tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Röntgenputki

Röntgenputki on röntgensäteilyn tuottamiseen tarkoitettu elektroniputki. Se on historiallisesti ensimmäinen tunnettu tapa synnyttää röntgensäteilyä laboratoriossa. Röntgenputki on edelleen yleisin tapa tuottaa säteilyä lääketieteellisessä röntgenkuvauksessa.
Toimintaperiaate.
Tyhjiöputkessa olevasta hehkulangasta irtoaa elektroneja, jotka kiihdytetään putkessa olevassa sähkökentässä. Suurinopeuksiset elektronit iskeytyvät putken keskellä olevaan metallilevystä tehtyyn anodiin ja jarruuntuvat voimakkaasti. Sähködynamiikan yhtälöiden mukaan kiihtyvässä liikkeessä oleva sähköisesti varattu hiukkanen lähettää sähkömagneettista säteilyä. Elektronin liike-energiasta osa muuttuu säteilyenergiaksi, niin sanotuksi jarrutussäteilyksi ("bremsstrahlung"). Jarrutussäteilyn spektri on jatkuva. Törmäyslevyn materiaalista ja elektronien kiihdytysjännitteestä riippuen voi syntyä myös niin sanottua karakteristista säteilyä, joka on spektrityypiltään viivaspektri. Toisin kuin jarrutussäteilyn tapauksessa, jossa jarruuntuva elektroni lähettää säteilyä, karakteristisen säteilyn lähteenä toimivat anodimateriaalin atomit. Kun suureen nopeuteen kiihdytetyt elektronit iskeytyvät anodimateriaalin atomeihin, osa atomeista siirtyy elektroniseen viritystilaan. Viritystilan purkautuessa atomi tyypillisesti säteilee alkuaineelle ominaista sähkömagneettista säteilyä. Röntgenalueella olevaa karakteristista säteilyä käytetään hyväksi muun muassa röntgenkristallografiassa.
Charlotte Benkner

Charlotte Benkner (o.s. Enterlein, 16. marraskuuta 1889 Leipzig, Saksa – 14. toukokuuta 2004 Youngstown, Ohio, Yhdysvallat) oli nainen, jota virheellisesti pidettiin maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä marraskuusta 2003.
Benkner ehti asua Saksassa vain varhaisimmat lapsuusvuotensa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1896. Hänen perheellään oli siellä hotelli. Nuorena naisena hän tapasi kerran presidentti Theodore Rooseveltin. 
Benkner (silloin Enterlein) meni vuonna 1908 naimisiin Karl Benknerin kanssa. Hän asui Pennsylvaniassa ja Ohiossa ennen vetäytymistään Arizonaan. Benkner oli jo 110 vuotta täyttänyt ja Arizonan vanhin, kun hän palasi Ohioon. 
Benknerin sisko Tillie Hare kuoli lähes 100-vuotiaana 25. tammikuuta 2004. Charlotte itse eli vielä muutaman kuukauden. Hän kuoli lyhyen sairaalassa olon jälkeen 114-vuotiaana. 
Benkneriä luultiin maailman vanhimmaksi eläväksi ihmiseksi Mitoyo Kawaten kuoleman jälkeen. Myöhemmin Guinnessin ennätysten kirja myönsi kyseisen kunnian Ramona Trinidad Iglesias-Jordanille, jonka osoitettiin syntyneen Benknerin kanssa samana vuonna jo 31. elokuuta tai 1. syyskuuta.
Mitoyo Kawate

Mitoyo Kawate ( "Kawate Mitoyo", 15. toukokuuta 1889 – 13. marraskuuta 2003) oli vuonna 2003 parin viikon ajan maailman vanhin elossa oleva ihminen. Kansallisuudeltaan hän oli japanilainen, kotoisin Hiroshimasta.
Kawate työskenteli maatilalla, kunnes loukkasi kätensä 99-vuotiaana. Hieman ennen kuolemaansa 114-vuotiaana hän joutui sairaalaan keuhkokuumeen johdosta. 
Kawatesta tuli maailman vanhin ihminen virallisesti 31. lokakuuta 2003, kun Kamato Hongō kuoli. Hänen itsensä kuoltua 13. marraskuuta maailman vanhimmaksi nousi Ramona Trinidad Iglesias-Jordan. Aluksi Guinnessin ennätysten kirja tosin myönsi kunnian virheellisesti yhdysvaltalaiselle Charlotte Benknerille.
Kamato Hongō

Kamato Hongō (o.s. Kimura) ( "Hongō Kamato", 16. syyskuuta 1887 – 31. lokakuuta 2003) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen maaliskuusta 2002 kuolemaansa 116-vuotiaana.
Hongo asui Kagoshimassa Japanin eteläisimmällä pääsaarella Kyūshūlla. Hän oli tosin syntynyt Shigechiyo Izumin tavoin Tokunoshimalla.
Hongōsta tuli Japanin vanhin ihminen Denzō Ishizakin kuoltua vuonna 1999. Hän nousi julkisuuteen ja esiintyi lukuisia kertoja maansa televisiossa. Maailman vanhin elävä Hongōsta tuli Maude Farris-Lusen kuoltua 18. maaliskuuta 2002.
Hongō kuoli keuhkokuumeeseen 31. lokakuuta 2003. Hän oli viimeinen elossa ollut dokumentoitu henkilö, joka oli syntynyt vuonna 1887. Häntä seurasi maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä Mitoyo Kawate, joka oli kotoisin Japanin Hiroshimasta ja kuoli vain pari viikkoa Hongōn jälkeen.
Myöhempi tutkimus osoitti Hongon syntyneen 16. syyskuuta 1893, jolloin hän oli todellisuudessa vain 110-vuoden ja 45 päivän ikäinen
Blidö

Blidö on saari Tukholman saaristossa, Ruotsissa. Hallinnollisesti se kuuluu Norrtäljen kuntaan. Saarelle on bussiyhteys Norrtäljestä ja lauttayhteys Vaxholmista. Saarella ei ole ainuttakaan siltaa. Sillä on oma seurakuntansa ("Blidö församling"), joka kuuluu Uppsalan arkkihiippakuntaan. Siellä sijaitsee Blidön kirkko.
Blidö on myös saarella sijaitsevan taajaman nimi. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 72 asukasta. Blidö on aiemmin ollut myös oma kuntansa. Se liitettiin Norrtäljen kuntaan vuonna 1971.
Noken metroasema

Noken metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kolmastoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Sielun Veljet (albumi)

Sielun Veljet (PÄLPX 44) on Sielun Veljien esikoisalbumi vuodelta 1983. Yhtye ei aluksi olisi halunnut levyttää lainkaan mutta suostui lopulta levyttämään live-albumin. Albumin LP-versio on kolmesivuinen tupla-LP. Levyn kannessa on muokattu kuva Emil Zatopekista, jonka juoksua näytetään myös ”Karjalan kunnailla” -musiikkivideolla. 
Vuonna 1986 Sielun Veljet levytti studioversiot kappaleista ”Karjalan kunnailla” ja ”Yö erottaa pojasta miehen” ”Kevät”-singlelle. Molemmat on kuultavissa yhtyeen "Myytävänä!"-kokoelmalla. Myös "Sielun Veljet" -albumilla olevasta Tuomari Nurmion ”Huda huda” -kappaleesta on tehty studioversio, joka on julkaistu albumilla "Otteita Tuomari Nurmion laulukirjasta".
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Sielun veljet, paitsi C4 Tuomari Nurmio ja Viides kolonna.
A-puoli
B-puoli
C-puoli
Singlet.
Emil Zatopek.
Kappale Valssi on niin ikään live-taltiointi levyn taltioiduilta keikoilta.
The Sensual World

The Sensual World on Kate Bushin kuudes studioalbumi vuodelta 1989. 
Albumi julkaistiin aikana, jolloin CD-soitinten suosio kasvoi merkittävästi. Alkuperäinen vinyylijulkaisu päättyi raitaan ”This Woman’s Work”. Kappale ”Walk Straight Down the Middle” oli puolestaan CD- ja kasettiversioiden mukana tullut bonusraita.
Ennen levyn julkaisua ”This Woman’s Work” oli mukana John Hughesin elokuvan "She’s Having a Baby" ääniraidalla.
Albumin ohella julkaistiin myös videokokoelma nimeltä "The Sensual World: The Videos". Se sisälsi nimiraidasta ja kappaleista ”Love and Anger” sekä ”This Woman’s Work” tehdyt musiikkivideot. Mukana oli myös otteita haastattelusta, jonka Kate Bush oli antanut VH1-musiikkikanavalle.
Nimikappale sijoittuu Molly Bloomin yksinpuheluun James Joycen kirjassa Odysseus. Alun perin tarkoituksena oli käyttää kirjan tekstiä suoraan, mutta Joycen perikunta ei antanut siihen lupaa. Niinpä Kate Bush joutui kirjoittamaan sanoituksen uudelleen pyrkien säilyttämään kirjan tunnelman. Soitinnuksena kappaleella käytetään irlantilaista instrumentaatiota eli säkkipilliä, viulua ja tinapilliä.
Vuoden 2011 albumille Director’s Cut Bush levytti uudelleen neljä "The Sensual Worldin" kappaletta. Levyä tehdessään hän sai vihdoin Joycen perikunnalta luvan käyttää suoraan tekstiä Odysseuksesta, ja levy sisältääkin uuden version ”The Sensual World” -kappaleesta alkuperäisellä tekstillä nimellä ”Flower of the Mountain”.
Los Angeles -luokka

Los Angeles -luokka (tai 688-luokka) on Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöinen sukellusveneluokka. Se on saanut nimensä luokan ensimmäisen aluksen ("USS Los Angeles" (SSN-688)) mukaan. 688-luokka on lukumääräisesti maailman suurin palveluksessa oleva sukellusveneluokka. Luokan alukset korvasivat Sturgeon-luokan sukellusveneet, ja luokan vanhempia aluksia on korvattu Seawolf- ja Virginia-luokan veneillä.
688-luokan veneet ovat nopeita. Varmuudella niiden tiedetään kykenevän yli 25 solmun (46 km/h) nopeuteen, ja niiden oletetaan pystyvän 35 solmun (60 km/h) nopeuteen. Alusten suurin sukellusvyvyys on yli 240 metriä.
688-luokan veneet voivat kuljettaa noin 25 torpedoa tai risteilyohjusta. Kaikki luokan veneet voivat laukaista Tomahawk-ohjuksen vaakasuorassa torpedoputken kautta. 31 uusimmassa veneessä (SSN-719–725 ja SSN-750–773)) on 12 pystysuorassa olevaa siiloa () ristelyohjuksia varten.
23 uusinta venettä ovat edelleen kehitettyjä. Ne ovat edeltäjiään hiljaisempia ja niiden taistelujärjestelmät ovat kehittyneempiä. Yhdysvaltain laivasto on korvaamassa vanhempia, ilman vertikaalisia ohjussiiloja olevia veneitä uudella Virginia-luokalla.
Alukset.
Luokan alukset on valmistanut joko General Dynamics Electric Boat tai Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company. Näistä on edelleen viitisenkymmentä palveluksessa. Aluksista on kymmenkunta romutettu tai odottamassa romuttamista.
Kamon metroasema

Kamon metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on neljästoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Gustaf Wilhelm Finnberg

Gustaf Wilhelm Finnberg (21. marraskuuta 1784 Parainen – 28. kesäkuuta 1833 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari.
Elämäkerta.
Finnbergin vanhemmat olivat merimies Johan Finnberg ja Sofia Henrikintytär o.s. Stenroos. Hän oli lähtöisin köyhistä oloista. 17-vuotiaana hän meni maalarioppilaaksi Turkuun, jossa hänet on merkitty 1801 maalarinammattikoulun kirjoihin. 21-vuotiaana hän sai kisällinpaperit ja toimi sitten pari vuotta ammattimaalarina Turussa kunnes lähti opiskelemaan Tukholmaan. Hän opiskeli Kuninkaallisessa taideakatemiassa (Kungliga Akademien för de Fria Konsterna) Tukholmassa ja voitti 1811 ensimmäisen eli kuninkaallisen mitalin akatemian määräämästä "Daidalos ja Ikaros" aiheesta sommittelemastaan maalauksesta. Finnberg palasi 1817 Turkuun. Turussa asuessaan hän maalasi arkkipiispa Tengströmin ja professorien Walleniuksen ja Bonsdorffin muotokuvat. Myöhempään tuotantoon kuului vapaaherra Rabbe F. G. Wreden muotokuva.
Finnberg asui vuodesta 1806 pääasiassa Ruotsissa, mutta työskenteli Suomessa noin 1820–1827 muotokuvamaalarina, eli Turun paloon asti. Hän ei kuitenkaan valmistunut Tukholman taideakatemiasta, eikä hänellä siksi ollut mahdollisuutta päästä ulkomaille. Turun palo vaikeutti Finnbergin elämää ja hän palasikin Tukholmaan vuonna 1827. Siellä hän ei kauan pystynyt elättämään itseään taiteilijana hitaan työskentelytapansa ja sulkeutuneen luonteensa takia. Asuntona hänellä oli uuniton ateljeehuone, ja onnellisimmat päivänsä hän vietti velkavankilassa, koska hän silloin sai sekä lämmintä että ruokaa. Hänen suuri haaveensa oli päästä Roomaan mutta tämä ei toteutunut.
Finnberg oli edustettuna näyttelyissä Italiassa Milanossa ja Roomassa 1937. Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa Ateneumissa, Turun taidemuseossa ja Cygnaeuksen galleriassa sekä Ruotsissa Göteborgin taidemuseossa ja Nationalmuseumissa Tukholmassa. Omakuva on Turun taidemuseossa.
Hän on maalannut Kemiön kirkon Kristuksen ja apostolien kuvat 1820-luvun alussa, Föglön kirkon alttaritaulun, joka kuitenkin tuhoutui Turun palossa, kuten suuri osa hänen teoksistaan, mikä oli hänelle syvä järkytys. Hän ikuisti Turun palon kuvaan "Turun jäännöksiä", joka jälkikäteen sai myös värit. Piirros kuuluu Sammon taidekokoelmiin. Myös Kakskerran ja Paraisten kirkoissa on hänen teoksiaan.
Hänet palkittiin kuninkaan mitalilla "Daidalos ja Ikaros" -sommitelmasta 1811 ja muista töistä Tessinin mitalilla 1812.
Jean Bouin

Jean Bouin (28. joulukuuta 1888 Marseille – 29. syyskuuta 1914) oli ranskalainen kestävyysjuoksija, joka otti osaa vuoden 1908 olympialaisiin 1 500 metrin juoksijana, mutta karsiutui alkuerissä.
Bouin voitti vuosina 1911–1913 Kansainvälisen maastojuoksun, jota pidetään maastojuoksun MM-kilpailujen edeltäjänä. Vuoden 1911 lopulla Bouin juoksi Pariisissa 10 000 metrillä maailman siihen asti parhaan ajan 30.58,8, joka paransi Alfred Shrubbin edellistä ennätystä 3,6 sekunnilla. Tämä tulos hyväksyttiin matkan viralliseksi maailmanennätykseksi. Hän juoksi samana vuonna myös 6 mailin juoksun maailmanennätyksen 29.51,6, joka oli 7,8 sekuntia Shrubbin ennätystä nopeampi. Paavo Nurmi rikkoi molemmat maailmanennätykset myöhemmin, kuuden mailin vuonna 1930 ja 10 000 metrin vuonna 1921.
Vuoden 1912 Tukholman kesäolympialaisissa Bouin jätti 10 000 metriä väliin säästellen voimiaan muille matkoille. Maastojuoksussa hän keskeytti, mutta 5 000 metrin juoksussa hän sai hopeaa Suomen Hannes Kolehmaisen jälkeen. Bouinin aika oli 14.36,7, mikä alitti entisen maailmanennätyksen lähes puolella minuutilla. Kolehmainen oli kuitenkin loppukirissä sekunnin kymmenyksen nopeampi.
Bouinin viimeiseksi suursaavutukseksi jäi seuraavana vuonna Tukholmassa juostu tunnin juoksun maailmanennätys 19 021 metriä. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Paavo Nurmi 1928 ja se säilyi Ranskan ennätyksenä yli 40 vuotta. Jean Bouin kaatui kersanttina ensimmäisessä maailmansodassa Marnen ensimmäisessä taistelussa.
Richard Lee

Richard Lee (s. 1951 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen osa-aikaeläkkeellä oleva teksasilainen jalokivikauppias, sijoittaja ja pokerinpelaaja. Lee osallistui vuosien 2005 ja 2006 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksiin. Jälkimmäisenä vuonna hän selvisi WSOP:n finaalipöytään ansaiten kuudennesta tilastaan 2 803 851 dollaria. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Lee sijoittui pokeriturnauksessa finaalipöytään. Muhkea WSOP:n palkintosumma nosti hänet kuitenkin kaikkien aikojen rahalistalla sadan eniten ansainneen joukkoon. Ennen WSOP:ta Leen paras turnaussijoitus oli vuonna 2005 Los Angelesissa järjestetyn Grand Slam of Pokerin kahdestoista tila. Lee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Elokuun 2006 lopulla poliisi suoritti kotietsinnän Leen San Antonion kodissa. Hänen epäillään järjestäneen sieltä käsin laittomia nettiuhkapelejä.
Elokuussa 2007 Leen pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.
Sardelli

Sardelli ("Engraulis encrasicolus") on 12–20 cm pitkä planktonia syövä Atlantin itärannikon sillikala. Se elää Etelä-Norjan ja Etelä-Afrikan välisellä alueella ja myös Välimeressä, Pohjanmeressä ja Mustassameressä.
Sardelli eroaa muista sillikaloista muun muassa leukojen muodossa: yläleuka on alaleukaa pidempi. Laji vaatii tietyn suolapitoisuuden pystyäkseen lisääntymään, joten Itämeressä sitä on tavattu vain harvoja yksilöitä. Kutu alkaa, kun vesi on saavuttanut noin 12 °C:n lämpötilan, eli Portugalin rannikolla maaliskuussa, ja päättyy Pohjanmeressä kesäkuussa. Poikaset kuoriutuvat 3–4 päivän kuluttua ja ovat aluksi läpikuultavia.
Sardellit kuuluvat maailman tärkeimpiin ruokakaloihin. Huippuvuosina 1980-luvulla sitä pyydettiin yli 800 000 tonnia vuodessa. Tärkeimpiä pyyntialueita ovat Välimeri ja Mustameri.
Sardellia käytetään Euroopassa suolattuna, öljyyn säilöttynä maustekalana, johon voidaan viitata termillä "anjovis" (, , ). Tätä ei kuitenkaan pidä sekoittaa Pohjoismaissa anjoviksena tunnettuun kilohailista valmistettuun maustekalasäilykkeeseen.
Andy Bloch

Andrew "Andy" Bloch (s. 1. kesäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. 
Bloch aloitti vakavissaan pelaamisen vuonna 1992, jolloin hän alkoi osallistua viikoittaisiin 35 dollarin turnauksiin. Vuoden loppuun mennessä hän oli voittanut yhden World Poker Finals -turnauksen, joka oli 100 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -kilpailu. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Bloch pelasi no limit texasia.
Vuonna 1997 Bloch jätti väliin lakikoulun viimeisen viikon tunnit osallistuakseen World Series of Pokerin vuoden 1997 pääturnaukseen. Hän toimi kisassa koekaniinina pöytäkamerakokeilussa. Tom Sims etsi vapaaehtoista, joka sallisi taskukorttiensa kuvaamisen ja Bloch suostui. Blochin pelistä tehtiin kaksiosainen artikkeli CardPlayer Magazineen. Suoritettuaan lakimiestutkintonsa vuonna 1999, Bloch päätti jättää lakiuransa toistaiseksi ja keskittyä pokeriin. Lakiopintojen lisäksi hän on suorittanut kaksi sähkötekniikan tutkintoa Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT).
Vuonna 2001 Bloch oli finaalipöydässä kahdessa WSOP-turnauksessa. Seuraavana vuonna hän voitti seitsemän kortin avopokeriturnauksen Foxwoodsissa ja oli kaksi kertaa finaalipöydässä World Poker Tourin (WPT) ensimmäisellä kaudella (molemmilla kerroilla sijoittui kolmanneksi). Sittemmin Bloch on boikotoinut WPT:tä tämän pelaajasopimusvaatimusten takia. Hän on kuitenkin epävirallisen WPT fanisivuston (http://www.wptfan.com ) webmaster.
Bloch voitti Ultimate Poker Challengen toisen tuotantokauden finaalissa. Vuoden 2006 WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa Bloch tuli toiseksi. Blochin 9 8 ei riittänyt voittajan David "Chip" Reesen A Q -kättä vastaan kun pöytään tuli J 7 7 4 4. Kaksinpeli kesti 286 jakoa ja on WSOP-historian pisin. 
Vuonna 2006 Bloch voitti puoli miljoonaa dollaria tammikuussa 2007 ESPN:n televisioimassa Pro-Am Poker Equalizer -turnauksessa. Toiseksi sijoittui Phil Laak.
Kesäkuussa 2008 Blochin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,7 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -pokerihuonetta.
Pokerin lisäsi Bloch on menestynyt blackjackissa. Hän on mukana blackjack-dokumentissa "The Hot Shoe" (2005) ja on julkaissut oman opetus-DVD:n "Beating Blackjack". Bloch kuului MIT:ssä opiskelleeseen blackjack-ryhmään "MIT Blackjack Team", josta kertoo kirja "Bringing Down the House".
Žigansk

Žigansk () tai Edjigeen () on nasleg eli maalaiskunta ja tämän maalaiskunnan keskuskylä Žiganskin evenkien kansallisessa piirissä Sahan tasavallassa Venäjällä. Žigansk on piirinsä hallinnollinen keskus. Žigansk sijaitsee Lenajoen länsirannalla 610 kilometriä pohjoiseen tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Žiganskin kuntaan kuulunut, sen pohjoisosassa sijaitseva Djardanin kylä on autio. 
Historia.
Žigansk perustettiin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1632, ja se sai kaupunginoikeudet vuonna 1783. Vuonna 1917 se alennettiin kyläksi.
Seinen

Seinen (, ”nuoret miehet”) on muun muassa mangan ja animen kohderyhmä, johon kuuluvat nuoret miehet. Seinen-teokset käsittelevät usein samoja teemoja kuin poikien shōnen, mutta seinen on tarkoitettu kokeneemmalle lukijakunnalle, joten sen tarinoiden juonet ovat kypsempiä, ja väkivaltaa, seksiä tai alastomuutta esitetään suoremmin. Josei on vastaava naisille suunnattu lajityyppi, jota lukevat nuoret ja aikuiset naiset.
Seinenin erottaa shōnenista myös voimakkaampi panostus juoneen toiminnan kustannuksella. Siinä esiintyvät hahmot ovat kehittyneempiä. Tämän vuoksi seinen saatetaan ulkomailla sekoittaa tyttöjen shōjoon, jossa hahmojen kehitys ja suhteet ovat myös keskeisessä asemassa. Seinen tapaa kuitenkin olla kerrontatavaltaan realistisempaa. Esimerkkejä lajityypistä ovat muiden muassa "hikikomori"-ilmiötä tutkiva "N.H.K. ni Yōkoso!", historiallinen "Lone Wolf and Cub" ja murhakertomus "Monster". Myös ”haaremi”-genreen kuuluvat tarinat, kuten "Love Hina", ovat suosittuja – tässä lajityypissä kauniiden naisten ympäröimä nuori mies joutuu noloihin romanttisiin tai seksuaalisiin tilanteisiin. 
Kuten shōnen-mangaa, seinen-sarjoja lukevat paljon myös eri-ikäiset ja eri sukupuolta olevat, jopa nuoremmat pojat ja tytöt. Esimerkiksi "Hokuto no ken" on alun perin suunnattu nuorille miehille, mutta on saavuttanut nuorempienkin lukijoiden keskuudessa suuren suosion.
Kirsti Kemppainen

Aino-Kirsti Kemppainen (26. kesäkuuta 1946 Helsinki – 26. maaliskuuta 1997 Vihti) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki kymmenittäin rooleja Mainos-Television tuottamissa televisioelokuvissa ja televisiosarjoissa vuosina 1969–1997.
Ura.
Kemppainen suoritti teatterikoulun 1967–1970, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Kemin kaupunginteatteriin 1970–1971 ja Ahaa Teatteriin 1971–1972. Hänen teatteriroolejaan oli muun muassa Sabina näytelmässä "Jääkärin morsian". Vuonna 1973 Kemppainen aloitti uransa Mainos-Television teatterin palveluksessa. Pääasiallisesti hän näytteli television minisarjoissa, kuten "Lentsu", ja kymmenissä televisioelokuvissa. Hän näytteli myös eräissä pitkäkestoisissa televisiosarjoissa, kuten "Ruusun aika", jossa hänen roolejaan olivat Marja Ruususen sisko Anja ja Nero-koiran ääni. Hän oli Yle TV1-kanavalla esitetyn lastenohjelman "Pikku veturi" juontajana vuosina 1996–1997. 
Kemppainen kuoli Vihdissä auto-onnettomuudessa.
Perhe.
Kirsti Kemppainen syntyi opettaja Uolevi Kemppaisen ja Liisa Välikosken perheeseen. Hänen aviopuolisonsa oli Pertti Hakala vuodesta 1972 vuoteen 1977. Kemppaisella oli poika Jose (s. 1973).
Siloan allas

Siloan allas (myös "Siloan/Siiloan lampi"; ) on allas Jerusalemissa. Giihonin lähteen vedet laskevat Siloaan kahta akveduktia pitkin, joista vanhempi on peräisin pronssikaudelta ja uudempi on rakennettu kuningas Hiskiaan aikana n. 716–687 eaa. Tunnelista löytyi vuonna 1880 kaivaustyöstä kertova heprealainen piirtokirjoitus, joka nykyään on Istanbulin museossa.
Elizabeth Anscombe

Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe (18. maaliskuuta 1919 – 5. tammikuuta 2001) oli brittiläinen analyyttiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänen erikoisalojaan olivat toiminnan filosofia, mielenfilosofia, filosofinen logiikka, kielifilosofia ja etiikka.
Anscombe oli Ludwig Wittgensteinin oppilas ja tuli tämän filosofian asiantuntijaksi kirjoittaen monia Wittgensteinilta ammentaneita teoksia. Hänen vuonna 1958 julkaistu artikkelinsa "Modern Moral Philosophy" esitteli termin "konsekventialismi" eli seurausetiikka analyyttiseen filosofiaan, ja se on vaikuttanut hänen myöhempien artikkeliensa ohella nykyaikaiseen hyve-etiikkaan. Anscomben monografiaa "Intention" pidetään yleensä hänen merkittävimpänä teoksenaan, ja se on vaikuttanut nykyfilosofian keskusteluun aikomuksista, toiminnasta ja käytännöllisestä järjestä. Anscombe on vaikuttanut erityisesti Philippa Footiin, Michael Dummettiin, Cora Diamondiin, Rosalind Hursthouseen ja Paul Feyerabendiin.
Lempäälän kanava

Lempäälän kanava (käytetty myös nimeä Lempoisten kanava) on Lempäälän keskustassa sijaitseva Pyhäjärven ja Vanajaveden yhdistävä kanava, jonka pituus on 1 275 metriä ja putouskorkeus 2,20–2,40 metriä. Kanavassa on yksi 160 metriä pitkä ja kahdeksan metriä leveä sulku. Kanavan ylittää kaksi maantiesiltaa ja yksi rautatiesilta. Suurimmat sallitut alusten mitat ovat 145,0 × 7,5 × 1,8 × 5,5 metriä (pituus × leveys × syväys × korkeus). Aluksen maston korkeus voi siltojen takia olla enintään 5,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat sektoriportteja joiden koneistot ovat sähkömekaaniset.
Lempäälään yritettiin rakentaa kanavaa vuodesta 1778 alkaen, mutta työ jäi kesken noin kymmenen vuoden yrittämisen jälkeen. Kanavatyömaa sijaitsi Rikalassa, nykyisen kanavan eteläpuolella, missä kaivannot ovat vieläkin nähtävissä. Nykyinen Lempäälän kanava rakennettiin vuosina 1867–1874 hätäaputöinä. Työt olivat pysähdyksissä vuosina 1869 ja 1870 varojen puutteen takia, mutta niitä jatkettiin taas vuonna 1871. Ensimmäiset laivat pääsivät kulkemaan kanavassa 28. syyskuuta 1873. Kanavan sulku oli rakennettu alun perin kokonaan puusta mutta sulku uusittiin vuosina 1896–1897 niin että kaikki sulkulaitteet sulkuportteja lukuunottamatta tehtiin kivestä. Sulun pituus oli tämän jälkeen 40 metriä, leveys 8 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Aluksi kanavan läpi kulki vilkas matkustajaliikenne, mutta sen jälkeen kun Tampere–Hämeenlinna-rautatie valmistui 1876, kanavaa käytettiin lähinnä tavarankuljetuksiin. Vuosina 1958–1961 kanava uusittiin uittoja varten. Tällöin kanavan sulku suurennettiin nykyiseen kokoonsa ja yläkanavaa syvennettiin. Kanavan nykyinen ulkoasu onkin peräisin tältä ajalta. Kanava palvelee nykyisin lähinnä matkailua, ja sen kautta kulkee Suomen Hopealinjan laivareitti Tampereelta Hämeenlinnaan. 
Kanavassa on ajoittain vesistön säännöstelyjuoksutusta, joka aiheuttaa siinä vaarallisen voimakkaan virtauksen. Kanavassa sattui vuonna 1988 vakava onnettomuus, jossa neljä ihmistä hukkui veneen kaaduttua virtauksessa. Tämän vuoksi kanavalle on asennettu varoitusvalot sekä rautatiesillan yhteyteen turvaportti, joka estää veneiden ajautumisen sulkuun tulvajuoksutusten aikana. 
Kanava on itsepalvelusulku jonka valvonta suoritetaan Muroleen kanavalta käsin. Kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.
Ankyran synodi

Ankyran synodi ("Ancyran synodi") oli kirkolliskokous, joka pidettiin Galatian pääkaupungissa Ankyrassa (lat. "Ancyra", nykyinen Ankara) todennäköisesti vuonna 314 heti Maximianuksen vainojen päätyttyä. Kokouksessa oli edustettuna yhteensä joko kaksitoista tai kahdeksantoista piispaa Vähästä-Aasiasta ja Syyriasta, joista suurin osa 11 vuotta myöhemmin osallistui Nikaian kirkolliskokoukseen.
Kokouksen tarkoitus oli edistää Diocletianuksen vainoista toipumista. Kokous päätti 25 uudesta kanonista, jotka pääasiassa käsittelivät sitä, miten tuli suhtautua niihin kristittyihin, jotka olivat vainoissa pettäneet uskonsa.
Ankyrassa pidettiin myös kaksi areiolaisten kirkolliskokousta vuosina 358 ja 375.
Andy Black

Andrew "Andy" Black (s. 20. heinäkuuta 1965) on irlantilainen pokeriammattilainen. Hän on syntynyt Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja asuu nykyisin Dublinissa. Blackin lempinimi on "The Monk" ("munkki").
Black pelasi korttia äitinsä kanssa nuorempana ja alkoi pelata vakavammin vuonna 1986 ollessaan opiskelemassa lakia Trinity Collegessa Dublinissa. Hän oli pitkäikäisen pokerikoulun Junior Common Roomin (The JCR) jäsen, koulusta oli aiemmin tullut pelaajia kuten Donnacha O'Dea ja Padraig Parkinson. Hän alkoi pelata myös Griffinin kasinolla Dublinissa.
Blackin pudotti vuoden 1997 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa sen lopulta voittanut Stu Ungar. Aikoinaan liikkui huhuja, että Ungar oli onnekas ja voitti Blackin AK-käden AQ-kädellä. Black itse kertoi lokakuussa 2006 Full Tilt Pokerilla, että AK/AQ-käsitarina ei ole totta ja Ungar vain pelasi häntä paremmin.
Blackin seuraavan vuoden WSOP-matkasta tehtiin John Hurtin juontama dokumentti "Million Dollar Deal". Hävittyään "miljoonan dollarin diilin" Black matkusti Englantiin ja eli luostarinomaisessa buddhalaisyhteisössä seuraavat viisi vuotta.
Black palasi pokerin pariin menestyksellisesti vuonna 2004 halliten Irlannin turnauksia ja sijoittuen viidenneksi vuoden 2005 WSOP:n pääturnauksessa. Hän johti finaalipöytää jossain vaiheessa ja hänellä oli parhaimmillaan kolmasosa kaikista pelimerkeistä. Hän kuitenkin kärsi huonosta onnesta ja vastustajien kyseenalaisista maksuista ja voitti lopulta viitossijastaan 1,75 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2005 Black esiintyi keskusteluohjelmassa "Heads Up with Richard Herring" kertoen uskostaan ja pokeriurastaan.
Vuoden 2005 WSOP:n jälkeen Black on ollut rahasijoilla sekä European Poker Tourilla että World Poker Tourilla. Vuonna 2006 hän oli World Series of Poker Tournament of Champions -turnauksen finaalipöydässä johtaen selvästi. Hän kuitenkin hävisi ylipelattuaan AK-kätensä, jota vastassa oli Daniel Negreanun kuningaspari. Viides tila toi 100 000 dollaria. Alkuvuodesta 2007 Black oli Aussie Millions -tapahtuman pot limit omaha -turnauksen kakkonen ja no limit texas hold'em -pääturnauksen kolmas. European Poker Tourin vuoden 2007 Grand Finalessa Monte Carlossa Black johti pitkään turnausta, mutta jäi lopulta seitsemänneksi. Saman vuoden kesällä Black oli kahdessa WSOP-turnauksessa finaalipöydässä.
Black edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Tammikuussa 2008 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 3,4 miljoonaa dollaria.
Tiedemuseo

Tiedemuseo on tieteen tai luonnonilmiöiden havainnollistamiseen erikoistunut vuorovaikutteinen museo. Tiedemuseo voi olla erikoistunut esimerkiksi tähtitieteeseen tai avaruustutkimukseen, meriin, elämänmuotoihin tai keksintöihin, mutta useimmissa museoissa näyttely kattaa aiheita laajemminkin. 
Historia.
Tiedemuseon ja tiedekeskuksen ero on hämärtynyt, kun museot ovat yhä toiminnallisempia. Monissa määritelmissä kaikki tiedekeskukset luetaan myös tiedemuseoiksi. Ilmeisesti ensimmäinen vuorovaikutteinen tiedemuseo on vuonna 1904 perustettu Deutsches Museum Münchenissä Saksassa. Tiedemuseoita on perustettu 1980-luvulta lähtien lähes kaikkiin Euroopan maihin, Pohjois-Amerikkaan, Aasiaan ja Australiaan.
Lauri Ihalainen

Lauri Armas Ihalainen (s. 14. toukokuuta 1947 Pihtipudas) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja Keski-Suomen vaalipiiristä vuoden 2015 vaaleissa. Ihalainen oli Kataisen (2011–2014) ja Stubbin hallituksen (2014–2015) työministeri. Hän oli SAK:n pitkäaikaisin puheenjohtaja vuosina 1990–2009.
Ihalainen on varsinaiselta koulutukseltaan kirvesmies. Hän on kuitenkin tehnyt elämäntyönsä SAK:ssa. Ennen SAK:n puheenjohtajuutta Ihalainen toimi SAK:ssa nuorisosihteerinä (1970–1977), järjestösihteerinä (1977–1984) ja SAK:n sihteerinä (1984–1990). Ihalainen oli SAK:n pitkäaikaisin puheenjohtaja jo aloittaessaan kolmatta eli toiseksi viimeistä kauttaan vuonna 2001. Ennen Ihalaista pitkäaikaisimpia puheenjohtajia SAK:n historiassa ovat olleet Pertti Viinanen (1981–1990), Niilo Hämäläinen (1966–1974) sekä Eero A. Wuori (1937–1945). Keväällä 2009 Ihalainen vahvisti jättävänsä tehtävänsä SAK:n puheenjohtajana ja hänen seuraajakseen valittiin Lauri Lyly. Ihalaisen lisäksi ainoana SAK:n puheenjohtajan tehtävästä eläkkeelle on jäänyt Pekka Oivio, joka johti SAK:ta vuosina 1974–1981. Kesäkuussa 2009 presidentti Tarja Halonen myönsi Ihalaiselle ministerin arvonimen.
Loppukeväästä 2009 Ihalaista spekuloitiin kärkinimenä Juhani Saloniuksen eläkkeelle jäämisen myötä vapautuvaan valtakunnansovittelijan virkaan. Toukokuussa 2009 Ihalainen kuitenkin tiedotti ettei hae tehtävää. Hän perusteli päätöstään sillä, että hänen kautensa valtakunnansovittelijana olisi jäänyt vain nelivuotiseksi. Ihalainen ei myöskään olisi täyttänyt muodollista kelpoisuusehtoa, sillä hänellä ei ole korkeakoulututkintoa.
Ihalainen valittiin kansanedustajaksi vuoden 2011 vaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä SDP:n listoilta. Hänen äänimääränsä (15 085) oli SDP:n suurin ja koko maan viidenneksi suurin. Vaaleja seuranneissa hallitusneuvotteluissa hänet valittiin nimitettäväksi Jyrki Kataisen hallituksen työministeriksi. Ihalainen on myös talousneuvoston jäsen.
Kevään 2015 vaaleissa Lauri Ihalainen oli ehdolla synnyinmaakunnastaan, Keski-Suomesta, ja tuli valituksi maakunnan ääniharavana 10 354 äänellä. Ihalainen jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Lapsuus ja nuoruus.
Lauri Ihalainen syntyi Pihtiputaalla kolmilapsisen perheen esikoisena. Ihalaisen suvulla on pitkät perinteet työväenliikkeessä, sekä sen kommunistisessa että sosiaalidemokraattisessa haarassa. SDP:n hallintopäällikkö Maunu Ihalainen oli Lauri Ihalaisen setä. Ihalainen soitti kitaraa ja lauloi 12-vuotiaasta alkaen sukulaismiesten Elämäjärven pojat -yhtyeessä, jonka esiintymispalkkiot käytettiin muun muassa työväentalon rakentamiseen. Äänekosken ammattikoulun kirvesmieslinjan käytyään Ihalainen kokosi kesämökkejä Niemenharju Oy:ssä. Kirvesmiehen töitä hän teki vuoteen 1968 asti, jolloin ryhtyi opiskelemaan Työväen Akatemiassa ja siirtyi sitä myötä työväenliikkeen tehtäviin.
Silo (muinainen kaupunki)

Silo eli Siilo (; שלו, Šīlô; שילו, Šîlô) oli kaupunki Samarian vuoriseudulla 18 kilometriä Nablusista kaakkoon nykyisen Seilun-nimisen arabikylän paikalla. Silo oli israelilaisten maahanmuuton jälkeen heidän tärkein kulttipaikkansa. Filistealaiset valtasivat Eelin aikana ilmestysmajan ja veivät Liitonarkin, jonka Joosua oli tuonut Siloon. Samuel sai Jumalan kutsun Silossa.
Denalin kansallispuisto

Denalin kansallispuisto () on Yhdysvaltain Alaskan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Kansallispuisto perustettiin 26. helmikuuta 1917. Denali on yhteensä 24 585 km² laajuinen, ja sitä hallinnoi National Park Service. Puiston kuuluisin nähtävyys on kenties Denali (aiemmin Mount McKinley), Yhdysvaltojen korkein vuori, jonka mukaan puisto alun perin olikin nimetty Mount McKinleyn kansallispuistoksi. McKinley-nimen vuori sai Yhdysvaltain 25. presidentiltä William McKinleyn mukaan jo vuonna 1897 ja Alaskan alkuperäiskansat kutsuvat sitä Denaliksi, josta siis kansallispuiston nimikin juontuu.
Mount McKinleyn kansallispuisto perustettiin vuonna 1917 suojelemaan alueen ohutsarvilampaita. Vuosikymmeniä myöhemmin, vuonna 1978, presidentti Jimmy Carter perusti silloisen kansallispuiston lähistölle Denalin suojelumonumentin. Denali on athabascaa ja tarkoittaa korkeaa. Intiaanit viittasivat sillä luultavasti McKinley-vuoreen. Kaksi vuotta Denalin nimittämisen jälkeen se yhdistettiin McKinleyn kansallispuistoon, jolloin puiston nimi myös vaihtui Denaliksi. 
Denalissa tavataan useita eläin- ja lintulajeja. Alueella elää muun muassa suuria nisäkkäitä kuten harmaakarhuja, mustakarhuja, susia ja hirviä sekä lintuja kuten maakotkia, pikkujoutsenia ja tunturihaukkoja. Kansallispuiston vesissä elää yhteensä 10 eri kalalajia, muun muassa lohia, taimenia ja pallaita. Alueen kylmien olosuhteiden takia kalat jäävät usein pienikokoisiksi. Kylmyyden vaikutuksesta alueella on vähän sammakkoeläimiä: alueen ainoa sammakkolaji on pakkasia kestävä metsäsammakko. Vierailijoita kehotetaan pysymään etäällä puiston villieläimistä, eikä heillä ole lupaa ruokkia niitä.
Kansallispuisto sijaitsee tundralla, ja sen tavallisimmat puut ovat kuusi ja paju. Kylmyyden ja mineraalien puutteen takia myös puut jäävät usein kalojen tapaan kitukasvuisiksi. Alueella kasvaa pensasmustikkaa ja kanadanpuhvelinmarjaa. Denalista löytyy lisäksi yli 450 kukkalajia, esimerkiksi maitohorsmaa ja lupiineja. Yhdysvaltain korkein vuori Denali (aiemmin Mount McKinley) sijaitsee puiston alueella. Sen korkein huippu yltää 6 194 metriin.
Puistossa voi harrastaa muun muassa vuorikiipeilyä ja retkeilyä. Talvella puistossa voi harrasteille rajatuilla alueilla hiihtää, lumikelkkailla sekä ajaa koiravaljakolla. Denalissa vierailee vuosittain noin 400 000 ihmistä.
Jirōmarun metroasema

Jirōmarun metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on viidestoista asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Niwa Kawamoto

Niwa Kawamoto (5. elokuuta 1863 – 16. marraskuuta 1976) oli maailman vanhin elossa oleva ihminen lähes puolentoista vuoden ajan toukokuusta 1975 kuolemaansa 113-vuotiaana.
Kawamoto oli japanilainen. Hän täytti 110 vuotta elokuussa 1973, ja hänestä tuli maailman vanhin Mito Umedan kuoltua 31. toukokuuta 1975. Kawamoto itse kuoli 16. marraskuuta 1976.
Kawamotoa seurasi maailman vanhimpana Shigechiyo Izumi, jonka "Guinnessin ennätysten kirja" tunnustaa kaikkien aikojen vanhimmaksi mieheksi: hän eli 120-vuotiaaksi. Izumin ikä kuollessa on kuitenkin myöhemmin kyseenalaistettu.
Mito Umeda

Mito Umeda (, 27. maaliskuuta 1863 – 31. toukokuuta 1975) oli pitkäikäinen japanilainen.
Umeda tunnustettiin maailman vanhimmaksi ihmiseksi Elizabeth Watkinsin kuoltua 110-vuotiaana 31. lokakuuta 1973. Umeda eli 112 vuotta ja 65 päivää ennen kuin kuoli 31. toukokuuta 1975.
Umedaa seurasi maailman vanhimpana ihmisenä japanilainen Niwa Kawamoto, joka oli syntynyt alle puoli vuotta hänen jälkeensä, elokuussa 1863.
Carlos Gardel

Carlos Gardel (11. joulukuuta 1890 Toulouse, Ranska – 24. kesäkuuta 1935 Medellín, Kolumbia) oli argentiinalaisen tangon suurimpiin tulkitsijoihin kuuluva säveltäjä, laulaja ja näyttelijä, "tanguero", joka levytti sadoittain tangoja. Näistä tunnetuimpia ovat ”Mi noche triste”, ”Mi Buenos Aires Querido”, ”Amores de Estudiante”, ”Soledad”, ”Volver”, ”Por una Cabeza” sekä ”El día que me quieras”, joista useimmat hän loi yhdessä pitkäaikaisen työtoverinsa, sanoittaja Alfredo Le Peran kanssa. Yhteensä Gardel levytti 770 kappaletta, joista peräti 514 on tangoja.
Elämä ja ura.
Gardel aloitti uransa laulamalla baareissa ja yksityistilaisuuksissa. Hänen läpimurtonsa tapahtui vuonna 1917 valtavan suosion saaneella kappaleella ”Mi noche triste”. Tämä Pascual Contrusin ja Samuel Catriotan säveltämä kappale myi 100 000 kappaletta ja oli valtava menestys koko latinalaisessa Amerikassa. ”Mi noche tristen” myötä Gardel kehitti "tango-canciónin", joka nosti tangon alaluokan musiikkityylistä arvostetuksi keskiluokan suosikiksi. Gardel kiersi useita kertoja läpi Etelä-Amerikan ja esiintyi myös Barcelonassa, Madridissa, Pariisissa ja New Yorkissa. Suosionsa kasvaessa Gardel teki myös lukuisia elokuvia.
Gardelin laulutyyliä on kuvattu olleen rinnastuksia italialaiseen bel cantoon, portugalilaiseen fadoon sekä amerikanitalialaiseen crooneriin.
Kuolema.
Kesäkuussa 1935 maailmalle levisi uutinen Gardelin ja hänen työtoverinsa Alfredo Le Peran kuolemasta lento-onnettomuudessa Medellínin kaupungissa Kolumbiassa. Valtava määrä ihmisiä tuli osoittamaan kunnioitustaan edesmenneelle suosikilleen, kun tämän ruumis kulki Kolumbian, New Yorkin, Rio de Janeiron ja Montevideon kautta viimeiseen lepopaikkaansa Buenos Airesin La Chacarita -hautausmaalle.
Kiistelty syntymäpaikka.
Gardelin syntymäpaikasta on kaksi eri teoriaa: Toisen mukaan hän on syntynyt pienessä Valle Edénin kaupungissa Uruguayssa. Väite perustuu hänen anomukseensa Argentiinan kansalaisuutta varten, jossa Gardel itse väitti olevansa uruguaylainen, sekä hänen puoliksi palaneesta passistaan, joka löytyi kohtalokkaan lento-onnettomuuden jälkeen. Passin mukaan Gardel oli syntynyt Tacuarembossa, Uruguayssa, lähellä Valle Edénin pikkukaupunkia. Toinen teoria taas kertoo Gardelin oikean nimen olleen Charles Romuald Gardés ja syntymäpaikan Toulouse, Ranska. Tämän mukaan hän oli tuntemattoman isän ja Berthe Gardésin (1865–1943) poika, joka saapui Argentiinaan 27 kuukauden ikäisenä. Ranskalainen syntymätodistus on olemassa ja sen omistaa Gardel-asiantuntija Gilbert Mamery. Toinen teoriaa tukeva dokumentti on Gardelin ilmeisesti itse kirjoittama testamentti, jossa hän myöntää syntymäpaikkansa olevan Ranskan Toulouse.
Koska ei voida sanoa, kummat dokumentit ovat väärennettyjä, Gardelin syntymäpaikasta ei ole varmuutta. On epäilty, että Gardel ei suostunut vahvistamaan syntyperäänsä, koska yritti salata taustansa aviottomana lapsena. Kysyttäessä hänen kansalaisuuttaan Gardel usein vastasi: ”Synnyin Buenos Airesissa Argentiinassa kahden ja puolen vuoden iässä.”
Hashimoton metroasema

Hashimoton metroasema () on Fukuokan kaupungin Sawaran suuralueella sijaitseva metroasema. Asema on kuudestoista ja viimeinen asema Nanakuma-linjalla Tenjin-Minamin metroaseman päästä lukien. Asema on avattu 3. helmikuuta 2005.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa:
Gérard Philipe

Gérard Philipe (4. joulukuuta 1922 Cannes – 25. marraskuuta 1959) oli ranskalainen näyttelijä.
Philipe syntyi Cannesissa ja lähti nuorena opiskelemaan Pariisiin. Hän pääsi jo 19-vuotiaana esiintymään teatteriin Nizzassa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1943.
Philipe esiintyi muun muassa elokuvissa "Intohimojen karuselli" (1950), "Kultainen tulppaani" (1952), "Punaista ja mustaa" (1954) sekä "Elin päivästä päivään" (1957). Hän sai miespääosastaan elokuvissa "Monsieur Ripois – naisten hurmuri" ja "Punaista ja mustaa" ulkomaisen Jussi-palkinnon vuonna 1955.
Philipe meni vuonna 1951 naimisiin Nicole Fourcaden kanssa ja sai kaksi lasta. Hän oli vasta 36-vuotias kuollessaan maksasyöpään marraskuussa 1959.
Bulbi

Bulbi eli keulapaksunnos on laivan keulassa oleva ylösalaisen pisaran muotoinen paksunnos, jonka tehtävänä on pienentää laivan vastusta vedessä. Bulbia käytetään lähes kaikissa laivatyypeissä, mutta jäänmurtajiin tai hyvin nopeisiin aluksiin se ei sovellu. Bulbi pienentää aluksen kokonaisvastusta ja tarvittavaa tehoa 8–15 prosenttia. Paksunnoksen pituus on tyypillisesti 3,5–5 prosenttia laivan vesiviivapituudesta, nopeammissa aluksissa pituus voi olla 6 prosenttia. Korkeussuunnassa bulbin yläreuna sijaitsee yleensä hieman (20–30 cm) suunnitteluvesiviivan alapuolella.
Myös joissakin veneiden köleissä käytetään bulbia. Tällaista köliä nimitetään bulbiköliksi.
Ristiaallokko

Ristiaallokko syntyy, kun eri suunnista tulevat aaltorintamat kohtaavat toisensa. Ristiaallokon tekee hankalaksi se, että sen suunta ja koko vaihtelee. Tällainen aallokko saattaa aiheuttaa vaaran varsinkin henkilölle, joka liikkuu vedessä uiden. Usein rannoilla, joissa ristiaallokkoa syntyy, ja jotka toimivat uimarantoina (pääasiassa ulkomailla), ristiaallokon vaarasta varoitetaan. Ristiaallokkoa synnyttävät muun muassa voimakkaat tuulen suunnan vaihtelut ja erilaiset esteet vedessä, joiden takia aalto vaihtaa suuntaa ja niin sanotusti törmää toiseen. Esimerkiksi voidaan ottaa aalto, joka kohtaa pienen saaren, aalto jakautuu ja kiertää saaren ja tällöin aallot kohtaavat toisensa saaren takana aiheuttaen ristiaallokkoa. Ristiaallokkoa synnyttää myös aallon heijastuminen jyrkästä rannasta tai muusta esteestä kuten aallonmurtajasta, jolloin kyseessä on jo muutenkin virrakas paikka. Ristiaallokon vaikutukseen joutuessaan uimarille paras tapa päästä irti virtauksesta on uida rannan suuntaisesti kunnes virta hellittää. Kovaa virtausta ja aallokkoa vastaan uiminen heikentää uimaria ja voi aiheuttaa hukkumisen.
Ole Wasz-Höckert

Bror Ole Wasz-Höckert [uːle vas'hökkärt] (28. elokuuta 1918 Helsinki – 23. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen lastenlääkäri, professori ja kansanedustaja. Hän edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta Helsingin vaalipiiristä 1983–1991. Presidentin valitsijamies Ole Wasz-Höckert oli 1988. Lastentautien lääkärinä uransa tehnyt Wasz-Höckert toimi Oulun yliopiston lastentautiopin professorina vuosina 1964–1972 ja Helsingin yliopiston lastentautiopin ruotsinkielisenä professorina vuosina 1972–1985.
Elämä ja ura.
Ole Wasz-Höckertin äiti oli Maria Marcella Schmidt ja isä eläinlääkäri, jääkärieläinlääkintäluutnantti Arne Höckert, joka hukkui pian Olen syntymän jälkeen matkalla Dresdeniin laivan ajettua miinaan Viron rannikolla. Arne Höckert oli kaksikielisestä (suomi ja ruotsi) kodista. Hän oli avioitunut Dresdenissä eläinlääketieteellisessä opiskellessaan saksalaisen Schmidtin kanssa ja aviopari oli saanut jo yhden pojan ennen Olen syntymää vuonna 1914. Sotaorvoksi jääneen Olen adoptoivat vuonna 1920 Dresdenistä valmistunut eläinlääkäri Hugo Wasz ja hänen vaimonsa Dagmar Tyyne Lukander, joka oli Helsingin poliisipäällikön tytär. Ole Wasz-Höckert varttui Uudessakaupungissa.
Wasz-Höckert pääsi ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1937, aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa 1938 ja liittyi lääkintäsuojeluskuntaan. Jo heti talvisodan ensimmäisenä päivänä hänet nimitettiin Väestönsuojelun paikallisen ensiapuryhmän johtajaksi. Seuraavien sotavuosien aikana hän toimi yhteensä neljän vuoden ajan lääkintäupseerina etulinjassa. Hänen sotilasarvonsa oli lääkintäluutnantti (1943).
Sodan jälkeen 1950-luvulla Wasz-Höckert uudisti lasten tuberkuloosihoidon Suomessa. Sittemmin hän toimi lastentautiopin ja lastenklinikan organisoijana. 1980-luvun alun rauhanliikkeessä Ole Wasz-Höckert tuli tunnetuksi Lääkärit ydinsotaa vastaan -järjestön Suomen toimikunnan puheenjohtajana 1981–1995. WHO:n ja UNICEFin asiantuntijatehtäviä hänellä on ollut vuodesta 1949. Wasz-Höckert toimi YK:n 2. aseidenriisunnan erikoisistunnon kokousedustajana New Yorkissa 1982.
Wasz-Höckert väitteli tohtoriksi vuonna 1950 ja sai lastentautien erikoislääkärin pätevyyden 1951. Hän julkaisi useita lukuja käsi- ja oppikirjoissa, monografioita sekä yli 250 tieteellistä alkuperäisartikkelia, kongressireferaattia ja muuta kirjoitusta kansainvälisissä sarjoissa.
Wasz-Höckertin puoliso vuodesta 1940 oli hammaslääkäri Nina Gorbatow, perheeseen syntyi neljä lasta.
Heituinlahti

Heituinlahti on yksi keskuksista, jotka ympäröivien kylien kanssa muodostavat Savitaipaleen kunnan Etelä-Karjalassa. 
Heituinlahti sijaitsee Virmajärven etelärannalla Sisemmän Salpausselän harjalla. Kylän läpi kulkee seututie 377 osoitenimenään Tuohikotintie. 
Muita rajakkaisia keskuskyliä ovat Välijoki, Havo ja kirkonkylä. Heituinlahteen kuuluu useita pieniä kyliä ja taloryhmiä, kuten Ahonikki, Autio, Hongisto, Hämäläinen, Kuitikka, Laari, Lantta, Niinimäki, Nio, Nuokka, Paukkunen, Peijo, Puunenä, Purtonen (Purtoismäki), Rantakylä, Simola, Tappura, Tornio, Valkolanmäki ja Viisari.
Heituinlahden asukasluku on yli 500. Alueella toimi lukukauden 2025 loppuun saakka Savitaipaleen ainoa kyläkoulu, Heituinlahden koulu. Siellä voi suorittaa peruskoulun luokka-asteet 1–6. Harrastusmahdollisuuksia tarjoavat muun muassa pururata, kiekkokaukalo ja valaistu latu. 
Kylässä vietetään heinäkuussa ”Heituinlahtipäiviä”. Matkaa Savitaipaleen kirkolle on noin 12 kilometriä. Kylän palveluja kyläkoulun lisäksi ovat muun muassa esikoulu, ryhmäperhepäivähoitopaikka (”ryhmis”), huoltoasema ja kauppa.
The Red Shoes (albumi)

The Red Shoes on Kate Bushin seitsemäs studioalbumi vuodelta 1993. Sitä seurasi hänen ohjaamansa ja käsikirjoittamansa 44-minuuttinen elokuva "The Line, the Cross and the Curve". Albumin nimiraita sekä kappaleet ”And So Is Love” ja ”Rubberband Girl” esitetään kolmen muun laulun ohella elokuvassa kokonaisuudessaan.
Kate Bush teki levyllä yhteistyötä muun muassa Eric Claptonin, Michael Kamenin, Jeff Beckin ja Princen kanssa.
Albumin nimi ja kannen aihe ovat peräisin Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin balettiaiheisesta elokuvasta Punaiset kengät vuodelta 1948. Elokuvan tarina käsittelee sen innoittajana toimineen H. C. Andersenin sadun tavoin taiteensa vallassa olevaa tanssijaa, joka ei pysty ravistamaan punakenkiä jaloistaan ja löytämään rauhaa. 
Levyllä oleva kappale ”The Song of Solomon” juhlistaa Raamatun eroottisesta rakkaudesta kertovaa kirjaa Laulujen laulu. ”Eat the Music” puolestaan yhdistelee calypsoa ja muita karibialaisia kansanmusiikkityylejä.
Albumi on omistettu Kate Bushin äidin Hannahin muistolle.
"Helsingin Sanomien" musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen. Monet fanit ovat kuitenkin pitäneet levyä artistin heikoimpana.
Koivukoski III

Koivukoski III on Kajaaninjoessa Kajaanissa sijaitseva vesivoimalaitos, jonka omistaa Kainuun Voima Oy. Voimalaitos tunnetaan myös nimellä "Tunnelivoimala" tai "Kajaaninjoen tunnelivoimala", koska osa voimalaitoksen toiminnoista sijaitsee Kajaanin keskustan alle louhitussa kalliotunnelissa. Voimalaitosta voitaisiin kutsua myös Petäiskosken voimalaitokseksi koska se on ensimmäinen koski Kajaaninjoessa ja vesivoima-asema sijaitsee hyvin lähellä Petäiskosken niskaa. Petäiskoski on Kajaaninjoen 3. suurin koski ja sen ohi on louhittu myös ”Nälkäkanava”. Voimalaitoksen koneasema sijaitsee Petäisenniskan teollisuusalueella venesataman läheisyydessä. Voimalaitos valmistui vuonna 1995. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat noin 168 Mmk (25,61 milj. €).
J. L. Austin

John Langshaw Austin (28. maaliskuuta 1911 Lancaster – 8. helmikuuta 1960 Oxford) oli brittiläinen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut kielenfilosofi, joka kehitti pääosan nykyisestä puhetoimitusten eli puheaktien teoriasta ja terminologiasta. Kielifilosofian lisäksi Austin tutki mielenfilosofiaa, etiikkaa ja arkikielen filosofiaa. 
Austin syntyi Lancasterissa ja opiskeli Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän sai vaikutteita G. E. Moorelta, Bertrand Russellilta ja Gilbert Ryleltä, ja on vaikuttanut itse muun muassa John Searleen, R. M. Hareen ja Judith Butleriin. Hän toimi Aristotelian Societyn johdossa vuosina 1956–1957.
Trevor Steven

Trevor McGregor Steven (s. 21. syyskuuta 1963 Berwick-upon-Tweed, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Steven tunnetaan parhaiten ajastaan Evertonissa 1980-luvulla, jossa hän pelasi yli 200 ottelua, tehden 48 maalia. Evertonissa hän oli mukana voittamassa Cup-voittajien Cupia, kahta liigamestaruutta, FA Cupia ja Charity Shieldia vuosina 1984, 1985 ja 1987. Liigamestaruuskaudella 1986-87 Steven oli Evertonin paras maalintekijä 14 liigamaalillaan. Steven edusti myös Rangersia, jossa hän oli voittamassa liigamestaruutta vuosina 1990, 1991, 1993 ja 1994. Ranskan Ligue 1 -mestaruutta Steven juhli kerran pelatessaan Olympique Marseillen paidassa.
Englannin maajoukkuetta Steven edusti 36 kertaa ja teki maaotteluissa neljä maalia. Hän edusti maataan vuoden 1986 ja 1990 MM-kisoissa ja 1988 ja 1992 EM-kisoissa.
C. D. Broad

Charlie Dunbar Broad (yleensä C. D. Broad, 30. joulukuuta 1887 – 11. maaliskuuta 1971) oli englantilainen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut tietoteoreetikko, filosofianhistorioitsija, tieteenfilosofi, moraalifilosofi ja mielenfilosofi.
Broadista tuli Cambridgen yliopiston filosofian professori vuonna 1933. Hän sai vaikutteita muun muassa John Lockelta, William Ernest Johnsonilta, Alfred North Whiteheadilta, G. E. Moorelta ja Bertrand Russellilta, ja on vaikuttanut itse muun muassa A. J. Ayeriin.