tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olandsånin vesistö

Olandsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 56) muodostuu Itämeren Ahvenanmereen laskevan Olandsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 881 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Olandsån, jonka pituus on 35 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella, jossa rannikkoalueella on kuusi pienempää päävesistöä. Olandsånin vesistö on niistä suurin. Sillä on Norrströmin vesistön kanssa pitkä yhteinen vedenjakaja valuma-alueen länsisivulla. Joen pohjoispäässä eli sen alajuoksulla naapurivesistö vaihtuu pienempään Forsmarksånin vesistöön (tunnus 55). Itäpuolisen vedenjakajan takana on kaksi päävesistöä, nimittäin Skeboånin vesistö (tunnus 57) ja Norrtäljeånin vesistö (tunnus 59). Päävesistöjen lisäksi on joensuun ympäristössä vielä mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on pieni.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (44,3 %), turve (8,7 %), kalliomaa (14,8 %), hiekka ja sora (1,7 %), multamaa (6,4 %), savimaa (22 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,3 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (65,2 %), soita ja kosteikkoja (1,4 %), viljelymaita (23,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,0 %) sekä joutomaita (6,8 %). Näiden lisäksi on 1,8 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Olandsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1999–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 6,9 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 43,9 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,6 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 6,6 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 34 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 45,2 m³/s on mitattu huhtikuussa 2010 ja pienin 0,3 m³/s marraskuussa 1999. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva ajoittuisi huhtikuulle.
Skeboånin vesistö

Skeboånin vesistö (, vesistöaluetunnus 57) muodostuu Itämeren Ahvenanmereen laskevan Skeboånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 483 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Skeboån, jonka pituus on 53 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Skeboånin vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella, jossa on rannikkoalueella kuusi pienempää päävesistöä. Skeboånin vesistö sijaitsee lähempänä merenrannikkoa kuin muut päävesistöt, joten siksi se jääkin kolmen muun, eli Olandsånin vesistön (tunnus 56), Broströmmenin vesistön (tunnus 58) ja Norrtäljeånin vesistön (tunnus 59) keskelle. Meren puolella siihen rajautuu mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on Skeboånin vesistön kanssa yhtä suuri.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (51 %), turve (13,2 %), kalliomaa (17,1 %), hiekka ja sora (0,6 %), multamaa (5,5 %), savimaa (6,8 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (79 %), soita ja kosteikkoja (1,4 %), viljelymaita (7,6 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,7 %) sekä joutomaita (4,5 %). Näiden lisäksi on 5,7 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Skeboånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,75 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 15,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,57 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 14,5 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 22,1 m³/s on mitattu huhtikuussa 1982 ja pienin 0,3 m³/s viimeksi vuonna 2002. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta toukokuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhtikuulle.
Broströmmenin vesistö

Broströmmenin vesistö (, vesistöaluetunnus 58) muodostuu Itämeren Ahvenanmereen laskevan Broströmmenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 227 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on alajuoksulla sen nimikkojoki Broströmmen. Joen pituus on 15 kilometriä, mutta vesistön pääuoman kokonaispituus kasvaa 45 kilometriin. Joen keskivirtaama (MQ) on 1,45 kuutiometriä sekunnissa, josta kertyy vuoden aikana hieman alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Broströmmenin vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella, jonka rannikkoalueella on kuusi pienempää päävesistöä. Broströmmenin vesistö on niistä kaikkein pienin ja siksi se jääkin kahden päävesistön Skeboånin vesistön (tunnus 57) ja Norrtäljeånin vesistön (tunnus 59) väliin. Merenrannikon puolella sijaitsee vielä mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on suurempi kuin Broströmmenin vesistöllä.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (45,7 %), turve (8,8 %), kalliomaa (7,4 %), hiekka ja sora (1,2 %), multamaa (6,1 %), savimaa (17,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,6 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (56,8 %), soita ja kosteikkoja (1,2 %), viljelymaita (19,5 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,4 %) sekä joutomaita (8,2 %). Näiden lisäksi on 12,9 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Broströmmenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 1,59 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 5,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,32 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 1,45 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 5,8 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 3,7 m³/s on mitattu joulukuussa 2008 ja pienin 0,1 m³/s viimeksi vuonna 2012. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta toukokuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhtikuulle.
Uskonnollistaminen

Uskonnollistamisella tarkoitetaan, että yksilöä ja hänen toimintaansa selitetään hänen uskontonsa avulla silloinkin, kun se ei ole perusteltua. Uskonnollistaminen on esimerkki uskonto­luku­taidottomuudesta. Esimerkiksi jos muslimi tekee jotain, sen ajatellaan johtuvan siitä, että hän on muslimi. Uskonnollistamista tapahtuu yleensä tietyn maan valtauskontoon kuuluvien piirissä, jolloin valtauskontoon kuuluvat tulkitsevat mustavalkoisesti ja virheellisesti maan vähemmistöuskontoa.
Kristinusko Oseaniassa

Kristinusko on valtauskonto Oseaniassa. Siirtolaisuus toi kristinuskon Australiaan. Nykyään Australian suurin kirkkokunta on anglikaaninen kirkko. Oseaniassa on myös muita protestanttisia yhteisöjä ja katolilaisia seurakuntia. Kristillisyys Australiassa on hyvin samantyyppistä kuin muissa länsimaissa. Vuonna 2008 Oseaniassa oli 22,7 miljoonaa kristittyä.
Historia.
Kristinusko levisi Oseaniaan siirtomaa-ajalla. Muun muassa Australiaan lähti paljon ihmisiä sekä vapaaehtoisesti että karkotettuina vankeina.
Norrtäljeånin vesistö

Norrtäljeånin vesistö (, vesistöaluetunnus 59) muodostuu Itämeren Ahvenanmereen laskevan Norrtäljeånin (myös "Ålderskärrån") ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 352 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on alajuoksulla sen nimikkojoki Norrtäljeån, joka alkaa Lommarenjärvestä ja on vain 1,75 kilometriä pitkä. Järvi on maatunut erilleen Norrtäljevikenin lähes 20 kilometriä pitkästä ja hyvin kapeasta lahdesta. Joen keskivirtaama (MQ) on 2,6 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Norrtäljeånin vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella, jonka rannikkoalueella on kuusi pienempää päävesistöä. Sillä on yhteinen vedenjakaja usean päävesistön kanssa. Niitä ovat sen luoteispuolella sijaitsevilla kolmella vesistöllä Norrströmin vesistöllä, Olandsånin vesistöllä (tunnus 56) ja Skeboånin vesistöllä (tunnus 57). Norrtäljeånin vesistön pohjoispuolella näin on vain Broströmmenin vesistön (tunnus 58) kanssa. Vielä Norrtäljeånin vesistön lounaispuolella sijaitsee yksi päävesistö Åkerströmin vesistö (tunnus 60) ja loput ovat joensuun ympäristössä mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on Norrtäljeånin vesistöä paljon suurempi. Suuri kokoero johtuu siitä, että Norrtäljeviken työntyy niin pitkälle sisämaahan ja pienille vesistöille jää tilaa.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (38,6 %), turve (5,7 %), kalliomaa (12,6 %), hiekka ja sora (3,4 %), multamaa (8,8 %), savimaa (22,0 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,8 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (55,0 %), soita ja kosteikkoja (1,0 %), viljelymaita (24,7 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,4 %) sekä joutomaita (8,9 %). Näiden lisäksi on 7,0 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Norrtäljeånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,34 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 9,82 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,39 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,6 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 10,0 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 9,4 m³/s on mitattu huhtikuussa 1982 ja pienin 0,2 m³/s viimeksi vuonna 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva ajoittuisi huhtikuulle.
Zawila

Zawila () on pieni keidaskaupunki Libyan Murzuqin piirikunnassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 130 kilometriä Murzuqista itään.
Zawila on yksi Fezzanin keskiaikaisista pääkaupungeista. Ibadiitteihin kuuluneet berberit lienevät perustaneet sen 700-luvulla. Se kuului rustamidien aikana Tahartin alaisuuteen. Vuonna 918/919 Zawilaan syntyi itsenäinen Banu Khattabin ibadiittidynastia, joka hallitsi Fezzanin itäosaa 1100-luvulle saakka. Länsiosan keskuksena toimi vanhempi Garaman kaupunki. 
Keskiaikainen Zawila oli kukoistava kauppakaupunki, jossa viljeltiin myös taateleita ja vihanneksia. Kawarin kautta Tšadjärvelle Kanemiin ulottunutta kauppareittiä pitkin tuotiin varsinkin orjia. Zawilassa tuotettiin myös nahkaa. Berbereiden lisäksi siellä asui mustia afrikkalaisia, jotka puhuivat joko kanuria tai tedaa.
Armenialainen mamelukki Sharaf al-Din Karakush valloitti Zawilan vuonna 1176/1177 matkallaan Egyptistä Tripolitaniaan. Kanemin hallitsijat miehittivät Fezzanin ja perustivat Zawilan länsipuolelle oman pääkaupunkinsa Traghanin. Paikalliset kuvernöörit perustivat 1200-luvulla itsenäisen Banu Nasurin dynastian. Hafsidien aikana 1400-luvulla kaupunki lienee jälleen toiminut Fezzanin keskuksena. Saharan ylittävän karavaanikaupan hiipuessa Zawila menetti merkityksensä, ja 1500-luvun alussa Awlad Muhammad -dynastia rakensi uuden pääkaupungin Murzuqin.
Zawilan huomattavin nähtävyys ovat sen itäpuolella sijaitsevat hautakammiot, jotka tunnetaan nimellä As-Sahaba.
Sten Wistrand

Sten Wistrand (s. 8. tammikuuta 1954) on ruotsalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja yliopistonlehtori. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka suoritti Örebron yliopistossa kirjallisuudentutkimuksen tohtorintutkinnon. Hänen väitöskirjansa käsitteli Hjalmar Bergmanin romaania "Jac ilveilijä". Akateemisen uransa ulkopuolella Wistrand on kirjoittanut mm. lastenkirjoja ("Mest om Anton" ja "Ännu mer om Anton").
Arna

Arna on pohjoismainen naisen etunimi. Se on lyhentymä "Arn"-alkuisista nimistä, joissa sana "arn" merkitsee kotkaa. Arna-nimen maskuliininen vastine on Arne.
Suomessa Arna-nimi on ollut käytössä vuodesta 1892 alkaen. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on joulukuuhun 2020 mennessä kirjattu noin 90–100 tämännimistä naista. 
Nimipäivät.
Suomenruotsalaisessa almanakassa Arnalla on nimipäivä 16. marraskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 1973.
Norjassa Arnan nimipäivä on 4. elokuuta.
Kalsiumferrosyanidi

Kalsiumferrosyanidi eli kalsiumheksasyanoferraatti(II) (Ca2[Fe(CN)6]) on kalsium- ja ferrosyanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Kalsiumferrosyanidia käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena sekä paakkuuntumisenestoaineena suolassa, esimerkiksi maantiesuolassa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kalsiumferrosyanidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan kidevedellinen dodekahydraatti Ca2[Fe(CN)6]·12H2O. Kalsiumferrosyanidi liukenee hyvin veteen, mutta ei etanoliin. 
Valmistus ja käyttö.
Kalsiumferrosyanidia voidaan valmistaa käsittelemällä natriumferrosyanidia kalsiumhydroksidilla:
Na4[Fe(CN)6] + 2Ca(OH)2 → Ca2[Fe(CN)6] + 4 Na(OH)
Kalsiumferrosyanidia voidaan lisätä suolan joukkoon paakkuuntumisenestoaineeksi. Yhdisteen E-koodi on E538. Suomessa sitä saa käyttää elintarvikkeiden lisäaineena ainoastaan ruokasuolalle ja sen johdannaisille. Ruokaviraston mukaan hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti (ADI) ferrosyanidia sisältävien lisäaineiden E535-E538 (natriumferrosyanidi, kaliumferrosyanidi ja kalsiumferrosyanidi) yhteismäärälle on 0,025 mg/kg/vrk. 
Kalsiumferrosyanidin imeyminen ihmiskehoon on vähäistä ja se ei keräänny elimistöön. Sitä pidetään turvallisena, kunhan nautitut määrät pysyvät vähäisinä ja saantisuosituksen mukaisena. Aineen myrkytysvaikutus kohdistuu munuaisiin.
Kaliumheksasyanoferraatti

Kaliumheksasyanoferraatti voi viitata seuraaviin kemiallisiin yhdisteisiin:
Sauso

Sauso on suomalainen käsinesuunnittelija ja valmistaja, joka on perustettu vuonna 1929. Se on saanut nimensä perustajansa Svante Sauson(1905–1990) sukunimestä. Sauson myymälä sijaitsee Helsingissä Eerikinkadulla, ja lisäksi sillä on verkkokauppa. 
Sauson käsineitä on myyty miljoonia pareja 90-vuotisen toiminnan aikana. Sauso nousi otsikoihin kun kävi ilmi, että käsineitä käyttivät muun muassa Michael Schumacher ja Lady Gaga Sauson myymälä sijaitsee Helsingissä Eerikinkadulla ja sillä on verkkokauppa. Tällä hetkellä sauson käsineitä tehdään 3. polvessa ja yrittäjänä toimii Svante Sauson pojanpoika Sakari Sauso.
Historia.
Svante Sauso perusti tehtaansa vuonna 1929 Järvenpäähän. Alusta pitäen hän panosti tuotteidensa laatuun käyttämällä mahdollisimman laadukkaita raaka-aineita. Vuonna 1958 Svante osti nahkatehtaan Heinolasta. Samalla hän siirsi sinne myös käsineiden valmistuksen. 
Svanten poika Arno Sauso perusti oman nimeään kantavan käsinetehtaan Järvenpäähän 1955. Arno kuoli vain 44-vuotiaana 1972 ja hänen vanhin tyttärensä Anne Jyske johti Sausoa 1972-1989, jolloin Järvenpään tuotanto lopetettiin henkilökunnan tultua eläkeikään. 
Tämän jälkeen Arnon poika Sakari Sauso perusti oman nimeään kantavan käsineyrityksen, jonka toiminta jatkuu edelleen.
Käsineet.
Sauson käsineet valmistetaan Unkarin Pécsissä. Pécsissä on valmistettu käsineitä käsityönä 1800-luvulta asti.Käsineiden suunnittelu ja materiaalien valinta on pysynyt edelleen Suomessa. Käsineiden materiaalit vaihtelevat suomalaisesta hirven, peuran ja poron nahasta aina amerikkalaisen pekarin nahkaan. Sauso valmistaa myös mittatilauskäsineitä.
Talousvaikeudet.
Sauso on ollut viime vuosina talousahdingossa ja verottaja onkin yrittänyt hakea sitä myös konkurssiin. Tähän on syynä ollut pääasiassa Venäjän ruplan heikentyminen. Tämän lisäksi myös on Stockmannin ahdinko on vaikuttanut negatiivisesti sen talouteen. Talousongelmiensa takia yritys on hakenut rahoitusta joukkorahoituksen kautta.
Ostpolitik

Ostpolitik tai Neue Ostpolitik (suomeksi ”uusi idänpolitiikka”) oli Länsi-Saksan ja kommunistiblokkiin kuuluvan Itä-Euroopan, erityisesti Itä-Saksan (DDR), suhteiden normalisointi. Politiikan alku on liitetty Willy Brandtin ulkoministeri- ja liittokanslerivuosiin. Kehitys huipentui kahden Saksan olemassaolon tunnustaneeseen perussopimukseen vuonna 1972.
Historia.
Saksan liittotasavalta ja Saksan demokraattinen tasavalta perustettiin vuonna 1949, minkä jälkeen Saksan liittotasavalta katsoi olevansa koko Saksan ainoa laillinen edustaja, ilmoitti pitävänsä Itä-Saksan tunnustamista epäystävällisenä tekona ja kieltäytyi solmimasta suhteita sellaisten maiden kanssa, jotka tunnustivat Itä-Saksan. Ainoa poikkeus oli Neuvostoliitto, jonka kanssa Saksan liittotasavalta solmi diplomaattiset suhteet syyskuussa 1955. Länsimaisesti orientoituneet maat tunnustivat vain Länsi-Saksan. Vuoteen 1970 mennessä vain 23 valtiota oli solminut diplomaattisuhteet Itä-Saksan kanssa. Niistä suurin osa oli kommunistisia maita tai Neuvostoliitosta riippuvaisia kolmannen maailman maita. 
Sosiaalidemokraattien johtajan Willy Brandtin tultua liittokansleriksi syksyllä 1969 Saksan liittotasavalta arvioi idänpolitiikkansa uudelleen. Elokuussa 1970 Länsi-Saksa ja Neuvostoliitto allekirjoittivat Moskovassa sopimuksen, joka sisälsi muun muassa Eurooppaan toisen maailmansodan jälkeen syntyneiden rajojen tunnustamisen. Joulukuussa 1970 Länsi-Saksa solmi vielä Puolan kansantasavallan kanssa sopimuksen, jossa se tunnusti kiistellyn Oderin-Neissen linjan Puolan länsirajaksi. Brandt oli valmis vuoropuheluun myös Itä-Saksan kanssa. Joulukuussa 1972 maat allekirjoittivat perussopimuksen, jolla pyrittiin hyvien naapuruussuhteiden rakentamiseen, väkivallasta pidättäytymiseen ja rajojen loukkaamattomuuteen. Täyden diplomaattisen tunnustamisen sijaan Saksat avasivat pysyvät edustustot toistensa pääkaupunkeihin. Itä-Saksalle liennytyspolitiikka tarjosi tilaisuuden päästä ulos diplomaattisesta eristyneisyydestään. Vuodenvaihteessa 1972–73 kolmetoista Länsi-Euroopan maata tunnusti Itä-Saksan, ja syyskuussa 1973 molemmat Saksat hyväksyttiin YK:n jäseneksi.
Nalut (kaupunki)

Nalut () on kaupunki ja Nalutin piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee lähellä Tunisian rajaa 280 kilometriä Tripolista lounaaseen. Kaupungissa on 26 300 asukasta (vuonna 2020).
Nafusavuorten länsirinteillä sijaitsevan Nalutin kanta-asukkaat ovat berberejä. Kaupungin nähtävyys on viljavarastona toiminut linnamainen "qasr", joka on korvannut aikaisemman rakennelman vuonna 1240. Kallioon koverretut huoneet jäivät tyhjilleen vuoteen 1960 mennessä, mutta ne ovat säilyneet varsin hyvin. Autioituneessa vanhassakaupungissa on myös kolme moskeijaa, joista vanhin on rakennettu uudelleen vuonna 1312. Nalutissa on joitakin matkailupalveluja, ja sen kautta kulkee Tripolin ja Ghadamesin välinen maantie.
Dana Point

Dana Point on kaupunki Orangen piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 33 107. Kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 1989.
Dana Pointin pormestarina toimii Joe Muller.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 82,81 prosenttia on valkoisia, 3,21 prosenttia aasialaisia, 1,25 prosenttia afroamerikkalaisia ja 0,42 prosenttia intiaaneja. 4,89 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 48,6 vuotta.
Armonväline

Armonväline on kristinuskoon liittyvä käsite välineestä, jonka välityksellä Pyhän Hengen ajatellaan tekevän työtä ihmisessä. Armonvälineitä ovat kaste, ehtoollinen ja Jumalan sana eli Raamattu. Myös pappisvirkaa ja rippiä voidaan pitää armonvälineinä. Kristinuskon mukaan ihminen pääsee armonvälineiden kautta yhteyteen Kristuksen kanssa, ja näin myös osalliseksi pelastuksesta.&lt;ref name="https://evl.fi/sanasto/-/glossary/word/Armonv%C3%A4lineet"&gt;"Aamenesta öylättiin - kirkon sanasto, Armonvälineet," evl.fi &lt;/ref&gt;
Raamatun mukaan Jumala lahjoittaa Pyhän Henkensä ja armonsa armonvälineiden avulla.&lt;ref name="http://www.luterilainen.net/armonvalineet/"&gt;"Armonvälineet," luterilainen.fi&lt;/ref&gt; Raamatussa Jeesuksen kerrotaan asettaneen kasteen ja ehtoollisen helpottamaan ja vahvistamaan ihmisten uskoa. Pyhän Hengen ajatellaan toimivan erityisesti näiden sakramenttien ja Raamatun sanan kautta, jotta ihmiset avaisivat sydämiään Jumalalle. Kristinuskon mukaan Jumala haluaa armonvälineiden kautta kohdata ihmisen ja lahjoittaa pelastuksen.
Pyhän Hengen vuodattamisen jälkeen kirkon hengellinen elämä on perustunut armonvälineisiin. Pyhä Hengen uskotaan myös kokoavan seurakuntaa yhteen armonvälineiden avulla ja näin myös vahvistavan seurakuntaa.
Mikronomisiini

Mikronomisiini (C20H41N5O7) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa mikronomisiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste eristetiin ensimmäisen kerran "Micromonospora sagamiensis" var. "nonreducans"-bakteerikannasta ja sen rakenne muistuttaa gentamisiinin rakennetta. Mikronomisiini liukenee veteen ja alkoholeihin. Aine on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +116. Mikronomisiini on laajakirjoinen antibioottina ja tehoaa moniin grampositiivisiin tai gramnegatiivisiin bakteereihin.
Mikrnomisiiniä valmistetaan biteknisesti "Micromonospora sagamiensis" var. "nonreducans"-bakteerin avulla. Bakteeri tuottaa myös muita gentamisiinia muistuttavia antibiootteja ja niiden tuotantosuhteita voidaan muuttaa lisäämällä fermentointiliemeen siirtymämetalleja esimerkiksi kobolttia.
Heptakontaani

Heptakontaani eli n-heptakontaani (C70H142) on 70-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Heptakontaanin rakennekaava on CH3(CH2)68CH3, moolimassa 983,88 g/mol, sulamispiste 105,5 °C, kiehumispiste 653,3 °C (760 mmHg paineessa), leimahduspiste 698 °C, tiheys 0,83 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), taitekerroin 1,463 ja CAS-numero 7719-93-9.
Liechtensteinin evankelinen kirkko

Liechtensteinin evankelinen kirkko on protestanttinen kirkkokunta Liechtensteinissa.
Liechtensteinin protestanttinen yhteisö juontaa juurensa teollistumisen ajalta, jolloin naapurimaiden protestantteja asettautui Liechtensteiniin. Vuonna 1880 heille annettiin lupa järjestää maassa protestanttisia jumalanpalveluksia. Useiden vuosikymmenten ajan pastorit Sveitsistä ja Itävallasta palvelivat tätä pientä yhteisöä. Vuonna 1952 asetettiin pastori vain Liechtensteinia varten, ja 1963 valmistui protestanttinen kirkko Vaduziin. Suurin osa protestanteista kuuluu Liechtensteinin evankeliseen kirkkoon ja se koostuu niin reformoidusta kuin luterilaisestakin taustasta. Kirkkoon kuuluu vain yksi seurakunta ja sillä on noin 1700 jäsentä. Kirkko hyväksyy naisten pappeuden. Kirkko hyväksyy kolme ekumeenista uskontunnustusta.
Åkerströmin vesistö

Åkerströmin vesistö (, vesistöaluetunnus 60) muodostuu Itämeren pääaltaaseen Tukholman saaristossa laskevan Åkerströmin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 396 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Åkerström. Joen keskivirtaama (MQ) on 2,85 kuutiometriä sekunnissa, joka tekee alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Åkerströmin vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella, jonka rannikkoalueella on kuusi pienempää päävesistöä. Åkerströmin vesistö on niistä ainoa, koka laskee etelään päin. Sen vedenjakaja on yhteinen läntisen Norrströmin vesistön ja koillisen Norrtäljeånin vesistötn (tunnus 59) kanssa. Åkerströmin joensuun ympäristössä sekä vesistön itäpuolisella alueella muodostavat pienet valuma-alueet alueen, jonka pinta-ala on Åkerströmin vesistöä monta kertaa suurempi.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (30,8 %), turve (4,3 %), kalliomaa (21,4 %), hiekka ja sora (2,8 %), multamaa (11,6 %), savimaa (26,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (54,8 %), soita ja kosteikkoja (1,0 %), viljelymaita (28,0 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (4,2 %) sekä joutomaita (9,9 %). Näiden lisäksi on 2,2 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Åkerströmin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,68 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 17,9 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,2 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,85 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 17,5 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 16,1 m³/s on mitattu huhtikuussa 1986 ja pienin 0,1 m³/s lokakuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan vaatimaton kevättulva kestäisi huhtikuun ajan.
Welcome to Night Vale

Welcome to Night Vale on yhdysvaltalainen podcast, jossa raportoidaan fiktiivisen Night Vale -kaupungin kummallisista tapahtumista radio-ohjelman muodossa. Sarjan loivat Joseph Fink ja Jeffrey Cranor vuonna 2012. Cecil Gershwin Palmeria, radio-ohjelman juontajaa ja podcastin päähenkilöä, näyttelee Cecil Baldwin, ja mukana on joskus myös sivuhahmoja, joita esittää vierailevia näyttelijöitä. Podcastin jaksot julkaistaan normaalisti kaksi kertaa kuussa, ja ne sisältävät uutisia, ilmoituksia ja mainoksia Night Valen aavikkokaupungista jostain päin Lounais-Yhdysvaltoja. NPR-kanavan haastattelussa Joseph Fink on kertonut, että podcastin alkuperäisenä ajatuksena oli tehdä ohjelma kaupungista, jossa kaikki salaliittoteoriat ovat tulleet toteen.
Podcastin pohjalta on luotu useita lava-show'ita, joita on esitetty kiertueilla ympäri maailmaa. "Welcome to Night Vale" -live-show on nähty myös Helsingissä vuosina 2014 ja 2017. Show'n oli tarkoitus tulla Helsinkiin myös vuonna 2020, mutta esitys jouduttiin siirtämään seuraavaan vuoteen koronapandemian takia. Sitä jouduttiin siirtämään vielä kertaalleen syyskuuhun 2022.
Nikkeliheksasyanoferraatti(II)

Nikkeliheksasyanoferraatti(II) eli nikkeliferrosyanidi (Ni2[Fe(CN)6]) on nikkeli- ja ferrosyanidi-ionien [Fe(CN)6]- muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Yhdiste liukenee veteen ja osoittaa vesiliuoksissaan vähäisessä määrin elektrokromismia keltaisesta värittömään.
Nikkeliheksasyanoferraattia valmistetaan nikkelinitraatin ja kaliumferrosyanidin reaktiolla:
2 Ni(NO3)2 + K4[Fe(CN)6] → Ni2[Fe(CN)6] + 4 KNO3
Nikkeliheksasyanoferraattia on tutkittu käytettäväksi elektrodien materiaalina akuissa ja välituotteena bioantureiden valmistuksessa.
Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily

Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Renny Harlin. Elokuva on jatkoa "Luokkakokous"-sarjan aikaisemmille elokuville "Luokkakokous" (2015) ja "Luokkakokous 2 – Polttarit" (2016). Elokuvassa kaverukset Tuomas ja Niklas vievät yhteisen työttömyydestä ja yksinäisyydestä kärsivän ystävänsä Antin sinkkuristeilylle parantaakseen hänen itsetuntoaan ja mielenterveyttään. Elokuva on Harlinin ensimmäinen elokuvatuotanto Suomessa 34 vuoteen.
Elokuvan kutsuvierasensi-ilta oli Imatran Bio Vuoksessa 23. heinäkuuta 2021, minne se vietiin pääkaupunkiseudun koronarajoitusten vuoksi. Laajempaan teatterilevitykseen elokuva tuli 28. heinäkuuta.
Elokuvan tunnuskappaleen ”Hauskaa” esittää imatralainen Osmo’s Cosmos -yhtye.
Yūki Tsunoda

Yūki Tsunoda (; s. 11. toukokuuta 2000 Sagamihara, Japani) on japanilainen rata-autoilija.
Tsunoda kuuluu Hondan ja Red Bullin kuljettaja-akatemioihin. Hän ajoi FIA Formula 2 Championship -sarjassa kaudella 2020 sijoittuen sarjan kolmanneksi. Tsunoda teki Formula 1 -debyyttinsä kaudella Red Bullin omistamassa ja Hondan moottoreita käyttävässä AlphaTauri-tallissa.
Ura.
Tsunoda aloitti karting-uransa vuonna 2010. Vuonna 2016 Tsunoda liittyi Hondan junioriohjelmaan ja siirtyi ajamaan Japanin F4-sarjaan. Tsunoda sijoittui toiseksi heti ensimmäisessä kilpailussaan. Vuonna 2017 Tsunoda voitti alueellisen mestaruuden ja sijoittui neljänneksi Japanin F4-sarjassa. Tsunoda jatkoi sarjassa vuoteen 2018, jolloin hän voitti mestaruuden voittaen seitsemän kilpailua.
Vuonna 2019 Tsunoda liittyi Hondan kautta myös Red Bullin junioriohjelmaan. Tsunoda siirtyi ajamaan FIA Formula 3 Championship -sarjaan Jenzer Motorsportille. Tsunoda sijoittui sarjassa yhdeksänneksi ajaen kolme kertaa palkintokorokkeelle ja voittaen yhden kilpailun.
Vuonna 2020 Tsunoda siirtyi Formula 2 -sarjaan Carlin Motorsportille. Avausvoittonsa hän sai Britannian osakilpailun sprinttikilpailussa. Kauden aikana Tsunoda voitti yhteensä kolme osakilpailua ja sijoittui sarjassa kolmanneksi. Marraskuussa 2020 hän pääsi testaamaan Toro Rosson (nykyisin AlphaTaurin) kauden F1-autoa Imolassa. Saman vuoden joulukuussa hänet palkittiin vuoden Anthoine Hubert -tulokaspalkinnolla.
Formula 1 -ura.
Joulukuussa 2020 AlphaTauri ilmoitti Tsunodan korvaavan Daniil Kvjatin tallissa kaudella 2021. Samalla hänestä tuli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt Formula 1 -kuljettaja. Kauden avauskilpailussa Bahrainissa Tsunoda ajoi heti pisteille yhdeksänneksi ollen ensimmäinen tulokaskuljettaja sitten Stoffel Vandoornen, joka on ajanut pisteille debyyttikilpailussaan. Tsunoda ajoi pisteille myös Azerbaidžanin, Steiermarkin, Britannian, Unkarin ja Yhdysvaltain kilpailuissa. Kauden päättäneessä Abu Dhabin GP:ssä Tsunoda ajoi uransa parhaan sijoituksen ollen kilpailun neljäs. Tsunoda keräsi kauden aikana 32 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi.
Tsunoda jatkoi tallissa kaudella parhaana tuloksenaan Emilia-Romagnan GP:n seitsemäs sija. Tsunoda keräsi kauden aikana 12 pistettä sijoittuen sarjan 17:nneksi. Kaudella Tsunoda keräsi 17 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi parhaana tuloksenaan kahdeksannet sijat Yhdysvaltain ja Abu Dhabin GP:stä. Tsunoda saavutti myös uransa ensimmäisen nopeimman kierroksen Yhdysvaltain GP:ssä.
Kaudella Tsunoda jatkoi Racing Bulls -tallissa. Kesäkuussa 2024 Tsunoda teki Racing Bullsin kanssa jatkosopimuksen kaudesta 2025. Tsunoda keräsi kauden aikana 30 pistettä sijoittuen sarjan 12:nneksi parhaana tuloksenaan kolme 7. sijaa Australian, Miamin ja São Paulon GP:stä.
Artur Adson

Artur Adson (1889 Tartto, Viro – 1977 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen runoilija, dramaturgi ja kriitikko. Hän pakeni Ruotsiin vuonna 1944. Runoissaan hän käytti etelävirolaista murretta. Hän kirjoitti myös näytelmiä ja muistelmateoksia.
Adsonin puoliso oli Marie Under.
Tyresånin vesistö

Tyresånin vesistö (, vesistöaluetunnus 62) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Tyresånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 252 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistöllä on kaksi lasku-uomaa mereen. Niiden keskivirtaama (MQ) on 2,05 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Vesistö sijaitsee suuren Norrströmin vesistön (tunnus 61) itäpuolella merenrannikolla. Se on siellä ainoa päävesistö ja sitä ympäröi siellä mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueet.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (6,4 %), turve (3,4 %), kalliomaa (48,1 %), hiekka ja sora (3,6 %), multamaa (14,5 %), savimaa (2,9 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,5 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (38,5 %), soita ja kosteikkoja (0,8 %), viljelymaita (3,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (48,0 %) sekä joutomaita (3,0 %). Näiden lisäksi on 6,5 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Tyresånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,22 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 7,54 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,36 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,05 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 9,2 m³/s . Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta toukokuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhtikuulle.
Streptomykeetit

Streptomykeetit ovat tyypillisiä maaperäbakteereja, jotka esiintyvät yleisesti myös muunlaisissa ympäristöissä kuten komposteissa, rehuissa, sedimenteissä sekä erilaisissa vesiympäristöissä sekä rakennuksissa. Streptomykeetit aiheuttavat esimerkiksi perunarupea.
Streptomykeetit solu- ja eläinkokeissa.
Solu- ja eläinkokeissa kosteusvauriorakennuksista eristettyjen streptomykeettien on todettu aiheuttavan korkeita tulehdusvasteita. Suurina pitoisuuksina, joita esiintyy muun muassa maatalousympäristöissä heinää ja rehua käsitellessä, ne saattavat aiheuttaa hengityselinsairauksia kuten allergista alveoliittia. 
Toteaminen.
Streptomykeettien ja yleensäkin mikrobien toteamiseen käytetään perinteisesti viljelymenetelmiä, joilla kuitenkin saadaan esiin pieni juuri sillä kasvualustalla elinkykyinen osa mikrobipopulaatiosta. Polymeraasiketjureaktioon (PRC) perustuvat toteamismenetelmät tunnistavat DNA:ta, eivätkä ole riippuvaisia mikrobin elinkyvystä.
2-etyyliheksanoli.
2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen orgaaninen yhdiste, jota streptomykeetit tuottavat. 2-etyyliheksanoli on kosteus- ja mikrobivaurioita indikoiva yhdiste. 2-etyyliheksanoli voidaan aistia makeahkona, imelähkönä hajuna mikäli yhdisteen hajukynnys ylittyy. Koska 2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen yhdiste, kertyy sitä kehoon tiloissa oleskellessa. Näin 2-etyyliheksanolin pitoisuus kehossa kasvaa koko ajan. Tämän takia pienikin määrä 2-etyyliheksanolia sisäilmassa voi olla haitallista. 2-etyyliheksanoli on hyvin haihtuva aine.
Streptomykeetit kotona.
Streptomykeettien esiintymistä kotipölyssä tapahtui 47 näytteessä PCR -menetelmällä vain 36 prosentissa. Viljelemällä streptomykeettejä esiintyi jopa 81 prosenttia. Streptomykeettien esiintyminen kotipölyssä oli yhteydessä kosteusvaurioon PCR -menetelmällä, kun taas viljelemällä yhteys ei ollut niin selvä.
Streptomykeetit hyötykäytössä.
Maaperän bakteereista streptomykeetit tuottavat yksinään noin puolet luonnossa esiintyvistä antibiooteista. Streptomykeettejä on käytetty lääkeaineiden tuottoon jo kymmeniä vuosia.
Uskonnon medioituminen

Uskonnon medioituminen tarkoittaa median välityksen avulla muovautuvaa käsitystä ihmisen omasta sekä muista uskonnoista. Median avulla eri uskonnoista on tultu tietoisemmiksi, kun esimerkiksi uskonnolliset yhteisöt tai johtajat ovat saaneet julkisuutta mielipiteillään tai sanomallaan eri median tiedotusvälineiden avulla. Uskonto näkyy nykyään myös paljon erilaisissa TV-sarjoissa, elokuvissa, uutisissa tai mainonnassa.  
Median välityksellä uskonnot voivat tulla usein käsitellyiksi jossain tietyssä asiayhteydessä. Esimerkiksi islaminuskoa käsitellään mediassa yleensä voimakkaasti negatiivisella tavalla. 
Esimerkkeinä eri medioita joissa uskontoja näkyy.
TV-sarjat, elokuvat jne. 
- Alfa-TV 
- Jane the virgin -sarja (katolisuus) 
- TV7 
- Simpsonit 
- Elokuva Tuntematon sotilas 
- Nunna 
Sosiaalinen media (Eri käyttäjien tuottama uskonnollinen sisältö) 
- Instagram 
- Twitter 
- TikTok
Trosaånin vesistö

Trosaånin vesistö (, vesistöaluetunnus 63) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Trosaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 572 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Trosaån, jonka pituus on 12 kilometriä. Joki laskee Itämereen yli 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Norrströmin vesistön (tunnus 61) ja Nyköpingsånin vesistön (tunnus 65) välissä, jossa on vielä kaksi pientä päävesistöä. Sen vedenjakajan pohjoispuolella sijaitsee laaja Norrströmin vesistö, länsipuolella Nyköpingsånin vesistö ja eteläpuolella Svärtaånin vesistö (tunnus 64). Trosaånin joensuun ympäristössä sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on myös pieni.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (21,8 %), turve (5,9 %), kalliomaa (29,7 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (9,6 %), savimaa (18,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,7 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (57,6 %), soita ja kosteikkoja (1,3 %), viljelymaita (19,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,6 %) sekä joutomaita (7,2 %). Näiden lisäksi on 12,0 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Trosaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 11,7 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,98 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,7 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 10,5 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 11,4 m³/s on mitattu tammikuussa 2001 ja pienin 1,3 m³/s lokakuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan keväiset vesimäärät ylittäisivät talven virtaamat vaivoin, mutta kesät olisivat kuivia.
Ruskoruosteet

Ruskoruosteet ("Uromyces") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 1198 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
Lähteet.
Gharyan

Gharyan () on kaupunki ja Al-Jabal al-Gharbin piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee Nafusavuorten itäosassa sata kilometriä Tripolista etelään. Kaupungissa on 85 200 asukasta (vuonna 2020).
Kaupungin elinkeinoja ovat oliiviöljyn jalostus, myllyteollisuus, mattojen kutominen ja keramiikan valmistus. Siellä toimii vuonna 1991 perustettu Gharyanin yliopisto. Paikallinen nähtävyys ovat berberien maanalaiset asuntoluolat.
Svärtaånin vesistö

Svärtaånin vesistö (, vesistöaluetunnus 64) muodostuu Itämeren pääaltaaseen laskevan Svärtaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 372 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Svärtaån, jonka pituus on 39 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Svärtaånin vesistö jää merenrannikolla kahden päävesistön Nyköpingsånin vesistön (tunnus 65) ja Trosaånin vesistön (tunnus 63) väliin. Meren puolella Svärtaånin joensuuta ympäröi mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (23 %), turve (4,6 %), kalliomaa (25 %), hiekka ja sora (1,9 %), multamaa (14,9 %), savimaa (22,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,5 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (58,9 %), soita ja kosteikkoja (1,5 %), viljelymaita (23,6 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,1 %) sekä joutomaita (7,7 %). Näiden lisäksi on 7,2 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Svärtaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,33 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 12,4 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,25 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,7 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 10 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 8,7 m³/s on mitattu huhtikuussa 1982 ja pienin 0,5 m³/s viimeksi vuonna 2007. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva ajoittuisi huhtikuulle ja kesät olisivat vähäsateisia.
Keravan Energia

Keravan Energia Oy on vuonna 1992 perustettu energiayhtiö. Kotipaikkaansa Keravalla pitävästä yhtiöstä Keravan kaupunki omistaa 96,5 prosenttia ja Sipoon kunta 3,5 prosenttia. Keravan Energia Oy omistaa Fennovoimaa suomalaisittain omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n kautta omistamalla Suomen Voima Oy:ä yhdessä Haminan Energia Oy:n, Kokemäen Sähkö Oy:n, KSS Energia Oy:n, Köyliön-Säkylän Sähkö Oy:n, Nivos Energia Oy:n, Nurmijärven Sähkö Oy:n, Paneliankosken Voima Oy:n, Porvoon Energia Oy:n, Sallila Energia Oy:n, Vatajankosken Sähkö Oy:n ja VSV-Energiapalvelu Oy:n kanssa.
Mark Aldanov

Mark Aldanov, oikea nimi Mark Aleksandrovitš Landau, (, ); (1886 Kiova, Venäjä – 1957 Nizza, Ranska) oli venäläinen kirjailija ja kemisti.
Kirjallinen ura.
Mark Aldanov aloitti kirjailijana asuessaan vallankumouksen jälkeen Pariisissa. Juutalaissyntyinen Aldanov muutti vuonna 1941 Yhdysvaltoihin, josta palasi Eurooppaan ja asui vuodesta 1947 Nizzassa. Varhaisissa teoksissaan hän käsittelee Ranskan vallankumousta. Monissa romaaneissa hänen aiheenaan on Venäjän lokakuun vallankumous ja emigrantit. Teoksia on käännetty monille kielille, ei kuitenkaan suomeksi.
Hän kirjoitti sekä historiallista proosaa että joitakin nykyaikaan sijoittuvia teoksia. Hän oli koulutukseltaan kemisti, ja luonnontieteellinen maailmakuva tulee esiin myös hänen fiktiossaan: toisin kuin monet emigrantit, Alkanov ei ollut uskonnollinen vaan pikemminkin skeptikko. joka tarkasteli elämää ja siihen kuuluvaa kärsimystä rationaalisesti.
Hän perusti yhdessä Ivan Buninin kanssa Yhdysvaltoihin "Novyi žurnal" (ven. Новый журнал, Uusi lehti) aikakausjulkaisun vuonna 1942, joka ilmestyy edelleen.
Aldanovia ehdotettiin Nobelin palkinnon saajaksi 13 kertaa, joista ensimmäiset yhdeksän kertaa ehdottajana oli Ivan Bunin.
Raised by Wolves (televisiosarja)

Raised by Wolves on yhdysvaltalainen, Aaron Guzikowskin kehittämä televisiosarja. Yksi sarjan tuottajista on Ridley Scott, joka on myös ohjannut kaksi sarjan jaksoa. Sarja sai ensiesityksensä 3. syyskuuta 2020. Sarjan pääosia esittävät Amanda Collin, Abubakar Salim, Winta McGrath, Travis Fimmel ja Niamh Algar.
Sarjassa Maa on tuhoutunut sodassa. Kaksi androidia on saanut tehtäväkseen kasvattaa ihmislapsia Kepler-22b -planeetalla. Pian siirtokunnan rauhaa saapuvat häiritsemään mithralaiset, sodassa eloonjäänyt uskonnollinen lahko.
Raised by Wolves -televisiosarjasta on toistaiseksi valmistunut kaksi tuotantokautta. HBO Max ilmoitti ensimmäisen kauden ilmestyttyä, että sarjasta on tulossa myös toinen tuotantokausi, joka julkaistiin helmikuussa 2022, se jäi myös sen viimeiseksi kaudeksi.
Karl Fredrik Grönberg

Karl (Carl) Fredrik Grönberg (15. heinäkuuta 1813 Vaasa – 23. joulukuuta 1865 Hamina) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Grönbergin vanhemmat olivat postin- ja makasiininhoitaja, kollegiasessori Gustaf Grönberg ja Hedvig Helena Höckert ja puolisot vuodesta 1848 Aleksandra Ulrika Forsberg (k. 1855) ja vuodesta 1856 Rosalie Hällström (k. 1863). Grönberg tuli ylioppilaaksi 1830 ja suoritti tuomarintutkinnon 1836, varatuomarin arvon hän sai 1839. Hän oli oikeusraatimies Haminassa 1843–1865, toimien ajoittain vt. pormestarina. Grönberg oli porvarissäädyssä Haminan valtiopäiväedustaja 1863–1864. Hän teki itsemurhan joulukuussa 1865.
Karl Vilhelm Spåre

Karl Vilhelm Spåre (7. tammikuuta 1815 Pirkkala – 17. huhtikuuta 1893 Hämeenlinna) oli suomalainen juristi, maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Spåren vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Gustaf Spåre ja Johanna Sofia Widbom ja puoliso vuodesta 1843 Augusta Elisabet Rosalie von Knorring (k. 1889). Hovioikeuden varapresidentti, valtiopäivämies Axel Johan Alfons Spåre, hovioikeudenneuvos, valtiopäivämies Alexander Eugen Spåre sekä juristi, virka- ja valtiopäivämies Karl Gustaf Spåre olivat heidän poikiaan. Karl Vilhelm Spåre tuli ylioppilaaksi 1830 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon 1836 ja tuomarintutkinnon 1839. Varatuomarin arvon hän sai 1842. Spåre oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1840 ja senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1841, Hämeen läänin vt. varalääninsihteeri 1845–1847, Ylä-Satakunnan yläosan tuomiokunnan vt. tuomari 1857 ja Janakkalan tuomiokunnan tuomari 1862–1891. Hän oli myös tilanomistaja ja maanviljelijä Pirkkalan Haikassa. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä Spåre oli 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882.
Karl Vilhem Spåren veli oli kruununvouti, valtiopäivämies Gustaf Adolf Spåre.
Inger Alfvén

Inger Alfvén (1940 Tukholma, Ruotsi − 26. heinäkuuta 2022) oli ruotsalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan sosionomi. Teosten teemana on ollut usein naisen suhde ympäristöön ja vapaus miesten hallitsemassa yhteiskunnassa. Hänen läpimurtoteoksensa oli "Dotter till en dotter".
Josefin

Josefin on naisen etunimi, joka pohjautuu miehennimeen Josef. Sitä voidaan pitää ranskalaisen "Joséphine"-nimen skandinaavisena vastineena. Josefin-nimen johdoksia ovat Josefina ja Josefiina.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on huhtikuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 890–900 Josefin-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Nimipäivät.
Josefin-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen almanakkaan vuonna 2015. Nimipäivä on 19. maaliskuuta.
Ruotsin almanakassa Josefinilla oli vuosina 1986–1992 nimipäivä 21. elokuuta.
Anders Israel Cajander

Anders Israel Cajander (24. helmikuuta 1811 Leppävirta – 18. joulukuuta 1901 Viipuri) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Cajanderin vanhemmat olivat kruununvouti Zachris Johan Cajander ja Gustava Karolina Neiglick ja puoliso vuodesta 1841 Fredrika Emelie Schildt (k. 1892). Cajander tuli ylioppilaaksi 1830 ja suoritti tuomarintutkinnon 1833, varatuomarin arvon hän sai 1837, kihlakunnantuomarin arvon 1847, hovioikeudenasessorin arvon 1868 ja laamannin arvon 1870. Cajander oli Äyräpään tuomiokunnan tuomari 1857, Jääsken tuomiokunnan tuomari 1870 ja Rannan tuomiokunnan tuomari 1877–1891. Hän oli porvarissäädyssä Viipurin kaupungin edustaja valtiopäivillä 1872, toimien säätynsä varapuheenjohtajana. 
Anders Israel Cajanderin veli oli agronomi, tietokirjailija Zacharias Cajander.
Hugo Steiner-Prag

Hugo Steiner-Prag (12. joulukuuta 1880, Praha – 10. syyskuuta 1945 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalaissyntyinen ekspressionistinen taiteilija. Hän teki vuonna 1916 kuvituksen Gustav Meyrinkin "Golemiin". Steiner-Prag syntyi Prahassa juutalaiseen perheeseen. Pääosan uraansa hän teki Saksassa. Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen Steiner-Pragia estettiin työskentelemästä, ja vuonna 1933 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, missä hän kuoli 1945.
Saint-Gildas

Saint-Gildas (bretoniksi "Sant-Weltaz") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.
Kunnan nähtävyyksiä ovat neoliittiselta ajalta oleva Keranhouëtin menhir sekä pronssikaudelta oleva hauta "Trois tumulus de Keranhouët".
Sejny (kunta)

Sejny on maalaiskunta Sejnyn piirikunnassa Podlasian voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 4 007. Kunnan hallinnollinen keskus on Sejnyn kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu kuntaan vaan muodostaa oman kaupunkikuntansa.
Sejnyn piirikunnan asukkaista 19,6 prosenttia asuu Sejnyn kunnassa ja sen pinta-alasta 25,4 prosenttia kuuluu Sejnyn kuntaan. Kylät kunnassa ovat Babańce, Berżałowce, Berżniki, Bosse, Bubele, Burbiszki, Degucie, Dubowo, Dusznica, Dworczysko, Folwark-Berżniki, Gawieniańce, Grudziewszczyzna, Gryszkańce, Hołny Mejera, Hołny Wolmera, Jenorajście, Jodeliszki, Kielczany, Klejwy, Kolonia Sejny, Konstantynówka, Krasnogruda, Krasnowo, Krejwińce, Lasanka, Łumbie, Markiszki, Marynowo, Nowosady, Ogrodniki, Olszanka, Podlaski, Posejanka, Posejny, Poćkuny, Półkoty, Rachelany, Radziucie, Radziuszki, Rynkojeziory, Sumowo, Sztabinki, Świackie, Wigrańce, Zaleskie, Zaruby sekä Żegary. Sejnyn kunnalla on yhteistä rajaa Puńskin, Krasnopolin ja Gibyn kuntien sekä Liettuan valtion kanssa. 
Vuoden 2019 lopussa 48,3 prosenttia Sejnyn asukkaista oli naispuolisia ja 51,7 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,7 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 62,2 prosenttia ja eläkeikäiset 22,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,3 vuotta. Vuonna 2019 Sejnyn kunnassa syntyi 30 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 15,5 prosenttia oli liettualaisia.