tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katu

 
Katu on kaupungissa tai muussa taajamassa yleensä rakennusten välissä kulkeva, asemakaavan mukaisesti rakennettu tie. Katu voi kulkea myös puiston tai torin poikki tai sellaisen reunaa pitkin, mutta useimmat kadut rajoittuvat molemmilta puoliltaan suoraan rakennustontteihin, ja usein rakennuksista on ulko-ovi suoraan kadulle. Kadulla on yleensä keskellä ajorata ja sen molemmilla puolilla hieman korkeammalla reunakiveyksellä erotetut jalkakäytävät. Toisinaan ajoradan ja jalkakäytävän välissä on lisäksi erityinen pyörätie. Poikkeuksena ovat kävelykadut ja pihakadut, joilla moottoriajoneuvoliikenne on kielletty tai rajoitettu eikä katua ole leveyssuunnassa jaettu jalkakäytäviksi ja ajoradaksi. 
Kaduille vahvistetaan asemakaavassa myös nimet. Kadun nimeä käytetään osoitenumeron ohella sen varrella olevien kiinteistöjen osoitteena.
Vanhoissa kaupungeissa kadut ovat usein kapeita ja mutkikkaita. Varsinkin 1700- ja 1800-luvulla rakennettiin monissa kaupungeissa kadut pitkiksi ja suoriksi siten, että ne leikkaavat toisensa kohtisuorasti. Tällaista kaavoitustapaa sanotaan ruutukaavaksi.
Liikenteelliseltä merkitykseltään kadut jaetaan pääkatuihin, kadun varrella olevien kiinteistöjen liikennettä palveleviin tonttikatuihin sekä kokoojakatuihin, jotka yhdistävät tonttikadut pääkatuihin. Vanhoissa kaupunginosissa nämä ryhmät eivät useinkaan ole kovin selvästi toisistaan erotettavissa.
Nykyisin useimmat kadut on päällystetty asfaltilla. Vanhoissa kaupungeissa monet kadut on kuitenkin edelleen päällystetty suorakulmaisiksi hakatuilla nupukivillä, toisinaan myös pyöreillä mukulakivillä. Myös suurempia kivi- tai betonilaattoja käytetään toisinaan varsinkin jalkakäytävien päällysteenä. Pientaloalueiden kadut saattavat olla päällystämättömiä tai päällystettyjä pikisoralla. Leveät kadut ovat usein puistokatuja, joiden varrelle on istutettu puita kadun suuntaisesti kulkeviin riveihin. 
Katujen alla kulkevat kaupungeissa yleensä vesijohdot, viemärit ja kaukolämpöputket sekä sähkö- ja puhelinkaapelit.
Katujen rakentaminen ja kunnossapito kuuluvat kunnalle. Jalkakäytävien talvikunnossapidosta ovat Suomen lain mukaan kuitenkin vastuussa kadun varrella olevien kiinteistöjen omistajat.
Serge Dassault

Serge Dassault (4. huhtikuuta 1925 Pariisi – 28. toukokuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen lehtikustantaja ja oikeistopoliitikko (UMP). Hän syntyi lentokonetehtailija Marcel Dassault’n poikana 1925. Hän peri isältään Dassault’n lentokonetehtaan, mutta toimi pääasiassa lehtikustantajana.
Dassault omisti 80 prosenttia pariisilaisen Socpresse-yrityksen osakkeista ja nosti Lagardère-mediayhtiöt (joilla on myös merkittävää sotateollisuusomistusta) markkinajohtajaksi Ranskassa. Yhtiö hallitsee 70:ää sanomalehteä, joista merkittävimpiä ovat konservatiivinen Le Figaro, maakuntalehdet Le Progrès (Lyon) ja La Voix du Nord (Lille) ja näiden lisäksi Le Soir (Belgia). Lisäksi yhtiö omistaa useita ranskalaisia naistenlehtiä ja TV-lehtiä ja L’Express-iltapäivälehden.
Dassault toimi aiemmin Pariisin eteläisen esikaupungin Corbeil-Essonnesin pormestarina. Vuonna 2004 hän pääsi Ranskan senaattiin konservatiivisen Union pour un Mouvement Populaire -puolueen listalta.
Immortal Metal Fest

Immortal Metal Fest on Nokialla vuodesta 2001 keväällä järjestetty kristillisen metallimusiikin festivaali. Kotimaa-lehden mukaan tapahtuma on alansa suurimpia Pohjoismaissa. Tilaisuuden järjestäjien Petra Lämsän ja Jani Lehtisen mukaan "tavoitteena on tarjota helposti lähestyttävä kristillinen metallimusiikin tapahtuma, jotka ovat Suomessa harvinaisia." Kävijöitä on parhaimmillaan ollut yli 500 vuonna 2006, jolloin tapahtuma kesti kaksi päivää. Vuosina 2007 ja 2008 kävijämäärä on ollut 300-400.
Vuodesta 2006 on tapahtumapaikkana toiminut Nokian palloiluhalli. Vuonna 2007 Immortal Metal Festin yhteydessä konserttitilaisuutta seurasi Metallimessu ry:n järjestämä, luterilaisen jumalanpalveluskäytännön mukainen metallimessu, joka oli valtakunnallisella tasolla kolmas laatuaan. Vuonna 2010 tapahtuma vietti juhlavuotta, jonka kunniaksi maineikas australialainen unblack metal -yhtye Horde kiinnitettiin pääesiintyjäksi.
Luettelo Immortal Metal Festin esiintyjistä

Tämä on luettelo Immortal Metal Festin esiintyjistä.
Esiintyjät vuosittain.
2007.
Tapahtuma järjestettiin toista kertaa Nokian Palloiluhallin tiloissa, tällä kertaa yksipäiväisenä. Lauantai 19. toukokuuta oli jaettu kahteen osaan: aamupäivällä esiintyivät helsinkiläinen power/thrash metal -yhtye Venia, ylistarolainen tekninen thrash/death metal -yhtye Luotettava Todistus, nurmijärveläinen heavy metal -yhtye Oratorio ja viimeisenä saksalainen death metal -yhtye Sacrificium. Iltapäivän konsertissa esiintyivät vaasalainen melodinen death metal -yhtye Hilastherion, oululainen rockmetalliyhtye Lumina Polaris ja melodinen metalliyhtye Sacrecy, jonka edellisvuoden yleisö äänesti esiintymään toistamiseen. Illan pääesiintyjä oli jouluna paluunsa ilmoittanut death and roll -yhtye Deuteronomium. Yhtyeen oli alun perin tarkoitus julkaista live-DVD tapahtumassa, mutta se ei tiettävästi ehtinyt valmistua ajoissa.
Tapahtumassa kuvattiin dokumenttielokuvaa, joka kertoo suomalaisen rock- ja metallimusiikin viennistä ulkomaille. Sivuohjelmiin kuuluen kansainvälinen moottoripyöräkerho God´s Squad CMC esitteli moottoripyöriään Immortal Metal Festeillä. Tapahtuma päättyi puolen yön aikaan pidettyyn metallimessuun, jonka esilaulajana toimii Wingdom-yhtyeestä tunnettu Sami Asp.
2006.
Järjestäjät jakoivat tapahtuman kaksipäiväiseksi perjantaille ja lauantaille 19–20.4. 2006. Tapahtuma sai kaupungilta ensimmäistä kertaa tiloikseen Nokian Palloiluhallin. Osallistujia oli hieman yli viisi sataa. Perjantain pääesiintyjä oli kokkolalainen Immortal Souls, joka lähti keikkansa jälkeen saman tien Keski-Euroopan kiertueelleen. Lauantain pääesiintyjä oli norjalainen extreme metal -yhtye Drottnar, joka säväytti yleisöä militanttisella ilmeellään ja strobo-valoillaan. Yhtye julkaisi tapahtumassa "Welterwerk"-albuminsa, jonka kappaleista heidän esityksensä koostui.
2005.
Immortal Metal Fest 2005 järjestettiin toistaiseksi viimeisen kerran Nokian seurakuntakeskuksen tiloissa. Osallistujia oli noin 300. Illan avasi deathgrind-yhtye Blooded, jonka jälkeen esiintyi Suomen ja Ruotsin välillä toimivat melodinen death metal -yhtye Renascent. Tapahtuman vähemmän raskasta antia esitti oululainen, raskasta rockia soittava Ristinolla. Pääesiintyjät olivat norjalainen Frosthardr ja alankomaalainen Slechtvalk, jolle tapahtuma oli osana At the Dawn of War -kiertuettaan.
2004.
Tämän vuoden jälkeen Immortal Metal Festin järjestäjä ei hankkinut tapahtumaan enää erillisiä puhujia, saatuaan asiasta kielteistä palautetta.
Pedro Lamy

José Pedro Lamy Viçoso eli Pedro Lamy (s. 20. maaliskuuta 1972) on portugalilainen autourheilija. Hän on ensimmäinen Formula 1 -sarjassa pisteitä kerännyt portugalilainen. Lamy syntyi Portugalissa Aldeia Galega -kylässä, joka on kylä lähellä Alnqueraa.
Ura.
Kartingin jälkeen Lamy voitti Portugalin Formula Ford -sarjan mestaruuden debyyttikaudellaan 1989 17 vuoden iässä. Domingos Piedadesta tuli Lamyn manageri, ja Lamy siirtyi Formula Opel Lotus -sarjaan ja voitti mestaruuden toisella yrittämällään kaudella 1991. Piedaden avulla Lamy siirtyi Saksaan kilpailemaan paikallisiin Formula 3 -sarjoihin. Hän liittyi Willi Weberin talliin ja voitti mestaruuden vuonna 1992. Kyseisellä kaudella hän voitti Zandvoortissa järjestetyn Marlboro Masters -kilpailun ja sijoittui toiseksi Macaun Grand Prix'ssa. Vuonna 1993 Lamy kilpaili Crypton Engineerin -tallissa Formula 3000 -sarjassa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi yhden pisteen päähän mestarista Olivier Panisista.
Samana vuonna Lamy sai mahdollisuuden kilpailla Formula 1 -sarjan kauden neljässä viimeisessä kilpailussa korvaten loukkaantunutta Alessandro Zanardia Lotus-tallissa. Hän ei kerännyt yhtään pisteitä, mutta allekirjoitti tallin kanssa sopimuksen kaudeksi 1994. Lamylta kuitenkin murtuivat molemmat jalat Silverstonen radalla ajetuissa testeissä, ja hän joutui olemaan sivussa kilpailuista yli vuoden. San Marinon (Imola) kilpailun startissa Lamy ajoi Lotus Mugenilla lähtöruutuun jääneen JJ Lehdon Benettonin vasempaan takakulmaan joutuen keskeyttämään kilpailun alkuunsa. Kuntoutuksen jälkeen hän onnistui allekirjoittamaan sopimuksen Minardi-tallin kanssa kauden 1995 jälkimmäisen puoliskon kilpailuihin korvaten Pierluigi Martinia. Lamy onnistui keräämään tallin kauden ainoan pisteen kauden päättävässä Australian Grand Prix'ssa. Piste jäi Lamyn ainoaksi. Hän jäi Minardille kaudeksi 1996, mutta talli ei ollut kovinkaan kilpailukykyinen. Kauden jälkeen Lamy lopetti F1-uransa.
Lamy siirtyi FIA GT Championship -sarjaan, jossa hän voitti GT2-luokan mestaruuden vuonna 1998 Oreca Dodge Viperilla. Sittemmin Lamy kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa ja DTM-sarjassa. DTM:ssä ollessaan hän ajoi Mercedesillä, mutta ei ollut tyytyväinen talliin, joten hän vaihtoi Zakspeed-talliin. Kyseisessä tallissa ollessaan hän onnistui voittamaan Nürburgringin 24 tunnin ajon kaksi kertaa putkeen (2002 ja 2003). Lamy voitti V8STAR-tittelin vuonna 2003. Vuonna 2004 hän kilpaili BMW Motorsportissa muutamissa tapahtumissa ja voitti GTS-luokan Le Mans Endurance Series -sarjassa.
Nykyisin Lamy kilpailee Aston Martinin GT-autolla FIA World Endurance Championship -kestävyysluokassa.
Turun ruotsalainen teatteri

Turun ruotsalainen teatteri (, ÅST) on Turussa Kauppatorin laidalla sijaitseva teatteri. Teatterin ohjelmisto esitetään ruotsiksi, suuremmissa tuotannoissa on tekstitys suomeksi.
Teatterin johtajana on elokuusta 2016 toiminut Jukka Aaltonen.
Teatterin ohjelmisto.
Turun ruotsalaisen teatterin ensimmäinen näytelmä, B. J. Marsollierin "Gubben i Bergsbyggden", esitettiin 21. tammikuuta 1839. Teatterin toiminta on ollut katkeamatonta myös sota-aikana.
Teatteri tunnetaan erityisesti musikaaleista, kuten "Urinetown", "La cage aux folles", "Annie Get Your Gun", "I Love You You’re Perfect", "Now Change", "The Rocky Horror Show", "Hello, Dolly!" ja "Cabaret". Kaikki näytelmät esitetään ruotsiksi, mutta useista näytelmistä on tehty suomenkielinen juoniselostus.
Teatterin toistaiseksi suurin menestys on ollut vuosina 2010–2012 esitetty Georg Malviuksen ohjaama "Les Misérables". Esitys sai ensi-iltansa 23.9.2010 ja saavutti yhteensä 45 000 katsojaa.
Teatterirakennus.
Teatterin puurakenteinen rakennus tuhoutui Turun palossa 1827. Nykyisen uusklassismia edustavan vuonna 1839 valmistuneen teatterirakennuksen suunnitteli arkkitehti Pehr Johan Gylich ja julkisivun Carl Ludvig Engel. Saliin tuli 550 istumapaikkaa ja salonkiin kaksi riviä aitioita. Teatterissa ei ollut alkuun riittävää lämmitystä, sisäpuolen lämpötila oli talvisin lähes yhtä kylmä kuin ulkonakin. Avajaisvuonna teatterissa järjestettiin 42 teatterinäytäntöä ja 11 konserttia. Suosion jatkuminen mahdollisti uusien tulisijojen rakentamisen.
Vuonna 1881 talossa oli paha tulipalo, joka lähes lopetti rakennuksen toiminnan teatterina. Koko sisustus paloi ja osa pihanpuolen seinistä sortui. Arkkitehti C. J. von Heideken palkattiin tekemään suunnitelma paikan uudelleen rakentamiseen. Teatteri aukesi uudestaan loppuvuodesta 1882. Moni oli tottunut sisustuksen punaisen, kultaisen ja valkoisen sävyttämiin väreihin, ja uusi hieman värittömämpi interiööri herätti tyytymättömyyttä. Vuonna 1897 maalattiin sisusta uudelleen paloa edeltäneeseen asuunsa.
Kolmisalista, eurooppalaiseen tyyliin kultaelementein, samettiverhoilla ja punaisella plyysillä sisustettua teatterirakennusta on kunnostettu useaan kertaan, muun muassa Hansakorttelin rakentamisen yhteydessä. Vuoden 2005 aikana toteutettiin massiivinen ja kallis paalutusurakka rakennuksen vajoamisen pysäyttämiseksi.
Helmikuussa 2021 rakennuksessa tapahtui laajahko vesivahinko, kun neljännen kerroksen haljenneesta vesijohdosta valui vettä talon läpi kellariin asti.
Rakennuksen omistaa Stiftelsen för Åbo Akademi.
Teatterin johtajat.
Åbo Svenska Teaterin johtajina ovat toimineet
Agouti

Agouti on agutien mukaan nimetty jyrsijöillä yleinen väritys. Se on myös monilla kotieläimillä eumelaniinin ja feomelaniinin jakautumisesta vastaavan A-lokuksen nimitys.
Agouti värityksen kuvaus.
Agouti-värisellä jyrsijällä eläimen jokainen karva on kaksivärinen, eumelaniinia ja feomelaniinia on karvassa raitoina. Tällöin eläin näyttää tasaisen sekaväriseltä. Kaikki villimarsut ovat tämän värisiä. Agouti on myös mongoliangerbiilin villimuunnoksen alkuperäinen väri. Gerbiileillä tavataan tavallisen agoutin lisäksi harmaa-agoutia. Agoutti on ruskea,musta ja vaalean värinen ja se on yleinen väri jyrsijälle. Usein ne ovat saman värisiä ja niitä ei erota kovin hyvin. Ne voivat olla myös ruskean valkoisia ja pilkullisia ja joskus tumman tai vaalean harmaita. Niillä on myös gerbiilin väritys ja ne voivat näyttää joidenkin ihmisten mielestä gerbiileiltä. 
Marsu.
Agoutia marsua kutsutaan marsupiireissä myös nimityksellä ”tikattu”. Tikin tulee olla selkeä. Maha on yksivärinen. Myös täystikattu ”kokoagouti” tunnetaan. Karvassa on kahta väriä esimerkiksi musta juuri, kerman eli creamin värinen keskiraita eli tikki ja karvan pää on taas musta. Tällöin kyseessä on lemonagouti. Agoutin punasilmäinen muunnos on nimeltään argente. Punasilmäisyysgeeni vaalentaa myös muita värejä eli musta vaalenee lilaciksi, suklaasta eli chocolatesta tulee beige ja niin edelleen.
Koira.
Agouti-nimitystä (suomeksi yleensä sudenharmaa tai riistanvärinen) käytetään kuviosta, jossa eumelaniini esiintyy karvoissa tyvessä ja kärjessä ja yleisvaikutelma on harmahtava.
Ähtärin Kiekko-Haukat

Kiekko-Haukat (KieHa) on ähtäriläinen jalkapallo- ja jääkiekkoseura. Joukkue on perustettu vuonna 1971 ja se pelaa jääkiekossa kotipelinsä Mustikkavuoren jäähallissa, jalkapallossa Ähtärin tekonurmikentällä. 
Jalkapallon edustusjoukkue pelaa Vaasan piirin 6. divisioonassa ja jääkiekon edustusjoukkue pelaa III-divisioonassa. Sekä jääkiekossa että jalkapallossa Kiekko-Haukoilla on myös juniorijoukkueita eri ikäryhmissä.
AllTunes

allTunes oli venäläinen iTunesin ja iTunes Music Storen kaltainen musiikkisoitin ja musiikkiverkkokauppa. Suurimmat erot iTunesiin olivat musiikkivalikoiman suuruus ja hinnat. Verkkokauppa lopetti toimintansa vuonna 2007.
Tilastot 9. heinäkuuta 2010:
Baleaarienmeri

Baleaarienmeri (kutsutaan myös nimellä Iberianmeri) on merialue, joka sijaitsee luoteisella Välimerellä Iberian niemimaan ja Baleaarien saariryhmän välissä. Mantereelta mereen laskevat Ebro- ja Júcar-joet.
Menorcan saaren ympärillä on pieniä merenlahtia. Ibizan ja Formenteran välinen alue on Unescon maailmanperintöluettelossa. Baleaarien seudulla on usein tuulista, joten tämän saariryhmän läheiset merialueet sopivat hyvin purjehdukseen. Baleaarienmerellä on käytössä kolme purjehdusreittiä. Yksi reitti kulkee Mallorcan ympäri, toinen Mallorcalta Ibizalle ja kolmas reitti kiertää ympäri sekä Mallorcan, Menorcan että Cabreran saaret. Baleaarienmeren rannoilla on useita purjevenesatamia suojaisilla paikoilla merenlahdissa. Nämä satamat suojaavat hyvin merituulilta kaikkina muina vuodenaikoina, mutta talvella asianlaita on huonompi. Etenkin Menorcan pohjoispuolella, missä talvisin puhaltaa Mistral-tuuli.
Suhoi Su-33

Suhoi Su-33 () on lentotukialuskäyttöön suunniteltu suihkuhävittäjä. Suhoi aloitti koneen suunnittelun Neuvostoliiton laivastolle 1982 Suhoi Su-27:n pohjalta. Yhtäläisyydet ovat suuria, ja konetyypin entinen mallimerkintä oli Su-27K. Suurimmat muutokset ovat tukialuskelpoisuus ja ilmatankkausmahdollisuus.
Koneen länsimaiset vastineet ovat muun muassa USAFin F-15 Eagle ja etenkin laivastokäyttöön suunniteltu F-14 Tomcat.
Kehitystyö.
Ensimmäinen Su-33 lensi toukokuussa 1985, ja konetyyppi otettiin palveluskäyttöön Venäjän laivastossa 1994. Kaikki Venäjän laivaston palveluksessa olevat 24 Su-33 konetta on sijoitettu laivaston ainoalle lentotukialukselle, "Admiral Kuznetsoville".
Toisin kuten Yhdysvaltain laivaston tukialushävittäjät, Su-33 ei käytä katapulttia lähdössä. Koneet on suunniteltu alukselle, jonka kiitotien päässä on ”hyppyri”.
Venäjän koneiden käyttöikä tulee loppuun 2015, ja on spekuloitu, että uusia Su-33-koneita ei valmisteta, koska erät olisivat liian pieniä. Tällöin Venäjä siirtyisi MiG-29K-kalustoon, jota jo rakennetaan Intian laivastolle.
Kiina osti Su-33-prototyypin Ukrainasta, ja on vuodesta 2001 kehittänyt siihen perustuvaa konetta Shenyang J-15, joka teki ensilentonsa 31. elokuuta 2009 kiinalaisilla WS-10-moottoreilla varustettuna.
Kiina ja Venäjä neuvottelivat vuodesta 2006 Su-33:n myymisestä Kiinalle, mutta neuvottelut kariutuivat Kiinan vaatimuksiin kahdesta mallikappaleesta ja Kiinan valmistamiin kopioihin Su-27SK-koneista. Vuonna 2009 Kiina olisi jälleen ollut valmis ostamaan koneita, mutta Venäjä vaati vähintään 24 koneen minimierää.
Hugo de Vries

Hugo de Vries (16. helmikuuta 1848 – 21. toukokuuta 1935) oli alankomaalainen kasvi- ja perinnöllisyystieteilijä. Hän keksi uudelleen vuonna 1900 samanaikaisesti Carl Corrensin ja Erich Tschermakin kanssa Gregor Mendelin kolme vuosikymmentä unohduksissa olleet periytymissäännöt. Vries kehitti myös oman teoriansa mutaatioista evoluutiossa. Hänen mutaatioteoriansa kuitenkin hylättiin 1930-luvulla.
Vries opiskeli Leidenin, Heidelbergin ja Würzburgin yliopistoissa. Hänestä tuli Amsterdamin yliopiston kasvitieteen professori 1878.
Vries tutki uransa alussa mm. kasvisolujen nestejännitystä, osmoosia ja soluliman läpäisevyyttä ja myöhemmin ryhtyi tekemään perinnöllisyyttä selvittäviä kokeita. Tutkimukset johtivat samoihin päätöksiin mitä Mendel esitti vuosikymmeniä aiemmin. Vries sai tietää Mendelin tutkimuksista 1890-luvun lopulla. Hän julkaisi tutkimustuloksensa vuonna 1900 ranskalaisessa "Comtes Rendus de l'Académie des Sciences" -aikakausjulkaisussa, mutta jätti siteeraamatta Mendelin työn. Corrensin arvostelun jälkeen hän kuitenkin myönsi Mendelin vaikutuksen tutkimukseensa.
Vries otti ensimmäisenä käyttöön termin "mutaatio" ja esitti oman mutaatioteoriansa 1900-luvun alussa. Hän kirjoitti aiheesta 1901 julkaistun kirjan "Die Mutationstheorie". Vriesin teoria esitti että sattumanvaraisesti ilmestyvien mutaatioiden avulla kehittyy suurilla hyppäyksillä aivan uusia lajeja, darwinistisen asteittaisen muutoksen sijaan. Hänen virheellinen teoriansa sai jonkin aikaa kannatusta, kunnes hylättiin lopullisesti 1930-luvulla nykyaikaisen synteettisen evoluutioteorian myötä.
Vries jäi eläkkeelle Amsterdamin yliopistosta 1918.
Sinikvartsi

Sinikvartsi kuuluu kvartsiryhmään, kiteisiin kvartseihin. Kemialliselta koostumukseltaan sinikvartsi on piidioksidia. Sinikvartsin Mohsin kovuus on 7. Sinikvartsin sinisen värin aiheuttavat krokidoliitti- tai rutiilisulkeumat.
Sinikvartsia esiintyy Itävallassa, Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Etelä-Afrikassa ja Brasiliassa. Sinikvartsi on suosittu korukivi.
Robert Knepper

Robert Lyle Knepper (s. 8. heinäkuuta 1959 Fremont, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Theodore ”T-Bag” Bagwellin roolissa televisiosarjassa "Pako".
Robert Knepper syntyi Fremontissa, Ohiossa, mutta hänet kasvatettiin Maumeessa, lähellä Toledoa. Hänen isänsä Donald on eläinlääkäri (joka omistaa nykyisin praktiikkoja Toledossa ja Perrysburgissa) ja Pat-äiti työskenteli paikallisen teatterin tarpeistonhoitajana Robertin ollessa nuori – näin hän alkoi kiinnostua näyttelemisestä. Hän työskenteli usean vuoden ajan teatterin ja koulunäytelmien parissa. Hän valmistui Maumeen High Schoolista vuonna 1977 ja opiskeli näyttelemistä Northwestern Universityssä vuosina 1977–1981. Tämän jälkeen Knepper muutti New York Cityyn, jossa hän jatkoi teatterin parissa työskentelyä. Sittemmin hän on esiintynyt useissa rooleissa sekä televisiossa että elokuvissa.
Knepper työskenteli neljä vuotta, 2005–2009, "Pako"-sarjassa. Vuosina 2009–2010 hän näytteli Samuel Sullivanin roolissa "Heroes"-sarjassa. 
Knepper asuu vaimonsa Torin ja heidän poikansa kanssa Los Angelesissa Kaliforniassa.
Nefertari

Nefertari (1300–1250 eaa.) oli Ramses II:n ylin kuninkaallinen vaimo ja yksi tunnetuimmista Egyptin kuningattarista. Hänen runsaasti koristeltu hautansa on QV66, ja se sijaitsee Kuningattarien laaksossa.
Nefertarin alkuperä ei ole tiedossa, mutta hänen uskotaan olleen ylimysten tytär. Hän avioitui Ramseksen kanssa 13-vuotiaana, ja hänestä tuli Ramseksen kahdeksasta päävaimosta korkein seuraavaksi 20 vuodeksi. Nefertarin ollessa kuningatar hänen veljensä Amenmose toimi Theban pormestarina.
Nefertari kuoli Ramseksen 25. hallintovuoden paikkeilla, ja Isetnofretista tuli tämän uusi päävaimo.
Nefertarin lapset.
Nefertarilla oli ainakin neljä poikaa ja kaksi tytärtä, tosin kukaan näistä ei saanut kruunua. Ramseksen perijä oli prinssi Merenptah, hänen 13. poikansa, jonka hän sai yhdessä Isetnofretin kanssa.
Palm mute

Palm mute (arkisesti "demppaus", engl. "damping") on eräs kitaran ja bassokitaran soittotekniikka. Palm muten lyhenne tabulatuureissa on P.M. Tekniikkaa käytetään erityisesti downstrokella soitettaessa vaimentamaan kielten sointia.
Palm mutessa plektrakäden kämmensyrjä (ulkosyrjä) painaa kevyesti kieliä tallan viereltä. Näin ääni saadaan sammumaan nopeasti ja soittoon tulee myös lisää bassoa. Samalla myös ne kielet, joiden ei haluta soivan, pysyvät vaitonaisina. Koska kämmensyrjä on leveä, on välillä vaikea kohdistaa vaimennusta vain tiettyihin kieliin. Tällöin esimerkiksi sweep-tekniikka edellyttää myös kitarakäden sormilta kieltenvaimennustoimia.
Matt Heafy

Matthew Kiichi Heafy (s. 26. tammikuuta 1986 Iwakuni, Japani) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten metalcore-yhtye Triviumin laulajana ja toisena kitaristina. Heafy tunnetaan myös Capharnaumin laulajana.
Heafy on äidin puolelta japanilainen ja isän puolelta amerikkalainen. Heafy asui vuoden Iwakunissa, Japanissa, kunnes perhe muutti Floridaan, Yhdysvaltoihin. Heafy aloitti kitaran soittamisen 12-vuotiaana. Innoittajikseen Heafy on maininnut esim. Metallican, Iron Maidenin, Black Sabbathin, Panteran, Slayerin, Megadethin ja Judas Priestin. Dimebag Darrellin vaimo Rita Haney on lahjoittanut Heafylle ja Triviumin toiselle kitaristille Corey Beaulieulle miehensä kitaroita. Sitä ennen Heafy käytti Gibson Les Paul Custom -kitaraa.
Heafy on tehnyt Triviumin kanssa kymmenen studioalbumia ja on yhtyeen ainoa alkuperäinen jäsen. Capharnaumin kanssa Heafy on levyttänyt yhden studioalbumin. Heafy myös esiintyy cameoroolissa A Day to Rememberin musiikkivideossa "All I Want" ja Machine Headin musiikkivideossa "Aesthetics of Hate".
Ta-Dah

Ta-Dah on Scissor Sistersin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2006. Levyltä löytyvä kappale ja sen ensimmäinen single ”I Don’t Feel Like Dancin’" on noussut kansainväliseksi klubihitiksi ja nostanut yhtyeen virallisten myyntilistojen kärkeen varsinkin Isossa-Britanniassa.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 19.
Sanya

Sanya (, pinyin: Sānyà Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Hainanin saaren eteläkärjessä. Kaupunki sijaitsee Etelä-Kiinan meren pohjoisosassa, Hainanin saaren koillisrannikolla, linnuntietä noin 210 kilometriä maakunnan pääkaupunki Haikousta etelälounaaseen. Kaupungin väkiluku on 685 408 (2010) ja pinta-ala 1 919 neliökilometriä. Rantaviivaa kaupungilla on 209 kilometriä.
Useimmille vierailijoilleen Sanya on hiekkarannoistaan tunnettu lomapaikkakunta. Kiinan rautateiden suurnopeusjunarata (Hainan Eastern Ring Railway) yhdistää Sanyan ja maakunnan pääkaupungin Haikoun itärannikkoa pitkin. Sanya-Fenghuangin kansainvälinen lentoasema palvelee etenkin maan sisäistä lentoliikennettä.
Kaupungissa järjestettiin Maailman vahvin mies -kilpailu vuonna 2006.
Ilmasto.
Sanyassa vallitsee trooppinen ilmasto. Lämpimintä on toukokuusta heinäkuuhun, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 33 °C. Viileintä on joulu- ja tammikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on 19 °C. Suurimmat sateet saadaan toukokuun ja lokakuun välillä. Vuosittainen sadanta on noin 1 400 millimetriä.
Hallinnollinen jako.
Aiemmin prefektuuritason kaupungissa ei ollut piirikuntatason alueita, vaan kaupunki jakautui suoraan kuuteen suurkuntaan. Vuonna 2015 lähtien kaupunki jakautuu neljään piirikuntatason kaupunkipiiriin seuraavasti: Jiyang (吉阳区), Tianya (天涯区), Haitang (海棠区), Yazhou (崖州区).
Okariina

Okariina eli okariino (it. ocarina &lt; oca = hanhi) on astiahuilu, joka eroaa puupuhallinsoittimista siten, että se on umpinainen, ja näin ollen ääni syntyy hiukan eri tavalla. Se on yksi maailman vanhimmista soittimista. Keski- ja Etelä-Afrikan heimot käyttivat astiahuiluissaan omia virityksiään erottuakseen. 
Okariina on kehittynyt savikukkopillistä. Sitä on valmistettu posliinista tai kipsistä neljää eri suuruutta, joita on käytetty neliääniseen yhteissoittoon. Okariina on puukontupen tai kannalla varustetun kävyn muotoinen. Siinä on voi olla esimerkiksi kymmenen reikää, joita suljetaan ja avataan sormin, jolloin syntyy 18-sävelinen kromaattinen asteikko. Okariina-kvartetissa "altto" soi sopraanoon verrattuna kvarttia, "tenori" kvinttiä ja "basso" oktaavia matalammalla. Kvartetti kokonaisuudessaan kuitenkin kuuluu yksinomaan diskanttivyöhykkeeseen. 
Nykyaikainen okariina (okariino) on keraaminen, mutta jotkut valmistajat tekevät myös muovisia, puisia, lasisia ja metallisia soittimia. Muodoltaan okariina on suljettu kammio, jossa on sormille tavallisimmin neljästä kahteentoista reikää, ääniaukko ja puhallusaukko.
Historia.
Astiahuilu, josta okariina on periytynyt, saattaa olla jopa 12 000 vuotta vanha soitin. Se oli tunnettu jo kivikaudella ja vanhoissa korkeakulttuureissa kaikkialla maailmassa.
Äänentuotto.
Toisin kuin esimerkiksi huilun tai nokkahuilun, okariinan tuottaman äänen korkeus ei riipu puhalletun ilman kulkemasta matkasta, vaan äänenkorkeuteen vaikuttaa kammion avonaisen pinta-alan ja tilavuuden suhde. Sen vuoksi äänen vireeseen vaikuttaa enemmän aukkojen koko kuin niiden sijainti.
Puhallettava ilmavirtaus saa okariinan kammion resonoimaan, jolloin kammio tuottaa siniääntä muistuttavan äänen. Okariinalla ei siten voi soittaa huiluääniä, eli puhallusvoimalla soittimen äänialaa ei voi laajentaa. Sen sijaan intonaatioon puhallusvoima vaikuttaa merkittävästi. Soittaessa äänenkorkeutta voi vaihdella sulkemalla ja avaamalla sormiaukkoja joko osittain tai kokonaan.
Jotkin okariinanvalmistajat ovat laajentaneet soittimen äänialaa tekemällä kaksi- tai kolmekammioisia okariinoja (joista englanniksi usein käytetään yksinkertaisesti nimiä "double" ja "triple"). Kammiot on viritetty soimaan esimerkiksi oktaavin tai desiimin välein. Jokaisella kammiolla on oma puhallusaukko, ja puhaltamalla useampaan aukkoon samanaikaisesti on voi soittaa myös harmonioita.
Kukkopilli

Kukkopilli eli savikukko on Euroopassa tunnettu savesta valmistettu linnun muotoinen, huilunkaltainen pilli. Puhallusaukko on pyrstössä, sointiaukko voi olla alapuolella (alasärmäinen) tai yläpuolella (yläsärmäinen). Tällainen pilli tuottaa yhden soivan äänen, jonka korkeus riippuu sisätilan koosta. Linnun kyljissä tai rinnassa on usein 1–4 sormiaukkoa, jolloin voidaan tuottaa useampia sävelkorkeuksia. Mikäli reiät on viritetty siten, että voidaan soittaa kokonainen oktaaviala tai muu asteikko, puhutaan okariinasta. Sekä okariina että kukkopilli ovat astiahuiluja.
Suomessa tunnetuimmat kukkopillit on valmistettu Muolaan kunnan Kyyrölässä 1900-luvun alkupuolella. Kyyröläisten savityön taidot olivat peräisin Venäjältä.
Monenkirjavat käki- ja kukkopillitkin olivat alkujaan käyttöesineitä, lasten leluja. Myöhemmin, sodan jälkeen, niistä tuli kotien keräilyn kohteita ja hyllyjen koristeita.
Vilhelm Bjerknes

Vilhelm Friman Koren Bjerknes (14. maaliskuuta 1862 – 9. huhtikuuta 1951) oli norjalainen fyysikko ja meteorologi, jonka tutkimustulokset vaikuttivat suuresti päivittäiseen sään ennustamiseen. Monet pitävät häntä yhtenä nykyaikaisen säänennustamisen ja meteorologian isistä . Hän oli perustamassa ns. Bergenin koulua, joka kehitti norjalaisen rintamamallin, jolla kuvataan keskileveysasteiden liikkuvien matalapaineiden rakennetta ja kehitystä.
Bjerknes osallistui jo nuorena isänsä matemaattisiin tutkimuksiin ja tutustui virtausfysiikkaan. Vuonna 1890 hänestä tuli Heinrich Hertzin assistentti. Vuonna 1895 hän pääsi professoriksi Tukholman yliopistoon. Siellä hän työsti kuvausta virtausfysiikan ja termodynamiikan välisestä yhteydestä. Tämä on sekä meteorologian että meritieteen matemaattinen perusta.
Bjerkenesin poika Jacob Bjerknes vaikutti myös meteorologian alalla, ja työskenteli aluksi isänsä tutkimusryhmässä.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Bjerknesin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Basel-Stadt

Basel-Stadt on yksi Sveitsin 26 kantonista, maan pohjoisrajalla. Siihen kuuluu Baselin kaupungin lisäksi läheiset Bettingenin ja Riehenin kunnat. Kantonissa on lähes 200 000 asukasta. 
Basel-Stadtin kantoni on monessa suhteessa erikoinen kantoni. Ominaisuudet perustuvat muun muassa sijaintiin (läheiset naapurimaat, liikenneväylien risteys sekä kansainvälinen satama ja lentokenttä), kantonin kokoon (alueeltaan pienin kantoni) ja yhdyskuntarakenteeseen (suurin asukastiheys).
Sijainti.
Basel-Stadt sijaitsee Reinin molemmilla rannoilla Pohjois-Sveitsissä. Sitä ympäröivät pohjoisessa ja idässä Ranska sekä Saksa. Etelänpuolella naapurikantonina on Basel-Landschaft. 
Historiaa.
Basel-Stadtin kantoni syntyi vuonna 1833, jolloin Baselin kantoni jakaantui kahdeksi puolikantoniksi, Basel-Stadtiksi ja Basel-Landschaftiksi.
Asukkaat ja hallinto.
Basel-Stadt on saksankielinen kantoni: saksaa puhui pääkielenään 78 prosenttia asukkaista vuonna 2017. Toiseksi yleisin kieli oli englanti (11 %). Kantonin vakituisista asukkaista ulkomaalaisia oli vuoden 2019 lopussa 37 prosenttia, joka on kantoneista toiseksi suurin suhdeluku Geneven kantonin jälkeen.
Kantoni koostuu kolmesta kunnasta, joista Basel on väkiluvultaan suurin:
Talous.
Basel-Stadt on Sveitsin liike-elämän keskuksia. Kantonin 191 000 työpaikasta 81 prosenttia oli vuonna 2016 palvelusektorilla. Teollisuudessa oli 19 prosenttia työpaikoista. Alkutuotannossa (maa- ja metsätalous) oli vain 61 työpaikkaa (0,03 % työntekijöistä). Kantoni on Sveitsin vaurain: bruttokansantuote asukasta kohden on maan korkein, noin 170 000 Sfr .
Basel-Landschaft

Basel-Landschaft on kantoni Pohjois-Sveitsissä. Sen pääkaupunki on Liestal. Kantonissa on noin 290 000 vakinaista asukasta.
Sijainti.
Basel-Landschaft sijaitsee Sveitsin luoteisnurkassa, Baselin kaupungin eteläpuolella, Reinin etelärannalla. Sitä ympäröivät pohjoisessa Ranska ja Saksa sekä Basel-Stadtin kantoni, idässä Aargau ja etelässä Solothurnin ja Juran kantonit.
Birsjoki virtaa kantonin länsiosan halki.
Historiaa.
Korkea-Reinin varrelta Augstista on löydetty roomalainen kaupunki, Augusta Raurica, joka oli merkittävä keskus ajanlaskun ensimmäisinä vuosisatoina. 
Basel-Landschaftin kantoni syntyi vuonna 1833, jolloin Baselin kantoni jakaantui kahdeksi puolikantoniksi, Basel-Stadtiksi ja Basel-Landschaftiksi.
Asukkaat ja hallinto.
Basel-Landschaft on saksankielinen kantoni: saksaa puhuu 87 prosenttia asukkaista (vuonna 2017). Englanti on toiseksi yleisin kieli (5 %). Uskonnollisista ryhmistä suurin on protestantit (30 % vuonna 2017) ja katoliset (26 %).
Kantoni koostuu 86 kunnasta (vuodesta 1972 alkaen), jotka muodostavat viisi hallintoaluetta (). Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat:
Talous.
Kantonin 148 000 työpaikasta 72 prosenttia oli vuonna 2016 palvelusektorilla. Teollisuudessa oli 26 prosenttia työpaikoista. Alkutuotannossa (maa- ja metsätalous) oli kaksi prosenttia työpaikoista.
Suolalla on Basel-Landschaftin taloushistoriassa merkittävä rooli. Sveitsin kantonien suolamonopoli, joka jatkuu edelleen, vaurastutti kantonia 1800-luvun loppupuoliskolla niin, että kantonilla ei ollut lainkaan verotustarvetta. Kantonien omistaman suolayhtiön "Swiss Saltworks AG:n" keskuspaikka ja tuotantolaitoksia on Prattelnin kaupungissa Baselin itäpuolella. Suolakaivosten hyödyntäminen johti kemianteollisuuden varhaiseen kehittymiseen 1800-luvulla Baselin seudulla.
Kantonin tärkeimpiä teollisuudenaloja ovat tekstiili-, metalli- ja kemianteollisuus. Maataloustuotteista tärkeimpiä ovat hedelmät, maito- ja lihavalmisteet. 1600-luvulta alkaen alueella on tuotettu silkkiä.
Mäkitervakko

Mäkitervakko ("Lychnis viscaria", syn. "Viscaria vulgaris", "Silene viscaria") on kohokkikasveihin kuuluva tahmeavartinen tummanpunainen kukkakasvi.
Mäkitervakko on saanut nimensä varsien tervamaisesta nesteestä. Tahmean nesteen arvellaan olevan keino estää mesivarkaita, lähinnä muurahaisia, kiipeämästä vartta pitkin ja tunkeutumasta kukkiin. Kansanomaisella nimellä mäkitervakkoa on kutsuttu nimellä tervakukka.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen mäkitervakko kasvattaa pystyn, 20–50 cm korkean varren. Tummanpunaruskeat varret ovat nivelvälien alapuolelta tahmean nesteen peitossa. Lehdet ovat tasasoukan suikeita, lehtityven laidat ovat valkokarvaisia. Noin 10 cm pitkä runsaskukkainen kukinto on terttumainen. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on yhdislehtinen, ulkoverhiötön ja kooltaan 10–15 mm. Tummanpunaiset terälehdet ovat lisäteriöllisiä, ehyt- tai lanttokärkisiä sekä hieman nirhalaitaisia. Pituudeltaan ne ovat 5–9 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Mäkitervakko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.
Mäkitervakon lähisukuinen pikkutervakko ("L. alpina") muistuttaa lajia paljon, mutta on sitä matalampi, eikä sen varsi ole tahmea. Lajit voivat risteytyä keskenään niiden yhteisillä kasvupaikoilla.
Kukkiva mäkitervakko muistuttaa hieman myös yleistä puna-ailakkia ("Silene dioica"). Kasvit erottaa toisistaan esimerkiksi siitä, että mäkitervakon kukinto on tiheämpi ja puna-ailakin varsi ei ole tahmea.
Levinneisyys.
Mäkitervakkon päälevinneisyysalue ulottuu Alpeilta Balkanin läpi Pohjois-Kreikkaan, Bulgariaan, Romaniaan ja edelleen Ukrainan kautta Keski-Venäjälle. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian keskiosiin saakka. Satunnaisemmin lajia tavataan suurimmassa osassa Länsi-Eurooppaa Pohjois-Saksasta Espanjaan ja Britteinsaarille, Italiassa, Kaukasuksen alueella ja Fennoskandian pohjoisosissa. Suomessa mäkitervakkoa kasvaa lähinnä Etelä- ja Keski-Suomessa, jossa se on alkuperäislaji. Tulokaslajina sitä kasvaa Etelä-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on maan eteläosissa.
Elinympäristö.
Mäkitervakko on kuivien ja aurinkoisten kasvupaikkojen laji. Se viihtyy kuivilla kallioilla ja mäenrinteillä, hiekkaisilla rinne- ja ketoniityillä sekä tien- ja radanvarsilla.
Terttualpi

Terttualpi ("Lysimachia thyrsiflora") on keltakukkainen rannoilla viihtyvä kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Terttualpi kasvaa puoli metriä korkeaksi. Sen lehdet ja varsi muistuttavat maitohorsmaa. Keltaiset terttumaiset kukinnot sijaitsevat lähellä vartta. Terttualpi kukkii heinä-elokuussa. Varsi on pysty, haaraton ja väriltään punaruskea. Sen yläosassa on joskus pitkiä karvoja. Lehtiasento on vastakkainen. Lehdet ovat kapeansuikeita, kaljuja ja niissä on tummia pilkkuja. Lehtihangoissa sijaitsevat kukkatertut ovat tiheitä. kukkien heteet ovat pidempiä kuin teriö. Hedelmä on kota, joka on puolestatoista kolmeen cm pituinen.
Levinneisyys.
Terttualpia tavataan Pohjois- ja Keski-Euroopassa suunnilleen Oulun korkeudelta etelään.
Elinympäristö.
Terttualpi viihtyy märässä ympäristössä matalassa vedessä kuten rannalla tai suolla, ojissa tai puroissa.
20 Golden Greats (The Holliesin albumi)

20 Golden Greats on The Holliesin vuonna 1978 julkaistu kokoelmalevy.
Kappaleet.
Ransford eli L.Ransford oli Clarken, Hicksin ja Nashin aluksi käyttämä salanimi. Yhtyeen manageri kertoi virheellisesti, että kolmen nimet eivät
erillisenä olisi mahtuneet singlen etikettiin.
"He Ain't Heavy, He's My Brother" - kappaleen piano-osuudet soittaa uransa alussa ollut Elton John.
Oikeistovoimien liitto

Oikeistovoimien liitto () oli venäläinen liberaalipuolue. Se liitetään 1990-luvun "nuorten uudistajien" kuten Anatoli Tšubais, Boris Nemtsov ja Jegor Gaidar perintöön. Länsimediassa puoluetta pidettiin ainoana länsityylistä kapitalismia kannattavana puolueena. Se on konservatiivisten ja kristillisdemokraattisten puolueiden International Democrat Unionin jäsen. Ohjelmassaan puolue korosti liberaaleja tavoitteita ja arvoja.
Oikeistovoimien liitto perustettiin 24. elokuuta 1999 vaalilistana.
Puolue kampanjoi sloganilla "Putin presidentiksi, Kirijenko pääministeriksi!"
Sen kolme ensisijaista ehdokasta olivat Sergei Kirijenko, Boris Nemtsov ja Irina Hakamada. SPS sai 8,52 % äänistä ja 24 edustajaa duumaan. Kirijenko nimitettiin parlamenttiryhmän johtoon. Hänet nimitettiin toukokuussa 2000 presidentin edustajaksi Volgan piirikuntaan ja Nemtsov nousi johtoon.
Toukokuun 26. 2001 SPS rekisteröitiin puolueeksi. Nemtsov, Hakamada, Jegor Gaidar ja Anatoli Tšubais muodostivat puoluejohdon. Vuoden 2003 vaaleissa SPS sai 3,97 % äänistä eikä ylittänyt 5 % äänikynnystä. Kolme sen ehdokasta valittiin yhden edustajan piireistä. Koko johto erosi tappion vuoksi. Hakamada oli puolueen ehdokkaana 2004 presidentinvaaleissa ja sai 3,84 % äänistä. Hän jätti puolueen pian vaalien jälkeen. 28. toukokuuta 2005 Nikita Belyh nimitettiin puolueen johtajaksi.
Nikita Belyhin ja Jabloko-puolueen Grigori Javlinskin sopimuksen nojalla puolueet muodostivat yhteislistan Jabloko-Yhdistyneet demokraatit Moskovan duuman vaaleihin joulukuussa 2005, joka sai 11 % äänistä ja oli yksi kolmesta listasta, joka pääsi kaupunginduumaan. Puolue on pärjännyt myös Permin aluepiiriissa, jossa Belyh valittiin kotiseutunsa alueduumaan joulukuussa 2006.
Vuoden 2007 vaaleissa puolue sai 0,96 % äänistä, eikä edustajia duumaan. Vaalikampanjan jälkeen puolueen kerrottiin olevan konkurssin partaalla ja Belyh erosi sen johdosta syyskuussa 2008, kun alettiin puhua puolueen yhdistämisestä kahden pienen Kremliä tukevan liberaalipuolueen kanssa.
1. lokakuuta 2008 puolue äänesti hajottamisestaan muodostaakseen Kansalaisvoiman (Гражданская сила) ja Venäjän demokraattisen puolueen kanssa uuden Pravoje delo -puolueen.
Keski-Uusimaa

Keski-Uusimaa on alue Uudellamaalla. Alue on Länsi-Uudenmaan tavoin epämääräisesti määritelty, mutta sen katsotaan yleisesti käsittävän pääkaupunkiseudun pohjoispuolella sijaitsevat Hyvinkään, Järvenpään ja Keravan kaupungit sekä Nurmijärven, Mäntsälän ja Tuusulan kunnat. Asukkaita alueella on noin 200 000.
Patrik Sandell

Patrik Sandell (s. 21. huhtikuuta 1982) on ruotsalainen ralliautoilija. 
Ura.
Sandell voitti JWRC-sarjan eli nuorten maailmanmestaruussarjan vuonna 2006, jolloin hän ajoi Renault Clio S1600 -autolla. Lisäksi hän on voittanut Ruotsin mestaruuden N 3 -ryhmässä vuonna 2005. Sandell sijoittui hopealle vuonna 2010 SWRC-sarjassa. Vuonna 2013 hän siirtyi rallicrossiin ajamaan GRC-sarjaa ja voitti GRC Supercar -mestaruuden vuosina 2013 ja 2014.
Kanton-Baiyunin kansainvälinen lentoasema

Kanton-Baiyunin kansainvälinen lentoasema () on lentoasema, joka sijaitsee 28 kilometriä Kantonista, Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Lentoasema on China Southern Airlinesin solmukohta. Se oli vuonna 2020 maailman vilkkain lentoasema, mutta jo seuraavana vuonna ykkössijalle palasi Atlantan kansainvälinen lentoasema Yhdysvalloissa.
Lentoaseman laajennussuunnitelma hyväksyttiin vuonna 2008. Laajennus koostuu kakkosterminaalin rakennuksista, pysäköintihallista ja -paikoista sekä liikenneinfrastruktuurista ja metroasemasta.
Kantonin metron kolmannen linjan laajennus lentoasemalle valmistui lokakuussa 2010 ennen vuoden 2010 Aasian kilpailujen alkua.
Nuoriso- ja yhteisöohjaaja

Nuoriso- ja yhteisöohjaaja on lasten ja nuorten parissa toimiva toisen asteen ammattitutkinnon suorittanut nuorisotyön ammattilainen. Nuoriso- ja yhteisöohjauksen perustutkinto on 180 opintopisteen laajuinen kasvatus- ja ohjausalan perustutkinto
, ja sen voi suorittaa joko peruskoulu- tai lukiopohjaisena. Kolmivuotisen perustutkinnon suorittaneilla on yleinen jatko-opintokelpoisuus, jonka mukaan on kelpoinen pyrkimään ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin.
Ammattikorkeakouluissa on mahdollista suorittaa jatkokoulutuksena 210 op laajuinen yhteisöpedagogin tutkinto.
Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunta

Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunta (arkisesti "Kokoomusopiskelijat" tai "Tuhatkunta", lyh. "TuhKu") on suomalainen poliittinen opiskelijajärjestö. Tuhatkunta on Kansallisen Kokoomuksen jäsenliitto, johon kuuluu edelleen lukuisia pienempiä alayhdistyksiä lähes kaikista Suomen korkeakouluista. Kokoomusopiskelijat on Nordens Konservativa Studentunionin (NKSU) ja The Centre Right European Association of Studentsin (CREAS) jäsen. 
Kokoomusopiskelijoita yhdistää keskustaoikeistolainen arvopohja ja usko vapaaseen markkinatalouteen. Kokoomusopiskelijat asettaa listat lähes kaikissa Suomen korkeakoulujen lakisääteisissä edustajistovaaleissa joka toinen vuosi.
Kokoomusopiskelijat on kriittinen osa kokoomusta; se esittää itsenäisesti oman poliittisen linjansa. Poliittisena ryhmittymänä kokoomusopiskelijat katsovat maailmaa myös opiskelijanäkökulmaa laajemmin.
Vuoteen 2012 asti ilmestynyt "Oikein!" oli kokoomusopiskelijoiden äänenkannattaja. Vuosina 1964–1982 ja 1994–2010 lehteä julkaistiin nimellä "Tuhatkunta".
Politiikka.
Koulutuspolitiikka.
Koulutuspolitiikka on yksi Kokoomusopiskelijoiden keskeisimpiä painopistealueita. Kokoomusopiskelijat katsoo, että jokaisella tulee olla kykyjensä mukaiset mahdollisuudet opiskella ja kehittää itseään. Investointi koulutukseen on investointi Suomen tulevaisuuden hyvinvointiin. Kokoomusopiskelijoiden toiminnan painopisteet ovat koulutuksen resurssien turvaaminen, koulutuksen laadun ja sisällön kehittäminen ja kansainvälistyminen.
Sosiaalipolitiikka.
Kokoomusopiskelijat toimii opiskelijoiden taloudellisten opiskeluedellytysten turvaamiseksi. Opiskelijoiden toimeentuloon liittyvissä kysymyksissä pyritään sellaiseen tukijärjestelmään, jossa opiskelijan ei tarvitse ottaa lainaa elääkseen. Kokoomusopiskelijat näkee opiskelijoiden toimeentulon kehittämisen osana laajempaa sosiaalipoliittista uudistusta. Sukupolvinäkökulman tuominen hyvinvointipoliittiseen keskusteluun ja päätöksentekoon on olennainen osa Kokoomusopiskelijoiden toimintaa.
Puheenjohtajat ja pääsihteerit.
Vuonna 1967 toiminnanjohtajan nimike muutettiin pääsihteeriksi.
Jäsenyhdistykset.
Kokoomusopiskelijoihin kuuluu 17 yliopistoissa ja ammattikorkeakouluissa toimivaa jäsenyhdistystä.
Arabikapina

Arabikapina oli ensimmäisen maailmansodan aikainen arabinationalistien kapina brittien ja ranskalaisten tuella suurta osaa Lähi-idästä hallitsevaa Osmanien valtakuntaa vastaan. Kapinallisten tavoitteena oli luoda arabien yhtenäinen kansallisvaltio. Kapinaa johti Mekan šarif Husain ibn Ali.
Taustaa.
Vuoden 1908 nuorturkkilaisten vallankaappaus johti Turkin sulttaanin vallan vähenemiseen ja vuoden 1876 perustuslain ottamiseen jälleen käyttöön. Vasta- ja vastavastavallankaappauksen jälkeen koottiin parlamentti, johon koko imperiumin kansallisuudet saivat edustuksensa. 
Parlamentissa oli 142 turkkilaista edustajaa ja 60 arabia muiden vähemmistöjen lisäksi. Kun osmanit hylkäsivät panislamilaisen politiikan ja valtasuuntaukseksi tuli sekulaarinen turkkilaisnationalismi, vähemmistökansallisuuksien syrjintä lisääntyi. Arabian kielen käyttö ja opetus koulussa säilyi kiellettynä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Osmanien valtakunta osallistui sotaan keskusvaltojen puolella osmanien ja Saksan välisen sopimuksen mukaisesti. 
Varsinkin sodan aikana arabianationalisteja vangittiin Damaskoksessa ja Beirutissa. Turkkilaisten otetta valtakunnasta edisti rakenteilla ollut Hijazin rautatie Damaskoksesta Medinaan, joka salli nopeat joukkojen siirrot kapinoiden kukistamiseksi.
Kapina.
Sodan aikana šarif Husain liittoutui Britannian kanssa kesäkuussa 1916. Arabien joukkoja johtivat hänen poikansa Abdullah ja Feisal. Brittihallitus lähetti Egyptiin edustajakseen nuoren kapteeni T. E. Lawrencen. Hän vakuutti arabeille Medinan valloituksen olevan hyödytöntä, ja joukot ryhtyivät iskuihin Hijazin rautatietä vastaan, mikä sitoi runsaasti joukkoja sen korjaukseen ja puolustukseen. Lawrence sai yhdistettyä arabien joukot Auda ibu Tayin puolta vaihtaneisiin joukkoihin. 6. heinäkuuta 1917 kapinalliset hyökkäsivät Akabaan, joka valloitettiin. Sataman valloitus vaikutti brittien kenraali Edmund Allenbyn Egyptian Expeditionary Forcen huoltoon, ja Allenby valtasi Jerusalemin joulukuussa 1917. Allenbyn joukot marssivat vastarintaa kohtaamatta Damaskokseen 30. syyskuuta 1918 emiiri Faisalin joukkojen kanssa. Sodan lopussa Egyptian Expeditionary Force oli valloittanut nykyiset Palestiinan, Jordanian, Libanonin, suuren osan Arabianniemimaata ja Etelä-Syyriaa.
Britannia suostui Henry McMahonin ja Husainin käymässä kirjeenvaihdossa tukemaan arabien itsenäisyyttä vastineeksi kapinasta osmaneja vastaan. Kuitenkin Britannia, Ranska ja Venäjä jakoivat entiset osmanien alueet arabien kannalta epäedullisella tavalla Sykes-Picot-sopimuksessa 16. toukokuuta 1916. Tilannetta monimutkaisti edelleen vuoden 1917 Balfourin julistus, jossa luvattiin juutalaisille "kansallinen kotimaa" Palestiinaan. Hijaz jäi Husainin kuningaskunnaksi, mutta Ibn Saud valloitti sen 1924 ja liitti Saudi-Arabiaan.
Kirste Paltto

Ritva Kirste (Kirsti) Paltto (s. 11. helmikuuta 1947 Utsjoki) on suomensaamelainen kirjailija, joka kirjoittaa pääasiassa pohjoissaameksi. Kirjoihinsa Paltto ammentaa aineksia saamelaisesta mytologiasta ja kertomaperinteestä. Hänen kirjojaan on käännetty muun muassa suomeksi, saksaksi, norjaksi, englanniksi ja inarinsaameksi. Paltto on myös itse kääntänyt lukuisia teoksia suomeksi ja saameksi.
Paltto on koulutukseltaan opettaja. Hän kävi Inarin kristillistä kansanopistoa vuodet 1964–1965 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Raahen seminaarista 1971. Paltto työskenteli peruskoulunopettajana Vuotsossa 1971–1972, Simossa 1972–1974 ja Utajärvellä 1974–1975. Hän oli saamen kielen opettaja Utsjoen yläasteella 1985–1986 ja Saamelaisalueen koulutuskeskuksessa vuonna 1996.
Vuosina 1990–1993 Paltto oli Lapin läänin ohjaava läänintaiteilija ja 1994–2003 Rávgoš-teatterin johtaja ja ohjaaja.
Paltto oli "Kalevan" kolumnisti 1986–1991. Hän oli Saamen kirjailijayhdistyksen puheenjohtaja 1979–1986. Paltto on toiminut myös kustannusyhdistys Gielasin puheenjohtajana (1989–1997) ja Suomen saamelaistaiteilijat ry:n johtokunnan sihteerinä vuodesta 1992. Hän oli Suomalais-ugrilaisen kirjallisuusseuran johtokunnan jäsen 1996–1997. 
Lapin yliopisto myönsi Paltolle yhteiskuntatieteiden kunniatohtorin arvon vuonna 2019. Paltolle on myönnetty useita kirjallisuuspalkintoja. Hän oli kaunokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas teoksellaan "Voijaa minun poroni" vuonna 1986. 
Palton tytär on alkuperäiskansojen tutkija Rauna Kuokkanen.
Tunnustukset.
Paltolle on myönnetty seuraavat palkinnot:
Chilen yliopisto

Chilen yliopisto () on yksi kuudestatoista Chilen valtionyliopistosta. Se on yksi Amerikkojen vanhimmista yliopistoista ja Chilen vanhin. Se on Chilen arvostetuin yliopisto ja vaikuttanut ratkaisevasti maan kehitykseen. Yliopisto sijaitsee pääkaupunki Santiago de Chilessä. Siitä käytetään usein nimeä "Casa de Bello" ensimmäisen rehtorinsa ja perustajansa, venezuelalaisen vapaustaistelijan Andrés Bellon mukaan.
Yliopisto perustettiin 19. marraskuuta 1842 ja korvasi Real Universidad de San Felipen, joka oli perustettu vuonna 1738. Nykyisin yliopistossa on 14 tiedekuntaa ja 5 tieteidenvälistä yksikköä, 317 koulutusohjelmaa, 3 867 henkilökunnan jäsentä ja 43 779 opiskelijaa (2019).
Maailman huippuyliopistojen Shanghai-yliopistovertailussa Chilen yliopisto sijoittui vuosina 2017–2018 sijoille 301–400 ja vuosina 2019–2021 sijoille 401–500. Chilen yliopiston oppiaineista parhaiten sijoittui kaivostekniikan oppiaine, joka oli alallaan 49. sijalla maailmanlaajuisessa vertailussa.
Suositun jalkapallojoukkueen Corporación de Fútbol Profesional de la Universidad de Chile perustivat vuonna 1926 yliopiston opiskelijat, ja se erotettiin virallisesti yliopistosta vuonna 1980.