Jalkaväkirykmentti 9 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 9 (JR 9) (), alkuperäinen tunnus JR 22 (), oli Suomen maavoimien ruotsinkieliselta Pohjanmaalta kokoonpantu rykmentti. Sen I pataljoona tuli Purmosta, Ähtävältä, Munsalasta, Jepualta, Vöyriltä, Maksamaalta, Oravaisilta ja Uusikaarlepyystä, sen II pataljoona Koivulahdelta, Mustasaaresta, Sulvasta ja, Maalahdelta sekä III pataljoona Pirttikylästä, Närpiöstä, Lapväärttiistä ja Ylimarkusta Se perustettiin 14. lokakuuta 1939 julistetun YH:n nimellä toteutetun Suomen puolustusvoimain tosiasiallisen liikekannallepanon yhteydessä.
Rykmentti siirrettiin 6. Divisioonaan joulukuun alussa 1939, mutta siirrettin edelleen 1.1.1940 alkaen 3. Divisioonaan tunnuksen muuttuessa samalla Jalkaväkirykmentti 9:ksi.
Perustaminen.
Jalkaväkirykmentti 22 perustettiin 13.–18. lokakuuta 1939.
Keskittäminen.
Rykmentti koottiin aluksi Vaasaan, josta matka jatkui eteenpäin. Yksikkö siirrettiin alkuvaiheessa Turkuun, josta sodan syttyessä 31. marraskuuta 1939 edelleen Hankoniemelle. Siellä oleskelua kesti vain reilun viikon, jonka jälkeen rykmentti siirrettiin 10. joulukuuta junakuljetuksella Karjalankannakselle. Purkauspaikka oli Summan asema. Sen jälkeen rykmentti siirtyi Mannerheim-linjalle Munasuon alueelle.
Sotatoimet.
Taistelut Mannerheim-linjalla.
Neuvostoliiton koko tammikuun valmistelema suurhyökkäys alkoi 11. hemikuuta 1940 Karjalankannaksella. Sitä edelsi tykistön jatkuvana sateena ammuttu rumputuli. Rintamassa oli ollut vilkasta toimintaa helmikuun 1. päivästä lähtien, ja puna-armeija oli painostanut lakkaamatta miltei yhtämittaisen tykistö- ja kranaatinheitintulen säestämänä. Haavoittuneiden ja kaatuneiden lukumäärä kasvoi kasvamistaan. Hyökkäyksen painopiste oli odotetusti suomalaisten 3. Divisioonan alueella Summajärven alueella. Puna-armeijan jalkaväen tukena oli satoja panssarivaunuja. Hyökkäyksen painopiste on Suokannan, Summan kylän ja Lähteen lohkoilla, jossa tilanne muuttui nopeasti kriittiseksi. Vihollinen murtautui sisään Summajärven oikealla puolella ns. Lähteen lohkolla, jossa olivat suomalaisten vahvimmat bunkkerit, Poppius ja Miljoonalinnake. 
Summan kylässä vihollinen torjuttiin, mutta Lähteen lohkolla puna-armeijan eversti Aljabushevin johtama 123. D onnistui valtaamaan Poppiuksen linnakkeen ja sen itäpuolella olevat tukikohdat. Sieltä venäläiset etenivät iltaan mennessä aina tukilinjalle asti. Venäläisten murtokohta on noin neljä kilometriä leveä ja kilometrin syvä. Suomen reservien tekemä vastahyökkäys ei tuottanut tulosta.
Vihollinen pääsi ryhmittymään hyökkäykseen rauhassa oman tykkitulensa suojassa, sillä suomalaiset eivät voineet ammuspulasta johtuen häiritä hyökkääjiä tarpeeksi. Miinakentät ja kiviesteet olivat hajonneet päiväkausia jatkuneissa tykistövalmisteluissa, ja piikkilankaesteet oli ajettu nurin. Lähteen lohkoa puolusti vahvennettu II/JR 9 kapteeni Lindmanin johdolla. Siinä oli noin 600 miestä. Sitä vastaan hyökkäsi divisioonan verran miehiä ja kaksi panssarivaunupataljoonaa. Tässä tilanteessa venäläiset keskeyttivät hyökkäyksen ja alkoivat kaivautua maahan. Kun II/JR 9 parin päivän päästä koottiin uudelleen, sen vahvuus oli 165 miestä.
Kun Poppius oli ammuttu hajalle, ja suomalaisjoukot olivat vetäytyneet, Lähteen lohkon viimeiset puolustajat jäivät Miljoonalinnakkeeseen. II/JR 9:n vänrikki Harry Skaden joukkueen käskettiin pitää ainoa edes vähän ehjä linnoitus. Kaikkiaan Skaden joukkueessa 38 miestä, joista pääosa oli Miljoonalinnakkeessa, jonka venäläiset räjäyttivät linnaketta puolustavine suomalaismiehineen.
Puna-armeijan joukkojen sisäänmurto Mannerheim-linjalla laajeni läpimurroksi helmikuun 13. päivänä. Murtoalue saatiin rajatuksi, mutta pääpuolustuslinja oli mennyt lopullisesti. Mannerheim päätti helmikuun 15. päivänä luopua nimeään kantavasta linjasta. Asemansa pitäneet naapurilohkojen miehet aloittivat vetäytymisen samana päivänä. Niin myös Merkin lohkosta vastannut JR 9.
Komentajat.
Rykmentin pataljoonan komentajina olivat: