tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matt Campbell

Matt Campbell (s. 17. helmikuuta 1995 Warwick, Queensland, Australia) on australialainen moottoriurheilija. Hän on Porschen tehdaskuljettaja. Campbell kilpailee tällä hetkellä IMSA SportsCar Championship ja FIA World Endurance Championship -sarjoissa Porschella Hypercar -luokassa.
Ura.
Kun Campbell oli 14-vuotias, hän sai Datsun 1200 -kupeen, jolla hän kilpaili sillä äitinsä tuella. Campbellin isoisä Bill ja Teresa-täti ovat molemmat kilpa-kuljettajia, Bill johti Morgan Park Raceway -rataa perheen kotikaupungissa Warwickissa useita vuosia kuolemaansa saakka vuonna 2015. Matt sai sitten kuljettajavalmennusta ja osallistui Queensland Formula Ford Championship -sarjaan ja sieltä vähitellen Australian Formula Ford -sarjaan.
Vuonna 2014 Campbell ajoi Australian Porsche GT3 Cup Challenge -sarjaa ja sijoittui sarjan neljänneksi. Sieltä hän siirtyi Australian Carrera Cup Championship -sarjaan vuonna 2015 ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2016. Vuonna 2017 Campbell siirtyi Porsche Supercup -sarjaan ja sijoittui sarjan kolmanneksi.
Vuonna 2018 Campbell kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa Porschen LMGTE Am -luokassa. Hän voitti luokkansa kilpailun Le Mansin 24 tunnin ajossa ja sijoittui sarjan kokonaispisteissä toiseksi. Tämän jälkeen Campbell on ajanut lukuisissa sarjoissa kuten ADAC GT Masters, GT World Challenge Europe Endurance Cup, GT World Challenge America ja Intercontinental GT Challenge -sarjoissa.
Vuonna 2022 Campbell siirtyi Yhdysvaltoihin IMSA SportsCar Championship -sarjaan ja voitti GTD Pro -luokan mestaruuden. Vuonna 2023 Campbell siirtyi GTP-luokkaan, jossa hän ajaa uudella Porschen Hypercar -luokan autolla.
Tämän lisäksi Campbell on ajanut kotimaassaan Australiassa Supercars Championship -sarjaa ja osallistunut muun muassa Bathurst 1000 kilpailuun.
Campbell on voittanut Bathurstin 12 tunnin ajon vuosina 2019 ja 2024. Lisäksi Campbell on osallistunut Daytonan 24 tunnin ajoon ja voittanut kilpailun vuonna 2024.
Polyfenyleenivinyleeni

Polyfenyleenivinyleeni eli PPV on tyydyttymätön ja aromaattinen polymeeri. Sitä käytetään esimerkiksi orgaanisen elektroniikan komponenttien valmistamiseen. 
Ominaisuudet.
Polyfenyleenivinyleenin molekyylimassa on tavanomaisesti 10 000–100 000 g/mol. Polymeerin kiteisyysaste on 45–80 % ja yhdiste ei liukene veteen eikä orgaanisiin liuottimiin. Se myös kestää hyvin useiden muiden kemikaalien vaikutuksia. Polyfenyleenivinyleeni on itsessään sähköneriste, mutta douppaamalla saadaan sähkönjohtavuutta kasvatettua. Usein käytettyjä douppausaineita ovat esimerkiksi jodi, rauta(III)kloridi, rikkihappo ja arseenipentafluoridi. Doupatun polyfenyleenivinyleenin sähkönjohtavuus on 1·10-3–2 800 S/cm.
Valmistus ja käyttö.
Polyfenyleenivinyleenin valmistamiseen on useita tapoja, ja yleisimmät niistä perustuvat sulfoniumsuolojen käyttöön. 1,4-bis(kloorimetyyli)bentseeni reagoi dimetyylisulfonin tai tetrahydrotiofeenin kanssa sulfoniumsuolaksi. Tätä sulfoniumsuolaa kuumennetaan happamissa tai emäksisissä oloissa noin 80 °C:n lämpötilaan, jolloin muodostuu polyfenyleenivinyleeniä. Niin kutsutussa Gilch-menetelmässä 1,4-bis(kloorimetyyli)bentseeniä reagoi kalium-tert-butoksidin kanssa esipolymeeriksi, josta muodostuu polyfenyleenivinyleeniä kuumennettaessa edelleen emäksisissä oloissa. 
Ensimmäiset yhdisteen valmistusmenetelmät perustuivat Wittig-reaktioon. Siinä lähtöaineina ovat tereftaalialdehydi ja 1,4-bis(kloorimetyyli)bentseenistä johdettu fosfoniumsuola. 
Muita polyfenyleenivinyleenin valmistustapoja ovat esimerkiksi tereftaalialdehydin ja 1,4-bis(syanometyyli)bentseenin Knoevenagel-kondensaatio, Heck-reaktiot ja renkaanavautumismetateesit. 


Polyfenyleenivinyleenistä valmistetaan kalvoja ja kuituja. Käyttökohteita ovat esimerkiksi orgaaniset ledit, transistorit, kondensaattorit, aurinkokennot ja sensorit.
ILLU-Band

ILLU-Band on vuonna 1983 perustettu jyväskyläläinen funk rock -yhtye. Yhtye on tunnettu suuresta puhallinsektiostaan (nykyiseltään kuusi soittajaa) ja se nauttii kulttimainetta Jyväskylän alueella.
Yhtyeen perustivat 1980-luvun alussa Jyväskylän OKL:ssa opiskelleet kaverukset omaksi terapiaryhmäkseen. Bändin nimi on lyhenne sanoista International Low Level Understanding.
ILLU-Band on julkaissut neljä EP-levyä ja yhden kokoelma-albumin, joilla on yhtyeen itsensä kirjoittamaa musiikkia. Sävellyksien teossa ovat kunnostautuneet etenkin Jukka Viitasaari ja Juha Holma ja sanoituksissa Antti Noponen.
Alkuvuosien aktiivisen keikkailun jälkeen ILLU-Band on esiintynyt säännöllisen harvoin. Keikoilla bändi esittää oman musiikkinsa lisäksi coverversioita esim. Stevie Wonderilta ja Earth, Wind &amp; Firelta. Yhtye esiintyy perinteisesti kiirastorstaina Ravintola Popparissa.
Ayman Aourir

Ayman Aourir (; s. 6. lokakuuta 2004, Saksa) on jalkapalloilija, joka pelaa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana Saksan Bundesliigan Bayer Leverkusenissa. Hän on syntynyt Saksassa ja on pelannut Marokon nuorisomaajoukkueessa.
Ura.
Aourir on SSV Ostheimin ja Viktoria Kölnin nuoriso joukkuetta, ennen kuin hän siirtyi Bayer Leverkusenin akatemiaan vuonna 2018. Hän allekirjoitti 25. tammikuuta 2023 ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Bayer Leverkusenin kanssa. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueen kanssa myöhään vaihtopelaajana Eurooppa liigan 2–0-voitossa Häckeniä vastaan ​​30. lokakuuta 2023.
Maajoukkueura.
Saksassa syntynyt Aourir syntyi marokkolaiselle isälle ja algerialaiselle äidille ja on oikeutettu kaikkiin kolmeen maajoukkueeseen. Hän pelasi kaksi ottelua Marokon U17-joukkueessa vuonna 2021. Syyskuussa 2022 hänet kutsuttiin Marokon U20-joukkueeseen.
Arthur (jalkapalloilija)

Arthur ("Arthur Augusto de Matos Soares", s. 17. maaliskuuta 2003 Belo Horizonte) on brasilialainen jalkapalloilija.
América Mineiro Belo Horizontessa Minas Geraisissa syntynyt Arthur liittyi América Mineiron nuorisokokoonpanoon vuonna 2019 aloitettuaan sen Dínamo de Araxassa. Saman vuoden 29. marraskuuta hänet lainattiin Flamengolle lunastuslausekkeella. Arthur palasi Américaan vuonna 2021, ja hänet ylennettiin ensimmäiseen joukkueeseen joulukuussa 2021. Hän debytoi senioreissa 25. tammikuuta 2022, kun hän aloitti Campeonato Mineiron vierastappiossa 1–2 Caldensea vastaan.Arthur debytoi Série A:ssa 15. toukokuuta 2022, kun hän pelasi puoliajalla Índio Ramírezin 0–1-vierastappiossa Coritibaa vastaan.
Bayer Leverkusen huhtikuuta 2023 Arthur allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen saksalaisen Bayer Leverkusenin kanssa, ja se astui voimaan heinäkuussa.
Siége Perilous

Siége Perilous on power metal -yhtye Kamelotin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 4. elokuuta 1998 Noise Recordsin kautta. Se on ensimmäinen albumi, jolla Roy Khan esiintyi laulajana ja Casey Grillo rumpalina, ja viimeinen albumi, jolla David Pavlicko soittaa koskettimia.
Kuningas Arthurin legendassa, Siege Perilous (joka tunnetaan myös nimellä "Vaarallinen istuin"), on pyöreän pöydän istuin, joka on varattu ritarille, joka etsii ja palauttaa Pyhän Graalin maljan.
Kappaleen 6 nimi on viittaus fantasiaroolipelimaailmaan, RhyDiniin.
Kokoonpano.
Kaikki tiedot albumivihkosta. 
Kamelot
Ylimääräinen muusikko
Tuotanto
Juha Kandolin

Juha Antti Kandolin (s. 16. huhtikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän aloitti Radioteatterissa vuonna 1973.
Ura.
Kandolinin vanhemmat olivat näyttelijä Uljas Kandolin ja Meeri Elina Parikka. Hän opiskeli näyttelijäntyötä 1969–1973 ja aloitti Radioteatterin Viihdetoimituksessa niin ikään 1973. Kandolin on vieraillut Helsingin Kaupunginteatterissa, Intimiteatterissa ja Helsingin Kesäteatterissa useita kertoja. Hän on näytellyt MTV:n sarjoissa ja ohjannut radiossa.
Enrico Radesca

Enrico Antonio Radesca (di Foggia) (n. 1574 Foggia – n. 20. syyskuuta 1625 Torino) oli italialainen säveltäjä ja urkuri. Hän käytti kaikissa teoksissaan allekirjoitusta "Radesca di Foggia" ilman etunimiä.
Radesca oli Torinon tuomiokirkon urkuri noin vuodesta 1597 ja "maestro di cappella" vuodesta 1615. Hänelle myönnettiin Torinon kansalaisuus vuonna 1606. Vuodesta 1605 Radesca työskenteli lisäksi Savoijin hovin palveluksessa. Häneltä tunnetaan enimmäkseen maallista laulumusiikkia, jota häneltä julkaistiin seitsemässä kirjassa vuosina 1599–1617. Maallisiin teoksiin kuuluu canzonettoja, madrigaaleja ja aarioita. Radesca sävelsi vähäisemmissä määrin myös hengellistä musiikkia. Omien kirjoitustensa mukaan hän oli palvellut Venetsian tasavallan armeijassa Dalmatiassa ja osallistui ensimmäiseen Monferraton sotaan vuonna 1613.
Radescalla oli avioton tytär Anna Maria, jolle Savoijin herttua myönsi oikeuden isänsä perintöön heinäkuussa 1626.
Orazio Mei

Orazio Vincenzo Mei (kastettu 26. toukokuuta 1731 Pisa – 1. maaliskuuta 1788 Livorno) oli italialainen säveltäjä ja urkuri.
Mei sai musiikkikasvatusta lähipiiriltään. Hänen isänsä oli viulisti Francesco Mei ja setänsä tai enonsa urkuri Nicola Mei. Lisäksi häntä opetti Giovanni Carlo Maria Clari. Vuonna 1748 Mei sai nimityksen urkuriksi Pisan Cavalieri di Santo Stefano -kirkkoon. Vuosina 1759–1763 hän työskenteli Nicola Mein seuraajana Pisan tuomiokirkon urkurina. Vuodesta 1763 kuolemaansa Mei oli "maestro di cappella" Livornon tuomiokirkossa.
Mei sävelsi sekä hengellistä että maallista musiikkia. Tuotannon joukossa on muun muassa "Stabat mater", josta julkaistiin imarteleva arvio "Gazzetta toscana" -lehdessä vuonna 1774.
Bror Labart

Bror-Ernst ”Bror” Labart (s. 31. lokakuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kilpauimari. Hän oli Suomen parhaita pitkien matkojen vapaauimareita 1940-luvun jälkipuoliskolla ja 1950-luvulla.
Labart saavutti ensimmäisen kerran SM-kisojen loppukilpailupaikan vuoden 1944 SM-kisoissa 400 metrin vapaauinnissa. Seuraavan vuoden SM-kisoissa hän otti ensimmäisen mitalinsa sijoittuessaan hopealle 1 500 metrin vapaauinnissa kokeneen Jaakko Aallon jäljessä. Vuodesta 1946 tuli Labartille läpimurtovuosi kansallisesti hänen voittaessaan niin 400 ja 1 500 metrin mestaruudet, joista voittaessaan 1 500 metrillä hän alitti 22 minuutin rajan. Vuodesta 1947 tuli Labartille hänen huippuvuotensa, sillä hän voittaessaan jälleen 400 ja 1 500 metrin vapaauinnit SM-kisoissa rikkoi 1 500 metrillä Vilho Nurmen 10 vuotta vanhan Suomen ennätyksen ajalla 21.07,0. Syyskuussa 1947 hän edusti Suomea yhtenä kolmesta suomalaisedustajasta Monte Carlon EM-uinneissa, mutta ei onnistunut päästä loppukilpailuun uituaan ajan 21,18,6. Olympiavuonna 1948 uinnin yhteistoimintavaliokunta ehdotti hänelle olympiamatkaa Labartin uitua olympiakatsastuksessa uimastadionilla ajan 21.14,5 eli ennätyksensä jälkeen toiseksi parhaan tuloksen. Olympiakomitea hyväksyi kuitenkin vain kahden uimarin matkan hyljäten neljän ehdotetun matkan, mukaan lukien Labartin.
Bror Labart jatkoi uraansa vielä kaksi kautta. Vuonna 1949 hän voitti 400 ja 1 500 metrin Suomen mestaruudet, kuten kahtena edellisenä vuonna. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi PM-kisojen 1 500 metrillä. Labart osallistui ainoana suomalaisena vuoden 1949 Nuorisofestivaalien uintikisoihin Budapestissä sijoittuen kisassa viidenneksi ajalla 21.28,0 Lontoossa jo olympiamenestystä saavuttaneiden unkarilaisten jäljessä. Vuonna 1950 Labbart paransi vielä ennätyksiään. Niinpä hän SM-kisoissa alitti 21 minuutin rajan uudella Suomen ennätyksellä ajalla 20.56,1.
Kaikkiaan 10 Suomen mestaruutta urallaan saavuttanut Helsingin Uimareita edustanut Bror Labart jatkoi vielä 1950-luvulla pääsemättä enää entiseen kuntoon. Kilpailullisesti hän jatkoi aina vuoteen 1960 asti. Kilpauintia Labartilla rajoitti siirtyminen työelämään, jossa hän teki Suomen Esson palveluksessa pitkän uran esimiestehtävissä.
Farnham

Farnham on asukkaan kaupunki ja asukkaan kunta ("civil parish") Surreyn kreivikuntaan kuuluvassa Waverleyn hallintopiirissä Kaakkois-Englannissa. Se on osa Farnboroughin ja Aldershotin ympärille kasvanutta yhtenäistä kaupunkialuetta, jossa elää yli ihmistä. Lähimpiä suuria kaupunkeja ovat Farnboroughin ja Aldershotin lisäksi Basingstoke (21 km länteen) ja Guildford (17 km itään).
Historia.
Roomalaisaikana Surreyssä oli vain vähän teitä, kaupunkeja ja sotilastukikohtia. Arkeologisten kaivausten perusteella tiedetään, että Farnhamissa ja läheisessä Alice Holtin metsässä valmistettiin keramiikkaa, jota vietiin Lontooseen asti. Saksien hallitessa Englantia seudun asutus oli aluksi harvaa mutta alkoi lisääntyä, kun Wessexin kuningaskunta perustettiin 500-luvulla. Monet Surreyn paikannimistä ovat alkuperältään saksilaisia, mukaan lukien "Farnham", joka tarkoittaa ’saniaisten ympäröimää’.
Normannivalloituksen (1066) jälkeen Vilhelm Valloittaja luovutti laajoja alueita Englannista normanniylimyksille, jotka rakensivat omistamilleen maille linnoja, kirkkoja ja luostareita. Näin saivat alkunsa myös Farnhamin linna ja sisterssiläinen Waverley Abbey. Keskiajalla Farnham kukoisti eritoten vehnä- ja villakaupan ansiosta, mutta kaupungissa valmistettiin myös lasia, keramiikkaa ja kaakeleita. Musta surma kuritti paikallista väestöä ankarasti 1300-luvulla.
Kuningas Henrik VIII:n lakkautettua Englannin luostarilaitoksen 1536–39 myös Waverley Abbey purettiin ja sen kivet käytettiin muihin rakennuksiin. Koska Winchesterin ja Lontoon välinen tie kulki Farnhamin kautta, kaupunki kasvatti merkitystään kaupankäynnin keskuksena. Kankaiden kudonnasta tuli 1500–1600-luvuilla tärkeä elinkeino, ja vähitellen kudonnassa opittiin hyödyntämään myös vesivoimaa. Englannin sisällissodassa (1642–49) Farnhamin linna toimi parlamentaristien tukikohtana.
Teollinen vallankumous mullisti ihmisten elämää Yrjöjen aikakaudella (1714–1837). Teollisuudessa alettiin hyödyntää yhä enemmän vesi- ja höyryvoimaa, ja yhteismaiden aitaaminen ja niittyjen kasteluviljely muuttivat maisemaa Farnhamin ympäristössä. Viktoriaanisella aikakaudella (1837–1901) kunnassa harjoitettiin humalan viljelyä ja tehtiin useita teknisiä innovaatioita. Esimerkiksi John Henry Knight rakensi höyrykäyttöisen humalan korjuukoneen ja yhden Britannian ensimmäisistä bensiinikäyttöisistä autoista.
Perinteinen teollisuus oli alkanut hiipua Farnhamissa 1900-luvun alussa. Maailmansotien aikana monet kaupungin tehtaista kuitenkin sopeuttivat tuotantolinjojaan sotatilanteen aiheuttamiin uusiin vaatimuksiin ja ryhtyivät valmistamaan muun muassa ammuslaatikoita.
Hunajan maku (televisiosarja)

Hunajan maku on Antti Tuurin käsikirjoittama ja Pekka Parikan ohjaama viisiosainen tragikomedinen draamasarja vuodelta 1993. Se satirisoi 1980-luvun lopun kasinotalousvuosia ja rahapiirien häikäilemättömyyttä.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Jukka Kajava piti sarjan alkujaksoa löysänä, mutta kakkosjaksosta alkaen kokonaisuutta melko kiinnostavana lähihistorian valotuksena.
Vasen Kaista

Vasen Kaista (lyh. VK) on pirkanmaalainen vasemmistolainen verkkolehti, joka toimii uutiskanavana ja yhteiskunnallisen keskustelun foorumina Pirkanmaan vasemmistolle. Vasemmistolaisia arvoja tunnustava lehti toimitetaan vapaaehtoistyönä. "Vasen Kaista" on jäsenenä Kultti ry:ssä. Vuonna 2023 sivustolle oli kertynyt istuntoja 118 868 ja sivulatauksia oli 165 530.
Lehden perustamisen tavoitteena oli kasvattaa Pirkanmaan näkyvyyttä mediajulkisuudessa ja herättää julkista keskustelua vasemmistolle tärkeistä poliittisista kysymyksistä.
Lehti julkaisee artikkeleita, jotka käsittelevät paikallisia uutisia, kotimaan tapahtumia sekä maailmanlaajuisia kysymyksiä. Se raportoi myös kaupunginvaltuuston ja hyvinvointialueen kokouksista. "Vasen Kaista" myös mahdollistaa laajan osallistumisen ja keskustelun sosiaalisen median kautta.
Historia ja tausta.
"Vasen Kaista" perustettiin vuonna 2013. Vuonna 2015 se oli julkaissut yli 540 artikkelia, joiden tekemiseen on osallistunut yli 140 toimittajaa ja kuvaajaa. Lehteen ovat kirjoittaneet muun muassa Anna Kontula, Minna Minkkinen sekä Ulla-Leena Alppi.
Sylvia Townsend Warner

Nora Sylvia Townsend Warner (Harrow, Middlesex 6. joulukuuta 1893 – 1. toukokuuta 1978 Maiden Newton, Dorset) oli englantilainen kirjailija ja runoilija. 
Elämä.
Sylvia Townsend Warner syntyi Middlesexin Harrow on the Hillissä George Townsend Warnerin (1865−1916) sekä tämän vaimon, Eleanor Maryn (o.s. Hudleston, 1866−1950), ainoana lapsena. Warnerin isä toimi historianopettajana Harrow Schoolissa. Warner ei saanut lainkaan muodollista koulutusta päiväkoti-iän jälkeen, vaikka saikin yksityisopetusta useilta Harrowin opettajilta, mukaan lukien isältään, sekä muusikko Percy Buckilta (1871−1947), jonka kanssa hänellä oli salassa pidetty romanttinen suhde 17 vuoden ajan.
Sylvia Townsend Warner ehti toimia musiikkitieteilijän uralla joitakin vuosia ennen kuin kirjallinen menestys vähitellen vei hänen huomionsa. Warner ryhtyi kirjoittamaan runoja 1920-luvun alkupuolella. Samoihin aikoihin hän ystävystyi David Garnettin sekä T. F. Powysin kanssa. Warnerin ensimmäinen oma teos, runokokoelma "The Espalier", julkaistiin vuonna 1925, ja esikoisromaani "Lolly Willowes" seuraavana vuonna.
Sylvia Townsend Warnerin ystävystyttyä Powysin kanssa hän vieraili usein tämän kotona Dorsetin East Chaldonissa. Hän lopulta muutti kylään vuonna 1930 rakastuttuaan runoilija Valentine Acklandiin. Pari asui lopun ikäänsä Dorsetissa lukuun ottamatta kuudentoista kuukauden residenssiä Norfolkissa. Warner ja Valentine muuttivat vuonna 1937 Frome Vauchurchin kylään lähellä Maiden Newtonia. Valentinen menehdyttyä vuonna 1969 Warner järjesti heidän yhteisen kirjeenvaihtonsa, joka julkaistiin vuonna 1998 nimellä "I’ll Stand By You".
Warner omaksui kommunistisen aatemaailman vuonna 1935, ja hän pysytteli aatteelle omistautuneena useiden vuosien ajan. Hän ja Ackland matkustivat Espanjan sisällissodan aikaan Barcelonaan työskentelemään Punaisen Ristin vapaaehtoisina, ja seuraavana vuonna he osallistuivat delegaatteina kansainväliseen kirjailijakonferenssiin Madridissa. Vaikka Valentine myöhemmin hylkäsi kommunismin, Warner pysyi loppuelämänsä voimakkaan vasemmistolaisena.
Warner kuoli kotonaan Frome Vauchurchissä Maiden Newtonin kylässä 1. toukokuuta 1978, ja hänen tuhkansa haudattiin St Nicholasin kirkkomaalle East Chaldoniin kolme päivää myöhemmin.
Gabriello Puliti

Gabriello Puliti (1583? Montepulciano – 1644 Trieste tai Cres) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja kuoromestari. Hän kuului fransiskaaneihin.
Puliti opiskeli musiikkia Basilica di Santa Crocessa Firenzessä. 1600-luvun ensimmäisinä vuosina hän työskenteli luostareissa Pontremolissa ja Piacenzassa. Vuonna 1604 Puliti lähti luostariin Pulaan, ja vuonna 1605 hän oli "maestro di cappella" Muggiassa. Vuosien 1606–1624 välillä hän työskenteli moneen otteeseen Koperin tuomiokirkossa ja saman kaupungin luostarissa. Puliti vietti jaksoja myös Triestessä, Piranissa, Labinissa ja Pagilla ennen toimintaansa Triesten tuomiokirkon urkurina vuosina 1630–1638.
Puliti oli säveltäjänä huomattavan tuottelias. Hänen tuotantoonsa kuuluu sekä hengellistä että maallista musiikkia, kuten messuja ja madrigaaleja. Hänen myöhäisin tiedossa oleva teoksensa "Salmi dominicali" (1635) on merkitty teokseksi XXXVI. Puliti sai fransiskaaneilta "magister musices" -arvonimen 27. helmikuuta 1633.
Leena Paasio

Leena Paasio (s. 1974 Rauma) on suomalainen kirjailija ja äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja. Paasio on kotoisin Raumalta ja valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta pääaineenaan suomen kieli. Paasio on Itämeri-lähettiläs ja harrastaa purjehdusta.
Paasio on työskennellyt äidinkielen ja kirjallisuuden lehtorina Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa vuodesta 2000. Hän on kirjoittanut työryhmässä oppikirjasarjan "Loitsu", ja hänet valittiin vuoden 2012 mediakasvattajaksi.
Paasion esikoisteos "Melkein äiti" (2015) käsittelee äitipuoleutta ja lapsettomuutta ja on Kosmos-kustantamon ensimmäinen julkaisu. "Menetetty tyttö" (2017) on Paasion toinen aikuisille suunnattu romaani. 
Itämeri-duologia "Harmaja luode seitsemän" (2022) ja "Bengtskär itä kahdeksan" (2023) kertoo kilpapurjehduksesta ja Itämeren suojelusta. Teosten pohjalta on tehty Ahaa Teatterin esitys "Pinnan alla" (2024). "Harmaja luode seitsemän" oli vuonna 2023 Nuori Aleksis -palkintoehdokkaana. "Bengtskär itä kahdeksan" voitti Blogistanian Kuopus 2023 ja Nuori Aleksis -kirjallisuuspalkinnot.
Syksyllä 2024 ilmestynyt "Meren koskettamat" kertoo saaristolaistytön omien juurien etsimisestä. Teos oli lasten ja nuorten Filnlandia-palkintoehdokas ja Topelius-palkintoehdokas. Kirja voitti Finlandia-yleisöäänestyksen ja Blogistanian nuortenkirjallisuuden Kuopus 2024 -palkinnon. 
Paasion perheeseen kuuluvat aviomies, yksi tytär ja kaksi tytärpuolta.
Teokset.
Romaanit
Itämeri-duologia
Muut nuortenromaanit
Tietokirjat
Chailly-en-Gâtinais

Chailly-en-Gâtinais on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Huillardjoen varrella, noin 17 kilometriä Montargisin kaupungista kaakkoon.
Saint-Aignanin kirkko rakennettiin 1500-luvulla vaatimattoman puisen kappelin paikalle. Kirkon apsiksessa on sen perustajan Orléansin piispan Milon de Chaillyn vaakuna. Kirkon soikea kasteallas on myös peräisin 1500-luvulta. Orléansin kanava kulkee kunnan läpi. Kunnan alueella on yksi kanavan suluista sekä satama.
Remmina

Remmina on avoimen lähdekoodin ohjelma etäkäyttöön. Ohjelma on otettu käyttöön oletuksena Ubuntussa vuonna 2010. Ohjelma tukee useita eri protokollia, tuettuja ovat: RDP, VNC, NX, XDMCP ja SSH. Ohjelmalla voi ottaa yhteyttä Linux- ja Windows-koneisiin. Myös SPICE-protokolla on tuettu.
Tavallinen käyttö on ottaa yhteyttä Windows-koneiden Remote Desktop Services -palveluun.
Remmina on toteutettu GTK-kirjastolla.
Archibald Bruce

Archibald Bruce (helmikuu 1777 – 22. helmikuuta 1818) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja mineralogi. 
Brucen isä oli New Yorkissa sijaitsevan Britannian armeijan lääketieteellisen osaston johtaja. Hän kävi sisäoppilaitosta Long Islandilla ennen kuin aloitti opinnot 1791 Columbia Collegessa, missä hän suoritti lääketieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1797. Yksi lääketieteen professoreista oli David Hosack, joka oli palannut Euroopasta huomattavan mineraalikokoelman kanssa. Pian Hosackin mineraali-innostus tarttui Bruceen. Vuonna 1798 Bruce purjehti Isoon-Britanniaan opiskelemaan lääketiedettä Edinburghin yliopistossa. Hänelle myönnettiin lääketieteen tohtorin tutkinto vuonna 1800, minkä jälkeen hän matkusti Ranskaan, Sveitsiin, Italiaan ja Englantiin. Tämän kiertomatkan aikana hän tutustui kaikkiin Ranskan ja Englannin johtaviin mineralogeihin. Vuonna 1803 hän meni naimisiin Lontoossa ja palasi Yhdysvaltoihin, missä hän avasi menestyvän lääkäriaseman. Vuonna 1807 Bruce oli yksi College of Physicians and Surgeons -yhdistyksen perustajajäsenistä. Yhdistyksestä tuli Columbian yliopiston lääketieteellinen tiedekunta. Tässä hankkeessa Bruce toimi mineralogian professorina 1807–1808 ja lääkeaineiden professorina 1808–11. Vuonna 1812 Bruce ja muut perustivat jälleen uuden lääketieteellisen tiedekunnan, nyt Rutgersin yliopistoon. Siellä hän toimi mineralogian ja farmasian professorina vuosina 1812–1818. Bruce oli "Minerological journal" -lehden päätoimittaja. Hän kuoli aivohalvaukseen vuonna 1818. 
Brucen mineraalikokoelma myytiin 5 000 dollarilla, mikä oli siihen aikaan suuri summa ja osoittaa näytteiden korkealaatuisuuden. Hänen nimensä on säilynyt mineraalin brusiitti myötä, jonka F. S. Beudant nimesi hänen kunniakseen vuonna 1819.
Hippokrates I

Hippokrates (; ; 500–400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kosilta ja kuului asklepiadien sukuun.
Hippokrates oli Gnosidikoksen vanhin poika ja Johannes Tzetzeen mukaan 15:ttä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Hän oli Podaleirios II:n ja Aineioksen veli, Herakleideen isä ja tunnetuimman Hippokrateen eli Hippokrates II:n isoisä; tästä ja saman suvun muista Hippokrates-nimisistä lääkäreistä hänet erotetaan tutkimuksessa nimityksellä "Hippokrates I".
Jotkut antiikin lähteet laittoivat tämän vanhemman Hippokrateen nimiin teokset "Nivelistä" (; "De articulus") ja "Murtumista" (; "De fracturis"), jotka ovat osa nuoremman Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaa "Corpus Hippocraticum". Joidenkin mukaan hän ei kuitenkaan kirjoittanut mitään. On mahdollista, että lähteet sekoittavat eri Hippokrates-nimiset lääkärit keskenään, tai sitten useiden samannimisten lääkäreiden olemassaolo selittää hippokraattisten teosten runsautta ja eroja.
Hippokrates III

Hippokrates (III) (; ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kosilta ja kuului asklepiadien sukuun. Johannes Tzetzeen mukaan hän oli 19:ttä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Hippokrates oli Thessaloksen poika, tunnetuimman Hippokrateen eli Hippokrates II:n pojanpoika ja Gorgiaan ja Drakon II:n veli. "Sudan" mukaan hän kirjoitti joitakin lääketieteellisiä teoksia.
Hippokrates IV

Hippokrates (IV) (; ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kosilta ja kuului asklepiadien sukuun. Galenoksen mukaan hän oli Drakon I:n poika ja näin tunnetuimman Hippokrateen eli Hippokrates II:n pojanpoika. Tällöin hän olisi ollut 19:ttä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. "Sudan" mukaan hän olisi kuitenkin ollut Thessaloksen pojan Drakon II:n poika, ja näin tunnetuimman Hippokrateen pojanpojan poika, ja Drakon III:n isä. "Sudan" esityksessä vaikuttaa kuitenkin olevan sekaannusta. Hippokrateen sanotaan olleen yksi Aleksanteri Suuren vaimon Roksanan lääkäreistä ja kuolleen Kassandroksen aikana.
Hippokrates V ja VI

Hippokrates (V) ja Hippokrates (VI) (; ) olivat antiikin kreikkalaisia lääkäreitä, jotka olivat kotoisin Kosilta ja kuuluivat asklepiadien sukuun. He olivat "Sudan" mukaan kummatkin Thymbraioksen poikia ja kirjoittivat lääketieteellisiä teoksia. Heidän ajoitustaan ei tunneta.
Hippokrates VII

Hippokrates (VII) (; ) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kosilta ja kuului asklepiadien sukuun. Hänen isänsä nimi oli Praksianaks ja hän kirjoitti joitakin lääketieteellisiä teoksia. Hänen ajoitustaan ei tunneta.
Jijel

Jijel (, aikaisemmin "Djidjelli") on kaupunki ja Jijelin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren rannikolla 300 kilometriä Algerista itään. Jijelin kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 134 800 asukasta.
Foinikialaisten perustama kauppapaikka tunnettiin roomalaisaikana nimellä Igilgili. Se oli keskiajalla tärkeä kauppasatama ja myöhemmin barbareskien tukikohta, jonka eurooppalaiset hävittivät useaan kertaan. Turkkilaiset rakensivat Jijeliin linnoituksen, joka oli yleensä vihamielisten kabyylien ympäröimä. Ranskalaiset valloittivat kaupungin vuonna 1839, mutta saivat ympäröivän Vähä-Kabylian haltuunsa vasta vuonna 1851. Maanjäristys tuhosi turkkilaisten rakentaman kaupungin vuonna 1856.
Jijelissä on kalastussatama ja sen lähellä Djendjenissä kauppasatama. Kaupunkiin on hyvät maantieyhteydet, ja sinne johtaa rautatie Ramdane Djamelista. Lähistöllä sijaitsee Ferhat Abbasin kansainvälinen lentoasema.
Kaupungissa on korkki-, nahka- ja terästeollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa sitrushedelmiä ja viljaa. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Hiekkarantoineen Jijel on myös suosittu matkailukohde. Kaupungissa toimii yliopisto.
Jijelin nähtävyyksiä ovat Corniche Kabyle -nimellä tunnettu rantatie, Ras El Afian majakka ja ranskalaisten rakentama Duquesnen linnoitus. Lähiseudun kohteita ovat Tazan kansallispuisto ja Dar El Ouedin luolat.
Sosandros (asklepiadi)

Sosandros (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli kotoisin Kosilta ja kuului asklepiadien sukuun. Hän oli Herakleideen poika ja tunnetuimman Hippokrateen eli Hippokrates II:n veli, ja 17:ttä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Asklepiades Farmakion lainaa jotakuta Sosandros-nimistä lääkäriä, joka saattaa olla sama henkilö.
Sosandros

Sosandros (, ) voi viitata seuraaviin:
Sostratos (asklepiadi)

Sostratos (, ) oli usean antiikin kreikkalaisen lääkärin nimi asklepiadien suvussa.
Sostratos I.
Sostratos oli Hippolokhos I:n poika ja Dardanoksen isä, ja Johannes Tzetzeen mukaan kolmatta sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Jos hän oli historiallinen henkilö, hän olisi elänyt noin 1000-luvulla eaa.
Sostratos II.
Sostratos (n. 700/600-luku eaa.) oli Theodoros I:n poika ja Krisamis II:n isä, ja Tzetzeen mukaan kahdeksatta sukupolvea Asklepioksesta laskettuna.
Sostratos III.
Sostratos (600-luku eaa.) oli Theodoros II:n poika ja Nebroksen isä, ja Tzetzeen mukaan 12:tta sukupolvea Asklepioksesta laskettuna.
Itä–Länsi-ottelu 2005

Vuoden 2005 Itä–Länsi-ottelu pelattiin Oulussa 23.–24. heinäkuuta.
Miehet.
Miesten ottelun voitti Itä 1–0 (1–1, 2–1). Idän joukkueeseen kuuluivat lyöntijärjestykseksessä kakkosvahti Sami Haapakoski, kolmospolttaja Saku Kapanen, kolmosvahti Jani Komulainen, lukkari Toni Kohonen, kolmoskoppari Markku Hylkilä, kakkoskoppari Roope Korhonen, sieppari Jimi Heikkinen, kakkospolttaja Teemu Haataja, ykkösvahti Sami Partanen, jokeripelaaja Sami Joukainen, jokeripelaaja Jarmo Heikkinen, jokeripelaaja Jarkko Perttula ja jokeripelaaja Sami Karjala. Lännen joukkueeseen kuuluivat lyöntijärjestyksessä kakkosvahti Teijo Kankaanpää, kolmosvahti Tommi Murto, kolmospolttaja Markus Meriläinen, kakkospolttaja Jarkko Kokko, sieppari Mikko Vainionpää, kakkoskoppari Henri Puputti, ykkösvahti Antti Kuusisto, kolmoskoppari Juha Suorauha, lukkari Antti Tokkari, jokeripelaaja Jere Dahlström, jokeripelaaja Tuomas Tervonen, jokeripelaaja Valtteri Ketonen ja jokeripelaaja Antti Vihtkari. Kentän parhaana palkittiin Idän Jani Komulainen.
Naiset.
Naisten ottelun voitti Länsi 1–2 (4–3, 5–6, 0–0, 1–2). Idän joukkueeseen kuuluivat lyöntijärjestyksessä kolmoskoppari Maaru Seppä, kakkosvahti Paula Järvi, sieppari Niina Rinkinen, lukkari Katja Saari, ykkösvahti Johanna Vikman, kakkoskoppari Mervi Koistinen, kolmosvahti Sonja Koskinen, kakkospolttaja Tiina Tolonen, kolmospolttaja Riina Surakka, jokeripelaaja Henna Kytösalmi, jokeripelaaja Terhi Laakkonen, jokeripelaaja Silja Rehunen ja jokeripelaaja Elina Mikkola. Lännen joukkueeseen kuuluivat lyöntijärjestyksessä kolmosvahti Jenni Tolonen, kolmoskoppari Sari Lemponen, ykkösvahti Jonna Salminen, sieppari Kirsi Hänninen, kakkospolttaja Tiia Pöntinen, kakkosvahti Marjo Keskinen, kakkoskoppari Niina Jokinen, kolmospolttaja Johanna Pentilä, lukkari Sirpa Pollari, jokeripelaaja Tytti Lamppu-Nurminen, jokeripelaaja Annukka Issakainen, jokeripelaaja Hanna Mattia ja jokeripelaaja Kaisa Salmela. Kentän parhaana palkittiin Lännen Tiia Pöntinen.
Theodoros (asklepiadit)

Theodoros (, ) oli usean antiikin kreikkalaisen lääkärin nimi asklepiadien suvussa.
Theodoros I.
Theodoros oli Kleomyttades I:n poika ja Sostratos II:n isä, ja Johannes Tzetzeen mukaan seitsemättä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Jos hän oli historiallinen henkilö, hän ajoittuisi noin 800-luvulle eaa.
Theodoros II.
Theodoros (n. 700/600-luku eaa.) oli Kleomyttades II:n poika ja Sostratos III:n isä, ja yhdettätoista sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Johannes Tzetzeellä hän on kuitenkin Krisamis II:n poika ja näin kymmenettä sukupolvea Asklepioksesta laskettuna.
Thessalos (asklepiadi)

Thessalos (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli Hippokrateen poika ja kotoisin Kosilta.
Elämä.
Thessalos kuului asklepiadien sukuun ja oli tunnetuimman Hippokrateen eli Hippokrates II:n poika, Drakon I:n veli, ja Hippokrates III:n, Drakon II:n ja mahdollisesti myös Gorgiaan isä. Näin hän olisi ollut 18:tta sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Thessalos oli yhdessä veljensä Drakonin sekä lankonsa Polyboksen kanssa yksi lääketieteen dogmaattisen koulukunnan perustajista. Thessalos vietti osan ajastaan Makedonian kuninkaan Arkhelaoksen (hallitsi 413–399 eaa.) hovissa.
Galenos ylistää Thessalosta usein ja kutsuu häntä huomattavimmaksi Hippokrateen pojista, ja sanoo, ettei hän muuttanut mitään isänsä opeista. On kuitenkin oletettu, että toimittaessaan isänsä teoksia tämän kuoleman jälkeen hän teki niihin joitakin omia lisäyksiä. Thessaloksen epitafi on säilynyt "Kreikkalaisessa antologiassa".
Teokset.
Jotkut antiikin aikaiset kirjailijat pitivät Thessalosta useiden Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan eli "Corpus Hippocraticumiin" kuuluvien tutkielmien todellisena kirjoittajana. Hän olisi saattanut koostaa ne isältään jääneistä muistiinpanoista. Tällaisiksi teoksiksi mainitaan seuraavat:
Nykytutkijat ovat kuitenkin pitäneet tätä hyvin epävarmana. Hippokrateen nimiin laitettujen kirjeiden joukossa on yksi, joka esittää olevansa kirje Hippokrateelta Thessalokselle. Siinä ei sinänsä ole sisäisiä merkkejä epäaitoudesta, mutta se tuskin on silti aito, jos kerta kaikki muut kirjeet ovat epäperäisiä. Tunnetaan myös puhe, "Presbeutikos" (), joka esittää olevansa Thessaloksen ateenalaisille pitämä puhe, jossa hän pyysi heitä lopettamaan sotimisen Kosia vastaan. Se on kuitenkin selvästi epäperäinen.
Thessalos

Thessalos (, ) voi viitata seuraaviin:
Artiniitti

Artiniitti (&lt;chem&gt;Mg2(CO3)(OH)2*3H2O&lt;/chem&gt;, Karbonaattimineraali) on monokliininen mineraali. Artiniitti kuvattiin tieteelle vuonna 1902 ja se on nimetty löytäjänsä, italialaisen mineralogin Ettore Artinin (1866-1928) mukaan.
Selim Sesler

Selim Sesler (1957 Keşan – 9. toukokuuta 2014 Istanbul) oli turkkilainen klarinetisti. Hän kuului maan romanivähemmistöön ja tulkitsi sekä romanimusiikkia että turkkilaista kansanmusiikkia.
Seslerin suku oli alun perin lähtöisin Drámasta, mutta siirrettiin Kreikan ja Turkin välisessä väestönsiirrossa pieneen kylään lähellä Keşania vuonna 1923. Seslerin isä oli muusikko, ja myös Sesler oppi lapsena zurnan- ja klarinetinsoiton. 14-vuotiaana hän aloitti soittamisen häissä ja muissa tilaisuuksissa. 1980-luvulla Sesler muutti Istanbuliin. Hän levytti monia pienen budjetin albumeita ja osallistui Ferhan Şensoyn musiikkiteatterituotantoihin. Vuonna 1997 Sesler tapasi kanadalaisen kansanlaulaja Brenna MacCrimmonin Istanbulissa. Kaksikko äänitti yhdessä albumin "Karşılama" ja teki vuonna 1998 yhteisen konserttikiertueen Kanadassa.
Sesler sai huomattavaa tunnettavuutta Fatih Akınin elokuvien "Suoraan seinään" (2004) ja "" (2005) myötä. Hän esiintyi musiikkifestivaaleilla eri puolilla Eurooppaa ja konsertoi muun muassa New Yorkissa, Chicagossa sekä Lontoossa. Turkissa Sesler tuli laajalti tunnetuksi vasta kansainvälisesti saavuttamansa suosion myötä. Vuonna 2006 Sesler julkaisi Doublemoon-levymerkillä albumin "Anatolian Wedding", jonka tuottivat Ben Mandelson ja Rob Keyloch. Yksi hänen suosituimmista albumeistaan oli "Yüksek Yüksek Tepeler", jolla myös Brenna MacCrimmon lauloi. Viimeisenä albumina ilmestyi Özlem Plak -levymerkillä "Romanes Clarinet". Sesler kuoli istanbulilaisessa sairaalassa sydänsairauteen ja tuli haudatuksi Keşaniin.
Kreuzspiel

Kreuzspiel on Karlheinz Stockhausenin vuonna 1951 säveltämä musiikkiteos, joka esiintyy Stockhausenin teosluettelossa numerona 1/7. Stockhausen piti sitä ensimmäisenä aitona sävellyksenään, ja sitä edeltäviä teoksia vain tyyliharjoituksina. Sävellyksen virikkeitä olivat Olivier Messiaenin Mode de valeurs et d’intensités ja Karel Goeyvaertsin Sonaatti kahdelle pianolle.
Teollisuustyöntekijä Virtanen

Teollisuustyöntekijä Virtanen on Mainos-TV:n syyskaudella 1977 esittämä viisiosainen draamasarja teollisuuden työntekijöiden ja toimihenkilöiden ongelmista. Jokainen osa on oma itsenäinen episodinsa omine ohjaajineen. Käsikirjoittajina toimivat Heikki Kekkonen, Jorma Savikko ja Aira Ruishalme, joka oli kirjoittanut myös edellisvuoden yhteiskunnallisen sarjan "Sosiaalityöntekijä Virtanen".
Vastaanotto.
Jukka Kajava ("Helsingin Sanomat") piti neljättä jaksoa sarjan siihen asti parhaana luontevasti toimivine teatterikeinoineen, joskin turhan monine sivujuonineen.
Mykenin majakka

Mykenin majakka () on Norjassa Nordlandin läänissä Rødøyn kunnassa sijaitseva majakka. Se on perustettu vuonna 1918 ja automatisoitu ja jätetty miehittämättömäksi 1975.
Rødøyn kirkko

Rødøyn kirkko () on Rødøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1885.
Sørfjordenin kirkko

Sørfjordenin kirkko () on Rødøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1916.
Tjongsfjordin kirkko

Tjongsfjordin kirkko () on Rødøyn kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1962.
Simon Federbusch

Simon Federbusch (15. joulukuuta 1892 Narol, Galitsia, Puola – 20. elokuuta 1969 New York, Yhdysvallat) oli puolalaissyntyinen juutalainen oppinut, joka toimi Helsingin juutalaisen seurakunnan rabbina ja koko Suomen päärabbina.
Henkilöhistoria.
Puolaan nykyisin kuuluvassa Galitsian itäosassa syntyneen Federbuschin isä oli oppinut, liikemies Zwi Federbusch ja äiti Cherna. Talmudia opiskellut Simon Federbusch suoritti rabbin tutkinnot sekä 17-vuotiaana juutalaisessa koulussa jeshivassa että Israelitisch-theologische Lehranstalt -koulussa Wienissä 1923, samoin kuin tohtorin tutkinnon. Hän oli Galitsian sionistisen liikkeen Mizrahin johtaja 1924–1930 ja Puolan parlamentin jäsen 1922–1928. Sionististen hepreaksi julkaistujen "Giljonot"- ja "Mizraha"-lehtien toimittaja Federbusch oli 1920-luvulla.
Federbusch oli Helsingin juutalaisen seurakunnan rabbi 1930–1940 ja Suomen päärabbi 1931–1940. Suomeen Federbusch perusti juutalaisten seurakuntien kattojärjestön, Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvoston, ja toimi vahvistaakseen juutalaista opetusta. Hän myös edusti Suomessa ollessaan Suomen sionistijärjestöä Maailman sionistikongressissa. Talvisodan aikana alkuvuonna 1940 Federbusch pakeni Haitin kautta Yhdysvaltoihin. Hän oli sittemmin siellä sekä New Yorkin rabbi että Israel Salanter -nimisen jeshivan rehtori 1940–1969. Federbuschilla oli lisäksi useita yhdysvaltalaisten ja kansainvälisten juutalaisjärjestöjen tehtäviä. Federbusch tunnettiin myös nykyheprean innokkaana puolestapuhujana.
Susanna Gideonsson

Susanna Gideonsson (s. 1963) on ruotsalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisationenin puheenjohtajana vuosina 2020–2024. Tätä ennen hän oli Handelsanställdas förbund -liiton puheenjohtaja vuodesta 2014. Gideonsson on kotoisin Storumanin kunnassa sijaitsevasta Umnäsistä ja asuu Uumajassa.
Handelsanställdas förbund

Handelsanställdas förbund (puhekielessä "Handels"; alun perin "Svenska Varuutkörareförbundet") on ruotsalainen vuonna 1906 perustettu ammattiliitto, johon kuuluu pääasiassa vähittäiskaupan alalla työskenteleviä, muun muassa myyjiä ja varastotyöntekijöitä, mutta myös esimerkiksi konttoritoimihenkilöitä ja parturi-kampaajia. Handels kuuluu keskusammattijärjestö Landsorganisationeniin.
Upplandsgatan

Upplandsgatan on Norrmalmin ja Vasastadenin kaupunginosissa Tukholmassa sijaitseva katu, joka ulottuu Norra Bantorgetilta Västmannagatanille.
The Awakening (Kamelotin albumi)

The Awakening on power metal -yhtye Kamelotin kolmastoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 17. maaliskuuta 2023 Napalm Recordsin kautta.  Se on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi viiteen vuoteen vuoden 2018 "The Shadow Theoryn" jälkeen, mikä tekee tästä pisimmän tauon Kamelotin kahden studioalbumin välillä.
Se on ensimmäinen studioalbumi, jolla Alex Landenburg soittaa rumpuja Johan Nunezin lähdön jälkeen. 
Tausta.
"The Shadow Theory" -kiertueen jälkeen Thomas Youngblood paljasti kesäkuussa 2020, että hän, Karevik ja Palotai työskentelivät uuden materiaalin parissa tulevalle kolmannelletoista Kamelot-albumille. 
Youngblood paljasti myös, että uudelle albumille oli kirjoitettu kaksikymmentäviisi kappaletta, keskittyen vain kolmeentoista niistä. Vaikka albumin piti ilmestyä maaliskuussa 2020, sekä Youngblood että Karevik olivat myös ilmoittaneet, että bändi aikoi julkaista uuden albumin elo- tai syyskuussa 2021.  Youngblood vahvisti albumin kahdentoista kappaleen määrän ja että yhtye oli menossa studioon äänittämään kolmattatoista studioalbumiaan, sekä vahvisti, että albumi sisältää sekoituksen sekä vanhoja että uusia elementtejä ja vaikutteita. 
Kamelot ilmoitti tuottaneensa albumille kaksi musiikkivideota toukokuussa 2022 vuoden 2021 määräajan umpeutumisen jälkeen.  Seuraavassa kuussa yhtye viimeisteli albumin miksauksen ja suunnitteli myöhemmin sen julkaisua vuoden 2023 alussa.  Sellisti Tina Guo ilmoitti myöhemmin, että hän vierailisi albumilla. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Karevik, Youngblood, Palotai ja Paeth, ellei toisin mainita
Kokoonpano.
Kaikki tiedot albumivihkosta. 
Kamelot
Vierailevat Muusikot
New Babylon-kuoro
Tuotanto
Keltanapsija

Keltanapsija ("Capsiempis flaveola") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Keltanapsija kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat ruskehtavan vihreät, ja sävy vaihtelee hieman alalajeittain. Siivet ja pyrstö ovat tummanruskeat ja siivissä on kaksi kellertävää raitaa. Keltanapsijan päässä on keltainen silmäkulmajuova. Linnun rinta ja vatsa ovat kirkkaan- tai ruskehtavankeltaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Keltanapsijaa tavataan laajalla alueella mutta laikuttaisesti. Levinneisyysalue ulottuu Nicaraguasta Argentiinan koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat metsien ja metsien reunamaiden pensaikot ja tiheiköt. Se liikkuu pareittain tai muutaman linnun ryhminä. Keltanapsijan ravintoa ovat hyönteiset ja marjat. Keltanapsija rakentaa sammalista kuppimaisen pesän puuhun ja naaras munii kaksi munaa.
Fallout (televisiosarja)

Fallout on yhdysvaltalainen tieteissarja, jonka ensiesitys oli 11. huhtikuuta 2024 Amazon Prime Video -palvelussa. Sarja perustuu Interplay Entertainmentin "Fallout"-videopelisarjaan.
Juoni.
Sarjassa osa ihmiskuntaa selviytyi ydinsodasta suojautumalla bunkkereihin. Yli 200 vuotta sodan jälkeen nuori nainen lähtee bunkkerista vaaralliseen erämaahan, joka ennen oli Los Angeles.
Tuotanto.
Todd Howardin mukaan sarjasta piti poistaa kohtauksia, jotka olisivat paljastaneet tietoja tulevasta "Fallout 5" -pelistä.
Sarjaa kuvattiin Luurankorannikolla Namibiassa.
Vietnamin demilitarisoitu vyöhyke

Vietnamin demilitarisoitu vyöhyke () oli Pohjois- ja Etelä-Vietnamin rajalla sijainnut demilitarisoitu vyöhyke. Vyöhyke kulki suurin piirtein 17. leveyspiiriä pitkin Etelä-Kiinan meren rannikosta Laosin rajalle. Vyöhyke sijaitsi Quảng Trịn maakunnassa. Se kattoi noin 76 kilometriä maata 5 kilometrin leveydeltä Bến Hải-joen molemmin puolin karun viidakon ja vuoriston keskellä. 
Vietnamin demilitarisoitu vyöhyke jakoi maan kahtia Geneven konferenssin mukaisesti vuonna 1954. Vyöhyke oli tarkoitettu lyhytaikaiseksi ratkaisuksi, mutta Vietnamin sodan puhjettua vuonna 1955 demilitarisoitu vyöhyke vakiintui maiden väliseksi rajaksi. Sodan aikana se tuli tärkeäksi taistelutantereeksi. Alue lakkasi olemasta Vietnamin yhdistymisen myötä vuonna 1976. Vyöhykkeestä ei enää ole paljoa jäljellä, koska sotilastukikohdat tuhottiin amerikkalaisten toimesta niiden evakuoinnin yhteydessä. Suuri osa maasta on raivattu kumipuiden ja kahviviljelmien tieltä.
Mediasoitinohjelmisto

Mediasoitinohjelmisto on sovellusohjelma, joka toistaa ääni- ja videotiedostoja sekä animaatioita tietokoneella. Mediasoitin voi tarkoittaa myös laitetta, jossa on median toisto-ominaisuus.
Mediasoitinohjelmia on lukuisia. Esimerkkejä mediasoitinohjelmista ovat Foobar2000, Windows Media Player, Winamp ja VLC, vaikka jotkin voivat toistaa vain äänitiedostoja.
Neljäs merivoimien taistelulaivue (Ruotsi)

Neljäs merivoimien taistelulaivue () on Ruotsin merivoimien yksikkö, jonka tukikohdat sijaitsevat Bergassa Tuhkholman eteläpuolella ja Skredsvikissä Gullmansfjordin rannalla. Se ylläpitää ja kehittää merivoimien merisodankäynnin valmiuksia. Rauhan aikana se harjoittelee, tarvittaessa puolustaa Ruotsin aluetta sekä etuja. Se valvoo merialuetta, kerää tiedustelutietoa, osallistuu minnanraivaukseen, suojaa merialueita ja -väyliä sekä laivaliikennettä. Laivueessa työskentelee noin 550 henkeä.
Ettore Artini

Ettore Artini (29. elokuuta 1866 – 7. maaliskuuta 1928) oli italialainen mineralogi. Artini väitteli tohtoriksi Firenzessä vuonna 1887. Hän toimi Pavian yliopistossa vuoteen 1893. Vuonna 1911 hänet nimitettiin professoriksi Milanon teknilliseen korkeakouluun.
Helmstedt

Helmstedt () on kaupunki Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa.
Petteri Löppönen

Petteri Löppönen on suomalainen radion ja television uutistoimittaja. Hän on työskennellyt vuodesta 1995 Yleisradion uutistoimituksissa, ensin lähes 30 vuotta radiossa ja 2020-luvun taitteesta lähtien myös televisiouutisissa. 2010-luvulla hän oli Yle Uutisten päivittäisen uutistoiminnan päällikkö. Hän jätti radiotyön, kun hänet nimitettiin keväällä 2024 Ylen televisiouutisten vakituiseksi lukijaksi samoihin aikoihin, kun Matti Rönkä jäi eläkkeelle. Löppönen toimii myös tv-uutisten tuottajana.
Ennen Yleä Löppönen oli toimittajana "Oriveden Sanomissa" Pirkanmaalla. Hän on kotoisin Orivedeltä ja käynyt Oriveden yhteiskoulun. Nuoruudessaan hän työskenteli vuoden verran matkaoppaana Egyptissä ja Turkissa ja opiskeli sen jälkeen Tampereen yliopiston valtio-opin koulutusohjelmassa.
Löppönen on kertonut julkisuudessa keväällä 2023 läpikäymästään laihdutusleikkauksesta.
Epsom

Epsom on asukkaan kaupunki Surreyn kreivikuntaan kuuluvassa Epsomin ja Ewellin kaupunkipiirissä Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee 22 kilometriä Lontoon keskustasta lounaaseen ja luetaan Lontoon metropolialueeseen. Hallinnollisesti Epsom toimii Epsomin ja Ewellin kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area").
Historia.
Roomalaisaikana Epsomin kautta kulki Lontoosta Chichesteriin johtanut Stane Street ja Ewellin paikalla oli merkittävää asutusta. Paikannimi Epsom on saksilaisperäinen ja johdettu sanasta "Ebbisham", joka tarkoittaa kutakuinkin ’Ebbin omistukseensa ottamia maita’ (). Keskiajalla kylän maat siirtyivät Chertseyssä sijainneen luostarin omistukseen.
Epsomin merkitys kasvoi vuoden 1618 jälkeen, kun sen lähistöltä löydettiin mineraalilähteitä, joiden vesi sisälsi runsaasti epsomsuolaa eli magnesiumsulfaattia. Lähteiden yhteyteen perustettiin kylpylä, josta tuli 1600-luvulla suosittu Lontoon yläluokan keskuudessa, ja siellä vierailivat muun muassa Samuel Pepys ja Nell Gwyn. Lontoosta saapuvia vierailijoita varten rakennettiin High Streetin länsipäähän kokoontumistila, kauppoja ja kahviloita.
Epsom Downsilla alettiin järjestää hevoskilpailuja 1600-luvulla Englannin sisällissodan jälkeen. Epsom Oaks järjestettiin ensimmäisen kerran 1779 ja Epsom Derby 1780. Epsom Derby on saanut nimensä Derbyn 12. jaarlilta Edward Smith-Stanleylta. Kerrotaan, että jaarli voitti tämän kunnian osakseen heitettyään kolikkoa derbyn toisen perustajan kanssa. Kilparadalle rakennettiin ensimmäinen katsomo 1830 ja kaksi muuta vuosina 1927 ja 1995. Nykyään derby järjestetään kesäkuun ensimmäisellä viikolla, ja sitä pidetään Englannin viidestä klassisesta hevoskilpailusta arvostetuimpana.
Vilho Nurmi

Vilho "Ville" Kullervo Nurmi (19. marraskuuta 1913 – 23. syyskuuta 1976) oli suomalainen kilpauimari ja uransa jälkeen urheilun järjestötoimija ja urheilutoimittaja. Hän oli Suomen parhaita pitkien matkojen vapaauimareita 1930-luvun jälkipuoliskolla ja 1940-luvulla.
Moninkertainen uinnin Suomenmestari.
"Ville" Nurmi saavutti ensimäisen SM-kisojen mitalin vuoden 1932 SM-kisoissa 1 500 metrin vapaauinnissa sijoittuessaan kolmanneksi. Sen jälkeen hän kilpaili SM-kisoissa aina vuoteen 
1946. Hän saavutti 400 metrin vapaauinnissa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1935-1944, 1 500 metrin vapaauinnissa kahdeksan vuosina 1934-1944 ja viestimestaruuksia yhdeksän Helsingin Uimarien (HU) joukkueessa. Vesipallossa Nurmi saavutti yhteensä 11 mestaruutta HU:n riveissä vuosina 1934-1948. Näin hän voitti kaikkiaan 32 Suomen mestaruutta. Maaotteluihin Nurmi osallistui 14 kertaa. Nurmi sai säilyttää 1 500 metrin vuonna 1937 uiman vapaauinnin Suomen ennätyksensä 10 vuoden ajan, kunnes HU:n Bror Labart rikkoi sen elokuussa 1947.
Uintiuran jälkeen lajin monipuolinen toimija.
Uransa jälkeen Nurmi toimi Suomen Uimaliitossa, ensin toimistosihteerinä vuodesta 1946 lähtien ja vuosina 1948–1963 toiminnanjohtajana.
Vilho Nurmi toimi "Uimari-lehden" päätoimittajana vuosina 1947–1957 ja "Uinti-lehden" päätoimittajana 1957–1963. Itse hän kirjoitti Helsingin Sanomiin ja Iltasanomiin nimimerkillä HAI. Hän toimi uintilajien radio- ja televisioselostajana Helsingin, Rooman, Tokion ja Meksikon olympialaisissa. 
Vilho Nurmen nuorempi veli Paavo oli myös nuoruudessaan uimari ja voitti vuonna 1947 rintauinnin Suomen mestaruuden.