tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bistrița

Bistrița (, ) on kaupunki Transilvaniassa Romaniassa. Bistrița-Năsăudin piirikunnan pääkaupunki on noin 75 000 asukkaallaan piirikunnan suurin asutuskeskus. Asukkaista 90,2 % on romanialaisia, 6 % unkarilaisia, 3,6 % romaneja ja 0,2 % saksalaisia.
Nykyisen Bistrițan alueelta on löydetty merkkejä asutuksesta esihistoriallisista ajoista lähtien. Keskiajalta toiseen maailmansotaan saakka kaupunki oli yksi Transilvanian saksien tärkeimmistä keskuksista.
Ilmasto.
Bistrițassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 9 °C ja keskimääräinen sademäärä 670 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin -5 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 32 millimetriä.
Petržalka

Petržalka on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue. Se sijaitsee Tonavan etelärannalla ja kuuluu Bratislava V -piiriin. Petržalka on pinta-alaltaan 28,7 neliökilometriä ja siellä asuu 114 153 ihmistä, mikä on vajaa kolmannes koko kaupungin asukasmäärästä.
Petržalkassa on paljon suuria elementtikerrostaloja ja se on Slovakian yksi tiheimmin asuttuja alueita. 
Historia.
Ensimmäinen asutuskeskus kehittyi nykyiselle Petržalkan alueella 1200-luvulla. Petržalka säilyi vuosisatojen ajan vain pienenä kylänä. Siitä tuli kuitenkin merkittävä virkistäytymisalue Bratislavan asukkaille. Petržalkassa asui 594 ihmistä vuonna 1866. Vuoteen 1920 mennessä Petržalkasta oli kasvanut Slovakian suurin kylä.
Münchenin sopimuksen seurauksena 1938 Petržalkan alue siirtyi natsi-Saksalle. Toisen maailmansodan jälkeen Petržalka palautui takaisin Tšekkoslovakialle, ja vuonna 1946 se liitettiin virallisesti Bratislavaan. Petržalkan kaupunkikuvaa alettiin muuttaa 1973, ja alueelle rakennettiin paljon kerrostaloja.
Nähtävyydet.
Alueen nähtävyyksiin kuuluvat mm. "Sad Janka Kráľa", joka on Keski-Euroopan vanhimpia julkisia puistoja, ja "Nový most" -silta.
Liikenne.
Petržalkaan kulkee lukuisia paikallisliikenteen linja-autoja. Petržalkassa sijaitsee myös Bratislava - Petržalkan rautatieasema. Eurooppateistä E58 ja E75 kulkevat Petržalkan lävitse. Tonava mahdollistaa myös laivaliikenteen alueelle. 
Urheilu.
Jalkapallojoukkue FC Artmedia Petržalka pelaa kotiottelunsa Petržalkassa Štadión Petržalkalla.
Yannick Djaló

Yannick dos Santos Djaló (s. 5. toukokuuta 1986 Bissau, Guinea-Bissau) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Djaló on Sportingin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjassa 16. syyskuuta 2006, ottelussa Paços de Ferreiraa vastaan. Kaudella 2006–2007 hän pääsi pelaamaan Sportingissa myös Mestarien liigan otteluita. Kauden aikana Djaló teki uuden vuoteen 2013 asti ulottuvan jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
4. huhtikuuta 2008 Djaló teki kaksi maalia Sporting Bragaa vastaan palattuaan edellisellä viikolla takaisin pelikentille neljän kuukauden loukkaantumisen jälkeen. Kausi 2007–2008 loppui Djalón osalta hyvin tehtyään kauden viimeisessä ottelussa ottelun ainoan maalin ja tällä voitolla Sporting varmisti pääsarjassa toisen paikkansa. Portugalin cupissa Djaló teki kaksi maalia, kun Sporting kaatoi välierissä paikallisvastustaja Benfican numeroin 5–3.
16. elokuuta 2008 Djaló teki joukkueensa molemmat osumat puolustavaa mestarijoukkuetta Portoa vastaan Portugalin supercupin ottelussa ja varmisti näin toisen perättäisen supercupin voiton Sportingille.
Tammikuussa 2012 Djaló siirtyi Sportingista SL Benficaan. Peliaika kevätkaudella jäi vähiin ja elokuussa 2012 hän siirtyi kauden mittaisella lainasopimuksella ranskalaiseen Toulouseen.
Maajoukkue.
Ensimmäisen kerran Djaló sai kutsun Portugalin maajoukkueeseen elokuussa 2008 silloiselta päävalmentaja Carlos Queirozilta. Ensiesiintyminen maajoukkueessa jäi kuitenkin vielä tekemättä hänen osaltaan.
Elokuussa 2010 hän sai kutsun jälleen maajoukkueeseen pelattavaan vuoden 2012 EM-karsintaotteluun Kyprosta vastaan. Samaisessa ottelussa hän myös lopulta teki ensiesiintymisensä, kun hänet vaihdettiin kentälle ottelun loppuminuuteilla.
Bertil Gärtner

Bertil Gärtner (13. helmikuuta 1924 – 20. syyskuuta 2009) oli ruotsalainen teologi ja piispa.
Gärtner valmistui 1948 teologian kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta sekä 1951 lisensiaatiksi ja 1955 tohtoriksi. Tämän jälkeen hän toimi Yhdysvalloissa Princeton Theological Seminaryn Uuden testamentin eksegetiikan professorina 1965–1969 sekä Göteborgin hiippakunnan piispana 1970–1991.
Gärtner nimitettiin piispaksi tilanteessa, jossa kaikki hiippakunnan äänestämät ehdokkaat, hänen lisäkseen Carl Henrik Martling ja Per-Olof Sjögren, olivat perinteisellä virkakannalla ja naispappeutta vastaan. Täten Ruotsin hallituksella ei ollut muuta mahdollisuutta kuin nimittää perinteisellä virkakannalla oleva ehdokas Bo Giertzin seuraajaksi Göteborgin piispaksi.
Gärtner kirjoitti useita yleistajuisia kirjoja muun muassa Uuden testamentin aiheista, ja piispana hän paneutui voimakkaasti evankeliointiin ja lähetystyöhön sekä kirkon ulkomaantyöhön, erityisesti Etelä-Amerikassa.
Gärtner kuului Ruotsin kirkon korkeakirkolliseen liikkeeseen ja hän toimi sekä arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelsenin puheenjohtajana että Societas Sanctae Birgittaen piispallisena visitaattorina. Tästä riippumatta hänestä kuitenkin tuli kaikkien konservatiivien hengellinen johtaja sekä omassa hiippakunnassaan että koko kirkossa. Konservatiivit pitivät Gärtneriä ”Ruotsin kirkon viimeisenä oikeaoppisena piispana” ja ”omana” piispanaan, Gärtnerin edelleen pysyttyä aktiivisena vielä eläkkeelle jäätyäänkin.
Gärtner oli tärkeimpiä vaikuttajia Svenska kyrkans fria synodissa ja kutsui lisäksi koolle kolme konservatiivista yleiskirkollista Linköpingsmöte-kokousta 1997, 2000 ja 2002. Christina Odenbergin tultua valituksi Lundin piispaksi Gärtner toimi Lundissa sijaitsevan Laurentiistiftelsenin jumalanpalvelusyhteisön, "koinonian" piispana. Aiemmin Gärtner oli ollut myös nykyisin Missionsprovinseniin kuuluvan Tukholman Pyhän Stefanoksen koinonian piispana.
Henkel

Henkel on saksalainen kemianteollisuuden konserni, joka tuottaa kosmetiikkaa, pesuaineita ja liimoja.
Vuonna 1876 perustetulla Henkelillä oli vuonna 2011 noin 47 000 työntekijää ja toimintaa 125 maassa. Pääkonttori sijaitsee Düsseldorfissa. Vuonna 2012 konsernin liikevaihto oli 16 510 miljoonaa euroa ja liikevoitto 2 335 miljoonaa euroa. Henkel on noteerattu DAX-pörssissä. Sen kansainvälisiä tuotemerkkejä ovat muun muassa Persil, Bref, Schwarzkopf, Fa, Pritt ja Loctite.
Pohjoismaissa Henkelin tuotemerkkejä ovat esimerkiksi Schwarzkopf, Barnängen, Loctite ja Pattex. Sillä on Pohjoismaissa noin 440 työntekijää, ja vuonna 2012 yrityksen liikevaihto Pohjoismaissa oli 207,6 miljoonaa euroa. Suomessa Tolu on Henkelin tuotemerkki.
Vuonna 2012 Henkel listattiin kuudentena vuotena peräkkäin Dow Jones Sustainability -indeksissä yrityksen maailmanlaajuisesti tekemän vahvan kestävyystyön ansiosta.
Historia.
Vuonna 1876 Fritz Henkel perusti Saksan Aachenissa Henkel &amp; Cie -nimisen yrityksen. Ensimmäinen Barnängen-saippua valmistettiin kuitenkin Ruotsissa jo vuonna 1873. Vuonna 1878 yritys aloitti saippuan ja puhdistusaineiden valmistuksen. Se myös lanseerasi Bleich-Soda-valkaisuaineen.
Vuonna 1907 Henkel lanseerasi Saksassa pesuaine Persilin ja Suomessa puhdistusaine Havin Mäntysuovan (nyk. "Havu Mäntysuopa"). Vuosina 1922 ja 1924 yritys laajensi Persilin myynnin myös Tanskaan ja Suomeen. Vuonna 1922 Henkel aloitti myös ensimmäisen liimatuotantonsa, joskin tuote tuli lähinnä yrityksen omaan käyttöön. 
Vuosien 1923–1930 välillä Henkel perusti Pohjoismaissa useita yhtiöitä: vuonna 1923 Henkel &amp; Co AS:in Kööpenhaminassa, vuonna 1925 Henkel Kemiskt-Tekniskt Aktiebolagin Tukholmassa sekä vuonna 1930 Henkel AS:n Oslossa ja Henkel &amp; Cien Helsingissä. Vuonna 1931 Tukholman yhtiö osti Helioksen teknokemialliset tehtaat, joissa se alkoi seuraavana vuonna tuottaa Persiliä ja Vita Tvättbjörniä.
Vuonna 1954 Henkel lanseerasi Fa-saippuan ja pian sen jälkeen vuonna 1956 Plastic Paddingin Pohjoismaissa.
Ensimmäinen fosfaatiton pesuaine lanseerattiin Saksassa vuonna 1983. Vuonna 1985 Saksan DAX-pörssi myös huomioi Henkelin.
1990–2000-luvuilla Henkel laajentui ja osti useita tuotemerkkejä vahvistaen asemaansa useilla eri markkinoilla. Vuonna 1992 Barnängenin oston jälkeen Henkelin pohjoismainen toiminta yhdistyi, jolloin syntyi Henkel Norden AB. Yhtiön pääkonttori on Tukholmassa. Vuonna 1995 Henkel osti Hampurissa toimivan hiustuotemerkin Hans Schwarzkopf GmbH:n ja vuonna 1997 liimayritys Loctiten ja suomalaisen pesuaineyritys Hackman Havin. Vuonna 2004 Henkel osti vielä Dial Coperationin Yhdysvalloissa ja vuonna 2008 National Starchin liima- ja elektroniikkatoiminnot.
Varangerbotn

Varangerbotn tai Varanginpohja (, suomeksi käytetty myös saamelaisperäistä nimeä "Vuononpohja") on Uuniemen kunnan keskustaajama Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Taajama sijaitsee Varanginvuonon perukassa. 
Varangerbotnin tärkein nähtävyys on Varangin saamelaismuseo ("Várjjat Sámi Musea"), joka esittelee Finnmarkin saamelaiskulttuuria. Taajama sijaitsee E6- ja E75-eurooppateiden yhtymäkohdassa.
Asumisoikeusasunto (Ruotsi)

Asumisoikeusasunto eli ruotsiksi bostadsrätt (suomennetaan joskus myös omistusoikeusasunto) on ruotsalainen asumismuoto. Se on luonteeltaan varsin lähellä Suomen asunto-osakeyhtiötä, kun taas Suomen asumisoikeusjärjestelmä on lähempänä vuokra-asumista.
Taloyhtiötä hallitsee asumisoikeusyhdistys ("bostadsrättsförening"). Taloa rakennettaessa otettu laina on yhdistyksen nimissä, ja asukkaat lyhentävät sitä vastikkeissaan. Lainan lyhentyessä vastike pienentyy, talossa tehdyt remontit taas nostavat vastiketta, koska niiden rahoittamiseen otetaan uutta lainaa. Yksittäinen yhdistyksen jäsen ei voi maksaa omaa velkaosuutta pois, vaan yhdistys päättää maksusuunnitelmasta.
Uuden asumisoikeusasunnon hankkimishinta on pieni verrattuna esimerkiksi Suomen omistusasuntojen velattomaan hintaan, vastike taas yleensä korkeampi, koska vastike sisältää sekä hoito- että rahoituselementin (vrt. hoitovastike ja rahoitusvastike). Vanhoissa asunnoissa yhdistyksen nimissä oleva velkamäärä vaihtelee, ja kaikkein vanhimmat asumisoikeusyhtiöt voivat olla myös täysin yhdistysvelattomia. 
Bostadsrätt-asumisoikeuden voi myydä vapailla markkinoilla ja hinta on ostajan ja myyjän keskenään sopima, eikä mitenkään säädelty. Hinnat ilmoitetaan myyntihintoina, joten asuntojen hinnat vaihtelevat voimakkaasti yhdistyslainan määrän mukaan. Asumisoikeusasunnon antamista vuokralle on rajoitettu, ja se vaatii esimerkiksi asumisoikeusyhdistyksen luvan ja tulee olla luonteeltaan määräaikaista.
Storage area network

Storage area network (SAN) on yhteen tarkoitukseen varattu korkeanopeuksinen tietoliikenneverkko, joka yhdistää jaetut tallennuslaitteet useisiin palvelimiin. Jokainen SAN-verkkoon liitetty palvelin voi käyttää tallennustilaa kuin se olisi suoraan paikallisesti yhdistetty palvelimeen. SAN tarjoaa lohkotason pääsyn tallennustilaan ja perustuu usein Fibre Channel -tekniikkaan. SAN-verkossa tallennustila on kytketty suoraan verkkoon ja se mahdollistaa myös tallennuslaitteiden väliset yhteydet.
Network-attached storage (NAS) on kytketty lähiverkkoon (LAN) (tiedostopalvelimen kautta).
SAN käyttää lohkopohjaisia jaetun levyn järjestelmiä.
Gustaf Adolf Danell

Gustaf Adolf Danell (6. marraskuuta 1908 – 5. joulukuuta 2000) oli Ruotsin kirkon pappi ja tuomiorovasti.
Danell väitteli 1946 Uppsalan yliopistossa tohtoriksi Vanhan testamentin eksegetiikasta. Hän toimi Uppsalan yliopistossa eksegetiikan dosenttina. Yhdessä professori David Hedegårdin kanssa Danell perusti Uppsalaan Biblicum-kurssikeskuksen. Åbo Akademissa hän opetti 1940–1941 ja 1942–1946 hepreaa ja kreikkaa. Växjön tuomiorovastiksi hänet valittiin 1957. Danell toimitti lisäksi kantaa ottavaa teologista lehteä "Nya Väktare" vuosina 1968–1992. 
Danell herätti mediassa mielenkiintoa ja sai kuuluisuutta, sillä hänet valittiin vaaleissa kahdeksan eri kertaa piispaehdokkaaksi, mutta Ruotsin hallitus ei nimittänyt häntä piispaksi johtuen hänen perinteisestä virkakannastaan Ruotsin kirkon 1958 toteuttamaa naispappeutta vastaan. Danell oli teologialtaan tunnustuksellinen ja korkeakirkollinen ja hän toimi arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelsen ensimmäisenä puheenjohtajana. Tästä huolimatta häntä profeetallisena kirjoittajana arvostivat Ruotsissa erityisesti matalakirkolliset raamatulliset ryhmät.
Blokus

Blokus on abstrakti lautapeli 2–4 pelaajalle. Bernand Tavitianin suunnitteleman pelin julkaisi ranskalainen Sekkoïa vuonna 2000. Peli on saanut useita tunnustuksia. Se oli mukana vuoden 2002 Spiel des Jahres -valintalistalla ja voitti Vuoden peli -palkinnon 2003.. Vuonna 2009 Blokus myytiin Mattelille.
Blokusin säännöt ovat yksinkertaiset. Pelissä asetellaan eri muotoisia neliöistä koostuvia laattoja laudalla siten, että pelaajan omat laatat ovat kiinni toisissaan, mutta ainoastaan kulmista. Pelin edetessä syntyy kilpailua vapaana olevasta tilasta. Pelin voittaa pelaaja, jonka käteen jääneissä laatoissa on vähiten neliöitä.
Kolminpelin erikoisversioksi on julkaistu Blokus Trigon.
Carl Henrik Martling

Carl Henrik Pontus Martling (25. kesäkuuta 1925 – 29. elokuuta 2017) oli Ruotsin kirkon pappi ja teologi.
Martling toimi eri kirkollisissa hallintoviroissa. Hän toimi Ruotsin kirkon koulutuskeskuksen (Svenska kyrkans lekmannaskolan) johtajana vuodesta 1971. Lekmannaskolan tarjosi koulutusta Ruotsin kirkon luottamushenkilöille ja vapaa-ehtoisille. Vuonna 1976 hänet valittiin Ruotsin kirkon keskusneuvoston (Svenska Kyrkans centalråd) johtajaksi ja 1984 hänestä tuli Ruotsin kirkon keskushallinnon kirkkosihteeri (kyrkosekreterare). Hän jäi eläkkeelle 1990. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1981 ja vuosina 1988–1996 hän toimi kuninkaallisena ylihovisaarnaajana. Vuosina 1962–1971 hän toimitti korkeakirkollista "Svensk pastoraltidskriftiä". Martling on kirjoittanut useita teologisia ja yhteiskuntatieteellisiä teoksia, muun muassa "Svensk liturgihistoria" (1992).
Lähteet.
Nationalencyklopedin-artikkeli: Carl Henrik Martling
Derlei

Derlei, oikealta nimeltään Vanderlei Fernandes Silva (s. 14. heinäkuuta 1975 São Bernardo do Campo, Brasilia) on brasilialais-portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Derlei aloitti uransa Brasiliassa alemman sarjatason joukkueista. Vuonna 1999 hän siirtyi portugalilaiseen União Leiriaan. Siellä hän pelasi kolmen vuoden aikana yhteensä 91 liigaottelua ja teki niissä 42 maalia. Viimeisenä kautenaan União Leiriassa, 2000–2001, Derlei teki 21 pääsarjamaalia ja joukkue sijoittui José Mourinhon johdolla pääsarjassa seitsemänneksi.
Kesällä 2002 Derlei siirtyi Portugalin suurseura FC Porton riveihin, jonne myös Mourinho siirtyi valmentamaan. Derlei oli joukkueensa parhaita maalintekijöitä, kun se pelasi kauden aikana myös Mestarien liigaa sekä UEFA Cupia. UEFA Cupin finaalissa vuonna 2003 Derlei teki kaksi maalia skotlantilaista Celticiä vastaan.
Tammikuussa 2005 hänet myytiin FK Dynamo Moskovaan 7 miljoonan euron siirtosummalla. Kaksi vuotta vietettyään Venäjällä, jossa hän oli kummallakin kaudella joukkueensa yksi parhaita maalintekijöitä, Derlei siirtyi takaisin Portugaliin SL Benficaan lainasopimuksella. 2. helmikuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä Benfican paidassa, kotiottelussa Boavistaa vastaan.
Heinäkuussa 2007 Derlei jätti Benfican ja siirtyi paikallisvastustaja Sporting Clube de Portugalin riveihin vuoteen 2009 kestävällä sopimuksella. Derleistä tuli yksi harvoista pelaajista, jotka ovat uransa aikana edustaneet kaikkia kolmea Portugalin suurseuraa Portoa, Benficaa ja Sportingia. Ensimmäisellä kaudellaan Sportingissa Derlei kärsi useista loukkaantumisista. Derlein sopimus Sportingin kanssa päättyi kauteen 2008–2009.
Syklobutadieeni

Syklobutadieeni (C4H4) on erittäin pysymätön ja reaktiivinen antiaromaattinen hiilivety. Aineen on kuitenkin todettu olevan stabiili jopa huoneenlämmössä erikoisolosuhteissa kuten suljettuna hemikarserandin sisään. Eräät sen metallijohdannaisista ovat kuitenkin kyllin pysyviä, niin että niitä voidaan käyttää hyödyksi useissa erilaisissa orgaanisen kemian synteeseissä.
Reaktioita.
Syklobutadieeniä voidaan valmistaa muista yhdisteistä erittäin kylmässä, kemiallisesti passiivisessa kiinteässä jalokaasussa. Tällä menetelmällä voidaan ainetta valmistaa määriä, jotka voidaan erottaa spektroskooppisilla menetelmillä. Matala lämpötila on oltava, koska korkeammassa lämpötilassa aine muodostaa nopeasti dimeerejä.
Syklobutaani muodostaa pysyviä yhdisteitä nikkelin ja raudan kanssa. Näistä käyttökelpoinen on erityisesti syklobutadieenirautatrikarbonyyli. Tässä muodossa syklobutadieeni reagoi monilla dieeneille ja syklisille yhdisteille tyypillisillä tavoilla: tärkeimpinä elektrofiilinen substituutioreaktio, sisäiset ja muiden yhdisteiden kanssa tapahtuvat sykloadditiot ja Diels–Alder-reaktio, jossa syklobutadieeni kykenee toimimaan sekä dieeninä että dienofiilinä.
Ypäjän vaakuna

Ypäjän kunnanvaakuna on saanut aiheensa Ypäjän historiasta ja elinkeinosta. Vaakunassa annetaan kohtalaisen tarkka kuva vuonna 1901 puretun vanhan Perttulan kappelikirkon kellotapulista. Tähkä viittaa kunnassa harjoitettuun maatalouteen.
Vaakunan on suunnitellut Aukusti Tuhka, ja se vahvistettiin käyttöön 27. kesäkuuta 1949. Vaakunan selitys on ”halkoisen kilven vasemmassa sinisessä kentässä hopeinen maalaiskirkon kellotapuli, oikeassa hopeisessa kentässä punainen tähkä”. Vaakunan historia on siinä mielessä erityinen, että Ypäjän vaakuna oli yksi ensimmäisistä suomenkielisten maalaiskuntien vaakunoista. Suomenkielisten parissa innostuksen vaakunoihin herätti 1940–luvun lopulla professori Esko Aaltonen. Aukusti Tuhka piirsikin tämän vaikutuksesta usealle Lounais-Hämeen kunnalle epäviralliset vaakunat, mutta heraldisen asiantuntemuksen lisäännyttyä näistä vahvistettiin myöhemmin virallisesti ainoastaan Ypäjän vaakuna hieman muunneltuna.
Miguel Mariano Gómez

Miguel Mariano Gómez y Arias (6. lokakuuta 1889 Sancti Spíritus, Kuuba – 26. lokakuuta 1950 Havanna) oli kuubalainen poliitikko ja kahdestoista Kuuban presidentti, joka toimi presidenttinä vuonna 1936 seitsemän kuukauden ajan.
Gómez oli Kuuban toisen presidentin José Miguel Gómezin poika. Hän palveli Kuuban edustajainhuoneella monen kauden ajan, ja vuonna 1926 hänet valittiin Havannan pormestariksi. Osallistuttuaan vuoden 1931 mellakkaan hallitusta vastaan hän lähti maanpakoon New Yorkiin. Hän palasi Kuubaan vuonna 1933 Gerardo Machadon jätettyä presidentin viran. Vuonna 1934 Gómez valittiin uudestaan Havannan pormestariksi.
Seuraavien poliittisten epävakaiden vuosien jälkeen Miguel Mariano Gómez valittiin Kuuban presidentiksi. Hänet asetettiin presidentin virkaan 20. toukokuuta 1936. Hän toimi virassa joulukuuhun asti, jolloin häntä vastaan nostettiin syyte ja jonka jälkeen hänet erotettiin virasta, erottajina muun muassa Kuuban tuleva diktaattori Fulgencio Batista. Gómez lähti Yhdysvaltoihin ja palasi Kuubaan uudestaan vuonna 1939. Vuonna 1940 hän pyrki uudestaan Havannan pormestariksi, mutta hävisi tällä kertaa Raul Menocalille, eikä hän sen jälkeen enää palannut julkiseen elämään.
Gómez oli naimisissa Serafina Diagon kanssa. Heillä oli kolme tytärtä: Serafina, Graziella ja Margarita. Gómez kävi Cienfuegosin jesuiittakoulua, ja myöhemmin hän opiskeli lakia.
Miguel Mariano Gómez kuoli pitkän sairasteltuaan 61-vuotiaana Havannassa vuonna 1950.
Manuel Márquez Sterling

Manuel Márquez Sterling (oik. Carlos Manuel Agustin Márquez Sterling y Loret de Mola; 28. elokuuta 1872 – 9. joulukuuta 1934) oli kuubalainen diplomaatti ja yhdeksäs Kuuban presidentti muutaman tunnin ajan 18. tammikuuta 1934.
Sterling oli asianajaja, ja Kuuban Meksikon suurlähettiläs sekä myöhemmin Yhdysvaltain suurlähettiläs. Hän oli naimisissa serkkunsa, Mercedes Márquez Sterling y Ziburon kanssa. Sterling'n sisarenpoika oli Carlos Márquez Sterling.
Sterling pelasi myös shakkia, ja hän pääsi 16.–17. sijalle Pariisissa vuonna 1900 järjestetyssä shakkiturnauksessa, jonka Emanuel Lasker voitti.
Scott Cityn rautatieasema

Scott Cityn rautatieasema on rautatieliikennepaikka Scottin piirikunnassa sijaitsevassa Scott Cityn kaupungissa Kansasissa, Yhdysvalloissa. Nykyisin liikennepaikan liikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad.
Alun perin Scott Cityssä on ollut kaksi rautatieasemaa. Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi oman rautatielinjansa Great Bendistä Scott Cityn kautta Garden Cityyn. Rautatie ristesi Missouri Pacific Railwayn omistaman rautatien kanssa kahdesti: ensimmäisen kerran Scott Cityn itäpuolella, ja toisen kerran Scott Cityn keskustassa, jossa ATSF:n itä-länsisuuntainen ratalinjaus kääntyi 90 astetta kohti etelää. Molemmilla rautatieyhtiöillä oli kaupungissa myös omat asemarakennukset.
ATSF:n asemarakennus.
Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi kaupunkiin oman yksikerroksisen puisen asemarakennuksen. Tyypiltään rakennus oli samanlainen kuin useat Santa Fen sivurataosille rakentamat rautatieasemat. 1950–1960-luvulla asemarakennukseen tehtiin rakenteellisia muutoksia, jolloin se muun muassa vuorattiin asbestilevyin ja liikenteenohjaajan toimistolle tyypillinen erkkeri purettiin. Myöhemmin liikenteen vähentyessä asemarakennus kävi tarpeettomaksi, jolloin rautatieyhtiö myi sen yksityiselle, joka siirrätti aseman autotallikseen noin 13 kilometrin päähän pohjoiseen alkuperäiseltä paikaltaan.
MoPacin asemarakennus.
Missouri Pacific Railwayn asemarakennus palveli itä-länsisuuntaisen, MoPacin omistaman rataosan, nykyisen Hoisington Subdivisionin liikennettä. Yksikerroksinen puinen asemarakennus on edelleen alkuperäisellä paikallaan.
Pateniemen lukio

Pateniemen lukio oli Oulussa vuosina 1964–2023 toiminut lukio. Kevätlukukauden 1994 loppuun asti se toimi Pateniemen kaupunginosassa ja syyslukukaudesta 1994 alkaen Rajakylän koulun tiloissa. Syyslukukauden 2023 alusta lukien Pateniemen lukio ja Merikosken lukio yhdistyivät Raksilan lukioksi.
Pateniemen lukiossa opiskeli noin 250 opiskelijaa. Keskiarvoraja keväällä 2022 oli 7,92.
Historia.
Pateniemen lukio perustettiin yksityiseksi kouluksi vuonna 1964 (Pateniemen yhteiskoulu), Pateniemen yhteiskoulun kannatusyhdistyksen toimesta. Alueella toimi tuolloin Pateniemen saha, joka oli suuri työllistäjä ja alueen kehittäjä. Saha-alue on nyt merenranta-alue Pateniemenranta, johon on kaavoitettu asunnot jopa 3 000 asukkaalle. Vuonna 1994 Pateniemen lukio siirtyi Rajakylään tilanpuutteen vuoksi.
Vuonna 2012 Pateniemen lukio sijoittui sijalle 109. STT-lehtikuvan teettämässä suuressa lukiovertailussa, jossa tutkittiin opiskelijoiden menestystä ylioppilaskirjoituksissa verrattuna peruskoulun päättötodistuksen arvosanoihin. Ainoastaan oululaisista lukioista Svenska Privatskolan i Uleåborg menestyi paremmin. Vuonna 2019 syksyllä samassa vertailussa Pateniemen lukio sijoittui Pohjois-Pohjanmaan lukioista sijalle 7.
Toiminta.
Pateniemen lukion koulurakennus on valmistunut vuonna 1977, ja sen on suunnitellut arkkitehti Risto Harju. Samassa rakennuksessa on myös Rajakylän koulu. Pateniemen lukiolla on yksi Oulun suurimmista liikuntasaleista. Sali peruskorjattiin lukuvuonna 2018–2019. Liikuntaa varten lähistöllä on myös Talvikkipuisto ja sitä ympäröivä pururata.
Lukion lähellä on palveluja, esimerkiksi Rajakylän kirjasto ja nuorisotalo "nuokkari", joka on tarkoitettu lähinnä alakoululaisille. 
Yleistä tietoa.
Lukiossa oli 75 minuutin oppitunnit ja lukuvuodessa oli viisi jaksoa. Ruokalan nimeksi valittiin oppilaiden äänestyksessä Ruiskukkahovi vuonna 2004. Ruoat valmisti Oulun serviisi. Lukion luokkatiloja korjattiin ja ajanmukaistettiin vastaamaan nykyajan lukio-opiskelua. Lukio järjesti erilaisia retkikursseja (esim. vaelluskurssi, kulttuurimatkakurssi, Hailuoto-retkikurssi) ja lukiossa pystyi suorittamaan kuvataiteen lukiodiplomin.
Toimivalta

Toimivalta tarkoittaa oikeudellista valtaa päättää jostain asiasta. 
Toimivaltaa voivat käyttää julkiset viranomaiset lain nojalla tai yksityiset henkilöt lain tai valtuutuksen nojalla. "Toimivalta" käsitteenä esiintyy sekä Suomen julkisoikeudessa että sopimusoikeudessa.
Toimivalta julkisoikeudessa.
Toimivalta on valtion, kunnan, seurakunnan tai muun julkisyhteisön toimielimen tai viranomaisen oikeudellinen valta päättää jostakin asiasta. Kunnan toimivaltaa nimitetään usein toimialaksi. Toimivaltaa on kolmea eri muotoa, alueellinen, asiallinen ja asteellinen.
Alueellinen toimivalta.
Alueellinen toimivalta tarkoittaa viranomaisen oikeutta käyttää julkista valtaansa tietyllä maantieteellisellä alueella, virka-alueella. Valtion alue pitää usein jakaa maantieteellisen laajuuden vuoksi piireiksi. Siksi esimerkiksi Suomi on jaettu usean tuomioistuimen tuomiopiiriksi. Alueellisesti toimivaltaisesta tuomioistuimesta käytetään usein nimityksiä laillinen tuomioistuin ja oikeuspaikka.
Asiallinen toimivalta.
Asiallinen toimivalta tarkoittaa viranomaiselle käsiteltäväksi määrättyjä asioita. Toinen viranomainen ei saa käsitellä toiselle viranomaiselle kuuluvia asioita. Suomessa esimerkiksi merioikeus- ja patenttioikeusasiat on keskitetty tiettyihin käräjäoikeuksiin ja hovioikeus toimii ensimmäisenä oikeusasteena käräjäoikeuksien tuomareita koskevissa syyteasioissa.
Asteellinen toimivalta.
Asteellinen toimivalta on kyseessä silloin, kun eri viranomaisilla on alueellinen ja asiallinen toimivalta yhtä aikaa samassa asiassa. Tällöin eri viranomaiset ovat hierarkiassa toinen toistaan ylempänä. Ylemmän viranomaisen ottaessa asian käsiteltäväkseen ei alempi saa asiassa toimia. Tuomioistuimien osalta asteellinen toimivalta tarkoittaa, että ylempi saa käsitellä asiaa vasta alemman tekemän ratkaisun jälkeen. 
Tuomioistuimen asiallista ja asteellista toimivaltaa koskevat oikeuspaikkasäännökset ovat ehdottomia. Riita-asioissa sen sijaan voidaan alueellisesti toimivaltainen tuomioistuin päättää asianosaisten tekemällä oikeuspaikkasopimuksella.
Toimivalta sopimusoikeudessa.
Toimivalta sopimusoikeudessa määrittää sitä, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen henkilöllä on toisen puolesta. Sopimusoikeudessa toimivalta liittyy toisen edustamiseen tai toimeksiantojen suorittamiseen.
Bergön vaakuna

Bergön kunnanvaakuna on saanut aiheensa Bergön sijainnista sekä sen asukkaiden elinkeinosta. Hylje viittaa sekä kunnan saaristolaisluonteeseen että hylkeenpyynnin vanhaan merkitykseen asukkaiden toimeentulossa.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. elokuuta 1962. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen hylje, jonka selkä on kaartunut vasemmalle”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Bergön liityttyä osaksi Maalahden kuntaa.
Kalos kagathos

Kalos kagathos (; ”kaunis ja hyvä”, ”jalo ja hyvä”), joskus "kalokagathos" () tai "kalos kai agathos" (), on antiikin kreikkalaisessa kirjallisuudessa esiintyvä sanonta, jolla viitataan hyvään kansalaiseen. Sen voidaan nähdä vastaavaan myöhempää ajatusta herrasmiehestä ("gentleman").
Sanonta koostuu kahdesta adjektiivista, "kalos" (, ”kaunis”) ja "agathos" (, ”hyvä”; josta on krasis sanan , ”ja”, kanssa). Sanasta johdettu subjektiivi on "kalokagathia" ().
Osat.
"Kalos".
Adjektiivi sisältää merkityksiä, joita vastaavat suomen kielen sanat ”kaunis”, ”komea”, ”hyvä”, ”jalo”, ”kunnianarvoisa” ja ”ylevä”. Sanasta käytetään yleisimmin tätä maskuliinimuotoa, mutta sitä voitiin käyttää yhtä hyvin myös naisista (feminiinimuodossa ). Sana saattoi kuvata myös eläimiä tai elottomia kohteita: ne olivat "kalos" silloin, jos ne olivat hyviä käyttötarkoituksessaan.
Platon käytti teoksessaan "Valtio" termiä (neutrimuoto) pyrkiessään määrittelemään hyvän ideaa — vaikkakin dialogin päähenkilö Sokrates sanoo, ettei hän ymmärrä täysin tätä ideaa.
"Agathos".
Adjektiiviin ei liittynyt erityisiä fyysisiä tai esteettisiä mielleyhtymiä. Se kuvasi ennen kaikkea henkilön rohkeutta ja moraalia. Klassisella kaudella termi oli saanut poliittisia merkityksiä, ja siihen liittyi ajatus kaupunkivaltion velvollisuudentuntoisesta kansalaisesta.
Käyttö.
Kahden adjektiivin yhteensulautumasta kehittyi antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa sanonta, jolla ateenalainen aristokratia viittasi itseensä. Termi esiintyy muun muassa Herodotoksella ja Thukydideellä merkityksessä ”täydellinen herrasmies”. Antiikin kreikkalaisilla filosofeilla, joista monet ensimmäisistä olivat ateenalaisia herrasmiehiä, sanonnasta tuli eettinen termi, joka viittasi miehen ihanteeseen tai täydellistymään, ja kuvasi ”täydellistä luonnetta”. "Kalos kagathos" oli täydellinen mies, sellaisena kuin miehen tuli olla. Ilmaisua voitiin käyttää paitsi ihmisestä myös tämän ominaisuuksista ja teoista.
Termin sosiaalisten vivahteiden tavoittamiseksi sen käännökseksi on ehdotettu sellaisia sanoja kuin ”herrasmies” tai ”ritari”. Termin sotilaallista käyttöä vastaamaan on joskus käytetty myös esimerkiksi sanaa ”sotasankari”. Suomennoksissa "kalos kagathos" on käännetty paitsi ”kaunis ja hyvä” myös muun muassa ”kiitettävä ja hyvä”, ”hyvä ja jalo” sekä ”jalosyntyinen”:
Pentti Eronen

Pentti Eronen () oli suomalainen jalkapalloilija.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Eronen edusti koko uransa ajan Helsingin Jalkapalloklubia, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi jo 16-vuotiaana. Eronen voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1936 ja 1938. Maajoukkueessa hän pelasi 15 A-maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Eronen kuoli talvisodassa Ylä-Sommeen taisteluissa helmikuussa 1940.
Libanonin vaakuna

Libanonin vaakuna on Libanonin symboli lipun ja hymnin ohella. Libanon ei ole ottanut vaakunaa virallisesti käyttöön. Erilaisia ​​epävirallisia vaakunoita on kuitenkin käytetty itsenäisyysjulistuksen jälkeen 7. joulukuuta 1943. Yleisimmän variantin vaakunassa on kolme vinoraitaa väreiltään punainen-valkoinen-punainen. Valkoisen raidan keskellä on vihreä libanoninsetriä kuvaava puu. Esimerkiksi Libanonin presidentin sinetti on vaakunan muunnelma. Libanonin armeija käyttää esimerkiksi vaakunan variantteja. 
Symboliikka.
Punaiset osat symboloivat vapaustaisteluissa vuodatettua puhdasta verta. Valkoinen raita puolestaan symboloi rauhaa, sekä Libanonin vuoria peittävää valkoista lunta. Vihreä setripuu on Libanonin maroniittikristittyjen tunnus.
Urban Tango

Urban Tango on muusikko Pekka Pohjolan soolouran viides studioalbumi ja se julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää yhden Pohjolan tunnetuimmista kappaleista ”Impun tango”. Albumilla käytetään paljon syntetisaattoreita sekä kitarasyntetisaattoria, joka julkaisuajankohtana oli uutta. Albumilla on Pohjolan levyistä ensi kertaa mukana myös laulajia.
Albumi julkaistiin Suomessa Pekka Pohjolan omalla "Pohjola Records" -levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi julkaistiin myös Saksassa vuonna 1982 ja Yhdysvalloissa vuonna 1983 vinyylilevynä. Vuonna 1994 Rockadillo Records julkaisi albumista ensimmäistä kertaa CD-painoksen. Vuonna 1996 levy julkaistiin Japanissa Belle Antique -levymerkillä CD-painoksena. Vuonna 2010 Suomessa julkaistiin uusi, remasteroitu CD-painos.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pekka Pohjola.
Kai Haaskivi

Kai Olavi Haaskivi (s. 28. joulukuuta 1955 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Haaskiven pelaajaura alkoi Helsingin Jalkapalloklubissa, kun hän nousi edustusjoukkueen mukaan 1973. Hän pelasi Mestaruussarjassa myös Kiffenissä yhden kauden ennen kuin siirtyi Yhdysvaltoihin 1978. Suomessa hän ehti pelata vain 37 pääsarjaottelua ja voittaa SM-pronssia HJK:ssa 1976. Yhdysvalloissa Haaskiven ensimmäinen seura oli NASL:ssa pelannut Dallas Tornado. Pelattuaan Dallasissa kauden hän siirtyi Houston Hurricaneen. Houstonissa Haaskivi tutustui Pohjois-Amerikassa suosittuun hallijalkapalloon ja otti sen päälajikseen. Hän menestyi uudessa lajissa loistavasti. Haaskivi valittiin muun muassa Major Indoor Soccer Leaguen all stars -joukkueeseen kahdeksan kertaa. Hän pelasi sarjassa vuoteen 1992 asti ollen viimeisinä vuosina Cleveland Crunchissa samalla myös valmentajana.
Haaskivi pelasi Suomen maajoukkueessa 12 maaottelua, joissa hän teki 3 maalia.
Pelaajauran jälkeen Haaskivi toimi muun muassa jalkapalloakatemian johtajana Floridassa, Yhdysvaltojen poikien maajoukkueen apulaisvalmentajana ja Pittsburgh Riverhoundsin päävalmentajana.
Haaskiven isä Olavi Haaskivi oli Suomen Palloliiton koulutuspäällikkö. Haaskiven poika Olli Haaskivi on amerikansuomalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Broadwalk Empire -televisiosarjasta.
Geopolitiikka

Geopolitiikka on politiikantutkimuksen ja poliittisen maantieteen tutkimussuunta, joka tutkii kansainvälistä politiikkaa maantieteestä lähtien. Geopolitiikan mukaan maan ulkopolitiikan määrää maantieteellinen sijainti[1], muut maantieteelliset tekijät, kansalliset liittoutumat, taloudelliset siteet, luonnonvarat, topografia, väestö, itsenäinen taloudellinen kapasiteetti jne.
Geopolitiikka sen perinteisessä merkityksessä on oppi, jonka mukaan maan politiikan ja ulkosuhteiden määräävät fyysiset ominaisuudet ja resurssit (maantieteellinen sijainti, alue, ilmasto, topografia, väestö, luonnonvarat jne.). Samalla geopolitiikka voidaan määritellä tieteeksi, joka käsittelee ja analysoi maantieteellisiä, historiallisia, poliittisia ja muita riippumattomia tekijöitä, jotka vaikuttavat maan strategiseen potentiaaliin. 
Historia.
Geopolitiikka kehittyi 1800-luvun lopulla lähinnä tieteelliseksi perusteluksi imperialismille. Halford Mackinder kehitti 1900-luvulla teoriaa maailmansaarekkeista, jossa valtiot jaettiin merivaltiohin ja mannervaltiohin sekä korostettiin Venäjän hallitseman alueen merkitystä koko maailmalle. Tuolloin Britannia pyrki Japania tukemalla rajoittamaan Venäjän vahvistumisen mahdollisuutta Kaukoidässä. Termin "geopolitiikka" otti käyttöön Uppsalan ja Göteborgin yliopistossa politologiaa opettanut Rudolf Kjellén vuonna 1899.
Teoriat.
Klassiseen geopolitiikkaan liitetyistä käsitteistä ja teorioista mainittakoon maavalta (mannervalta), merivalta, sydänmaa, etupiiri, reunavaltio, sisämaavaltio, harmaa vyöhyke, puskurivaltio, valtion elintila, geopoliittiset suuralueet, dominoteoria ja voimatasapaino.
Tsimljansk

Tsimljansk () on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin muodostaman Tsimljanskin tekojärven rannalla 236 kilometriä Donin Rostovista koilliseen. Kaupunki on Tsimljanskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Morozovskin ja Kuberlen välinen rautatie (Tsimljanskajan asema). Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2008).
Donin kasakat perustivat Tsimlan (myöhemmin Tsimljanskaja) kylän 1700-luvulla. Vuonna 1950–1952 se siirrettiin Tsimljanskin vesivoimalan tekoaltaan alta nykyiselle paikalleen. Tsimljanskin taajamasta tuli kaupunki vuonna 1961.
Nykyään Tsimljansk on maatalousalueen keskus sekä huomattava rautatie- ja vesiliikenteen solmukohta. Siellä toimii elintarviketeollisuutta ja konepaja. Kaupungin lähellä sijaitsee Tsimljanskin vesivoimala.
Aulis Koponen

Aulis Koponen () oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Koponen edusti koko uransa Helsingin Palloseuraa. Hän voitti HPS:ssa yhteensä kuusi Suomen mestaruutta. Maajoukkueeseen Koponen nousi 18-vuotiaana kesällä 1924. Hän pelasi kaikkiaan 39 A-maaottelua, joissa hän teki 16 maalia. Koposen edellä hänen uransa päättyessä maajoukkueen kaikkien aikojen maalintekijätilastossa oli vain Verner Eklöf, ja vuoden 2019 lopussa Koponen yltää maaleillaan tilastossa jaetulle kahdeksannelle sijalle.
Koponen pelasi Helsingin Palloseurassa myös jääpalloa ja jääkiekkoa. Jääpallon pääsarjatasolla hän pelasi kahdeksan kauden aikana yhteensä 20 ottelua. Jääkiekossa hän pelasi kaudella 1933–1934 kolme ottelua. HPS voitti tuolla kaudella SM-hopeaa.
Koposen veli oli taidemaalari ja pikajuoksija Erkki Koponen.
Herra Ylpön perse ja muita kertomuksia

Herra Ylpön perse ja muita kertomuksia on Tatu Junnin (s. 1981) satiiristen verkkosarjakuvien kokoelma, joka sisältää vuosina 2004–2007 eri lehdissä ilmestyneitä pilapiirrostyyppisiä "Rockhuora"-sarjakuvia. Sarjakuvassa esitetään koomisessa valossa A. W. Yrjänän ja Jouni Hynysen kaltaisia tunnettuja suomalaisia rockmuusikoita. A. W. Yrjänä ja Kikke Heikkinen ilmoittautuivat sarjan ihailijoiksi, ja heidän myötävaikutuksellaan kirjan julkaisi kulttuuriosuuskunta Lilith vuonna 2007 ensimmäisenä kirjamuotoisena julkaisunaan. 
Kokoomateos sisältää 100 valikoitua ruutua verkkosarjakuvasta. Arvostavia mainoslauseita kirjalle antoivat Jouni Hynynen ja Herra Ylppö. Julkistamistilaisuudessa esiintyi Jarkko Martikainen.
Sarjassa ivailun kohteena ovat muun muassa A. W. Yrjänä, Ville Valo, Samuli Putro, Nightwish, YUP, The 69 Eyes, Eppu Normaali ja teinigootit. Vaikuttajina ovat olleet Juho Juntusen sarjakuvat ja Mauri Kunnaksen "Nyrok City".
Tšaikovski (kaupunki)

Tšaikovski () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven suulla lähellä Udmurtian rajaa 260 kilometriä Permistä lounaaseen. Kaupunki on Tšaikovskin piirin keskus. Siellä on Agryzin ja Družininon väliseltä rautatieltä Armjazissa haarautuvan sivuradan pääteasema Saigatka. Asukkaita kaupungissa on 82 900 (vuonna 2008).
Tšaikovski on saanut alkunsa Votkinskin vesivoimalan rakentamisen yhteydessä vuonna 1955 perustetusta taajamasta. Vuonna 1962 siitä tuli kaupunki. Se on nimetty Votkinskissa syntyneen säveltäjä Pjotr Tšaikovskin mukaan. Kaupungissa on vesi- ja lämpövoimalan lisäksi tekstiili-, kemian, puunjalostus- ja konepajateollisuutta.
Erik Holmgren

Erik Holmgren (s. 17. joulukuuta 1964 Porvoo) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Holmgren edusti juniorivuotensa Porvoon Akillesta. 17-vuotiaana hän siirtyi helsinkiläiseen Pallokerho-35:een, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen Helsingin Jalkapalloklubiin. Puolustajana pelanneesta Holmgrenista tuli HJK:n alakerran lukko hänen pelatessaan seurassa 1983–1988. Hän nousi maajoukkueeseen ja voitti kolme mestaruutta 1985, 1987 ja 1988. Kolmannen mestaruuden jälkeen Holmgren päätti siirtyä ruotsalaiseen GAIS:iin, jota hän edusti viiden vuoden ajan sekä Allsvenskanissa että 1. divisioonassa.
Hän palasi takaisin Suomeen 1994, jolloin hän liittyi Finnairin Palloilijoiden riveihin. Kahden kauden jälkeen Holmgren ilmoitti jo lopettavansa, mutta siirtyikin Kakkosessa pelaavaan PK-35:een. Hän oli mukana nostamassa seuraa Veikkausliigaan 1998 ja voittamassa FC Jokereiksi muuttuneessa seurassa Suomen Cupia 1999. Holmgren pelasi urallaan 189 pääsarjaottelua Suomessa.
Maajoukkueura.
Holmgren edusti Suomea maajoukkueessa vuosina 1986–1995 yhteensä 60 kertaa. Jalkapallon ystävät muistavat erityisesti hänen Hollannin tähtisikermää vastaan tekemästään maalista maaottelussa 1991.
Tšapajevsk

Tšapajevsk () on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan laskevan Tšapajevkajoen (entinen Motša) 45 kilometriä Samarasta lounaaseen. Asukkaita on 73 300 henkeä (vuonna 2010).
Historia.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuosina 1909–1911 rakennetun räjähdysainetehtaan asutuksesta. Vuonna 1912 sinne valmistui kemian tehdas. Vuonna 1927 taajamasta tuli kaupunki nimellä "Trotsk" (Lev Trotskin mukaan). Vuonna 1929 se nimettiin uudelleen Tšapajevskiksi Vasili Tšapajevin muistoksi.
Kemiallisten aseiden ja lannoitteiden tuotannon seurauksena Tšapajevsk on yksi Venäjän saastuneimmista kaupungeista.
Liikenne.
Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Samaran välinen rautatie. Rautatieliikennettä palvelee kaupungissa oleva Tšapajevskin asema.
Ahjon koulu

Ahjon koulu on Keravalla Ahjon kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jolle valmistui koulutalo vuonna 1990. Koulu toimii osoitteessa Ketjutie 2. Koulussa on noin 250 oppilasta ja annetaan opetusta vuosiluokille 1–6.Kouluun on myös yhdistetty päiväkoti Aarre.
Koulu äänestyspaikkana.
Ahjon koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Ahjon ja Kaskelan alueiden (alueet 9 ja 13) äänestyspaikkana.
Tšaplygin

Tšaplygin () on kaupunki Lipetskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin vesistöön kuuluvien Rjasa-jokien yhtymäpaikassa 85 kilometriä Lipetskistä pohjoiseen. Kaupunki on Tšaplyginin piirin keskus. Siellä risteytyvät Bogojavlenskiin, Trojekurovoon ja Lev Tolstoihin johtavat rautatiet (Ranenburgin asema). Asukkaita on 13 200 henkeä (vuonna 2008).
1600-luvun loppupuolella paikalle syntyi Slobodskojen kylä. Vuonna 1695 sinne rakennettiin Pietari I:stä varten puinen matkapalatsi. 1700-luvun alussa pystytettiin pieni hollantilaistyyppinen linnoitus, joka sai nimen "Oranienburg". Kansan suussa nimi muovautui muotoon "Ranenburg". Vuonna 1702 Pietari I lahjoitti paikkakunnan Aleksandr Menšikoville, joka myöhemmin asui siellä karkotettuna. Vuonna 1778 Ranenburgista tuli kaupunki ja Rjazanin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1948 kaupunki sai nimen Tšaplygin siellä syntyneen akateemikko Sergei Tšaplyginin mukaan.
Nykyään Tšaplyginissa on elintarviketeollisuutta ja konepaja. Nähtävyyksiä ovat klassistinen Kolminaisuuden katedraali (1818), 1700-luvun lopussa rakennettu Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, entiset kymnaasi- ja opistorakennukset sekä kauppiastalot. Menšikovin talossa toimii kotiseutumuseo.
Snorkkelit

Snorkkelit (engl. "Snorks") on Yhdysvaltojen ja Belgian yhteistyöllä tuotettu animaatiosarja. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa syyskuussa vuonna 1984 ja sen esitys päättyi lopulta joulukuussa 1988. 
Arvioita.
Kuusi lyhyttä Snorkkelit-tarinaa julkaistiin suomeksi tekstitettyinä runsaan tunnin mittaisella VHS-videokasetilla. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa koosteelle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1932–1933

Jääkiekon SM-kilpailu vuonna 1933 oli viimeinen cup-muotoisena pelattu jääkiekon SM-kilpailu. Joukkueita oli myös ennätysvähän: neljä kahdesta kaupungista, jolloin mestaruuden ratkaisemiseenkin tarvittiin vain kolme ottelua.
Semifinaalit.
HSK ja HJK finaaliin.
Finaali.
Helsingfors Skridskoklubb voitti Suomen mestaruuden.
HSK:n mestarijoukkue.
Bruno Lauren, Rolf Lauren, Bertel Lindroos, Björn Löfgren, Karl Malmstrom (mv), Harald Mellin, Gösta Sederlof, Edmund Sjöberg ja Harald Sundqvist.
Lev Tolstoi (taajama)

Lev Tolstoi () on taajama Lipetskin alueella Venäjällä. Se on Lev Tolstoin piirin keskus. Siellä risteytyvät Trojekurovoon, Tšaplyginiin, Jeletsiin ja Volovoon johtavat rautatiet (Lev Tolstoin asema). Asukkaita on 9 000 henkeä (vuonna 2002).
Taajama on saanut alkunsa vuonna 1890 perustetusta Astapovon rautatieasemasta. Kirjailija Leo Tolstoi kuoli asemalla 20. marraskuuta 1910. Vuonna 1918 asema ja taajama saivat hänen mukaansa nimen Lev Tolstoi. Vuonna 1946 asemalle avattiin Tolstoille omistettu museo.
Poliisiopisto (animaatiosarja)

Poliisiopisto ("Police Academy: The Animated Series") on Ruby Spearsin ja Warner Bros. Animationin tuottama animaatiosarja. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa syyskuussa vuonna 1988 ja sen esitys päättyi syyskuussa 1989, oli tuotettu yhteensä 64 jaksoa.
Äänirooleissa.
Suomalaiset äänet.
Suomenkielisen Poliisiopisto-animaatiosarjan jälkiäänitti Finn-Kasper, Matti Ranin ky.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo piirrossarjan olevan heppoisesti toteutettu ja lattean kiltti. Hän antaa niiden VHS-tallenteelle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Luis Van Rooten

Luis Van Rooten (oik. Luis D'Antin Van Rooten 29. marraskuuta 1906 México, Meksiko – 17. heinäkuuta 1973) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Van Rooten muistetaan erityisesti radionäyttelijänä. Nimirooli hänellä oli vuonna 1944 ABC:n esittämässä "The Adventures of Nero Wolfe" -kuunnelmasarjassa. Lisäksi hän vieraili usein muun muassa sarjoissa "Box 13", "Bulldog Drummond", "Chandu the Magician", "The Damon Runyon Theater", "Escape", "John's Other Wife", ja X Minus One.
Van Rootenin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1944 elokuvassa "Hitler &amp; kumpp", jossa hän esitti Heinrich Himmleriä. Hän esitti Himmleriä myös viimeiseksi jääneessä elokuvassaan "Operaatio Eichmann" vuonna 1961. Ääninäyttelijänä Van Rooten oli Disneyn 1950 tuottamassa animaatioelokuvassa Tuhkimo, jossa hän esitti kuninkaan ja suurherttuan roolit.
Wayne Primeau

Wayne Primeau (s. 4. kesäkuuta 1976 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on jääkiekkoilija Keith Primeaun nuorempi veli.
Ura.
Wayne Primeau pelasi ensimmäisellä kaudella joukkueessa Owen Sound Platers (OHL). Hän pysyi Platersissa kolme vuotta (1992–1995). 
Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään ensimmäisellä kierroksella numerolla 17. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa New Jersey Devilsin maalivahdin Martin Brodeurin vartioimaan maaliin. Hänet palkattiin Tampa Bay Lightningiin vuonna 2000 ja 1. helmikuuta 2001 Pittsburgh Penguinsiin.
Primeau hankittiin San Jose Sharksiin 11. maaliskuuta 2003. Hänet palkkasi Boston Bruins 30. lokakuuta 2005. Vuosina 2006–2009 hän pelasi Calgary Flamesissa. Heinäkuussa 2009 Calgary myi hänet Toronto Maple Leafsiin, josta seura sai vaihdossa Colin Stuartin ja Anton Strålmanin.
Khaled Souissi

Khaled Souissi (, s. 20. toukokuuta 1985) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ranskan Tunisian pääsarjassa Gafsaa.
Seuraura.
Souissi edusti junioritasolla ES Jerba Midounia, josta hän siirtyi 20-vuotiaana Club Africainiin. Hän edusti joukkuettaan kuuden kauden verran, pelaten yhteensä 112 Tunisian pääsarjaottelua. Tuona aikana hän voitti maansa mestaruuden kaudella 2007–2008.
Heinäkuussa 2011 Souissi siirtyi Ranskan Ligue 2:ssa pelanneeseen AC Arlesiin kahden vuoden mittaisella sopimuksella. Huhtikuussa 2012 Arles kuitenkin purki Souissin sopimuksen.
Souissi palasi heinäkuussa 2012 takaisin Club Africainiin kolmen vuoden sopimuksella.
Maajoukkueura.
Souissi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ghanaa vastaan 19. marraskuuta 2008. Maajoukkueessa hän pelasi keskuspuolustajan sijasta oikean laitapuolustajan roolia Humberto Coelhon valmennusaikana. Souissi pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2010 Afrikan-kisoissa, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa täydet minuutit. Kisojen aikana Souissia peluutettiin karsintojen tapaan laitapuolustajana.
Tšebarkul

Tšebarkul () on kaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Etelä-Uralilla Tšebarkul-järven rannalla 78 kilometriä Tšeljabinskista länteen. Kaupunki on Tšebarkulin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Tšeljabinskin ja Berdjaušin välinen rautatie (Tšebarkulin asema). Asukkaita on 42 338 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1736 venäläiset perustivat paikkakunnalle baškiirien vastaista rajaa suojanneen linnoituksen. Sen nimitys perustuu turkkilaisiin sanoihin "tšebar" ”kirjava” ja "kul" ”järvi”. Vuonna 1951 Tšebarkulista tuli kaupunki. Nykyisin siellä on mm. metalli- ja konepaja- sekä elintarviketeollisuutta. Kaupungin lähellä sijaitsee Kisegatšin kylpylä.
Cooktown–Laura Railway

Cooktown–Laura Railway oli rautatie Queenslandin osavaltiossa Australiassa. Se yhdisti sisämaassa sijaitsevan pienen Lauran Cooktownin satamakaupunkiin. Alun perin rautatietä oli tarkoitus jatkaa Laurasta edelleen Palmerin kultakentille, mutta osuus jätettiin rakentamatta.
Historia.
Rakentaminen.
1870-luvulla Queenslandin Palmerin alueella tehtiin kultalöytö, ja Queenslandin hallitus päätti rakentaa rautatien Cooktownista Palmeriin. Ratalinjalla tehtiin tarvittavat mittaustyöt vuonna 1879. Rautatien rakentaminen aloitettiin 4. huhtikuuta 1884,ja 48 kilometrin mittainen rataosuus Cooktown–Palmer Road avattiin liikenteelle 30. marraskuuta 1885. Palmer Roadin ja Lauran välinen osuus avattiin liikenteelle 8. lokakuuta 1888.
Ehdotettu rataosuus Laura–Maytown.
Rautatien jatkaminen Laurasta Palmerin kultakentille Maytowniin edellytti Normabyjoen ylittävän sillan rakentamista. Silta rakennettiin vuonna 1890, mutta tällöin kultaesiintymät olivat jo ehtymässä, joten hallitus päätti keskeyttää rautatien rakentamisen vuonna 1892. 12 500 puntaa maksaneen sillan ylitti ainoastaan yksi koejuna.
Liikenne ja useita lakkautuksia.
Queenslandin hallitus päätti sulkea rataosuuden liikenteeltä 31. tammikuuta 1903. Samana vuonna rataosuus vuokrattiin kaupungille nimelliseen yhden punnan viikkohintaan. Jo vuotta myöhemmin hallitus otti ratalinjan uudelleen haltuunsa, ja vuonna 1916 rataosalla aloitettiin henkilöliikenne kiskoautoilla. Viimeinen rautatien seitsemästä alkuperäisestä veturista romutettiin 1927, ja liikennettä hoidettiin kahdella RM80-kiskoautolla, jotka saivat nimikseen "Captain Cook" ja "Endeavour".
Parlamentti päätti vuonna 1960 lopettaa liikenteen Cooktown–Laura Railwaylla, ja rautatie kalustoineen myytiin romuksi ja purettiin vuonna 1961.
Nykyisin Cooktownin rautatieaseman omistaa Cooktown Creative Arts Association.