tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Taimi Airola

Taimi Airola (26. marraskuuta 1934 Laukaa – 13. elokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen mezzosopraano.
Airola aloitti lauluopintonsa Lea Piltin johdolla vuonna 1957. Hän opiskeli vuosina 1963–1969 Gdańskissa Barbara Iglikowskan oppilaana ja aloitti esiintymisen konserttilaulajana Puolassa. Airola esiintyi solistina puolalaisten kamarimusiikkikokoonpanojen kanssa ja järjesti myös Suomessa puolalaisen kamarimusiikin konsertteja. Hän esiintyi Wieniawski-festivaaleilla ja sai puolalaisen musiikin hyväksi tekemästään työstä Wieniawski-mitalin. Airola teki Suomeen palattuaan yhteistyötä Pentti Koskimiehen kanssa. Kaksikko piti esiintymisten lisäksi yhdessä mestarikursseja. Lisäksi Airola ja Koskimies tekivät laajan Euroopan-kiertueen, joka päättyi Lontoon Wigmore Halliin.
Airola jätti esiintymisen Koskimiehen kuoltua vuonna 1990. Hän jatkoi työskentelyä klassisen laulun opettajana Raumalla ja Turussa. Airola oli myös Laulupedagogit ry:n puheenjohtaja vuosina 1991–2000 ja johti Kansainvälisen laulunopettajien kongressin järjestelytoimikuntaa Suomen kansallisoopperassa vuonna 2001. Airolalta ilmestyi vuonna 2002 levy "Pohjoismaisia lauluja". Hän kuoli elokuussa 2008 pitkään sairastettuaan.
Erik Bye

Erik Erikssøn Bye (1. maaliskuuta 1926 Brooklyn, New York – 13. lokakuuta 2004) oli norjalainen toimittaja, televisiojuontaja, laulaja ja runoilija. 
Bye syntyi Yhdysvaltojen Brooklynissä, jossa hänen isänsä Erik Ole Bye työskenteli oopperalaulajana. Byen ollessa kuusivuotias perhe muutti laman ja isän masennuksen vuoksi takaisin Norjaan. Toisen maailmansodan aikana hän osallistui vastarintatoimintaan mutta joutui lopulta pakenemaan Ruotsiin, jossa hän sai poliisikoulutuksen. Sodan jälkeen hän palasi Norjaan, kirjoitti ylioppilaaksi ja palveli kuninkaallisessa kaartissa kersanttina. Stipendin avulla Bye opiskeli Master of Arts -tutkinnon Wisconsinin yliopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli Oslossa ensin uutistoimisto AP:lle ja sitten BBC:lle, minkä jälkeen hän siirtyi NRK:lle.
Byestä tuli suosittu viihdyttäjä, ja erityisesti hänet tunnettiin merenkulkuaiheisista ohjelmistaan. Vuonna 1960 hän järjesti kampanjan, jolla rahoitettiin uuden meripelastusaluksen hankinta Redningsselskapet-meripelastusyhdistykselle. Televisioon siirryttyään hän teki ulkomaanraportteja muun muassa sota-alueilta. Hän myös kirjoitti runokokoelmia, elämäkertoja, matkakertomuksia sekä esseitä ja levytti lauluja.
Vuonna 2005 Bye tuli NRK:n järjestämässä Vuosisadan norjalainen -äänestyksessä kolmannelle sijalle.
Rosoheltat

Rosoheltat ("Lentinus") on Polyporaceae-heimoon kuuluva sienisuku, jonka luokittelu on muuttunut merkittävästi DNA-tutkimusten myötä. Aiemmin suku sisälsi vain helttasieniä, joilla oli usein rosoiset heltat. DNA-tutkimusten perusteella sukuun sisältyy kuitenkin myös kevätkäävän kaltaisia kääpiä. Siksi rosohelttoihin on siirretty useita kääpälajeja, ja vastaavasti monia helttasieniä on siirretty muihin sukuihin.
Luokittelu.
Rosohelttoihin on perinteisesti luokiteltu vain helttasieniä, joista monilla on rosoiset helttojen terät. Valkoisen itiöpölynsä johdosta ne on tavattu luokitella Tricholomataceae-heimoon. Rosohelttojen kääpämäisistä piirteistä on tiedetty pitkään, mutta perinteisesti sienten pääjaot on tehty itiölavan muodon perusteella, jolloin rosoheltat ja käävät joutuvat eri ryhmiin. 1970- ja 1980-luvuilta alkaen läheisyyttä kääpiin on kuitenkin painotettu enemmän, ja rosoheltat on alettu luokitella Polyporaceae-heimoon.
Vielä 1900-luvun lopulla rosohelttoihin luokiteltiin monia helttasieniä, joita ei enää pidetä toistensa lähisukulaisina. Sieniä, jotka ennen DNA-tutkimuksia luokiteltiin rosohelttoihin, ovat esimerkiksi siitake, ratapölkkysieni, tuoksuvinokas ja rustovinokas. Lisäksi DNA-tutkimukset ovat paljastaneet, että osa jalkakäävistä ("Polyporus") kuuluu oikeasti rosohelttojen sukuun. Näitä ovat esimerkiksi Suomessakin tavattavat talvikääpä ja kevätkääpä. Suomen Lajitietokeskus luokittelee kuitenkin talvi- ja kevätkäävän edelleen jalkakääpiin.
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan ainoa suomalainen rosohelttalaji on rustovinokas. Uusissa tutkimuksissa rustovinokas luokitellaan kuitenkin sukuun "Panus", joka kuuluu Panaceae-heimoon. "Panus" on yksi Polyporales-lahkon kolmesta suvusta, joissa on kehittynyt tyypillisen helttasienen kaltaisia sieniä; muut suvut ovat rosoheltat ("Lentinus") ja tuoksuvinokkaan sisältävä "Neofavolus". Kaikki aiemmin rosohelttoihin luetuista helttasienistä eivät kuulu Polyporales-lahkoon: esimerkiksi siitake kuuluu Agaricales-lahkoon ja ratapölkkysieni Gloeophyllales-lahkoon.
Lajeja.
DNA-tutkimuksissa ainakin seuraavat lajit on todettu "Lentinus"-sukuun kuuluviksi:
Jaakko Somero

Jaakko Somero (15. elokuuta 1920 Kemi – 19. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi.
Somero suoritti asepalveluksen vapaaehtoisena talvisodassa ja aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa vuonna 1940. Hän jatkoi opintojaan sotien päätyttyä Martti Paavolan ja Timo Mikkilän johdolla. Lisäksi hän teki opintomatkat Wieniin ja Krakovaan. Somero työskenteli vuosina 1946–1990 Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtorina ja tuntiopettajana. Hän esiintyi kamarimuusikkona ja piti omat konserttinsa Helsingissä vuosina 1951, 1957 ja 1961. Matti Raution kanssa Somero julkaisi pedagogiset "Koskettimet kertovat" -nuottikirjat (1957, 1967). Hänen mestariluokallaan opiskelleiden muusikoiden joukossa olivat Esa Helasvuo, Seppo Hovi, Matti Hyökki, Sanna Mattinen-Snellman, Leif Segerstam, Tapio Tiitu ja Ritva Viitala-Aaltio.
Mavi García

Margarita Victoria "Mavi" García Cañellas (s. 2. tammikuuta 1984 Marrachí, Mallorca) on espanjalainen maantiepyöräilijä ja aiempi duathlonisti. 
García saavutti duathlonin MM-kilpailuissa sekaviestissä kultaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia vuonna 2016 sekä henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2017. EM-kilpailuissa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa 2017 ja oli neljäs 2015. Hän voitti duathlonin pitkän matkan Espanjan-mestaruuden 2015.
García aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Bizkaia-Durango-tallissa vuosina 2015–2017, edusti Movistar Teamia 2018–2019, Alé BTC Ljubljanaa 2020–2021, UAE Team ADQ:ta 2022, Liv Racing TeqFind -joukkuetta 2023 ja on vuodesta 2024 kilpaillut Liv AlUla Jayco -tallissa.
García voitti UCI Women's World Tour -sarjaan kuuluneen GP de Plouay -kilpailun 2022. Hän voitti Giro dell'Emilia -ajon 2021. Hän voitti toisen etapin Tour de France Femmes -kilpailussa 2025. Hän saavutti maantieajon MM-pronssia Kigalissa 2025. Hän on voittanut viisi kertaa Espanjan maantie- ja neljä kertaa aika-ajomestaruuden.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Maantieajon Espanjan-mestaruus
AIka-ajon Espanjan-mestaruus
Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de Yorkshire, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto
Emakumeen Bira, kokonaiskilpailussa viides
Grand Prix de Plumelec-Morbihan, toinen
Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, mäkikirikilpailun voitto
Emakumeen Nafarroako Klasikoa, toinen
Strade Bianche, toinen
Maantieajon ja aika-ajon Espanjan-mestaruus
Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen, 1. ja 2. etapin voitto
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Trofeo Alfredo Binda, kuudes
Amstel Gold Race, kuudes
La Flèche Wallonne, viides
Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen
Maantieajon ja aika-ajon Espanjan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailussa viides
Olympialaiset, maantieajossa 12:s
Tour Cycliste Féminin International de l'Ardèche, kokonaiskilpailussa toinen
Giro dell'Emilia, voitto
Amstel Gold Race, kuudes
La Flèche Wallonne, viides
Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto
Vuelta a Burgos, 3. etapin voitto
Maantieajon ja aika-ajon Espanjan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapilla toinen, 7. etapilla kolmas
GP de Plouay, voitto
La Flèche Wallonne, neljäs
La Vuelta Femenina, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Maantieajon Espanjan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailussa seitsemäs
MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas
Itzulia Women, kokonaiskilpailussa neljäs
Vuelta Ciclista Andalucia, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin voitto
Giro d*italia Women, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Olympialaiset, maantieajossa kuudes
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa viides
Strade Bianche, viides
Tour de France Femmes, 2. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
EM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
Leila Pekkanen

Leila Pekkanen (s. 1958 Tampere) on suomalainen toimitusjohtaja ja entinen kunnanjohtaja. Hän on johtanut Ylä-Savon sote-kuntayhtymää vuodesta 2009.
Ura.
Pekkanen on valmistunut rakennuspiirtäjäksi vuonna 1978. Myöhemmin hän on töiden ohessa opiskellut Jyväskylän yliopistossa maankäyttölakia ja Tampereen yliopistossa hallintotieteitä.
Kunta-alalla Pekkanen aloitti toimistoapulaisen tehtävistä. Kivijärven talous- ja hallintosihteerinä hän oli vuosina 1996–2000 ja toimi vuonna 1999 Kivijärven kunnanjohtajan viransijaisena. Lehtimäen kunnanjohtajana Pekkanen työskenteli vuosina 2000–2007. Hän jäi virkavapaalle Lehtimäeltä ryhdyttyään Pihtiputaan kunnanjohtajan viransijaiseksi vuonna 2006. Tämän jälkeen Pekkanen on vielä toiminut Kiimingin kunnanjohtajana 2007–2009 ennen siirtymistään Ylä-Savon sote-kuntayhtymän toimitusjohtajaksi. Hän on toiminut aktiivisesti myös seudullisissa yhteistyöhankkeissa.
Le Mansin 24 tunnin ajo 1995

Le Mansin 24 tunnin ajo 1995 oli Le Mansin 24 tunnin kestävyysajon 63. kerta, joka ajettiin 17. ja 18. kesäkuuta 1995 Circuit de la Sarthen radalla.
Kilpailun voitti kolmikko Yannick Dalmas, Masanori Sekiya ja JJ Lehto GT1-luokassa. Kilpailun voitto oli ensimmäinen sekä japanilaiselle että suomalaiselle kuljettajalle.
Kilpailun aikana satoi 16 tuntia sen 24 tunnin kestosta.
Brasílian mielenosoitukset 2023

Brasilian pääkaupungissa Brasíliassa puhkesi 8. tammikuuta 2023 mielenosoituksia, joiden yhteydessä mielenosoittajat hyökkäsivät useisiin hallintorakennuksiin. Mielenosoituksissa vuoden 2022 presidentinvaalin hävinneen Jair Bolsonaron kannattajat pyrkivät palauttamaan tämän valtaan. Tapahtumat alkoivat paikallista aikaa noin kello 16 ja vallatut hallintorakennukset saatiin tyhjennetyksi mielenosoittajista saman vuorokauden puolella.
Väistyvä presidentti Bolsonaro oli lentänyt Floridaan, jossa hän oleskeli presidentin vallanvaihdosseremonian sekä tammikuun 8. päivän tapahtumien ajan. 
Presidentti Lula antoi 8. tammikuuta määräyksen, jonka mukaan pääkaupunkiseudulla vallitsee poikkeustila kuun loppuun asti. Lula itse oli tapahtumien aikaan Araraquarassa, São Paulon osavaltiossa.
Brasilian oikeusministeriön arvion mukaan mellakoijat tuhosivat 14,9 miljoonan realin arvosta valtion omaisuutta. Tuhoista vastuussa olevien epäiltyjen omaisuutta on jäädytetty 18,5 miljoonan realin edestä.
Brasilian korkeimman oikeuden tuomari Alexandre de Moraes pani pääkaupunkiseudun kuvernöörin, Ibaneis Rochan, viralta 90 päivän ajaksi, koska tämän reagointi mielenosoituksiin katsottiin puutteelliseksi.
Syyskuussa 2025 Bolsonaro tuomittiin mielenosoituksiin liittyen yli 27 vuoden vankeuteen vallankaappausyrityksestä. Tuomiossa oli mukana myös muita rikoksia, kuten rikollisjärjestön toimintaan osallistuminen.
Liberian pioneerien ritarikunta

Liberian pioneerien ritarikunta () on liberialainen ritarikunta, joka perustettiin 7. tammikuuta 1955 presidentti William Tubmanin käskystä. Kunnianosoitusta jaetaan poikkeuksellisista saavutuksista kansainvälisten asioiden, hallinnon, uskonnon, taiteen, tieteen ja kaupan saralla. Saajan ei tarvitse olla Liberian kansalainen.
Liberian presidentti toimii virkansa puolesta ritarikunnan suurmestarina.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa (suurristi, komentajaritari, komentaja, upseeri, ritari) ja ritarikunnan nauha on vihreä:
Afrikan tähden ritarikunta

Afrikan tähden ritarikunta () on liberialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1920 ja sitä jaetaan tunnustuksena Liberian tai muun Afrikan kehityksen hyväksi tehdystä työstä. Lisäksi sen voi saada tieteen ja taiteen saralla tehdyistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Liberian kansalainen.
Liberian presidentti toimii virkansa puolesta ritarikunnan suurmestarina.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa ja nauha on vaaleansininen punaisella raidalla:
Keir Giles

Keir Giles on Britannian ulkopoliittisen instituutin Chatham Housen tutkija. Vuodesta 2010 hän on johtanut yksityistä Conflict Studies Research Centreä. Hänen erikoisalaansa ovat Venäjän naapureiden, Pohjoismaiden, Baltian ja arktisen alueen turvallisuuskysymykset sekä Venäjän sotilaalliset aikomukset, kyvyt ja sotilasoppi.
1990-luvulla Giles toimi Venäjällä liikemiehenä, BBC:n toimittajana ja verokonsulttina. Hän siirtyi tutkijaksi 2000-luvun alussa ja on sen jälkeen kirjoittanut Venäjästä useita teoksia.
Gilesin mukaan "Terve kyynisyys on ylivoimaisesti paras, käyttökelpoisin ja turvallisin tapa suhtautua Venäjään”.
Giles puhuu englannin lisäksi venäjää ja ranskaa.
Liberian edustajainhuone

Liberian edustajainhuone () on Liberian parlamentin alahuone. Se koostuu 73 edustajasta, jotka valitaan kuuden vuoden välein pidettävissä vaaleissa.
Edustajainhuoneen vaaleissa ehdokkaaksi voivat asettua 25 vuotta täyttäneet syntyperäiset Liberian kansalaiset.
Viimeisimmät vaalit pidettiin 2017, ja niissä suurimmaksi puolueeksi nousi Demokraattisen muutoksen kongressi, joka sai 21 paikkaa. Parlamentin puhemiehenä toimii Bhofal Chambers.
Le Mansin 24 tunnin ajo 1966

Le Mansin 24 tunnin ajo 1966 oli 34. Le Mansin 24 tunnin ajo, joka ajettiin 18. ja 19. kesäkuuta 1966. Kilpailu ajettiin Circuit de la Sarthen radalla.
Sääntöjen mukaan autojen lähtöpaikka otetaan huomioon ajetussa pituudessa. Fordin johto halusi kuljettajien ajavan tiettyjä kierrosaikoja saadakseen autonsa maaliin valokuvauksellisessa tilanteessa. Autot tulivat maaliin samaan aikaan, mutta voittajaksi valittiin Chris Amonin ja Bruce McLarenin auto, joka oli kattanut kilpailun aikana pidemmän matkan, koska sen lähtöpaikka oli kahdeksan metriä taaempana kuin Ken Milesin ja Denny Hulmen auto.
Elokuvat.
James Mangoldin elokuva "Le Mans 66 – täydellä teholla" kertoo kilpailusta. Elokuvan kuvausta kilpailun tapahtumista on kutsuttu melko totuudenmukaiseksi.
Le Mans (täsmennyssivu)

Le Mans on kaupunki Ranskassa.
Le Mans voi lisäksi tarkoittaa seuraavia:
Tapio Kiiskinen

Lauri Tapio Kiiskinen (1. lokakuuta 1947 Kannus – 8. syyskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen talous- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kiiskisen vanhemmat olivat vanhempi konstaapeli Lauri Kiiskinen ja Siviä Polvikoski ja puoliso vuodesta 1969 pankinjohtaja Riitta Helena Luukkanen. Kiiskinen kävi Inarin-Utsjoen kunnallisen keskikoulun 1957–1963 ja valmistui merkonomiksi Vaasan kauppaoppilaitoksesta 1965 ja ekonomiksi Tampereen yliopistosta 1969. Hän suoritti myös useita kotimaisia ja kansainvälisiä liikkeenjohdon kursseja. Kiiskinen oli
J. Nykäsen sekatavarakaupan kauppaharjoittelija, myyjä ja myymälänhoitaja Inarissa 1962–1967, Inarin kunnan vs. kansakoulunopettaja 1965–1967, Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien tilapäinen taloussihteeri 1968–1969, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) talousjohtaja 1969–2002 ja kokonaistalouden toimitusjohtaja 1975–1988 sekä sen omistaman Oy HYY-Yhtiöt Ab:n toimitusjohtaja 1983–2002 ja HYY-yhtymän toimitusjohtaja 1989–2002. 
Kiiskinen oli HYY:n tehtäviensä lisäksi vuosina 1979–2002 useiden muiden yhtiöiden toimitusjohtaja. Ennen HYY-uraansa hän oli Posti- ja lennätinlaitoksen Sevettijärven postiaseman vs. hoitaja 1964–1967, Metsähallituksen kalastuksenvartija Inarissa 1965, Ylioppilaiden opintolainarahaston kamreeri 1969–1970 ja Eiran kauppaoppilaitoksen laskentatoimen iltalinjan opettaja 1970–1971. Loviisan raastuvanoikeuden vs. kunnallisneuvosmies Kiiskinen oli 1983–1986. Hänellä oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Kiiskinen sai 1999 ja HYY:n puheenjohtajiston merkin leveässä purppuranauhassa 2002. Taiteilija Aaro Matinlauri maalasi hänen muotokuvansa 1994.
EM-rallikausi 2023

EM-rallikausi 2023 oli rallin EM-sarjan kausi vuonna 2023. Kauden kaikissa kilpailuissa oli mukana ERC-, ERC3- ja ERC4-luokat. Junior ERC oli mukana lukuun ottamatta Portugalin ja Kanariansaarten kilpailuja (Rally Serras de Fafe e Felgueiras ja Rally Islas Canarias). ERC-luokassa ajettiin Rally2-autoilla, ERC3-luokassa Rally3-autoilla ja ERC4-luokassa Rally4- ja Rally5-autoilla. Junior ERC on enintään 27-vuotiaille kuljettajille Rally4- ja Rally5-luokkien autoilla.
Kaudelle ilmoittautui mukaan neljä rengasvalmistajaa, joilla oli homologaation mukainen rengas: Hankook, Michelin, MRF Tyres ja Pirelli.
ERC-, ERC3- ja ERC4-luokissa kuljettajat valitsivat seitsemän parasta tulosta kahdeksasta mahdollisesta pistelaskuun. Junior ERC -luokassa kuljettajat valitsivat viisi parasta tulosta kuudesta. Kilpailun sijoituksen lisäksi pisteitä jaettiin Power Stage -erikoiskokeella viidelle nopeimmalle. Tallien mestaruuskilpailussa yleiskilpailun 15 kärkisijaa saivat pisteitä ja tallit voivat rekisteröityä tallipisteille enintään kolmella autolla.
Kilpailukalenteri.
Kilpailut ajetaan neljän päivän aikana. Ensimmäiset puolitoistapäivää ovat tutustumiseen, jonka jälkeen on vapaata harjoittelua ja aika-ajo Rally2-kuljettajille, jolloin voi ajaa kaksi kertaa harjoitusosuuden ja kerran aika-ajo-osuuden. Aika-ajojen tuloksella valitaan lähtöjärjestys ensimmäiselle etapille. Aika-ajon 15 nopeinta valitsevat lähtöpaikkansa ensimmäiselle etapille, jolloin nopein valitsee ensin. Näiden jälkeen valitsevat seuraaviksi nopeimmat ja edellisellä kaudella pisteitä keränneet kuljettajat.
Tulokset.
Hayden Paddon ja John Kennard varmistivat mestaruuden Tšekissä ajetussa kilpailussa, kun lähin kilpakumppani Mārtiņš Sesks ei kerännyt riittävästi pisteitä.
International GT Open

International GT Open on autourheilusarja, jossa ajetaan Gran Turismo -tyyppisillä autoilla.
Sarja on perustettu vuonna 2006 ja se irtosi espanjalaisesta Iber GT -sarjasta.
Kuljettajat.
Suomalaista Tuomas Tujula on ajanut sarjassa.
Jesse Krohn ajoi sarjassa Dennis Waszekin kanssa Racing Trevor -tallin autolla.
Rizaeddin Fahreddin

Rizaeddin bin Fahreddin (; 1859 – 1936) oli tataarien islamilainen tutkija, teologi, mufti ja merkittävä uudistaja.
Elämäkerta.
Rizaeddin Fahreddininpoika (bin Fahreddin, Fahreddin uğlı) syntyi Samaran kuvernementin Bugulmassa Venäjän keisarikunnan aikaan. Opiskelunsa hän aloitti isänsä johtamassa maktabissa. 30-vuotiaana Fahreddinista tuli mullah. Vuonna 1891 Ufassa hänet valittiin jäseneksi "Venäjän muslimien uskonnolliseen hallintoon" ("Sobranie").
Julkaisijana Fahreddinin töihin kuuluu yli 60 kirjaa. Hän julkaisi myös journalistisia tekstejä, kirjoja ja esseitä muslimien yleisestä tilanteesta Venäjällä sekä pedagogisia teoksia ja yhteiskunnallisia keskusteluja (esimerkiksi naisten koulutuksesta ja perhepolitiikasta). Hänen vuonna 1906 julkaistu esseensä on kritiikki Ulaman Venäjän hallitsijoita kohtaan esittämiä uudistusvaatimuksia vastaan, joita Fahreddin piti liian epämääräisinä. Fahreddinin on sanottu edustaneen panturkkilaisuutta ja suosineen "tataarin" sijasta termiä kuten "Kazanin turkkilainen".
Fahreddin edusti uudistusliikettä jadidismia. Hän opiskeli Märcanin madrasassa ja oli yhteyksissä muun muassa teologien Jamal al-Din al-Afghanin ja Musa Bigin kanssa. Koulutuksen merkitys köyhyydestä ylitse pääsemisessä ja mahdollisuus islamin ja tieteen yhteensovittamiseen olivat Fahreddinin maailmankuvan keskiössä.
Fahreddin kuoli Ufassa vuonna 1936.
Palikkalan työväentalo

Palikkalan työväentalo on Ypäjän kunnan Palikkalan kylässä sijaitseva työväentalo. Se on ollut tyhjillään 1990-luvulta lähtien. Talo on suojeltu asemakaavassa.
Historiaa.
Palikkalan työväenyhdistys perustettiin tammikuussa 1906. Vuonna 1912 yhdistys osti erään tilan vanhan päärakennuksen työväentalon rakennusmateriaaleiksi, kun tilalle oltiin rakentamassa uutta päärakennusta. Hirret siirrettiin työväenyhdistyksen tontille, ja talo rakennettiin talkootyönä. 
1990-luvulla talo jäi tyhjilleen. Sähköt sieltä katkaistiin vuonna 2017. Vuonna 2018 talo oli edelleen työväenyhdistyksen hallussa, mutta yhdistykseen kuului vain neljä jäsentä, ja heidän keski-ikänsä oli noin 75 vuotta, joten edellytyksiä talon ylläpitoon ei käytännössä ollut. Tuolloin talolle toivottiin uutta käyttöä juhlatilana, ja työväenyhdistys oli valmis lahjoittamaan talon, jos sille löytyisi käyttöä.
Vuonna 2018 Ypäjän kunta teetti rakennusselvityksen, jonka perusteella rakennus päätettiin vuoden 2019 asemakaavassa suojella. Selvityksessä rakennus arvioitiin, että kyseessä on ”huomattavan identiteetti- ja symboliarvon omaava maaseudun kokoontumisrakennusta edustava työväentalo, jonka interiööri on poikkeuksellisen hyvin säilynyt alkuperäisenä”. Erityisen huomionarvoisena pidettiin juhlasalia, joka on säilynyt näyttämön lavasteineen ja sisustuksineen harvinaisen alkuperäisenä.
Toimintaa työväentalolla.
Talo oli Ypäjän työväenliikkeen toinen keskus, ja siellä toimivat vilkkaasti torppari- ja maatyöväenosastot. 1950-luvulla näytelmäharrastuksesta tuli erityisen vahvaa, ja samaan aikaan saattoi työn alla olla kaksikin näytelmää. Iltamia järjestettiin paljon, ja kun kirkonkylän työväentalo oli 1960-luvulla myyty, niiden merkitys kasvoi entisestään. Talolla järjestettiin tuolloin myös bingoa. Viimeinen tilaisuus, joka talolla pidettiin, oli naamiaiset 1990-luvulla.
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen, lautavuorattu ja punaiseksi maalattu. Sen pinta-ala on 228 m². Alkuperäinen kate oli päre, joka sittemmin vaihdettiin peltikatoksi. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola ja eteinen. Se lämpeni alun perin puulla, ja vuonna 1977 siirryttiin sähkölämmitykseen. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä tai sisä-wc:tä. Hirsirakenteet ovat säilyneet hyvässä kunnossa. Mahdollisesti 1950-luvulla taloa on laajennettu rankorakenteisella lisäosalla.
Vasarasimpukat

Vasarasimpukat (Malletiidae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Vasarasimpukat jaetaan kahdeksaan sukuun. Heimon lajien kuori on useimmiten soikeahko, eikä kuoren sisäpinnalla yleensä ole helmiäistä. Kuoren reunassa on hammastusta. Ravinnonottoon käytettävät huulirihmat ovat pitkät. Sifonin sisään- ja ulosvirtausputket ovat yhtyneet yhdeksi.
Levinneisyys ja elintavat.
Vasarasimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti valtameristä. Ne ovat tyypillisesti syvän veden lajeja ja kaivautuvat mutapohjaan.
Ypäjänkylän työväentalo

Ypäjänkylän työväentalo on Ypäjän kunnan Ypäjänkylässä sijaitseva entinen työväentalo. Talo toimi pitkään rukoushuoneena ja on nykyään (2023) yksityisomistuksessa.
Historiaa.
Ypäjänkylän työväenyhdistys perustettiin 1900-luvun alussa. Talo rakennettiin vuosien 1906–1910 aikana ja otettiin käyttöön 1910-luvun alussa. Vuonna 1937 yhdistys huutokauppasi talon Evankeliumiyhdistykselle, joka kunnosti siitä rukoushuoneen. Tässä käytössä talo oli vuoteen 2018 saakka, jolloin se myytiin yksityisomistukseen.
Vuonna 1930 kansanedustaja Väinö Kivisalo puhui talolla. Tätä edelsi välikohtaus, jossa paikallinen talollisen poika murtautui humalassa talolle ja kävi näyttämölle nukkumaan. Hänet jouduttiin poistamaan paikalta kantamalla.
Cecilie Uttrup Ludwig

Cecilie Uttrup-Ludwig (s. 23. elokuuta 1995 Frederiksbergin kunta, Tanska) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Rytgerissä vuosina 2014–2015, edusti Team BMS BIRNiä 2016, Bigla Pro Cycling Team / Cervélo-Bigla Pro Cycling -joukkuetta 2016–2018, FDJ Nouvelle-Aquitaine Futuroscope / FDJ-Suez-tallia 2019–2024 ja on vuodesta 2025 ajannut Canyon–SRAM zondacrypto -joukkueessa.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
MM-kilpailut, nuorten aika-ajossa hopeaa
Gracia Orlova, mäkikirikilpailun voitto
Auensteiner - Radsporttage, nuorten kilpailun voitto
Aika-ajon Tanskan-mestaruus
Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. ja 5. etapin voitto
Ladies Tour of Norway, mäkikirikilpailun voitto
Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Trofeo Alfredo Binda, kolmas
Aika-ajon Tanskan-mestaruus
Giro Rosa, nuorten kilpailun voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa hopeaa
Giro della Toscana Femminile-Memorial Michela Fanini, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia, aika-ajossa kymmenes
Aika-ajon Tanskan-mestaruus
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa kuudes
La Course by Le Tour de France, neljäs
Giro dell'Emilia, kolmas
Strade Bianche, viides
Trofeo Alfredo Binda, kolmas
Flanderin ympäriajo, kolmas
Amstel Gold Race, kuudes
Grand Prix de Plumelec-Morbihan Dames, voitto
Giro Rosa, 3. etapilla kolmas
La Course by Le Tour de France, kolmas
Women's Tour of Scotland, mäkikirikilpailun voitto
Giro dell'Emilia, voitto
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa neljäs, mäkikirikilpailun voitto, 3. etapilla toinen
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
La Flèche Wallonne, toinen
Strade Bianche, viides
Trofeo Alfredo Binda, kolmas
Vuelta a Burgos Feminas, kokonaiskilpailussa kuudes, 3. etapin voitto
La Course by Le Tour de France, toinen
Olympialaiset, maantieajossa kymmenes
Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailussa viides
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Setmana Ciclista Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen
Strade Bianche, viides
Flanderin ympäriajo, kuudes
Vuelta a Burgos Feminas, kokonaiskilpailussa viides
Maantieajon Tanskan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kuudes
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 3. etapin voitto, 7. etapilla kolmas
Tour of Scandinavia, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
Challenge by La Vuelta, kokonaiskilpailussa viides
MM-kilpailut, maantieajossa viides
Strade Bianche, kolmas
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kuudes, 2. etapilla toinen
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa seitsemäs
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
Tour of Scandinavia, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun sekä 2. ja 5. etapin voitto
Giro dell'Emilia, voitto
Tour Down Under, 2. etapin voitto
Cadel Evans Great Ocean Road Race, kolmas
Giro d'Italia Women, kokonaiskilpailussa kahdeksas, 4. etapilla kolmas
Tour of Britain Women, kokonaiskilpailussa kuudes
Mannisten työväentalo

Mannisten työväentalo oli Ypäjän kunnan Mannisten kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Mannisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906, ja sen talo valmistui vuonna 1915. Yhdistyksen toiminta oli sisällissodan jälkeen vaikeaa, sillä suuri osa toimihenkilöistä menetettiin sodan seurauksena. Vuonna 1927 yhdistyksen toimintaa yritettiin käynnistää kolmatta kertaa sodan jälkeen. Vaikka ennen sotaa rakennettu talo oli velaton, toiminta ei tahtonut käynnistyä. Tuolloin oli suunnitteilla, että talo vuokrattaisiin viiden vuoden ajaksi Mannisten koulupiirin alakansakouluksi. Vuonna 1931 tehdyn selvityksen mukaan yhdistyksellä oli kuitenkin vielä tuolloin talo. Vuonna 1930 siellä oli myös pidetty iltamat. Yhdistyksen toiminnan lakattua (ilmeisesti 1930-luvulla) talo jäi rehusuojaksi. Vuonna 1936 yksityishenkilö ilmoitti lehdessä myyvänsä talon huutokaupalla. Talo purettiin lahonneena vuonna 1956.
Ypäjän kirkonkylän työväentalo

Ypäjän työväentalo oli Ypäjän kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Se myytiin vuonna 1964. 
Historiaa.
Ypäjän työväenyhdistys perustettiin kesällä 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli noin 150 henkeä. Jäseniä yhdistyksessä oli vuoden 1905 lopussa 200, vuonna 1906 170 ja 1908 155. 1910-luvulla jäsenmäärä painui 30-40:een. Sittemmin se vielä nousi, mutta ei enää alkuvuosien lukemiin. Vuonna 1907 yhdistys osti vanhan asuinrakennuksen ja siirsi sen kirkonkylästä vuokraamalleen tontille. Vuonna 1936 yhdistys lunasti vuokratontin omakseen.
Sisällissota katkaisi toiminnan, mutta talo saatiin takaisin yhdistyksen käyttöön jo vuoden 1918 aikana. Vuoden 1945 aikana talo kunnostettiin perusteellisesti iltamista saatujen tulojen turvin. 1950-luvulla toiminta kuitenkin laantui, ja talo vuokrattiin Hämeen läänin maanviljelysseuralle kiertäväksi poikien kotiteollisuuskouluksi vuonna 1956 ja myytiin lopulta Osuusliike Vallalle vuonna 1964. Talon vaiheista tästä eteenpäin ei ole tietoa.
1960-luvun aikana yhdistys suunnitteli vielä uutta taloa ja hankki tontin. Sille ei kuitenkaan koskaan rakennettu taloa, vaan tontti myytiin vuonna 1975, ja saaduilla rahoilla ostettiin kokoustilat eräästä liike- ja asuintalosta. Nämäkin tilat myytiin vuonna 1999.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla oli 1920-luvulla näytelmätoimintaa, elokuvia ja iltamia. Elokuvia yhdistys esitti itsekin talolla 1930-luvulla, mutta toiminta täytyi kannattamattomana lopettaa. Vuonna 1935 yhdistys vietti 30-vuotisjuhliaan talollaan. Paikalla oli yli 200 vierasta.
Kristian Yli-Hietanen

Kristian Yli-Hietanen (s. 31. toukokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IF Gnistania.
Halkivahan työväentalo

Halkivahan työväentalo oli työväentalo Halkivahan kylässä, joka nykyään kuuluu Urjalan ja Punkalaitumen kuntiin. 
Historiaa.
Halkivahan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1911. Siinä oli kaksi kerrosta. Vuonna 1927 yhdistys osti talon tontin omakseen. Vuonna 1933 Halkivahan maamiesseura järjesti talolla syysnäyttelyn, ja vuonna 1939 siellä pidettiin ohjelmallinen valistusiltama, johon tuli salin täydeltä yleisöä. Tämän jälkeen talon vaiheista ei ole tietoa.
Gudmund Hernes

Gudmund Hernes (s. 25. maaliskuuta 1941 Trondheim) on norjalainen sosiologi, professori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko-, opetus- ja tutkimusministerinä 1990–1995 sekä terveysministerinä 1995–1997.
Hernes väitteli sosiologian tohtoriksi Johns Hopkinsin yliopistossa ja on sen jälkeen työskennellyt professorina muun muassa Bergenin ja Oslon yliopistoissa. Hän on tutkimuksissaan käsitellyt erityisesti yhteiskunnallista valtaa ja epätasa-arvoa. Opetusministerinä hän uudisti norjalaista koulua teoreettispainotteisempaan suuntaan ja kirkkoministerinä nimitti Norjan ensimmäisen naispuolisen piispan.
Sissel Rønbeck

Sissel Marie Rønbeck (s. 24. toukokuuta 1950 Hammerfest) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän on istunut suurkäräjillä vuosina 1981–1993 ja toiminut Norjan kuluttaja- ja hallintoministerinä 1979–1981, ympäristöministerinä 1986–1989 sekä liikenneministerinä 1996–1997. Vuosina 1975–1977 hän oli puolueensa nuorisojärjestön AUF:n puheenjohtaja.
Liberian senaatti

Liberian senaatti () on Liberian parlamentin ylähuone. Se koostuu 30 vaaleilla valitusta senaattorista. Jokaisesta maan piirikunnasta valitaan kaksi senaattoria. Senaatin toiminta muistuttaa paljon Yhdysvaltojen senaattia: tasavallan varapresidentti toimii senaatin puhemiehenä, ja mikäli tämä on estynyt, sijalla toimii pro tempore -puheenjohtaja. Senaattorit valitsevat pro tempore -puheenjohtajan keskuudestaan kuuden vuoden välein.
Senaattorien toimikausi on yhdeksän vuotta, ja vaaleissa valitaan aina puolet kerrallaan, eli koko senaatti ei vaihdu yksissä vaaleissa. Senaattoriksi valitun on oltava vähintään 30-vuotias ja syntyperäinen Liberian kansalainen.
Nio

Nio Inc. (, yrityksen käyttämä muoto NIO) on monikansallinen yritys, jonka pääkonttori on Shanghaissa Kiinassa. Yritys suunnittelee, kehittää ja valmistaa sähköautoja ja itsekulkevia ajoneuvoja.
Yritys työllistää ympäri maailmaa T&amp;K- ja suunnitteluasiantuntijoita, joilla on merkittävää teknologia- ja johtamiskokemusta johtavilta autoyrityksiltä ja korkean teknologian yrityksiltä. Yritys työllistää yli 7 442 työntekijää 13 toimipisteessään, ja tärkeimmät toimipaikat ovat Peking, Shanghai, München, San Jose ja Lontoo. Yhtiön liikevaihto on 1,12 miljardia Yhdysvaltain dollaria (vuonna 2018), ja se on listattu New Yorkin pörssissä (NYSE). Sitä pidetään Teslan tärkeimpänä kilpailijana Kiinassa. Niolla on ollut Formula E -talli, NIO Formula E Team, jota se edelleen (kaudella 2023) sponsoroi.
Nio esitteli aluksi EP9-hyperauton. Yhtiön ensimmäinen kaupallinen automalli oli ES8, jonka se julkaisi vuonna 2018.
Luettelo Jack Antonoffin tuottamista kappaleista

Tämä on luettelo Jack Antonoffin tuottamista kappaleista.
Kappaleet.
2003.
Steel Train - "For You My Dear"
2014.
Bleachers – "Strange Desire"
Taylor Swift – "1989"
Muut kappaleet
2017.
Bleachers – "Gone Now"
Lorde – "Melodrama"
Pink – "Beautiful Trauma"
St. Vincent – "Masseduction"
Taylor Swift – "Reputation"
Muut kappaleet
2018.
"Love, Simon" -soundtrack
Muut kappaleet
2019.
Kevin Abstract – "Arizona Baby"
Lana Del Rey – "Norman Fucking Rockwell" 
Red Hearse – "Red Hearse" 
Taylor Swift – "Lover" 
Muut kappaleet
2020.
The Chicks – "Gaslighter"
Taylor Swift – "Folklore" 
Muut kappaleet
2021.
Bleachers – "Take the Sadness Out of Saturday Night" 
Clairo – "Sling"
Lana Del Rey – "Chemtrails over the Country Club" 
Sam Dew – "Moonlit Fools" 
Lorde – "Solar Power" 
St. Vincent – "Daddy’s Home" 
Taylor Swift – "Fearless (Taylor’s Version)"
Taylor Swift - Red (Taylor’s Version)
Muut kappaleet
2022.
The 1975 – "Being Funny in a Foreign Language" 
Florence and the Machine – "Dance Fever" 
' -soundtrack
Taylor Swift – "Midnights"
Muut kappaleet
2023.
Lana Del Rey - "Did You Know That There’s a Tunnel Under Ocean Blvd" 
Rob Grant - "Lost at Sea"
Taylor Swift – "1989 (Taylor’s Version)" 
Taylor Swift – "Speak Now (Taylor’s Version)"
Muut kappaleet
2024.
Bleachers – "Bleachers"
Sabrina Carpenter – "Short n’ Sweet" 
Kendrick Lamar – "GNX"
The New Look: Season 1 -soundtrack
Taylor Swift – "The Tortured Poets Department" 
Muut kappaleet
2025.
Sabrina Carpenter – "Short n’ Sweet (Deluxe)" 
Maren Morris – "Dreamsicle"
Bartees Strange – "Horror" 
Muut kappaleet
Rosalind Chao

Rosalind Chao on yhdysvaltalainen näyttelijä. Chao tunnetaan parhaiten rooleistaan Soon-Lee Klinger 1980-luvun puolivälin CBS-ohjelmassa AfterMASH, Rose Hsu Jordanin rollista vuonna 1993 ilmestyneessä elokuvassa The Joy Luck Club sekä Keiko O'brien roolista televisiosarjassa Star Trek:The Next Generation.
Vampulan kotiseutumuseo

Vampulan kotiseutumuseo on kulttuurihistoriallinen paikallismuseo Satakunnan maakunnassa entisen Vampulan kunnan alueella Huittisissa. Se sijatsee Tamareessa. Museon ensimmäinen kokoelma kerättiin vuonna 1939.
Leijonan kansallinen ritarikunta

Leijonan kansallinen ritarikunta () on senegalilainen ritarikunta, joka on perustettu vuonna 1960. Se on, Senegalin ansioritarikunnan ohella, toinen Senegalin virallisista kunniamerkeistä. Sitä jaetaan tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista ja sitä jaetaan sekä siviileille että sotilaille. Nimityksen edellytyksenä on vähintään 15 vuoden ansiokas palvelus virkamies- tai sotilasuralla tai 20 vuoden ansiokas ura yksityisellä sektorilla. Ritarikunnan suurmestarina toimii Senegalin presidentti.
Ritarikunnassa on viisi luokkaa ja sen nauha on vihreä. Nimitysten enimmäismäärä, paitsi ulkomaalaisten kohdalla, kuhunkin luokkaan on rajoitettu (ilmoitettu sulkeissa):
Rico Lewis

Rico Mark Lewis (s. 21. marraskuuta 2004 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä.
Seurajoukkueura.
Lewis liittyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen kahdeksanvuotiaana. Ensimmäisen ottelunsa Cityn alle 18-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 15-vuotiaana. Hän toimi Cityn kapteenina joukkueen voittaessa alle 18-vuotiaiden Englannin-mestaruuden kaudella 2021–2022.
Lewis teki ensiesiintymisensä Manchester Cityn edustusjoukkueessa tultuaan vaihdosta kentälle valioliigaottelussa Bournemouthia vastaan 13. elokuuta 2022. Mestarien liigassa hän debytoi vaihtopelaajana FC Kööpenhaminaa vastaan 5. lokakuuta 2022. Ensimmäisen ottelunsa Cityn ykkösjoukkueen avauskokoonpanossa hän pelasi Mestarien liigan ottelussa Sevillaa vastaan 2. marraskuuta 2022. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa Cityn edustusjoukkueessa. Valioliigassa hän oli avauskokoonpanossa ensimmäisen kerran pelissä Leedsiä vastaan 28. joulukuuta 2022. Hän pelasi triplamestaruuden kaudella 2022–2023 voittaneessa Cityn joukkueessa 14 ottelua Valioliigassa, kaksi Mestarien liigassa ja viisi ottelua FA Cupissa. 
Kaudella 2023–2024 Lewis pelasi Valioliigassa 16 ottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa Cityn voittaessa jälleen mestaruuden. Hän teki maalin kummassakin ottelussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja syötti kolme maalia. Hän voitti seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 28 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 21 peliä. Hän pelasi pääasiassa oikeana ja vasempana puolustajana, mutta myös keskikentällä useammalla eri pelipaikalla. Hän teki maalin joulukuussa Crystal Palacea vastaan. Lisäksi hän syötti kauden aikana kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja antoi yhden maalisyötön. FA Cupissa hän teki voittomaalin välieräottelussa Nottinghamia vastaan, muttei ollut kokoonpanossa tappiollisessa loppuotelussa. Seurajoukkueiden MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun. Kauden alussa hän voitti Community Shieldin.
Maajoukkueura.
Lewis on pelannut Englannin alle 16-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan marraskuussa 2023.
Allianssimalli

Allianssimallissa kaikki projektin osapuolet eli asiakas, suunnittelija ja rakentaja mudostavat yhteisen projektiorganisaation. Nämä voivat työskennellä yhdessä isossa yhteisessä työtilassa eli big roomissa. Projektiryhmä johtaa prosessia ja tämän johdossa on projektipäällikkö. Projektipäällikkö raportoi alianssin johtoryhmälle. Johtoryhmässä on edustus alianssin kaikista osapuolista. Alianssimalli mahdollistaa ongelmien ratkaisun ja uudet innovaatiot, jotka parantavat laatua ja turvallisuutta. Se vaikuttaa ympäristöön ja yhteistoimintaan. 
Mallissa suunnitelmat, budjetti ja aikataulu tehdään projektin osapuolten kanssa yhteistyössä. Tavoitteena on säästää aikaa ja rahaa. Mikään projektin osapuolista ei kykene hallitsemaan yksin kokonaisuutta vaan kaikki tehdään avoimesti ja yhteistyössä.
Tavoitteiden saavuttaminen tuottaa kaikille osapuolille taloudellista hyötyä. Vastaavasti jos epäonnistutaan, kaikki kärsivät taloudellisesti. Yksi allianssimallin suosion syy on se, että siinä rakentajan vastuu virheistä on pidempi kuin kahden vuoden takuuaika. Jälkivastuuaika allianssimallissa on viisi vuotta. 
Allianssimallilla on toteutettu rakennushankkeita, mutta sitä voidaan hyödyntää myös esimerkiksi isoissa IT-projekteissa. Allianssimallia on sovellettu myös hyvinvointipalveluiden tuottamiseen.
Ensimmäinen Suomessa toteutettu allianssi muodostettiin Lielahti–Kokemäki-junaradan rakennushanketta varten 2010. Se muokattiin australialaisesta mallista. Toinen pilottikohde oli Tampereen rantatunneli. Vuoteen 2018 mennessä allianssihankkeita oli ollut lähes 50.
Esimerkkejä Suomessa alianssimallina toteutetuista rakennushankkeista:
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2023 olivat järjestyksessään 34. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailujen isäntämaana toimi Norsunluurannikko. Alun perin Norsunluurannikon piti järjestää edelliset kilpailut, mutta ne annettiin Kamerunille. Turnaus siirrettiin myös pelattavaksi tammikuuhun 2024, sillä kesällä Norsunluurannikossa on sadekausi.
Mestaruuden vei isäntämaa Norsunluurannikko, joka voitti loppuottelussa Nigerian 2–1.
Karsinnat.
Karsintoihin osallistui 54 maata. Näistä kaksitoista heikoiten FIFA-rankingissa sijoittunutta maata pelasivat esikarsintakierroksen, jossa maat oli jaettu ottelupareihin. Otteluparien voittajat etenivät 42 muun maan kanssa varsinaiseen lohkovaiheeseen. Lohkovaiheessa maat oli jaettu 12 lohkoon, joista jokaisesta kaksi parasta eteni lopputurnaukseen. Koska Norsunluurannikko pelasi karsinnoissa, vaikka olikin isäntämaana varmistanut paikan lopputurnaukseen, pääsi kyseisestä lohkosta vain yksi joukkue sen lisäksi kilpailuihin.
Liberian yliopisto

Liberian yliopisto () on liberialainen yliopisto, joka toimii maan pääkaupungissa Monroviassa. Yliopisto on perustettu vuonna 1862, mikä tekee siitä yhden Länsi-Afrikan vanhimmista yliopistoista. Alussa oppilaitos toimi nimellä "Liberia College" ja yliopiston oikeudet se sai vasta vuonna 1951.
Yliopisto koostuu kuudesta koulusta ja tiedekunnasta:
Yliopiston yhteydessä toimii myös Konfutse-instituutti.
Abdou Diallo

Abdou-Lakhad Diallo (s. 4. toukokuuta 1996 Tours, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Qatar Stars Leaguessa pelaavaa Al-Duhailia lainalla saman sarjan Al-Arabista. Hän on aiemmin pelannut Saksan, Belgian ja Ranskan pääsarjoissa. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa maaliskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita.
Seuraura.
Diallo pelasi Ranskassa AS Monacon junioreissa vuodesta 2011. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäiset Ligue 1 -ottelunsa joulukuussa 2014. Hän oli kauden 2015–2016 lainalla Belgian pääsarjassa pelaavassa SV Zulte Waregemissa ja kuului joukkueen vakiokokoonpanoon. Kaudella 2016–2017 hän pääsi Monacossa jälleen pelaamaan vain viisi Ligue 1 -ottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Monaco voitti Ranskan-mestaruuden. Kesällä 2017 hän siirtyi Saksaan, jossa hän edusti yhden kauden Mainzia ja seuraavan kauden Borussia Dortmundia. Hän pelasi Bundesliigassa 55 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Dortmundin joukkueessa seitsemän ottelua.
Diallo siirtyi kesällä 2019 ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Hän pelasi Ligue 1:ssä ensimmäisellä kaudellaan 16, toisella 22 ja kolmannella 12 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi kausittain kolme, kahdeksan ja kaksi ottelua. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuosina 2020 ja 2022, Ranskan cupin vuosina 2020 ja 2021 sekä Ranskan liigacupin 2020. Maaleja hän ei ole PSG:n pelaajana tehnyt. Kaudeksi 2022–2023 Diallo siirtyi lainalle saksalaisseura RB Leipzigiin. Hän pelasi kahdeksan bundesliigaottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Leipzigin voittamassa Saksan cupissa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Elokuussa 2023 Diallo siirtyi PSG:stä qatarilaisseura Al-Arabiin. Kausilla 2023–2024 ja 2024–2025 hän pelasi yhteensä 41 Qatar Stars Leaguen ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2025–2026 hän ehti pelata Al-Arabissa kolme sarjaottelua. Syyskuussa 2025 Diallo siirtyi Al-Arabista saman sarjan Al-Duhailiin kauden 2025–2026 loppuun ulottuvalla lainasopimuksella.
Maajoukkueura.
Diallo pelasi Ranskan kaikissa nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015.
Diallo pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi täydet minuutit Senegalin kaikissa seitsemässä ottelussa tammi-helmikuussa 2022 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Diallo teki joukkueensa kolmesta maalista ensimmäisen välieräottelussa Burkina Fasoa vastaan. Loppuottelu Egyptiä vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Diallo teki maalin joukkueensa toisena laukojana. MM-kilpailuissa 2022 Diallo pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Diallo on pelannut syyskuun 19. päivään 2025 mennessä 33 miesten maaottelua, joista 31 avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt näissä maaotteluissa kaksi maalia, joista ensimmäisen syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Togoa vastaan.
Béni Mellal-Khénifra

Béni Mellal-Khénifra () on yksi Marokon 12 alueesta.
Béni Mellal-Khénifra sijaitsee Marokon pohjoisosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 2,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Béni Mellal.
Maantieteellisesti alue koostuu kolmesta osasta: viljavasta tasangosta, Atlasvuorista ja niiden väliin jäävistä kukkuloista. Tasangolla harjoitetaan maataloutta ja siellä on teollisuutta. Vuoristoinen osa houkuttelee luontomatkailijoita.
Tanger-Tetouan-Al Hoceima

Tanger-Tetouan-Al Hoceima () on yksi Marokon 12 alueesta.
Tanger-Tetouan-Al Hoceima sijaitsee Marokon pohjoisosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 3,5 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Tanger.
Alueella on rannikkoa sekä Välimeren että Atlantn puolella, ja siellä sijaitsevat Marokon suosituimmat rantalomakohteet.
Pape Gueye

Pape Alassane Gueye (s. 24. tammikuuta 1999 Montreuil, Ranska) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique de Marseillea. Hän on pelannut Senegalin maajoukkueessa marraskuusta 2021 alkaen edustettuaan aiemmin Ranskan nuorisomaajoukkueita.
Gueye siirtyi Le Havren junioreihin vuonna 2012. Hän pelasi edustusjoukkueessa ensimmäisen Ligue 2 -ottelunsa toukokuussa 2017. Seuraavallakin kaudella hän pelasi vain yhden liigaottelun. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 12 liigaottelua ja kaudella 2019–2020 jo 25 ottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa.
Kesällä 2020 Gueye siirtyi Ligue 1:ssä pelaavaan Marseilleen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Kaudella 2021–2022 Gueye pelasi Ligue 1:ssä 28 ottelua ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kevätkaudella Marseille eteni Konferenssiliigan pudotuspeleissä välieriin ja Gueye pelasi seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2022–2023 Gueye on vuodenvaihteeseen mennessä pelannut kymmenen Ligue 1 -ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Mestarien liigan alkulohkossa kolme ottelua.
Gueye pelasi Ranskan alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Senegalin maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Kongon tasavaltaa vastaan. Hän pelasi kuusi Senegalin seitsemästä ottelusta tammi-helmikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Senegal voitti mestaruuden. Hän oli avauskokoonpanossa neljännesvälierässä ja puolivälierässä. MM-kilpailuissa 2022 Gueye tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan, pelasi täydet minuutit kolmannessa alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan ja pelasi toisen jakson tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Englantia vastaan.
Gueye on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 15 miesten maaottelua ja ollut niissä viisi kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole näissä otteluissa tehnyt.
Casablanca-Settat

Casablanca-Settat () on yksi Marokon 12 alueesta.
Casablanca-Settat sijaitsee Marokon länsirannikon keskiosassa. Siellä oli asukkaita vuonna 2014 noin 6,9 miljoonaa, arvio vuodelle 2020 oli 7,4 miljoonaa. Alueen pääkaupunki on Casablanca. Casablanca ja Mohammedia ovat kaksi prefektuuria, niiden lisäksi alueella on seitsemän provinssia: Benslimane, Berrechid, El Jadida, Médiouna, Nouaceur, Settat ja Sidi Bennour.