tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elessei Valokainen

Elessei Valokainen oli suistamolainen runonlaulaja ja tietäjä.
Valokainen herätti monesti oudoksumista "mauttomalla muinaisaikuista pukua tavoittavalla ulkoasullaan". Hän esiintyi vuonna 1906 Sortavalan laulujuhlilla, vaikkei itse ollut varsinainen runonlaulaja. Valokainen osasi runsaasti satuja ja muuta kansanperinnettä, ja helmikuussa 1908 tohtori V. Salminen sai häneltä 11 runoa, 31 loitsua, 30 taikaa ja 19 satua. Valokaiselta on tallennettu myös ikivanha suorasanainen sukeltajamyytin toisinto.
Runonkerääjä Eino Kemppainen luonnehti Elessei Valokaista itsenäiseksi kehittyneeksi runonlaulajaksi, joka ei seurannut orjallisesti muita vaan usein tahallaankin muutteli sanoja omin päin hävittämättä itse pääjuonta. Toisinaan hän myös yhdisti eri runoissa olevia asioita yhteen runoon ja silloin aina epäonnistui. Kemppaisen mukaan Valokaisen käyttämä sävel erosi tunnetumman runonlaulajan Iivana Onoilan sävelestä huomattavasti. Hänen mukaansa Valokainen lauloi liian kovasti ja rämisevästi, "silloinkin kun ei tarvitsisi pienen kuulijakunnan vuoksi niin kovasti huutaa". Itsekin karjalaisen runonkerääjä Iivo Härkösen mukaan Valokainen ei osannut laulaa lainkaan. Myöskään Kemppaisen arvio Valokaisen omaperäisyydestä ei ilmeisesti osu oikeaan, sillä hänen omaperäisinä pidetyt runonsa ovat yleensä Kalevalasta, saduista ja tilapäisistä mielijohteista kokoonpantuja "sepustuksia".
Sukunimi Valokainen (Val'okainen = Valjokkainen) on lähtöisin Suistamon Piensaran kylästä, jossa jo vuonna 1842 tavataan henkilö nimeltä Elessei Valokainen. Nimen on arveltu tulevan karjalaisista hypokorismeista Vala, Valei, Valo(i), joiden taustalla on venäläinen ristimänimi Valaam tai Valentin. Toisaalta se on yhdistetty myös murresanaan valjakka "vaalea, hailakka, kalvakka", vaikka se ei selitykään suoraan karjalan kielen pohjalta. Suistamon henkikirjoissa nimi esiintyy myös muodossa Valjakka tai Waljakka. Etelä-Savossakin sitä tavataan 1700-luvulta alkaen.
Antti Mikkola (valtiopäivämies)

Antti Erland Mikkola (24. heinäkuuta 1834 Ylöjärvi – 1. marraskuuta 1901 Ylöjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Mikkolan vanhemmat olivat Karl Benjamin ja Eeva Katariina Juhontytär Mäkkylä ja puoliso Johanna Aatamintytär Mikkola. Professori Jooseppi Julius Mikkola oli heidän poikansa. Antti Mikkola oli talonpoikaissäädyssä Ylä-Satakunnan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän pääsi aloittamaan edustajantyönsä vasta valtiopäivien puolivälissä, Aukusti Mäkipeskan tultua valituksi säädyn puhemieheksi ja Mikkolan tultua hänen tilalleen.
Menglöd

Menglöd ( "Helmiä rakastava") on skandinaavisessa mytologiassa kaunis neito, joka asui Gastropnir-salissa, tuli- ja saviseinien suojissa, ja jota vartioi jotuni Fjölsviðr ja hänen kaksi koiraansa Gifr ja Geri. Hänen äitinsä nimeä ei tiedetä, mutta hänen isänsä nimi on Svafrþorin. Hänen on määrä olla völva Gróan pojan Svipdagin morsian. Menglödin ja Svipdagin tarina kerrotaan Eddan runossa "Fjölsvinnsmál". Menglöðin yhdeksän palvelijattaren nimet ovat Hlíf, Hlífþrasa, Þjóðvarta, Björt, Blíð, Blíðr, Fríð, Eir ja Aurboða.
Metsän lumo

Metsän lumo on VL-Median vuonna 2019 julkaisema musiikkialbumi. Se sisältää Toivo Kärjen (10 kpl) ja Kaj Chydeniuksen (1 kpl) luontoaiheisia sävellyksiä. Laulusolisteina ovat Mia Leivo ja Raimo Salo. Sovitukset on tehnyt Mika Tarkkonen, joka myös johtaa säestävää yhtyettä (Mika Tarkkonen harmonikka, Arto Tarkkonen piano ja koskettimet, Raine Turunen kitara, Juha Luoma basso, Jani Leskinen rummut ja perkussiot). Äänitykset on tehty Mika Tarkkosen studiolla Liperissä. Levykannen on suunnitellut Jaakko Kärki.
Projektin vaiheet.
Levyprojekti käynnistyi, kun Viitasaaren kaupunki suunnitteli vuodelle 2019 metsäaiheista yleisötapahtumaa. Lähistöllä Kyyjärvellä asuva Raimo Salo sai kuulla tästä, ja hänen toimestaan syntyi idea aihepiiriin liittyvän levyn tekemiseksi. Salo tunsi hyvin Toivo Kärjen pojan ja jäämistön hoitajan Kalervo Kärjen ja oli tietoinen Toivo Kärjen luontoaiheisesta sävellystuotannosta sekä että jäämistössä oli runsaasti julkaisemattomia kappaleita. Toiseksi laulajaksi saatiin monessa laulukilpailussa kunnostautunut ja samoin Toivo Kärjen tuotantoon perehtynyt Mia Leivo Ylöjärveltä. Mukaan otettiin lisäksi Kaj Chydeniuksen säveltämä kappale, joka sanoittajansa kautta kytkeytyy Viitasaareen.
Metsätapahtuma oli 17.8.2019 Viitasaaren Savivuorella. Levy oli jo ilmestynyt tätä ennen. Tapahtumassa oli vaihtelevaa ja informatiivista metsäaiheista ohjelmaa, yhtenä osana Leivon ja Salon laulamat levyn kappaleet.
Montereynlahti

Montereynlahti () on Yhdysvalloissa Kalifornian rannikolla sijaitseva Tyynen valtameren lahti. Se sijaitsee San Franciscon eteläpuolella. Montereyn kaupunki sijaitsee lahden etelärannalla.
Asaf Halet Çelebi

Asaf Halet Çelebi (1907 Konstantinopoli, Turkki – 1958 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen runoilija. Hän on surrealisti ja modernin turkkilaisen kirjallisuuden merkittävä hahmo.
2502 Nummela

2502 Nummela on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1943 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Sen nimi viittaa Vihdin Nummelaan ja siellä sijaitsevaan normaaliperusviivaan, joka on Geodeettisen laitoksen rakentama, kansainvälisesti merkittävä mittauslinja.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,93 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Alexander Ståhlberg

Alexander Ståhlberg (s. 4. huhtikuuta 2002) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän on kolminkertainen nuorten MM-mitalisti Vuokatista 2021. 
Ståhlberg on kotoisin Vöyriltä ja edustaa IF Minkeniä.
Angonoka

Angonoka ("Astrochelys yniphora") on maakilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Madagaskarilta. 
Koko ja ulkonäkö.
Angonoka voi kasvaa 36–47 cm pitkäksi ja saavuttaa 10 kg:n painon. Koiraat ovat naaraita suurikokoisempia ja niiden häntä on naaraan häntää pidempi ja paksumpi. Angonokan kilpi on korkea. Kilpi koostuu kuusikulmaisista vaaleanruskeista levyistä, joiden reunat ovat tummat. Kilven reunat ovat keltaiset. Angonokan pää, jalat ja häntä ovat väriltään ruskehtavan keltaiset. 
Levinneisyys ja elintavat.
Angonokaa tavataan Madagaskarin luoteisosasta Baly Bayn alueelta. Lajin elinympäristä ovat bambutiheiköt, pensaikot ja savannit. Se on aktiivinen päiväsaikaan. Angonoka syö kasviravintoa kuten lehtiä ja hedelmiä. Angonokat saavuttavat sukukypsyyden 15–20 vuoden iässä ja voivat elää 50–100 vuoden ikäisiksi. Sen parittelukausi on sadekaudella lokakuusta helmikuulle. Naaras munii yhdestä kuuteen munaa yleensä pensaaseen ja munimiskertoja voi olla neljä tai viisi vuodessa. Munat kuoriutuvat 6–8 kuukauden kuluttua. 
Angonoka luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan 200–600 yksilöä ja se on yksi uhanalaisimmista kilpikonnista. Suurimmat uhkat lajille ovat pyydystäminen ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen maastopalojen ja maatalousmaaksi muokkaamisen vuoksi. Suuri uhka on myös pyydystäminen kansainväliseen lemmikkieläinten kauppaan ja salakuljetus Madagaskarilta. Angonoka on suojeltu Madagaskarin lailla ja CITES-sopimuksella.
2064 Thomsen

2064 Thomsen on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty uusiseelantilaisen tähtitieteilijän Ivan Leslie Thomsenin mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,18 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 3 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Eksentrisyys on , inklinaatio on , albedo on ja magnitudi .
Petraeus

Petraeus on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
2067 Aksnes

2067 Aksnes on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1936 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty norjalaisen tähtitieteilijän Kaare Aksnesin mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,96 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 7 vuotta ja 11 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
2195 Tengström

2195 Tengström on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty ruotsalaisen tähtitieteilijän Erik Tengströmin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman "ö"-kirjainta, muodossa "Tengstrom".
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,22 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Eksentrisyys on , inklinaatio on , albedo on ja magnitudi .
Jaakko Myllylä (valtiopäivämies)

Jaakko Myllylä (9. kesäkuuta 1825 Kalajoki – 12. syyskuuta 1903 Kalajoki) oli suomalainen liikemies, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Jaakko Myllylä vanhemmat olivat talollinen Juho Heikki Jaakonpoika Myllylä ja Pieta Liisa Niilontytär Silvasti ja puoliso Kaisa Kustaava Nauha (k. 1917). Myllylä oli maanviljelijä ja liikemies. Hän omisti makasiinin, jonne hän hankki ja josta hän myi viljaa ja voita. Hän oli myös osakkaana "Kalaja"-laivassa, joka upposi Atlantilla 1885, mutta toimi sitä ennen kymmenisen vuotta rahtilaivana. Jaakko Myllylän liikanimi olikin ”Myllylän porvari”. Hän oli talonpoikaissäädyssä Salon eli Saloisten tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
2268 Szmytowna

2268 Szmytowna on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty puolalaisen kemistin Maria Szmytownan mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,94 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi on .
Aleksi Lahelma

Aleksi Lahelma (7. maaliskuuta 1913 Alavus – 5. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja järjestöjohtaja. 
Aleksi Lahelman vanhemmat kauppaedustaja Yrjö Lahelma ja Helena Loginoffolivat kotoisin Vienan Vuokkiniemeltä ja hän vietti siellä osan lapsuuttaan. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasassa 1933 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1939. Varatuomarin arvon Lahelma sai 1944. Lahelma toimi Etelä-Pohjalaisen osakunnan kuraattorina 1944-1947. Hän teki opintomatkoja Saksaan 1939, Skandinaviaan useita kertoja 1938-1956 sekä Englantiin ja Yhdysvaltoihin 1957. 
Lahelma oli työmarkkinajärjestöjen palveluksessa ja hän oli mukana lähes kolmenkymmenen vuoden ajan työehtosopimusneuvotteluissa. Lahelma erikoistui erityisesti työturvallisuuskysymyksiin, kirjoitti artikkeleita aiheesta ja oli asiantuntijatehtävissä työnantajapuolen edustajana. Lahelma oli Suomen työnantajain yleisen ryhmän sihteerinä 1946–1949, osastopäällikkönä 1949–1952, apulaisjohtajana 1954–1956, johtajana 1956–1971 ja varatoimitusjohtajana 1971–1973. Hän oli Otanmäki-Valmetin työnantajayhdistyksen asiamiehenä 1952–1954, Panimo- ja virvoitusjuomateollisuuden työnantajaliiton asiamiehenä 1965–1968 ja Vaatetusteollisuuden työnantajaliiton asiamiehenä 1961–1973.
Lahelma osallistui opiskeluaikanaan Helsingin karjalakerhon, sen laulukuoron ja Karjalakerhojen keskusliiton toimintaan kunnes nämä järjestöt lakkautettiin syksyllä 1944. Vuonna 1953 hänet valittiin Karjalan Sivistysseuran johtokunnan jäseneksi ja hän oli seuran puheenjohtajana 1953–1961. Lahelman kaudella seura hankki muistopatsaan runonlaulaja Anni Denisovin haudalle Vihtiin ja oli mukana perustamassa Domnan pirttiä Suomussalmen Kuivajärven kylään sekä Runonlaulajan Pirttiä Ilomantsiin. Seura alkoi järjestää vuosikokouksia Helsingin ulkopuolella ja käynnisti myös kyykkäpeliottelut eri puolilla Suomea.
Aleksi Lahelma oli naimisissa vuodesta 1941 Helvi Marjatta Mykkäsen kanssa. Professori Eero Lahelma on heidän poikansa.
2857 NOT

2857 NOT on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Kanariansaarilla sijaitsevan yhteispohjoismaisen Nordic Optical Telescope -kaukoputken mukaan.
Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,4 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 9 kuukautta.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on T-luokkaa (SMASSII).
Ondrei Sotikainen

Ondrei Sotikainen oli yksi tunnetuimmista rajakarjalaisista runonlaulajista.
Häneltä itseltään tallennettujen runojen määrä ei ole kovin mittava, mutta häneltä ovat perineet taitonsa lukuisat muut merkittävät suistamolaiset runonlaulajat, kuten hänen vanhimman poikansa Saaharin tytär Palaga Härkönen-Heroila Äimäjärvellä, pojanpoika Mikola Suurellajärvellä, pojanpoika Stepana Semananpoika Sotikainen Äimäjärvellä, sisarenpoika Iivana Onoila Suuressasarassa ja Aleksi Burushka Jalanvaarassa. D. E. D. Europaeus mainitsee matkakertomuksessaan laulattaneensa Loimolassa kyläjuhlan aikana "Ondrei Lytsyä", jota sukunimeä on Ondrein pojanpojan Vasilei Lytsyn antaman tiedon mukaan Sotikaisista käytetty Lytsyn kylän mukaan.
Ondrei Sotikainen teki kotitalostaan Lytsystä suurtilan, jossa asui ajoittain jopa viisikymmentä henkeä samojen kattojen alla neljässä pirtissä. Hänen kerrotaan olleen "ahkera raataja, iloinen, karski ukko" sekä "pitkä, vanhana kumarahartiainen, vaaleanverinen mies, jolla oli ruskeahko pitkä täysiparta". Miitrei Onoilan mukaan "kun Sotikanen vesseltyi, niin silloin lauloi, sill' oli paljon runoo ja se hyvin lauloi se ukko nuottih, se oli tietäjämies oikein". Ondrein iästä ja kuolinajasta ei ole varmuutta: Julius Krohnin mukaan hän olisi kuollut vuonna 1865 78-vuotiaana, Iivana Onoilan mukaan vuonna 1859 82-vuotiaana; Miitrei Onoila puolestaan ilmoittaa kuoliniäksi 90 vuotta.
Ondrein veljiä olivat Jyrki, Iivi ja Pedri Sotikainen ja poikia puolestaan Iivi "Pitkä-Iivana" Sotikainen sekä Saharei, Simi ja Fedotta Sotikainen. Europaeuksen häneltä tallentamiksi runoiksi on tunnistettu jälkipolvilta saatujen runojen perusteella ainakin "Lemminkäisen virsi" (), "Hiiden hirven hiihdäntä" () ja "Rutsa" eli "Sisaren turmelus" ().
Sotikaisten suku on lähtöisin Loimolasta ja polveutuu vuosien 1737 ja 1825 välillä eläneestä Mihein Sotista eli Sotik Miheijevistä, jonka kerrotaan olleen voimakas tietäjä: hän sanottiin muun muassa jäädytti sanan voimalla järven, jonka toinen noita oli ensin sulaksi loitsinut.
Svipdag

Svipdag () on skandinaavisessa mytologiassa sankari, joka esiintyy kahdessa runossa, "Grógaldrissa" ja "Fjölsvinnsmálissa", jotka on yhdistetty runoelmaksi "Svipdagsmál". Svipdag on Sólbjartrin ja völva Gróan poika. Svipdagin äitipuoli lähetti hänet etsimään kohtalon määräämää morsianta Menglödiä seudulta, josta ei ole paluuta. Svipdag herättää äitinsä kuolleista pyytääkseen tältä neuvoa. Gróa lausuu poikansa avuksi yhdeksän loitsua ja palaa sitten takaisin hautaansa. Loitsujen vahvistama Svipdag lähtee etsimään Menglödiä.
Pitkien etsintöjen jälkeen Svipdag saapuu suuren talon luo. Tulenlieskat nousevat sen seinistä, ja talon edustalla seisoo jättiläinen. Jättiläinen kertoo nimekseen Fjölsviðr ja vakuuttaa, ettei Svipdag pääse koskaan sisälle taloon. Sitten jättiläinen kysyy, mitä sukua Svipdag on. Svipdag vastaa olevansa Vindkaldr, Várkaldrin poika, joka taas on Fjölkaldrin poika. Näin hän yrittää vakuuttaa olevansa jääjättiläisten sukua.
Sitten Svipdag kysyy Menglödiä, hänen kotiaan ja sen ympäristöä sekä muita asioita koskevia kysymyksiä. Jättiläinen vastaa niihin kaikkiin. Lopulta Svipdag kysyy, onko Menglödillä miestä. Siihen jättiläinen vastaa, ettei kukaan muu saa syleillä Menglödiä, paitsi Svipdag, sillä Menglödin kohtalona on olla Svipdagin morsian. Silloin Svipdag paljastaa kuka todella on ja jättiläinen päästää hänet taloon. Talossa Menglöd vaatii Svipdagia todistamaan, kuka on ja Svipdag lausuu runon, joka vahvistaa, että hän todella on Svipdag. Menglöd kertoo sitten Svipdagille, että on pitkään istunut kukkulallaan odottaen häntä, ja se, mitä hän on hartaasti toivonut, on nyt käynyt toteen – Svipdag on vihdoin tullut hänen saliinsa.
Svipdagin ja Menglödin tarinaan ei viitata muualla Runo-Eddassa eikä myöskään Proosa-Eddassa. Proosa-Eddassa Svipdag mainitaan kuitenkin Odinin pojan Vegdegin jälkeläisenä.
Hbomberguy

Harry Michael Brewis (s. 19. syyskuuta 1992 Halifax, Britannia), tunnetaan paremmin YouTube-nimellä Hbomberguy, on brittiläinen tubettaja ja koomikko. Brewis tuottaa videoesseitä, joissa hän käsittelee videopelejä, elokuvia, sekä tv-sarjoja, ja usein yhdistää niihin poliittisia argumentteja.
Brewis pitää itseään vasemmistolaisena ja on Britannian Työväenpuolueen jäsen. Monet hänen videoistaan keskittyvät vasta-argumentteihin äärioikeistolle, antifeminismille ja salaliittoteorioille. Brewis loi YouTube-kanavansa vuonna 2006, ja nykyään sillä on yli miljoona tilaajaa.
Tammikuussa 2019 Brewis keräsi 265 000 puntaa transsukupuolisten nuorten hyväksi striimaamalla Donkey Kong 64 -peliä lähes 60 tunnin ajan. Hänen striimissään vieraili muun muassa Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Alexandria Ocasio-Cortez.
Vesa Koivisto

Vesa Koivisto (s. 1963) on suomalainen filosofian tohtori ja kielitieteilijä. Hän toimi Itä-Suomen yliopiston karjalan kielen ja kulttuurin professorina vuosina 2014–2020. 
Koivisto opiskeli Helsingin yliopistossa, ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1995) oli otsikoitu "Itämerensuomen refleksiivit". Hänen lisensiaattityönsäkin (1989) oli käsitellyt samaa aihepiiriä. Koivisto on Helsingin yliopiston dosentti (suomi ja sen lähisukukielet).
Hän toimi Itä-Suomen yliopiston karjalan kielen ja kulttuurin määräaikaisena professorina vuosina 2014–2015 ja 2016–2020. Karjalan kielen ja kulttuurin professorin tehtävässään Koivisto toi muun muassa esille, että osa karjalan kielen puhujista on saattanut pitää äidinkielensä piilossa sodan aikana ja sotien jälkeisinä vuosikymmeninä. Vuoden 2009 arvion mukaan Suomessa oli noin 5 000 karjalankielen puhujaa ja ainakin 15 000 ymmärsi kieltä. Sotia ennen karjalankielisiä oli satoja tuhansia, mutta sotien jälkeen karjalaa tai Karjalasta ei enää laajalti puhuttu.
Axel Bruno Chorin

Axel Bruno Chorin (8. toukokuuta 1870 Lappajärvi – 22. huhtikuuta 1931 Viipuri) oli suomalainen kuvataiteilija ja maisemamaalari. Chorin opiskeli Pariisissa ja Dresdenissä Aurora Karamzinin suojelemana. Taiteen lisäksi Chorin oli myös keksijä, ja hän sai Viipurissa asuessaan patentin nestesäiliön sulku- ja laskulaitteelle. Chorin kuoli Viipurissa 22. huhtikuuta 1931.
Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1960

Vuoden 1960 koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Bulgariassa Sofian Vasil Levskin kansallistadionilla ulkoilmapeleinä 3.–11. kesäkuuta. Kisoihin osallistui 10 maata. 
Joukkueet pelasivat ensin kahdessa lohkossa yksinkertaisen sarjan. Sen jälkeen kolme parasta kummastakin lohkosta pelasi ylemmän loppusarjan niin, että alkusarjassa kohdanneitten joukkueiden ottelutulokset otettiin huomioon. Kaksi huonointa lohkoista ratkaisivat sijat 7.-10. Pudotuspelejä ei pelattu. Ylemmän loppusarjan voitto eli maailmanmestaruus ratkesi viimeisessä ottelussa, jossa kohtasivat siihen mennessä voittamattomat Neuvostoliitto ja isäntämaa Bulgaria. Ulkona pelattu ottelu jouduttiin keskeyttämään viisi minuuttia ennen loppua vesisateen takia. Ottelu jatkui sisähallissa niin, että varsinainen peliaika päättyi 45-45 tasatilanteeseeen. Jatkoajan voitti Neuvostoliitto loppulukemin 53-50. 
Turnauksen korikuningatar oli Tšekkoslovakian Dagmar Hubalkova.
Eero-Eetu Saarinen

Eero-Eetu Saarinen (29. maaliskuuta 1904 Orivesi – 1. toukokuuta 1986 Kauniainen) oli suomalainen everstiluutnantti ja pioneeriupseeri. 
Saarisen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Reinhold Saarinen ja Eedla Josefiina Lundahl. Hän kävi Kadettikoulun 1926–1928 ja sotateknillisen koulun 1932–1934. Vuonna 1941 Saarinen kävi lähitaistelukoulukurssin Saksassa.
Saarinen oli Pioneeripataljoonassa nuorempana upseerina, adjutanttina ja komppanian varapäällikkönä 1928–1930, Reserviupseerikoulun pioneerilinjan johtajana 1930–1932, Erillisen Pioneerikomppanian varapäällikkönä 1934–1937 ja Pioneeripataljoonassa komppanian päällikkönä 1938–1939. Sotavuosina hän oli divisioonan pioneerikomentajana 1939–1940 ja AK:n pioneerikomentajana 1941–1944. Hän oli sitten pioneerikoulutuskeskuksen päällikkönä 1944, pioneerikurssin johtajana 1945–1946, Pioneerirykmentin pataljoonan komentajana 1946–1952 ja pääesikunnan sotahistorian tutkimuslaitoksen tutkijaupseerina vuodesta 1950 alkaen. 
Saarinen toimi Hakku-lehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana useaan otteeseen vuosina 1928–1950. Hän oli Elimäen kunnanvaltuuston jäsenenä 1946–1950, perusti Pioneerimuseon 1944 ja oli museon johtokunnan puheenjohtajana 1944–1951.
Eero-Eetu Saarinen oli naimisissa vuodesta 1931 Vera Lisitzinin kanssa.
Trond Trosterud

Trond Trosterud (s. 1962 Oslo) on norjalainen saamen kieliteknologian tutkija ja Tromssan yliopiston professori. Hän on myös aktiivinen wikipedisti (erityisesti nnwiki).
Trosterudin kielitieteen muoto-opin aihepiiriin kuuluva englanninkielinen väitöskirja Tromssan yliopistolle (2006) oli otsikoitu "Homonymy in the Uralic two-argument agreement paradigms". 
Trosterud on ollut keskeinen henkilö muun muassa Giellateknon kehityksessä. Vuonna 2012 Giellatekno-projekti oli yksi Gollegiella-palkinnon saajista.
Trosterud kuului norjan kielineuvostoon (Språkrådet) vuosina 2016–2019.
Sugar (Natalia Gordienkon kappale)

Sugar on moldovalaisen laulajan Natalia Gordienkon esittämä kappale, jolla hän edusti Moldovaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 115 pistettä ja saavutti sijan 13.
Gösta Malmqvist

Gösta Sigurd Malmqvist (29. tammikuuta 1898 Tukholma – 24. maaliskuuta 1967) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Malmqvist edusti urallaan Åbo IFK:a.
Kalevan kisoissa Malmqvist saavutti 1 500 metrin juoksussa kultaa vuonna 1919, hopeaa vuonna 1917 ja pronssia vuonna 1918. 800 metrin juoksussa hän sai hopeaa vuonna 1919 ja pronssia vuonna 1918.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
Lähde
Regina-koulu

Regina-koulu oli Anjalassa, nykyisessä Kouvolassa vuosina 1803–1931 toiminut pitäjänkoulu. Koulu oli yksi Suomen ensimmäisiä kiertokouluja.
Koulun perustamisen mahdollisti se, että Anjalan kartanon emäntä Charlotta Regina Duffus testamenttasi 500 Ruotsin hopeariksiä käytettäväksi anjalalaisten lasten opetukseen. Hänen poikansa Rabbe Gottlieb Wrede (1742–1828) pani testamentin täytäntöön äitinsä kuoltua vuonna 1802 ja koulu perustettiin 1803. Koululle ostettiin myös rälssitila Anjalan Muhniemen kylästä ja tilan tuotolla rahoitettiin koulun toiminta. Koulu nimettiin Charlotta Regina Duffuksen mukaan Regina-kouluksi. Rabbe Gottlieb Wrede halusi, että jokainen anjalalainen osaisi lukea. Opetus tapahtui koulussa suomen kielellä. Oppilaina oli lasten ohella lukutaidottomia aikuisia, pääasiassa talojen piikoja ja renkejä. Oppivelvollisuuden rikkomisesta joutui maksamaan sakon. Koulumestari kiersi kylissä ja jokaisessa kylässä pidettiin koulua kahden kuukauden ajan kerrallaan. Koulupäivä alkoi aamulla seitsemältä ja päättyi illalla seitsemältä. Välissä oli kaksi taukoa puolenpäivän aikaan ja neljän-viiden aikaan iltapäivällä. Koulumestarilta vaadittiin, että hän osasi lukea ja kirjoittaa suomen kielellä sekä saattoi keskustella koulun johdon kanssa ruotsin kielellä. Koulun johtokuntaan kuuluivat Anjalan, Muhniemen ja Takamaan kartanoiden omistajat, pitäjän pappi ja muutama talonpoika.
Koulun yhteyteen perustettiin myös Suomen ensimmäinen kansankirjasto. Kirjastossa oli vuonna 1804 104 teosta. Vuonna 1860 kirjojen lainausmaksu poistettiin ja koulumestari alkoi hoitaa kirjastoa oman työnsä ohella. Vuonna 1876 kirjastossa oli 106 suomenkielistä ja 74 ruotsinkielistä teosta, valtaosa kirjoista oli uskonnollisia. Vuonna 1901 kirjasto määrättiin kiertäväksi niin, että osa kirjoista oli lainattavissa Anjalan eri kylissä. Regina-koulun lakkauttamisen jälkeen kirjaston kirjat luovutettiin Anjalan kunnalle.
Koulu toimi aluksi kiertokouluna, kunnes sille rakennettiin oma koulutalo Anjalan kirkonkylään vuonna 1843. Taloon tuli luokkahuone ja koulumestarin asunto. Luokkahuonetta käytettiin, kun Anjalan kylässä oli kouluvuoro, muun ajan koulumestari kiersi muissa kylissä opettamassa. Koulun toiminta keskeytyi vain kaksi kertaa ensin Suomen sodan aikana 1808–1809 ja toisen kerran nälänhädän vallitessa 1817. Koulu laajennettiin kaksiopettajaiseksi vuonna 1912.
Regina-koulun toiminta päättyi vuonna 1931, kun kansakoululaitos oli vakiintunut. Regina-koulun entinen koulurakennus siirrettiin vuonna 2008 Nuorisokeskus Anjalaan lähelle Anjalan kartanoa.
Alfa Romeo 1750 ja 2000

Alfa Romeo 1750 Berlina ja 2000 Berlina ovat Alfa Romeon vuosina 1968–1977 valmistamia edustusluokan sedan-korisia automalleja. Niiden seuraajaksi tuli Alfa Romeo Alfetta.
Alfa Romeo Giuliaan perustuva 1750 Berlina esiteltiin tammikuussa 1968. Moottori oli 1,8-litrainen (118 hv), joka oli varustettu kahdella kaksoiskaasuttimella. Yhdysvaltojen markkinoille viedyissä malleissa sen sijaan oli polttoaineen ruiskutusjärjestelmä. Voimansiirtona oli joko viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai ZF:n kolmeportainen automaattivaihteisto.
2,0-litraisella (132 hv) moottorilla varustettu Alfa Romeo 2000 Berlina esiteltiin vuonna 1971. Euroopassa myydyissä malleissa oli jälleen kaksoiskaasuttimet ja Yhdysvaltain vientimalleissa ruiskutusjärjestelmä. Myös vaihteistot olivat samat kuin 1750:ssä. Suurin ulkonäöllinen eroavaisuus 1750-malliin verrattuna oli leveämpi etusäleikkö. 1750-mallin valmistus päättyi seuraavana vuonna.
Hedström

Hedström on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
16th That’s J-pop

16th That’s J-pop on Morning Musumen kuudestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 31. maaliskuuta 2021. Albumista julkaistiin myös Blu-ray-versio.
Kappaleet.
Kappaleet 1-12 ja 15 on sanoittanut ja tuottanut Tsunku. Kappaleet 13 ja 14 on sanoittanut Ameko Kodama ja tuottanut Hiroo Ooyagi.
Aespa

Aespa (; "eseupa"; tyyliteltynä æspa) on eteläkorealainen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii SM Entertainment. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Karina, Giselle, Winter ja Ningning. Aespa julkaisi esikoissinglensä ”Black Mamba” 17. marraskuuta 2020.
Historia.
Ennen uran alkua (2016–2019).
Ningning esiteltiin SM Rookiesin jäsenenä 19. syyskuuta 2016.
Karina esiintyi Taeminin musiikkivideolla ”Want” helmikuussa 2019.
Uran alku, ”Black Mamba”, ”Forever”, ”Next Level” ja Savage (2020–).
SM ilmoitti uudesta tyttöyhtyeestään 26. lokakuuta 2020. Yhtyeen jäsenet paljastettiin yksitellen, seuraavassa järjestyksessä: Winter, Karina, Ningning ja Giselle. Aespa debytoi ”Black Mamba” singlellä 17. marraskuuta 2020. Yhtye voitti ensimmäisen musiikkipalkintonsa "Inkigayossa" 17. tammikuuta 2021.
Aespa julkaisi toisen singlensä ”Forever” 5. helmikuuta 2021. Single oli remake Yoo Young-jinin singlestä. Yhtye julkaisi kolmannen singlensä ”Next Level” 17. toukokuuta. Yhtyeen ensimmäinen EP "Savage" 5. lokakuuta. Yhtye julkaisi coverin S.E.S:n ”Dreams Come True” singlestä 20. joulukuuta.
Yhtyeen toinen EP "Girls" julkaistiin 8. heinäkuuta 2022.
Matarinpuiston silta

Matarinpuiston silta (tai Matarinkosken kävelysilta) on Keravanjoen ylittävä jalankulun ja pyöräilyn silta Vantaalla. Silta yhdistää Matarin kaupunginosaan kuuluvan Matarinpuisto-ulkoilualueen Päiväkummun viheralueisiin. Pieni osa sillasta sekä sen katuverkkoon yhdistävä asfalttiosuus kuuluvat Rekolaan, mikä tekee sillasta kolmen kaupunginosan rajapyykin. Vuonna 2020 rakennettu noin 59-metrinen kirkkaanpunainen silta ylittää joen vinosti itä–länsisuunnassa ja erottuu ”räväkkänä” jokimaisemassa.
Suunnittelu ja rakentaminen.
Matarinpuiston siltaa on kutsuttu yli 15-vuotiseksi hankkeeksi, koska sen suunnittelu alkoi jo vuonna 2005. Kaksi ulkoilualuetta toisiinsa yhdistävä silta koettiin tarpeelliseksi jo tuolloin, ja Vantaa toimitti ympäristölupavirastoon lupahakemuksen sillan rakentamiseksi. Lupa myönnettiin, mutta hanke kuitenkin kariutui kymmeneksi vuodeksi, koska kaupungilla ei ollut riittävän laajaa omistusta maa- ja vesialueisiin. Aluehallintovirasto myönsi rakennusluvan vuonna 2016, jolloin kunta oli hankkinut tarvittavat alueet. Suunnitelmana oli saada silta valmiiksi vuoden 2018 lopussa. 
Rakentamisen aloittamista kuitenkin hidasti useat paikallisilta asukkailta saadut valitukset. Osa asukkaista pelkäsi sillan tuhoavan jokimaiseman ja mahdollistavan mopoliikenteen. Osa valituksista käsitteli lintuja, ja suunnitellun sillan valaistuksineen sanottiin häiritsevän myös lepakoiden elämää. Vantaan kaupungin selvityksen mukaan silta ei kuitenkaan heikennä lepakoiden elinympäristöä tai haittaa lentoratoja, ja Ympäristökeskuksen mukaan sillat voivat parhaimmillaan hyödyttää lepakoita tarjoamalla niille sopivia päiväpiilopaikkoja. Uhanalaiset ja suojellut vuollejokisimpukat täytyi sukeltaen siirtää pois sillan ympäristöstä joen yläjuoksulle.
Rakentaminen alkoi lopulta kesällä 2020. Hankkeen aikaisia ympäristövaikutuksia vähensi se, että sillan kantava rakenne valmistettiin konepajalla ja nostoasennettiin paikoilleen tukien varaan. Urakkaan kuuluivat myös asfalttipintainen yhteys suoraan sillalta Rekolan Joukontielle sekä kivituhkapintainen puistoraitti sillan ympäristössä useine valaistustöineen. Valosaasteen minimoimiseksi valaistukseen suunniteltiin 60 prosentin himmennys, joka painottuu hiljaisimpiin liikkumisaikoihin. Silta avattiin käyttöön joulukuussa 2020. 
Matarinpuiston sillan suunnitteli WSP Finland. Hanke maksoi noin puoli miljoonaa euroa, mistä valtionavustus oli 232 000. Sillan ympäristön puistoraitit valaistuksineen maksoivat 159 000 euroa.
Sillan mitat ja rakenne.
Matarinpuiston silta on 59 metriä pitkä teräksinen ja kantavakaiteinen ristikkosilta, jonka ristikkorakenne toimii myös sillan kaiteina. Alusrakenteet ovat teräsbetonirakenteisia. Korkeus vedenpinnasta on noin kaksi metriä. Noin 4,5 metriä metriä leveä kansi eli päällysrakenne on valmistettu painekyllästetystä puusta.
Alfa Romeo Giulia

Alfa Romeo Giulia on Alfa Romeon vuosina 1962–1978 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo Giuliettan. Mallin seuraajaksi tuli uusi Giulietta. Sedanin lisäksi valmistettiin myös pieniä määriä farmarikorisia Giulia-malleja.
Alfa Romeo Giulia esiteltiin kesäkuussa 1962 TI-mallina, jossa oli 1,6-litrainen (92 hv) moottori. Edeltäjäänsä Giuliettaan verrattuna uusi malli oli muotoilultaan kulmikkaampi, mutta sen korin ilmanvastuskerroin oli silti alhainen 0,33. Seuraavana vuonna esiteltiin Giulia TI Super, jota valmistettiin ainoastaan 500 kappaletta. Siinä oli levyjarrut kaikissa pyörissä ja erillisistuimet edessä, joiden väliin lattialle vaihteenvalitsin oli sijoitettu. Moottorin teho oli nostettu 112 hevosvoimaan. Levyjarrut kaikissa pyörissä tulivat myöhemmin samana vuonna vakiovarusteeksi kaikissa malleissa, ja vuodesta 1964 lähtien lattialle sijoitetun vaihteenvalitsimen sai halutessaan lisävarusteena.
Vuonna 1964 esiteltiin Giulia 1300, jossa oli 1,3-litrainen (78 hv) moottori. Se erosi muista malleista siten, että siinä oli vain kaksi ajovaloa ja nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Etuistuimet olivat erilliset ja vaihteenvalitsin niiden välillä lattialla. Vuonna 1966 saapui myös 1300 TI, jossa moottorin teho oli nostettu 82 hevosvoimaan ja vaihteisto oli viisivaihteinen.
TI- ja TI Super -mallien väliin esiteltiin vuonna 1965 Super, jossa 1,6-litraisen moottorin teho oli 98 hevosvoimaa. 1300 Super korvasi 1300- ja 1300 TI -mallit vuonna 1970.
Vuonna 1971 Superin teho nousi 102 hevosvoimaan ja se sai kaksipiirisen jarrujärjestelmän. Vuonna 1974 mallin nimi vaihtui Nuova Superiksi.
Yksi Giulian viimeisistä malliversioista oli vuonna 1976 esitelty dieselmalli, jossa oli Perkinsin 1,8-litrainen (55 hv) moottori. Malli vastasi muilta osin Nuova Superia.
Anne Rigail

Anne Rigail (s. 8. maaliskuuta 1969) on ranskalaisen lentoyhtiö Air Francen ja omaisuudenhallintayhtiö Air France-Klm Holdingin toimitusjohtaja. Hänet nimitettiin lentoyhtiön toimitusjohtajaksi joulukuussa 2018. Tämä oli ensimmäisiä kertoja, kun nainen nousi kansainvälisesti tunnetun lentoyhtiön johtajaksi. 
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Fortune listasi Ringailin maailman 19. vaikutusvaltaisimmaksi pörssiyritysten ei-yhdysvaltalaiseksi naisjohtajaksi vuonna 2020. Edellisvuonna - ennen lentomatkustusta maailmanlaajuisesti supistanutta koronapandemiaa - hän oli saman listan sijalla 9.
Jesse Pynnönen

Jesse Pynnönen (s. 1992) on suomalainen voimaurheilija, kilpasyöjä ja tubettaja.
Pynnönen on tullut tunnetuksi syömisvideoillaan. Hänen syömiskanavallaan "Jesse Eats" on yli 160 000 tilaajaa. Hän pyörittää myös toista YouTube-kanavaa nimeltä "Jesse Pynnönen", jonne hän tekee usein urheiluvideoita eri urheilulajien harrastajien kanssa. 
Vuonna 2020 Pynnönen voitti Suomen Voimalajiliiton SM-kilpailun. Otevoimailun maailmanmestaruuden hän on voittanut vuosina 2017, 2019 ja 2021. Otevoimailun SM-kultaa hän on voittanut vuosina 2018 ja 2020. Pynnönen on sijoittunut vuosien 2023, 2024 ja 2025 Suomen vahvin mies -kilpailussa toiseksi sekä vuoden 2020 kisassa kolmanneksi.
Besermanin murre

Besermanin murre (myös besermanin kieli) on udmurtin murre, johon tataarin kieli on vaikuttanut voimakkaasti vuosisatojen ajan.
Besermaneja (, , ) oli 10 000 vuonna 1926, mutta vuoden 1989 väestönlaskennan aikaan Venäjällä enää 3 122, joista Udmurtiassa 2 998. Tällainen populaation väheneminen johtuu siitä, että 1930-luvulta alkaen besermaneja on pidetty kansallisuutta määriteltäessä sekä udmurtteina että tataareina passeja antaessa ja väestölaskennoissa. Vasta vuoden 1992 heinäkuussa Udmurtian tasavallan korkein neuvosto teki päätöksen "Besermanin kansan historiallisen nimen palauttamisesta".
Besermanin murretta puhutaan Pohjois-Udmurtiassa Tšeptsan ja sen sivujokien varrella. Vain besermania puhutaan kymmenessä kylässä, 41 kylässä käytetään myös venäjää.
Jotkut besermanien perinteet poikkeavat udmurttitraditioista islamin vaikutuksen vuoksi Volgan Bulgarian ja Kazanin kaanikunnan aikana. Nykytietämyksen valossa he ovat alun perin eteläisiin udmurtteihin kuulunut ryhmä, johon turkkilaiset kansat ovat vaikuttaneet voimakkaasti. Volgan Bulgariassa osa eteläudmurteista omaksui islamin, johon myös ryhmän nimitys perustunee (venäjän "musulmane, basurmany" ’muslimit’). Venäläisiä nimityksiä "besermjane, besermene, bisurmene" on käytetty myös monista muista Volgan–Uralin seudulla asuneista kansanryhmistä. Etnografiset tai historialliset tiedot eivät kuitenkaan tue väitettä, jonka mukaan besermanien esi-isät olisivat yleisesti olleet muslimeja.
Kaikille uralilaisille kielille ominaisesti besermanin murre on sukupuolineutraali eli siinä ei ole kieliopillista sukupuolta.
Carina Åkerström

Carina Åkerström (s. 22. lokakuuta 1962 Kalmar) on ruotsalainen juristi ja ruotsalaisen pankkikonserni Handelsbankenin toimitusjohtaja. Hänet nimitettiin toimitus- ja konsernijohtajaksi helmikuussa 2019. Hän on ensimmäinen toimitusjohtajaksi noussut nainen pankkikonsernin lähes 150-vuotiaan historian aikana. Häntä ennen pankin johdossa oli toiminut 17 miestä.
Åkerström valmistui juristiksi (jur.kand., eli B.Laws) Lundin yliopistosta. Hän opiskeli lisäksi kieliä pariisilaisessa Sorbonnen yliopistossa.
Ruotsalainen talousjulkaisu "Dagens Industri" listasi Åkerströmin vuonna 2020 Ruotsin vaikutusvaltaisimmaksi yrityselämässä toimivaksi naiseksi.
Filmfare Awards 2003

Filmfare Awards 2003 oli 20. helmikuuta 2004 Mumbaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2003 parhaat hindinkieliset elokuvat. Se oli 49:s Filmfare Awards -tilaisuus.
Anne-Marie Martin

Anne-Marie Martin (s. 11. marraskuuta 1957 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen entinen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänen syntymänimensä oli Edmonda Benton, jonka hän vaihtoi Anne-Marie Martiniksi vuonna 1981. Hänen merkittävimmät roolinsa olivat TV-sarjoissa "Päivien viemää", jossa hän esitti Gwen Daviesin roolia 166 jaksossa vuosina 1982–1985 sekä "Moukarimies", jossa hänellä oli naispääosa 41 jaksossa vuosina 1986–1988. Aiemmin hän oli esiintynyt pienissä sivurooleissa muutamissa TV-sarjoissa ja kauhuelokuvissa, kuten esimerkiksi elokuvassa "Koston kruunajaiset" (1980)"." 
Martin avioitui käsikirjoittaja ja ohjaaja Michael Crichtonin kanssa vuonna 1987 ja he erosivat vuonna 2002. He käsikirjoittivat yhdessä vuonna 1996 ensi-iltansa saaneen elokuvan "Twister", joka muun muassa palkittiin The Stinkers Bad Movie -palkinnolla heti ilmestymisvuonnaan.
Martin lopetti näyttelijän työnsä "Moukarimiehen" jälkeen vuonna 1988 ja vetäytyi julkisuudesta. Näyttelemisen sijaan hän kiinnostui ratsastuksesta ja hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2001 edustamaan Yhdysvaltoja ratsastuksen MM-kisoissa. Hän on myös harjoittanut Islanninhevosten rodunjalostusta.
Milinda Panha

Milinda Panha (devanagarilla मिलिन्दपन्ह, kirjaimellisesti "Milindan kysymykset") on buddhalainen teksti, joka käsittelee kreikkalais-baktrialaisen kuningas Menandros I:n (paaliksi Milinda) ja buddhalaisen opettajan Nagasenan välistä keskustelua. Tekstin alkuperästä tai sen koonneesta henkilöstä ei ole tarkkaa tietoa, mutta kirjan oletetaan olevan peräisin 100-luvulta eaa. ja sen todennäköinen alkuperäiskieli oli sanskrit.
"Milinda Panha" on tärkeässä asemassa etenkin theravada-buddhalaisuudessa, vaikkakaan tekstillä ei ole kovinkaan suurta auktoriteettia.
Ensimmäinen käännös englanniksi julkaistiin 1890. Toinen merkittävä käännös on vuodelta 1969. Näitä käännöksiä käytetään myös akateemisissa piireissä. 
Tausta.
Menandros I hallitsi kreikkalais-baktrialaista kuningaskuntaa, joka oli syntynyt Aleksanteri Suuren valtakunnan raunioille 250-luvulla eaa. Menandroksen valtakausi ajoittuu vuosille 150–135 eaa.
Taustaltaan Menandros oli kreikkalainen, mutta hän sai intialaiselle hallitsijalle suunnatun koulutuksen. "Milinda Panhan" mukaan Menandros oli tyytyväinen Nagasenan vastauksiin ja luopui valtaistuimesta poikansa hyväksi käännyttyään buddhalaisuuteen. Tämän jälkeen hänen uskotaan saavuttaneen myöhemmin nirvanan.
Menandroksen kanssa keskusteleva Nagasena oli Dharmaraksitan oppilas, joka puolestaan oli itse kreikkalaistaustainen ja kääntynyt buddhalaisuuteen.
Sisältö.
Lähde:
Vitali Dobrinin

Vitali Fjodorovitš Dobrinin (vienankarjalaksi Jyrkin Timon Mikitän Päntön Huotin Vitali, , 25. joulukuuta 1954 Uhtua, Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 19. tammikuuta 2021 Kostamus, Karjalan tasavalta, Venäjä) oli vienankarjalainen kuvataiteilija ja opettaja.
Dobrinin oli Hyvösten sukua Vienan Munankilahdesta. Kylä tyhjennettiin Nikita Hruštšovin aikana "perspektiivittömänä" kylänä, joka sijaitsi Kiitehenjärven rannalla lähellä Suomen rajaa. Dobrinin syntymäajaksi merkittiin 1.1.1955 tulevien kutsuntojen varalta.
Dobrinin opiskeli Petroskoin taideakatemiassa sekä Leningradissa Herzenin taideakatemiassa. Hän oli tuottelias ja tyyliltään luova taiteilija, joka sai innoituksensa erityisesti Kalevalasta. Hän kuvitti muun muassa vienankarjalaksi käännetyn Kalevalan. Sittemmin hän toimi Kostamuksen taidekoulun opettajana yli 20 vuotta. Hän opetti myös Suomessa, erityisesti Kuhmossa, ja hänen näyttelyitään pidettiin myös Venäjän ulkopuolella. Hänen tyylistään on sanottu, että hän maalasi ensin karjalaisia maisemia ja henkilöitä, sittemmin löysi omintakeisen kalevalaisen tapansa käsitellä asioita. Hän osallistui aktiivisesti myös Vienan runokylien elvyttämiseen. Hän kuoli tammikuussa 2021 pitkäaikaisen sairauden ja koronavirustaudin uuvuttamana.
Luettelo Mälarenin saarista

Tämä on luettelo Mälarenin saarista. Mälaren on Ruotsin kolmanneksi suurin järvi, jolla on noin 8 000 saarta, luotoa tai karia. Muutamat Mälarenin saarista ovat suuria ja asuttuja, ja joista osa on lisäksi kiinteiden liikenneyhteyksien päässä mantereelta.
Alla olevan taulukon saaret on luokiteltu esiintymisalueensa mukaisesti aluksi läntiseen-, keskiseen-, itäiseen järvenosaan ja lisäksi kuntien mukaisiin järvenosiin. Sijaintitietona esitetään vielä tärkeimmän järvenselän nimi. Tietojen lähteet on esitetty oikeanpuoleisessa sarakkeessa ja niiden selitykset sijaitsevat taulukon alla.
Lähteet: 1 = Lantmäterietin karttapalvelu , 2 = SMHI:n vesistöpalvelu , 3 = ruotsinkielisen wikipedian saariartikkeli, 4 = wikipedian oma artikkeli
Jaakko Myllylä

Jaakko Myllylä -nimisiä henkilöitä ovat:
Antti Mikkola (täsmennyssivu)

Antti Mikkola -nimisiä henkilöitä ovat:
Antti Mattila

Antti Mattila -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Luis Cernuda

Luis Cernuda (1902 Sevilla, Espanja – 1963 México, Meksiko) oli espanjalainen runoilija. Hän lähti sisällissodan aikana maanpakoon ja asui sen jälkeen kuolemaansa saakka Meksikossa.
Cernuda opiskeli oikeustiedettä Sevillassa ja opetti espanjaa Ranskassa. Sisällissodan aikana hän lähti maanpakoon Englantiin, sieltä Yhdysvaltoihin ja Meksikoon, jossa hän asui loppuelämänsä.
Romantikko Cernuda oli sukupolven 27 jäsen. Hän julkaisi esikoiskokoelmansa juuri vuonna 1927. Hänen runojensa teemoja olivat rakkaus, kaipaus, muistot ja toive paremmasta maailmasta. Meksikossa maanpaossa hän konkretisoi runoissaan kaipauksen synnyinseutuunsa Andalusiaan. Runojen lisäksi hän kirjoitti yhden romaanin.
Rifaksimiini

Rifaksimiini (C43H51N3O11) on rifamysiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rifaksimiini on punertavanoranssia kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etyyliasetaattiin, kloroformiin ja tolueeniin. Rifaksimiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden rifamysiinien tavoin bakteerien RNA-polymeraasientsyymin toiminnan estoon. Tällöin bakteerit eivät kykene jakautumaan. Lääkeaine tehoaa useisiin grampositiivisiin bakteereihin kuten stafylokokkeihin ja streptokokkeihin ja gramnegatiivisista bakteereista se tehoaa enterobakteereihin. Lisäksi rifaksimiinilla on tehoa mykobakteereihin. Rifaksimiini ei käytännöllisesti katsoen imeydy suolistosta, minkä vuoksi sitä käytetään pääasiassa suolistotulehdusten hoitoon. Tällaisia ovat esimerkiksi turistiripuli, ärtynyt suoli ja hepaattinen enkefalopatia. Yhdiste annostellaan tablettina.
Haittavaikutukset.
Rifaksimiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat vatsakivut, ilmavaivat, huonovointisuus ja oksentelu.
Rani Gaidinliu

Rani Gaidinliu (26. tammikuuta 1915 – 17. helmikuuta 1993) oli intialainen naga-kansan uskonnollinen ja poliittinen johtaja, joka johti brittiläisen siirtomaavallan vastaista kapinaa. Hänen serkkunsa Haipou Jadonang aloitti 1920-luvulla Heraka-nimisen uskonnollisen liikkeen vastustamaan kristinuskon leviämistä ja brittien uudistuksia. Jadonang pidätettiin ja hirtettiin vuonna 1931, jonka jälkeen Gaidinliu peri hänen asemansa liikkeen johdossa. Heraka-liikkeen keskuudessa häntä pidettiin Cherachamdinliu-jumalattaren ruumiillistumana. Hänet pidätettiin vuonna 1932 ja hän vapautui vasta Intian itsenäistyttyä vuonna 1947. Hänet palkittiin vuonna 1972 Tamra Patra -palkinnolla työstään itsenäisyyskamppailun vuoksi ja Padma Bhushanilla 1982.
Jawaharlal Nehru antoi Gaidinliulle kuningatarta tarkoittavan tittelin rani. Gaidinliun asema nagojen keskuudessa on nykyisin kiistanalainen johtuen hänen kristinuskon vastaisuudestaan. Intian hindunationalistiset järjestöt ja puolueet ovat korostaneet hänen paikallista merkitystään itsenäisyysliikkeen sankarina. Vishva Hindu Parishad ja Rashtriya Swayamsevak Sangh suosivat 1970-luvulta lähtien Heraka-liikettä kristinuskon kustannuksella paikallisissa kouluissaan. Vuonna 2015 Intian pääministeri Narendra Modi kunnioitti Rani Gaidinliuta painattamalla viiden rupian kolikon hänen syntymänsä satavuotisjuhlan kunniaksi. Vuotta myöhemmin hänen mukaansa nimettiin Intian rannikkovartioston uusi alus.
Liian paksu perhoseksi (elokuva)

Liian paksu perhoseksi on Ylen tuottama tv-elokuva jonka ohjasi Heidi Köngäs Sisko Istanmäen samannimisen romaanin pohjalta. Romaanin elokuvan käsikirjoitukseksi sovitti Tove Idström. 
Elokuva rikkoi katsojaennätyksiä vuonna 1998 ensi-illassaan jossa sillä oli melkein 1,5 miljoonaa katsojaa. Elokuva palkittiin vuonna 1998 Berliinissä, Saksassa Prix Europa palkinnolla.
Juoni.
Romaanin tapahtumat sijoittuvat 1960-luvun Pohjanmaalle ja elokuva on kuvattu Alavudella. Kaisu Ketonen (Kaarina Hazard) saapuu kauppa-apulaiseksi Ruutinojan sekatavarakauppaan. Huonosti kannattavaa kauppaa, joka on miltei konkurssissa, pitää pieni ja hintelä Erni (Mika Nuojua). Topakka ja isokokoinen Kaisu alkaa laittamaan kauppaa kuntoon. Kaisun ja Ernin suhde lämpenee hiljalleen rakkaudeksi, mutta Ernin sukulaiset aiheuttavat ongelmia suhteeseen, varsinkin Ernin tärkeilevä äiti (Liisamaija Laaksonen).
Näyttelijät.
Lähde:
Ilkka Kukkonen

Toivo Ilkka Kalervo Kukkonen (1. lokakuuta 1926 Kristiinankaupunki – 6. lokakuuta 2020 Espoo) oli suomalainen kasvitieteilijä.&lt;ref name=Botanicum4/2020&gt;Botanicum 4/2020 (30.10.2020) Luonnontieteellinen keskusmuseo Luomus&lt;/ref&gt; 
Kukkonen valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1951 ja lisensiaatiksi 1958. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1963; väitöskirjan aiheena oli pullakkonokien taksonomia. Kukkonen toimi Turun kaupungin laboranttina vuosina 1950–1958, mutta suuntasi sitten yliopistouralle. Hänet nimitettiin Turun yliopiston kasvitieteen dosentiksi vuonna 1964, ja hän toimi siellä vuosina 1964–1965 myös kasvitieteen apulaisprofessorina. Vuonna 1965 hän sai nimityksen Helsingin yliopiston kasvitieteen dosentiksi. Vuosina 1968–1969 hän oli lisäksi Helsingin yliopiston kasvianatomian ja -fysiologian apulaisprofessori.
Vuodesta 1969 Kukkonen toimi Helsingin yliopiston kasvimuseon putkilokasvien osaston kustoksena. Hän johti samalla koko Kasvimuseota, kunnes jäi eläkkeelle vuoden 1992 lopussa. Vuonna 1990 Kasvimuseo siirtyi osaksi Luonnontieteellistä keskusmuseota; samalla sen kustoksen virka muuttui osastonjohtajan viraksi ja virkaan yhdistyi professuuri.
Kukkonen toteutti vuonna 1972 Pertti Uotilan ja Mauri Korhosen kanssa puolen vuoden matkan, jonka aikana kerättiin yli 10 000 herbaarionäytettä Balkanin niemimaalta, Turkista, Iranista, Afganistanista, Pakistanista ja Intiasta. Näytteitä on käytetty apuna alueen floorien laadinnassa. Iranin (1998) ja Pakistanin floorien (2001) sarakasviosiot ovat Kukkosen itsensä kirjoittamia. Kukkonen teki näytteenkeruumatkoja myös muualle, kuten Tuomo Niemelän kanssa Etiopiaan (1982) ja Sambiaan (1986, 1988). Kukkonen kuvasi Tulimaasta "Anthracoidea andina" -lajin.
Kukkosen työ pullakkonoista on sukua käsittelevä perusteos. Kukkonen osallistui myös "Suuren kasvikirjan" (1965, 1980), "Retkeilykasvion" (1984) ja kaksiosaisen, 1129-sivuisen "Suomen suurkasvion" (WSOY, 1987) kirjoittamiseen. Eläkkeelle jäätyään hän suomensi Johannes Enrothin kanssa A. G. Mortonin "Kasvitieteen historia" -teoksen, jonka rinnalle kääntäjät myös kirjoittivat 80-sivuisen "Kasvitiede Suomessa" -kirjasen (Gaudeamus, 1999). 
Kukkonen oli Societas pro Fauna et Flora Fennican hallituksen jäsen vuosina 1972–1996 ja kuului "Memoranda"-lehden toimitukseen vuosina 1978–2004. Hän oli Societas pro Fauna et Flora Fennican kunniajäsen vuodesta 1998. Hän sai Suomen Leijonan I luokan ritarimerkin vuonna 1982.