri ja Panama Rayo tekivät kyseisestä kappaleesta oman versionsa. Kappaleella pilkataan Elastisen lisäksi Sereä. Kappaleen alussa ennen räppäyksen alkamista taustalla soi hiljaa Beats and Stylesin ”You Got the Light” -kappale. Kappale on ollut ilmaisladattavissa "Redrum-187"-sivustolla.
Hammerheart Records

Hammerheart Records (aikaisemmin nimellä "Karmageddon Media" vuosina 2004–2010) on alankomaalainen itsenäinen metallimusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö.
Hammerheart Records on julkaissut muun muassa Cruachanin, Thyrfingin, Forefatherin ja Mercenaryn levyjä.
Rocky Road to Dublin

Rocky Road to Dublin on 1800-luvulla tehty irlantilainen kansanlaulu miehen kokemuksista matkallaan kotikaupungistaan Tuamista Liverpooliin.
Sanat kirjoitti D. K. Gavan muusikko Harry Cliftonille (1824–1872), joka popularisoi kappaleen.
Sanat.
In the merry month of May from me home I started,&lt;br&gt;
Left the girls of Tuam so nearly broken hearted,&lt;br&gt;
Saluted Father dear, kissed me darling mother,&lt;br&gt;
Drank a pint of beer, me grief and tears to smother,&lt;br&gt;
Then off to reap the corn, leave where I was born,&lt;br&gt;
Cut a stout blackthorn to banish ghosts and goblins;&lt;br&gt;
In a brand new pair of brogues to rattle o'er the bogs&lt;br&gt;
And frighten all the dogs on the rocky road to Dublin,
"(Kertosäe)":&lt;br&gt;
One two three four five,&lt;br&gt;
Hunt the Hare and turn her down the rocky road&lt;br&gt;
And all the way to Dublin, Whack fol la de rah!
In Mullingar that night I rested limbs so weary&lt;br&gt;
Started by daylight next morning bright and early&lt;br&gt;
Took a drop of the pure to keep me heart from sinking;&lt;br&gt;
That's a Paddy's cure whenever he's on drinking&lt;br&gt;
See the lassies smile, laughing all the while&lt;br&gt;
At me darlin' style, 'twould set your heart a bubblin'&lt;br&gt;
Asked me was I hired, wages I required&lt;br&gt;
Till I was almost tired of the rocky road to Dublin,
"(Kertosäe)"
In Dublin next arrived, I thought it be a pity&lt;br&gt;
To be soon deprived a view of that fine city.&lt;br&gt;
Decided to take a stroll, all among the quality;&lt;br&gt;
Me bundle it was stole, all in a neat locality.&lt;br&gt;
Something crossed me mind, when I looked behind,&lt;br&gt;
No bundle could I find upon me stick a wobblin'&lt;br&gt;
Enquiring for the rogue, they said me Connaught brogue&lt;br&gt;
Wasn't much in vogue on the rocky road to Dublin,
"(Kertosäe)"
From there I got away, me spirits never falling,&lt;br&gt;
Landed on the quay, just as the ship was sailing.&lt;br&gt;
The Captain at me roared, said that no room had he;&lt;br&gt;
When I jumped aboard, a cabin found for Paddy.&lt;br&gt;
Down among the pigs, played some funny rigs,&lt;br&gt;
Danced some hearty jigs, the water round me bubbling;&lt;br&gt;
When off to Holyhead wished meself was dead,&lt;br&gt;
Or better far instead on the rocky road to Dublin,
"(Kertosäe)"
The boys of Liverpool, when we were safely landed,&lt;br&gt;
Called meself a fool, I could no longer stand it.&lt;br&gt;
Blood began to boil, temper I was losing;&lt;br&gt;
Poor old Erin's Isle they began abusing.&lt;br&gt;
"Hurrah me soul!" says I, let the shillelagh fly.&lt;br&gt;
Some Galway boys were nigh and saw I was a hobble in,&lt;br&gt;
With a loud "hurray!" joined in the fray.&lt;br&gt;
Quickly cleared the way on the rocky road to Dublin,
"(Kertosäe)"
Levytykset.
Kappaleen ovat levyttäneet monet yhtyeet ja artistit.
Määränpää

"Määränpää" on rap-yhtye Fintelligensin toinen single sen neljänneltä Lisää-nimiseltä studioalbumiltaan. Singlellä vierailee folkrock-yhtye Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuun keulakuva ja laulaja Lauri Tähkä. Single julkaistiin 15. lokakuuta 2008. Singlestä on julkaistu myös musiikkivideo.
The Irish Rover

The Irish Rover on Irlantilainen kansanlaulu, joka kertoo mahtavasta, epätodellisesta purjealuksesta, joka kohtaa epäonnisen lopun. Kappaleen ovat levyttäneet monet artistit, joista osa on tehnyt muutoksia sanoitukseen.
"In the year of our Lord, eighteen hundred and six,"
"We set sail from the sweet Cobh of Cork"
"We were sailing away with a cargo of bricks"
"For the grand City Hall in New York"
"'Twas a wonderful craft, she was rigged 'fore and aft"
"And how the wild winds drove her"
"She 'stood several blasts, she had twenty-seven masts"
"And they called her the Irish Rover"
"There was Barney McGee from the banks of the Lee"
"There was Hogan from County Tyrone"
"There was Johnny McGurk who was scared stiff of work"
"And a man from Westmeath called Malone"
"There was Slugger O'Toole who was drunk as a rule"
"And fighting Bill Tracy from Dover"
"And your man Mick McCann, from the banks of the Bann"
"Was the skipper on the Irish Rover"
"We had one million bags of the best Sligo rags"
"We had two million barrels of stones"
"We had three million sides of old blind horses' hides"
"We had four million barrels of bones"
"We had five million hogs and six million dogs"
"And seven million barrels of porter"
"We had eight million bales of old nanny goats' tails"
"In the hold of the Irish Rover"
"We had sailed seven years when the measles broke out"
"And our ship lost her way in the fog"
"And the whole of the crew was reduced down to two"
" 'Twas meself and the captain's old dog"
"Then the ship struck a rock; oh Lord what a shock"
"The bulkhead was turned right over"
"We turned nine times around - then the poor old dog was drowned"
"Now I'm the last of the Irish Rover"
Majungasaurus

Majungasaurus oli myöhäisellä liitukaudella, 70–66 miljoonaa vuotta sitten Madagaskarilla elänyt dinosaurussuku. Suvusta tunnetaan ainoastaan yksi laji, "Majungasaurus crenatissimus". Suvusta puhuttiin vähän aikaa nimellä Majungatholus, jota nyt pidetään "Majungasauruksen" synonyyminä.
Niillä oli 10 cm pitkät hampaat. "Majungasaurus" oli muiden abelisauridien tapaan teropodi eli petodinosaurus.
Ulkonäkö.
"Majungasaurukset" olivat 9 metriä pitkiä, 3 metriä korkeita ja painoivat tonnin. Ne olivat aikoinaan Madagaskarin suurimpia eläimiä. Uroksella oli päässä röyhelöitä ja piikkejä. Naaras oli hieman pienempi kuin uros. Ne eivät luultavasti olleet kovin nopeita.
Behringer

Behringer International GmbH on Saksassa vuonna 1989 perustettu, äänilaitteistoja valmistava yritys.
Tuotteet.
Yhtiö suunnittelee ja valmistaa muun muassa PA-laitteistoja, miksereitä, vahvistimia ja äänikortteja. Viime aikoina Behringer on laajentanut valikoimaansa käsittämään myös efektipedaaleita, digitaalipianoja ja sähkökitaroita. Tämän lisäksi yritys valmistaa valaistuslaitteita musiikkiesityksiin. 
Oikeuskiistat.
Yhdysvaltain telehallintoviraston kanne.
Helmikuussa 2006 Yhdysvaltain telehallintovirasto (FCC) syytti Behringeriä siitä, ettei viittäkymmentä sen tuotetta ollut testattu Yhdysvaltain lakien velvoittamalla tavalla. Yritys tuomittiin miljoonan dollarin sakkoihin.
Patenttisyytteet.
Behringeriä on syytetty patenttirikkomuksista ainakin Mackien ja Rolandin suunnilta. Mackien kanne kuitenkin soviteltiin oikeussalin ulkopuolella, eikä ratkaisun yksityiskohtia ole paljastettu. Patenttikiistojen ratkaisemista hankaloittaa se, että useimmat äänipiirit muistuttavat teknisten ratkaisujensa osalta pakostakin toisiaan, esimerkiksi vahvistinmalleissa.
Alfred Moquin-Tandon

Christian Horace Benedict Alfred Moquin-Tandon (7. toukokuuta 1804 Montpellier – 15. huhtikuuta 1863 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä ja kasvitieteilijä.
Moquin-Tandon väitteli lääketieteen tohtoriksi 1828. Hän toimi eläintieteen professorina Marseillessa 1829–1833, jolloin hänet nimitettiin Toulousen kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi ja kasvitieteen professoriksi. 1850 Ranskan hallitus lähetti hänet Korsikalle kartoittamaan saaren kasvistoa. 1853 hän muutti Pariisiin, ja hänestä tuli myöhemmin Jardin des Plantesin ja Ranskan tiedeakatemian johtaja.
Hän laati lintutieteelliset tekstit teokseen "L'Histoire Naturelle des Iles Canaries" (1835–1844), jonka muita kirjoittajia olivat Philip Barker Webb ja Sabin Berthelot.
Yhdessä Webbin ja Berthelotin kanssa hän nimesi kanarianpeipon ("Fringilla teydea"). Hänen kunniakseen on nimetty afrikanmeriharakka ("Haematopus moquini").
Moquin-Tandonin nimeämien kasvien tieteellisen nimen jälkeen liitetään auktorilyhenne Moq.
Etelänselkälokki

Etelänselkälokki ("Larus dominicanus") on eteläisellä pallonpuoliskolla elävä selkälokin vastinlaji.
Koko ja ulkonäkö.
Etelänselkälokki muistuttaa selkälokkia. Se on kuitenkin hieman suurempi, nokka on järeämpi ja koivet ovat vihertävänharmaat (selkälokilla keltaiset). Sen pituus on noin 56 cm, siipien kärkiväli noin 128 cm ja paino noin yksi kilogramma.
Esiintyminen.
Etelänselkälokki elää eteläisen pallonpuoliskon valtamerien rannikoilla ja saarilla sekä Etelä-Amerikassa, Etelä-Afrikassa että Oseaniassa. Alkoi esiintyä Pohjois-Amerikassa myöhäisellä 1980-luvulla. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 3,3–3,4 miljoonaa yksilöä.
Elinympäristö.
Valtamerien rannikot ja saaret.
Lisääntyminen.
Pesä on painanne maassa ja vuorattu ruohoilla ja höyhenillä. Naaras munii tavallisesti kolme munaa. Molemmat emot ruokkivat poikasia.
Ravinto.
Etelänselkälokit ovat kaikkiruokaisia kuten useimmat muutkin lokit.
Poppana

Poppana on puuvillasta kudottu jäykkä kangas. Poppanaa käytetään joko sellaisenaan, esimerkiksi seinävaatteena tai pöytäliinana, tai sitä voidaan käyttää myös materiaalina, esimerkiksi vaatteissa. Poppanaa on alkujaan käytetty myös olkipatjojen päällä suojaamaan piikikkäiltä oljenpäiltä. Poppana-sana on kotoisin Etelä-Karjalasta, ja siitä on käytetty myös nimityksiä rököraanu, rääpälvaate, rääsäle ja nukeri.
Poppanakude leikataan kankaasta täysvinoon ohuiksi kuteiksi. Vinoon leikkaamisen ansiosta valmiin tuotteen pinta on samettimaisen pehmeä. Nykyisin poppanan loimena on useimmiten 6-säikeinen kalalanka.
Aiemmin materiaalina käytettiin vanhoja vaatteita, kuten matonkuteisiinkin. Sittemmin poppanakudetta on valmistettu myös teollisesti. Teollisesti valmistettu poppana hyödynsi ensin raaka-aineenaan teollisuuden jäännösmateriaalia, niin kutsuttua paalikudetta, jota kutoja itse leikkasi kapeammaksi. Poppanan yleistyttyä ja kysynnän kasvettua kehitti Pirkanmaan Kotityö Oy markkinoille ensimmäisen poppanakuteen vuonna 1973. Nykyään poppanoita kudotaan sekä vanhoista että uusista kankaista leikatuista kuteista.
Tekstiilitaiteilija Annikki Karvinen on tullut poppanavaatteiden suunnittelijana maailmankuuluksi.
Uuteen maailmaan

Uuteen maailmaan on rap-yhtye Sauruksen ensimmäinen single yhtyeen neljänneltä "Neon Saurus" -studioalbumilta. Single julkaistiin digitaalisessa muodossa 2. maaliskuuta 2009. Kappaleen musiikkivideo nähtiin ensimmäisen kerran Summeri-ohjelmassa kesäkuussa 2009. Kappale sisältää samplen Ryuichi Sakamoton "Merry Christmas Mr. Lawrence" -kappaleesta.
Laukukero

Laukukero on Pallaksen tunturijonoon kuuluva, noin 762 metriä korkea huippu ja Pallas-Yllästunturin kansallispuiston kolmanneksi korkein huippu. Hotelli Pallaksen infokansion kartassa keron korkeudeksi kerrotaan 785 metriä, mutta lähteinä olevien karttojen perusteella tämä korkeustieto on virheellinen. Laukukerolla sijaitsevat Pallaksen yhdeksän laskettelurinnettä ja kaksi hissiä. Tunturi on kokonaan paljakkaa.
Endorama

Endorama on saksalaisen thrash metal -yhtye Kreatorin yhdeksäs studioalbumi. Endorama jäi Kreatorin viimeiseksi goottimetallista vaikutteita ottaneeksi albumiksi, sillä yhtye palasi vanhaan thrash metal -soundiinsa seuraavalla albumillaan.
Kokoonpano.
Tuotanto
Lehmäkero

Lehmäkero sijaitsee Pallaksen tunturijonossa neljäntenä tunturina Hotelli Pallakselta pohjoiseen. Se on 745 metriä korkea ja laakea pohjois-eteläsuunnassa.
Annikki Karvinen

Annikki Karvinen (s. 1931 Huittinen) on suomalainen tekstiilitaiteilija, joka tuli 1970-luvun puolivälistä alkaen tunnetuksi poppanan käytöstä suunnittelemissaan design-vaatteissa.
Annikin vanhemmat olivat Laina ja Hannes Haavisto. Annikki on vanhin lapsista ja perheeseen kuuluivat myös vuotta nuorempi Anja ja yhdeksän vuotta nuorempi Sirkka, joka menehtyi nelivuotiaana. Äiti oli itseoppinut ompelija (1904–1995) ja isä autonkuljettaja ja -asentaja. Annikin isä kuoli veritulppaan 45-vuotiaana. 
Keskikoulun käytyään Karvinen alkoi opiskella Loimaan naiskotiteollisuuskoulun ompelulinjalla, ja valmistuttuaan hän toimi käsityönopettajana ensin Köyliön kansakoulussa. Pari vuotta opettajana oltuaan Karvinen jatkoi vielä Loimaan naiskotiteollisuuskoulun kudontalinjalla. Hän oli kotiopettajana 1951–1952 kaksi kesää Helsingissä Kalevan jäätelötehtaan omistajan perheessä. Valmistuttuaan kudontalinjalta 1952 hän sai myyjättären paikan Helsingistä Käsityöliike Ainosta. Päästyään Wetterhoffin kotiteollisuusopettajaopistoon Karvisen oli otettava lainaa, ja elämä oli köyhää. Heti valmistuttuaan kudonnan neuvojaksi Karvinen sai opettajan paikan Raahen yhteislyseosta. Koulusta löytyi myös puoliso, voimistelunopettaja Anto Karvinen. Häät vietettiin 1960. Anto Karvisen isällä oli Raahessa sekatavarakauppa. Antsi oli ekonomi ja halusi eteenpäin urallaan. Hän sai paikan Oulun tullikamarissa, mutta matka Raaheen oli pitkä ja perheeseen oli 1961 syntynyt tytär Ana-Katri eli Kati, joka tarvitsi myös isää. Vuonna 1963 Antsi sai Jyväskylästä tullihoitajan viran ja Annikki sai käsityönopettajan paikan Viitaniemen yhteiskoulusta. 
Annikki Karvinen Oy.
Annikki Karvinen perusti 1968 oman yrityksen, joka toimi pitkään nimellä Annikki Karvinen Oy ja myöhemmin nimellä Karvinen Finland Oy Ltd. Alkuun yritys valmisti vaatteita puuvillaisista painokankaista ja villakankaista, mutta 1970-luvun puolivälissä Annikki Karvinen innostui poppanasta, jonka materiaalina hän käytti puuvillan ohella silkkiä, samettia ja pellavaa. 1990-luvulla tehtaassa alettiin valmistaa poppana-asuihin sointuvia vaatteita tehdasvalmisteisista kankaista. Sittemmin poppana on jäänyt asuista pois. Karvinen Finland hakeutui konkurssiin elokuussa 2016.
Vaatteiden lisäksi Karvinen on suunnitellut sisustuksia.
Annikki ja Anto Karvisella on kaksi lasta, Kati ja Aapo, jotka ottivat tammikuussa 2015 yrityksen vetovastuun. Karvisten toinen koti on Lodèven vuoristokylässä Etelä-Ranskassa, ja se on hankittu 1990-luvulla.
Vuonna 2009 Karvinen palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Kruununhaan yläaste

Kruununhaan yläaste on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 7–9. Kruununhaan yläasteella on noin 500 oppilasta. Kruununhaan yläasteen rehtorina toimii Jani Puurula.
Historia.
Kruununhaan yläasteen historia alkaa vuodesta 1905, jolloin Helsingin Uusi Suomalainen Tyttökoulu aloitti toimintansa Ritarikatu 3:n vuokrahuoneistossa. Koulu syntyi sortovuosien aikana demokratiapyrkimysten, suomalaiskansallisen heräämisen sekä naisasialiikkeen innoittamina. Koulu sai oman koulurakennuksen vuonna 1919 Hallituskatu 8:n vanhasta venäläisestä tyttökymnaasista. Pian muuton jälkeen koulun nimi muutettiin Helsingin Suomalaiseksi Tyttökouluksi. Vuonna 1950 koulun nimi muutettiin Kaksoistyttökouluksi ja vuonna 1956 se lyhennettiin Helsingin Tyttökouluksi.
Kesällä vuonna 1973 koulu joutui jättämään vanhan rakennuksensa Hallituskatu 8:ssa, koska Helsingin yliopisto purki rakennuksen. Koulu muutti entiseen Svenska Lyceumin rakennukseen Liisankatu 13:een. Samana vuonna päätettiin yhdistää Helsingin Tyttökoulu sekä Helsingin Tyttölukio Kruununhaan Yhteislyseoksi. Kruununhaan Yhteislyseo siirtyi vuonna 1977 peruskoulujärjestelmään. Koulu jaettiin kahteen osaan: Kruununhaan yläasteeseen sekä Kruununhaan lukioon, nykyiseen Sibelius-lukioon. Kruununhaan lukio tarvitsi käyttöönsä koko Liisankatu 13:n rakennuksen, joten Kruununhaan yläasteelle täytyi etsiä koulurakennus. Rakennukseksi päätettiin jakaa Kaisaniemen ala-asteen koulun käyttämä koulurakennus. Koululle etsittiin omaa rakennusta, ja vuonna 1980 koululle saatiinkin Onni Tarjanteen suunnittelema vuonna 1899 rakennettu rakennus.
Opiskelu.
Kruununhaan yläasteella on erityispiirteenä musiikki- sekä tanssilinja, joita toteutetaan yhteistyössä alan oppilaitosten, ennen kaikkea lähellä sijaitsevan Sibelius-lukion ja Cantores Minores -poikakuoron kanssa. Koulun opetus painottuu yleisestikin taito- ja taideaineisiin, aikaisemmin lisäksi matemaattisiin aineisiin. Koulu on mukana kansainvälisissä suunnittelu- ja kokeiluprojekteissa. Kruununhaan yläasteella on myös laaja valinnaisten aineiden tarjonta, esimerkiksi ilmaisutaito, kotitalous, eri kieliä, palloilua, käsitöitä, tietotekniikkaa ja lakitietoa.
Eline Berings

Eline Berings (s. 28. toukokuuta 1986 Gent) on belgialainen pika-aitajuoksija.
Nuorten arvokilpailut.
Berings sijoittui seitsemänneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen 100 metrin aitajuoksussa Sherbrookessa kesällä 2003. Hän voitti saman lajin junioreiden Euroopan mestaruuden Kaunasissa 2005 ajalla 13,41 s. Hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa neljänneksi Debrecenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007.
Hallikilpailut.
Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007 Berings sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi. Kaksi vuotta myöhemmin sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa hän voitti saman matkan mestaruuden Belgian ennätysajalla 7,92. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli viides ajalla 8,08. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui viidenneksi ajalla 8,08. Hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun välierissä MM-hallikilpailuissa 2008, 2010, 2014 ja 2018 sekä EM-kilpailuissa 2015 ja 2021.
Ulkoratakilpailut.
Berings karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa 2009 100 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 12,94, jolla hän sivusi Hengelossa samana kesänä juoksemaansa omaa ennätystään ja samalla myös Belgian ennätystä 12,94. Hänen aikaisempi ennätyksensä oli 12,97, jonka hän juoksi Osakassa elokuussa 2007 karsiutuessaan MM-kilpailujen alkuerissä. Hän karsiutui välierissä Lontoon olympialaisissa 2012 ja alkuerissä Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Berings sijoittui Zürichin EM-kilpailuissa 2014 kahdeksanneksi. Hän karsiutui EM-kilpailuissa välierissä Helsingissä 2012 ja 2018 sekä alkuerissä Göteborgissa 2006 ja Barcelonassa 2010.
Berings on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 53 kilogrammaa.
NES Cleaning Kit

NES Cleaning Kit on Nintendo Entertainment System-konsolille suunniteltu lisävaruste. Sen avulla pystyy puhdistamaan konsolin että pelikasettien liittimet pölystä. Tuote tuli markkinoille vuonna 1989.
Tarja Kautto

Tarja Helena Kautto (s. 10. syyskuuta 1949 Viitasaari) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.
Kautto oli kansanedustajana 14 vuoden ajan. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, toukokuussa 1989, kun Pirjo Ala-Kapee siirtyi Vantaan kaupunginjohtajaksi, ja hän toimi kansanedustajana maaliskuuhun 2003, jolloin putosi eduskunnasta. Hän edusti Uudenmaan vaalipiiriä (vuoteen 1999 nimeltään Uudenmaan läänin vaalipiiri). Hän oli varsinaisena jäsenenä viidessä eduskunnan valiokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa (toukokuusta 1989 maaliskuuhun 1991), suuressa valiokunnassa (huhtikuusta 1991 joulukuuhun 1993 ja huhtikuusta 1995 kesäkuuhun 2002), ympäristövaliokunnassa (huhtikuusta 1991 maaliskuuhun 2003), hallintovaliokunnassa (helmikuusta 1994 maaliskuuhun 1995) ja ulkoasiainvaliokunnassa (huhtikuussa 1999 ja kesäkuusta 2002 maaliskuuhun 2003). Lisäksi Kautto oli valtion asuntoneuvoston jäsen vuosina 1991–2003 ja sen puheenjohtaja 1997–2003.
Kautto syntyi Viitasaarella Keski-Suomessa ja hänen perheensä muutti silloiseen Helsingin maalaiskuntaan vuonna 1956. Kautto kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1969 ja samasta vuodesta alkaen hän työskenteli sihteerinä Vantaan kaupungin palveluksessa. Vuonna 1984 hän siirtyi Vantaan Sähkölaitoksen tiedottajaksi, jona hän toimi, kunnes aloitti kansanedustajana vuonna 1989. 
Kautto oli Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1980 vuoteen 2004 ja hän toimi myös kaupunginhallituksessa. Lisäksi hän oli poliittisella urallaan kerran presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1988.
Kautto on ollut vuodesta 1971 alkaen naimisissa Pentti Kauton kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuosina 1976 ja 1978 syntyneet pojat.
Jim Reeves

Jim Reeves (oikealta nimeltään James Travis Reeves) (20. elokuuta 1923 Galloway, Texas – 31. heinäkuuta 1964 Davidsonin piirikunta, Tennessee) oli yhdysvaltalainen country &amp; western -laulaja. 
Hänen suurimpia hittejään olivat ”Mexican Joe”, ”Bimbo”, ”Four Walls”, ”Ramona”, ”He'll Have to Go”, ”I'm Getting Better”, ”Am I Losing You”, ”Welcome to My World”, ”I Love You Because”, ”I Won't Forget You” ja ”Distant Drums”. 
Reeves kuoli lento-onnettomuudessa managerinsa Dean Manuelin kanssa heinäkuussa 1964.
The Spencer Davis Group

The Spencer Davis Group on englantilainen yhtye, joka perustettiin Birminghamissa vuonna 1963. Siihen kuuluivat Spencer Davis (kitara ja laulu), Steve Winwood (kitara, urut ja laulu), Muff Winwood (bassokitara) ja Pete York (rummut). Vaikka yhtye oli Davisin perustama, Steve Winwood oli sen ehdoton keulahahmo, koska hän lauloi hämmästyttävällä mustalla soundilla. Yhtyeen parhaimpia hittejä ovat ”Keep on Running”, ”Somebody Help Me”, ”When I Come Home”, ”Gimme Some Lovin” ja ”I’m a Man”. Vuonna 1967 Winwoodit jättivät yhtyeen, minkä jälkeen Steve vaikutti vielä yhtyeissä Traffic ja Blind Faith. Davis pestasi Winwoodien tilalle Eddie Hardinin (kosketinsoittimet ja laulu) ja Phil Sawyerin (kitara ja bassokitara), jonka paikkasi pian Ray Fenwick (kitara). Tällä kokoonpanolla syntyivät vielä pikkuhitit ”Time Seller” ja ”Mr. Second Class”. Hardinin ja Yorkin erottua vuonna 1968 tilalle tulivat Dee Murray (bassokitara) ja Nigel Olsson (rummut), mutta yhtye hajosi seuraavana vuonna. Davis yritti vuonna 1973 kasata Hardinin, Fenwickin, Yorkin ja Charlie McCrackenin kanssa uutta The Spencer Davis Groupia, mutta turhaan.
The Spencer Davis Group kävi Suomessa helmikuussa 1967. He konsertoivat Kulttuuritalolla ja esiintyivät Yleisradion Pasilan televisiostudio 2:ssa nauhoitetussa ohjelmassa "Valmiina... pyörii!", jossa he olivat Tapani Karhun haastateltavina. Ohjelman tuotti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo.
Parker

Parker voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä:
Etunimenä:
Kuvitteellisia hahmoja:
Paikkoja:
Muita merkityksiä
Winnipeg James Armstrong Richardsonin kansainvälinen lentoasema

Winnipeg James Armstrong Richardson International Airport on kansainvälinen lentoasema Kanadassa, Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungissa. Lentoasema on yksi Kanadan vilkkaimmista matkustajamääräällä mitattuna, yli 3,5 miljoonaa matkustajaa kulki aseman kautta (2007). Asema on myös yksi Air Canada Jazzin ja WestJetin solmukohteita.
Historia.
Lentokenttä avattiin liikenteelle 1928 ja nimettiin kuuluisan manitobalaisen lentäjäpioneerin, kapteeni Fred J. Stevensonin mukaan, Stevenson Aerodromeksi (Stevenson Field). Lentokenttä oli Kanadan ensimmäinen kansainvälinen lentoasema. Vuonna 1958 "Canadian Department of Transport" nimesi kentän "Winnipeg International Airport"iksi.
Nykyinen terminaalirakennus valmistui vuonna 1964. Terminaalirakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto "Green Blankstein Russell and Associates" (myöhemmin "GBR Associates and Stantec Limited"). Terminaalia laajennettiin vuonna 1984, laajennuksesta vastasi arkkitehtitoimisto "IKOY". Vuonna 1998 terminaalia vastapäätä rakennettiin hotelli. Terminaalirakennus on suunniteltu "International Style" -tyylin mukaisesti.
10. joulukuuta 2006 Kanadan liikenneministeri Lawrence Cannon nimesi lentoaseman kuuluisan lentokoneteollisuudessa vaikuttaneen liikemiehen James Armstrong Richardson vanhemman mukaan. 
Lentoaseman perusparannus.
Lentoasemalla aloitettiin vuoden 2007 kevällä suurimittainen perusparannus. Asemalle rakennetaan arkkitehti César Pellin suunnittelema uusi terminaalirakennus, terminaalirakennuksen ensimmäinen vaihe on suunnitelmien mukaan määrä valmistua vuoden 2010 aikana. Uuden terminaalin toivotaan tuovan kentälle entistä suurempia koneita, kuten Boeing 747 ja Airbus A380. Vanhan terminaalirakennuksen kohtalosta ei ole vielä tehty lopullista päätöstä, mutta tämänhetkisten suunnitelmien mukaan terminaali puretaan ja paikalle rakennetaan uusi monikäyttörakennus jonka suurimpana vuokralaisena toimisi "Western Canada Aviation Museum". Uuden terminaalin viereen valmistui elokuussa 2006 uusi pysäköintitalo, jossa on tilaa 1 559 ajoneuvolle. Peruskorjauksesta johtuen kolmas kiitotie (07/25, 1 400 m) on toistaiseksi suljettu.
Aseman alueelle on myös rakenteilla uusi kaukoliikenteen linja-auto terminaali ja Kanadan postin lajittelukeskus . Suunnitelmissa on myös varaukset luksus hotellille, toimistorakennukselle ja myöhemmin toteuttaville uusille kiitoteille. 
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Pienemmät lentoyhtiöt Bearskin Airlinesiä ja Calm Airia lukuun ottamatta käyttävät Perimeter Airlinesin, Keewatin/Kivalliqin ja muita pienempiä terminaalirakennuksia. Suuremmat lentoyhtiöt käyttävät lentoaseman pääterminaalia.
Chilensilpoja

Chilensilpoja ("Phytotoma rara") on Chilessä ja Argentiinassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan chilensilpoja on noin 18–20 cm. Koiraan selkä on ruskeanharmaa ja niissä on tummempia viiruja. Siivet ovat mustat valkoisin viiruin. Pitkähkö pyrstö on väriltään musta ja alaperä on punertava. Chilensilpojakoiraan vatsa ja pää ovat punaruskeat. Naaraan vatsa on vaalea ja siiven viirutus on harmahtava.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Chilensilpoja elää etelämpänä kuin mikään muu laji kotingojen heimossa. Sen levinneisyys ulottuu Magallanesin provinssista Atacaman aavikolle ja Argentiinassa Santa Cruzista Mendozaan. Laji pesii korkealla Andeilla ja muuttaa talveksi kohti alankoja. Muuttoaikana lajia voi tavata Falklandinsaarilla ja Etelä-Georgiassa ja Eteläisillä Sadwichsaarilla. Chilensilpojan elinympäristöä ovat pensaikot, metsänreunukset ja jokilaaksot. Ajoittain lajia tavataan myös puutarhoissa.
Elintavat ja ravinto.
Chilensilpojat elävät useimmiten yksin tai pareittain.. Kuppimaisen pesän laji rakentaa oksanhaarukkaan puuhun oksista ja juurista. Naaras munii kahdesta neljään sinivihreää tummapilkullista munaa.
Chilensilpoja käyttää ravintonaan lehtiä ja kasvien silmuja. Niitä se leikkaa siihen tarkoitukseen kehittyneellä sahalaitaisella nokallaan.
Pattivälskäri

Pattivälskäri ("Acanthurus bariene") on suurikokoinen välskärikala.
Koko ja ulkonäkö.
Pattivälskäri kasvaa 50 cm pitkäksi. Sen vartalo on ruskea, kiduskannen yläpuolella on musta täplä. Pyrstö on hevosenkengän muotoinen. Suurten koiraiden otsaan kasvaa kyhmy, joka voi roikkua jopa kalan suun edessä.
Alkuperä.
Pattiivälskäreitä elää koralliriutoilla Mosambikistä Malediiveille ja muualla indopasifisella merialueella. Aikuiset pysyvät yleensä syvemmällä kuin 30 metrissä, lähes aina vähintään 15 metrissä. Poikasia on tavattu matalikoilta 0,5–2 metrin syvyydestä pehmytkorallien keskeltä.
Käyttäytyminen.
Pattivälskäri on melko aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan. Niitä pidetään joskus suurissa, vähintään 800 litran akvaarioissa.
Ravinto.
Pattivälskäreiden pääasiallista ravintoa ovat kasvit.
Uropterygius concolor

 
Uropterygius concolor on mureenalaji, jota joskus pidetään meriakvaariossa.
Ulkonäkö ja koko.
Uropterygius concolor voi kasvaa noin 50 cm:n pituiseksi. Se on tasaisen ruskeanvärinen. Sillä ei ole eviä selkä- eikä vatsapuolella muualla kuin lähellä pyrstöä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Uropterygius concolor on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Se elää mangrovealueilla, murtovedessä jokisuilla ja matalilla koralliriutoilla 8 metrin syvyyteen asti.
Ravinto.
Uropterygius concolor syö rapuja ja muita äyriäisiä, joskus myös pieniä kaloja.
Kemijärven vaakuna

Kemijärven vaakuna on Kemijärven kaupungin virallinen tunnus, ja sen on suunnitellut Olof Eriksson. Vaakunaselitys on ”mustassa kentässä kanto, jonka yläpää teroitettu kolmikärkiseksi ja sen molemmin puolin saatteena kuusisakarainen tähti; kaikki hopeaa”.
Kemijärven kunta päätti vuoden 1952 lopulla järjestää vaakunansuunnittelukilpailun. Kilpailun ensimmäisen palkinnon voitti Olof Erikssonin ehdotus "Uhripatsas", myös kilpailun toinen ("Näätävaara") ja kolmas ("Metsien miesten mailla") palkinto menivät Erikssonin suunnittelemille ehdotuksille. Kunnanvaltuusto hyväksyi voittaneen ehdotuksen Kemijärven vaakunaksi. Sisäasianministeriö vahvisti kunnanvaltuuston päätöksen 3. huhtikuuta 1954. Olof Erikssonin oman selityksen mukaan vaakunan kolmikärkisen kannon saattoi ymmärtää joko käpälälautana tai kalajumalana, jotka molemmat viittaavat Kemijärven perinteisiin elinkeinoihin kalastukseen ja metsästykseen, ylös nostetut juuret viittaavat raivaustoimintaan ja vaakunan tähdet ovat Pohjantähtiä viitaten kunnan pohjoiseen sijaintiin.
Kemijärven kunnan kirkonkylä/keskustaajama erotettiin Kemijärven kauppalaksi 1957, jolloin kuntavaakuna jäi Kemijärven maalaiskunnan käyttöön. Kauppalalle vahvistettiin oma vaakuna 25. marraskuuta 1960. Vaakuna oli Ahti Hammarin suunnittelema, ja sen selitys kuului ”punaisessa kentässä kaksi siivekästä hopeista uittohaan terää ristikkäin”. Aiheen uittohaat viittaavat tukinuittoon ja siivet pyrkimyksiin kehittää kuntaa eteenpäin. 
Kun Kemijärven maalaiskunta ja kauppala yhdistyivät jälleen Kemijärven kaupungiksi 1973, syntynyt kaupunki otti vaakunakseen maalaiskunnan käyttämän alkuperäisen koko kunnalle vahvistetun vaakunan. Kauppalan vaakuna jäi samassa yhteydessä epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi.
Sixten Ehrling

Sixten Ehrling (3. huhtikuuta 1918 – 13. helmikuuta 2005) oli ruotsalainen kapellimestari. Hän syntyi Malmössä ja opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Myöhemmin hän lähti jatkamaan opintojaan Dresdeniin Karl Böhmin ja Pariisiin Albert Wolffin johdolla. 
Ehrlingin levytysten joukkoon lukeutuvat Sibeliuksen sinfoniat. 
Ehrling johti Tukholman kuninkaallista oopperaa vuosina 1953–1960. Hän oli Göteborgin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1974–1976 toimittuaan jo aiemmin (1963–1973) vastaavassa virassa Detroitin sinfoniaorkesterissa. Myöhemmällä urallaan hän opetti Juilliard School of Musicissa. Hän kuoli New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Albert Wolff

Albert Wolff (19. tammikuuta 1884 – 20. helmikuuta 1970) oli ranskalainen kapellimestari. Hän johti muun muassa Opéra-Comiqueta vuosina 1921–1924 ja Lamoureux-orkesteria vuosina 1928–1934. Hän työskenteli lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa. Hänen levytyksiinsä lukeutuu levytys Bizet’n oopperasta "Carmen".
Wolff myös sävelsi itse. Hänen teostensa joukossa on ooppera "L’oiseau bleu" (1919).
Fiakkeri

Fiakkeri () tarkoittaa osittain tai kokonaan katettuja hevosvetoisia ajurinvaunuja. Ensimmäiset fiakkerit olivat kuomullisia, mutta muuten avoimia, nelipyöräisiä vaunuja, joita veti kolme hevosta Pariisin mutaisilla kaduilla. Nimitys pohjautuu siihen, että ensimmäiset tällaiset vaunut alkoivat tarjota palvelujaan 1640-luvulla pariisilaisen majatalon Hôtel Saint-Fiacre edustalla. Se oli nimetty pyhän Fiacriuksen mukaan.
Pariisissa oli 1794 käytössä noin 800 fiakkeria ja 1800-luvulla niiden määrä oli yli 1 500. Fiakkereissa oli 1800-luvulla kokonaan katettu matkustamo ajurin istuessa täysin avoimella penkillään. Samalla vuosisadalla fiakkerin kaltaisia vaunuja käytettiin Englannissa ja Yhdysvalloissa, jossa niistä käytettiin nimitystä hackney. Wienissä fiakkerista käytettiin nimitystä Fiaker.
Tiergarten

Tiergarten () on yksi Berliinin kaupunginosista (). Se sijaitsee Mitten hallintoalueella ("Bezirk") kaupungin keskustassa. Vuoden 2011 lopussa kaupunginosalla oli 12 328 asukasta. Sen pinta-ala on 5,17 km² ja väestötiheys 2 385 asukasta/km². Kaupunginosan lisäksi nimi Tiergarten voi myös viitata Berliinin tunnetuimpaan puistoon, jonka virallinen nimi on Großer Tiergarten ja joka peittää suuren osan Tiergartenin kaupunginosan alueesta.
Nykyinen Tiergartenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 2001. Vuosina 1920–2000 oli olemassa Tiergarten-niminen hallintoalue, johon kuuluivat lisäksi nykyiset Moabitin ja Hansaviertelin kaupunginosat. Puiston eteläpuolinen alue, johon nykyisen kaupunginosan asutus keskittyy, tunnettiin tuolloin nimellä Tiergarten-Süd.
Nykyinen kaupunginosa koostuu lähinnä Großer Tiergartenin puistosta ja sen lähiympäristöstä. Muun muassa Valtiopäivätalon ympäristön hallintokaupunginosa ja Potsdamer Platzin seutu kuuluvat Tiergarteniin.
CascaisVilla

CascaisVilla sijaitsee Cascaisissa, Portugalissa. Kauppakeskus avattiin marraskuussa 2001. Kauppakeskuksen omistaja oli tuolloin portugalilainen Grupo Terras do Atlântico.
CascaisVillan kerrospinta-ala on yli 8 500 neliömetriä ja kauppakeskuksessa sijaitsee noin 90 liikettä. Kauppakeskuksen ylimmässä kerroksessa on useita ravintoloita. Lisäksi kauppakeskuksessa on Pingo Doce valintamyymälä sekä elokuvateatteri.
Kulkuyhteydet.
Kauppakeskukseen pääsee julkisilla liikennevälineillä, kuten junalla ja busseilla.
René de Naurois

René de Naurois (24. marraskuuta 1906 Ranska – 12. tammikuuta 2006) oli ranskalainen lintutieteilijä ja pappi.
Naurois vietti lapsuutensa suurella maatilalla Toulousen lähellä. Jo lapsena hän kiinnostui luonnosta ja linnuista. Hänestä tuli kuitenkin Toulousen katolisen instituutin teologian ja filosofian professori. Toisessa maailmansodassa hän palveli Ranskan armeijan sotilaspappina. 
Vuonna 1954 de Naurois julkaisi kaksi lintutieteellistä artikkelia ranskalaisessa sarjassa "L'Oiseau et la Revue Française d'Ornithologie", tutkimukset Toulousen alueen ja Marokon petolinnuista. 1959 hän aloitti Luoteis-Afrikan rannikon lintuyhdyskuntien kartoittamisen eteläisestä Marokosta Mauritaniaan. Hän kuvaili ensimmäisenä lintutieteilijänä Banc d'Arquinin lintuparatiisin Mauritanian Nouadhiboun eteläpuolella, missä lepäili ja talvehti suunnattomia määriä euraasialaisia muuttolintuja. Hän raportoi Euraasian ensimmäisistä kuningastiiran ("Sterna maxima") pesimäyhdyskunnista. Ranskan kansallinen tutkimuskeskus (French Centre National de la Recherche Scientifique) työllisti hänet vuosina 1960–1971, ja tuloksena syntyi väitöskirja "Peuplements et cycles de reproduction des oiseaux de la côte occidentale d'Afrique du cap Barbas, Sahara espagnol à la frontière de la République de Guinée", joka julkaistiin Kansallismuseon julkaisuissa (Mémoires du Muséum National d'Histoire Naturelle, volume 56) vuonna 1969. de Naurois käytti paljon aikaa tutkiessaan Guineanlahden, Kap Verden ja São Tomé ja Príncipen linnustoa. Nuorena hän keräsi suuren kokoelman linnunmunia. Kokoelma lahjoitettiin Geneven luonnonhistorialliseen museoon Sveitsissä. de Naurois oli American Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäsen vuodesta 1971 alkaen.
de Naurois nimesi linnuista joitakin alalajeja, muun muassa guineanlahdenhempon ("Serinus rufobrunneus") alalajin "fradei" 1975.
Christian Ludwig Landbeck

Christian Ludwig (Luis) Landbeck (1807 – 1890) oli saksalainen lintutieteilijä.
Landbeck osallistui Chileen tehdylle tutkimusmatkalle ja kuvaili sekä nimesi joukon lintulajeja 
Rudolph Amandus Philippin kanssa. Hän ohjasi Eugen Ferdinand von Homeyerin ja Carl von Schertelin teoksen "Naturgeschichte aller Vögel Europas". 27-vuotiaana Landbeck kirjoitti Württembergin alueen linnustosta "Systematische Aufzählung der Vögel Württembergs" (1834).
Landbeck nimesi yksinään linnuista andienvihertiklin ("Carduelis crassirostris"), argentiinankerttusirkun ("Poospiza ornata") ja tulimaankaivajan ("Geositta antarctica").
85 mm ilmatorjuntakanuuna m/1939 (52-K)

85 mm ilmatorjuntakanuuna m/1939 (52-K) () oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen raskas ilmatorjuntakanuuna.
Saksalaiset saivat tätä tykkimallia suuria määriä sotasaaliiksi ja muunsivat tykkejä omalle, 88×571 mm kranaateille sopiviksi. Muutoskorjatut tykit saivat Saksassa nimikkeen 8,5/8,8 cm Flak 39 (r). Näitä muutettuja tykkejä hankittiin Suomen Puolustusvoimien käyttöön jatkosodan aikana. Tykkimallista käytettiin Suomessa nimitystä 88 Itk 39/43 ss (sotasaalis). Tykit osallistuivat muun muassa Helsingin suurpommitusten torjuntaan talvella 1944.