tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Natasha St-Pier

Natasha St-Pier (s. 10. helmikuuta 1981 Bathurst, New Brunswick, Kanada), on kanadalais-ranskalainen laulajatar, joka nykyisin asuu Ranskassa Pariisissa.
Vuonna 2001 hän edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Je n'ai que mon âme", sijoittumalla neljänneksi siitä huolimatta, että laulu oli kannattajien voittajasuosikki.
Elämäkerta.
Nuoruusvuodet.
Natasha St-Pier aloitti kansainvälisen uransa kahdeksantoistavuotiaana tulkitsemalla roolihahmon "Fleur-de-Lys" tunnetussa ja arvostetussa ranskalaisessa musikaalissa "Notre-Dame de Paris" vuonna 1999. Jo vuonna 1996 Natasha St-Pier julkaisi ensimmäisen albuminsa, Émergence ("Syntyminen"). Albumi menestyi kohtalaisen hyvin Kanadassa, laulujen "Sans le savoir" ja "Portés par la vague" johdosta.
Eurovision laulukilpailu.
Vuonna 2000 julkaistiin laulajattaren toinen albumi, "À chacun son histoire" ("Jokaisella oma tarinansa"). Sitä myytiin Ranskassa yli 145 000 kappaletta ja antoi näin ollen Natashalle ensimmäisen kultalevyn. Levy sisältää uuden version hänen Euroviisukappaleestaan, "Je n’ai que mon âme", jonka on kirjoittanut ja säveltänyt J. Kapler (Robert Goldman), tunnetun ranskalaismuusikon Jean-Jacques Goldmanin veli. Kyseinen kappale oli kannattajien suosikki voittaa Euroviisut.
Hänen valintansa edustaa Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 2001 ja erityisesti hänen neljäs sijansa sinetöi yhteistyön Pascal Obispon kanssa, joka jatkuu edelleen. Obispon ollessa yksi Ranskan suosituimpia artisteja Natashan ura sai uuden käänteen.
Laulajatar löi itsensä läpi koko Ranskassa mutta myös useissa frankofonisissa maissa, sekä mm. Puolassa ja Venäjällä.
Uran kehitys, menestys.
Hänen levynsä De l’amour le mieux ("Parasta rakkautta") on myynyt yli 680 000 kappaletta (tuplaplatina), "L’Instant d’après" ("Hetki jälkeenpäin") yli 440 000 kappaletta (platina) ja edellinen albumi "Longeur d’ondes" ("Aaltojen pituus"), joka julkaistiin tammikuussa 2006, on myynyt yli 190 000 kappaletta (kultalevy). Singlet kuten "Tu trouveras", "Nos rendez-vous", "Mourir demain" ja "Un ange frappe à ma porte" kokivat myös suuren suosion.
Aikuistuminen.
Vuonna 2006 suuren menestyksen jälkeen Natasha St-Pier lähti vuoden keikalle Ranskan suurimpiin saleihin. Kiertuetta pidennettiin vuoden 2007 alkupuolelle asti.
Kiertueen jälkeen laulaja otti vuoden loman ja ilmoitti palaavansa lavalle vasta vuonna 2009.
Hänen seitsemäs levynsä, "Natasha St-Pier", julkaistiin 17. marraskuuta 2008, joka oli edelleen Pascal Obispon tuottama. Laulaja oli kiertueilla kesällä 2009 eri festivaaleilla jonka jälkeen seurasi salikiertue. Tammikuussa 2009 laulaja oli myös näkyvissä uudessa TV-sarjassa "Second Chance".
27. marraskuuta 2009 ilmestyy Natasha St-Pier'in kahdeksas levy, joka on "Best of", mutta levyltä löytyy myös uusia lauluja, kuten ensimmäinen singlejulkaisu "L'instant T". Heti alkuvuodesta 2010 seuraa yli puolen vuoden kiertue.
Tulenkantajat (lehti 1924–1930)

Tulenkantajat oli Nuoren Voiman Liiton kirjallisen harrastuspiirin julkaisema albumi, josta myös Tulenkantajien taiteilijaryhmittymä sai nimensä. Albumi ilmestyi vuodesta 1924 alkaen neljä kertaa ja sitä seurannut samanniminen aikakauslehti vuosina 1928–1930. 
Lehden näytenumero julkaistiin marraskuussa 1928. Päätoimittajana oli ensin Erkki Vala, myöhemmin Olavi Paavolainen. Lehteä julkaisi Tulenkantajain osakeyhtiö, jonka toiminta lakkasi huhtikuussa 1930. Sen jälkeen julkaisijana oli Oy Elävä taide, mutta syys-lokakuun 1930 kaksoisnumero jäi lehden viimeiseksi. Lehden perustajiin kuulunut Yrjö Jylhä omisti Tulenkantajat oy:ssä kaksi osaketta ja joutui yhtiön konkurssin jälkeen maksamaan 6 500 markkaa sen velkoja omista varoistaan. Yhtiön jäämistön selvittäjänä toimi Urho Kekkonen.
Erkki Vala perusti lehden vuonna 1932 uudelleen samalla nimellä "Tulenkantajat", ja se ilmestyi vuoteen 1939.
Tornionjoen rautatiesilta

Tornionjoen rautatiesilta Torniossa on Suomen ja Ruotsin rajan Tornionjoessa ylittävä, kansainväliselle rautatieliikenteelle tarkoitettu silta. 410 metrin pituinen silta on valmistunut 1919, ja se rakennettiin Suomen ja Ruotsin rautatiehallitusten yhteistyönä. Sillassa on yksi harvoin käytetty avattava siltajänne, joka kääntyi vaakatasossa keskuspilarin ympäri. Kääntyvä jänne sijaitsee Ruotsin puolella, ja se muutettiin kiinteäksi 22. lokakuuta 1985.
Siltakannella oleva Suomen ja Ruotsin välinen rautatieosuus on raideleveyseron vuoksi jouduttu toteuttamaan nelikiskoraiteena. Suomessa käytössä on leveäraiteinen 1 524 mm:n raideleveys, kun taas Ruotsissa on käytössä standardilevyinen 1 435 mm:n raideleveys.
Macrodactyla doreensis

Macrodactyla doreensis on pitkälonkeroinen merivuokko. Se elää symbioosissa vuokkokalojen kanssa ja pärjää huolellisella hoidolla meriakvaariossakin.
Ulkonäkö ja koko.
"Macrodactyla doreensis" kasvaa halkaisijaltaan puolimetriseksi. Sen lonkerot ovat pitkät, kiharat ja suhteellisen harvassa. Lonkeroiden väri vaihtelee, mutta pohjalevy on punasävyinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Macrodactyla doreensis" on kotoisin Tyynenmeren länsiosista. Se elää hiekkapohjalla, missä sen keskuslevyn alapuolinen runko-osa on yleensä kokonaan hiekkaan kaivautuneena. Se elää luonnossa matalissa vesissä, alle viiden metrin syvyydessä. Akvaariossa se tarvitsee kymmenen senttiä paksun hiekkakerroksen.
Elinkumppanit.
Tämän vuokon kanssa tavattuja vuokkokalalajeja ovat seepravuokkokala, kiilavuokkokala, samettivuokkokala sekä kaulusvuokkokala ("Amphiprion perideraion") ja satulavuokkokala ("Amphiprion polymnus").
Robert Cecil Beavan

Robert Cecil Beavan (1841 – 3. helmikuuta 1870) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ammattisotilas, arvoltaan kapteeni.
Beavan palveli Bengalissa 10 vuotta. Lyhyeksi jääneen elämänsä aikana hän keräsi lintuja ja niiden munia. Hänen kokoelmansa sijoitettiin British Museumiin Arthur Hayn ja Godman-Salvinin kokoelmien yhteydessä. Beavan kirjoitti lintutieteellisiä artikkeleita "The Ibis"-lehteen ja "Proceedings of the Zoological Society of London" -julkaisuun. Hän työskenteli toisinaan yhdessä Allan Octavian Humen kanssa.
Vuonna 1864 Beavan työskenteli Barrackporessa, ja seuraavan talven hän vietti Maunbhoomin alueella, jota olivat aikaisemmin tutkineet Samuel Tickell ja Edward Blyth. Havainnoistaan hän kirjoitti "Ibikseen" artikkelin "Notes on various Indian Birds" (1865). Myöhemmin hän keräili Andamaaneilla ja Robert Christopher Tytlerin avustuksella kirjoitti aiheesta "Ibikseen" artikkelin "The Avifauna of the Andaman Islands" (1867). Beavan lähetettiin jo kerran kotiin hänen sairastuttuaan, mutta hän palasi Intiaan. Toisella kerralla hän kuoli merellä matkalla Englantiin.
Hänen veljensä Reginald C. Beavan oli myös ornitologi.
Beavan keräsi ensimmäisenä harlekiinitulkun ("Pyrrhula erythaca"). Hän kuvaili ja nimesi ensimmäisenä andamaanienkukaalin ("Centropus andamanensis"), andamaaniendrongon ("Dicrurus andamanensis") ja andamaanienhaukkapöllön ("Ninox affinis").
Reginald Beavan

Reginald Beavan (20. syyskuuta 1843 nyk. Uttarakhand, Intia – 12. toukokuuta 1927 Radnorshire, Wales) oli brittiläinen eläintieteilijä, joka tutki erityisesti kaloja ja julkaisi teoksen "Handbook of the freshwater fishes of India" vuonna 1877. Hänet sekoitetaan säännöllisesti veljeensä lintutieteilijä Robert Cecil Beavaniin, joka kuoli jo vuonna 1870. Myös Reginald tutki lintuja, ja hän keräsi useita lajeja, jotka Robert myöhemmin kuvaili.
Elokuvaneuvos

Elokuvaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1967. Vuosien 1918–2015 aikana elokuvaneuvoksen arvonimi on myönnetty kahdeksalle henkilölle. 
Tällä hetkellä ainoat elossa olevat elokuvaneuvokset ovat serkukset Jukka ja Jussi Mäkelä.
Tätä elämätä

Tätä elämätä (VIP 83108) on Karma-yhtyeen vuonna 1983 ilmestynyt neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli:
Raivo, Pitkä marssi

Raivo, Pitkä marssi on ensimmäinen osa Stephen Kingin julkaisemasta "Richard Bachman -kirjat" ("The Bachman Books") -kokoelmasta, johon on koottu hänen varhaisia, Richard Bachmanin nimellä kirjoitettuja teoksia. Kirja sisältää seuraavat kaksi tarinaa: "Raivo" "(Rage, 1977)" ja "Pitkä marssi" "(The Long Walk, 1979)".
Kirjan tarinoista "Raivo" omaa tätä nykyä hyvin kiistanalaisen maineen sen kouluammuskeluteemansa vuoksi, sillä teos yhdistettiin peräti viiteen Yhdysvalloissa tapahtuneeseen kouluampumiseen ja panttivankitilanteeseen vuosina 1988-1997, joista viimeisin, Heath High Schoolin ammuskelu Kentuckyssa vuonna 1997, vaikutti lopulta Kingin päätökseen poistaa tarina lopullisesti uudemmista kirjapainoksista.
"Pitkä marssi" oli Kingin mukaan hänen ensimmäinen kirjoittamansa romaani; hän aloitti sen työstämisen jo vuosina 1966–67 Mainen yliopiston fuksivuosinaan, noin kahdeksan vuotta ennen kuin hänen ensimmäinen julkaistu romaaninsa "Carrie" julkaistiin vuonna 1974. Teoksen pohjalta on tehty vuonna 2025 ilmestyvä elokuva "The Long Walk", jonka on ohjannut Francis Lawrence ja sen pääosissa näyttelevät Cooper Hoffman, David Jonsson ja Mark Hamill.
Juonet.
Raivo.
Placervillen lukiota käyvä Charlie on kokenut kovia, minkä takia hän on koulun ongelmatapauksia. Pian käykin niin, että Charlie sekoaa täysin, tappaa aseellaan luokan opettajat ja pitää oppilaita panttivankeinaan. Virkavallan piirittäessä koulua Charlie valottaa panttivangeilleen ongelmansa.
Pitkä marssi.
Garraty ja 99 muuta nuorukaista osallistuu vaaralliseen armeijan järjestämään kilpailuun, jossa tarkoituksena on kävellä halki osavaltioiden niin kauan, kunnes hidastelijat on ammuttu pois pelistä. Vain pisimpään hengissä pysynyt voi voittaa, eikä hopeasijaa jaeta kenellekään.
Colin Murdock

Colin Murdock (s. 9. syyskuuta 1958 Calgary, Alberta) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt äänirooleja animaatioihin 1990-luvulta lähtien. Hänet tunnetaan kenties parhaiten , ja "Storm Hawksista". Murdock on tehnyt myös useita sivurooleja animaatioihin "Gadget and the Gadgetinis", "Sabrina's Secret Life" ja "Baby Looney Tunes".
Whitefishin rautatieasema

Whitefishin rautatieasema (lyh. WFH) on rautatieasema Yhdysvalloissa Flatheadin piirikuntaan kuuluvassa Whitefishin kaupungissa Montanassa. Liikennepaikka sijaitsee BNSF Railwayn omistaman Hi Line- ja Kootenai River -rataosien yhtymäkohdassa noin 410 kilometriä Spokanesta itään.
Rautatieaseman rakensi Great Northern Railway ja se avattiin 1927 yhdistettynä rautatieasemana, tavaratoimistona ja aluehallintotoimistona. Nykyisin rakennuksen omistaa BNSF Railway, joka vuokraa rakennuksesta toimitilaa. 
Chicagon ja Seattlen välillä liikennöivän kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin intercityjuna "Empire Builder" pysähtyy asemalla päivittäin. Käyttäjämäärillä mitattuna Whitefish on "Empire Builderin" reitin vilkkain väliasema heti Minneapolisissa sijaitsevan Midwayn rautatieaseman jälkeen.
Asemarakennus lisättiin kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin vuonna 2002.
Martsialnyje vody

Martsialnyje vody () on kylä ja parantola Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa, 50 kilometrin päässä Petroskoista luoteeseen. Martsialnyje vody on Venäjän ensimmäinen parantola. Se avattiin vuonna 1719 Pietari Suuren asetuksella. Rautapitoiset lähteet oli löydetty vuonna 1714. Hoidoissa käytetään rautapitoista vetykarbonaattisulfaattivettä ja mutaa. Työntekijöitä on 240. Vuodessa hoitoja saa noin 5 000 asiakasta. Parantolan alueella toimii Martsialnyje vodyn museo, johon kuuluu Apostoli Pietarin kirkko, kaksi paviljonkia, vartijan talo ja luonnonmuistomerkkejä.
Colin Wilson

Colin Henry Wilson (26. kesäkuuta 1931 Leicester, Englanti – 5. joulukuuta 2013 St Austell, Englanti) oli tuottoisa englantilainen kirjailija. Hän tuli julkisuuteen ensin filosofina.
Elämäkerta.
Wilson syntyi ja kasvoi Leicesterissa, lopetti koulun 16-vuotiaana ja työskenteli monissa eri paikoissa tutkien samalla kirjallisuutta ja filosofiaa oma-aloitteisesti. Hän julkaisi 24-vuotiaana vuonna 1956 läpimurtoteoksensa "Sivullisen ongelma", jossa hän käsitteli ulkopuolisen roolia eksistentialismissa, muun muassa sellaisten taiteijoiden ja kirjailijoiden teoksissa kuin Albert Camus, Jean-Paul Sartre, Ernest Hemingway, Hermann Hesse, Fjodor Dostojevski, William James, T. E. Lawrence, Vaslav Nijinsky ja Vincent van Gogh. Hänestä tuli nuori vihainen mies. 
Wilson käsitteli huippukokemuksia, positiivista psykologiaa ja oli melko vakuuttunut töissään ihmistietoisuuden kapeudesta. Hän kirjoitti rikoksista, metafysiikasta ja okkulttisista aiheista. Vuonna 1971 hän julkaisi teoksen "Ovi tuntemattomaan", joka on tutkimus muun muassa Aleister Crowleysta, G. I. Gurdjieffistä, H. P. Blavatskysta, kabbalasta, alkukantaisesta magiikasta, Franz Anton Mesmeristä, Gregor Rasputinsta, Daniel Dunglas Homesta ja Paracelsuksesta. Hän kirjoitti myös C. G. Jungin elämäkerran.
Teokset.
Suomentamattomat teokset.
Täydellinen teosluettelo englanniksi "Colin Wilson, the first fifty years: an existential bibliography, 1956-2005". Nottingham, UK: Paupers' Press, 2006 ()
Hellhound

Hellhound oli vuonna 1976 perustettu tamperelainen uuden aallon punkyhtye. Se julkaisi kaikkiaan kolme singleä ja yhden albumin ennen hajoamistaan 1980-luvun alussa.
Hellhoundin perustivat koulukaverit J-V "Väiski" Sappinen (laulu) ja Jyrki Mattila (kitara) yhdessä Jorma Peltosen (basso) ja Arto Lepistön (rummut) kanssa. Lepistön korvasi pian Sappisen ja Mattilan entinen koulukaveri Pekka Lehto, jota kuitenkin seurasi rumpalina ennen ensilevytystä Manu Ojanen. Hellhoundin ensimmäinen single oli 1978 julkaistu "Suomi 60"/"Kasvot". Levyllä Ojanen ei vielä soittanut rumpuja, vaikka sen kansikuvassa esiintyykin, vaan niistä vastasivat B-puolella Kollaa kestään Jyrki Siukonen ja A-puolella Alwari T:n Seppo Tammilehto. Toiseksi kitaristiksi tuli Jari Granholm. 
Toinen single "Pakoon neonarmeijaa" ilmestyi vuonna 1979 ja sen jälkeen ainoaksi jäänyt albumi "Soitetaan rock'n'rollia". Toiselle paikkakunnalle opiskelemaan muuttaneen Jorma Peltosen korvasi bassossa ex-Tinneri Retsa Laine. Granholm ja Ojanen jättivät myös yhtyeen ja bassoon tuli ex-Popeda Ilpo Ainiala ja rumpuihin ex-Ducks Matti Palmutie. Tällä kokoonpanolla syntyi viimeiseksi jäänyt single "Auringonpilkkuja" vuonna 1980. Tämän jälkeen yhtye toimi vuoden verran ennen hajoamistaan. Hellhound on keikkaillut satunnaisesti alkuperäiskokoonpanolla 1980-luvun alkupuolella, vuonna 1993 Tullikamarilla "Isi, mitä oli punk" -tapahtumassa ja pari kertaa vuonna 2008. 
Hellhound oli mukana kahdella kappaleella vuonna 1979 ilmestyneellä "Pistä paremmaksi" -kokoelmalla. Samalla levyllä on myös Räime-yhtyeen kappaleet "Ottaa päähän" ja "Katala maailma". Räime oli käytännössä Hellhoundin sivuprojekti, jossa Hellhoundin soittajat esiintyivät salanimillä.
Diskografia.
Albumi.
Lisäksi kokoelmilla "Pistä paremmaksi" kappaleet "Ota mut uudestaan", "Olet mulle outo" ja "Elämä" sekä 2009 ilmestyneellä kattavalla suomipunkboxilla "Punk ja Yäk" kappalellaan "Pakoon neonarmeijaa".
Jorge Gurgel

Jorge Valente Gurgel (s. 25. tammikuuta 1977 Fortaleza, Brasilia) on brasilialais-amerikkalainen vapaaottelija ja brasilialaisen ju-jutsun (BJJ) ammattilainen. 
Gurgelin tilastot ovat 14-7-0 ja hän on otellut urallaan sekä UFC:n välisarjassa että Strikeforcen tapahtumissa. Gurgel oli yksi kilpailijoista UFC:n tuottaman "Ultimate Fighter" -televisiosarjan toisella tuotantokaudella, jossa hänen valmentajanaan toimi Rich Franklin.
Kilpailulliset saavutukset.
Gurgel on kuusinkertainen Brasilian-mestari, NAGA SuperFight -mestari ja ACC Light Weight -mestari. Hän on voittanut useita kertoja Gi/No Gi -tapahtuman.
Vimma, Juokse tai kuole

Vimma, Juokse tai kuole on toinen osa Stephen Kingin julkaisemasta "Richard Bachman -kirjat" ("The Bachman Books") -kokoelmasta, johon on koottu hänen varhaisia, Richard Bachmanin nimellä kirjoitettuja teoksia. Kirja sisältää seuraavat kaksi tarinaa: "Vimma" ("Roadwork", 1981) ja "Juokse tai kuole" ("The Running Man", 1982).
"Juokse tai kuole" -tarinasta on valmistunut vuonna 1987 elokuva "Juokse tai kuole", joka perustuu tarinaan löyhästi. Elokuvan on ohjannut Michael Glaser ja pääosassa on Arnold Schwarzenegger. Ilmestyessään elokuva jakoi pääasiassa mielipiteitä hyvän ja keskitason välillä, tosin Stephen King on itse myöntänyt se kuuluvan yhteen hänen vähiten pitämiin filmaattisiin adaptioihin omista kirjoistaan, yhtenä syynä elokuvan ja kirjan välinen runsas eroavaisuus. Kyseisen elokuvan pohjalta on tehty myös Emerald Softwaren vuonna 1989 kehittämä samanniminen videopeli, joka on julkaistu muun muassa Amigalle ja Commodore 64:lle.
Juonet.
Vimma.
Bart Dawesilla on kovat ajat, kun tietyö uhkaa jyrätä hänen työpaikkansa ja hänen asuntonsa, joihin hän on kiintynyt. Kun Bart ottaa lopputilin ja vaimo ottaa eron, hän on äkkiä taistelemassa tietyötä vastaan yhdenhengen armeijana.
Juokse tai kuole.
Vuonna 2025 B-kansalainen, Ben Richards, liittyy mukaan "Juokse tai kuole" -televisio-ohjelmaan palkintorahojen toivossa, jotta saisi hankituksi sairaalle tyttärelleen parempia lääkkeitä. Hän joutuu ohjelmassa pakenemaan ympäri Amerikan mannerta, kun koko kansa ajaa häntä verenhimoisesti takaa.
Alfred Saalwächter

Alfred Saalwächter (10. tammikuuta 1883 Neusalz an der Oder (nykyään Nowa Sól, Puola), Saksan keisarikunta – 6. joulukuuta 1945 Moskova, Neuvostoliitto) oli saksalainen sukellusvenekapteeni ensimmäisessä maailmansodassa ja kenraaliamiraali toisessa maailmansodassa.
Toisen maailmansodan alkaessa syyskuussa 1939 Saalwächter sai lännen laivastoryhmän komentajuuden. Hänen vastuualueeseensa kuuluivat Pohjanmerellä suoritetut operaatiot. Tehtävässään hän ajautui erimielisyyksiin laivueiden komentajien kanssa.
Tammikuussa 1940 Saalwächter ylennettiin kenraaliamiraaliksi. Yhdessä amiraali Rolf Carlsin kanssa hän vastasi operaatio Weserübungin laivaston taktiikasta. Kesästä 1940 alkaen hän johti saksalaisten pintaoperaatioita Pohjois-Atlantilla ja Englannin kanaalissa. Yksi näistä oli operaatio Kerberos, jossa kolme raskasta risteilijää tukialusten kera kulki helmikuussa 1942 Atlantilta kanaalin kautta Saksaan.
Saalwächter jäi eläkkeelle marraskuussa 1942. Etenevä puna-armeija vangitsi hänet kesäkuussa 1945 ja kuljetti Moskovaan sotaoikeuteen, jossa häntä vastaan esitettiin tekaistuja sotarikossyytteitä. Hänet teloitettiin 6. joulukuuta 1945 Moskovassa. Venäläinen tuomioistuin palautti hänen maineensa vuonna 1994.
Keskijärvi (Joensuun kylä)

Keskijärvi on kylä Joensuussa Kiihtelysvaaran alueella. Se sijaitsee Joensuu−Ilomantsi-tien läheisyydessä. Joensuuhun on matkaa 30 kilometriä, Kiihtelysvaaraan alle 20 kilometriä. Kylässä on noin 60 taloutta. Kokoontumispaikkana on kylätalo. Lähin kauppa on Heinävaarassa. 
Kylän alueella on Hiidenvaaran luontopolku, uimaranta, laavuja sekä urheilukenttä. Kylässä toimii ProAgria Pohjois-Karjalan kalanviljelylaitos.
Kylä on Keskijärven ja Ylisen rannalla. Järvi on houkutellut kylän alueelle paljon kesäasukkaita.
Keskijärvellä ja sen naapurikylällä Röksällä on yhteinen kylätoimikunta.
Keskijärven koulu toimi 1990-luvun alkuun asti. Alakoululaiset ovat sen jälkeen käyneet Heinävaaran koulua. Yläkoululaiset kulkevat Kiihtelysvaarassa.
Merkkihenkilöitä.
Kylässä asui kansanedustaja ja puoluesihteeri Eino Poutiainen. Hänen muistolaattansa paljastettiin Keskijärven kylätalolla 23. heinäkuuta 2005. Sen on suunnitellut kuvanveistäjä Reetta Gröhn-Soininen.
Huhtilampi

Huhtilampi on kylä Joensuun Kiihtelysvaarassa. Joensuun keskustaan on matkaa noin 50 kilometriä, Kiihtelysvaaran kirkonkylälle noin 10 kilometriä.
Huhtilammen kylä sai asukkaansa 1500-luvun lopulla. Vuoden 1590 maakirjan mukaan ensimmäiset huhtilampilaiset ovat olleet Simana Ahponpoika, Wasila ja Michifara Togloinen, Kuisma Timonpoika ja Olexie Ertonpoika, kaikki karjalaissukuisia ortodokseja. Vuonna 1618 kylässä oli 14 tilaa, ja vuonna 1631 - 22 (kaikki karjalaissukujen hallussa).
Ensimmäinen luterilainen kylän asukas mainitaan vuonna 1645 (populi Niilo Tahvanpoika). Jo 1630-luvulla ja etenkin ruptuurisodan aikana alkoivat karjalaiset paeta Venäjän puolelle, Tveriin, Tihvinään ja Ilmajärven alueelle. Vuonna 1690 ei mainita enää lainkaan ortodoksisukuja kylässä.
1700-luvun alussa Huhtilammessa oli 11 taloa, vuosina 1810 ja 1855 - 32 taloa. Vuoden 1850 henkikirjan mukaan kylässä asui 589 ihmistä, niistä talolliset - 224, lampuodit - 74, torpparit - 62, käsityöläset - 3, palkolliset - 62, ja loiset - 164. Vuonna 1878 Huhtilammen väkiluvuksi saatiin 625 henkilöä. Vuoden 1938 henkikirjassa torppareiden ja lampuotien osuus on jyrkästi vähentynyt, loiset ovat muuttuneet positiivisemman termin mukaan työläisiksi. Koko kylän väkiluku oli silloin 787 henkeä.
Huhtilammessa avattiin koulu vuonna 1905. 1900-luvulla eri aikoina kylässä toimi 2-3 kauppaa, posti, puhelinkeskus, osuuskassa, työväenyhdistys, maamiesseura ja karjantarkkailuyhdistys. 
Kylän koulu loppui vuonna 2006, kauppa edellisenä vuonna.
Huhtilammen kyläsivujen mukaan "Huhtilammen kylä edustaa Vaara-Karjalassa järven rantaan syntynyttä asutusta viljelyksineen. Kaunis maisemakuva ja hyvin säilynyt perinteinen kylärakenne muodostavat kulttuurimaiseman keskeiset arvot. Lähistöltä löytyy myös monia ulkoilureittejä luontoon kaipaavalle."
Torrie Wilson

Torrie Anne Wilson (s. 24. heinäkuuta 1975 Boise, Idaho) on yhdysvaltalainen entinen showpainija, fitness-kilpailija ja malli. Wilson lisättiin WWE Hall of Famen kunniagalleriaan vuonna 2019..
Wilsonia on kuvattu lehtiin kuten FHM ja Playboy, joista jälkimmäisen kannessa hän on esiintynyt kahdesti.
Kehonrakennuksessa hänen paras saavutuksensa on Miss Galaxy -kisan voitto 1998.
Reeta Aarnio

Reeta Aarnio (s. 25. tammikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Aarniolta on julkaistu fantasiaromaanit "Maan kätkemät" (Otava, 2008), "Veden vanki" (2009), "Virvatulen vartijat" (2010) ja "Tuulien taikuri" (2013). Teokset sisältävät aineksia suomalaisesta mytologiasta. Sarjan kolmas osa sai Lukuvarkaus-palkinnon vuonna 2011. Vuonna 2013 Aarniolle myönnettiin Kaarina Helakisa -palkinto.
Teokset.
"Maan kätkemät" aloittaa teossarjan, jossa Harry Potter -kirjojen tapaan yhdistyvät lasten arkielämän sekä fantasiamaailman kuvaukset.
Neljäsluokkaista Liinaa kiusataan uudessa koulussa, mutta hän löytää kirjastosta oven, joka johtaa toisenlaiseen maailmaan. Liina kuuluu ihmisiin, jolla on kyky nähdä asioita, joita toiset eivät näe. Hän saa huomata, että suomalaisen kansanperinteen olennot ovat todellisia. Eräät koulun oppilaat käyvät iltaisin ”taikatunneilla”, joilla he oppivat maahisten, tonttujen, veden väen ja muiden olentojen tuntemusta.
Teoksissa "Veden vanki", "Virvatulen vartijat" ja "Tuulien taikuri" esiintyvät samat henkilöt, mutta tarinoina teokset ovat itsenäisiä. Sarja ottaa kantaa myös luonnonsuojeluun, esimerkiksi metsänväki joutuu pakenemaan metsäkoneita.
Yksityiselämä.
Aarnio valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1999. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan kotimaista kirjallisuutta ja sivuaineina suomen kieltä, kasvatustiedettä ja folkloristiikkaa. Ammatiltaan Aarnio on äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.
Hän asuu Helsingissä ja opettaa Aleksis Kiven koulussa. Aarniolla on kolme lasta, joille hän alun perin kirjoitti esikoisteoksensa iltalukemiseksi. Aarnio on yksi Otavan yläkoulun äidinkielen oppikirjan "Särmän" tekijöistä.
Georg Lindemann

Georg Lindemann (8. maaliskuuta 1884 Osterburg – 25. syyskuuta 1963 Freudenstadt, Baden-Württemberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. 
Lindemann liittyi kadetiksi Saksan keisarilliseen armeijan 6. rakuunarykmenttiin vuonna 1903. Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi esikuntaupseerina sekä itä- että länsirintamalla.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen vuonna 1933 Lindemann ylennettiin everstiksi. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Hannoverin sotakoulun johtajaksi. Lokakuusta 1936 lähtien Lindemann toimi Saksan 36. jalkaväkidivisioonan komentajana. 
Toinen maailmansota syttyi syyskuussa 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan ilman sodanjulistusta. Kenraaliluutnantti Lindemannin divisioona oli tuolloin sijoitettuna länsivallille, Saksan ja Ranskan väliselle rajalle. Hän komensi yksikköä Ranskaan suunnatussa hyökkäyksessä kesällä 1940.
Lokakuussa 1940 Lindemann nimitettiin L. armeijakunnan komentajaksi. Tehtävää seurasi ylennys ratsuväenkenraaliksi. Armeijakunta osallistui Jugoslavian ja Kreikan valtaamiseen keväällä 1941. Kesällä se siirrettiin ottamaan osaa operaatio Barbarossaan. Tammikuussa 1942 Lindemann tuli Georg von Küchlerin tilalle 18. armeijan komentajaksi. Armeijan komentajana hän johti Leningradin piiritystä. 
Heinäkuussa 1942 Lindemann ylennettiin kenraalieverstiksi. Seuraavan vuoden elokuussa hänet mainittiin armeijan raportissa hänen torjuttua puna-armeijan hyökkäyksen Laatokan alueella. Myös Suomen puolustusvoimat palkitsi hänet 1. luokan vapaudenristillä. Maaliskuussa 1944 hänelle annettiin pohjoisen armeijaryhmän komento. Tehtävä oli lyhytikäinen, sillä heinäkuussa hänet vapautettiin komennosta ja siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin. Adolf Hitler oli tyytymätön Lindemannin suorituksiin ja sanoi tästä tulleen vanha ja heikko.
Tammikuun lopulla 1945 Lindemann pääsi takaisin palvelukseen. Hänet nimitettiin Wehrmachtin komentajaksi Tanskaan. Sodan viimeisinä päivinä hän siirsi Tanskassa olleet miehitysjoukot takaisin Saksaan. Hän antautui yhdysvaltalaisille joukoille ja vietti kaksi vuotta sotavankeudessa. Hänet vapautettiin kesällä 1947, mutta Tanskan armeija vangitsi hänet uudelleen syyskuussa, vapauttaen Lindemannin seuraavana keväänä. Lindemann kuoli Schwarzwaldin Freudenstadtissa 1963.
Meridiaani (Perinteinen kiinalainen lääkintä)

Meridiaani (經絡; yksinkert.: 经络; pinyin: jīngluò - jing: läpikulku; luo: verkko; japani: keiraku; korea: kyungrak) on perinteisen kiinalaisen lääkinnän käsite. Kiinassa sitä kutsutaan myös kanavaksi (經脈; yksinkert. 经脉; pinyin: jīngmài - kulkuväylä) tai pulssiverkostoksi (絡脈; yksinkert. 络脉; pinyin: luòmài). Meridiaanit ovat kanavia, jotka kuljettavat qitä ja verta kaikkiin ihmisen ruumiinosiin. Meridiaaneille sijoittuvat akupisteet.
Meridiaaneja katsotaan nykyään olevan 20:
Meridiaanit jaetaan yin- ja yang -meridiaaneihin ja jokainen liitetään yhteen viidestä elementistä.
Meridiaanien olemassaoloa ei ole varmennettu länsimaisen lääketieteen menetelmin.
Maailman ihanin tyttö

Maailman ihanin tyttö on vuodesta 1998 alkaen jatkunut yhteisöllinen valokuvahanke, jonka valokuvaaja, taide- ja sosiaalikasvattaja Miina Savolainen on toteuttanut yhteistyössä kymmenen Hyvösen lastenkodissa kasvaneen nuoren naisen kanssa. Eri vuosina otetut valokuvat tallentavat nuorten kasvua. Aiheesta julkaistiin valokuvakirja vuonna 2008. Satuhenkisissä kuvissa luonnon keskellä nuorilla on ollut tilaisuus nähdä itsensä vahvoina ja ehjinä. Esimerkiksi "Eeva"-lehden kuvauksen mukaan ”lumoavissa valokuvissa tytöt on puettu myyttisiksi metsänhengiksi, jotka kulkevat kuin usvaenkelit suomalaisessa luonnossa. Kuvien sanotaan lohduttavan särkyneitä sydämiä.” Tytöt valitsivat itse roolit, joissa heidät kuvataan. Maailman ihanin tyttö -projektista alkoi voimauttavan valokuvan menetelmän kehittäminen.
Samanniminen valokuvanäyttely on nähty eri puolilla Suomea sekä Barcelonassa, Napolissa ja Sarajevossa.
Hanke on palkittu muun muassa Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. Hanke on Miina Savolaisen taiteen maisterin lopputyö Taideteollisen korkeakoulun taidekasvatuksen osastolle. 
Suomen kirjataiteen komitea valitsi teoksen vuoden 2008 kauneimpien kirjojen joukkoon. Teos sai kiitosta myös käsintehdystä grafiikastaan, materiaalivalinnoistaan ja painojäljestään. Kirjassa on suomen- ja englanninkielinen teksti.
Cosenza

Cosenza on kaupunki Calabrian alueella Italian eteläosassa. Se on Cosenzan maakunnan pääkaupunki.
Cosenza sijaitsee rannikon vuoriston ja La Silan ylängön välisessä laaksossa, Busento- ja Crathisjokien yhtymäkohdassa, 238 metrin korkeudella merenpinnasta. Cosenzan pinta-ala on 38 km² ja asukasluku vajaat 70 000. Vielä vuonna 1981 asukkaita oli yli 106 000. Suurkaupunkialueella asuu yli 250 000 ihmistä.
Cosenza on vanha kulttuurikeskus ja sitä kutsuttiinkin antiikin aikana Calabrian Ateenaksi. Vuonna 1511 perustettu "Accademia Cosentina" oli yksi Euroopan ensimmäisistä akatemioista. Kaupungissa on paljon kultturikohteita, kuten museoita, teattereita ja kirjastoja sekä Cosenzan yliopisto.
Nauhapensas

Nauhapensas ("Homalocladium platycladum") on Uuden-Guinean ja Salomonsaarten alueilta kotoisin oleva tatarkasvi, joka on yleistynyt eri puolille maailmaa tropiikin ja subtrooppisen vyöhykkeen koriste- ja pensaskasviksi. Euroopassa kasvia viljellään lähinnä ruukuissa sisätiloissa. Se tunnetaan kauppapuutarhoissa ainakin nimellä "twiggy", joka viitannee samannimisen valokuvamallin hoikkuuteen. Yksi kasvin englanninkielisistä nimistä on ”tapeworm plant”, joka olisi suunnilleen käännettynä heisimatokasvi. Tämä kuvaa kasvin ulkonäköä. Sen vihreät varret ovat litteitä ja jaokkeellisia. Kasvin kukat ilmaantuvat jaokkeiden rajalle palloina, jotka kypsyvät ensin punaisiksi, sittemmin mustiksi siemeniksi. Lehtiä on vain nuorissa versoissa ja ne ovat pieniä. Kasvista voi tulla noin nelimetrinen.
Kasvihuoneissa nauhapensaan lehdet ovat vahingoittuneet toisinaan pihatattarenhärmä ("Erysiphe polygoni") -härmästä.
Curt Haase

Curt Haase (15. joulukuuta 1881 Honnef am Rhein, Saksa – 9. helmikuuta 1943 Grunewald, Berliini) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Ensimmäinen maailmansota.
Curt Haase liittyi kadetiksi keisarillisen Saksan armeijan württembergiläiseen 65. tykistörykmenttiin vuonna 1901. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän komensi tykkipatteria rintamalla, kunnes 1915 siirtyi 51. jalkaväkiprikaatin esikuntaan. Sodan loppuun mennessä hän toimi esikuntaupseerina vielä kahdessa eri divisioonassa.
Sotien väliset vuodet.
Sodan jälkeen Haase toimi muun muassa kouluttajana jalkaväenkoulussa ja tykistön pataljoonankomentajana. Vuosina 1925–1930 hän oli sotaministeriön tykistön tarkastajan neuvonantaja. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan tammikuussa 1933 eversti Haase nimitettiin Jüterbogin tykistökoulun esikunnan komentajaksi. Maaliskuussa 1935 hänestä tuli 3. jalkaväkidivisioonan komentaja. Vuotta myöhemmin hänet siirrettiin samaan tehtävään 17. jalkaväkidivisioonaan. Marraskuusta 1938 Haase toimi III armeijakunnan ja sotilaspiiri III:n komentajana. Samaan aikaan Haase ylennettiin myös tykistönkenraaliksi.
Toinen maailmansota.
Haase komensi III armeijakuntaa Puolan offensiivin aikana 1939 ja myös taistelussa Ranskasta vuonna 1940. Ranskan antautumisen jälkeen hänet ylennettiin kenraalieverstiksi. Marraskuussa hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin.
Tammikuussa 1941 Haasesta tuli vasta perustetun 15. armeijan ensimmäinen komentaja. Armeija toimi vartiointi- ja miehitystehtävässä Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannikolla. Hän toimi tehtävässä joulukuuhun 1942 saakka, jolloin hänet siirrettiin takaisin komentajareserviin. Haase ei saanut enää uusia komentajuuksia tai tehtäviä, ja hän kuoli sydänsairauteen helmikuussa 1943.
John Shirley

John Patrick Shirley (s. 1953 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa tieteis- ja kauhuaiheisia romaaneja, novelleja ja käsikirjoituksia. Hän vietti lapsuutensa Portlandissa, Oregonissa. Ennen kirjailijanuraansa asuessaan New Yorkissa ja Pariisissa hän oli laulajana post-punk funk-rock -yhtyeessä.
Monivivahteinen John Shirley on tunnettu cyberpunkista ja jännitysromaaneista. Kirjallisuuskriitikko Paul T. Riddellin mielestä John Shirley oli cyberpunk-liikkeen alkuupanija 1980-luvulla. William Gibson, "Neurovelhon" kirjoittaja on toiminut novelleissaan yhteistyössä Shirleyn kanssa, kuten myös Bruce Sterling ja Rudy Rucker. Shirley kirjoittaa fantasiakirjallisuutta, joka on samalla poliittista satiiria. Shirleyn tyyli liikkuu surrealistisen ja naturalistisen välimaastossa.
Shirleyn tunnetuin elokuvakäsikirjoitus on "The Crow", ja hän on myös käsikirjoittanut televisiosarjaa "". Hän on myös lauluntekijä ja kirjoittanut muun muassa Blue Öyster Cultille.
Palkintoja.
Shirleyn novellikokoelma "Black Butterflies" voitti:
Päämeridiaani

Päämeridiaani on kiinalaisen lääketieteen käsite. Meridiaani on energiakanava, jota pitkin qi ja veri virtaavat kehon eri osiin. Päämeridiaaneja on 12 ja niitä kutsutaan nimillä 12 kanavaa (十二經脈; yksinkert. 十二经脉; pinyin: shíèr jīngmài) tai 12 oikeaa kanavaa (十二正經; yksinkert. 十二正经; pinyin: shíèr zhèngjīng).
Taulukko päämeridiaaneista ja niiden tärkeimmistä ominaisuuksista:
Housut pois!

Housut pois! ("The Full Monty") on vuonna 1997 valmistunut brittiläinen komediaelokuva. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti yhden parhaasta musiikista.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Housut pois!" äänestettiin kaikkien aikojen 25. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat vuonna 2004 kaikkien aikojen tuhat parasta elokuvaa maailmassa, ja "Housut pois!" pääsi mukaan listalle.
Elokuvan pohjalta tehtiin samanniminen musikaali, joka kantaesitettiin vuonna 2000.
Palkinnot.
Oscarit.
Ehdokkuudet:
Richard Ruoff

Richard Ruoff (18. elokuuta 1883 Messbach – 30. maaliskuuta 1967 Tübingen) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Sotilasura.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Ruoff liittyi kadetiksi Saksan keisarillisen armeijan württembergiläiseen 10. jalkaväkirykmenttiin 1903. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli aluksi komppanianpäällikkönä, kunnes siirtyi esikuntaupseeriksi yleisesikuntaan.
Sodan jälkeen Ruoff toimi esikuntaupseerina ja komentajana vaihtelevissa yksiköissä. Kansallissosialistisen puolueen valtaannousun myötä armeijaa laajennettiin ja ammattiupseerit saivat ylennyksiä. Ruoff ylennettiin everstiksi ja hän pääsi 13. rykmentin komentajaksi. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin jälleen esikuntatehtäviin ja huhtikuussa 1934 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. 
Toinen maailmansota.
Ruoff ylennettiin jalkaväenkenraaliksi toukokuussa 1939, muutama kuukausi ennen toisen maailmansodan alkua. Sodan sytyttyä Ruoff oli sijoitettuna länteen V. armeijaryhmän esikuntapäällikkönä ja V. armeijakunnan komentajana. Hän osallistui Ranskan valtaukseen kesällä 1940. 
Tammikuussa 1942 Ruoff siirrettiin itärintamalle Moskovan edustalla olleen 4. panssariarmeijan komentajaksi. Edellinen komentaja kenraalieversti Erich Hoepner oli juuri vapautettu tehtävistään hänen määrättyä vetäytymisen säästääkseen vaikeassa asemassa olevia joukkojaan. Ruoff sai puolestaan vetäytyä ilman ongelmia. Hänet ylennettiin kenraalieverstiksi huhtikuussa.
Kesäkuussa Ruoff siirrettiin komentajaksi 17. armeijaan. Loppukesällä armeija eteni kohti Kaukasuksen öljykenttiä. Hän menetti osia armeijastaan Stalingradin taistelun yhteydessä ja joutui vetäytymään. Ruoffin johdolla armeija osallistui Kubanjoen sillanpääaseman puolustamiseen kesällä 1943. Heinäkuussa hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin eikä hän saanut uusia tehtäviä sodan aikana. 
Sodan jälkeen hän eli Bodenjärven rannalla olevassa kodissaan Tübingenissä. Richard Ruoff kuoli marraskuussa 1967.
Luettelo akupisteistä

Akupisteet ovat kiinalaisessa lääketieteessä energiapisteitä, joita on n. 400 kappaletta ympäri ihmiskehoa.
Listassa akupisteet on luetteloitu meridiaanien mukaan. Niistä annetaan kiinalainen nimi pinyiniksi ja kiinaksi, meridiaanin lyhenne sekä pisteen numero.
Markel Susaeta

Markel Susaeta Laskurain (s. 14. joulukuuta 1987 Eibar, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edusti toistakymmentä vuotta Espanjan pääsarjassa Athletic Bilbaota. Uransa viimeiset vuodet hän pelasi Japanissa ja Australiassa.
Athletic Bilbaon edustusjoukkueessa Susaeta debytoi 2. syyskuuta 2007 ottelussa Barcelonaa vastaan.
Susaeta pelasi Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Espanjan A-maajoukkueessa yhden ottelun Panamaa vastaan marraskuussa 2012 ja teki siinä maalin.
Aitor Ocio

Aitor Ocio Carrión (s. 28. marraskuuta 1976 Vitoria-Gasteiz, Álava, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Ocio teki ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa kaudella 2000–2001 Osasunan riveissä. Kaksi edellistä kautta hän edusti alemmalla sarjatasolla pelanneita Eibaria ja Albacetea. Osasunasta Ocio siirtyi baskiseura Athletic Bilbaoon.
Vuonna 2003 Ocio siirtyi Sevillaan kolmivuotisella sopimuksella, ja oli yksi tärkeä osa joukkuetta, kun Sevilla voitti kahden kauden aikana yhteensä 4 pokaalia. Sevillassa pelatessaan Ocio toimi joukkueen varakapteenina, Javi Navarron toimiessa joukkueen kapteenina. Parhaalla Sevilla kaudellaan 2005–2006 Ocio pelasi 23 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Heinäkuussa 2007 Ocio palasi Athletic Bilbaoon.
Yksityiselämä.
Ocio on naimisissa malli Laura Sánchezin kanssa, ja heillä on yhteinen tytär, Naia.
Jing (kiinalainen lääketiede)

Jing (精 pinyin: jīng; Wade-Giles: ching1) on kiinalainen käsite, joka on käännetty suomeksi sanalla "esenssi". Se on yksi perinteisen kiinalaisen lääkinnän "kolmesta jalokivestä" (三寶 sān bǎo), qi, jing ja shen. Jing on elämänesanssi, joka on olemukseltaan nestemäistä energiaa. Sitä on ajateltu olevan erityisen paljon siemennesteessä, munasoluissa ja syljessä. Jing on hidas, kostea elämän ylläpitäjä. Se on yin verrattuna qin yangiin. Jingiä on kolmea tyyppiä: perittyä, omaksuttua ja munuaisjingiä.
Peritty jing.
Peritty (先天 xiāntiān) jing syntyy, kun miehen ja naisen jingit ja shenit yhtyvät ja saavat alulle uuden ihmisen. Peritty jing ravitsee sikiötä raskauden aikana. Syntymän jälkeen se varastoituu munuaisiin, tarkemmin sanottuna munuaisten välissä sijaitsevaan "mingmeniin" eli "elämän oveen". Perityn jingin määrää ei voi lisätä.
Omaksuttu jing.
Syntymän jälkeen elimistö alkaa valmistaa omaksuttua (後天 hòutiān) jingiä ravinnosta ja hengitetystä ilmasta. Sitä tuottavat pääasiallisesti mahalaukku ja perna ja se varastoituu munuaisiin. Omaksuttu jing tukee perittyä jingiä.
Munuaisjing.
Peritty ja omaksuttu jing varastoituvat munuaisiin muodostaen munuaisjingin, joka hallitsee ihmisen kasvua ja suvunjatkamista. Se välittää ihmisen perimän sukupolvesta toiseen.
Jingin vaaliminen.
Perittyä jingiä ei voi lisätä eikä muuttaa. Sitä voi varjella noudattamalla kohtuullisia elintapoja sekä tekemällä hengitysharjoituksia ja harjoittamalla qigongin eri muotoja.
Omaksuttua jingiä pyritään lisäämään eri menetelmin, esimerkiksi tiettyjä ruokia syömällä ja määrättyjä qigong-harjoituksia, erityisesti taijiquania ja baguazhangia tekemällä. Koska ruumiinnesteissä erittyy jingiä, sukupuoliyhdyntä on otollinen tapa hankkia sitä, minkä takia Kiinassa jo varhain kehittyi oppi jingin keräämisestä rakastelun avulla.
Liettuan kunnallispiirit

 
Kunnallispiiri on Liettuan paikallishallintoon liittyvä käsite. 
Maassa on 60 kunnallispiiriä, joilla on yhteinen vaaleilla valittu kunnanvaltuusto. Kunnallispiirien muodostamat useiden hajallaan olevien kaupunkien ja muiden paikallishallinnon alueiden ovat suurehkoja, joka käsittäviä yksiköitä, jotka kykenevät järjestämään omassa keskuudessaan paikallishallinnon palvelut. 
Kunnallispiirit sijaitsevat läänijaon mukaisissa lääneissä, joita Liettuassa on 10. Läänit Liettuassa ovat valtionhallinnon aluehallintoa, jota johtaa valtion nimittämän virkamies. 
Erona Suomeen on sen, että Suomessa ei useiden kuntien lähinnä Euroopan unioni kehitysprojekteja varten muodostamat seutukunnat vastaa samaa, vaan Suomessa on täysi kuntaitsehallinto, jossa kunnat vapaaehtoisesti kuntayhtymissä tuottavat kalleimmat ja keskitetyimmät kunnallishallinnon palvelukset, kuten ammattikorkeakoulut ja keskussairaalat.
Metsien miehet

Metsien miehet () on yhdysvaltalainen, History-kanavan tuottama tosi-tv-pohjainen dokumenttisarja. Se kertoo luoteis-Oregonissa, Washingtonissa ja Montanassa urakoivista metsänhakkuuporukoista, jotka kohtaavat työssään monenlaisia vaaroja. Sarjan punaisena lankana on tiimien keskinäinen kilpailu siitä, kuka toimittaa eniten kuormia 60 päivää kestävän hakkuukauden loppuun mennessä sahalle.
"Metsien miehet" -sarjan syntyminen on seurausta tuottaja Thom Beersin aikaisemmin History-kanavalle tuottamasta "Rekkakuskit jäällä" -sarjasta. "Rekkakuskit jäällä" oli yllätysmenestys saavuttaen kanavan 12-vuotisen historian suurimmat katsojamäärät. Sarjoilla on paljon yhteistä: molemmissa seurataan vaarallista työtä tekeviä miehiä sekä formaattiin kuuluu keskinäinen kilpailu kuljetettujen kuormien määrästä.
Suomessa sarjaa on esittänyt Jim tv alkaen 18. maaliskuuta 2011. Yhdysvalloissa esitettiin sarjan toinen tuotantokausi 2. maaliskuuta 2009 – 18. toukokuuta 2009. Sarjaa on kuvattu kymmenen kautta.
Raseiniain kunnallispiiri

Raseiniain kunnallispiiri () on yksi Liettuan 60 kunnallispiiristä, joka sijaitsee Kaunasin lääniissä. Kunnallispiirin väkiluku oli 41 895 asukasta vuonna 2008.
Aluejako.
Raseiniain kunnallispiiri jakautuu kahteen kaupunkiin ja seitsemään kunta-alueeseen. Kaiken kaikkiaan Liettuassa lasketaan olevan 594 kunta-aluetta, jotka hallinnollisesti kuitenkin sisältyvät kunnallispiireihin.
Kunta-alue, liettuaksi "seniūnija", on nimitykseltään historiallinen ja tarkoittaa lähinnä kylää, jota Liettuan suuriruhtinakunnassa johti kylänvanhin. Koska Liettua on tasavalta ja koska suurimman osan kunnista muodostavat pikkukaupunkien ja kyliä vastaavien kunta-alueiden yhdessä muodostamat kunnallispiirit, joilla on kunnallisvaaleilla valittu valtuusto, ei kylänvanhinta vastaavaa järjestelmää ole, vaan kunnanjohtaja. Kylänvanhin kuuluu feodaalistiseen hallintojärjestelmään, jossa ortodoksinen tai katolinen kirkko ei vastannut paikallishallinnosta niin kuin evankelisluterilainen kirkko Ruotsin kuningaskunnassa tai Suomen suuriruhtinaskunnassa vuoden 1865 kunnallisasetuksen sisältämään siirtymäkauteen saakka.
Kunta-alue

Kunta-alue () on pienen paikallishallinnon yksikkö Liettuassa. Historiallisesti nimi "seniūnija" tarkoittaa feodaalista maallista hallintoa johtaneen kylänvanhimman hallitsemaa aluetta ja tarkoittaa kirjallisesti "vanhimmistoa", jota johtaa kylänvanhin.
Liettuassa tarkoituksena on ollut luoda joku kaupunginosaneuvostoa tai kyläneuvostoa korvaava järjestelmä, jolla ei ole varsinaista kunnanvaltuuston tai kaupunginvaltuuston päätösvaltaa eikä oikeutta meno- ja tuloarvioon, mutta joka tekisi paikallishallinnon läheisemmäksi kuin kuntauudistuksen pieni kuntamäärä mahdollistaa.
Kunta-alue ei ole itsenäinen kunta, jota johtaisi kunnallisvaaleilla valittu kunnanvaltuusto tai kaupunginvaltuusto, vaan kunnanosan hallinnon kattava alue. Venäjän keisarikunnassa tai Liettuan suuriruhtinaskunnassa ei yleisestä paikallishallinnosta vastannut kirkon seurakunta, kuten Ruotsin kuningaskunnassa ja Suomen suuriruhtinaskunnassa vuoden 1865 kunnallisasetuksen siirtymisaikojen loppuun saakka pisimmillään vuoteen 1866.
Liettuassa on 10 lääniä, 60 täysivaltaista kuntaa vastaavaa paikallishallinnon yksikköä, jotka koostuvat tai voivat koostua kaupungeista ja kylistä sekä 594 kunta-aluetta, jotka rajoineen sisältyvät 60 kunnalliseen hallintoalueeseen.
Natalinmesikko

Natalinmesikko ("Promerops gurneyi") on eteläisessä Afrikassa elävä kapinmesikoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan natalinmesikko on noin 23–29 cm pitkä, pitkäpyrstöinen lintu. Selkä ja pyrstö ovat väriltään harmahtavan ruskeat, päälaen ja rinnan väri on punaruskea, vatsa on mustan ja valkean kirjava, nokka on pitkä ja alaspäin kaareva. 
Elinympäristö ja ravinto.
Natalinmesikoita tavataan proteoita ja aaloeita kasvavilla pensaikkomailla Lesothossa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Zimbabwessa. Ravintonaan se käyttää erityisesti protealajien mettä . Proteanviljelijät ovat myrkyttäneet viljelmiään hyönteismyrkyillä suojellakseen kasveja. Tämä on johtanut myös mesikoiden määrän vähenemiseen.
HMS Ajax (1912)

HMS Ajax oli Britannian kuninkaallisen laivaston King George V -luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Clyde -joen varrella Greenockissa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyllä, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1911 telakkanumerolla 438. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1912 ja otettiin palveluksen 31. lokakuuta 1913.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikköön. Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 "Ajax" liitettiin osaksi Suurta laivastoa (), joka muodostettiin pääosin Kotilaivastosta siirretyistä aluksista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
Alus siirrettiin 1919 Välimeren laivastoon, minä aikana se osallistui purjehduksiin myös Mustallamerellä tukemassa Venäjän sisällissodan valkoisia joukkoja. Alus poistettiin 1924 palveluksesta ja sijoitettiin Noren reserviin. Se myytiin romutettavaksi 9. marraskuuta 1926.
Josh Brolin

Joshua James ”Josh” Brolin (/ˈbroʊlɪn/; s. 12. helmikuuta 1968 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Brolin on näytellyt muun muassa elokuvissa "Arkajalat" (1985), "Mimic – ääretön vaara" (1997), "Hollow Man – mies ilman varjoa" (2000), "" (2007), "Menetetty maa" (2007), "American Gangster" (2007), "W." (2008), "Milk" (2008), "Kova kuin kivi" (2010), "Men in Black III" (2012), "Inherent Vice" (2014), "Sicario" (2015), "Hail, Caesar!" (2016) ja "Deadpool 2" (2018).
Hän on näyttelijä James Brolinin poika.
HMS Ajax (1880)

HMS Ajax oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen vuonna 1880 vesillelaskettu Ajax-luokan rautaverhoiltu taistelulaiva. Sisaralus "HMS Agamemnon" otettiin palvelukseen vuorokautta aiemmin, vaikka sen rakentaminen aloitettiin kaksi kuukautta myöhemmin.
Suunnittelu ja valmistus.
"Ajaxin" oli suunnitellut Nathaniel Barnaby Amiraliteetin vaatimusten mukaan. Aluksen tuli olla pienempi ja halvempi versio "HMS Inflexiblestä" kuitenkin ilman mastoja ja purjeita. Tulokseksi saatiin alus, jossa oli kaikki aiemman aluksen heikkoudet ja luovuttiin siinä saavutetuista hyvistä ominaisuuksista.
Aluksen tykit valittiin suurimmiksi mahdollisiksi alukseen kokoonnähden. Tykit asennettiin kahteen torniin aluksen keskelle yksi kummallekin laidalle.
Palvelus.
"Ajax" liitettiin amiraali Hornbyn komentamaan erikoistehtäväviirikköön elokuussa 1885. Sodanuhkan Venäjää vastaan hälvettyä alus siirrettiin vartioalukseksi Greenockiin, missä se palveli loppuajan lukuun ottamatta osallistumisia sotaharjoituksiin. Alus siirrettiin reserviin vuonna 1891 ja edelleen laivaston reserviin vuonna 1893 ja telakkareserviin vuonna 1901 ja myytiin romutettavaksi vuonna 1904.
HMS King George V (1911)

HMS King George V oli Britannian kuninkaallisen laivaston King George V -luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta ja se otettiin palvelukseen marraskuussa 1912.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 2. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "King George V" liitettiin viirikön, joka koostui sen sisaraluksista sekä Orion-luokan taistelulaivoista, mukana Suureen laivastoon (). Alus jatkoi viirikön lippulaivana.
Alus osallistui 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa se ei kärsinyt vaurioita.
"King George V" siirrettiin 1919 Devonportissa reserviin käytettäväksi koululaivana. Vuodesta 1923 alkaen alusta käytettiin tykistön maalina. Se myytiin romutettavaksi joulukuussa 1926.
Raimo Lahti

Raimo Otto Kalervo Lahti (s. 12. tammikuuta 1946 Jyväskylän mlk.) on Helsingin yliopiston rikosoikeuden emeritusprofessori. 
Lahti on uranuurtaja suomalaisen lääkintäoikeuden alalla ja oli muun muassa vastaavana opettajana Helsingin yliopistossa vuosina 1997–2011. Hän on osallistunut aktiivisesti Suomen rikoslain kokonaisuudistukseen ja kansainväliseen harmonisointiin ja toiminut muun muassa eduskunnan valiokuntien sekä Terveydenhuollon oikeusturvakeskuksen (aik. Lääkintöhallituksen) asiantuntijana. 
Lahdella on luottamustehtäviä tieteellisissä järjestöissä, muun muassa Suomen Kriminalistiyhdistys, Suomalainen Lakimiesyhdistys, "International Law Association", "The International Society for the Reform of Criminal Law" ja Eurooppalaisen rikosoikeuden yhdistys ("Finnish Association for European Criminal Law"). Hän on toimittanut koti- ja ulkomaisia julkaisuja. Hänet on nimitetty entisen Jugoslavian alueella tapahtuneita sotarikoksia käsittelevän kansainvälisen tuomioistuimen (ICTY) "ad litem -tuomariksi" kaudelle 2005–2009. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen hän on ollut vuodesta 1984.
Endre IF

 
Endre Idrottsförening on vuonna 1906 perustettu ruotsalainen urheiluseura Visbystä Endren pitäjästä. Vuonna 1997 perustettiin ensimmäinen tyttöjen salibandyjoukkue, joka pelaa nykyään maan korkeinta sarjatasoa Superliiga. Lisäksi seuralla on useita eri ikäisten tyttöjen salibandyjoukkueita.