Isabella I (Jerusalem)

Isabella I (ennen syyskuuta 1172 Neblus, Jerusalemin kuningaskunta – 5. huhtikuuta 1205 Akko) oli Jerusalemin kuningatar omalla oikeudellaan, "suo jure" vuosina 1192–1205.
Suku.
Hänen vanhempansa olivat Jerusalemin kuningas Amalric I ja tämän toinen puoliso, bysanttilainen prinsessa Maria Komnena (n. 1154–1217) joka oli Bysantin keisari Manuel I Komnenoksen tyttärenpojan tytär ja jonka vanhemmat olivat protosebastos Johannes Doukas Komnenos ja Maria Taronitissa. Hän oli heidän ainoa aikuiseksi elänyt lapsensa ja valtakunnan perijätär, vanhempi sisar syntyi vuonna 1171 kuolleena. Hän kuului Anjou-sukuun.
Kuningatar.
Isabellasta tuli kuningatar sen jälkeen kun sisarpuoli Sibylla ja tämän tyttäret kuolivat vuonna 1190 ja Sibyllan puoliso Guy de Lusignan syrjäytettiin vuonna 1192. Hän oli puolisoittensa Konrad I:n (1190–1192), Henrik I:n (1192–1197) ja Amalricin (1198–1205) kanssahallitsija. 
Avioliitot.
Isabellan ensimmäinen avioliitto järjestettiin turvaamaan Guy de Lusignanin asema tulevana uutena kuninkaana. Hänen velipuolensa Balduin IV (joittenkin tietojen mukaan myös äitipuoli Agnes de Courtenay) kihlasi hänet 11-vuotiaana lokakuussa 1183 Toronin paroni Onfroy IV:n (n. 1166–1198) kanssa, joka oli Antiokian ruhtinas Raynald de Châtillonin poikapuoli. Kuningatar Sibyllan ja hänen tyttäriensä kuoleman jälkeen kesällä 1190 useimmat valtakunnan paronit, kuten Isabellan isäpuoli Balian d'Ibelin halusivat naittaa nyt sopivimmaksi katsotun kruununperijätär Isabellan, menestyneen sotilasjohtaja Konrad de Monferraton kanssa. Koska Onfroy oli kieltäytynyt vaatimasta kruunua Sibyllalta ja Guy de Lusignanilta itselleen vuonna 1186, häntä ei enää pidetty sopivana hallitsijapuolisona. Onfroyn ja 18-vuotiaan Isabellan lapseton avioliitto mitätöitiin, sillä perusteella että Isabella oli ollut sitä solmittaessa alaikäinen eikä hänen suostumustaan ollut kysytty, vaikka he olivat viihtyneet keskenään ja molemmat vastustivat päätöstä.
Isabella avioitui toisen kerran 24. marraskuuta 1190 häntä noin 20 vuotta vanhemman Konrad de Monferraton kanssa. Konrad oli tällöin jo nähtävästi eronnut edellisestä puolisostaan, bysanttilaisesta prinsessa Theodora Angeloksesta (k. 1190-luvun puolivälissä), joka oli keisari Isaak II Angeloksen sisar. Konrad murhattiin Tyroksen kadulla kahden miehen puukottamana 28. huhtikuuta 1192. Kuoleva Konrad vannotti Isabellaa luovuttamasta Tyrosta kenellekään muulle kuin Rikhard Leijonamielelle tai Jerusalemin seuraavalle kuninkaalle.
Kaksi päivää Konradin kuoleman jälkeen toista kertaa raskaana oleva Isabella kihlattiin kolmannelle puolisolleen, Champagnen kreivi Henrik II:lle, joka oli sekä Englannin kuningas Rikhard Leijonamielen että Ranskan kuningas Filip II:n veljenpoika. Heidät vihittiin runsas viikko myöhemmin 10. toukokuuta 1192 Akkossa.
Imad ad-Din al-Isfahani, joka oli läsnä häissä, kirjoitti:
Henri de Champagne meni naimisiin [Monferraton] markiisin vaimon kanssa samana iltana ja väitti, että hänellä oli ensioikeus kuolleen miehen vaimoon. Tämä oli raskaana, mutta se ei estänyt häntä yhtymästä hänen kanssaan, mikä oli vielä inhottavampaa kuin lihallinen yhtyminen. Kysyin yhdeltä heidän hovimiehistään, kenelle isyys myönnettäisiin, ja hän sanoi: "Se tulee olemaan kuningattaren lapsi." Katsokaa näitten vääräuskoisten irstailua!Kuningas Henrik I kuoli vuonna (nähtävästi ennen syyskuuta) 1197 pudottuaan ikkunasta kun ikkunasäleikkö tai parvekkeen kaide antoi periksi. 
Isabellan neljäs puoliso vuodesta 1198 oli Guy de Lusignanin vanhempi veli Aimery de Lusignan, Kyproksen kuningas. Mainzin arkkipiispa Conrad von Wittelsbach, joka saapui Akkoon 20. syyskuuta 1197, oli ensimmäinen, joka ehdotti kruunun tarjoamista Aimerylle. Koska Aimeryn ensimmäinen puoliso Eschiva d'Ibelin (1160–1196) oli kuollut, hän saattoi avioitua leskeytyneen Jerusalemin kuningatar Isabella I:n kanssa. Vaikka Jerusalemin patriarkka Aymar totesi, että avioliitto olisi epäkanoninen, Tyroksen arkkipiispa Joscius aloitti neuvottelut Aimeryn kanssa, joka hyväksyi tarjouksen. Patriarkka myös peruutti vastalauseensa ja kruunasi Aimeryn ja Isabellan kuninkaaksi ja kuningattareksi Tyroksessa tammikuussa 1198, toisten tietojen mukaan Akkossa tammikuussa 1198. 
Aimeryllä oli ensimmäisestä avioliitostaan kolme aikuiseksi elänyttä lasta. Vanhin tytär Bourgogne avioitui Raimund VI de Toulousen kanssa vuonna 1193 (ero 1196, ei perillisiä) ja toisen kerran Walter de Montbéliardin kanssa vuonna 1204. Helvis (n. 1190 – n. 1218), avioitui Antiokian ruhtinas Raymond-Roupenin kanssa. Hugues I (1194/1195 –1218) nousi isänsä jälkeen Kyproksen valtaistuimelle ja avioitui Isabellan ja Henrikin tyttären Alix de Champagnen kanssa.
Jälkeläiset.
Toisesta avioliitostaan ​​Konrad de Monferraton kanssa Isabellalla oli yksi tytär: 
Kolmannesta avioliitostaan ​​Champagnen kreivi Henrik II:n, kuningas Henrik I:n kanssa hänellä oli kolme tytärtä:
Neljännestä avioliitostaan ​​Kyproksen kuningas Aimery de Lusignanin kanssa hänellä oli kolme lasta:
Perintö.
Isabella ja neljäs puoliso Aimery kuolivat molemmat huhtikuussa 1205 valkokeltti kalasta saatuun ruokamyrkytykseen, kuten myös heidän pieni poikansa Amalric, joka kuoli jo helmikuussa. Toisten tietojen mukaan Aimery syö kalaa liikaa. Isabella kuoli neljä päivää puolisonsa jälkeen, joten hän oli noina päivinä Jerusalemin kuningatar itsenäisenä hallitsijana. Jerusalemin paronit valitsivat seuraajaksi vanhimman tyttären Maria de Montferratin eivätkä Melisandea, ja pyysivät Ranskan kuningasta etsimään Marialle sopivan puolison.