tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sota (sarjakuvahahmo)

Sota (oikealta nimeltään Abraham Lincoln Kieros) on fiktiivinen henkilö Marvel Comicsin sarjakuvissa. Hän oli yksi Tuhon ratsumiehistä ja taisteli Ryhmä-X:ää vastaan. 
Historia.
Sota taisteli Vietnamin sodassa ja menetti kykynsä liikkua. Häntä pidettiin sairaalassa hengityslaitteissa, mutta hän tunsi, että hänet oli unohdettu. Tuho ilmestyi hänelle eräänä päivänä ja lupautui palauttamaan tämän kyvyn liikkua ja antaa tälle mahdollisuuden kostaa niille, jotka olivat työntäneet hänet syrjään. Abraham suostui ja sai taas mahdollisuuden liikkua, minkä ansiosta hän pystyi taas käyttämään mutanttivoimaansa; luoda räjähdyksiä lyöden kätensä yhteen. Hän myös liittyi Tuhon ratsumiehiin.
Sota halusi pitää tilanteet hallinnassaan ja esiintyi ratsumiesten johtajan ensimmäisessä taistelussaan Tekijä-X:ää vastaan. Nälkä ja Rutto eivät kuitenkaan suostuneet ottamaan käskyjä vastaan häneltä ja lähtivät omille asioilleen. Hieman myöhemmin, Kuolema, alkoi ratsumiesten johtajaksi.
Hyökätessään Manhattanille, Sota hyökkäsi välittömästi Kykloopin kimppuun ja hieman myöhemmin Tuho telesiirsi hänet takaisin alukselleen, missä Sota taisteli muiden Tekijä-X:n jäseniä vastaan. Sota kuitenkin hävisi Jäämiehelle ja Tuhonkin suunnitelmat menivät pilalle. Tuho sitten otti Sodan mukaansa ja pakeni.
Myöhemmin Sota hyökkäsi Kykloopin ja Jäämiehen kimppuun, mutta pakeni, kun Caliban kaappasi Jean Greyn ja Kykloopin, minkä jälkeen he veivät kaksikon Tuholle, joka oli oikeasti Herra Pahuus. Ryhmä-X kuitenkin voitti heidät.
Paljon myöhemmin Sota oli ilmeisesti hylätty ja jätetty sairaalaan jälleen halvaantuneena kaulasta alaspäin. Uusia voimia saanut Arkkienkeli kuitenkin saapui Sodan luokse parantaen hänet ja antaen Sodalle mahdollisuuden aloittaa uusi elämä.
Kontingenssi

Kontingenssi (lat. "contingentia" 'mahdollisuus, sattuma') tarkoittaa filosofiassa ja logiikassa välttämättömyydestä eroavaa satunnaisuutta; tapahtumaa, joka ei ole väistämätön. Kontingentissa ilmiössä on useita mahdollisuuksia: jokin yksittäinen vaihe voi tapahtua tai jäädä tapahtumatta.
Jaottelu.
Kontingenssi voidaan jakaa heikkoon ja vahvaan kontingenssiin.
Totuusarvon määräytyminen.
Kontingenssin vallitessa propositio ei ole kaikissa merkityksissään totuusarvoltaan "tosi" eikä myöskään kaikissa merkityksissään totuusarvoltaan "epätosi". Propositio voi olla kontingentti silloin kun sen totuusarvo määräytyy sen sisältämien loogisten operaattorien ja minkä hyvänsä sen sisältämän atomilauseen perusteella. Kontingentin proposition arvo on riippuvainen tosiasioista, kun taas analyyttinen propositio on aina tosi riippumatta mistään sisältämistään tosiasioista.
Ennustettavuus.
Kontingenttien tapahtumien ennustaminen ja suunnittelu ovat mutkikkaampia kuin muiden, koska niiden seuraus ei ole itsestään selvä. Tällöin myös ennusteiden tekeminen on vaikeampaa. Kontingenssin selvittämisessä keskeistä on tutkia eri mahdollisuuksien välttämättömyyttä suhteessa niiden ilmenemiseen.
Kontingentille ilmiölle tyypillistä on, että jos tapahtuma toistetaan, voidaan saada paljon tai vähän erilainen tulos.
Tämän pohjalta Stephen Jay Gould esitti teoksessaan "Wonderful Life", että jos evoluutio alkaisi alusta, olisi epätodennäköistä että ihminen kehittyisi uudestaan — toisin sanoen evoluutio on kontingentti ilmiö.
Myös Edward Lorenzin perhosvaikutus nojaa kontingenssiin. Jos perhosen siipien aikaansaama muutos ilmakehässä voi johtaa siihen, että myrsky, joka muuten jäisi syntymättä, syntyy Brasiliassa, on ilmakehän tapahtumissa mukana epävarmuutta, joka tekee tarkan tulevaisuuden sään ennustamisen mahdottomaksi. Sään muodostumista voidaan ymmärtää vain todennäköisyyksiä generoimalla.
Kontingenssia ei kuitenkaan pidä sekoittaa pelkkään seurausten ennakoimisen vaikeuteen. Todennäköisyysilmiöt ovat täysin laskettavissa. Yksittäiset satunnaiset tapahtumat sen sijaan ovat ongelmallisia. Tällöinkin niitä voidaan kuitenkin ennakoida ja niihin voidaan varautua.
Tällainen varautumissääntö on esimerkiksi Murphyn laki, joka ennustaa, että lukuisista eri mahdollisista vaihtoehdoista kannattaa varautua tilanteen kannalta haitallisimpaan vaihtoehtoon.
Tässä onnistuminen vaatii varovaisuutta ja mahdollisien vaihtoehtojen rajaaman pelivaran tunnistamista.
Jali Timari

Jali Timo Tapani Timari (4. tammikuuta 1927 – 9. huhtikuuta 1998) oli tamperelainen asesuunnittelija ja keksijä.
Tunnetuin Timarin suunnittelemista aseista oli Jatimatic-konepistooli (sanoista Jali Timari Automatic). Timarista tuli Tampereen Asepaja Oy:n (TAP) pääosakas ja johtaja hänen ja toisen tamperelaisen asesuunnittelijan, Torsti Laaksosen tultua yrityksen osakkaiksi vuonna 1976. Yrityksen perustaja Niilo Lahtinen oli kuollut 1968. Tampereen Asepaja alkoi tuolloin suunnitella omaa asevalmistusta. Asepajan tiloissa Hatanpäänvaltatiellä toimi myös toinen Timarin omistama yritys Muovi ja Muotti Oy (myöhemmin Icaplast Ky/Oy). Muita Timarin suunnittelemia aseita olivat luodikko Finnrifle sekä yhdessä Laaksosen kanssa suunnittellut Finnbiathlon-ampumahiihtopienoiskivääri ja Lakelander-luodikko.
Jati-Maticien myynnistä ulkomaille paljastui 1980-luvun puolivälissä useita skandaaleja, ja Timari tuomittiin vuonna 1986 puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen muun muassa aseiden salakuljetuksesta. Sen seurauksena Hämeen lääninhallitus kielsi häneltä aseiden valmistuksen, eikä Jati-Maticeja enää valmistettu Suomessa. Aseen piraattikopioita alettiin sen jälkeen valmistaa ilman Timarin lupaa Kiinassa.
Perhosvaikutus

Perhosvaikutus eli perhosefekti () on kaaosteoriassa käytetty vertaus siitä, että perhosen siivenisku voisi saada aikaan myrskyn toisella puolella maapalloa. Laajemmin ja tarkemmin se käsitetään epälineaarisessa järjestelmässä olevaksi ominaisuudeksi, jossa pienet muutokset alkutilassa tai välivaiheissa aikaansaavat suuria muutoksia tapahtumassa. Perhosefektissä kaoottisuus syntyy kun muutoksen koko ei ole verrannollinen sen määrään vaan erot kasvavat ”korkoa korolle”, jolloin pienikin muutos tai häiriö voi aikaansaada suuria vaikutuksia.
Ilmiön keksi meteorologi Edward Lorenz, joka vuonna 1961 keksi sääennusteisiin liittyvässä tutkimuksessaan sen, että tulevan säätilan arvioinnissa alkuarvojen pienikin heitto, esimerkiksi pyöristäminen tai pieni häiriö suuntaan tai toiseen aiheuttaa ketjureaktioita, jotka muuttavat lopputuloksen pitkällä tähtäimellä kokonaan erilaiseksi: pienet syyt johtivat suuriin vaikutuksiin. Ilmiötä alettiin kutsua ”alkuarvoherkkyydeksi”.
Perhosvaikutus tuli tunnetuksi Lorenzin esitelmöidessä tieteellisessä kokouksessa Washington D.C:ssä v. 1972, jossa hän kysyi retorisesti, ”Voiko perhosen siipien heilahdus Brasiliassa aiheuttaa tornadon Texasissa?”
Mado Robin

Madeleine Marie "Mado" Robin (1918 Yzeures-sur-Creuse, Ranska – 1960) oli ranskalainen koloratuurisopraano. Hän opiskeli laulamista Italiassa ja piti ensimmäisen resitaalinsa Pariisissa 1942.
Robinilla oli laajan äänialansa ansiosta kattava repertuaari. Eräs hänen rooleistaan oli Léo Delibesin "Lakmén" nimirooli. Hänen esityksensä Lakména levytettiin Deccalle 1952. Muita osia olivat muun muassa "Lucia di Lammermoorin" (Donizetti) nimirooli, Olympia "Hoffmannin kertomuksissa" (Offenbach), Gilda "Rigolettossa" (Verdi), Rosina "Sevillan parturissa" (Rossini) ja Leyla "Helmenkalastajissa" (Bizet).
Robin lähti vuonna 1954 San Franciscoon ja teki myös menestyksekkään kiertueen Neuvostoliitossa. Robin oli naimisissa englantilaisen Alan Smithin kanssa, joka kuoli auto-onnettomuudessa pian toisen maailmansodan jälkeen. Heillä oli yksi tytär.
Robin kuoli syöpään.
Mado Robinin syntymäkaupungissa Yzeures-sur-Creusessa on hänelle omistettu museo Musée Mado Robin.
Rutto (sarjakuvahahmo)

Rutto on fiktiivinen henkilö Marvel Comicsin sarjakuvissa. Hän taisteli muiden Tuhon ratsumiesten rinnalla Tekijä-X:ää vastaan.
Historia.
Rutto oli vanha nainen, joka oli immuuni kaikkia sairauksia vastaan. Hän myös kykeni imemään taudit itseensä ja levittää niitä muihin kosketuksen välityksellä. Hän pystyi joko tartuttamaan toiset johonkin lievään tautiin tai aiheuttaa halutessaan jopa kuoleman.
Ruton selviydyttyä Marauderien aiheuttamasta Morlokkien joukkomurhasta, Tuho pyysi häntä liittyvään joukkoihinsa. Rutto suostui ja hyökkäsi myöhemmin yhdessä muiden ratsumiesten kanssa Manhattanille tappaen lukuisia ihmisiä. Hän kuoli, kun Julie Power löi hänet lentävän metallisen hevosen selästä ja putosi maahan.
Raili Veivo

Raili Pirkko Veivo (20. toukokuuta 1930 Helsinki – 11. helmikuuta 1993 Tampere) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi noin kymmenessä elokuvassa. Elokuvassa "Aika hyvä ihmiseksi" (1977) Veivolla oli taloudenhoitaja Karoliinan rooli, josta hän sai Jussi-patsaan. Veivo esiintyi myös muun muassa elokuvissa "Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin" (1971), "Lampaansyöjät" (1972) sekä "Siunattu hulluus" (1975). Veivo on haudattu Malmin hautausmaalle. Veivon isä oli näyttelijä ja laulaja Hannes Veivo.
Raili Veivo aloitti näyttelijäuransa Kansanteatteri-Työväenteatteri Vallilan teatterissa, sieltä hän siirtyi Porin teatteriin ja sen jälkeen Hämeenlinnaan. Veivo oli kiinnitettynä Hämeenlinnan Kaupunginteatteriin 1961-1967 ja sen jälkeen Tampereen Työväen Teatteriin. Hän oli vivahteikas luonnenäyttelijä ja railakas komedienne. Hänen merkittäviä teatteriroolejaan olivat esimerkiksi Amanda "Lasisessa eläintarhassa", Amalia "Miehen kylkiluussa", nimiroolit näytelmissä "Niskavuoren vanha emäntä", "Mimmi Paavaliina", "Äiti Peloton" sekä Marie David "Miesvihaajissa".
Televisiossa Veivo muistetaan Sirkuspelle Hermannin Äitiliinin roolista vuosina 1978–1988. Veivo, joka ei yksityiselämässään koskaan tullut äidiksi, saavutti eräitä suurimpia teatterivoittojaan erityisen äidillisissä nimirooleissa muun muassa Maiju Lassilan "Mimmi Paavaliinana" ja Bertolt Brechtin "Äiti Pelottomana".
Radio Syke

Radio Syke oli helsinkiläinen paikallisradio. Radio lähetti ohjelmaa taajuudella 96,8 MHz. Sen toiminta alkoi syksyllä 1988 ja päättyi syksyllä 1990. Syke oli aloittaessaan kolmas paikallisradio Helsingissä Radio Cityn ja Radio Ykkösen jälkeen.
Sykkeen toimitustilat sijaitsivat Kaivokadulla, ja erikoisuutena oli ohikulkijoiden mahdollisuus seurata ohjelman tekoa ikkunan takaa sekä silloin harvinainen ympärivuorokautinen lähetystoiminta, joskin sunnuntain ja maanantain välinen yö oli pelkkää jatkuvaa musiikkia. Tämä säästi henkilöstökuluissa mutta aiheutti toisaalta paljon Teosto-maksuja.. Radio Cityn Juha Tynkkynen oli tosin saanut tämän selville ennen Sykkeen aloitusta ja lanseerasi tämän pikaisesti omalle asemalleen.
Radioaseman toimitusjohtaja Jouko Jahnukainen ilmoitti radion kohderyhmäksi vakiintuneet ja parhaassa kulutusiässä oleva aikuiset. Sykkeen pääomistaja oli Audiomedia-niminen radiomainostoimisto. Ohjelmapäällikköinä toimivat Leo Friman, Kirsi Sutinen ja Kari Aalto, ja kaikki muut ohjelmantekijät olivat freelancereitä. Kanavalla ei käytetty ns. soittolistoja eli toimittajilla oli mahdollisuus vaikuttaa musiikin valintaan. Päivän ohjelmablokissa oli mukana perinteisesti toimitettuja ohjelmia, juonnettujen lisäksi.
Goodpasturen oireyhtymä

Goodpasturen oireyhtymä on autoimmuunisairaus, joka ilmenee tavallisimmin munuaisten nopeana vaurioitumisena ja verenvuotona keuhkoissa. Se nimettiin yhdysvaltalaisen Ernest Goodpasturen mukaan. 
Useimmilla Goodpasture-potilailla esiintyy oireita sekä munuaisissa että keuhkoissa. Potilaalla saattaa ilmetä esimerkiksi veriyskää, ja pitkään jatkunut keuhkoverenvuoto voi aiheuttaa aneemisia oireita. Sairaus vahingoittaa monesti munuaisten hiussuonikeräsiä. Munuaisvaurio alkaa monesti oireilla vasta, kun munuaistoiminta on heikennyt jo merkittävissä määrin. Mahdollisia oireita ovat esimerkiksi ruokahaluttomuus, pahoinvointi, kohonnut verenpaine ja ödeema. Sairaus todetaan munuaisbiopsian ja verikokeen avulla.
Koska nopeasti etenevän sairauden ensioireet ovat lieviä, sitä ei usein saada todetuksi nopeasti. Hoitoon käytetään immunosuppressiivisia lääkkeitä ja kortikosteroideja. Sairauteen liittyy pysyvän munuaisvaurion riski, ja joskus onkin tarpeen toteuttaa munuaisensiirto tai antaa potilaalle dialyysihoitoa.
Goodpasturen oireyhtymä on harvinainen sairaus. Se oli aiemmin varsin tappava, mutta yhä useampi paranee siitä täysin. Keuhkojen vauriot ovat helpommin hoidettavissa kuin munuaisvaurio. Laaja verenvuoto keuhkoissa saattaa kuitenkin aiheuttaa hengenvaaran jo ennen kuin sairautta on voitu todeta.
Pulssinleveysmodulaatio

Pulssinleveysmodulaatio (PWM, , tai PDM, ) on modulointitapa, jossa kuormaan menevää jännitettä säädetään muuttamalla pulssisuhdetta niin, että lähtösignaalin keskiarvo yhden värähtelyjakson ajalta laskettuna on sama kuin modulointisignaalin arvo.
Pulssinleveysmodulaatiota käytetään mm. hakkurityyppisissä jännitelähteissä, D-luokan vahvistimissa ja sähkömoottoreiden tehonsäädössä sekä LED-valaisimien himmentimenä. Tärkeä etu pulssinleveysmodulaation käytössä on, että kytkimenä toimiva komponentti on suurimman osan ajasta joko johtavassa tilassa tai estää virran kulun kokonaan, jolloin siinä ei tapahdu suurta tehohäviötä ja laitteen hyötysuhde säilyy korkeana verrattuna muuttuvaan resistanssiin perustuviin säätimiin, himmentimiin ja vahvistimiin.
Mikäli pulssinleveysmodulaatiota ohjataan digitaalisesti, vaikkapa mikrokontrollerilla, eri pulssisuhdevaihtoehtoja on rajallinen määrä. Mahdollisten pulssisuhteiden lukumäärää nimitetään "resoluutioksi". PWM-signaalin digitaalisessa muodostamisessa voidaan käyttää esimerkiksi kellosignaaliin liitettyjä laskureita, jotka vaihtavat lähdön tilan toiseksi, kun tietty määrä kellojaksoja on kulunut.
Analogisesti pulssinleveysmodulaatio voidaan toteuttaa syöttämällä komparaattorin toiseen tuloon modulointisignaalia ja toiseen tuloon huomattavasti korkeataajuisempaa ja amplitudiltaan vähintään yhtä suurta ja vakiotaajuista kolmio- tai saha-aaltoa. Tällöin komparaattorin lähtösignaali on pulssinleveysmoduloitua kanttiaaltoa. Tämä 1-bittinen digitaalinen signaali saadaan takaisin analogiseksi viemällä se alipäästösuotimen läpi. Usein signaalilla ohjataan esimerkiksi tehotransistoria, jolloin saadaan aikaan vahvistusta ja vasta vahvistettu signaali suodatetaan analogiseksi. Komparaattorin lähdöstä saatavalla signaalilla voidaan katkoa periaatteessa myös vaihtojännitettä. Usein vaihtojännitteen tapauksessa tehon säätämiseen käytetään kuitenkin yksinkertaisempia tyristori- ja triac-kytkentöjä.
Signaalin muodostamiseen voidaan käyttää myös deltamodulaatiota, jossa vaihdetaan lähdön tilaa, kun lähtösignaalin keskiarvo poikkeaa tietyn verran modulointisignaalista. Tällöin signaali ei kuitenkaan ole vakiotaajuista. Deltamoduloidun 1-bittisen signaalin muuntaminen analogiseksi vaatii integraattoripiirin.
Sigma-deltamodulaatio on kehittyneempi versio deltamodulaatiosta. Se poikkeaa deltamodulaatiosta niin, että integraattori on siirretty piirin sisälle. Ensin muodostetaan virhesignaali vähentämällä tulosignaalista lähtösignaali. Tämän jälkeen virhesignaali integroidaan ja kvantisoidaan. Sigma-deltamoduloitu signaali voidaan muuntaa 1-bittisestä digitaalisignaalista analogiseksi pelkän alipäästösuotimen avulla. Mikäli sigma-deltamodulaattorista tehdään useampiasteinen, kohinan spektri saadaan painotettua korkeammille taajuuksille ja sen suodattaminen alipäästösuotimen avulla onnistuu paremmin.
Luettelo toisessa maailmansodassa kuolleiden määristä

Toinen maailmansota oli maailmassa käydyistä yksittäisistä konflikteista tappavin aiheuttaen kymmenien miljoonien ihmisten kuoleman. 
Yhteensä.
Toisen maailmansodan kokonaisuhrimäärän on arvioitu olleen suunnilleen 62 miljoonaa ihmistä. Siviilejä näistä oli noin 37 miljoonaa ja sotilaita noin 25 miljoonaa. Liittoutuneet menettivät noin 51 miljoonaa ihmistä ja akselivallat noin 11 miljoonaa. (Huomaa, että jotkin akselivallat vaihtoivat puolta ja liittyivät liittoutuneisiin kesken sodan, joten kyseisten valtioiden tappiot on liitetty liittoutuneiden tappioihin riippumatta siitä, milloin tappiot tulivat).
Kuolleet maittain.
Suhteettomia menetyksiä kärsivät useat sotaan osallistuneet valtiot.
Menetykset liittokunnan mukaan.
&lt;br clear="all"&gt;
Juan Vicente Gómez

Juan Vicente Gómez (24. heinäkuuta 1857 – 17. joulukuuta 1935) oli Venezuelan "caudillo" vuosina 1908–1935. Hän hallitsi maata omina tiluksinaan ja hyötyi merkittävästi öljylöydöistä.
La Mulerassa Estado Táchirassa Länsi-Andeilla syntynyt intiaanitaustainen ja lähes lukutaidoton Gómez liittyi Cipriano Castron armeijaan 1899 ja hänestä tuli valtaan nousseen Castron neuvonantaja, varapresidentti ja armeijan komentaja. Vuonna 1908 hän kaappasi vallan entiseltä komentajaltaan tämän ollessa hoidettavana Euroopassa ja julistautui presidentiksi.
Kongressi nimitti Gómezin presidentiksi virallisesti kaudelle 1910-1914. Vuonna 1913 hän päätti jatkaa kauttaan vielä seitsemällä vuodella. Kaikkiaan valtakausia oli kolme, 1915–1921, 1922–1929 ja 1931–1935. Vuosina 1929-1931 presidenttinä oli muodollisesti Gómezin suosittelema Juan Bautista Pérez.
Gómez pani Venezuelan talouden raiteille, houkutteli ulkomaisia sijoituksia ja aloitti laajan rautatieverkon ja teiden rakennusohjelman. Vuonna 1918 Maracaibojärven alueelta löydettiin öljyä, jolla hän maksoi maan ulkomaanvelan ja saavutti ulkovaltojen luottamuksen.
Vastustajansa Gómez piti tehokkaasti aisoissa salaisen poliisin avulla. Venezuelan armeijasta tuli maanosan parhaiten varustettu.
Gómez keräsi suuren omaisuuden ja hän oli kuollessaan luultavasti Etelä-Amerikan rikkain mies. Hän ei mennyt naimisiin, mutta sai 60–80 lasta, jotka asetti johtaviin asemiin.
Julman vallankäyttönsä vuoksi Gómez ei ollut kotimaassaan läheskään yhtä suosittu kuin ulkomailla, ja hänen kuoltuaan Caracasissa juhlittiin.
DVB-T

DVB-T ("Digital Video Broadcasting, Terrestrial") on maanpäällinen digitaalinen (digitaalitelevision) lähetysjärjestelmä, joka on käytössä yli 36 maassa. Järjestelmä lähettää pakattua digitaalista audio/video-lähetettä käyttäen OFDM-modulaatiota (COFDM). Suomessa käytetään 8k- ja 2k-järjestelmiä, missä 8k-järjestelmässä kantoaaltoja on 6 817 kappaletta ja ne ovat 1 116 hertsin välein. Lähdekoodaukseen käytetään MPEG-2-koodausta ja nykyään myös MPEG-4:ää eli H.264:ää.
Kantoaallon modulointiin käytetään QPSK:ia, 16-QAM:ia ja 64-QAM:ia. DVB-T:n häiriönsieto perustuu ennen modulointia tapahtuvaan virheenkorjausbittien lisäämiseen.
Mattie Stepanek

Matthew "Mattie" Joseph Thaddeus Stepanek (17. heinäkuuta 1990 – 22. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän alkoi kirjoittaa runoutta 3-vuotiaana. Stepanekin kokoelmat olivat "Heartsongs", "Journey Through Heartsongs", "Hope Through Heartsongs", "Celebrate Through Heartsongs" ja "Loving Through Heartsongs". Kolme hänen teoksistaan pääsi New York Timesin bestseller-listalle. 
Stepanek kärsi mitokondriaalisesta myopatiasta, lihasrappeumasta, joka oli aiheuttanut myös hänen siskonsa ja kahden veljensä kuoleman. Hänen äidillään Jenillä on saman sairauden aikuisiän muoto, joka todettiin vasta lasten synnyttyä. Vuonna 2002 Stepanek nimitettiin Muscular Dystrophy Association -seuran "kansalliseksi hyvän tahdon lähettilääksi". 
Stepanek esiintyi "The Oprah Winfrey Show'ssa", "Larry King Livessä" ja "Good Morning Americassa". Vaikean sairautensa takia hän menehtyi Washington (DC):ssä kesäkuussa 2004. Hän oli 13-vuotias. Stepanekin hautajaiset pidettiin 28. kesäkuuta, ja tapahtumaan osallistuivat mm. Oprah Winfrey ja Billy Gilman.
Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu

Päällikkö Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu, "Ikemba Nnewi" (4. marraskuuta 1933 – 26. marraskuuta 2011) oli johtajana Biafran separatistisessa valtiossa, joka irrottautui Nigeriasta vuosiksi 1967–1970. Hänestä käytetään usein pelkästään nimeä "Ojukwu".
Ojukwun isä sir Louis Phillipe Odumegwu Ojukwu (k. 1966) oli yksi Nigerian rikkaimmista miehistä. Ojukwu kävi Kings Collegea Lagosissa ja sitten Epsom Collegea ja Lincoln Collegea Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Palatessaan Nigeriaan vuonna 1956 hän ei ollut kiinnostunut isänsä liiketoiminnan jatkamisesta, vaan liittyi Nigerian armeijaan vuonna 1957 ja nousi lopulta everstiluutnantiksi. Igbojen pogromin aikana paikallisten päälliköiden kokoontuminen Umuahiassa sai aikaan Biafran valtion perustamisen igbojen sydänalueelle. Ojukwu valittiin samalla igbojen johtajaksi.
Biafran hävittyä sodan Ojukwu pakeni maasta ja eli Norsunluurannikolla 13 vuotta. Vuonna 1980 presidentti Shehu Shagari armahti Ojukwun vahvistaakseen suosiotaan igbojen keskuudessa ja myönsi hänelle pääsyn maahan. Ojukwu palasi Nigeriaan vuonna 1982 ja ryhtyi liikemieheksi Lagosissa. Hän pyrki myös epäonnistuneesti presidentiksi useita kertoja.
Ojukwu oli naimisissa kolmasti.
Markus Heikkerö

Markus Tarmo Heikkerö (s. 25. tammikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen muusikko, sarjakuvapiirtäjä ja kuvataiteilija. Hän on soittanut lyömäsoittimia muun muassa yhtyeissä Sperm, Haikara ja Sleepy Sleepers. Hänen kuvataiteensa on usein surrealistista. Aikoinaan hänen seksuaalisesti latautuneet työnsä, kuten maalaus, jossa Aku Ankka masturboi, herättivät siinä määrin kohua ja närkästystä, että niitä vaadittiin sensuroitaviksi. Heikkerö on myös toiminut opetustehtävissä muun muassa Lahden Taideinstituutissa.
Taiteilijan ura.
Markus Heikkerön vanhemmat olivat metsänhoitaja Topi Elias Heikkerö ja farmaseutti ja runoilija Liisa Heikkerö. Hän esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti kuvataiteilijana vuonna 1968 ”13 Eri mieltä” -yhteisnäyttelyssä Kluuvin galleriassa Helsingissä. Hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Helsingissä vuonna 1969. Heikkerö maalasi 1960- ja 1970-luvuilla surrealistisia maalauksia, joissa esiintyi orgaanisia ihmisen elimiä. Läpi uransa hän on kuvannut ihmisenä olemisen dilemmaa ja mikro- sekä makrokosmoksia.
Heikkerö opiskeli vuodesta 1976 Taideteollisessa korkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1980. Koulussa järjestettiin ruiskumaalauskurssi, ja Heikkerö alkoi tehdä ruiskumaalauksia akryyli- ja guassiväreillä. Hän halusi yhdistää pop-taiteen elementtejä surrealismiin. Teoksissaan hän kuvasi suomalaisen kulttuurin pop-ikoneja ja surrealistisia maisemia, joissa esimerkiksi "Mona Lisa" lentää mikroskoopilla autioon tyhjyyden mereen. Vuonna 1986 hän piti laajan näyttelyn ”Surrealistinen popismi” Kluuvin galleriassa.
Vuonna 1992 Heikkerö kutsuttiin vierailevaksi professoriksi ja taiteilijaksi Tennesseen yliopistoon Knoxvilleen Yhdysvaltoihin. Siellä hän maalasi kokoelman akryylimaalauksia. Heikkerö siirtyi hiljalleen takaisin öljyväritekniikkaan. Vuosien 1995 ja 1997 välillä hän työskenteli San Franciscossa Kaliforniassa. Vuonna 1999 Heikkeröllä oli yksityisnäyttely Nykytaiteen museo Kiasmassa. Teoksissaan hän yhdisteli sekä eurooppalaisen että amerikkalaisen kulttuurin elementtejä. Heikkerön maalauksia oli esillä myös näyttelyissä ”Popcornia ja politiikkaa” ja ”Maisema Kiasman kokoelmissa”.
Useita vuosia Heikkerön työn painopiste oli julisteiden ja levynkansien suunnittelussa. Hän on tehnyt niitä muun muassa Edu Kettuselle ja Neljä ruusua -yhtyeelle. Hän on suunnitellut myös Dingo-yhtyeen logon. Kirjankannet Heikkerö on tehnyt muun muassa Paul Austerin "New York -trilogia" -romaanien suomennoksiin sekä Esa Saarisen teokseen "Länsimaisen filosofian historia huipulta huipulle Sokrateesta Marxiin". Heikkerön tunnetuimmaksi sanottu kansikuva on Sleepy Sleepersistä kertovassa haastattelukirjassa "Jytinää Eestissä" (1987).
Vuonna 2013 Heikkerö lahjoitti Kiasman kokoelmiin 111 teostaan. Lahjoitus sisältää hänen keskeiset teoksensa vuodesta 1967 aina 2000-luvulle. Heikkerölle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Macintosh IIvi

Macintosh IIvi oli Apple Computerin 19. lokakuuta 1992 julkaisema, Macintosh II -malliin perustunut tietokone. Laite julkaistiin yhdessä tehokkaamman Macintosh IIvx:n kanssa. Macintosh IIvi:tä myytiin myös nimillä Performa 600 ja Performa 600CD. Macintosh IIvi:n tuotanto lopetettiin 10. helmikuuta 1993, jolloin laite oli ollut markkinoilla vain neljä kuukautta tehden siitä erään lyhytikäisimmistä Macintosheista .
Tekniset tiedot.
Performat käyttivät nopeampaa 32 MHz:n Motorola 68030 -suoritinta. Kuten Macintosh IIvx -mallissakin, emolevyn 16-bittinen väylä oli liian hidas suorittimen 32-bittiselle väylälle. Performissa oli toinenkin rajoitus, emolevyn L2-välimuisti ei ollut käytössä lainkaan. Epäonnistunut arkkitehtuuri on tehnyt Performa 600 -malleista erään huonoimmiksi arvostetuista Macintosheista.
Raskaustesti

Raskaustesti on koe, jolla voidaan määrittää, onko nainen raskaana. Nykyään raskaustestin voi suorittaa laboratorion asemasta itse kaupallisilla testituotteilla, jotka antavat lähes yhtä luotettavan tuloksen kuin laboratoriossa tehtävä koe. Kotitestejä voi ostaa apteekista, hyvin varustetuista päivittäistavarakaupoista ja internetin kautta.
Historia.
Ennen kemiallisten testien kehittämistä raskauden testaamiseen käytettiin 1940- ja 1950-luvuilla kynsisammakkoa. Sammakkoon ruiskutettiin naisen virtsaa, ja mikäli hän oli raskaana, sammakko alkoi laskea kutua, koska gonadotropiini aiheuttaa sammakonmunien kypsymisen alle vuorokaudessa. Kynsisammakon käyttö oli ensimmäinen luotettava raskaustesti.
Toimintaperiaate.
Raskaustestit mittaavat verestä tai virtsasta istukkahormonin (hCG, humaani koriongonadotropiini) pitoisuuksia. Suurin osa testeistä käyttää vasta-ainetta, joka sitoutuu istukkahormonin β-alayksikköön. Istukkahormonia erittää alkio pian hedelmöityksen jälkeen, ja kun alkion implantaatio kohtuun on tapahtunut, hormonin eritys siirtyy istukan tehtäväksi. Hormonin pitoisuus veressä kaksinkertaistuu noin 48 tunnin välein ja saavuttaa huippunsa 50–70 päivän kohdalla. Istukkahormoni on noussut mitattavalle tasolle 11 päivää hedelmöityksen jälkeen 98 %:lla naisista.
Raskaustesti voi antaa joko kvalitatiivisen (on tai ei ole raskaana) tai kvantitatiivisen tuloksen (istukkahormonin määrä noin tarkkuudella 1 IU/l). Jälkimmäisiä testejä käytetään laboratoriossa muun muassa raskauden kehittymistä seurattaessa ja diagnosoitaessa kohdunulkoista raskautta tai rypäleraskautta.
Luotettavuus.
Kuten suurin osa testeistä, raskaustestikin voi antaa vääriä positiivisia tai vääriä negatiivisia tuloksia. Pääosin raskaustestit ovat kuitenkin varsin luotettavia.
Väärä negatiivinen tulos voidaan saada, jos testi tehdään liian varhain. Vain 5 %:lla raskaana olevista naisista on mitattavia istukkahormonin pitoisuuksia veressä kahdeksan päivää hedelmöityksen jälkeen. Muutama päivä kuukautisten poisjäännin jälkeen tehty testi antaa useimmiten luotettavan tuloksen, jos naisen kuukautiskierto on säännöllinen. Epäiltäessä väärää negatiivista tulosta kannattaa raskaustesti toistaa muutaman päivän kuluttua. 
Väärä positiivinen tulos voidaan joskus nähdä verikokeessa, jos muut veressä olevat yhdisteet häiritsevät käytettyä testimenetelmää. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa luteinisoiva hormoni (LH), reumatekijä, tietyt vasta-aineet ja aivolisäkkeen tuottama hCG. Väärä positiivinen tulos saadaan näissä tapauksissa paljastettua esimerkiksi tekemällä raskaustesti virtsasta tai käyttämällä toista testimenetelmää. Myös tietyt sairaudet, kuten trofoblastitauteihin kuuluvat istukkasyöpä ja rypäleraskaus, voivat aiheuttaa väärän positiivisen tuloksen. Jos naiselle annetaan hedelmöityshoitojen yhteydessä istukkahormonia pistoksina, raskaustesti voi näyttää väärää positiivista.
Amaury Sport Organisation

Amaury Sport Organisation (ASO) on vuonna 1992 perustettu ranskalainen järjestö, joka on tunnettu suurten urheilutapahtumien järjestäjänä. Se on osa ranskalaista mediayhtiötä Éditions Philippe Amauryta (EPA). 
ASO toimii Ranskan ympäriajon, Pariisi-Tours- ja Pariisi–Nizza -pyöräilykilpailujen sekä Dakar-rallin järjestäjäorganisaationa. Lisäksi se järjestää monia muita pienempiä pyöräilykilpailuja ja Pariisin maratonia. Ason presidentti on Jean-Etienne Amaury.
ASO toimii World Rally-Raid Championship -sarjan promoottorina sarjan ensimmäiset viisi vuotta vuodesta 2022 alkaen.
Veikko Pihlajamäki (poliitikko)

Veikko Jaakko Uolevi Pihlajamäki (4. maaliskuuta 1922 Kauhava − 12. huhtikuuta 2007 Kauhava) oli suomalainen Suomen Keskustan kansanedustaja (1972–1987) Vaasan läänin vaalipiiristä ja puolustusministeri Sorsan IV hallituksessa (1983–1987). Hän sai ministerin arvonimen 2002.
Pihlajamäki oli presidentin valitsijamies kolmesti (1968, 1978, 1982) ja kuului kotikuntansa Kauhavan kunnanvaltuustoon yli 30 vuotta (1961–1993). Hän johti keskustan Etelä-Pohjanmaan piiriä vuodet 1970–1983. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri (Teknillisen korkeakoulun maanmittausosasto, 1949).
Hän kuului keskustan niin sanottuun ”Mustaan tusinaan”, puolueen konservatiiviseen siipeen. Hän muun muassa kannatti Johannes Virolaista puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1982 presidentinvaaleihin, kun korkein keskustajohto pääsääntöisesti oli Ahti Karjalaisen ehdokkuuden takana.
Macintosh IIvx

Macintosh IIvx oli Apple Computerin 19. lokakuuta 1992 julkaisema, Macintosh II -malliin perustunut tietokone. Macintosh IIvx oli ensimmäinen Applen tietokone, jossa oli metallikuorinen kotelo ja valinnainen, sisäinen CD-ROM-asema. Laitteesta julkaistiin myös edullisempi versio Macintosh IIvi, joka oli suorituskyvyltään vaatimattomampi eikä sisältänyt liukulukuprosessoria. Macintosh IIvi:stä julkaistiin myös Performa-malleja. Edullisesta LC-emolevystä johtuen Macintosh IIvx:n arkkitehtuuri ei pystynyt käyttämään hyväkseen nopeaa, 32 MHz:n suoritinta. Vanha 25 MHz:n Macintosh IIci pärjäsi IIvx:n rinnalla hyvin, suoriutuen joistain tehtävistä nopeamminkin. Macintosh IIvx:n tuotanto lopetettiin 21. lokakuuta 1993.
Kehitys.
Macintosh IIvx -projektin tavoite oli rakentaa ensimmäinen Macintosh, jossa olisi sisäinen CD-ROM-asema. Applen toimitusjohtajan John Sculleyn vuodettua tietoja optisen aseman sisältävän tietokoneen kehittämisestä MacWorld-konferenssissa Tokiossa projektin aikataulua kiristettiin. Tavoittaakseen markkinoiden paineet komponenttien valinnassa tehtiin kompromisseja. Suurin vaikutus lopullisen tuotteen huonoon menestykseen oli laitteen 16 MHz:n väylällä toimiva emolevy, joka ei pysynyt 32 MHz:n 32-bittisellä väylällä varustetun suorittimen vauhdissa. Sarjaportin maksiminopeudeksi rajoitettiin 57,6 kbit/s, mikä vaikutti etenkin MIDI-laitteiden toimintaan.
Neljän kuukauden kuluttua Macintosh IIvx:n tultua markkinoille tehokkaampi ja halvempi Centris 650 julkaistiin. Macintosh IIvx:n saattoi päivittää Centris 650:ksi komponenttipäivityksellä.
Mittaustukialus Prisma

Mittaustukialus Prisma on Rauma-Repola Oy:n Savonlinnan telakalla vuonna 1978 rakennettu merenmittaajien tukialus. Se valmistui Merenkulkuhallituksen, myöh. Merenkulkulaitos käyttöön.
Kookas uudisrakenne.
Mitoiltaan Prisma on 60 × 13 × 3 metriä. Se on suurin koskaan Saimaan kanavan kautta merelle siirretty alus: kaikista suluista piti poistaa siirron ajaksi johteet ja silti alus mahtui vain juuri ja juuri.
Teknisiä tietoja.
Alus suunniteltiin tukialus Kallan pohjalta, tosin se on yli kaksisataa tonnia suurempi ja varustettu jo alun alkaen kuljetuskoneistolla; aluksessa oli kaksi kansiperämoottoria ja keskilaivassa läpikulkeva "Aquamaster"-ruoripotkuri. Kansiperämoottorit oli sijoitettu aluksen perässä olevaan suorakaiteen muotoiseen syvennykseen; aluksen konehuone oli sijoitettu aivan perään, minkä merkkinä aluksen savupiippu on aivan kansirakenteiden takareunassa. Koneisto on dieselsähköinen ja teho 630 hevosvoimaa. Kaikki kolme vetolaitetta kääntyvät 360 astetta ja voidaan tarvittaessa nostaa ylös, jolloin syväys pienenee kahteen metriin, normaalisti se on noin kolme. Koneiston avulla alus pystyy tarvittaessa liikkumaan kaikkiin suuntiin, jopa vinottain tai suoraan poikittain. Matkanopeus on 7,5 solmua.
Aluksen keulakannella on kuuden tonnin nosturi, jolla mittausveneiden moottorit ja muut raskaat kappaleet voidaan siirtää korjaamoon. Nosturin lähellä on kansipaikat kolmelle apuveneelle. Siltakannen katolla on helikopterikenttä. Aluksessa on, kuten kaikissa nykyaikaisissa valtion työaluksissa, biologinen vedenpuhdistamo. Aluksen viemäri- ja vesijohtojärjestelmä voidaan tarvittaessa yhdistää kunnalliseen verkostoon. Aluksessa on majoitustilat yli 50 miehelle, piirustussali 12 piirtäjälle, sauna, korjaamotilat ja muu tarpeellinen. Alus on lämpöeristetty myös talvikäyttöön sopivaksi.
Alukseen liittyi vakiomittauslaivue eli seitsemän kymmenmetristä mittausvenettä ja 4–5 apuvenettä. Merenmittausvarustukseen kuuluivat työntö- ja vaijeriharat.
Käyttöongelmia.
Prisman koneteho on kovalla kelillä hiukan rajallinen, joten tarvittaessa alusta hinataan mittausveneillä. Alus itse ei tee mittauksia kuin poikkeustapauksissa, vaan mittauksen tekevät mittausveneet ja aineisto työstetään tukialuksella.
Mittaustyön arkipäivää.
Prisman työkenttä käsitti aluksi merialueen Helsingistä itään aina rajalle asti; sittemmin se on työskennellyt myös lännempänä, aina Ahvenanmerellä asti.
Aluksesta saatuja kokemuksia käytettiin hyväksi, kun rakennettiin nimenomaan sisävesien mittaukseen tarkoitetut tukialukset Linssi ja Sesta. 
Loppuajat.
2000-luvun ensimmäisen vuosikymmen puolimailla alus poistettiin vanhentuneena ja tarpeettomana merenmittauskäytöstä.
Mittauskäytön loputtua Prisma toimi pitkään Merisotakoululla kadettien majoitustilana koulun asuntolan remontin ajan. Kesällä 2011 alus on Aurajoen rannassa Turussa odottamassa tulevaa myyntiään.
Vuonna 2013 Prisma myytiin kaupalliselle merirosvouksen vastaiselle yhtiölle ja poistui Suomesta
Dorothy Stratten

Dorothy Stratten (oik. Dorothy Ruth Hoogstraten, 28. helmikuuta 1960 Vancouver, Kanada – 14. elokuuta 1980 Los Angeles, Yhdysvallat) oli kanadalainen valokuvamalli ja näyttelijä.
Stratten syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän oli Playboy-lehden "Playmate of the Month" elokuussa 1979 sekä vuoden 1980 "Playmate of the Year". Stratten ehti esiintyä viidessä elokuvassa, joista yksi sai ensi-iltansa vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Stratten meni kesäkuussa 1979 naimisiin Paul Sniderin kanssa. Stratten kuoli vain 20-vuotiaana, kun hänen aviomiehensä pahoinpiteli, raiskasi ja murhasi hänet ja sitten itsensä 14. elokuuta 1980. Tapauksesta julkaistiin vuonna 1983 elokuva "Star 80". Myös Bryan Adamsin laulu ”The Best Was Yet to Come” kertoo Strattenin murhasta.
John Abercromby

John Abercromby (15. tammikuuta 1841 – 7. lokakuuta 1924) oli skotlantilainen kivääriprikaatin luutnantti ja Edinburghin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori. Hän sai lordin arvonimen 1917, ja hänestä tuli vanhemman veljensä jälkeen viides paroni Abercromby.
Jäätyään pois armeijan palveluksesta 1870 Abercromby omistautui kielitieteille, matkailulle ja folkloristiikalle. Hänen keksintöään on muun muassa englanninkielinen termi "beaker", joka kuvaa eri puolilta Eurooppaa arkeologisissa kaivauksissa esiin tulleita juoma-astioita. Hän oli 1913–1918 Skotlannin arkeologisen seuran puheenjohtaja. Hänen testamenttivaroillaan perustettiin Edinburghin yliopistoon arkeologian professuuri.
Hänen pääteoksensa "The Pre- and Protohistoric Finns" (2 nidettä 1898) käsittelee suomalaisia loitsurunoja. Hänen ansiostaan pelastui täydelliseltä unohdukselta 1500-luvun Kuolan saamen kielen sanaluettelo, joka on sittemmin julkaistu Suomalais-Ugrilaisen seuran aikakauskirjassa. Abercromby teki seuralle myös huomattavia taloudellisia lahjoituksia.
Elämä.
Abercromby syntyi Tullibody Housessa George Abercrombyn, kolmannen paronin Abercrombyn ja Louisa Penuel Forbesin poikana. Hänellä oli kaksi veljeä ja sisko. Hän sai koulutuksen Harrow'n koulussa ja valmistui Lontoossa ylioppilaaksi. Noin vuonna 1860 hän sai toimeksiannon kivääriprikaatissa ja erosi vuonna 1870 luutnanttina. Tänä aikana hän ei osallistunut konflikteihin, mutta hänet lähetettiin vuodeksi Kanadaan. Erottuaan armeijasta vuonna 1870 hän omistautui kielille, matkailulle ja kansanperinteelle. Vuonna 1904 hän otti arkeologiseen sanakirjaan termin 'dekantterilasi' kuvaamaan kuparikauden juoma-astioita, joita löytyy kaikkialta Länsi-Euroopasta. Hän muutti vuonna 1895 Edinburghiin osoitteeseen 62 Palmerston Place.
Abercromby valittiin vuonna 1898 Edinburghin kuninkaallisen seuran jäseneksi. Hänen suosittelijansa olivat everstiluutnantti Frederick Bailey, Alexander Buchan, John McLaren, Lordi McLaren ja Peter Guthrie Tait. Vuonna 1911 hän sai kunniatohtorin arvon Edinburghin yliopistosta ja myöhemmin oikeustieteen kunniatohtorin (LLD) arvon. 3. lokakuuta 1917 hänen vanhemman veljensä Georgen kuoleman jälkeen hän sai arvonimen viides lordi Abercromby. Tätä ennen häntä nimitettiin arvonimellä Hon. ("The honourable") John Abercromby. Hän tuki Skotlannin antikvariaattiyhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1913–1918. Hänen testamenttinsa määräsi Edinburghin yliopiston Abercrombyn arkeologian katedraalin perustamisen sekä Vere Gordon Childen ja Stuart Piggottin viran. Hän kuoli 7. lokakuuta 1924 ja on haudattu Edinburghiin Deanin hautausmaalle sen itäpuolelle, lähelle pääsisäänkäyntiä. Tullibody House purettiin tulipalon jälkeen vuonna 1961.
Masmalo

Masmalo eli euroopanmasmalo ("Anthyllis vulneraria") on kaksi- tai monivuotinen hernekasvi. Sitä kasvatetaan maanpeittokasvina. Suomessa masmalo on rauhoitettu Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Ulkonäkö ja koko.
Masmalo kasvaa 10–100 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto on palleromainen, halkaisijaltaan 2–4 cm ja useimmiten keltainen, joskus oranssinpunainen. Lehdet ovat parijakoisia, kärkilehdykkä selvästi isompi kuin muut. Varsi on pysty ja koheneva. Lehdissä on pieniä korvakkeita, jotka varisevat ajoittain. Lehdet ovat parilehdykäisiä ja kärkilehdykkä on lehdykäistä suurin.
Alalajit.
Masmalo on hyvin muunteleva kasvi, josta erotetaan lukuisia joskus vaikeasti erotettavia alalajeja sekä muunnoksia. Suomessa tavataan neljä masmalon alalajeista.
Levinneisyys.
Masmaloa kasvaa lähes koko Euroopassa. Suomessa masmalon alkuperäisiä kasvupaikkoja ovat harjujen paahderinteet. Tienvarsilla ja niityillä laji saattaa myös olla tulokas. Suomessa masmalo on rauhoitettu paitsi Ahvenanmaalla.
Elinympäristö.
Masmalo kasvaa valoisilla, kuivahkoilla paikoilla kuten niityillä, kallioilla ja tienpientareilla.
Käyttö.
Masmaloa on käytetty muinaisajoista asti villan ja pellavan värjäämiseen. Nykyisin sitä kasvatetaan koriste- ja maanpeittokasvina.
Hongkongin pörssi

Hongkongin pörssi (, , lyh. HKSE, SEHK tai HKEX) on yksi maailmantalouden tärkeimmistä pörsseistä. Se oli tammikuussa 2016 listattujen yhtiöittensä markkina-arvoltaan todennäköisesti maailman seitsemänneksi ja Aasian kolmanneksi suurin pörssi. Sitä suurempia olivat tuolloin New Yorkin pörssi, Nasdaq Inc., Lontoon pörssi, Japanin pörssi, Shanghain pörssi ja Euronext.
Vuonna 1891 perustettu Hongkongin pörssi on yksi kolmesta Kiinassa sijaitsevista arvopaperipörsseistä; muut ovat Shenzhenin ja Shanghain pörssi.
Vuonna 2007 Hongkongin pörssissä oli listattuina 979 yritystä. Vuonna 2011 niitä oli 1 496.
Hang Seng -indeksi (HSI, Hang Seng Index) on Hongkongin pörssin indeksi. Suomessa esimerkiksi Yleisradio julkaisee päivittäin tekstitv:ssä Hang Seng -indeksin arvon.
Thierry Sabine

Thierry Sabine (13. kesäkuuta 1949 Neuilly-sur-Seine − 14. tammikuuta 1986 Mali) oli ranskalainen seikkailija, moottoripyöräilijä ja Pariisi-Dakar-rallin perustaja sekä pääorganisaattori.
Vuonna 1977 Sabine osallistui Abidjan-Nizza-erämaakilpailuun moottoripyörällä. Rallin aikana hän eksyi Libyassa autiomaahan ja päätti, että aavikko olisi hyvä paikka vuosittaiselle kilpailulle, jossa jokainen voisi koetella kykyjään. Hän suunnitteli reitin, joka alkaisi Pariisista, Ranskasta ja päättyisi Dakariin, Senegaliin. Historian ensimmäinen Pariisi-Dakar-ralli alkoi 28. joulukuuta 1978. Siitä lähtien Sabine omistautui loppuelämäkseen Pariisi-Dakar-rallin järjestämiseen.
Thierry Sabine menehtyi vuoden 1986 Pariisi-Dakar -rallin aikana helikopterionnettomuudessa lähellä Gourma-Rharousia, Malissa. Onnettomuus sattui äkillisen hiekkamyrskyn yhteydessä, mutta lentäjä François-Xavier Bagnoldilla oli mittarilentokelpoisuus.
Laura Branigan

Laura Ann Branigan () oli yhdysvaltalainen poplaulaja ja näyttelijä. Braniganilla oli italialaisia ja irlantilaisia sukujuuria. Hänet muistettaneen parhaiten 1980-luvun diskohitistään ”Self Control”, joka oli cover Raf:n (Raffaele Riefoli) alkuperäisestä versiosta. Branigan tunnettiin myös vahvasta, neljä oktaavia kattavasta sopraanoäänestään.
Elämä.
Ennen omaa soolouraansa Branigan oli toiminut Leonard Cohenin taustalaulajana. Musiikin lisäksi hän oli opiskellut näyttelemistä ja esiintyi 1980-luvulla tv-sarjoissa ja satunnaisissa elokuvissa.
Braniganin debyyttialbumi "Branigan" ilmestyi vuonna 1982, jolta nousi Pohjois-Amerikassa listoille single ”Gloria”. Kappale pysyi Billboard Hot 100 -listalla 36 viikkoa ja toi laulajalle myös hänen ensimmäisen Grammy-ehdokkuutensa. Braniganin kolmannen albumin nimikkosingle ”Self Control” oli maailmanlaajuinen hitti. Branigan levytti musiikkinsa Atlantic Records -yhtiölle.
1990-luvulla Branigan oli enimmäkseen poissa julkisuudesta ja hoiti syöpään sairastunutta aviomiestään Larry Kruteckia. Miehen kuoltua vuonna 1996 Branigan keskittyi ensisijaisesti huolehtimaan äidistään, joka sairasti Alzheimerin tautia. 2000-luvun alussa hän esiintyi Janis Joplinille omistetussa musikaalissa "Love, Janis".
Laura Branigan kuoli kotonaan New Yorkin East Quoguessa 26. elokuuta 2004. Braniganin kuoleman 52 vuoden iässä aiheutti äkillinen aivoaneurysma. Hänen tuhkansa siroteltiin Long Islandin salmelle.
Monsuuni (kirja)

Monsuuni (alkuteos: Monsoon) on Wilbur Smithin vuonna 1999 ensi kerran julkaistu 1600-luvun loppupuolelle sijoittuva, Courtneyn merenkulkijasuvun tarinaa kertova romaani. Se on itsenäinen jatko-osa romaanille Petolinnut. 
Juoni.
Monsuuni jatkaa Sir Hal Courtneyn poikien Williamin, Tomin, Guyn ja Dorianin seikkailujen kuvausta. Lähtötilanteessa Halin vanhin poika William, alias Musta Billy, avioituu ja perii isänsä tilukset High Wealdissa. Itä-Intian kauppakomppania lähettää Halin pysäyttämään kauppa-asemia ja -laivoja väijyvää piraattia, nimeltään Janghiri. Janghirin päästä palkkioksi Sir Hal Courtney saisi päärin arvon ja paikan ylähuoneessa. Kolme nuorinta poikaa lähtevät isänsä mukaan Williamin jäädessä hoitamaan tiluksia ja tinakaivoksia kotiin Devonshireen. Courtneyn laivoihin lastataan myös vaihtotavaraa vietäväksi Bombay:n kauppa-asemalle ja matkalle mukaan tulee vielä kauppakomppanian uusi tilintarkastaja vaimonsa ja tyttäriensä kanssa. Laivamatkan aikana sekä Tom että Guy rakastuvat samaan tyttäreen josta ei tietenkään hyvää seuraa. Veljesten välit eskaloituvat täyden sodan partaalle ja veljessurmakaan ei ole kaukana Guyn haastaessa veljensä kaksintaisteluun. Arabialaiset orjakauppiaat kaappaavat nuorimman veljen, punatukkaisen Dorianin ja myyvät hänet Omanin kaliffille, al-Malikille joka adoptoi Dorianin pojakseen ja antaa tälle nimen al-Salil. Aikaa myöten Dorian rakastuu kalifin erään jalkavaimon tyttäreen Yasminiin ja pelastaa tämän kalifin erään toisen pojan, Zayn al-Dinin käsistä. 
Guy jää kauppakomppanian töihin Intiaan ja Tom purjehtii isänsä mukana takaisin Englantiin. Isänsä kuoltua ja Mustan Billyn perittyä tämän päärin arvon ja omaisuuden, Tom joutuu käsikähmään hänen kanssaan, jonka seurauksena Billy kuolee ja Tomin on paettava maasta. Hän onnistuu kokoamaan miehistön ja pakenee laivalla kohti Itä-Intiaa perimmäisenä tarkoituksenaan löytää kaapattu pikkuveli Dorian. Tällä välin Guy on kiipinyt arvoasteikossa ylöspäin ja on nyt Sansibarin kuvernööri. Veljesten välit ovat edelleen kaikkea muuta paitsi lämpimät joten Guy pyrkii kaikin tavoin asettelemaan kapuloita veljensä suunnitelmien tielle.
Viimein Tom ja Dorian kohtaavat toisensa taistelukentällä ja tunnistavat toisensa ja pakenevat takaa-ajajiaan Afrikkaan.
Tim Staffell

Tim Staffell (s. 24. helmikuuta 1948 Lontoo) on brittiläinen muusikko. Hän tuli tunnetuksi Smile-yhtyeen laulaja-basistina 1960-luvun lopulla. Staffell jätti Smilen vuonna 1970, minkä jälkeen hän liittyi Morganiin. Muusikkouransa jälkeen Staffell toimi ohjaajana ja lavastajana. 
Vuonna 2001 Staffell palasi musiikkialalle ja perusti uuden yhtyeen, aMIGOn.
Ishizuchi

Ishizuchi () on vuori Japanissa, Shikokun saarella sijaitsevassa Ehimen prefektuurissa. Vuorella on korkeutta 1 982 metriä ja se on sekä Shikokun että läntisen Japanin korkein vuori. Legendan mukaan ensimmäinen vuorelle kiivennyt henkilö oli yamabushi "En no Ozuno" vuonna 682. Seuraavana huipun saavutti "Kōbō-daishi" yli sata vuotta myöhemmin 797.
Ishizuchi on yksi Japanin seitsemästä pyhästä vuoresta ja yksi Shikokun pyhiinvaelluskohteista. Vuorelle kiipeäminen oli aikaisemmin ainoastaan miesten oikeus, mutta nykyään kaikki ovat tervetulleita. Ainoana poikkeuksena on Ishizuchin virallisen kiipeilykauden avajaispäivä 1. heinäkuuta, jolloin vuori on varattu vain miehille. "O-yama-birakiksi" kutsutun avajaisjuhlan aikana valkoiseen pukeutuneet uskovaiset vaeltavat "Ishizuchin pyhäköltä" vuoren huipulle kantaen mukanaan jumaluuden kuvaa. Kiipeilykausi kestää heinäkuusta lokakuuhun.
Vuoren korkeimmalle huipulle, Tengu-dakelle (1982) pääsee kahta reittiä: vuoren eturinnettä pitkin kulkevaa "omote sandōta" ja vuorenharjanteen kautta kiertävää "Tsuchi-goyan reittiä". Vuori on tunnettu myös sen neljästä, eräällä polulla sijaitsevasta, kallioon hakatusta metalliketjustaan. "Koettelemusketju" sekä ensimmäiseksi, toiseksi ja kolmanneksi ketjuksi nimetyt osiot muodostavat yhteensä 240 metrin pituisen osuuden. Ketjut voi myös kiertää. Ishizuchin vuoren ympäristöstä muodostettiin vuonna 1955 Ishizuchin puolikansallispuisto. Vuoren ansiosta sen kupeessa sijaitseva Saijōn kaupunki kokee harvoin taifuuneja.
Luigi Amedeo

Luigi Amedeo, Abruzzien herttua (29. tammikuuta 1873 Madrid, Espanja – 18. maaliskuuta 1933 Jowhar, Italian Somalimaa) oli italialainen tutkimusmatkailija ja kuninkaallinen. Hän oli Espanjan kuninkaan Amadeus I:n ja María Victoria dal Pozzon poika. Luigi Amedeo johti Frans Joosefin maalta lähtenyttä tutkimusretkikuntaa pohjoisnavalle vuosina 1899–1900. Retkikunta saavutti leveyspiirin 86°34' pohjoista leveyttä. Vuonna 1909 hän kiipesi Himalajan K2-huipulle. Luigi Amedeo toimi myös Italian laivaston komentajana Adrianmerellä vuosina 1914–1917. 
Hänen veljensä oli marsalkan arvon Italian armeijassa saanut Aostan herttua Emanuele Filiberto.
Monica Yunus

Monica Yunus (s. 1977) on yhdysvaltalainen sopraano, jolla on bengalilais-venäläiset sukujuuret.
Elämä ja koulutus.
Monica Yunus syntyi vuonna 1977 Chittagongissa, Bangladeshissa. Hänen isänsä on Nobelin rauhanpalkinnon saanut taloustieteilijä Muhammad Yunus ja äiti on venäläisemigrantti ja kielitieteilijä Vera Forostenko. Yunuksen vanhemmat tapasivat vuonna 1967 Vanderbiltin yliopistossa ja menivät vuonna 1970 naimisiin. Heti Monican syntymän jälkeen Vera muutti lapsen kanssa takaisin Yhdysvaltoihin, koska katsoi, ettei Bangladesh ollut sopiva maa lapsen kasvaa. Monica vietti lapsuutensa äitinsä vanhempien luona Trentonissa, New Jerseyssä.
Monica alkoi kiinnostua musiikista isoäitinsä kautta, joka oli musiikillisesti koulutettu. Monica lauloi aluksi ortodoksinen kirkon kuorossa, jossa hän oppi tuntemaan klassista musiikkia. 
Kun Monica oli 11-vuotias, hänen äitinsä alkoi harjoittamaan hänen lauluääntään. Myöhemmin Monica lauloi New Yorkin Metropolitan-oopperan lapsikuorossa. 13-vuotiaana Monica pääsi Tanglewoodin musiikkikouluun Massachusettsiin, jonka jälkeen hän alkoi opiskella oopperalaulajan ammattiin. 15-vuotiaana Monica esiintyi Aspenin musiikkijuhlilla. 
Vuonna 1997 Monica Yunus pääsi Juilliard Schooliin, josta hän valmistui neljä vuotta myöhemmin ja aloitti oopperauransa. 
Yunuksen ensimmäinen oopperarooli oli Umberto Giordanon "Fedora", jonka hän lauloi vuonna 1999 Palm Beachissa. 
Yunus on esiintynyt monissa kuuluisissa oopperataloissa, kuten Metropolitan-oopperassa ja Carnegie Hallissa. Hänen ohjelmistossaan on rooleja muun muassa Mozartin oopperoista Figaron häät, La clemenza di Tito, Don Giovanni, Taikahuilu. Yunus esiintyi kesällä 2005 Hurrikaani Katriinan uhrien muistokonsertissa. Kokemus sai hänet perustamaan kollegooidensa kanssa "Sing for Hope" -hyväntekeväisyysjärjestön.
Vuonna 2004 Yunus pääsi Mirjam Helin -laulukilpailun finaaliin. Kilpailun voitti tulloin kuubalainen Eglise Gutiérrez.
Gd

Gd voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Gd on seuraavan henkilön nimi:
Ismaila Sané

Ismaila Sané, koko nimi Ismaila Sané Badiane, (s. 4. tammikuuta 1956 Coubalan, Casamance, Senegal), on senegalilaissyntyinen lyömäsoittaja, laulaja, afrikkalaisen baletin soolotanssija, koreografi ja pedagogi. Sané on asunut 1981–1999 Espanjassa. Vuoden 1999 jälkeen Sanén kotipaikkana on ollut Suomi. Sané tunnetaan soolouransa lisäksi myös Suomessa yhtyeistä Senfi, Buddha Surfers, Galaxy ja Piirpauke sekä Espanjassa yhtyeistä Global Perfussion, Baba Djembe ja Mbalax. 
Levytykset.
Elokuva- ja televisiomusiikki.
Ohjaus: Josep M. Vilageliu. Tuotanto: Josep Vilageliu, Deimos Canarias Televisión ja Ateneo de La Laguna. Teneriffa, Espanja.
&lt;br&gt;