Neboltši

Neboltši () on kaupunkimainen taajama ja maalaiskunta Novgorodin alueen Ljubytinon piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Mstan sivujoen Mdan varrella 36 kilometriä Ljubytinosta pohjoiseen. Sen kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen sivurata, josta haarautuu yhteys pääradalle Okulovkaan. Taajamassa on 2100 ja kunnassa 3400 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede.
Kunnan pinta-ala on 2885 neliökilometriä. Tärkeimmät joet ovat Säsjoki ja Mda. Seudulla on useita järviä. Hyötykaivannaisia ovat savi, kvartsihiekka ja turve.
Keskustaajaman lisäksi Neboltšin kuntaan kuuluvat Hotsyn, Taltsyn ja Terebutinetsin rautatieasemat sekä 104 kylää: Abrosjevo, Akulovo, Anisimiha, Babtšitsy, Bakšiha, Bližneje Zapolje, Bolšije Taltsy, Bolšoi Bor, Bolšoje Nikulino, Bor, Borel, Dedlovo, Domoslavl, Dregli, Dubrova, Dubrovka, Dvorištše, Dymnitsa, Filippkovo, Glebova Gora, Goruška, Gory, Hilino, Hortitsy, Hottsy, Ilovo, Ivanovskoje, Jazvištši, Jelisejevo, Klišino, Klotševitsy, Kolpina, Kotovo, Krasnitsy, Kremenitši, Kulakovo, Kuznetsovo, Ledno, Ljuban, Lušino, Lvovo, Majak, Malyje Taltsy, Masljakovo, Matšeha, Mihaliha, Mihejevo, Mošitšino, Nedaštšitsy, Nesterova Gorka, Nižneje Zaozerje, Nižnjaja Luka, Novaja Krapivna, Novinka, Obiškovo, Obretšiha, Oksovo, Ostašovo, Ostrov, Palitškovo, Pernitsa, Petrovskoje, Podberezje, Podsosna, Porhovo, Porog, Potafjevo, Proskurka, Proštšiha, Radostino, Ramenje, Rokotšino, Ruslino, Rusovštšina, Šarja, Serjodka, Sivtsevo, Staraja Krapivna, Stavitšek, Stjopkino, Tidvorje, Tšornaja Novinka, Tupik, Usadje, Usadje-Sivtsevskoje, Ušakovo, Ustje, Vagan, Verhneje Zaozerje, Verhnjaja Luka, Vesnino, Vjazištša, Vodogon, Vorobitsa, Žadovo, Zapolje, Zapolski Bor, Zaretšje, Zaretšje-Šarjinskoje, Zaretšje-Sivtsevskoje, Zarutševje, Zarutšje, Zobištši ja Zvonets. Kylistä 31 on vailla vakituista asutusta.
Historia.
Äänisen viidennekseen kuulunut Neboltšin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1564. Myöhemmin se kuului Novgorodin läänin Tihvinän kihlakuntaan. 1900-luvun alussa kylässä oli kymmenkunta taloa, kaksi kirkkoa, koulu ja pieni kauppa. 
Vuonna 1916 rakennettiin Neboltšin rautatieasema. Vuonna 1932 asemataajamasta tuli Dreglin piirin keskus. Piiri lakkautettiin vuonna 1963. Samana vuonna Neboltši sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Liikenne ja talous.
Neboltšin aseman kautta kulkee Pietarin ja Pestovon välinen kaukojuna sekä Hvoinajan ja Budogoštšin väliset päivittäiset paikallisjunat. Paikallisjuna Okulovkaan liikennöi kahdesti viikossa. Taajamasta on linja-autoyhteydet Ljubytinoon, Okulovkaan, Novgorodiin, Boksitogorskiin ja Borovitšiin.
Seudun talous perustuu metsäteollisuuteen, joka harjoittaa puunhankintaa ja sahatavaran tuotantoa. Setnovon saha ja puunhankintayritys Terminal kuuluvat Stora Enso -konserniin. Neboltšissa on kvartsihiekkalouhos. Rappiolla oleva maatalous tuottaa etupäässä maitoa ja lihaa.
Kaupunkikuva, palvelut ja nähtävyydet.
Rautatie jakaa Neboltšin ruutuasemakaavan kahteen osaan. Taajama koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kivirakennuksia ovat kerhotalo ja keskustan liikerakennus.
Neboltšissa on lastentarha ja keskikoulu, Dreglissä ja Vodogonissa peruskoulut. Kulttuurilaitoksia ovat Neboltšin ja Dreglin kirjastot sekä Neboltšin, Dreglin, Vodogonin ja Zapoljen kulttuuritalot. Neboltšissa on poliklinikka ja vanhainkoti ja kylissä ensiapuasemia.
Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Borin, Dreglin, Petrovskojen ja Zvonetsin kirkot, Zapoljen tsasouna, Rjokonin luostarin rauniot Zaozerjen kylässä sekä toisen maailmansodan sankarihaudat.