tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Arden

John Arden (26. lokakuuta 1930 Barnsley – 28. maaliskuuta 2012) oli englantilainen näytelmäkirjailija. Hänen parhaana työnään pidetään vuonna 1959 julkaistua näytelmää "Serjeant Musgrave's Dance" (suom. "Kersantti Musgraven tanssi"). Muita näytelmiä ovat muun muassa "Ars Longa, Vita Brevis", "Live Like Pigs", "The Workhouse Donkey" ja "Armstrong's Last Goodnight". Osan näytelmistään Arden kirjoitti yhdessä vaimonsa Margaretta D'Arcyn kanssa. "Britannian Brechtiksi" kutsuttu Arden kirjoitti myös romaaneja.
Elämä ja ura.
Arden syntyi Yorkshiren Barnsleyssä lasitehtaan työnjohtajaisän ja opettajaäidin poikana. Toiseen maailmansotaan asti hän kävi paikallista koulua, mutta sodan sytyttyä hän meni yksityiskouluun Yorkshiren Sedberghiin.
Koulun jälkeen Arden palveli puolitoista vuotta Britannian armeijan tiedustelujoukoissa ja pääsi sitten Cambridgen yliopiston King’s Collegeen opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän jatkoi alan opintoja Skotlannissa Edinburgh College of Art -taidekoulussa. Edinburghin vuosinaan Arden kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä "All Fall Down" koulunsa opiskelijateatterille. Valmistuttuaan 1955 hän muutti Lontooseen ja sai paikan arkkitehdin apulaisena.
Kirjoittaminen jatkui, ja vuonna 1957 hänen näytelmistään tuotettiin näyttämölle kokeellinen "The Waters of Babylon". Sen menestyksen rohkaisemana hän jätti arkkitehdin työn ja ryhtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi. Hänen tuotantoonsa tuli poliittista aktivismia sen jälkeen kun hän avioitui yhteiskunnallisesti valveutuneen näyttelijän Margaretta D’Arcyn kanssa.
Vuonna 1959 valmistui hänen tärkeimmäksi työkseen osoittautunut "Serjeant Musgrave’s Dance". Sitä seurasivat historialliset näytelmät "Armstrong’s Last Goodnight" (1964), "The Hero Rises Up: A Romantic Melodrama" (1969) ja "The Island of the Might" (1972).
Ardenin näytelmät Suomessa.
"Kersantti Musgraven tanssin" (Suomen Kansallisteatteri 1967) lisäksi Ardenin näytelmistä on suomeksi esitetty "Hyvän hallituksen huolet" ("The Business of Good Government", Tampereen Ylioppilasteatteri 1965).
Niilo Hakkarainen

Niilo Heikki Hakkarainen (22. joulukuuta 1927 Iisalmen maalaiskunta – 18. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1970–1991. Tehtävässä hän seurasi vuorineuvos Juuso Waldenia. Hakkarainen uudisti suomalaista puunjalostusta ja modernisoi yrityksen liikkeenjohtoa vastaamaan globalisoituvan kilpailun edellytyksiä 1900-luvun loppupuolella.
Hakkarainen julkaisi muistelmansa "Oravanpyörässä" vuonna 1993 (Rosworth Limited/Werner Söderström Osakeyhtiö 1993. ).
Saarde

Saarde oli kunta Etelä-Virossa Pärnumaan maakunnassa. Sen asukasluku oli 5 089 (2010), pinta-ala 706,98 neliökilometriä ja asukastiheys 7,2 asukasta neliökilometrillä. 
Vuonna 2005 Saarden ja Talin kunnat sekä Kilingi-Nõmmen kaupunki yhdistyivät uudeksi Saarde-nimiseksi kunnaksi. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Saarde ja Surju yhdistettiin uudeksi Saarden kunnaksi.
Kilingi-Nõmmen epäitsenäisen kaupungin ja Tihemetsan pienkauppalan ("alevik") lisäksi kuntaan kuului 23 kylää: Jäärja, Kalita, Kamali, Kanaküla, Kärsu, Laiksaare, Lanksaare, Leipste, Lodja, Marana, Marina, Mustla, Pihke, Reinu, Saarde, Sigaste, Tali, Tuuliku, Tõlla, Veelikse, Viisireiu, Väljaküla ja Oissaare.
Väestö.
Vuonna 2011 silloisessa Saarden kunnassa (Kilingi-Nõmmen epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 3 845 asukasta, joista 3 765 (97,9 %) oli virolaisia, 42 (1,1 %) venäläisiä ja 33 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Huokoseläimet

Huokoseläimet ("Foraminifera") on suuri "Rhizaria"-kuntaan kuuluvien yksisoluisten eliöiden luokka, jota luonnehtivat verkkomaiset valejalat. Huokoseläimet muodostavat tyypillisesti ympärilleen kovan kuoren, joka koostuu kalsiumkarbonaatista tai yhteenliimautuneista sedimenttihiukkasista. Kuori voi muodostaa yhden ontelon tai jakautua moniin lokeroihin, joiden sisällä solu elää. Valejalat voivat tulla kuoren ulkopuolelle yhdestä aukosta tai useista pienistä kuoren pinnalla olevista huokosista. Huokoseläimet käyttävät valejalkoja liikkumiseen, kiinnittymiseen ja ravintohiukkasten pyydystämiseen. Joillakin lajeilla on soluissaan endosymbionttisia yksisoluisia leviä, joiden ansiosta ne kykenevät yhteyttämään. Jotkut puolestaan kykenevät ottamaan ravinnoksi sulattamiltaan leviltä viherhiukkaset soluunsa, jossa ne jatkavat yhteyttämistä jonkin aikaa ("kleptoplastidit" eli "varastetut" viherhiukkaset).
Useimmat huokoseläimet ovat alle puolen millimetrin mittaisia, mutta suurimmat lajit jopa toista kymmentä senttiä.
Suurin osa huokoseläimistä elää merivedessä, ja erityisesti niitä tavataan rantojen meiofaunassa eli hiekan ja sedimentin seassa. Niitä elää myös plankitisina.
Huokoseläinten kovat kuoret säilyvät hyvin fossiileina. Niitä on löydetty jo kambrikautisista kerrostumista. Fossiilisista huokoseläimistä tehtyihin päätelmiin perustuu suuri osa muinaisista ilmasto-oloista saatua tietoa. Ne ovat hyviä johtofossiileita, ja niiden perusteella määritellään muun muassa stratigrafisista kerrostumista muun muassa niiden edustama meren syvyys.
Marcel Duriez

Marcel Duriez (20. kesäkuuta 1940 Seclin, Nord – 2. helmikuuta 2023 Clermont-Ferrand, Puy-de-Dôme) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Duriez osallistui yleisurheilun arvokilpailuihin ensimmäisen kerran 20-vuotiaana Rooman 1960 olympialaisissa, joissa hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun puolivälierissä ajalla 15,0 s; alkuerissä hän juoksi ajan 14,7 s. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän keskeytti alkuerässään. Tokion 1964 olympialaisissa hän selviytyi loppukilpailuun ja sijoittui kuudenneksi ajalla 14,0 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti pronssia ajalla 14,0 s. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sivusi Ranskan ennätystä 13,7 s sekä välierissä että loppukilpailussa ja sijoittui lopputuloksissa seitsemänneksi.
Ranskan mestaruuden 189-senttinen ja 85-kiloinen Duriez voitti vuosina 1963 ja 1965–1968. Hän juoksi ensimmäisenä ranskalaisena 110 metrin aidat alle 14 sekunnissa parantaessaan heinäkuussa 1963 Ranskan ennätyksen aikaan 13,9 s. Lisäksi hän sivusi Ranskan ennätystä 12 kertaa vuosina 1960–1968. Kotimaassaan hän edusti seuroja Etoile Oignies ja AS Montferrand.
Pierre Schoebel

Pierre Schoebel (s. 26. kesäkuuta 1942 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Schoebel osallistui yleisurheilun arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Budapestin EM-kilpailuissa 1966 ja karsiutui välierissä ajalla 14,5 s. Méxicon 1968 olympialaisissa hän alkukierroksilla sivusi nimissään ollutta Ranskan ennätystä 13,8 s ja välierissä paransi ennätyksen aikaan 13,7 s. Loppukilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 14,0 s. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 14,1 s.
Ennen Méxicon olympialaisia Schoebel sivusi Ranskan ennätystä 13,9 s elokuussa 1967 ja paransi sen aikaan 13,8 s syyskuussa 1968. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Seuratasolla hän edusti Racing CF:ää. Hän on pituudeltaan 187-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 80 kiloa.
Jacques Dohen

Jacques Dohen (4. toukokuuta 1930 – 9. toukokuuta 2005) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Dohen osallistui kolmiin yleisurheilun arvokilpailuihin 110 metrin aitajuoksussa mutta ei selviytynyt kertaakaan loppukilpailuun. Helsingin 1952 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 15,7 s. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän putosi jatkosta välierissä ajalla 15,0 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän jäi jälleen välieriin juostuaan ajan 14,9 s.
Dohen voitti 110 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuosina 1954–1958 ja 1961. Hän sivusi Ranskan ennätystä 14,3 s heinäkuussa 1957, paransi ennätyksen aikaan 14,2 s lokakuussa 1957 ja sivusi omaa ennätystulostaan vielä toukokuussa 1961. Seuratasolla hän edusti ASPP Paris'ta ja US Batillya. Hän on pituudeltaan 187-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 90 kiloa.
Good Girl Gone Bad

Good Girl Gone Bad on R&amp;B-laulaja Rihannan kolmas studioalbumi. Suurimmassa osassa Euroopan maissa albumi julkaistiin 4. kesäkuuta 2007 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Albumi myi Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikollaan 168 000 kappaletta ja ylsi Billboard 200 -listan kakkoseksi. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta ja se on noussut "Top 10" -listalle 25 maassa. Good Girl Gone Bad on Rihannan menestynein albumi.
Good Girl Gone Bad: Reloaded.
Rihanna julkaisi kesäkuussa 2008 "Good Girl Gone Badistä" "Reloaded" -version. Albumi sisältää alkuperäisen albumin 12 kappaleen lisäksi kolme bonuskappaletta jotka ovat "Take a Bow", "If I Never See Your Face Again" (löytyy myös Maroon 5:n "It Won't Be Soon Before Long" -albumilta) ja "Disturbia". Albumi sisältää myös DVD:n.
Good Girl Gone Bad: Reloaded (Deluxe/DVD edition).
"Good Girl Gone Bad: Reloaded" julkaistiin uudestaan Euroopassa ja rajoitettuna painoksena Yhdysvalloissa.
+ Footage of the Good Girl Gone Bad Live Tour DVD
Good Girl Gone Bad: The Remixes.
"Good Girl Gone Bad" julkaistiin remix -versiona 27. tammikuuta 2009.
Michel Chardel

Michel Chardel (15. marraskuuta 1932 Pariisi, Ranska – 16. elokuuta 1997) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Chardel sijoittui 110 metrin aitajuoksussa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi ajalla 14,2 s; alkuerissä hän juoksi ajan 14,0 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän karsiutui alkuerissä ajalla 14,6 s.
Chardel voitti 110 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuosina 1953 ja 1962. Hän juoksi heinäkuussa 1961 Ranskan ennätyksen 14,1 s. Lisäksi hän sivusi Ranskan ennätystä yhteensä seitsemän kertaa vuosina 1962–1965, viimeisen kerran kesäkuussa 1965 ajallaan 13,9 s. Seuratasolla hän edusti Racing CF:ää. Hän oli pituudeltaan 178-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 71 kiloa.
Krymtšakit

Krymtšakit (krymtšakiksi кърымчах "qrımçax" tai кърымчахлар "qrımçaxlar") eli kriminjuutalaiset ovat Krimin niemimaalta kotoisin oleva juutalaisryhmä. Heidän perinteinen kielensä on krimintataaria lähellä oleva krymtšakin kieli. Nimitystä krymtšakki ryhdyttiin käyttämään 1800-luvulla erotukseksi karaiimeista ja Krimille muuttaneista aškenasijuutalaisista.
Vuonna 1989 krymtšakkeja oli Neuvostoliitossa 1 448 henkeä. Ukrainassa oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 408 krymtšakkia ja Venäjällä vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 157.
1300–1500-luvuilla Krimin juutalaisten keskuksena toimi Kaffa eli nykyinen Feodosijan kaupunki. 1700-luvun lopulla keskukseksi tuli Karasubazar eli nykyinen Bilohirsk (ven. Belogorsk). 1800-luvulla krymtšakit muodostivat pienen köyhän yhdyskunnan, jonka jäsenet harjoittivat käsityöammatteja, maanviljelystä ja kauppaa. Vuoden 1897 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 345 krymtšakkia, mutta vuonna 1912 heitä arvioitiin olleen jo 7 500 henkeä. Myöhemmin luku väheni Venäjän sisällissodan, nälänhädän ja Palestiinaan muuton seurauksena. Vuonna 1926 krimtšakkeja oli Neuvostoliitossa 6 383 henkeä, joista pääosa asui Krimillä, osa Novorossijskissa ja Suhumissa. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset tuhosivat valtaosan kansasta. Vuonna 1948 Krimillä oli enää 700–750 krymtšakkia ja koko maassa noin 1 400–1 500.
Krymtšakeilla on rikas kansanperinne. Kirjakielinään he ovat käyttäneet krymtšakin lisäksi jiddišiä, hepreaa ja venäjää.
Jean-François Brisson

Jean-François Brisson (29. heinäkuuta 1918 Agen, Lot-et-Garonne, Ranska – 2010) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 110 metrin aitajuoksu.
Brisson osallistui 110 metrin aitajuoksuun Pariisin EM-kilpailuissa 1938 mutta karsiutui alkuerissä ajalla 15,4 s. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1939 ja 1943. Kesäkuussa 1939 hän juoksi Pariisissa Ranskan ennätyksen 14,7 s, joka pysyi voimassa päivälleen yhdeksän vuotta. Seuratasolla hän edusti Racing CF:ää. Hän on pituudeltaan 178-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 68 kiloa.
Herralahden koulu

Herralahden koulu oli peruskoulun 1–6 luokkien koulu Porissa. Se perustettiin vuonna 1975 ja toimi vuoteen 2015 asti Kuninkaanhaan kaupunginosassa, vaikka nimi viittaakin Herralahteen. Samassa rakennuksessa toimi myös Herttuan erityiskoulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2015, ja oppilaat siirrettiin Uudenkoiviston ja Cygnaeuksen kouluihin.
Koulurakennus.
Koulu oli Suomen ensimmäinen solukoulu, joka oli jaettu viiteen eri alueeseen eli soluun, jotka maalattiin eri väreillä: punaiseen, siniseen, vihreään, oranssiin ja keltaiseen. Iso rakennus oli näin helpommin koululaisen hahmotettavissa. Koulu oli arkkitehti Pentti Moilasen suunnittelema. Koulurakennus purettiin vuonna 2019.
André-Jacques Marie

André-Jacques Marie (s. 14. lokakuuta 1925 Cap d'Ail, Alpes-Maritimes, Ranska) on ranskalainen yleisurheilija. Hän voitti 110 metrin aitajuoksussa Euroopan mestaruuden vuonna 1950.
Marie osallistui yleisurheilun arvokilpailuihin ensimmäisen kerran 20-vuotiaana Oslon EM-kilpailuissa 1946 ja karsiutui 110 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 15,0 s. Lontoon 1948 olympialaisissa hän juoksi alkuerissä ajan 14,9 s mutta keskeytti välierissä. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän voitti kultaa ajalla 14,6 s.
Ranskan mestaruuden 189-senttinen ja 77-kiloinen Marie voitti vuosina 1947–1951. Toukokuussa 1948 hän sivusi Jean-François Brissonin nimissä ollutta Ranskan ennätystä 14,7 s. Kesäkuussa 1948 hän paransi Ranskan ennätyksen aikaan 14,5 s ja kesäkuussa 1949 aikaan 14,4 s. Viimeksi mainittu säilyi ennätyksenä syyskuuhun 1956 saakka. Kotimaassaan Marie edusti UAI Paris -seuraa.
André Marie

André Marie (3. joulukuuta 1897 Honfleur, Calvados, Ranska – 12. kesäkuuta 1974 Rouen, Seine-Maritime, Ranska) oli Ranskan pääministerinä vuonna 1948.
Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana Gestapo piti häntä Buchenwaldissa vuosina 1943-1945 epäiltynä vastarintatoiminnasta. Sodan jälkeen hän toimi oikeusministerinä, taisteli mustan pörssin kauppaa vastaan ja palautti maahan lakia ja järjestystä. Opetusministerinä hän rakennutti uudelleen sodassa tuhoutuneita kouluja, samoin kuin uusia kouluja suurille sodanjälkeisille ikäluokille.
John McDowell

John Henry McDowell (s. 1942 Boksburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen lukeutuva filosofi, joka oli aiemmin Oxfordin yliopiston University Collegen jäsen ja toimii nykyään professorina Pittsburghin yliopistossa. McDowellin merkittävin työ on tapahtunut mielenfilosofian ja kielifilosofian aloilla. Hän on kirjoittanut myös metafysiikasta, tietoteoriasta, antiikin filosofiasta ja metaetiikasta.
McDowell on itse ymmärtänyt filosofian kvietistisesti, luonteeltaan ”terapeuttiseksi”. Tästä lähtökohdasta hän on pyrkinyt selvittämään erilaisia filosofisia ongelmia kielen, mielen ja arvojen alueella.
McDowell on saanut vaikutteita mm. seuraavilta ajattelijoilta: Philippa Foot, Aristoteles, Immanuel Kant, G. W. F. Hegel, Gottlob Frege, Peter Strawson, Wilfrid Sellars, Ludwig Wittgenstein, Donald Davidson, Richard Rorty ja Gareth Evans.
Almtuna IS

Almtuna IS on ruotsalainen jääkiekkoseura Uppsalasta. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Joukkueen fanijärjestön nimi on Red Lions. Joukkue pelaa kotiottelunsa Gränbyn jäähallissa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jean-Claude Nallet

Jean-Claude Nallet [] (13. maaliskuuta 1947 Champdor, Ain, Ranska – 19. elokuuta 2023) oli ranskalainen yleisurheilija, joka menestyi jo alle 20-vuotiaana sileillä pikajuoksumatkoilla ja myöhemmin 400 metrin aitajuoksussa. Hän saavutti viisi mitalia Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuosina 1966–1974 mutta ei menestynyt olympialaisissa.
Nallet saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pronssia 200 metrin juoksussa ajalla 21,0 s ja sijoittui neljänneksi 4 × 400 metrin viestissä Ranskan ennätyksellä 3.05,7. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin juoksun välierissä ajalla 49,0 s sivuttuaan toisissa alkuerissä Ranskan ennätystä 45,7 s. Viestissä oli tuloksena kahdeksas sija ajalla 3.07,5 vaikka joukkue alkuerissä paransi Ranskan ennätyksen aikaan 3.04,6. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Nallet saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 45,8 s ja viestijuoksussa kultaa ajalla 3.02,3, joka oli uusi Ranskan ennätys.
Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Nallet kilpaili 400 metrin aitajuoksussa ja voitti kultaa ajalla 49,2 s. Viestissä Ranska sijoittui kuudenneksi ajalla 3.05,0. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän juoksi 400 metrin aitajuoksun loppukilpailussa Ranskan ennätyksen 48,94 s mutta hävisi Britannian Alan Pascoelle 0,12 sekuntia ja sai hopeaa. Viestissä Ranska sijoittui neljänneksi ajalla 3.04,6. Montréalin 1976 olympialaisissa Nallet karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 50,08 s. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui aitajuoksussa kuudenneksi ajalla 50,10 s.
Nallet voitti Euroopan cupin loppukilpailussa 200:n ja 400 metrin juoksun vuonna 1967 sekä 400 metrin aitajuoksun vuonna 1970. Ranskan mestaruuden hän voitti 400 metrillä vuosina 1968–1971 sekä 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1974, 1975 ja 1978. Hän paransi tai sivusi Ranskan ennätystä 400 metrillä neljä kertaa ja 400 metrin aitajuoksussa kahdesti. Heinäkuussa 1970 Pariisissa hän alitti 400 metrin aitajuoksussa ensimmäisenä ranskalaisena 50 sekunnin rajan ja paransi maan ennätystä kerralla 1,7 sekuntia ajallaan 48,6 s. Hänen EM-kisoissa 1974 juoksemansa aika 48,94 s kirjattiin lajin ensimmäiseksi sähköajanotolla mitatuksi Ranskan ennätykseksi. Hänen käsiajanotolla mitattu 400 metrin ennätyksensä 45,1 s säilyi Ranskan ennätyksenä elokuuhun 1983, jolloin Aldo Canti juoksi sähköajanotolla mitatun ajan 45,35 s.
Kotimaassaan Nallet edusti AC Paris -seuraa. Hän oli pituudeltaan 187-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 85 kiloa.
Christian Lindberg

Christian Lindberg (s. 15. helmikuuta 1958 Danderyd) on ruotsalainen pasuunansoittaja, kapellimestari ja säveltäjä. Lindberg on tuonut arvostusta harvinaiselle soittimelle niin, että 1990-luvulla häntä kutsuttiin ”maailman ainoaksi täystyöllistetyksi soolopasunistiksi”.
Kuvataiteilijaperheeseen syntynyt Lindberg soitti aluksi rumpuja, pianoa ja trumpettia mutta alkoi 17-vuotiaana keskittyä pasuunan soittoon, ja hän pääsi jo kaksi vuotta myöhemmin Tukholman kuninkaallisen oopperan orkesteriin. Pian hän yllättäen päätti ryhtyä pasuunasolistiksi, vaikka yleisen mielipiteen mukaan ohjelmistoa soolopasuunalle oli kovin vähän. Lindberg kuitenkin osoitti, että pasuunalle on sävelletty hyvää musiikkia 1200-luvulta alkaen. Hän sai myös nykysäveltäjät innostumaan soittimesta ja alkoi säveltää sille itsekin. Lindbergin soitettavaksi ovat pasuunateoksia säveltäneet muiden muassa Kalevi Aho, Anders Hillborg, Alfred Schnittke, Tōru Takemitsu ja Iánnis Xenákis.
Lindbergin ohjelmiston tunnetuin teos on Jan Sandströmin säveltämä "konsertto pasuunalle ja orkesterille" eli "Moottoripyöräkonsertto" (1988–1989), jota Lindström esittää nahkaisessa motoristihaalarissa.
Vuosituhannen vaihteessa Lindberg alkoi pasuunansoiton ohella säveltää ja johtaa orkestereita ammattimaisesti. Hän toimi Nordiska Kammarorkesternin ylikapellimestarina Sundsvallissa 2004–2010 ja on johtanut Blåsarsymfonikerna-puhallinorkesteria Tukholmassa vuodesta 2005. Hän on toiminut myös pohjoisnorjalaisen Arctic Philharmonic Orchestran ylikapellimestarina ja taiteellisena neuvonantajana sen perustamisesta 2009 alkaen.
Yksityiselämä.
Christian Lindbergin vanhemmat Ulla-Monica ja Arne Lindberg ovat kuvataiteilijoita. Hänen veljensä on luutunsoittaja Jakob Lindberg ja tyttärensä säveltäjä Andrea Tarrodi.
Meskhetinturkkilaiset

Meskhetinturkkilaiset (turkiksi "Ahıska Türkleri") ovat Georgian Meskhetin alueelta kotoisin oleva turkkilaisryhmä. Vuonna 1944 heidät karkotettiin Keski-Aasiaan ja Kazakstaniin. Nykyään heitä asuu myös Azerbaidžanissa, Venäjällä, Ukrainassa, Turkissa ja Yhdysvalloissa. Meskhetinturkkilaiset puhuvat turkin kielen itä-Anatolian murretta, johon on sekoittunut paikallisista kielistä lainattuja aineksia. Valtaosa meskhetinturkkilaista on sunnimuslimeita. Uskonnollisiin vähemmistöihin kuuluvat šiialaiset. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 207 500 meskhetinturkkilaista, mutta todellisen luvun arvioitiin olleen noin 400 000.
Etninen historia.
Etelä-Georgiassa sijaitsevan Meskheti-Džavakhetin historiallisen maakunnan alkuperäisväestöä oli georgialainen meskhien heimo. 1500-luvulla Osmanien valtakunta ja safavidien Persia jakoivat keskenään Etelä-Georgian. Meskhetin ruhtinaat joutuivat osmanien vasalleiksi, kunnes he 1700-luvulla menettivät asemansa. Vuonna 1829 alue liitettiin Venäjään.
Turkkilaisia heimoja alkoi muuttaa Etelä-Kaukasiaan 1000-luvulla ja varsinkin 1200–1300-luvuilla. Meskhetissä heihin sulautui osa alkuperäisväestöstä. 1800-luvun alussa turkkilaiset muodostivat vähemmistön alueen asukkaista, mutta vuosisadan loppuun mennessä huomattava osa muslimeiksi kääntyneistä georgialaisista oli sulautunut heihin kielellisesti. Vuoteen 1926 saakka kouluopetus tapahtui turkiksi ja myöhemmin azeriksi. Vuonna 1937, kun kouluopetus siirrettiin georgian kielelle, suurin osa muslimeista ei enää ymmärtänyt sitä.
1930-luvulla meskhetinturkkilaiset yritettiin saada vaihtamaan kansallisuutensa ja ottamaan georgialaiset sukunimet. Vuonna 1944 heidät ja rajaseutujen muu ”Turkkiin päin suuntautunut” väestö karkotettiin Keski-Aasiaan ja Kazakstaniin. Kaikkiaan karkotettuja oli 115 500 henkeä, joista noin 17 000 kuoli matkalla. Vuosina 1948–1949 meskhetinturkkilaisten kohtalon kokivat myös Abhasian ja Adžarian osmaniturkkilaiset.
Keski-Aasiassa meskhetinturkkilaiset sijoitettiin eri puolille Uzbekistania, Kazakstania ja Kirgisiaa. Karkotuksen aikana kansan turkkilainen identiteetti voimistui. Vuonna 1956 liikkumista koskevat rajoitukset poistettiin, ja osa alkoi muuttaa takaisin Kaukasiaan. Kotiseudulle palaaminen osoittautui kuitenkin mahdottomaksi. Virallisesti kotiinpaluun estämistä perusteltiin 1970-luvulla aineellisilla ja teknisillä vaikeuksilla sekä lähtöalueen muuttuneilla väestösuhteilla. Touko-heinäkuussa 1989 Uzbekistanin Ferganan alueen meskhetinturkkilaiset joutuivat kantaväestön väkivaltaisuuksien kohteeksi ja alkoivat muuttaa Azerbaidžaniin ja Pohjois-Kaukasiaan. Neuvostoliiton loppuvuosina meskhetinturkkilaisten poliittinen toiminta osoittautui tuloksettomaksi ja osa alkoi harkita muuttoa Turkkiin.
Gemma Jones

Gemma Jones (s. 4. joulukuuta 1942 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli Bridget Jonesin äitiä elokuvissa "Bridget Jones – elämäni sinkkuna" (2001), "" (2004) ja "Bridget Jones’s Baby" (2016). Hän on myös näytellyt elokuvassa "Järki ja tunteet" (1995).
Jones on esiintynyt myös Matami Pomfreyn roolissa elokuvassa "Harry Potter ja salaisuuksien kammio" (2002) sekä Woody Allenin elokuvassa "You Will Meet a Tall Dark Stranger" (2010).
Itse valtiaat – Kuningasmusikaali

Itse valtiaat – Kuningasmusikaali on Itse valtiaat -ohjelman toinen erikoisjakso, joka esitettiin ensimmäistä kertaa televisiossa 31. joulukuuta 2003.
Juoni.
Tarina kertoo kuningas Paavosta, jolla on oma kuningaskuntansa, Mooses Paavon maa. Linnassa asuivat kuningas Paavo Lipponen ja hänen apurinsa Hovinarri (assistentti)-Erkki. Kuningas Paavolla on kolme prinsessaa, Suvi, Päivi ja Suvi-Anne, jotka ilkeä lohikäärme sieppaa Suomi-neidon, eli Tarja Halosen, lisäksi. Ville Itälä ja Ben Zyskowicz ovat kyllästyneet pesemään kuningas Lipposen linnan vessoja ja lähtevät Mauri Pekkarisen ja Seppo Kääriäisen kanssa pelastamaan Suomi-neitoa. Heidän tiensä erkanevat, kun Mauri ja Seppo jatkavat matkaansa keskelle ja Ville ja Ben oikealle. Paavo on muuttumassa lohikäärmeeksi ja yrittää saada lohikäärmeen vapauttamaan Suomi-neidon ja prinsessat, mutta lohikäärme kieltäytyy, joten Paavo ja Erkki lähtevät myös pelastamaan Suomi-neitoa ja prinsessoja. Mauri ja Seppo putoavat suuren lentävän sienen selästä Kuoleman sillalle, jossa Sauli Niinistö esittää heille kysymyksen maidon hinnasta. Sauli kuitenkin päästää Sepon ja Maurin sillan yli, koska nämä rupeavat vaatimaan tarkkoja tietoja, mistä maidosta on kyse. He kuitenkin joutuvat selliin. Paavo ja Erkki saapuvat Kuoleman sillalle, jossa Sauli muuttaa Erkin sammakoksi ja päästää Paavon yli. Lopulta Paavo ja lohikäärme ottelevat lasermiekoilla, ja Paavon jäädessä alakynteen Erkki muuttaa lohikäärmeen ongelmajätetynnyriksi. Paavo herättää Suomi-neidon, ja Suomi-neidosta tehdään presidentti. Seppo valmistelee ilotulitusta, mutta räjäyttää vahingossa kuninkaan linnan kahtia.
Musikaalin kappaleet.
"Hallitukselle ei olla hellä -Tahdon olla sulle hellä-"
"3 Punahilkkaa"
"200 apinaa -12 apinaa-"
"Ne etsii muijaa seuraavaa -Etsit muijaa seuraavaa-"
"Mitä luuseristakin voi tulla -Mitä miehen täytyy olla-"
"Myrskyn jälkeen huokaistaan -Myrskyn jälkeen-"
"Mun kääpiö on Sauli"
"Politiikan Pokémon"
"Zysse tulee!"
"Iso-P ja Iso-T"
Robert Hardy

Timothy Sydney Robert Hardy (29. lokakuuta 1925 Cheltenham, Gloucestershire, Englanti – 3. elokuuta 2017 Northwood, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä.
Hardyn roolihahmoista tunnetuin on eläinlääkäri Siegfrid Farnon James Herriotin romaaniin "Kaikenkarvaiset ystäväni" perustuneessa samannimisessä televisiosarjassa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on esiintynyt myös Cornelius Toffeen roolissa Harry Potter -elokuvissa.
Hardy esitti Winston Churchilliä yhdeksässä eri draamassa.
Shakespeare-rooleja näytellessään Hardy kiinnostui keskiaikaisesta sodankäynnistä, ja hän on julkaissut aiheesta kaksi kirjaa. 
Hardy kuoli 91-vuotiaana 3. elokuuta 2017 näyttelijöiden lepokoti Denville Hallissa.
Klaus Siebert

Klaus Siebert (29. huhtikuuta 1955 Schlettau – 24. huhtikuuta 2016) oli Itä-Saksaa edustanut ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti.
Siebert nousi kansainväliselle huipulle 19-vuotiaana vuonna 1975 voittamalla olympialaisten esikisoissa 20 kilometrin kilpailun ja saavuttamalla Anterselvan MM-kilpailujen 10 kilometrillä pronssia. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 10 kilometrillä ja viestissä mutta ei päässyt olympialaisiin. Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 hän saavutti viestissä pronssia ja Hochfilzenin MM-kilpailuissa 1978 viestissä kultaa sekä 10 kilometrillä pronssia. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 1979 hän voitti maailmanmestaruuden 20 kilometrillä ja viestissä. Samana talvena hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Siebert saavutti viestissä hopeaa sekä sijoittui 10 kilometrillä neljänneksi ja 20 kilometrillä 15:nneksi. Ne jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen.
Aktiiviuransa jälkeen Siebert toimi ampumahiihtovalmentajana Saksan, Itävallan, Kiinan ja Valko-Venäjän maajoukkueissa. Siebertin henkilökohtaisista valmennettavista MM- ja olympiatasolla juhlivat muun muassa Ricco Groß ja Darja Domratšava. Hän lopetti valmennusuransa vuonna 2014 terveyssyiden vuoksi. Siebert kuoli vaikeaan sairauteen 24. huhtikuuta 2016 vain muutamaa päivää ennen 61-vuotissyntymäpäiviään.
Metsästäjäin keskusjärjestö

Metsästäjäin keskusjärjestö oli vuonna 1962 metsästyslain nojalla perustettu järjestö jonka tehtävänä oli turvata metsästyksen jatkuvuus kestävän käytön periaatteiden mukaisesti ja edistää tarkoituksenmukaista metsästystä ja riistanhoitoa. Järjestön laissa määritellyt tehtävät olivat:
Suomessa on noin 300 000 metsästäjää joista valtaosa kuului Metsästäjäin keskusjärjestöön. Aktiivisia naismetsästäjiä oli noin 5% järjestön jäsenistä. Järjestö julkaisi Metsästäjä-lehteä. Keskusjärjestön alla toimi 15 riistanhoitopiiriä jotka puolestaan oli jaettu riistanhoitoyhdistyksiin.
Metsästäjäin keskusjärjestö lakkautettiin 1. maaliskuuta vuonna 2011 jolloin se 15 riistanhoitopiirin kanssa yhdistettiin Suomen riistakeskukseksi.
Robert Poirier

Robert Poirier (s. 16. kesäkuuta 1942 Rennes, Ille-et-Vilaine, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, joka saavutti vuonna 1966 EM-mitalin 400 metrin aitajuoksussa.
Poirier karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,6 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 50,5 s ja sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi Ranskan ennätyksellä 3.05,7. Méxicon 1968 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 51,2 s.
Poirier voitti Euroopan cupin loppukilpailussa 400 metrin aitajuoksun vuonna 1965. Ranskan mestaruuden hän voitti vuosina 1963 ja 1965–1968. Kesäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 51,0 s ja paransi sitä elokuussa 1965 aikaan 50,6 s ja heinäkuussa 1966 aikaan 50,3 s. Viimeksi mainitun ennätyksen rikkoi Jean-Claude Nallet heinäkuussa 1970.
Kotimaassaan Poirier edusti Stade Rennes -seuraa. Hän on pituudeltaan 182-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 74 kiloa.
Anastasija Pryh’odko

Anastasija Kostjantynivna Pryh’odko , , (s. 21. huhtikuuta 1987 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen laulaja. 
Pryh’odko voitti "Star Factory" -kilpailun seitsemännen tuotantokauden vuonna 2007. Hänen äänialansa on kontra-altto.
Euroviisuissa 2009.
Pryh’odko valittiin edustamaan Venäjää Moskovassa 16. toukokuuta 2009 järjestettyyn Eurovision laulukilpailuun kappaleella "Mamo". Alun perin hän osallistui Ukrainan karsintaan, mutta riitautui järjestäjien kanssa, joiden mukaan Pryh’odkon kilpailukappale oli liian pitkä. Venäjän karsintaan Pryh’odko pääsi erikoiskutsulla. Itse laulukilpailun finaalissa Pryh’odko oli yhdestoista 91 pisteellä.
Jean-Jacques Behm

Jean-Jacques Behm (s. 4. toukokuuta 1942 Lyon, Rhône, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Behm karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 52,2 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän juoksi välierissä ajan 50,7 s ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 51,3 s.
Behm voitti 400 metrin aitajuoksussa Ranskan mestaruuden vuonna 1964. Heinäkuussa 1964 hän juoksi Ranskan ennätyksen 50,8 s, joka pysyi voimassa runsaan vuoden. Seuratasolla hän edusti ASU Lyonia. Hän on pituudeltaan 186-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 76 kiloa.
New York Cosmos

New York Cosmos oli newyorkilainen jalkapalloseura, joka perustettiin 1971 ja joka lopetti toimintansa 1985. 14-vuotisen toimintansa aikana Cosmos kuitenkin menestyi: joukkue voitti viidesti NASL:n mestaruuden (1972, 1977, 1978, 1980 ja 1982). Joukkue tunnetaan Pelén viimeisenä seurana. Pelén numero 10 on jäädytetty pelinumero. Joukkueessa on pelannut myös monia muita legendaarisia pelaajia kuten Franz Beckenbauer.
Elokuva "" vuodelta 2006 kertoo NY Cosmosin tarinan.
Intertarsaalinen taive

Intertarsaalinen taive on linnuilla esiintyvä raajan osa.
Intertarsaalinen taive on linnun jalan eli takaraajan nilkan keskellä oleva taive, joka näkyy paksumpana kohtana ja jota yleisesti luullaan linnun polveksi (linnun polvi on lähellä vartaloa höyhenten peitossa), vaikka se anatomisesti on ennemminkin kantapää. Intertarsaalinen taive eli yleiskielessä "tarsus" on muodostunut siten, että ylemmät nilkkaluut ovat sulautuneet sääri- ja pohjeluiden kanssa yhteen niin, että ne muodostavat pitkän "tibiotarsus"luun. Lisäksi alemmat nilkkaluut ovat kasvaneet yhteen kolmen jalkapöydänluun kanssa, muodostaen "nilkkaluun" eli "tarsometatarsuksen".
Intertarsaalisen taipeen paikka vaihtelee lintulahkoittain. Eräillä lajeilla, kuten papukaijoilla, taive on lähellä jalkapöytää, kun se kahlaajilla on ylempänä. Taipeen paikka on sopeutuma jalan käyttötarkoituksen mukaan: papukaijat ovat oksistossa kiipeilijöitä, jolloin lyhyet jalat ja lyhyt "nilkka" edesauttavat ketterää jalkatyötä, kahlaajat vedessä ja mudassa kahlaavia, jolloin "nilkka" saa olla pitkä ja jäykkä.
Bill Hajt

Bill Hajt (18. marraskuuta 1951, Radisson, Saskatchewan) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija jonka NHL-seurana toimi hänen koko uransa Buffalo Sabres. Hajtin pelipaikka oli puolustaja. Hajt pelasi 854 NHL -ottelua.
Hajt varattiin vuonna numerolla 33, kierroksella 3. Hajt pelasi kuitenkin ensimmäisen NHL -ottelunsa vasta kaudella . Pelejä kertyi kuusi. Kauden jälkeen hänen paikkansa Sabresin miehistössä vakiintui. Hänen paras kautensa oli , jolloin tehoja kertyi 29, 3+26.
Linus (kuu)

(22) Kalliope I Linus on 22 Kalliope-asteroidin kuu, joka on muihin asteroidikuihin verrattuna huomattavan suuri. Sen havaitsivat tähtitieteilijät Jean-Luc Margot ja Michael E. Brown Keck-teleskoopilla 29. elokuuta 2001. Sen läpimitaksi on arvioitu 38 ± 6 kilometriä.
Linus on nimetty Linoksen, muusa Kalliopen pojan, mukaan.
Kongonpallokala

Kongonpallokala ("Tetraodon schoutedeni") on afrikkalainen makean veden pallokalalaji. Se voi kasvaa 9 cm pitkäksi. Kongonpallokaloja elää Kongojoen vesistössä. Kongonpallokalat elävät yksinään. Ne kutevat kasvien lehdille, ja koiras puolustaa mätiä. Akvaariossa kongonpallokaloja voi pitää yhdessä valittujen lajien kanssa, mutta lajitovereilleen ne ovat aggressiivisia.
Harjapallokala

Harjapallokala ("Carinotetraodon lorteti") on aasialainen makean veden pallokalalaji.
Se on yksi pisimpään akvaarioissa pidetyistä pallokalalajeista.
Koko ja ulkonäkö.
Harjapallokala kasvaa noin kahdeksan senttiä pitkäksi. Se muistuttaa paljon punapyrstöpallokalaa, sillä molemmilla on punaiset silmät. 
Harjapallokala voi vaihtaa väriä mielialan ja ympäristönsä mukaan. Koiras ja naaras ovat niin erinäköisiä, että niitä on pidetty eri lajeina. Koiraan selässä on ruskealla pohjalla keltaisia juovia, pyrstö on sinisävyinen ja siinä on valkea reunus. Uhittelevat tai kosiskelevat koiraat väläyttelevät punaista tai oranssinsävyistä vatsapuolta. Naaras on päältä tasaisen ruskea, vatsapuolelta lähes valkea.
Alkuperä.
Harjapallokala elää Indokiinassa, Malesiassa ja Indonesiassa hitaasti virtaavissa jokivesissä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Harjapallokala on reviiriään pyydystävä, yksin elävä kala. Akvaariossa se pysyy rauhallisimpana, kun kasvitiheiköt estävät sitä näkemästä muita kaloja liian usein. Silti kalan pitäminen seura-akvaariossa ei aina onnistu.
Harjapallokala on ainoa sukunsa lajeista, jonka tiedetään kuteneen akvaariossa. Soidinmenot, eli värien väläyttely, kestävät jonkun aikaa. Mäti ja maiti lasketaan alustalle, kuten jaavansammaltiheikölle. Kun mäti on hedelmöitetty, koiras ajaa naaraan kauemmaksi ja puolustaa mätipesää poikasten kuoriutumiseen asti eli noin kolme päivää.
Ravinto ja vesiolot.
Harjapallokala elää jokivedessä, jonka pH on 6,5–7 ja kovuutta kuvaava dH 3–10. Nitraatti, nitriitti ja ammoniakki ovat sille haitaksi pieninäkin pitoisuuksina. 
Se syö eläinplanktonia, nilviäisiä ja äyriäisiä. Akvaariossa sille kelpaavat yleensä pakasteruoat kuten krillit. Sen ruokavaliossa ei tarvitse olla yhtä paljon kovia osia kuin suurikokoisemmila pallokalalajeilla, sillä harjapallokalan hampaat eivät yleensä kasva ongelmallisen pitkiksi.
Loïc Bigois

Loïc Bigois (s. 19. syyskuuta 1960 Aix-en-Provence, Ranska) on Formula1 -aerodynamiikkasuunnittelijana nykyään Ferrari-tallissa.
Hän on aiemmin työskennellyt Ligier-, Prost-, Minardi- ja Williams-talleissa. Honda palkkasi hänet vuonna 2007 antamaan suuntaa kaoottiselle aerodynamiikkaosastolleen ammattitaitoisena suunnittelijana.
Opiskeltuaan Pariisissa ja Aix-en-Provencessa Ranskassa Bigois siirtyi Toulouseen ja alkoi työskennellä ilmailuteollisuudelle. Hänet palkattiin Ligier F1:een vuonna 1990, ja hän oli useita vuosia eri F1-talleissa. 1990-luvun lopulla hän palasi Ligierille ja siirtyi sitten pääsuunnittelijana Prost Grand Prix -talliin, joka lopetti pian ennen kautta 2002.
Sen jälkeen Bigois siirtyi Minardille, jossa hän pysyi vuoteen 2003, kunnes Williams hänet palkkasi aerodynamiikan pääsuunnittelijaksi. Bigois korvasi Antonia Terzin, joka jätti tiimin huonon suorituskyvyn vuoksi ja väitteen mukaan syynä oli myös vaikeat suhteet muihin teknisiin henkilöihin. 
2. heinäkuuta 2007 ilmoitettiin, että hän päätti liittyä Honda Racing F1 -tiimiin. Bigois jatkoi aerodynamiikan pääsuunnittelijana (Head of Aerodynamics) tallin muuttuessa Brawn GP:ksi ja Mercedekseksi, kunnes lopetti kauden 2012 puolivälissä.
Bigois siirtyi Ferrarille kauden 2012 aikana.
Loic Bigois on valmistunut CNAM:sta.
Pyrrhos (täsmennyssivu)

Pyrrhos (, ) oli antiikin aikana usean eri henkilön nimi:
Teemu Köngäs

Teemu Köngäs (s. 12. kesäkuuta 1976) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa Puolangan Ryhtiä.
Åsarnassa Ruotsissa 2004 Köngäs voitti MM-pronssia viestissä joukkuetovereinaan Arto Lilja, Jukka Lanki ja Matti Keskinarkaus. Toistaiseksi ainoa MM-kultansa hän voitti Rusutsussa Japanissa 2009 joukkuetoverinaan Matti Keskinarkaus ja Staffan Tunis. Köngäs on voittanut kahdesti EM-viestihopeaa Ivanovossa 2006 ja S-chanfissa 2008.
Kahden keikan välillä

Kahden keikan välillä () on yhdysvaltalainen toimintakomedia vuodelta 2002. Kevin Breyn ohjaaman elokuvan pääosia näyttelevät Ice Cube ja Mike Epps. Elokuvan alkuperäinen nimi viittaa sadan dollarin seteleihin, joissa on Benjamin Franklinin kuva.
Juoni.
Palkkionmetsästäjä Bucum haaveilee omasta etsivätoimistosta. Hän saakin tilaisuutensa, kun hän nappaa kiinni pikkuhuijarin, jolla on kätensä ulottuvilla 60 miljoonan dollarin arvoinen voittoarpa. Lisäksi mies tietää 20 miljoonan arvoisesta timanttiryöstöstä, joka aiotaan toteuttaa. Metsästäjä ja saalis ryhtyvät kumppaneiksi ja päättävät nujertaa kilpailevat roistot.
Tabán

Tabán on entinen pikkukaupunki, nykyinen Budapestin kaupunginosa. Se sijaitsee Budan puolella lähellä Tonavan rantaa, Gellértinvuoren pohjoispuolella I ja XI osa-alueella. Tabanissa on ollut asutusta kivikaudelta alkaen, sillä paikka on suojaisa laakso, jossa on mineraalipitoisia lähteitä ja kahlaamo Tonavan yli. 
Taban oli 1930-luvulla kaupungin viihde-elämä keskus.
Joventut Badalona

Joventut Badalona on badalonalainen koripalloseura. Seura on yksi Espanjan menestyneimmistä, eikä se ole koskaan pudonnut Liga ACB:stä.
Joventut voitti Euroliigan mestaruuden kaudella 1993–1994. Sen jälkeen suuria voittoja ei seuralle ole tullut, mutta kaudeksi 2008–2009 seura onnistui nousemaan takaisin Euroliigaan voitettuaan ULEB Eurocupin. Joventut kuitenkin putosi pois jo lohkovaiheessa.
Kauriit

Kauriit, aiemmin peurat (Capreolinae tai Odocoileinae) on sorkkaeläimiin kuuluva hirvieläinten heimon alaheimo, johon on luettu yhdeksän sukua ja 22 lajia. Siitä on käytetty myös nimeä "varsinaiset hirvet" erotukseksi jalohirvistä eli jalokauriista (Cervinae). 
Kauriiden elinympäristöä ovat pääasiassa taajat ja harvat metsät, mutta jotkin lajit elävät myös tundralla ja avoimilla ruohoaroilla. Kauriilla on pienempi pötsi kuin jalokauriilla, joten ne syövät enimmäkseen lehtiä, versoja, ruohoja ja muita ruuansulatuksessa helposti hajoavia kasvinosia. Tällaista vähän selluloosaa sisältävää ravintoa on saatavilla rajoitetusti, mistä johtuen useimmat kaurislajit eivät elä suurissa laumoissa. Esimerkiksi metsäkaurisuros hallitsee yksin reviiriään ja pyrkii aggressiivisesti estämään muita uroksia saapumasta sinne.
Kauriita elää luonnonvaraisina lähes kaikkialla maapallolla Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja Oseaniaa lukuun ottamatta. Suomessa elää luonnonvaraisena neljä kauriiden alaheimon lajia: hirvi, metsäkauris, peura ja valkohäntäkauris (valkohäntäpeura). Hirvi on näistä lajeista selvästi kookkain. Kaikki Suomen kaurislajit ovat riistaeläimiä. Täpläkauris eli kuusipeura ei nimestään huolimatta kuulu kauriiden alaheimoon vaan jalokauriisiin.
Hyaloklastiitti

Hyaloklastiitti on veden- tai jäänalaisissa tulivuorenpurkauksissa muodostunut kivilaji. Se koostuu vulkaanisesta lasista, sen muuttumistuotteista, mineraalifragmenteista ja autigeenisistä mineraaleista. Hyaloklastiittien vulkaaninen lasi on tavallisesti koostumukseltaan basalttista, ja sitä kutsutaan sideromelaaniksi. Happamat hyaloklastiitit ovat harvinaisia, niitä esiintyy ainakin Islannissa ja Ponzan saarella Italiassa. 
Vulkaaninen lasi on hyvin epästabiili yhdiste, ja se muuttuu helposti palagoniitiksi altistuessaan vesipitoisille liuoksille. Palagoniitti koostuu useista pääasiassa erilaisista smektiittimineraaleista, mutta se sisältää myös jonkin verran muita mineraaleja. Palagoniitti se on basalttisen lasin ensimmäinen stabiili muuttumistuote. Palagonisaatiossa sideromelaanista häviää tiettyjä komponentteja, jotka voivat kiteytyä, ja muodostaa sekundaarisia, ns. autigeenisiä mineraaleja. Tällaisia mineraaleja ovat esimerkiksi erilaiset savimineraalit, kalsiitti ja opaali. 
Hyaloklastiitti koostuu kulmikkaista, vaihtelevankokoisista klasteista, joissa on usein kaasukuplien jättämiä reikiä. Klasteja ympäröi tavallisesti palagoniittinen muuttumisreunus. Hyaloklastiitti on väriltään tummanruskeaa tai lähes mustaa, ja se muistuttaa asultaan iskostunutta sedimenttiä. 
Hyaloklastiittia muodostuu, kun basalttista laavaa purkautuu veden- tai jään alla, ja se joutuu kosketuksiin kylmän veden kanssa, jolloin se jähmettyy ja breksioituu hyvin nopeasti. 
Sellaista vulkaanisen lasin kerrostumaa, joka on hyvin pitkälle palagonisoitunut, kutsutaan palagoniittituffiksi. 
Hyaloklastiitteja ja palagoniittituffeja esiintyy kaikkialla maailmassa, missä tapahtuu veden- tai jäänalaisia tulivuorenpurkauksia. Esimerkiksi Islannissa erilaiset hyaloklastiittimuodostumat ovat hyvin yleisiä.
Radio Popular

Radio Popular on portugalilainen kodinelektroniikka myyvä kauppaketju. 
Radio Popular-myymälöitä oli 31 ympäri Portugalia vuonna 2008. Ensimmäinen Radio Popular liike avattiin vuonna 1974 Portoon. Vuonna 2006 Radio Popular laajeni Espanjan puolelle Vigo-kaupunkiin. Enpanjanlaisten liikkeiden nimi on Hiper Planet.
Isokonnantatar

Isokonnantatar ("Bistorta officinalis", aikaisemmin "Bistorta major" ja "Polygonum bistorta") on koristeellinen tatarkasvi.
Aikaisemmin isokonnantatar tunnettiin nimellä konnantatar ja luokiteltiin pihatatarten laajaan sukuun nimellä "Polygonum bistorta".
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen isokonnantatar kasvaa 20–80 cm korkeaksi. Juurakko on pitkä, koukeroinen ja hento. Isokonnantattaren varsi on tavallisesti yksivartinen. Lehdet ovat pitkäruotisia, puikeita, hertta- tai pyöreätyvisiä. Ylemmät lehdet ovat kapean kolmiomaisia. Isokonnantattaren kukinto on vaaleanpunainen, paksu tähkä.
Levinneisyys.
Isokonnantattaren pääesiintymisalue ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta itään Baikaljärvelle saakka. Fennoskandiassa lajin alkuperäiset esiintymät keskittyvät Äänisjärven ympäristöön ja Kuolan niemimaalle. Suomessa isokonnantatarta pidetään muinaistulokkaana, mutta kasvin ainoa luontainen kasvupaikka Suomessa lienee Loimaalla. Istutettuja tai satunnaisesiintymiä isokonnantattaresta tunnetaan lähes koko maasta. Osa esiintymistä ovat sotatulokkaita.
Elinympäristö.
Alkuperäisiä kasvupaikkoja isokonnantattarelle ovat lähde- ja lettokorvet, lettomaiset suot ja kosteat ja rehevät niityt.
Käyttö.
Isokonnantatar on vanha lääke- ja koristekasvi. Kasvin juurta on aikaisemmin käytetty muun muassa karjan lääkkeenä.
Koripallon Bundesliiga

Koripallon Bundesliiga (Basketball-Bundesliga) on Saksan pääsarja koripallossa. 
Historia.
Sarja perustettiin vasta vuonna 1966, mutta koripallon mestaruudesta oli Saksassa pelattu jo vuodesta 1939 lähtien. Ensimmäisen Saksan mestaruuden voitti LSV Spandau vuonna 1939. Eniten mestaruuksia on TSV Bayer 04 Leverkusenilla, joka on voittanut Saksan mestaruuden 14 kertaa. Ensimmäisen kerran sarjassa oli 18 joukkuetta kaudella 2006–2007.
Titus Quinctius Flamininus

Titus Quinctius Flamininus (228 eaa. – 174 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän kuului patriisisukuun ja osallistui sotatribuunina toiseen puunilaissotaan kenraali Marcus Claudius Marcelluksen joukoissa Etelä-Italiassa. Flamininus toimi konsulina vuonna 198 eaa. Sextus Aelius Paetus Catuksen kanssa. Hän oli tällöin vain 30-vuotias, kun yleensä konsulin täytyi olla vähintään 40 vuotta täyttänyt.
Kun Flamininus oli prokonsulina vuonna 197, hän lähti Thessaliaan, Kreikkaan taistelemaan Makedonian kuningasta Filippos V:tä vastaan. Flamininuksen joukot voittivat Filippoksen armeijan ratkaisevassa Kynoskefalain taistelussa ja päättivät näin toisen makedonialaissodan. Vuoden 196 eaa. Isthmian kisoissa Flamininus julisti kaikki Kreikan valtiot vapaaksi Makedonian vallasta. Kaksi vuotta myöhemmin Flamininus palasi Roomaan, missä hän vietti suuren triumfin. Tämän jälkeen hän toimi vielä useissa viroissa, muun muassa kensorina 189 eaa.
Flamininus kuoli vuonna 174 eaa. Hän ihaili suuresti kreikkalaista kulttuuria.
Scream/Childhood

Scream/Childhood on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin ensimmäinen vuoden 1995 albumilta julkaistu single. ”Scream” on singlen A-puolen ja ”Childhood” singlen B-puolen kappale. Jackson esittää kappaleen ”Scream” yhdessä hänen siskonsa Janet Jacksonin kanssa. Kappaleesta tehty musiikkivideo on maailman kaikkien aikojen kallein musiikkivideo. Jacksonit sanoittivat ja sävelsivät kappaleen yhdessä Jimmy Jamin ja Terry Lewisin kanssa.
Eddie Constantine

Eddie Constantine (oik. "Edward Constantinowsky"; 29. lokakuuta 1917 Los Angeles, Kalifornia – 25. helmikuuta 1993 Wiesbaden, Saksa) oli amerikkalaissyntyinen laulaja ja näyttelijä, joka työskenteli valtaosan urastaan Euroopassa. Constantinen vanhemmat olivat tulleet Venäjältä emigrantteina. 
Constantine tuli tunnetuksi Ranskassa esitettyään 1950–1960-lukujen vaihteessa etsivä Lemmy Cautionia useissa B-elokuvissa. Hän uusi Lemmy Cautionin roolin Jean-Luc Godardin "Alphavillessa". Myöhemmin Constantine esiintyi muun muassa Rainer Werner Fassbinderin ("Warnung vor einer heiligen Nutte", "Welt am Draht" ja "Kolmas sukupolvi"), Mika Kaurismäen ("Helsinki Napoli All Night Long") ja Lars von Trierin ("Europa") elokuvissa. Vuonna 1970 hän esitti italialaista anarkistia Errico Malatestaa Peter Lilienthalin elokuvassa "Malatesta". Constantinen viimeinen merkittävä rooli oli jälleen Lemmy Caution Godardin elokuvassa "Saksa vuonna 90 yhdeksän nolla" (1991).
Kathy Reichs

Kathy Reichs (oik. Kathleen Joan Toelle Reichs, s. 7. heinäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen oikeusantropologi ja kirjailija. Hän on kirjoittanut Temperance Brennan -romaanisarjan, johon televisiosarja Bones osin perustuu.
Elämä.
Kathleen Joan Reichs syntyi vuonna 1948 Chicagossa. Hän opiskeli Northwestern-yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi antropologiasta vuonna 1975. Reichs on yksi kaiken kaikkiaan 77 Yhdysvaltain Oikeusantropologian lautakunnan auktorisoimasta antropologista. Hänen työnsä oikeusantropologina on vienyt muun muassa todistamaan Yhdistyneiden Kansakuntien kansanmurhan tribunaalissa Ruandassa, tunnistamaan joukkohaudan uhreja Guatemalassa ja tunnistamaan toisen maailmansodan uhreja. Reichs on myös opettanut FBI-agentteja ihmisten jäännösten käsittelyssä. Hänen kokemuksensa oikeusantropologina ovat inspiraationa hänen kirjoittamilleen trillereille. 
Bibliografia.
Temperance Brennan -romaanit.
Brennan-romaanisarja kertoo oikeusantropologi ja kirjailija Temperance Brennanin vaiheista. Teoksia on käännetty kaikkiaan 29 kielelle. Suomessa sarjaa kustantaa WSOY. Lisäksi televisiosarja Bones perustuu osin Reichsin Brennan-romaaneihin. Reichs on sarjan tuottaja voidakseen tarkkailla sarjan tiedeaspektin totuudenmukaisuutta ja on myös itse näytellyt pienen osan kyseisessä sarjassa.
Muut.
Reichs on kirjoittanut lukuisia artikkeleita antropologian alan teoksiin vuodesta 1983 ja muihin julkaisuihin vuodesta 1984 lähtien.
Sofiatinden

Sofiatinden on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva vuorenhuippu Yykeän kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 237 metriä. Samaan vuorimassiiviin kuuluu myös huipulta hieman länteen päin sijaitseva toinen 1 222-metrinen huippu.
Ensimmäisinä huipulle nousivat Aubrey Le Blond, Emil Imboden ja Josef Imboden itäharjanteen kautta 30. heinäkuuta 1898.