Hnizna

Hnizna () tai Hnjezno (), myös "Hnizdnaja", yläjuoksulla Hnizna Hnyla () on Seretin vasen sivujoki, joka virtaa Ternopilin ja Zbaražin piireissä Ternopilin alueella Ukrainassa.
Hnizna on Seretin isoin ja merkittävin sivujoki.
Joen kuvaus.
Dnestrin vesistöön kuuluva 81 kilometrin pituinen Hnizna saa alkunsa yli 400 metrin korkuisten Dovbušan, Babynan ja Medoboryn vuorien hevosenkengän muotoisessa laaksossa noin 360 metrin korkeudessa merenpinnasta sijaitsevasta kahden lähteen yhtymäkohdasta. Toinen lähteistä on lähellä Šymkivtsin () kylää, noin 12 kilometrin päässä kylän hallinnollisesta keskustasta ja kolme kilometrin päässä lähimmältä Odessan rautateiden Kapustyntsin asemalta. Joen yläosa on nimeltään Hnizna Hnyla, joka yhtyy 39 kilometrin pituiseen Hnizdytšnaan (). Vesistön 1110 neliökilometrin kokoinen valuma-alue rajautuu pohjoisessa sekä Pripetin sivujoen Horynin ja idässä Zbrutšin valuma-alueeseen että lännessä Seretin yläjuoksuun. Joen uoma on mutkikas, ja sen leveys pääosin 3–8 metriä, leveimmillään jopa 40 metriä. Joen pudotus on 100 metriä, kaltevuus 1,24 m/km ja keskimääräinen kaltevuus 0,9 m/km. Jokilaakso on puolisuunnikkaan muotoinen ja 0,3–1,5 kilometriä leveä. Joki jäätyy joulukuun lopussa, ja jäiden lähtö on maaliskuun alussa. Joen tilavuusvirta on yli 74 kuutiometriä sekunnissa, ja keskimääräinen vuotuinen virtausmäärä 5,7 km3/vuosi Hniznan vesivarat ovat peräisin muun muassa sen 10 sivujoesta, joista merkittävin on oikeapuolinen Hnizdytšna. Tämän lisäksi pisimpien joukkoon lasketaan vasemmanpuoliset Sorotšanka (18 km), Boritšivka (15 km), Vilh’ovets (10 km) ja Terebna (17 km), joka puolestaan vastaanottaa suuren määrän sivujokia, ja joille on rakennettu yli 10 varastoallasta. Hnizna Hnylalla sijaitsee kaupungeista Zbaraž ja Hniznalla sekä Terebovlja että kaupunkityyppisistä asutuksista Velyki Birky, Baikivtsi ja Velyki Haji.
Yläjuoksulla.
Noin kahdeksan kilometrin pituisella yläjuoksulla Zbaražin kaupunkiin saakka jokilaakson leveys on noin 10 tai jopa 20 ;metriä, joen leveys 1–3 metriä ja syvyys alle 50 senttimetriä. Niin jokilaakson viereiset alueet kuin suurimmalta osin itse laakso ovat kynnettyä viljelymaata. Zbaražin alueella on korkein kyntöosuus, noin 68,4 prosenttia, josta puolestaan johtuu luonnonmaiden ja metsien vähäisyys. Alueella ei ole säilynyt lähes yhtään luonnollista niittyä, ja liiallinen kyntäminen on aiheuttanut yläjuoksun kuivumisen ja veden huonon saatavuuden. Laaksoon on rakennettu Zbaražin kaupunki, jonka alueella jokilaakso levenee huomattavaksi eli 150–250 metriä leveäksi vesivarastoksi, jonka jälkeen joen leveys kapenee 5–10 metriin ja syvyys 0,5–1,0 metriin. Staryi Zbaražin alueella ja tulva-alueella on yksityisiä kynnettyjä puutarhapalstoja.
Keskivirralla.
Keskivirran noin 61 kilometrin pituisella osuudella Zbaražista Lošnivin () kylään saakka jokilaakso on leveä ja sen rinteet ovat metsän peitossa. Baikivtsin (), Velyki Hajin () ja Velyki Birkyn () alueilla kynnetyn maan osuus vähenee 67,4 prosenttiin, ja taajama-alue laskee 4,5 prosenttiin, mutta jokilaakson lieteisyys kasvaa 12,8 prosenttiin. Tämä on Hniznajoen laakson suoinen osa, jossa joen leveys vaihtelee 300–900 metrin välillä, niin rinteet kuin tulvatasanteista peräisin olevat joen terassit ovat joko osittain metsän peitossa, tai siellä sijaitsee asutusta ja maatilarakennuksia. Jokilaaksossa on tehty maanparannusta.
Oh’rymivtsin ja Sobornen kylien välisellä joen tulva-alueella sijaitsevalta paikallisesti tärkeältä ornitologiselta vesistösuojelualueelta löytyy useita hehtaareja hyvin säilyneitä kosteikkoja, joilla ei harjoiteta erityistä taloudellista toimintaa. Kosteikot toimivat Hniznan keskivirran akkuina ja kosteuden säätelijöinä. Joen soisessa tulvassa on jäljitettävissä lukuisia järviä. Suštšinin ja Lošnivin kylien välissä vasemmanpuolisessa jokilaaksossa virtaa geomorfologisesta ja kasvitieteellisestä näkökulmasta kaksi ainutlaatuista puroa, joiden valuma-alueilla kasvaa useita harvinaisia alueellisia kasvilajeja, kuten kevätruusuleinikkejä, joiden kasvualueita löytyy myös rotkojen väliseltä harjanteelta, kevätesikkoja ja narsissivuokkoja. Siellä on havaittu hietasisiliskoja ja vihersisiliskoja.
Alajuoksulla.
Alajuoksu virtaa Lošnivin kylästä yhtymäkohtaan Seretin kanssa, joka sijaitsee valuma-alueen eteläosassa Hniznan varrella olevan Zelentšen kylän lähistöllä. Jokilaakso on siellä noin 200–300 metriä leveä, ja 1,0–1,5 metrin syvyinen joenuoma on painunut syvälle korkeiden rantatörmien väliin. Terebovljan alueella kynnetyn maan osuus vähenee 55,1 prosenttiin, kun taas alueen metsien osuus kasvaa 21,7 prosenttiin ja asutuksen määrä 7,9 prosenttiin. Arvokasta tammea ja euroopanpyökkien metsiköitä löytyy Terebovljan alueen luonnonytimestä. Kevättulvien aikana vesien sisältämät epäpuhtaudet aiheuttavat sekä maaperän likaantumisen että poishuuhtoutumisen vaaraa.
Lošnivin kylän arvellaan saaneen nimensä lohikalasta (), jota ilmeisesti muinaisina aikoina löytyi niin Seretin kuin Hniznan alajuoksun vesissä.
Alueen luonnonsuojelu.
Hniznan vesistöalueella on 55 asutusta ja asukkaita 72 500. Terebovljan ja Zbaražin lisäksi joenvartisia paikkakuntia on noin 32, ja niillä asuu noin 48 000 ihmistä, joiden puutarhat ja talot ovat lähellä jokea. Vesivarojen hyödyntämistä varten vesistöalueella on 39 varastoallasta. Hniznan vettä käytetään kasteluun, ja joen vedenpinta laskee muun muassa Ditškivin kylässä olevan vesivoimalan toiminnasta johtuvasti. Tämän vuoksi joessa asuskelevien kalojen lisääntymisolosuhteita pidetään huonoina.
Joen rantojen varrelle ja laaksoon luodaan vesistösuojavyöhykkeitä ja toteutetaan eroosionestotoimenpiteitä. Uusin hankkeista on 124-hehtaarinen Lošnivska Stinka -niminen maisemasuojelualue, jonka Ternopilin aluehallinto julisti luonnonsuojelurahaston kohteeksi 26. elokuuta 2022. Sekä aarnio- että luonnollista lehtimetsää suojelemaan tarkoitettu alue sijaitsee Terebovljan alueyhteisöön kuuluvien Krovynkan ja Lošnivin kylien välissä. Metsistä löytyi Ukrainan punaiseen kirjaan kirjattuja ja kansainvälisten sopimusten suojelemia eläimiä ja kasveja kuten pesäjuuri, valkolehdokki, puistolumikello, hilleri, mäyrä, näätä ja viirupöllö.
Edelleen syyskuussa vuonna 2022 tehdyn arvioinnin mukaan Hniznan luonnonsuojeluvyöhykkeiden verkoston rakennetta voi pitää epätasapainoisena, koska suurin osa kohteista on pienikokoisia, kun taas valuma-alueen pohjoisosassa sijaitsevaa kaksi paikallisesti tärkeää eläinsuojeluhanketta vievät noin 75 prosentin osuuden joen suojelualaisista alueista. Vesistön valuma-alueelle on perustettu paikallisesti tärkeitä niin maisema- kuin seitsemän kasvitieteellistä suojelualuetta, yksi kasvitieteellinen ja entomologinen suojelualue ja yksi kasvitieteellinen puutarha sekä myöskin kaksi laaja-alaista luonnon- ja viisi luonnongeologista muistomerkkiä. Yksi niistä on 41,7 hehtaarin kokoinen Kolodnen paikallisesti tärkeä kasvitieteellinen suojelualue Hniznan oikealla puolella Zbaražin kuntayhteisöön kuuluvien Kolodnen ja Boljazubin kylien välisellä leveällä soisella alueella. Siellä suojelunalaisena on hyvin säilynyt kosteikko, jonka kasvillisuus on tyypillistä läntisille metsäaroille. Suojelualaisiin kohteisiin kuuluvat muun muassa kymmenen paikallisesti tärkeää vesistöluonnonmuistomerkkiä ja yksi hydrologinen vesistösuojelualue, joiden osuus on melko vähäistä.