tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salmo ferox

Salmo ferox on taimenen ("Salmo trutta") lajikompleksiin kuuluva Britteinsaarten sisävesien lohikala. Se on suurikokoiseksi kasvava petokala, joka elää suurehkoissa järvissä. Kalan tieteellinen lajinimi "ferox" merkitsee ”hurjaa” tai ”raivokasta”, mikä viitannee sen ahneeseen ja saaliinhimoiseen käyttäytymiseen.
Jotkut tutkijat pitävät "S. feroxia" omana erillisenä lajinaan. Toiset, samoin kuin Skotlannin ja Irlannin viranomaiset, taas pitävät sitä taimenen paikallisena lajinsisäisenä muotona.
"S. feroxin" pohjaväritys vaihtelee ruskeasta hopeiseen ja sen kyljissä voi olla joitakin mustia täpliä. Se on tavallisesti maksimissaan 80 senttimetrin mittainen (SL). Ruumiin korkeus on sen standardipituutta 4,6–5 kertaa suurempi. Painavin vapavälinein kalastettu yksilö on painanut 14,4 kilogrammaa ja vanhin tavattu yksilö on ollut 23 vuoden ikäinen.
"S. feroxiksi" kutsuttuja lohikaloja tavataan Lough Melvin-, Lough Erne-, Lough Corrib- ja Lough Mask -järvissä Irlannissa, useissa Skotlannin pohjoisosan järvissä ja ilmeisesti myös Ullswater- ja Bassenthwaite-järvissä Cumbriassa sekä Llyn Padarn- ja Llyn Peris -järvissä Walesissa. Nämä kalat elävät sympatrisesti alueen taimenten kanssa ja erottuvat niistä geneettisesti, mutta ei ole varmistunut, ovatko ne kaikki "Salmo feroxin" edustajia tai samaa lajia keskenään.
"S. feroxin" lisääntymisaika on marras-joulukuussa. Lajin ravintoa ovat kalat ja erilaiset hyönteiset. Skotlannissa on havaittu, että sen ruokavalio koostuu selkä­rangattomista noin 30-senttiseksi asti ja alkaa sitten saalistaa kalaa, pääasiassa "Salvelinus"-suvun lajeja. "S. ferox" saavuttaa sukukypsyyden samoihin aikoihin, milloin se vaihta kalaruokavalioon, mikä on verrattain myöhään.
Kustaa Pellonpää

Kustaa Pellonpää (3. heinäkuuta 1839 Pertteli – 2. maaliskuuta 1919 Pertteli) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Pellonpään vanhemmat olivat Gabriel Samulinpoika Pellonpää ja Eeva Jaakontytär Anttila ja puoliso Ulrika Wilhelmina Kustaantytär Pellonpää. Pellonpää oli kunnallismies ja talonpoikaissäädyssä Halikon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882. Hän oli valtiopäivillä talousvaliokunnan varajäsen.
Johan Henrik Peltola

Johan Henrik Peltola (21. maaliskuuta 1816 Mäntsälä – 18. helmikuuta 1884 Mäntsälä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Peltolan vanhemmat olivat Antti Antinpoika Peltola ja Anna Juhontytär Anttila ja puoliso Maria Lovisa Junttila. Lautamies ja herastuomari Peltola oli talonpoikaissäädyssä Porvoon tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli valtiopäivillä valtiovarainvaliokunnan jäsen.
Karl Waldemar Forsman

Karl (Kaarlo) Waldemar Forsman (19. lokakuuta 1847 Turku – 27. marraskuuta 1922 Ilmajoki) oli suomalainen opettaja, rehtori, päätoimittaja ja kansakoulutarkastaja.
Forsmanin vanhemmat olivat filosofian ja teologian tohtori, lääninrovasti Carl Rudolf Forsman ja Sofia Charlotte Björnberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1863 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1868 sekä filosofian maisteriksi ja opettajakandidaatiksi 1869.
Forsman oli Helsingin suomalaisen alkeisopiston historian ja ruotsin opettajana 1871–1885 sekä koulun rehtorina 1871–1885. Hän oli Morgonbladet-lehden päätoimittajana 1877. Vuodesta 1885 alkaen hän toimi Vaasan läänin itäisen piirin ja myöhemmin Kaskisten piirin kansakoulutarkastajana.
Karl Waldemar Forsman oli naimisissa vuodesta 1872 Fanny Beata Tujulinin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "Karl Waldemar Forsman":
Nimellä "K. W. Forsman":
Le Faouët (Morbihan)

 
Le Faouët () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Elléjoen varrella, noin 48 kilometriä Pontivyn kaupungista länteen.
Kunnan keskus on 1500-luvulla rakennettu katettu tori, "Les Halles". Se on puurunkoinen ja liuskekivikattoinen. Torilla pidetään markkinat joka kuukauden ensimmäisenä ja kolmantena keskiviikkona.
Le Faouëtissa on kaksi näyttävää kappelia lähellä kaupunkia. Keskustasta etelään oleva goottilainen Saint-Fiacren kappeli hallitsee pientä kylää suuren kokonsa ja torninsa ansiosta. Kappelissa on runsaasti lasimaalauksia sekä koristeellisesti veistetty lektorium. Keskustasta pohjoiseen oleva Pyhän Barbaran kappeli on rakennettu suuren kallion viereen. Kappelin erikoiselle sijainnille löytyy selitys tarinasta, jonka mukaan paikallinen lordi haki myrkyllä turvaa kalliolta. Myrsky kuitenkin oli niin voimakas, että kivilohkareita satoi hänen niskaansa. Hädissään lordi lupasi rakentaa pyhälle Barbaralle kappelin sille paikalle, jos hän selviäisi myrkystä.
Toriaukion, "Place des Halles", reunalla 1600-luvulta peräisin olevassa entisessä Ursulinesin luostarissa on nykyään "Musée du Faouët", jossa on esillä paikallisten taiteilijoiden teoksia. Le Faouët houkutteli 1800-luvun puolivälistä lähtien useita ranskalaisia ja ulkomaisia taiteilijoita. Kuvatuimpia kohteita olivat Saint-Fiacren ja Pyhän Barbaran kappelit sekä Place des Hallesin markkinapäivät ihmisineen. Museossa on nähtävillä teoksia kaupungissa vaikuttaneilta taidemaalareilta, joita olivat muiden muassa François Hippolyte Lalaisse, Emmanuel Lansyer, Jules Trayer, Henri Guinier, Élisabeth Sonrel, Guy Wilthew, Germain David-Nillet, Arthur Midy, Henry d'Estienne, Adolphe Beaufrère, Maurice Denis, Ernest Guérin, Émile Compard, Mathurin Méheut, Henri Barnoin ja Marius Borgeaud.
Le Faouët

Le Faouët voi tarkoittaa seuraavia:
Matti Pennanen (valtiopäivämies)

Matti Pennanen (1847 – 12. marraskuuta 1892 Kesälahti) oli suomalainen maanviljelijä ja liike- ja valtiopäivämies.
Maanviljelijä, kunnallismies ja liikemies Matti Pennanen Kesälahdelta oli talonpoikaissäädyssä Kiteen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888. Hän oli valtiopäivillä rautatievaliokunnan varajäsen.
Vihtori Penttilä

Vihtori Penttilä (Kylä-Mattila) (26. toukokuuta 1825 – 8. joulukuuta 1867) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Penttilän isä oli Juho Kylä-Mattila ja puolisot Mariana Lovisa Penttilä ja Kaisa Liisa Penttilä. Penttilä oli talonpoikaissäädyssä Ylä-Satakunnan alisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1867. Hän oli valtiopäivillä valitsijamies ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen.
Vsevolod Baranovski

Vsevolod Stepanovitš Baranovski (; 8. joulukuuta 1853 – heinäkuu 1921 Istanbul, Turkki) oli venäläinen ratsuväenkenraali ja sotatuomari, joka toimi vuosina 1914–1917 Suomen senaatin oikeustoimituskunnan vt. päällikkönä niin sanotussa amiraalisenaatissa.
Baranovski palveli Venäjän keisarikunnan armeijassa vuodesta 1875, kävi Nikolain ratsuväkiopiston, liittyi Henkikaartin kyrassieerirykmenttiin ja osallistui vuosien 1877–1878 Turkin sotaan. Hän valmistui vuonna 1883 Aleksanterin sotilaallis-oikeustieteellisestä akatemiasta ja oli vuosina 1889–1902 Omskin ja Turkestanin sotilaspiirien sotaoikeuksissa eri tehtävissä kuten prokuraattorin apulaisena ja sotilastutkintotuomarina. Baranovski oli sotatuomarina Kazanin sotilaspiirin sotaoikeudessa vuosina 1902–1907, Moskovan sotilaspiirin sotaoikeudessa 1907–1909 ja Odessan sotilaspiirin sotaoikeudessa 1909–1914. Hän sai 1894 everstin ja 1902 kenraalimajurin arvon.
Baranovski nimitettiin 10. maaliskuuta 1914 Suomen senaatin talousosaston jäseneksi ja hänet määrättiin hieman myöhemmin oikeustoimituskunnan vt. päälliköksi, kun Konstantin Kazanski siirtyi prokuraattoriksi. Baranovski ylennettiin huhtikuussa 1914 kenraaliluutnantiksi. Hän joutui eroamaan vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen ja muutti Jaroslavliin. Hän sai myöhemmin samana vuonna ratsuväenkenraalin arvon. Venäjän sisällissodan aikana Baranovski palveli Etelä-Venäjän armeijan oikeushallintoa ja pakeni kesällä 1920 Turkkiin, jossa hän kuoli seuraavana vuonna keuhkokuumeeseen.
Vilho Penttilä (valtiopäivämies)

Vilho (Vilhelm) Penttilä (1. marraskuuta 1854 Suursaari – 14. helmikuuta 1905) oli suomalainen merikapteeni, laivanvarustaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Vilho Penttilän vanhemmat olivat Johannes ja Saara Kristiina Penttilä ja puoliso Regina Penttilä. Penttilä oli merimies, joka kävi merikoulun Viipurissa ja suoritti merikapteenin tutkinnon 1877. Hän harjoitti myös laivanvarustustoimintaa. Maatilan Penttilä osti 1883 Koivistolta. Hän oli talonpoikaissäädyssä Rannan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1894, 1897 ja 1904–1905. Vuonna 1894 Penttilä oli yleisen valitusvaliokunnan varajäsen, vuonna 1897 laki- ja säädyn yksityisen kielianomusvaliokunnan jäsen ja vuosina 1904–1905 valitsijamies ja valtiovarainvaliokunnan jäsen.
Karl August Wigg

Karl August Wigg (23. huhtikuuta 1864 Helsingin pitäjä – 12. lokakuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen seppä ja Helsingissä toimineen K. A. Wiggin takomo- ja ajokalutehtaan, myöhemmin "K. A. Wigg Oy" perustaja. 
Wigg työskenteli aluksi maataloustöissä kotitilallaan mutta meni sitten 16-vuotiaana sepänoppiin Helsinkiin. Hän työskenteli sitten eri liikkeissä ensin seppänä ja sitten 1888–1889 työnjohtajana. Hän oli sitten pari vuotta metallitöiden opettajana Satakunnan maanviljelysseuran teollisuuskoulussa kunnes hän vuonna 1891 perusti Helsinkiin merkittäväksi kasvaneen takomon ja ajokalutehtaan.
1920-luvulla Korkeavuorenkatu 15:ssa toimineen Wiggin tehtaan valmistusohjelmaan kuuluivat rakennustakeet (portit, portaiden ja parvekkeiden kaiteet, palotikkaat, rauta-aidat, rautaovet, kassaholvinovet ym.) sekä ajurinrattaat, erilaiset kuormavaunut ja -rattaat sekä paketti- ja käsikärryt. 1930-luvulla K. A. Wigg Oy toimi Hernesaarenkadulla ja valmisti kaikkia rakennusalaan liittyviä rautatakeita. K. A. Wigg Oy valmisti myös muun muassa Tuisku-merkkisiä lumiauroja.
Wigg valmisti 1905–1913 Korkeasaaren eläintarhaan rautahäkkejä ja rauta-aitauksia. 
Wigg oli Suomen Metalliteollisuudenharjoittajainliiton johtokunnan jäsenenä sekä Suomen Yleisen Työnantajaliiton valtuutettuna ja hallituksen jäsenenä. Hän oli metalliteollisuustyönantajain ja työntekijäin välisen sovittelukomitean jäsenenä metalliteollisuuslakoissa vuosina 1906 ja 1908. Wigg oli lisäksi Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä, Helsingin Käsityö- Ja tehdasyhdistyksen valtuutettuna ja Helsingin Ammatti- ja Teollisuudenharjoittajainliiton johtokunnan jäsenenä.
Karppijärvi

Karppijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Ehunsalmen lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 20 kilometriä luoteeseen ja Tampereelta 83 kilometriä koilliseen.
Maantietoa.
Karppijärvi on 1,3 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 28 hehtaaria. Karppijärven rannat ovat pääosin metsäiset. Kaakkoispuolella avautuu maatalousmaisema, järven keskiosassa on luotoja. Järven eteläinen puolisko on kaakkois–luoteissuuntainen, pohjoinen puolisko kaartuu koilliseen. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Lahnajoen valuma-alueeseen (14.514) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy. Karppioja tulee lännestä laskien Jumijärven lounaiseen rantaan. Karppijärven lounaispuolella on lähes suorassa koillis–lounaissuuntaisessa linjassa viisi lampea: Ahvenlammi, Ehunlammi, Suolammi, Iso-Haukinen ja Pikku-Haukinen. Niiden länsipuolella on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva Kerteselkä. Ahvenlammi laskee Karppijärveen, kuten myös Karppijärven lounaispuolella sijaitseva Kelalammi. Puoli kilometriä Karppijärveltä pohjoiseen sijaitsee Valkeajärvi.
Hotel de Ruckel

Hotel de Ruckel (tunnettiin myös nimillä "Hotelli Hökkeli", "Flaskfodret" ja "Pullokopsa") oli Helsingissä Fabianinkatu 22:n pihalla sijainnut kaksikerroksinen 1700-luvulta peräisin ollut puutalo. Rakennus säilyi aina 1900-luvun puoliväliin saakka.
Alun perin professori Gustaf Hällströmin ja myöhemmin Helsingin yliopiston omistamalla tontilla sijainnut talo oli vielä 1800-luvun puolivälissä mansardikattoinen. Kertoman mukaan talossa toimi aikanaan ylioppilaiden suosima ravintola, josta hotelli-nimitys rakennukselle oli peräisin. Talon kerrottiin aikanaan olleen myös pappilana ennen Nikolainkirkon rakentamista kun Ulrika Eleonoran kirkko oli vielä olemassa. Talon rapun vieressä oli kivi, johon oli hakattu vuosiluku 1804.
Nykyisin Fabianinkatu 22:n tontilla sijaitsee 1957 valmistunut Helsingin yliopiston Porthania-laitosrakennus.
Jumijärvi

Jumijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Lahnajoen lähellä sijaitseva järvi. Jämsän keskustasta on noin yhdeksäntoista kilometriä luoteeseen ja Tampereelta noin 85 kilometriä koilliseen.
Maantietoa.
Jumijärvi on 1,4 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Järven keskiosassa on itään työntyvä niemi, joka jakaa sen läntiseen ja itäiseen osaan. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Jumijärven rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä. Järven etelärannalla on jonkin verran asutusta. Jumijärven koillispuolella on maanviljelysmaisema, jota Lahnajoki halkoo. Saaralammin itäpuolella on Murtojärvi, joka on osa Hopsun maatalousmaisemaa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Lahnajoen valuma-alueeseen (14.514) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,1 metriä mpy. Jumijärven lounaisrannalle virtaa lännestä Karppijärveltä Karppioja, järven kaakkoiskulmasta lähtee Vataanjoki kohti Saaralammia, josta vedet kulkevat Lahnajokea pitkin Lahnajärveen.
Andrée Chedid

Andrée Chedid, kirjailijanimi A. Lake, oik, (20. maaliskuuta 1920 Kairo, Egypti – 6. helmikuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli Egyptissä syntynyt sittemmin ranskalaistunut kirjailija, jonka tausta on syyrialais-libanonilainen.
Chedid asui Ranskassa vuodesta 1946. Hän kirjoitti ranskaksi ja englanniksi. Hän julkaisi runokokoelmia, proosaa ja esseekokoelman "Liban". Hänen runonsa ovat aistillisia ja hallitun lyyrisiä. Muinaiseen Egyptiin sijoittuva suomennettu romaani "Nefritite" käsittelee yleisinhimillisiä teemoja. Lisäksi hän julkaisi.
Chedille myönnettiin Paul Morandin palkinto 1994.
Kotijärvi (Jämsä, Hopsu)

Kotijärvi on Jämsän Hopsussa Kankarisveden luoteispuolella sijaitseva 9,3 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on seitsemäntoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 88 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Kotijärvi on osa Hopsun maatalousmaisemaa, ja sen loivasti polveilevilla rannoilla levittäytyy peltoaukeita rinnan metsätilkkujen kera. Järven keskiosassa on pieni saari. Kotijärven luoteiskolkasta lähtee laskuoja länteen Murtojärveen. Kotijärven eteläpuolella sijaitsee Poikkeus, joka laskee Palojoen kautta Kotijärven kaakkoisrantaan. Poikkeuksen kaakkoispuolella on Majajärvi.
Kotijärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta, ja sen vakavesistä vain Liesjärvi on yli neliökilometrin laajuinen. Kotijärvi kuuluu valuma-alueen koillisiin järviin.
Jämsässä on toinenkin Kotijärvi, se sijaitsee kaksitoista kilometriä Hopsun Kotijärveltä itään.
Tuorla

Tuorla voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Vuorisjärvi (Jämsä, Hopsu)

Vuorisjärvi on Jämsän keskiosassa sijaitseva 30 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 87 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Vuorisjärvi on pitkä ja kapea. Sen pituus etelästä pohjoiseen on 1,3 kilometriä, leveimmät kohdat ovat järven eteläosan 300 metriä. Vuorisjärvi kääntyy keskikohdastaan luoteen suuntaan ja kapenee alle sadan metrin levyiseksi salmeksi. Järven pohjoisin osa on keskiosaa leveämpi, ja Hopsun maatalousmaisema alkaa järven pohjoisrannalta. Pääosin järven rannat ovat metsämaata. Vuorisjärven pohjoiskolkasta lähtee laskuoja luoteeseen Majajärvelle.
Vuorisjärven kaakkoispuolella sijaitsee Hietamäki, jonka huippu kohoaa yli 200 metrin korkeuteen ylänkömaaksi. Itäpuolella sijaitsee hieman matalampi Isomäki ja eteläpuolella Viinamäki. Järven pohjoisrannoilla Hopsussa maasto on alavampaa.
Vuorisjärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Vuorisjärvi on valuma-alueen itäisimpiä vakavesiä. Pari kilometriä sen itäpuolella sijaitsee Kankarisvesi, joka kuuluu myös Jämsänjoen alueeseen. Vedet virtaavat Vuorisjärvestä pohjoiseen Lahnajärvelle ja sieltä eteläkaakkoon Kankarisvedelle ja edelleen Päijänteeseen.
Mustinganjärvi

Mustinganjärvi on Jämsän keskiosassa sijaitseva 30 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsänkosken keskustasta on viisi kilometriä länsiluoteeseen ja Jämsän keskustasta yhdeksän kilometriä luoteeseen. Tampereelta etäisyys on 82 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Mustinganjärvi on pitkä ja kapea. Sen pituus kaakosta luoteeseen on noin 2,6 kilometriä, leveimmät kohdat ovat järven pohjois- ja eteläosan runsaat 200 metriä. Kaakossa on Järvenpään pitkä ja kapea lahti, jonka luoteispuolella on Mustinganlahti. Kantatie 56 kulkee aivan Mustinganjärven länsipuolitse. Järven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, siellä täällä on rakennuksia ja peltotilkkuja. Mustingan kylä sijaitsee välittömästi järven luoteispuolella. Mustinganjärven pohjoiskolkasta lähtee Mustinganoja pohjoiseen, ja laskee Toivas-järveen. Idässä on kaksi metsäjärveä: pohjoinen Olkolammi ja eteläinen Olkolammi.
Mustinganjärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Mustinganjärvi on valuma-alueen itäisiä vakavesiä.
Hietajärvi (Jämsä)

Hietajärvi on Jämsän keskiosassa sijaitseva 22 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on yksitoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 86 kilometriä koilliseen. Jämsän keskustaajamaan kuuluva Jämsänkosken keskusta sijaitsee muutamia kilometrejä Hietajärveltä kaakkoon.
Maantiede.
Hietajärvi on pitkä ja melko kapea, sen pituus etelästä pohjoiseen on 1,6 kilometriä. Järvi käsittää eteläisen ja pohjoisen altaan, joita yhdistää noin 150 metriä pitkä salmi. Eteläinen allas kattaa suurimman osan järven pinta-alasta. Järven etelärantaan virtaa laskuoja etelästä. Pohjoisrannasta virtaa noin 250 metriä pitkä Salakkaoja pohjoiseen, oja päätyy Vuorisjärven etelärantaan.
Hietajärven itäpuolella sijaitsee Hietamäki, jonka huippu kohoaa yli 200 metrin korkeuteen ylänkömaaksi. Luoteispuolella sijaitsee Viinamäki ja lännessä Metsisianpesävuori, jonka länsipuolella on noin hehtaarin laajuinen Vuorenalanen (124,6 metriä mpy). Noin kilometri Hietajärveltä kaakkoon levittäytyy Lehmisuon maatalousmaisema, noin 900 metriä etelään levittäytyy puolestaan Lavakorven maatalousmaisema.
Puolisentoista kilometriä Hietajärvestä itään sijaitsee Kankarisvesi. Kankarisveden länsipuolisia kapeita ja pitkiä vakavesiä ovat myös Mustinganjärvi, Toivas ja Vuorisjärvi. Aluetta täplittävät pienet ja pyöreähköt metsälammet, kuten Olkolammit, Vuorenalanen ja Kiurulammi.
Hietajärvi kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta. Hietajärvi on valuma-alueen itäisimpiä vakavesiä.
Toivas

Toivas on Jämsän keskiosassa sijaitseva 66 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 85 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Toivas on pitkä, kapea ja saareton. Sen pituus etelästä pohjoiseen on noin neljä kilometriä, leveimmät kohdat ovat noin 300 metriä. Järvessä on useita yli kymmenen metrin syvänteitä, syvin kohta on noin kuusitoista metriä. Tilavuus on noin 3,46 miljoonaa kuutiometriä. Toivaksen rannat ovat valtaosin metsämaata. Rakennuksia on jonkin verran, ja etelärannalla on pieni viljelysaukea.
Toivaksen ja sen itäpuolella sijaitsevan Kankarisveden välissä on samantyyppisiä, pitkänomaisia järviä: Hietajärvi ja Vuorisjärvi. Toivaksen vedet laskevat Toivasojaa pitkin pohjoiseen Poikkeus-järveen. Toivaksen eteläpuolella on Kaustalammi ja Ala-Kiimajärvi. Kaakkoispuolella on Mustinganjärvi, joka laskee Mustinganojaa Toivakseen. Länsipuolella sijaitsee Viitalammi ja Iso Rantjärvi.
Toivas kuuluu Lahnajoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Lahnajoen valuma-alue kattaa suuren osan Jämsänjoen alueesta.
Rasmus Surakka

Rasmus Henrik Surakka (s. 19. elokuuta 2001 Lappeenranta) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Kiteen palloa. Hän on pelipaikaltaan lukkari.
Ura.
Surakka on Pesä Ysien kasvatti. Hän on pelannut sittemmin juniorina Imatran Pallo-Veikoissa, Haminan Palloilijoissa ja Hyvinkään Tahkossa. Surakka teki Superpesis-debyyttinsä 24. heinäkuuta 2020 vieraissa Manse PP:tä vastaan. Hän toi ottelussa yhden juoksun. Surakka teki lokakuussa 2020 IPV:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Vuonna 2025 hänet valittiin Itä-Länsi-otteluun.
Muuta.
Surakka valmistui ylioppilaaksi keväällä 2020 Sotkamon lukion pesäpallolinjalta. Hänen äitinsä on pelannut Superpesiksessä. Surakka on pelannut nuorempana jääkiekkoa. Hänen serkkunsa Seeti ja Senna pelaavat pesäpalloa Joensuun Mailassa.
Arhat

Arhat (sanskritiksi अर्हत्) on buddhalaisuudessa käytettävä nimitys henkilöstä, joka on saavuttanut täydellisen valaistumisen (nirvanan).
Varhaisessa buddhalaisuudessa Siddhartha Gautamasta käytettiin nimitystä "arhat" ja sitä käytettiin nimityksen "buddhan" rinnalla. Yhtenä erona pidetään sitä, että buddha on saavuttanut valaistumisensa itsenäisesti, kun taas arhat on saavuttanut sen seuraamalla Buddhan opetuksia.
Kiinassa, Koreassa ja Japanissa arhatit ovat suosittu kuva-aihe temppelien seinillä. Arhatien määrä on yleensä 16, 18 tai 500. 16 arhatia kuvaavat Buddhan ensimmäisiä oppilaita.
Varsinkin theravada-buddhalaisuus korostaa arhatin saavuttamista. Tällainen henkilö on vapautunut kaikesta kärsimyksestä ja samsarasta. Arhatin ei tarvitse syntyä uudelleen kuolemansa jälkeen, vaan hän siirtyy kuolemansa yhteydessä parinirvanaan.
Arhatin ja bodhisattvan ero riippuu siitä, mitä buddhalaisuuden suuntausta seurataan. Hinayanassa (nykyisin siis vain theravadassa) arhatin saavuttaminen on buddhalaisuutta harjoittavan henkilön päämäärä. Mahayana-buddhalaisuudessa arhatia korkeampi tavoite on tulla bodhisattvaksi, joka tullessaan Buddhaksi auttaa kaikkia maailman olentoja valaistumaan.
Dark Side

Dark Side on suomalaisen rock-yhtyeen Blind Channelin esittämä kappale, jolla yhtye edusti Suomea vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Kappale sijoittui toisessa semifinaalissa viidenneksi 234 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui kuudennelle sijalle 301 pisteellä.
”Dark Side” valittiin Suomen edustuskappaleeksi 20. helmikuuta 2021 Uuden Musiikin Kilpailussa.
Vesivainajala

Vesivainajala on monissa uskonnoissa ja mytologioissa esiintyvä vedenalainen tai -takainen vainajala, joka sijaitsee vielä usein elävien maailman alapuolella tai äärimmäisellä laidalla. Muinaisbabylonialaisessa mytologiassa vainajala oli lähteen tapaisesta aukosta levittäytyvä maanalainen alkumeri, kun taas kiinalaiset uskomukset tuntevat kaukana pohjoisessa sijaitsevan vedenalaisen vainajalan. Myös eskimot tunsivat vesivainajalan, ja suomensukuisten hantien mukaan Objoen suun takana, veden ympäröimänä, oli tuonpuoleiseen johtava aukko.
Vesivainajala muistuttaa saamelaisten saivo-käsitettä, ja Martti Haavion mukaan saamelaisen noidan apuhenki tuli vesivainajalasta. Karjalan kielen livvin ja lyydin murteissa ruumisarkkua on kutsuttu "ruuheksi", ja ruuhentapaista onttoa puuta on varhaisina aikoina käytetty ruumisarkkuna laajalla Brittein saarilta Siperiaan ulottuvalla alueella. Hantien keskuudessa tapa on ollut tunnettu aivan näihin päiviin asti. Käytäntö saattaa olla jäänne varhaisemmista vesivainajalauskomuksista. Toisaalta karjalaisissa itkuvirsissä ei esiinny vesivainajalaan viittaavia mainintoja, poikkeuksena eräiden eteläaunukselaisten "huondezitkujen" motiivit, joissa sielun oli huhuttava venettä päästäkseen Tuonelan virran yli. Myöskään venehautauksia ei tunneta Laatokan etelärannikolta; sen sijaan Skandinaviassa tapa on ollut yleinen. Karjalaiset kuolinitkut edustavat kuitenkin suhteellisen myöhäistä, laajalla alueella Itä-Euroopassa tunnettua lähivainajalaan liittyvää perinnettä, kun taas varhaisemmat käsitykset tulevat ilmi Tuonela-aiheisista runoista ja loitsuista, joissa vallitsevat uskomukset ovat etävainajala-tyyppiä. Tuonen virta esiintyy myös suomalaisessa kansanrunoudessa ja sen pohjalta rakennetussa Kalevalassa (Väinämöisen Tuonelan-matka).
Tix

Andreas Andresen Haukeland (s. 12. huhtikuuta 1993 Bærum, Norja) on norjalainen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja, joka tunnettaan myös taiteilijanimellä Tix. Hänellä on todettu Touretten oireyhtymä, minkä vuoksi hänen taiteilijanimenään on Tix (Tic-liike).
Haukeland on suosittu Snapchat-palvelussa, jossa hän julkaisee usein myös kiistanalaista materiaalia. Haukeland tuli tunnetuksi kappaleesta nimeltä "Sjeiken 2015", jonka hän teki yhdessä The Pøssy Projectin kanssa. Hänen albuminsa nimeltä "Dømt og berømt" saavutti 2. sijan Norjan VG-listalla. Haukeland on toiminut myös yhtenä Flo Ridan kappaleen "Game Time" ja Ava Maxin kappaleen "Sweet but Psycho" kirjoittajista.
Tix edusti Norjaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Fallen Angel". Hän sijoittui Rotterdamissa järjestetyssä Euroviisufinaalissa sijalle 18.
Haukeland osallistui "Paradise Hotel Norway" -ohjelmaan vuonna 2019 ja voitti "Melodi Grand Prix 2021" -kilpailun. Haukeland seurusteli vuosina 2019–2020 Paradise Hotel -ohjelmassa tapaamansa Marthe Elise Brennen kanssa.
Nyingma

Nyingma (tiibetiksi རྙིང་མ་) on yksi tiibetinbuddhalaisuuden koulukunta. Kaikista nykyisistä koulukunnista nyingma on vanhin. Nimi nyingma tarkoittaa "aikaista koulukuntaa". Sen perustajaksi mainitaan Padmasambhava eli Guru Rinpoche.
Erona muihin koulukuntiin nyingma sisältää joitakin ainutlaatuisia opetuksia, esimerkiksi "Salaisen olemuksen tantra".
Nyingma-koulukunnan opetuksia voidaan välittää kahdella tavalla: kama ("kaukainen suullinen") ja terma ("läheinen aarre"). Kama tarkoittaa jatkuvaa ja katkeamatonta suullista opin välitystä, joka alkoi Intiasta, siirtyi Tiibetiin ja on jatkunut sikäläisten opettajien toimesta. Terma on opetus, jonka Padmasambhava havaitsi erityisen hyväksi tulevaisuutta ajatellen ja "kätki" niitä oppilaidensa tietoisuuteen sekä erilaisiin maantieteellisiin paikkoihin. Lisäksi hän jätti seuraajilleen ohjeet siitä, miten tunnistaa henkilö, jonka mielessä tällainen aarre on. Tällaisia henkilöitä kutsutaan nimellä "tertön", ja ensimmäinen heistä oli Sangye lama (1000–1080). Tertönit ovat suora, eli läheinen, linkki Padmasambhavan opetusten ja sen hetkisen ajan välillä.
Nyingma-koulukunta keskittyy erityisesti dzogchenin (eli "Suuren täydellistymän") ymmärtämiseen, minkä kautta pyritään ymmärtämään myös omaa mieltä. Kun ihminen ymmärtää paremmin omaa mieltään, hän kykenee opettamaan paremmin meditaatiota.
Siuntion pitäjäntupa

Siuntion pitäjäntupa (ruots. "Sjundeå sockenstuga") valmistui pitäjäntuvaksi Siuntioon, Uudellemaalle 1. syyskuuta 1876 ja toimi tehtävässä vuoteen 1920 asti. Hirsirakenteisessa tuvassa oli yksi pienempi huone ja yksi suurempi huone. Tupa sijaitsi Tyyskylän mailla Siuntion kirkonkylässä entisten kirkkotallien takana rinteessä Siuntion Pyhän Pietarin kirkon edessä. 1900-luvulla Siuntion pitäjäntupa purettiin, kun Suitiantietä levennettiin ja huonokuntoiselle pitäjäntuvalle ei jäänyt riittävästi tilaa jäädä paikalleen.
Pitäjäntuvassa pidettiin pitäjänkokouksia vuodesta 1876 vuoteen 1919.
Fallen Angel (TIXin kappale)

Fallen Angel (alun perin Ut Av Mørket) on norjalaisen laulajan TIXin esittämä kappale, jolla hän edusti Norjaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 75 pistettä ja saavutti sijan 18.
Voy a quedarme

Voy a quedarme on espanjalaisen laulajan Blas Cantón esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai kuusi pistettä ja saavutti sijan 24.
Lähteet.
Sakya

Sakya (tiibetiksi ས་སྐྱ་) on yksi tiibetinbuddhalaisuuden neljästä pääkoulukunnasta. Koulukunnan perusti Khön Könchok Gyalpo vuonna 1073. Sen ensimmäinen hengellinen johtaja oli Gyalpon poika, Sachen Kunga Nyingpo (1092–1158), joka perusti ensimmäisen sakya-luostarin.
Sakya keskittyy ennen kaikkea tantriseen harjoitteluun. Keskeisessä asemassa ovat mielikuvituksen ja oman ruumiin tutkiskelu..
Verrattuna muihin koulukuntiin, sakya on poikkeuksellinen siinä mielessä, että sen pääopettajan asema kulkee yhdessä Khönin perheessä. Perheestä yksi miespuolinen jäsen toimii ns. linjan jatkajana ("ngachang") eli valkopukuisena lamana, joka voi mennä naimisiin huolimatta asemastaan munkkina. Muut Khönin perheen miespuoliset jäsenet voivat olla munkkeja..
Nykyään sakya on jakautunut kolmeen koulukuntaan:
Geluk

Geluk (tiibetiksi དགེ་ལུགས་), tai gelug, on yksi tiibetinbuddhalaisuuden koulukunta. Se on länsimaissa parhaiten tunnettu tiibetinbuddhalaisuutta edustava suuntaus, koska sen johtava opettaja on dalai-lama. 
Muiden tiibetinbuddhalaisten koulukuntien tavoin myös geluk katsoo seuraavansa intialaisen mestarin, Atishan, perintöä. Itsenäisen geluk-koulukunnan perustajaksi mainitaan kuitenkin Je Tsongkhapa (1357–1419). Hän opiskeli aluksi sakya-linjaa, sitten kagyu-linjaa, vaelsi ympäri Tiibetiä suurimman osan elämästään ja päätyi lopulta perustamaan geluk-linjan ja Ganden-luostarin hieman ennen kuolemaansa Lhasassa. Padmasambhavan kerrotaan ennustaneen Tsongkhapan syntyvän bodhisattvan emanaationa. 
Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana kiinalaiset tuhosivat alkuperäisen Ganden-luostarin ja polttivat Tsongkhapan muumion. Erään munkin väitetään kuitenkin onnistuneen pelastaa pala Tsongkhapan kallosta ja joitain tuhkia. 
Geluk painottaa erityisesti sutrien oppimista ja buddhalaista filosofiaa. Lisäksi väittelystä ja buddhalaisesta etiikasta on tullut tärkeitä osia gelukin harjoittamisessa. Erottuakseen muiden linjojen lamoista, geluk-lamat käyttävät keltaista hattua punaisen sijaan.
Tsongkhapan yhdestä tärkeästä oppilaasta, Khedrup Gelek Pelzangista, tuli myöhemmin ensimmäinen panchen-lama, joka oli avainasemassa ensimmäisen dalai-laman kouluttamisessa.
Kansantaloudellinen Yhdistys

Kansantaloudellinen Yhdistys oli vuosina 1884–2008 toiminut suomalainen tieteellinen seura. Se yhdistyi vuoden 2009 alussa Taloustieteellisen Seuran kanssa, jolloin syntyi nykyinen Taloustieteellinen Yhdistys.
Kansantaloudellinen Yhdistys aloitti toimintansa 1880-luvulla yksityisenä keskustelukerhona ja se perustettiin virallisesti vuonna 1884. Alkuaikoina yhdistyksen muodosti lähinnä samoin ajattelevien vanhasuomalaisten piiri. Kansantaloudellisen Yhdistyksen keskeinen toimintamuoto on ollut suomenkielinen julkaisutoiminta: vuonna 1904 aloitti toimintansa yhdistyksen oma lehti "Yhteiskuntataloudellinen Aikakauskirja", jonka nimi muutettiin "Kansantaloudelliseksi aikakauskirjaksi" vuonna 1929. Yhdistyksen ensimmäinen esimies oli Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen (1892). Esimiehinä toimivat myös muun muassa Juho Kusti Paasikivi (1908, 1925, 1930 ja 1931) ja Risto Ryti (1926). Mauno Koivisto oli johtokunnan jäsenenä vuodet 1966–1968.
Taloustieteellinen Seura

Taloustieteellinen Seura oli suomalainen tieteellinen seura, joka toimi vuosina 1936–2008. Se yhdistyi vuoden 2009 alusta Kansantaloudellisen Yhdistyksen kanssa, jolloin syntyi nykyinen Taloustieteellinen Yhdistys.
Taloustieteellinen Seura aloitti toimintansa Taloustieteellisen Kerhon nimellä vuonna 1936. Järjestö perustettiin
nuorten taloustieteilijöiden omaksi yhdistykseksi vastareaktiona Kansantaloudellisen Yhdistyksen vanhoilliseksi koetulle ilmapiirille, mutta taustalla oli myös oppihistoriallisia näkemyseroja niin sanotun ”historiallinen koulukunnan” ja John Maynard Keynesin oppeihin tukeutuvan Tukholman koulukunnan välillä. Seuran erityisenä tavoitteena oli kehittää suomalaista kansantaloustiedettä ja opetusta levittämällä historiallisesta koulukunnasta poikkeavia näkemyksiä. Taloustieteellinen Kerho vaihtoi nimensä Taloustieteelliseksi seuraksi vuonna 1957.
Taloustieteellisen Seuran puheenjohtajat 1936–2008:
Juho Pere

Juho Pere (1838 – 1899 Kokemäki) oli suomalainen taloustirehtööri, maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Maanviljelijä, talostirehtöörin arvonimen saanut kunnallismies Juho Pere Kokemäeltä oli talonpoikaissäädyssä Euran tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1899.
August Perho

August Perho (14. heinäkuuta 1860 Urjala – 28. kesäkuuta 1901 Urjala) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.
Maanviljelijä, kunnallismies August Perho Urjalasta oli talonpoikaissäädyssä Tammelan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Juho Pernu

Juho Pernu (23. helmikuuta 1833 Kälviä – 19. joulukuuta 1898 Kälviä) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Juho Pernun vanhemmat olivat Matti Matinpoika Pernu ja Helena Juhontytär Herronen ja puoliso Brita Erkintytär Pernu. Juho Pernu oli maanviljelijä ja kunnallismies, jolla oli myös jauho- ja sahamylly ja joka toimi maanmittarina sekä harrasti kalanistutusta. Hän oli talonpoikaissäädyssä Kokkolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878, sen jälkeen kun Carl Johan Slotte oli valittu säädyn puhemieheksi.
Kaarle Juhana Peräntie

Kaarle Juhana Peräntie (22. lokakuuta 1822 Alatornio – 15. syyskuuta 1896 Alatornio) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Peräntien vanhemmat olivat Johan Henrik Peräntie ja Eva Maria Kore ja puoliso Eva Heikka. Maanviljelijä, jahtivouti Peräntie oli vuodesta 1866 Alatornion kunnallislautakunnan esimies aina vuoteen 1894 asti. Hän oli talonpoikaissäädyssä Tornion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Karkumorsian

Karkumorsian on Miljoonasateen 14. studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2019. Se nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan albumilistan sijalle 15 ja fyysisen albumilistan sijalle 4.
Christina Aguileran diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen laulajan Christina Aguileran diskografia.
Albumit.
Studioalbumit.
Christina Aguilera
Mi Reflejo
My Kind of Christmas
Stripped
Back to Basics
Bionic
Lotus
Liberation (2018)
Aguilera (2022)
Johan Pettersson (valtiopäivämies)

Johan Pettersson (11. kesäkuuta 1821 Korppoo – 1881) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Petterssonin vanhemmat olivat Johan Petter ja Johanna Mattsson ja puoliso Amanda Serafia Gudmunds. Pettersson oli talonpoikaissäädyssä Mynämäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli valtiopäivillä merilakivaliokunnan jäsen.
Ragni Østgaard

Ragni Østgaard (o.s. Gullichsen, 7. maaliskuuta 1894 – 16. kesäkuuta 1956) oli suomenruotsalainen seurapiirinainen, josta tuli Norjan kruununprinsessa Märthan hovineito. Hän kuului Gullichsenin sukuun, ja oli Alexander Gullichsenin tytär ja Harry Gullichsenin sisar.
Ragni Gullichsen meni vuonna 1916 naimisiin norjalaisen upseerin Nikolai Ramm Østgaardin kanssa. Tästä tuli kruununprinssin adjutantti, ja pariskunta palveli kruununprinssiparia vuosikymmenten ajan. Sota-aikana Ragni Østgaard ja hänen nuorin poikansa asuivat kruununprinsessa Märthan ja tämän lasten kanssa Yhdysvalloissa.
The Civil Surface

The Civil Surface on brittiläisen progressiivisen rock yhtye Egg albumi.
Juho Pietiläinen

Juho Pietiläinen (25. elokuuta 1855 Mäntsälä – 14. syyskuuta 1946 Kangasala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Pietiläisen vanhemmat olivat Juho Heikinpoika ja Anna Lisa Pietilä ja puolisot Olga Maria Pietilä, Amanda Theofilia Sivenius ja Sofia Wilhelmina Pietiläinen. Jääkärimajuri Eino Pietiläinen oli Juho Pietiläisen poika toisesta avioliitosta. Juho Pietiläinen kävi maanviljelysopiston Kurkijoella ja toimi maanviljelijänä ja kunnallismiehenä Porvoon pitäjässä. Perniöön hän muutti 1904, sitten pääkaupunkiseudulle ja myöhemmin Sortavalan maalaiskuntaan tilanhoitajaksi sekä sotien jälkeen evakkona Kangasalaan. Pietiläinen oli valtiopäivillä talonpoikaissäädyssä Mäntsälän tuomiokunnan edustaja 1897 ja Halikon tuomiokunnan edustaja 1905–1906.
Juhana Pohjalainen

Juhana Pohjalainen (1819 – 1866 Mynämäki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Pohjalainen oli talonpoikaissäädyssä Mynämäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä suostuntavaliokunnan varajäsen.
Tuomas Poikela

Tuomas Poikela (1812 – 1890 Rovaniemi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Talollinen Tuomas Poikela oli talonpoikaissäädyssä Tornion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867. Hän oli molemmilla kerroilla lakivaliokunnan jäsen ja vuonna 1867 myös valitsijamies ja toimitusvaliokunnan jäsen.
Carl Fredrik Pousar

Carl Fredrik Pousar (19. heinäkuuta 1822 Turku – 15. lokakuuta 1887 Tampere) oli suomalainen maanviljelijä, kauppias ja valtiopäivämies. 
Tilanomistaja Carl Fredrik Pousar Ruskealasta oli talonpoikaissäädyssä Sortavalan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä toimitusvaliokunnan ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen
Pousar syntyi Turussa ja muutti vuonna 1846 Karjalan Hiitolaan kirjanpitäjäksi, josta edelleen Ilmeen seurakuntaan 1848. Tämän jälkeen Pousar asettui maanviljelijäksi Ruskealaan, mutta muutti Johannekseen vuonna 1871.. Puolisonsa Maria Pousarin (o.s. Tragman) kuoltua vuonna 1874 Pousar muutti Tammelaan vuonna 1876 ryhtyen kauppiaaksi. Myöhemmin 1880-luvulla hän muutti Tammelasta Tampereelle, jossa kuoli vuonna 1887.
Edit Reinilä-Hellman

Edit Elisabeth Reinilä-Hellman, o. s. "Reinilä", vuoteen 1907 "Rehnbäck" (11. heinäkuuta 1877 Oulu – 22. marraskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja ja Kotiruoka-keittokirjan tekijä.
Edit Reinilä-Hellmanin vanhemmat olivat Suomen Pankin komissaari Johan Edvard Rehnbäck (1849–1930) ja Elisabeth (Betty) Hellman (1852–1927). Hän kävi Oulun ruotsalaisen tyttökoulun 1883 ja Oulun käsityökoulun 1893. Reinilä-Hellman suoritti kotitalousopettajan tutkinnon 1902 Helsingissä ("Pedagogiska Matlagningskolan i Helsingfors") ja kotitalousopettajan jatkotutkinnon 1903 Uppsalassa ("Uppsala Fackskola för Huslig Ekonomi"). Hän teki opintomatkat Skandinavian maihin 1907 sekä Tanskaan ja Saksaan 1909.
Edit Reinilä-Hellman työskenteli Oulussa Kansallis-Osake-Pankin konttorissa pankkivirkailijana ja prokuristina 1894–1900. Hän oli vuonna 1891 perustetun Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun johtajatar 1903–1918 ja tuli maataloushallituksen kotitaloudentarkastajaksi 1918. Viimeksi hän toimi Osuusliike Elannon ravintoloiden tarkastajana Helsingissä 1928–1935. Edit Reinilä-Hellman oli Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun säätiön jäsenenä vuodesta 1921 ja Suomen Matkaravinto- ja Maja Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929.
Edit Reinilä-Hellman kirjoitti Kotiruoka-keittokirjan yhdessä Helsingin kasvatusopillisessa talouskoulussa opettajina toimineiden Sophie Caloniuksen ja Valma Krankin kanssa. Kirja ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1908 nimellä "Kotiruoka – keittokirja kotia ja koulua varten". Kirjan 74. täysin uudistettu painos ilmestyi 2008 ja sitä on painettu kaikkiaan noin miljoona kappaletta. Muita hänen kirjojaan olivat "Kasviskotiruoka", "Talousapulaisen työopas", "Koulun keittokirja" ja "Koulun keittokirjan ruokatavaraoppi". Reinilä-Hellman kirjoitti ruokataloudesta myös artikkeleita Helsingin Sanomain Viikkoliitteeseen. 
Edit Reinilä-Hellman oli naimisissa vuodesta 1918 enonsa, kamreeri Karl Arvid (Kalle) Hellmanin (1866–1950) kanssa. Edit Reinilän veli oli rehtori ja siirtolapuutarhatoiminnan uranuurtaja Eetu Johannes (Hannes) Reinilä ja sisar tekstiilitaiteilija Hanna Loimaranta o. s. Reinilä.
Melkart-steela

Melkart-steela on Aleppon pohjoispuolelta Syyriasta löydetty steela, joka on yleensä ajoitettu 900-luvun toiselle puoliskolle tai 800-luvun alkupuoliskolle eaa. Steela sisältää Melkartin kuvan ja piirtokirjoituksen, jonka mukaan steelan pystytti Bar-Hadad. Täysin varmaa ei ole, kehen nimi viittaa. Piirtokirjoituksen teksti on arameaa. Nykyisin steela on Aleppon kansallismuseolla.
Steela.
Melkart-steela löydettiin 1930-luvun lopulla osana roomalaisajalla rakennettua muuria Bredshin kylästä (noin 7 km Aleppon pohjoispuolella Syyriassa). Basaltista tehty steela kuvaa Melkart-nimistä jumalaa, joka pitää kirvestä yhdessä ja ankh-symbolia toisessa kädessä. Melkart oli erityisesti foinikialaisrannikolla ja Tyroksen kaupungissa palvottu jumala, mutta hänen palvontansa oli yleistä myös laajemmalla alueella. Melkart tulee foinikian sanoista "mlk qrt", jotka tarkoittavat kaupungin kuningasta. Viisirivinen arameankielinen piirtokirjoitus sijaitsee jumalan kuvan alapuolella. Piirtokirjoituksen toinen rivi on huonosti säilynyt. Viidennellä rivillä on ainoastaan yksi kirjain, mutta ilmeisesti tekstiä ei kuitenkaan ole tuhoutunut tältä riviltä. Kirjoitustyylin ja kielen perusteella piirtokirjoitus voidaan ajoittaa 900-luvun toiselle puoliskolle tai 800-luvun alkupuoliskolle eaa.
Steelan pystyttänyt Bar-Hadad (Heprealaisessa Raamatussa Ben-Hadad) on perinteisesti yhdistetty Damaskokseen, mutta löytöpaikka Aleppon lähellä sopii huonosti tämän kanssa. Damaskoksen ei tiedetä hallinneen näin laajoja alueita 900–800-luvuilla eaa. Kyseessä voi myös olla jonkun Aleppon lähellä sijainneen kuningaskunnan samanniminen hallitsija. Nimi tarkoittaa Hadadin poikaa, ja Hadad oli rautakautisen Syyrian yksi keskeisimmistä jumalista, jonka tunnettu kulttikeskus oli Aleppo. Bar-Hadad voisi siten olla melko yleinen nimi koko Syyrian alueella rautakaudella. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä on arvonimi, jonka Aramin kuninkaat omaksuivat noustuaan kuninkaaksi. Toisaalta piirtokirjoituksen pystyttäjä sanoo olevansa Aramin kuningas, mikä saattaisi kuitenkin viitata Aram-Damaskoksen kuningaskuntaan. On siksi mahdollista, että Damaskoksen Bar-Hadad on pystyttänyt steelan sotaretkellään pohjoiseen. Bar-Hadadin tiedetään käyneen sotia liittolaistensa tueksi myös Syyrian pohjoisosissa.
(Tämän) steelan pystytti Bar-Hadad Hesionin poika […] poika Aramin kuningas herralleen Melkartille, jolle hän oli tehnyt lupauksen, ja (joka) kuuli hänen sanaansa.
Piirtokirjoitus steelassa.
”Hesionin poika” on erittäin huonosti säilynyt; muita ehdotuksia isän nimeksi on mm. Atarsamak, Attarhamek ja Tab-Rimmon. Jotkut tutkijat rekonstruoivat myös isoisän nimen, mutta ei ole täysin varmaan onko teksti jatkunut. Koska kuitenkin muiden rivien teksti on selvästi pidempi, on toden näköistä, että teksti on näiltä osin ajan myötä pyyhkiytynyt pois. Viidennellä rivillä on ainoastaan yksi kirjain ("h"), joka vastaa suomen possessiivisuffiksia (yks. 3. p., tässä vastaa päätettä -nsa).
Tornio (täsmennyssivu)

Tornio voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Sophie Calonius

Hilma Sofia (Sophie) Calonius (7. kesäkuuta 1868 Vehkalahti – 12. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja ja yksi Kotiruoka-keittokirjan tekijöistä.
Sophie Caloniuksen vanhemmat olivat Vehkalahden ja Sippolan nimismies, kuvernmentinsihteeri Fredrik August Calonius (1820–1877) ja Helena Arponen. Calonius valmistui kotitalousopettajaksi 1896. Hän toimi opettajana 1899–1918 vuonna 1891 perustetussa Helsingin kasvatusopillisessa talouskoulussa ja sen jälkeen 1919–1920 Helsingin suomalaisessa tyttökoulussa ja Helsingin suomalaisessa tyttölyseossa (Tyttönormaalilyseossa). Calonius kirjoitti Kotiruoka-keittokirjan yhdessä Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun johtajan Edit Reinilä-Hellmanin ja koulun toisen opettajan Valma Krankin kanssa. Kirja ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1908 nimellä "Kotiruoka – keittokirja kotia ja koulua varten". Kirjan 74. uudistettu painos ilmestyi 2008 ja sitä on painettu kaikkiaan noin miljoona kappaletta.
Valma Krank-Heikinheimo

Valma Maria Krank-Heikinheimo, o. s. "Krank" (27. toukokuuta 1880 Tammela – 5. toukokuuta 1955 Janakkala) oli suomalainen kotitalousopettaja ja yksi Kotiruoka-keittokirjan tekijöistä.
Valma Krank-Heikinheimon vanhemmat olivat Janakkalan kirkkoherra Adolf Krank ja Sofia Kristina Hedström (1849–1927). Hän oli naimisissa vuodesta 1914 kirkkoherra Veli Abiel Heikinheimon, ent. Heikel (1875–1948) kanssa.
Valma Krank toimi opettajana vuonna 1891 perustetussa Helsingin kasvatusopillisessa talouskoulussa. Hän kirjoitti Kotiruoka-keittokirjan yhdessä Helsingin kasvatusopillisessa talouskoulun johtajan Edit Reinilä-Hellmanin ja koulun toisen opettajan Sophie Caloniuksen kanssa. Kirja ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1908 nimellä "Kotiruoka – keittokirja kotia ja koulua varten". Kirjan 74. uudistettu painos ilmestyi 2008 ja sitä on painettu kaikkiaan noin miljoona kappaletta.
Ounas

Ounas voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita ja henkilöitä:
Charlotte Lawrence

Charlotte Lawrence (s. 8. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen laulaja ja malli.
Lawrence syntyi Los Angelesissa, ja hän on televisiotuottaja Bill Lawrencen ja näyttelijä Christa Millerin tytär. Lawrence aloitti malliuransa teini-ikäisenä ja hän on esiintynyt muun muassa "Voguessa" ja "Marie Clairessa".
Lawrence aloitti musiikkiuransa singlellä ”The Finish Line” vuonna 2014. Lawrence julkaisi ensimmäisen EP-levyn "Young" kesäkuussa 2018. Lawrencen kappale ”Joke's On You” esiintyy elokuvan "Birds of Prey" sountrack-albumilla "".
Lawrencen toinen EP-levy "Charlotte" julkaistiin Atlantic Recordsin kautta 5. maaliskuuta 2021.
Tougan

Tougan on kaupunkikunta ja Souroun provinssin hallinnollinen keskus Boucle du Mouhounin alueella Burkina Fasossa. Se sijaitsee 90 kilometriä alueen pääkaupungista Dédougousta koilliseen. Kunnassa on 89 200 asukasta (vuonna 2019).
Touganin kaupunkikunnan pinta-ala on arviolta 110 neliökilometriä. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jota halkovat tulvavesien uurtamat rotkot ja alangot. Kunta sijaitsee Sudanin ja Sahelin ilmastovyöhykkeiden rajalla. Vuotuinen sademäärä on 700 millimetriä. Sadekausi kestää kesäkuusta syyskuuhun, viileä kuiva kausi joulukuusta helmikuuhun ja kuuma kausi huhtikuusta kesäkuuhun. Luonnonvarainen kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia ja galleriametsiä.
Kaupungin asukkaista lähes kolme neljäsosaa on samoja. Lisäksi on muun muassa moseja ja markoja. Noin kaksi kolmasosaa on muslimeja, lähes 30 prosenttia katolisia ja loput protestantteja tai animisteja.
Touganista tuli piirikeskus vuonna 1932, kun alue liitettiin Ylä-Voltasta Ranskan Sudaniin. Se säilytti asemansa vuonna 1947, kun Ylä-Volta perustettiin uudelleen. Souroun provinssi on perustettu vuonna 1984 ja Touganin kunta vuonna 1994.
Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maapähkinä ja lehmänpapu. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen maataloustuotteiden jalostus.
Touganista on maantieyhteydet Dédougouun, Ouahigouyaan ja Ouagadougouun. Kaupunki ei ole varsinainen matkailukohde, mutta siellä on joitakin majoituspalveluja. Lähialueen nähtävyyksiin kuuluu Souroujoen laakso.
Lappeenranta (täsmennyssivu)

Lappeenranta voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Ruso-otsavanga

Ruso-otsavanga ("Newtonia archboldi") eli aiemmalta nimeltään arosieppokerttu on vangoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruso-otsavanga voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruso-otsavangan päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään ruskehtavan harmaat ja pyrstön kärki on ruskea. Otsa ja silmien ympärystä ovat punaruskeat. Lajin kurkku on valkoinen ja rinta ja kyljet ruskeahtavat Ruskehtava väri vaalenee valkoiseksi vatsassa.
Levinneisyys ja elinynpäristö.
Ruso-otsavangaa tavataan Madagaskarin etelärannikolta. Lajin elinympäristöä ovat piikkipensaikkoa kasvavat kuivat metsät. Lintu liikkuu yleensä pieninä ryhminä ja voi muodostaa sekäparvia muiden varpuslintujen kanssa. Ruso-otsavangan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet kuten hyönteiset ja hämähäkit. Ruso-otsavanga rakentaa kuppimaisen pesän pensaaseen ja naaras munii kolme punertavaa munaa.
Suomen urheilu 2021

Suomen urheilu 2021 käsittelee vuoden 2021 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden valmentajaksi valittiin Venäjän miesten lentopallomaajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo ja vuoden joukkueeksi Suomen miesten jääkiekkomaajoukkue.
Rovaniemi (täsmennyssivu)

Rovaniemi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita: