tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helge Hindström

Helge Richard Hindström (28. huhtikuuta 1889 Helsinki – 1967) oli suomalainen diplomi-insinööri, tykistökapteeni ja shakinpelaaja.
Hindström kävi koulunsa Pietarissa ja hän suoritti insinööritutkinnon Saksassa Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa. Palattuaan Suomeen Hindström oli ensin Keskusosuuskunta Laborin palveluksessa ja vuodesta 1926 alkaen hän oli osastopäällikkönä Insinööritoimisti Sandman &amp; Co:ssa.
Hindström asui Kauniaisissa ja oli siellä muun muassa kauppalanhallituksen jäsenenä 1931–1967, VPK:n puheenjohtajana ja kunnallisena palopäällikkönä. Hindström liittyi Helsingin suojeluskunnan kenttätykistöpatteriin 1919 ja toimi aluksi patterinpäällikkönä ja vuodesta 1931 tykistösuojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä vuodesta 1937 rykmentinkomentajan virkaasemassa. Hindström suoritti suojeluskuntaupseeritutkinnon 1922 ja reserviupseeritutkinnon 1935 ja hänet ylennettiin reservin luutnantiksi 1938.
Hindström oli mukana perustamassa Suomen Shakkiliittoa ja hän oli viisi vuotta liiton hallituksen jäsenenä ja tästä ajasta liiton puheenjohtajana 1929–1930. Hän oli myös shakkiosaston toimittajana Veckans Kronika- ja Finlands Schack-lehdissä sekä vuodesta 1929 Hufvudstadsbladetissa. Hindström oli ensi kerran mukana shakkiturnauksissa vuonna 1911 Englannissa Sheffieldin kaupungin edustajana ja vuonna 1913 hän kuului jäsenenä Karlsruhen shakkiklubiin. Helsingin Shakkiklubin jäsenenä Hindström oli vuodesta 1919 ja hän toimi klubin kirjastonhoitajana, sihteerinä ja puheenjohtajana 1927–1928. Vuonna 1936 hänestä tuli klubin kunniapuheenjohtaja. Hindström edusti klubia useissa turnauksissa muun muassa Tallinnassa. Hän järjesti useita tehtäväturnauksia ja oli vuodesta 1935 Suomen Tehtäväniekkain jäsenenä.
Helge Hindströmin puolison Brita Hindströmin mukaan on nimetty Kauniaisissa Britankuja - Britagränden. Kuja vie heidän vanhalle huvilalleen. 
Lähteet.
Schering Rosenhane (1754–1812)

Schering Rosenhane (1754–1812) oli ruotsalainen virkamies ja historioitsija. Hän oli ensin kabinettisihteeri, sitten valtiosihteeri. Hän julkaisi historiaa käsitteleviä teoksia, muun muassa "Svea Rikes konungalängd" (1789) ja "Afhandling om Svea Rikes Råd" (1790).
Portugalin kansanäänestys 2007

Portugalissa järjestettiin kansanäänestys abortin saamisen helpottamista 11. helmikuuta 2007.
Tausta.
Portugalin pääministeri José Sócrates oli luvannut vaalikampanjassaan kansanäänestyksen järjestämisen abortista.
Lokakuussa 2006 maan parlamentti hyväksyi kansanäänestyksessä esitettävän kysymyksen, joka oli seuraava:Concorda com a despenalização da interrupção voluntária da gravidez, se realizada, por opção da mulher, nas 10 primeiras semanas, em estabelecimento de saúde legalmente autorizado?
Tulokset.
Kansanäänestyksen äänestysaktivisuus jäi alle 50 %, eikä se sen puolesta ollut sitova. Pääministeri Socrates kuitenkin sanoi, että aikoo toteuttaa lakimuutoksen tästä huolimatta. Portugalin presidentti Aníbal Cavaco Silva vahvisti kansanäänestyksen mukaisien lakimuutoksen 10. huhtikuuta 2007.
Oswald Heribert Beckman

Oswald Heribert Beckman (syntyjään Bäckman; 15. kesäkuuta 1851 Jalasjärvi – 28. marraskuuta 1924 Glendale, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen lääkäri. Hän oli ensimmäinen Amerikassa lääkärintutkinnon suorittanut suomalainen.
Beckmanin isä oli Jalasjärven seurakunnan pappi Knut Adolf Bäckman ja äiti Amanda Olivia Ammondt. Hän kävi lukiota Tampereella, mutta vanhempiensa kuoltua vuonna 1868 hän meni ensin Turkuun apteekkarin oppipojaksi ja lähti sitten merille. Saavuttuaan New Yorkiin vuonna 1870 hän jätti laivan. Hän purjehti amerikkalaisissa rannikkolaivoissa vuoteen 1874 asti, pääsi sairaanhoitajaksi episkopaalikirkon sairaalaan Philadelphiassa, opiskeli englantia, ja suoritti lopulta lääketieteen tohtorin tutkinnon Jefferson Medical Collegessa (nykyään Thomas Jefferson University) 1884. 
Beckman harjoitti lääkärin ammattia aluksi Clarksborossa, New Jerseyssä. Sieltä hän palasi takaisin Philadelphiaan, jossa hän toimi lääkärinä yhdeksän vuotta, ja kävi sieltä myös suomalaissiirtolaisten luona Pohjois-Michiganissa. Vuonna 1895 Beckman muutti Astoriaan, Oregoniin, sikäläisten suomalaissiirtolaisten lääkäriksi. Hän meni toisen kerran naimisiin suomalaisen sairaanhoitajan kanssa, ja tästä liitosta syntyi kolme lasta. Vuonna 1907 hän muutti San Franciscoon. San Franciscon maanjäristyksen jälkeen hän muutti suomalaissiirtolaisten luokse Fort Braggiin ja rakennutti kaupunkiin sairaalan. Vuonna 1911 hän muutti Glendaleen. Siellä hän sai aivohalvauksen, josta ei koskaan toipunut. 
Beckman oli muun muassa American Medical Associationin sekä Oregonin ja Kalifornian lääkäriseurojen jäsen. Hän oli myös Suomen Lääkäriseuran kunniajäsen. Beckman vieraili Suomessa vuonna 1898, ja tapasi tuolloin Helsingin johtavia lääkäreitä.
Nyaradzayi Gumbonzvanda

Nyaradzayi Gumbonzvanda on zimbabwelainen ihmisoikeusjuristi. Hän on keskittynyt naisten oikeuksiin. Vuosina 2007–2016 Gumbonzvanda toimi nuorten naisten kristillisen yhdistyksen (YWCA) pääsihteerinä ja vuodesta 2024 hän on toiminut UN Womenin apulaispääsihteerinä.
Koulutus.
Gumbonzvanda suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Zimbabwen yliopistossa . Tämän jälkeen hän suoritti jatko-opintoja Uppsalan yliopistosta jonka jälkeen hän valmistui oikeustieteen maisteriksi yliopistosta Etelä-Afrikassa. Hänelle on myönnetty kunniatohtorin arvo oikeustieteestä Massachusettsin yliopistosta.
Ura.
Vuosina 1995 - 1997 Gumbonzvanda työskenteli Zimbabwen naisten lakimiesliiton ensimmäisenä koordinaattorina. Vuosina 1998 - 2001 hän työskenteli lasten järjestö Unicefilla aihealueenaan Liberian ihmisoikeudet. Tämän jälkeen hän työskenteli vuoteen 2007 Yhdistyneiden kansakuntien naisten kehitysohjelman Unifemin alueellisena johtajana. Vuonna 2006 hän perusti Rozaria Memorial Trust -järjestön, joka edistää köyhien alueiden naisten terveydenhuoltoa, koulutusta ja työskentelymahdollisuuksia. Hän toimii järjestön puheenjohtajana. Vuosina 2007–2016 Gumbonzvanda toimi nuorten naisten kristillisen yhdistyksen (YWCA) pääsihteerinä sekä vuosina 2014 - 2022 hyvän tahdon lähettiläänä Afrikan unionin lapsiavioliiton lopettamiseen pyrkivässä kampanjassa. Vuodesta 2024 hän on toiminut UN Womenin apulaispääsihteerinä vastuaalueenaan normatiivinen tuki, koordinointi ja ohjelmien tulokset.
Rhoda Elizabeth Waterman White

Rhoda Elizabeth Waterman White (10. maaliskuuta 1815 – 6. tammikuuta 1898) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tuotantoaan julkaistiin miespuolisen salanimen alla, Uncle Ben of Rouses Point (Rouses Pointin Ben-setä).
Rhoda Waterman syntyi 10. maaliskuuta 1815 Binghamtonissa, New Yorkissa. Hänen isänsä oli lakimies ja poliitikko Thomas G. Waterman ja äitinsä Pamela Whitney Waterman. Hänen perheensä oli episkopaalinen, mutta vuonna 1834 hän meni naimisiin irlantilaisen katolisen lakimiehen James W. Whiten kanssa, josta tuli myöhemmin New Yorkin korkeimman oikeuden tuomari. Vuonna 1837 Rhoda kääntyi itsekin katoliseksi.
Whiten varhaisin fiktiotuotanto kirjoitettiin "Uncle Ben" -salanimen alla. Häntä kuvattiin "kuivaksi vanhaksi poikamieheksi". Tähän tuotantoon kuuluvat romaani "Jane Arlington" (1859), eli tarina hyvätapaisen ja moraalisesti hyveellisen orpolapsen uuratuksesta, ja "Portraits of My Married Friends", eli kuuden humoristisen kuvauksen sarja avioelämästä. Erästä Uncle Benin romaania "The Buccaneer of Lake Champlain" (1854) ei olla löydetty.
Hänen teoksensa "Memoir and Letters of Jenny C. White Del Bal" (1868) kertoo hänen kuolleen tyttärensä elämästä sisältäen hänen tyttärensä kirjeitä, joissa kuvaillaan elämää Panamassa Tomás Cipriano de Mosqueran vallan alaisena.
White oli Yhdysvaltojen ensimmäisen naisen Mary Todd Lincolnin ystävä ja kirjeenvaihtotoveri.
Rhoda Waterman White kuoli 6. tammikuuta 1898 New Yorkissa.
Anna J. Cooper

Anna Julia Cooper (o.s. Haywood, 10. elokuuta 1858 – 27. helmikuuta 1964) oli Yhdysvalloissa syntynyt afroamerikkalainen kirjailija, opettaja, sosiologi ja aktivisti. Hän on historian neljäs afroamerikkalainen nainen, joka on saanut tohtorintutkinnon.
Cooper syntyi vuonna 1858 Raleighissa, Pohjois-Carolinassa, jossa hänen äitinsä Hannah Haywood oli orjatyössä. Hänen isänsä uskotaan olevan Hannahin orjaisäntä Fabius J. Haywood tai tämän veli George. Cooper aloitti koulutuksen Raleighissa, St. Augustinen koulussa ollessaan yhdeksänvuotias. Ollessaan 11-vuotias Cooper sai 100 dollarin arvoisen stipendin kielten- ja matematiikantaitojensa ansiosta. Hän oli koulunsa ensimmäinen nainen, joka pääsi opiskelemaan kreikkaa.
Silloinen Anna Haywood meni naimisiin St. Augustinen teologian opettajan, George A. J. Cooperin kanssa vuonna 1877. George Cooper kuoli vain kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1879. Tämän jälkeen Cooper jatkoi opintojaan Oberlin Collegessa Ohiossa, josta hän valmistui vuonna 1887 matematiikan maisterina.
Cooper julkaisi ensimmäisen kirjansa, nimeltään "A Voice from the South by a Black Woman of the South" vuonna 1892. Cooperin omien sanojen mukaan kyseinen kirja kertoo etelävaltioissa asuvien tummaihoisten naisten tuskasta ja historiasta. Hän oli mukana perustamassa myös useita järjestöjä tummaihoisten oikeuksien puolesta.
Cooper jatkoi opintojaan Columbian yliopistossa vuonna 1911, mutta joutui lykkäämään opintojaan veljensä kuoltua vuonna 1915, jolloin hän joutui huolehtimaan tämän lapsenlapsista. Hän jatkoi vuonna 1924 Pariisin yliopistossa Ranskassa, josta hän sai tohtorintutkinnon 67 vuoden iässä vuonna 1925. Hän toimi opettajana Frelinghuysenin yliopistossa vuoteen 1930, ja rekisterinpitäjänä koulun sulkemiseen asti vuonna 1950.
Cooper kuoli nukkuessaan 105 vuoden iässä 27. helmikuuta 1964. Hänet on haudattu aviomiehensä viereen Raleighiin.
Kentuckyn kansanäänestys abortista 2022

Kentuckyssa järjestettiin kansanäänestys abortista vuoden 2022 välivaalien yhteydessä, jossa pyrittiin muuttamaan osavaltion perustuslakia siten, että abortti olisi kielletty sen nojalla. Ehdotus kaatui enemmistön vastustukseen.
Tausta ja kampanjointi.
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden annettua päätöksensä "Dobbs vastaan Jackson Women’s Health Organization" -tapauksessa, joka pyörsi oikeuden aborttiin koko maan tasolla. Monissa osavaltioissa säädettiin jo ennen korkeimman oikeuden päätöstä ns. liipaisinlakeja, joiden nojalla oikeutta aborttiin rajoitettaisiin, päätöksen mentyä läpi tai esim. kuvernöörin allekirjoituksella. Kentuckyssa aborttikielto astui voimaan saman tien kokrkeimman oikeuden päätöksen antamisen jälkeen.
Kansanäänestyksessä äänestäjille esitettiin seuraava kysymys:Are you in favor of amending the Constitution of Kentucky by creating a new Section of the Constitution to be numbered Section 26A to state as follows: To protect human life, nothing in this Constitution shall be construed to secure or protect a right to abortion or require the funding of abortion?Kentuckyn osavaltion lainsäädäntöelin sääti lain perustuslain muutoksesta maaliskuussa 2021. Ehdotuksen kannattajien kampanja kulki nimellä "Yes for Life", kun taas sen vastustajien kampanja oli nimeltään "Protect Kentucky Access".
Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus

Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus (Naisten oikeuksien sopimus, CEDAW) on naisten tasa-arvoisia ihmisoikeuksia edistävä kansainvälinen sopimus, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi vuonna 1979. Se otettiin käyttöön 3. syyskuuta 1981, ja sen on ratifioinut 189 valtiota, osa tietyin varauksin. Suomi ratifioi sopimuksen vuonna 1986.
Sopimuksen englanninkielisen nimen ("Convention on the Elimination of All Forms of Discrimination against Women") alkukirjaimista syntyy sopimuksesta yleisesti käytetty lyhenne CEDAW. Suomen hallitus on pyrkinyt vakiinnuttamaan sopimuksen nimeksi "YK:n naisten oikeuksien yleissopimus". Hallituksen mukaan nimi heijastelee paremmin sopimuksen laaja-alaisuutta, sillä sopimus ei rajoitu vain syrjinnän kieltämiseen, vaan velvoittaa sopimusvaltioita toimimaan aktiivisesti naisten aseman edistämiseksi.
Sopimuksen sisältö.
Naisten oikeuksien sopimus muodostuu kuudesta osasta ja yhteensä 30 artiklasta. Säännökset tähtäävät sekä muodollisen että tosiasiallisen sukupuolten välisen tasa-arvon saavuttamiseen.
Karkeasti jaoteltuna sopimuksen voi nähdä jakautuvan kolmeen osaan. Ensimmäinen osa koskee naisten osallistumista julkiseen elämänalueeseen, kuten yhteiskunnalliseen päätöksentekoon, työelämään ja koulutukseen. Toinen osa käsittelee yksityistä elämänaluetta, joka aiemmin on jäänyt ihmisoikeussääntelyn ulkopuolelle. Kolmannessa osassa kiinnitetään huomiota kulttuuri- ja perinnekäytäntöjen vaikutukseen naisten mahdollisuuksiin nauttia täysimääräisesti ihmisoikeuksista.
Sopimuksen merkitys.
Naisten oikeuksien sopimus on naisten kannalta tärkein ihmisoikeussopimus ja merkittävin askel YK:n työssä edistää naisten asemaa. Aikaisemmat naisten asemaan liittyvät sopimukset kohdistuivat naisiin yhdistettyihin ongelmiin, kuten naiskauppaan, ja pyrkivät ennen kaikkea suojelemaan naisia. CEDAW pyrkii naisten oikeuksien täysimääräiseen toteutumiseen kaikilla elämänalueilla.
Sopimuksen ratifioineet valtiot ovat oikeudellisesti velvollisia:
Naisten oikeuksien sopimuksen toimeenpanoa valvoo Naisten syrjinnän poistamista käsittelevä komitea (CEDAW). Komitea koostuu 23 riippumattomasta naisten oikeuksien asiantuntijasta eri puolilta maailmaa. Komitean tämänhetkinen puheenjohtaja on Ana Peláez Narváez. Vuodesta 2000 lähtien CEDAW-komitea on voinut suorittaa omia tutkimuksiaan epäillessään, että naisten oikeuksia on loukattu systemaattisesti tai vakavasti. Komitea voi tutkia myös yksityishenkilöiltä saamiaan valituksia.
Gustaf Pihlgren

Gustaf Teofil Pihlgren (s. 29. huhtikuuta 1879 Markaryd, Ruotsi – 4. syyskuuta 1949 Toijala) oli ruotsalaissyntyinen, Suomeen muuttanut tehtailija ja Toijalassa toimivan kangaspuita ja kudontavälineitä valmistavan Toika Oy:n perustaja. Yritys toimi Kauhava Vävskedsfabrik nimisenä vuoteen 1920 saakka ja sen jälkeen nimellä Toijalan Kaidetehdas vuoteen 1987. Tämän jälkeen yrityksen nimi lyhennettiin Toijalan kaiteeksi, ja edelleen Toikaksi.
Pihlgrenin esi-isät olivat jo neljässä sukupolvessa harjoittaneet kaideteollisuutta Ruotsissa. Hän sai kotonaan perusteellisen ammattiopetuksen alalle ja muutti jo nuorena Suomeen. Vuonna 1898 Pihlgren perusti sitten kaidetehtaan Kauhavalle. Tehtaassa alettiin ensimmäisenä Suomessa valmistaa koneellisesti kudontakaiteita, jotka aiemmin oli tehty käsityönä. Kun tehtaan tuotteiden menekki kasvoi Pihlgren siirsi tehtaan vuonna 1920 Toijalaan ja samalla tuotevalikoimaa laajennettiin käsittämään kaikki tärkeimmät kudontavälineet. Pihlgren toimi tehtaansa johtajana vuoteen 1942 asti.
Toisen maailmansodan jälkeen tehtaassa aloitettiin myös kangaspuiden valmistus. 1960-luvulla Toika aloitti viennin muun muassa Yhdysvaltoihin. 1970-luvulla kangaspuutuotanto laajeni ja mallisto kehittyi. Toika piti ulkomaisille kutojille suunnattuja kudontakursseja ja alkoi julkaista "Loimien lomassa"-nimistä lehteä. 1980-luvulla Toika kehitti tietokoneohjatut kangaspuut ja paineilmatoimiset kangaspuut ja 1990-luvulla valmistusohjelmaan tulivat salonkikangaspuut sekä tuotevalikoimaan lisättiin käsityölangat. 
Aiheesta muualla.
Dropout

Dropout (tyyliltään Dropout.tv, DROPOUT tai :DROPOUT) on yhdysvaltalainen samannimisen tuotantoyhtiön omistama suoratoistopalvelu. Dropout aloitti Yhdysvalloissa toimintansa 26. syyskuuta 2018 lanseeraamalla verkkoversion sekä mobiilisovelluksen Androidille ja iOSille. Nykyään palvelu on saatavilla maailmanlaajuisesti.
Dropout tuottaa oman sisältönsä, eikä näytä mainoksia. Palvelun sisältö koostuu suurimmaksi osaksi improvisoidusta komediasta sekä livepelaamisesta. Suosituimpiin ohjelmiin kuuluvat mm. "Dimension 20", Brennan Lee Mulliganin vetämä Dungeons &amp; Dragons roolipeli sekä "Game Changer", Sam Reichin juontama alituisesti muuttuva kilpailuohjelma.
Żabbar

Żabbar () on kaupunki Maltalla. Sen asukasluku oli 17 148 väestönlaskennassa vuonna 2021, jolloin se oli maan kuudenneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Maltan saaren kaakkoisosassa.
Żabbar oli alun perin osa Żejtunia, mutta siitä tuli oma alueensa vuonna 1615. Muodollisen kaupungin statuksen se sai vuonna 1797.
Anni Laukka

Anni Laukka (s. 9. maaliskuuta 1982) on suomalainen kuvanveistäjä, varjoveistosten tekijä, taidegraafikko ja valokuvaaja.
Laukka käyttää teoksissaan varjoa, joka piirtää kuvia. Varjojen pariin hän päätyi jo opiskellessaan. Teosten kuljettaminen on hankalaa, koska ne kootaan paikan päällä. Osa uudemmista teoksista on tehty metallista.
Laukan teoksissa sekalainen materiaali heittää seinälle ihmisiä esittäviä varjokuvia.
Materiaalit, joista varjoveistos muodostuu, liittyvät usein seinälle heijastuvaan varjokuvaan. Ne voivat olla eri paikoista kerättyjä rannekelloja, kosmetiikkatuotteita tai Ukrainan pommitetuista taloista kerättyjä leluja. 
Teoksen lähtökohtana on usein valokuva, jonka avulla kuvaa aletaan koota.
Rakennusmateriaalina on jonkinasteista romua, joka samalla kommentoi kuluttumista, saavutusten mittailua ja suoritusten vertailua. Kritiikin sijaan Laukka pyrkii näkemään asiat kanssaihmisen näkökulmasta. On kommentoitu, ettei teosten kritiikki tarjoa uutta esimerkiksi sosiaalisen median suhteen, joskin toteutus on poikkeva. Seinälle heijastuvia maailmojen suhteen Laukan teoksia on verrattu muun muassa Jaakko Niemelän teoksiin.
Laukka valmistui vuonna 2020 Pietarsaaresta Novian ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmasta. Hänellä on ollut näyttely Kuopion taidemuseossa ja K. H. Renlundin museossa. Hänen töitään on ollut mukana myös valotaiteen näyttelyissä eri museoissa. Laukan teoksia on Turun ja Kuopion taidemuseoiden kokoelmissa.
Katri Pynnöniemi

Katri Pynnöniemi (s. 1975 Forssa) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on vuodesta 2017 lähtien toiminut Helsingin yliopiston ja Maanpuolustuskorkeakoulun vakinaistamispolulla olevana Venäjän turvallisuuspolitiikan apulaisprofessorina (elokuu 2017 – joulukuu 2025).
Pynnöniemi tuli ylioppilaaksi Linikkalan lukiosta (1994). Hän valmistui yhteiskuntieteen tohtoriksi Tampereen yliopistolta (2008). Hänen englanninkielinen, Venäjän liikennepolitiikkaa käsittelevä väitöskirjansa oli otsikoitu "New road, new life, new Russia : international transport corridors at the conjunction of geography and politics in Russia". 
Väitöskirjansa jälkeen hän työskenteli noin 15 vuotta tutkijana Ulkopoliittisessa instituutissa. Pynnöniemen tutkimustyö paneutui laaja-alaisesti järjestelmän muutokseen Venäjällä, Venäjän ja EU:n suhteisiin sekä Venäjän ulkopolitiikkaan.
Kauneimmat rakkauslaulut

Kauneimmat rakkauslaulut suomalaissäveltäjä Kaj Chydeniuksen ensimmäinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin joulukuussa 1977. Albumi sisältää Chydeniuksen säveltämiä rakkauslauluja, joita tulkitsevat muiden muassa Chydeniuksen silloinen vaimo Kaisa Korhonen, runoilija Aulikki Oksanen ja näyttelijä Kristiina Halkola. Albumin kappaleet on sävelletty vuosien 1966 ja 1977 välillä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Kaj Chydenius, ellei toisin mainita.
Julkaisut.
Albumi julkaistiin Love Recordsin toimesta vinyylilevynä ja C-kasettina. Alkuperäisestä vinyylilevypainoksesta osa julkaistiin laminoiduin kansin. Uusi vinyylilevypainos ilmestyi vuonna 1982 ja vuonna 1990 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä. Vuonna 2004 albumi julkaistiin uudelleenmasteroituna painoksena CD:nä, joka sisältää myös kaksi bonuskappaletta. Vuoden 2004 CD-painos sisältää myös kappalekohtaiset soittajatiedot.
Äiti Teresan naisten yliopisto

Äiti Teresan naisten yliopisto (, ) on Tamil Nadun osavaltiossa Kodaikanalissa sijaitseva yliopisto. Sekä opiskelijat että henkilökunta ovat yksinomaan naisia. Se perustettiin vuonna 1984 Tamil Nadun hallinnon määräyksellä edistämään nuorten tyttöjen korkeakouluttautumista. Yliopisto on nimetty katolilaisen pyhimyksen Äiti Teresan mukaan.
Yliopiston kanslerina toimii automaattisesti Tamil Nadun kuvernööri, joka on kaikkien muidenkin osavaltioiden julkisten yliopistojen kansleri. Kansleri nimittää yliopiston varakanslerin. Tammikuussa 2023 tähän virkaan nimitettiin K. Kala.
Yliopistossa on 16 yksikköä ():
Mosta

Mosta () on kunta Maltalla. Sen asukasluku oli 20 998 vuonna 2019, ja se oli väkiluvultaan Maltan kolmanneksi suurin kunta St. Paul's Bayn ja Birkirkaran jälkeen.
Mostan yksi merkittävimpiä nähtävyyksiä on rotundallinen kirkko Neitsyt Marian taivaaseenottamisen basilika.
Edith Ballantyne

Edith Ballantyne (o.s. "Müller", (10. joulukuuta 1922 – 25. maaliskuuta 2025) oli tšekkiläissyntyinen kansainvälisen rauhanliikkeen vaikuttaja. Hän oli Kanadan kansalainen.
Edith Müller syntyi Krnovissa Tšekin Sleesiassa . Hänet varttui Tšekkoslovakiassa vuoden 1938 Sudeettikriisiin asti, jonka yhteydessä hänen perheensä pakeni ensin Englantiin sieltä myöhemmin Kanadaan.
Vuonna 1948 hän muutti pysyvästi Geneveen. Ballantyne toimi Naisten kansainvälisen rauhan ja vapauden liiton pääsihteerinä vuosina 1969–1992 ja kansainvälisenä puheenjohtajana vuosina 1992–1998. Hän oli myös Conference of NGOs:n puheenjohtaja vuosina 1976–1982. Ballantyne on usein työskennellyt YK:n konferensseissa aseriisuntaa, rasismia, naisasiaa, ihmisoikeuksia ja ympäristöä koskeneiden asioiden parissa. Hänelle myönnettiin Gandhi-rauhanpalkinto vuonna 1995.
Ballantynella oli neljä lasta.
Hanna-Mari Lehtonen

Hanna-Mari Lehtonen on suomalainen kapellimestari. 
Lehtonen valmistui musiikkipedagogiksi Pirkanmaan Ammattikorkeakoulusta 2005 pääaineenaan trumpetti ja kapellimestariksi Sibelius-Akatemian musiikinjohdon koulutusohjelmasta 2018. Lehtonen työskentelee Riihimäen musiikkiopistossa yhteismusisoinnin vastuuopettajana ja opettaa orkestereita Suomen musiikkioppilaitoskentän ensimmäisessä kapellimestarivirassa
Lehtonen on säveltänyt ja sovittanut musiikkia erilaisille kokoonpainoille alkeissoittajista ammattilaisiin. Hän kustantaa musiikkia toiminimellään Pink Baton Productions ja hänen musiikkiaan kustantaa myös amerikkalainen Leading Tones Music LCC.
Lehtosen sävellys "Through the Forest" tuli toiseksi Arizonan osavaltionyliopiston sävellyskilpailussa vuonna 2019.
Plautilla Nelli

Plautilla Nelli (1524–1588) oli italialainen nunna ja taidemaalari. Hänen suurikokoisissa öljymaalauksissaan on vaikutteita Fra Bartolomeolta. Myös Girolamo Savonarolan mystisismi ja opetukset vaikuttivat Nellin maalauksiin. Nelli maalasi muun muassa monumentaalikokoisen maalauksen viimeisestä tuomiosta.
Plautilla Nelli on yksi harvoja Giorgio Vasarin "Taiteilijaelämäkerroissaan" mainitsemia naistaiteilijoita. Vasarin mukaan Nellin maalauksia oli Firenzen hienoston taloissa niin paljon, ettei niitä kaikkia voi mainita. Nellin sanotaan olleen ensimmäinen naispuolinen taidemaalari renessanssin Firenzessä.
Luostarin maalaustyöpaja.
Vuonna 1538 varakkaan kauppiasperheen 14-vuotias tytär Nelli meni dominikaanien luostariin, joka oli omistettu Katariina Sienalaiselle.
Uskonnollisten maalausten maalaaminen oli luostarissa tapa välttää joutilaisuutta. Luostari sijaitsi Pyhän Markuksen torin varrella Firenzessä rakennuksessa, joka on myöhemmin purettu.
Plautilla Nelli oli yhteydessä aikansa tunnettuihin maalareihin ja hän peri dominikaani Fra Bartolomeon piirustuksia. Bartolomeon ohella muita häneen vaikuttaneita taiteilijoita olivat Pietro Perugino ja Andrea del Sarto. Nelli ei kuitenkaan voinut varsinaisesti opiskella tai olla oppipoikana. Vasarin mukaan Nelli olisi yltänyt ihmeellisiin suorituksiin, jos olisi voinut opiskella kuten miespuoliset taidemaalarit.
Nelli toimi luostarissa taiteellisen työpajan johtajana. Pyhien kuvien luomista pidettiin jokapäiväisenä työnä, joka toimi hartaudenharjoituksena. Nunnien maalaustyössä arvostettiin dominikaanisten perinteiden vaalimista, käytännössä jonkinasteista konservatiivisuutta taidemaun suhteen.
Luostarissa tehtävät maalaukset vastasivat myös kysyntään, joten nunnat maalasivat sarjoina suosituimpia aiheita, kuten profiilikuvia dominikaanisista pyhimyksistä. Nelli maalasi useita kuvia luostarin nimikkopyhimyksestä Katariina Sienalaisesta. Maalausten myynti oli luostarille tärkeää siksikin, että 1566 alkaen luostari ei voinut enää ottaa vastaan lahjoituksia luostarin ulkopuolelta.
"Viimeinen ehtoollinen" -maalaus ja sen restaurointi.
Vasarin maininta Plautilla Nellistä johti "Advancing Women Artists" -nimisen järjestön perustamisen. Yhdistys on organisoinut Nellin ja muiden sivuun jääneiden naistaiteilijoiden teosten restaurointia ja tiedon tarjoamista historian naispuolisista taiteilijoista. Ensimmäisiä projekteja oli Nellin "Viimeisen ehtoollisen" entisöinti. Vuonna 2019 valmistunut ja joukkorahoituksella toteutettu restaurointi kesti neljä vuotta.
Nellin "Viimeinen ehtoollinen" on ainoa tunnettu tämän kokoluokan maalaus tästä aiheesta naismaalarilta. Sitä pidetään myös sommittelullisesti kunnianhimoisena. Anatomian opiskelu oli naisilta kielletty, ja 13 mieshahmon kuvaaminen luonnollisessa koossa oli perinteiden vastaista. Näin tärkeät aiheet varattiin muutenkin uransa huipulla oleville miesmaalareille.
Scarlett Curtis

Scarlett Curtis (s. 1995) on englantilainen kirjailija, aktivisti ja journalisti. Hän on julkaissut kaksi Sunday Times bestselleriä ja on yksi aktivisti kollektiivi "The Pink Protestin" perustajista.
Curtisin äiti on juontaja Emma Freud ja isänsä on käsikirjoittaja Richard Curtis. Curtisin isoisoisoisä on Sigmund Freud. Vuonna 2003 Curtisilla oli pieni roli hänen isänsä elokuvassa Rakkautta vain.
Curtisin kirjoituksia on julkaistu muun muassa "The Guardianissa, The Telegraphissa, The Timesissa," ja "Voguessa". Hän on oli "The Sunday Timesin" "Gen Z" kolumnisti vuodesta 2016 vuoteen 2018. Siihen liittyen hänen työhönsä kuului television katsominen, googlettelu ja podcastien kuuntelu. 
Vuonna 2017 Curtis oli mukana perustamassa "The Pink Protest" feminstiaktivistien kollektiivia, jonka tavoitteena on auttaa nuoria vaikuttamaan asioihin. Kollektiivi on muun muassa ollut mukana kampanjoissa, jotka ovat johtaneet kahden lain muuttumiseen. Ennen kollektiivin perustamista hän oli vuoden töissä Global CItizenissä ja hän oli 18 kuukautta YK:n "The Global Goals" -kampanjan somevastaavana.
Vuonna 2018 Curtis julkaisi "Feminists Don't Wear Pink (and other lies)" -nimisen kirjan. Kirja on kokoelma 52 eri naisen kirjoittamia esseitä. Kirja voitti "National Book Awards" -palkinnon vuonna 2018. Vuonna 2019 hän julkaisi "It's Not OK to Feel Blue (and other lies)" -nimisen kirjan. Kirja on kokoelma yli 60 ihmisen mielenterveyteen liittyvistä kokemuksista. Kirjojan on myyty yli 200000 kappaletta ja ne on julkaistu 12 eri maassa.
Vuonna 2019 Curtis oli yksi BBC:n "100 Women" -listalle valituista naisista.
Vuonna 2019 Curtis sai "Changemaker" -palkinnon, joka annetaan nuorelle aktivistille. Hän on YK:n Yhdistyneen kuningaskunnan naisten edustaja. Vuonna 2020 hän oli yksi "Women's Prize for Fiction" -palkinnon tuomareista.
Vuonna 2023 Curtis debytoi käsikirjoittajana kirjoitettuaan Amazonin "The Summer I Turned Pretty" -sarjan toisella kaudella. Hän on käsikirjoittajana myös tulevassa "We Were Liars" -sarjassa.
Ayala Kerem

Ayala Kerem (s. 22. syyskuuta 2001) on israelilainen kiipeilijä. Hän on osallistunut kansainvälisiin kilpailuihin vuodesta 2017 lähtien. Boulderoinnin maailmancupeissa hän on yltänyt finaaliin monta kertaa. Hänen paras sijoituksensa on neljäs, jonka hän on saavuttanut kaksi kertaa: Brixenissä vuonna 2023 ja Hachiojissa samana vuonna. Nuorten Euroopanmestaruuskisoissa hän oli vuonna 2019 boulderoinnissa neljäs. Vuoden 2023 maailmanmestaruuskisoissa hän sijoittui boulderoinnissa kymmenenneksi. Vuoden 2023 boulderoinnin maailmancupin Soulin osakilpailussa hän oli karsinnoissa ainoa kaikki viisi karsintareittiä kiivennyt.
Anastasia Sanders

Anastasia ”Annie” Sanders (s. 22. heinäkuuta 2007) on yhdysvaltalainen kiipeilijä. Hän on osallistunut kansainvälisiin kisoihin vuodesta 2021 lähtien.
Vuoden 2021 nuorten maailmanmestaruuskisoissa hän voitti kultaa boulderoinnissa, lead-kiipeilyssä ja yhdistetyssä kiipeilyssä. Samana vuonna hän oli nuorten Yhdysvaltainmestaruuskisoissa boulderoinnissa ja leadissä ensimmäinen ja nopeuskiipeilyssä kolmas. Vuonna 2021 hän myös kiipesi Red River Gorgessa Yhdysvalloissa "Omaha Beach" -nimisen 8b+ vaikeustasoisen reitin ensimmäisellä yrityksellään.
Vuonna 2022 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden boulderoinnissa ja lead-kiipeilyssä. Vuonna 2023 hän voitti maajoukkuekarsintakilpailun saaden paikan Yhdysvaltain kiipeilymaajoukkueeseen. Vuoden 2023 boulderoinnin maailmancupissa hän pääsi finaaliin kaksi kertaa. Hänen sijoituksistaan paras oli neljässija Salt Lake Cityn osakilpailussa.
Andrea Kümin

Andrea Kümin (s.29. lokakuuta 1997) on sveitsiläinen kiipeilijä. Vaikein hänen ulkokivillä kiipeämänsä reitti on 8A ja ulkokallioilla hänen vaikein reittinsä on 8c. 
Küminin vanhemmat veivät hänet kiipeämään ennen kuin hän osasi kävellä. Hänen perheensä meni usein lomamatkoilla ulos kiipeämään. Yhdeksänvuotiaana hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa. Vuonna 2008 hän alkoi osallistua kansallisiin kilpailuihin ja vuonna 2011 hän pääsi Sveitsin kiipeilymaajoukkueeseen.
Kümin on osallistunut kansainvälisiin kilpailuihin vuodesta 2011 lähtien. Vuonna 2016 hän oli nuorten Euroopanmestaruuskisoissa lead-kiipeilyssä omassa ikäluokassaan kolmas. Boulderoinnin maailmanmestaruuskisoissa hän oli kuudes vuonna 2021. Boulderoinnin maailmancupeissa hänen paras sijoituksensa on kolmas Meiringenin osakilpailusta vuodelta 2022.
Nonoha Kume

Nonoha Kume (; s. 2003) on japanilainen kiipeilijä. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden lead-kiipeilyssä omassa ikäluokassaan vuonna 2021 ja vuonna 2022. Vuonna 2023 hän oli lead-kiipeilyn maailmancupin Chamonixin osakilpailussa toinen.
Hélène Janicot

Hélène Janicot (s. 13. joulukuuta 1993) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut lead-kiipeilyyn. Hän oli kolmas Chamonixin osakilpailussa vuoden 2023 lead-kiipeilyn maailmancupissa. Myös vuosina 2014 ja 2013 hän oli maailmancupin osakilpailussa kolmas. Vuonna 2012 hän voitti maailmancupin Briançonin osakilpailun. Euroopanmestaruuskisoissa hän oli kolmas vuonna 2013. Vuonna 2010 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden ja hopeaa maailmancupin Chamonixin osakilpailussa. Vuonna 2009 hän oli nuorten maailmanmestaruuskisoissa toinen ja vuonna 2008 kolmas.
Janicot aloitti kiipeilyn yhdeksänvuotiaana. Kansainvälisiin kilpailuihin hän on osallistunut vuodesta 2008 lähtien.
Manon Hily

Manon Hily (s. 1994) on ranskalainen kiipeilijä, joka on erikoistunut lead-kiipeilyyn. Vuonna 2023 hän voitti Ranskanmestaruuden ja vuonna 2022 hän oli Euroopanmestaruuskisoissa kolmas. Vuonna 2023 hän oli maailmancupin Briançonin osakilpailussa kolmas. Vuonna 2013 hän oli nuorten maailmanmestaruuskisoissa omassa ikäluokassaan kolmas. Euroopan Youth Cupeja hän on voittanut sekä boulderoinnissa, että lead-kiipeilyssä. Vaikein hänen kiipeämänsä reitti on 8c+/9a vaikeustasoinen "Era Vella".
Hän tekee kiipeilyn ohella myös töitä sairaanhoitajana.
Lähteet.
Angela Eiter

Angela Eiter (s. 27. tammikuuta 1986) on itävaltalainen kiipeilijä. Hän oli ensimmäinen 9b-vaikeustasoisen reitin kiivennyt nainen. Hän voitti kolme peräkkäistä lead-kiipeilyn maailmancupin kokonaiskilpailua vuodesta 2004 vuoteen 2006. Maailmanmestaruuksia hän voitti neljä.
Eiter aloitti kiipeilyn 11-vuotiaana. 16-vuotiaana vuonna 2002 hän alkoi osallistua maailmancupeihin. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa hän voitti vuonna 2003. Hän voitti Euroopanmestaruuden vuonna 2010. Vuonna 2011 hän voitti kahdennenkymmenennenviidennen maailmancupin osakilpailunsa. Hän lopetti kilpailemisen vuonna 2013.
Vuonna 2017 hän kiipesi 9b-vaikeustasoisen "La Planta de Shiva" -nimisen reitin. Vuonna 2020 hän teki ensinousun 9b-vaikeustasoiseen "Madame Ching" -reittiin.
Kiivettyjä reittejä.
9b:
9a:
Väinö Lindberg

Väinö Valdemar Lindberg (22. maaliskuuta 1938 Hämeenlinna – 14. maaliskuuta 2022 Turku) oli suomalainen virkamies, opettaja, pappi ja yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka sai sosiaalineuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Väinö Lindberg syntyi Roobert Eedvard Lindbergin ja Saara Elisabeth (Anni) Aspin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1977 oli Tuula Annikki Sassi. Lindberg tuli pastoriksi Suomen Vapaakirkon teologisesta opistosta Hangossa 1957. Hän oli tullilaitoksen virkamies 1962–1981, Jyväskylän Ammatillisen Kurssikeskuksen päätoiminen tuntiopettaja 1979–1981, Helsingin yliopiston suunnittelija ja kurssinjohtaja 1982–1984, Mustalaislähetyksen, myöhemmin Romano Missio, kenttäsihteeri 1984–1990, Turun Ammatillisen Aikuiskoulutuskeskuksen päätoiminen tuntiopettaja 1991 ja Turun ja Porin lääninhallituksen suunnittelija 1991–1996.
Helsingin yliopiston sivutoiminen tuntiopettaja Lindberg oli 1983, Paimion Ammatillisen Aikuiskoulutuskeskuksen sivutoiminen tuntiopettaja 1991 ja Turun Ammatillisen Aikuiskoulutuskeskuksen sivutoiminen tuntiopettaja 1992. Hän oli myös Teuvan vapaaseurakunnan pastori 1997–1999 ja Porvoon vapaaseurakunnan pastori ja johtaja 1999–2000.
Romaniasioiden asiantuntijana ja yhteiskunnallisena vaikuttajana Lindberg oli monien yhdistysten, järjestöjen ja toimikuntien jäsen. Romano Missiossa hän toimi kaiken kaikkiaan yli 50 vuotta. Lindberg oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen 2007–2012 ja toimi aktiivisesti Suomen Kristillisdemokraattien piirissä. Sosiaalineuvoksen arvonimen hän sai 2002.
Pertti Avola

Pertti Avola (s. 1955) on suomalainen elokuvakriitikko ja -toimittaja. Hän on aloittanut elokuvakriitikkona 1975 ja kirjoittanut elokuvista ja televisiosarjoista 1980-luvulta asti "Iltalehteen" ja "Helsingin Sanomiin", myöhemmin myös muun muassa "Ilta-Sanomiin", "Aamulehteen" sekä "Seuraan" ja Otavamedian lehtien "Tv-maailma"-liitteeseen. Elokuvan ja tv:n lisäksi hänen aihepiireihinsä ovat ajoittain kuuluneet myös populaarimusiikki ja viihdekirjallisuus.
1990-luvulla Avola oli yksi WSOY:n "Ison tietosanakirjan" ja "TOP – koululaisen tietokeskus" -sarjan kirjoittajista. Vuonna 2017 Jalava julkaisi Avolan tietokirjan "Ruutia valkokankaalla: elokuvien villi länsi".
Ruutin luterilainen seurakunta

Ruutin luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Hyvinkäällä. Seurakunta perustettiin vuonna 2019. Seurakunnan taustalla oli Lähetyshiippakunnan vuodesta 2014 Hyvinkäällä järjestämä opetustoiminta. Opetustoiminta kehittyi messutoiminnaksi vuonna 2017. Seurakunnan järjestäytyminen tapahtui 24. elokuuta 2019. Seurakunta kokoontuu kuun ensimmäisenä ja kolmantena sunnuntaina Raittiustalolla.
Simona Quadarella

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Simona Quadarella (s. 18. joulukuuta 1998 Rooma) on italialainen uimari. Hän on voittanut vapaauinnissa kolme maailmanmestaruutta ja 11 Euroopan-mestaruutta. Olympialaisista hän on saanut yhden pronssimitalin.
Uintiura.
Quadarella voitti nuorten kesäolympialaisissa 2014 kultaa 800 metrin vapaauinnissa. Seuraavana vuonna nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa ja saavutti hopeaa 800 metrillä.
Quadarella kilpaili yleisen sarjan arvokilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 2016, jolloin hän sijoittui Lontoon pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi sekä 800 metrin että 1 500 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2017 hän saavutti ensimmäiset yleisen sarjan arvokisamitalinsa: pronssia Budapestin pitkän radan MM-kilpailujen 1 500 metrillä ja Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailujen 800 metrillä. Samana vuonna hän voitti universiadeissa kultaa 800:lla ja 1 500 metrillä.
Vuonna 2018 Quadarella voitti Glasgow'n pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa 400:n, 800:n ja 1 500 metrin vapaauinnissa. Hangzhoun lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 800 metrillä. Vuonna 2019 Gwangjun pitkän radan MM-kilpailuissa Quadarella voitti kultaa 1 500 metrillä ja sijoittui hopealle 800 metrillä. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 400:lla ja 800 metrillä. Budapestin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 Quadarella uusi kolmen vuoden takaisen kolmen kultamitalin saavutuksensa ja saavutti 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia. Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia 800 metrin vapaauinnissa ja sijoittui viidenneksi 1 500 metrillä. Vuoden 2021 lopulla Quadarella saavutti Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa kaksi hopeamitalia ja Abu Dhabin lyhyen radan MM-kilpailuissa yhden pronssin.
Quadarella saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 pronssia 800 metrillä. Samana vuonna Rooman pitkän radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa kahdella pisimmällä vapaauintimatkalla ja sai hopeaa 400 metrillä. Fukuokan pitkän radan MM-kilpailuissa 2023 Quadarella sijoittui hopealle 1 500 metrin vapaauinnissa. Vuoden 2023 lopulla Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 400 metrillä ja sai hopeaa kahdella pidemmällä vapaauintimatkalla. Dohan pitkän radan MM-kilpailuissa 2024 Quadarella voitti kultaa 800:lla ja 1 500 metrillä. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi 800 ja 1 500 metrin vapaauinneissa. Budapestin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2024 hän sai hopeaa 1 500 metrillä. Singaporen pitkän radan MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa. Quadarellan finaalissa uima aika 15.31,79 on uusi Euroopan ennätys.
Hyvinkään baptistilähetys

Hyvinkään Baptistilähetys on vuonna 2000 perustettu hyvinkääläinen baptistiseurakunta. Seurakunta on itsenäinen ja paikallisjohtoinen. Seurakunta toimii Hyvinkäällä sekä sen lähiympäristössä. Seurakunnan toiminta alkoi perustajajäsenten evankeliointi- ja opetustyöstä paikkakunnalla. Seurakunta järjestäytyi vuonna 2000 ja se on rekisteröity 28. elokuuta 2000. Seurakunnan toimintaan kuuluvat muun muassa viikottaiset raamattupiirit sekä rukouskokoukset. Seurakunta on tehnyt työtä alkoholistien, syrjäytyneiden ja yksinäisten ihmisten parissa.
Kuitubetoni

Kuitubetoni on kuiduilla vahvistettua betonia, joko perinteisen tankoraudoituksen lisänä tai tankojen korvaajana. Kuidut vahvistavat tankoraudoituksen tapaan betonin vetolujuutta, jotta betoni ei halkeaisi tai rakenneosa katkea niin helposti. 
Kuitutyypeistä yleisin on teräskuitu, mutta markkinoille on tulossa yhä enemmän muun muassa polymeeri- ja lasikuituja. 
Kuitubetonin yleisimpiä käyttökohteita ovat ruiskubetonit, pintabetonit, maanvaraiset laatat ja paalulaatat. Kuitubetonia on käytetty myös muun muassa seinissä, pilareissa, välipohjalaatoissa, ulkotilojen laatoissa (kuten jalkakäytävät) sekä erilaisissa betonituotteissa, kuten kaivonrenkaissa. Suomessa kuitubetonin käyttö on ollut vähäisempää kuin esimerkiksi naapurimaissa, sillä kotimaisten suunnitteluohjeiden saatavuus on ollut heikkoa. 
Yleistä.
Kuitujen käyttö perustuu työmaalla saataviin etuihin: raskaita teräsverkkoja ja tankoja ei tarvitse kuljettaa tai kasata yhtä paljon tai jopa ollenkaan. Kuidut sekoitetaan betoniin jo valmistusvaiheessa. Ne tuovat betoniin lisähintaa, mutta säästävät aikaa ja rahaa työmaalla.
Kuidut voivat korvata betonin raudoituksen tietyin edellytyksin, mutta ne voivat toimia myös tankoraudoituksen lisänä. Esimerkiksi kantavissa, sortumavaarassa olevissa rakenteissa edellytetään vähintään onnettomuusraudoitusta, joka toteutetaan tankoraudoitteena. Myös esimerkiksi pilarien yläpäät ja laatan reunat saatetaan vahvistaa tangoilla, jotta betonirakenne ei lohkeilisi. Palkkien taipumaraudoitus toteutetaan tankojen avulla mutta kuidut toimivat palkeissa hyvänä leikkausraudoituksena. 
Kuitubetonin lujuus perustuu jäännöstaivutusvetolujuudelle. Se tarkoittaa sitä, että betonin jo haljettua kuidut eivät anna halkeaman avautua. Toisin sanoen kuidut tekevät betonista sitkeän. Mikäli rakenteeseen on asetettu tiukka halkeilurajavaatimus, kuitujen käyttöä ilman tankoraudoitusta ei suositella.
Käyttökohteet.
Kuitubetonia käytetään Suomessa yleisimmin maanvaraisiin laattoihin, paalulaattoihin, ruiskubetoniin ja pintabetonilattioihin. Ulkomailla on toteutettu vaativimpiakin kohteita, kuten Virossa sijaitseva 16-kerroksinen Rocca Tower, jossa on käytetty kuitubetonisia välipohjia. 
Kuitubetoni soveltuu myös betonituotteisiin, kuten kaivonrenkaisiin ja pihalaattoihin. Kulkuväylissä ja muissa ulkotilojen laatoissa kuitubetoni toimii myös. Esimerkiksi polyymerikuidut, eli muovikuidut, soveltuvat kulutuspinnoille hyvin, sillä polymeerikuidut eivät ole niin suureksi haitaksi pintaan noustessaan kuin teräskuidut. 
Kuitubetonissa ei tarvitse huolehtia terästankojen vaatimista betonipeitteistä eli suojaetäisyyksistä. Rasitusluokasta riippuen terästankojen ja betonipinnan välissä täytyy olla betonia jopa useita senttimetrejä, joka pakottaa betonirakenteen tiettyyn paksuuteen. Pelkkiä kuituja käytettäessä tätä vaatimusta ei ole, ja se mahdollistaa ohuemmat rakenteet esimerkiksi betonisten ulkoseinäelementtien ulkokuorissa.
Marrit Steenbergen

 
 
 
Marrit Steenbergen (s. 11. tammikuuta 2000 Ooststellingwerf) on alankomaalainen uimari. Hän on voittanut neljä maailmanmestaruutta ja kahdeksan Euroopan-mestaruutta. Hän on menestynyt vapaauinnin lisäksi sekauinnissa.
Steenbergen on voittanut useiden viestimestaruuksien lisäksi henkilökohtaisen Euroopan-mestaruuden 200 metrin vapaauinnissa Kazanin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2021 sekä sadan ja 200 metrin vapaauinnissa Rooman pitkän radan EM-kilpailuissa 2022. Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 100 metrin sekauinnissa Melbournessa 2022 sekä pitkän radan maailmanmestaruuden 100 metrin vapaauinnissa Dohassa 2024 ja Singaporessa 2025. Tokion olympialaisissa kesällä 2021 hän ui 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerässä; Alankomaat sijoittui loppukilpailussa neljänneksi.
Uusi Poru

Uusi Poru (), myös "Uusi-Poru", on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Serepetan luterilaisen seurakuntaan. Nykyään se kuuluu hallinnollisesti Leningradin alueen Lomonosovin piiriin.
Kylän nimi polveutuu varmasti inkeroisesta Kangas-nimestä, jotka kirjurit ovat kääntäneet venäjäksi (bor - "kangas, nummi"). Uusi Poru esiintyy kartoilla 1800-luvun alussa (lähellä sijatseva Vanha Poru - 1600-luvulla).
Vuonna 1849 kylässä asui 41 inkeriläistä (savakoita), 19 miestä ja 22 naista, ja 38 venäläistä. Kylän isot suvut oli Parisniekka ja Perosti. Molemmat sukunimet olivat harvinaisia, ja yleisiä vain Inkerissä.
Vuonna 1926 Uusi-Porussa oli 21 taloa ja 106 asukasta, niistä 43 henkilöä (8 taloa) - inkeriläisiä. 
Toisen maailmansodan aikana kylä oli saksalaisjoukkojen miehittämä. Vuosina 1943-1944 inkeriläisiä vietiin Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikyläänsä, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.
Noora Schroderus

Noora Schroderus (s. 1982 Pirkkala) on Salossa asuva ja työskentelevä suomalainen kuvanveistäjä. Schroderus käsittelee teoksissaan muun muassa erilaisia vallan rakenteisiin ja sukupuoleen liittyviä kysymyksiä ja ottaa niissä kantaa usein hienoisen sarkastisella otteella. Hänelle myönnettiin vuonna 2025 Suomi-palkinto.
Taiteellinen työskentely.
Schroderuksen teosten materiaalivalikoima on laaja. Hän hyödyntää niissä muun muassa postikortteja, pronssia, terästä, lyöntimetallia, muovia, vaneria ja tekstiiliä, kuten flanellia, satiinia ja lankoja. Teoksissaan Schroderus karnevalisoi oletuksia esineiden muodoista ja ominaisuuksista ja haastaa sukupuolittuneita ajattelumalleja. Esimerkiksi Soft Tools -veistossarjan (2006) kankaista valmistetut moottorisahat, porat ja ruuvimeisselit muistuttavat värikkäitä pehmoleluja haastaen työkalujen maskuliinista maailmaa. Toistuva piirre Schroderuksen teoksissa on myös erilaiset vääristymät, kuten Fiskarsin oransseja saksia muistuttavien valettujen veistosten vääntyneet ja valuvat muodot teoksessa Still life (2019). Schroderus on käyttää teoksissaaan myös tekstiilikäsityön tekniikoita kuten kirjointaa. Setelisarjan teoksissa Schroderus on tehnyt värikkäillä langoilla seteleiden muotokuviin lisäyksiä rakentaen niihin uusia merkityskerroksia. 
Schroderus on esitellyt teoksiaan yksityis- ja ryhmänäyttelyissä vuodesta 2006 lähtien. Hän on työskennellyt myös residensseissä Ranskassa ja muissa pohjoismaissa. Schroderus on toteuttanut suurikokoisia veistoskokonaisuuksia myös yhdessä puolisonsa kuvanveistäjä Kimmo Schroderuksen kanssa. Taiteilijapari kuvaa taiteelliselle työskentelylle keskeiseksi tietyn materiaalin tai tekniikan mahdollisimman hyvän hallinnan. 
Opinnot.
Schroderus on opiskellut taidetta Oriveden opistossa vuosina 2001–2002 sekä Kankaanpään taidekoulun kuvanveiston laitoksella vuosina 2002–2006. Vuonna 2014 hän valmistui taiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta.
Claire Curzan

Claire Marie Curzan (s. 30. kesäkuuta 2004 Cary, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen uimari. Hän saavutti vuonna 2021 Tokion olympialaisissa hopeaa uituaan Yhdysvaltain joukkueessa 4 × 100 metrin sekauintiviestin alkuerässä. Henkilökohtaisessa 100 metrin perhosuinnissa hän karsiutui loppukilpailusta oltuaan välierissä kymmenes. 
Curzan voitti Dohan pitkän radan MM-kilpailuissa 2024 kultaa kaikilla kolmella henkilökohtaisella selkäuintimatkalla. Hän on voittanut pitkän radan maailmanmestaruuden lisäksi naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 2022 ja 2025 sekä vastaavassa sekajoukkueiden viestissä 2022 ja 2024. Hän on saavuttanut MM-hopeaa 100 metrin perhosuinnissa 2024 sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa ja molemmissa 4 × 100 metrin vapaauintiviesteissä 2022, sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä 2024 ja 200 metrin selkäuinnissa 2025.
Curzan saavutti lyhyen radan MM-kilpailuissa 2021 kultaa molemmissa naisten vapaauintiviesteissä, hopeaa molemmissa 4 × 50 metrin sekauintiviesteissä sekä pronssia 50 ja 100 metrin perhosuinneissa. Lyhyen radan MM-kilpailuissa 2022 hän sai kultaa naisten 4 × 50 metrin vapaauinti- ja 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä, hopeaa 50 ja 200 metrin perhosuinneissa, naisten 4 × 50 metrin sekauinti- ja 4 × 100 metrin vapaauintiviesteissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa.
Hyvinkään vapaaseurakunta

Hyvinkään vapaaseurakunta on Hyvinkäällä toimiva vapaaseurakunta. Seurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Pekka Hartikianen ja seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkkoon. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Hyvinkään keskustassa Donnerikadulla. Seurakunnan toimintaan kuuluu jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsityö pyhäkoulun ja perhekirkon muodossa, pienryhmätoiminta, diakoniatyö ja ruokajakelu. Hyvinkään vapaaseurakuntaan kuuluu noin 80 jäsentä. Vapaaseurakunnan toimintaan on osallistunut runsaasti myös afrikkalaistaustaisia henkilöitä. Afrikkalaismessuissa saarnataan ranskaksi, minkä lisäksi messuissa lauletaan ja tanssitaan.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2023

Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2023 järjestettiin Fukuokassa Japanissa 14.–30. heinäkuuta 2023. Kilpailuohjelmaan kuuluivat ratauinti, avovesiuinti, taitouinti, uimahypyt, korkeat uimahypyt ja vesipallo.
Kilpailut oli alun perin tarkoitus järjestää vuonna 2021. Tokion olympialaisten siirryttyä koronaviruspandemian vuoksi vuodelle 2021 siirrettiin MM-kilpailuja vuodella eteenpäin. Japanin edelleen huonon koronavirustilanteen vuoksi Fukuokan MM-kilpailut päätettiin tammikuussa 2022 siirtää vielä vuoteen 2023 ja vuoden 2022 kilpailut sai järjestettäväkseen Unkarin Budapest.
Kilpailujen menestyneimmät maat olivat 20 kultamitalia voittanut Kiina ja 15 kultamitalin Australia sekä eniten mitaleja, 44 kappaletta, joista vain seitsemän oli kultaa, saanut Yhdysvallat.
Hyvinkään adventtiseurakunta

Hyvinkään adventtiseurakunta on vuonna 1949 perustettu hyvinkääläinen adventtiseurakunta. Seurakunnan pastori on Sakari Vehkavuori. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko-kirkkokuntaan Seurakunnan tilat sijaitsevat Hyvinkään keskustassa, Seittemänmiehenkadulla. Tilat on rakennettu vuonna 1955 ja rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Risto Sammalkorpi. Rakennus vihittiin käyttöön 14. tammikuuta 1956. Adventtikirkon rakennus on sijoitettu puistomaiseen rinteeseen. Rakennus on rapattu valkoiseksi ja siinä on loiva harjakatto sekä matalampi siipirakennus. Seurakunnalla oli erityisen vahva aika 1960-luvulla. Hyvinkään adventtiseurakuntaan kuuluu noin 70 jäsentä.
Tytti Roto

Tytti Roto, artistinimeltään Ty Roxy, on suomalainen vaihtoehtopoppia tekevä ja esittävä muusikko. Hänen musiikkinsa nojaa 1980-luvun tyylikeinoihin, kuten syntetisaattoriin instrumenttina. Esimerkiksi soolomusiikissa DIY-kulttuuri ja niin sanotun matalan estetiikan eli lo-fin hyödyntäminen ovat osa musiikin tekemistä sekä sen soundia. Roto julkaisi ensimmäinen sooloalbuminsa "音楽 (Music), joka" ilmestyi vuonna 2021 Fonal Recordsin julkaisemana. Hän on kuulunut yhtyeisiin Kissa, Ghost World, Plastic Tones, Rosettes ja Tamara Luonto. Roton ja Ville Valavuon muodostaman Modem-syntikkapopyhtyeen albumi "Megalomania" julkaistiin huhtikuussa 2024. Julkaisun musiikkityyli edustaa 1980-luvun tyylistä syntetisaattoripoppia, jossa on vaikutteita italodiskosta.
Roto sai tunnustuksena Indie Awards 2023 -tapahtumassa Radio Helsingin kunniamaininnan.