Monique Mbeka Phoba

Monique Mbeka Phoba (s. 1962 Bryssel, Belgia) on elokuvantekijä, jonka perhe on kotoisin Kongon demokraattisesta tasavallasta, mutta on asunut Beninissä ja Belgiassa. Hänen elokuvilleen on myönnetty useita palkintoja.
Syntymä ja koulutus.
Monique Mbeka Phoba syntyi Brysselissä Kongon demokraattisen tasavallan diplomaatin tyttärenä. Hän kävi Kongon demokraattisessa tasavallassa koululomiensa aikana, mutta alkoi asumaan vakituisesti Belgiassa 16-vuotiaana isänsä eroamisen jälkeen. Hän opiskeli Saint-Louis High Business Schoolissa ja hankki tutkinnon kansainvälisestä liiketoiminnasta Brysselissä. Hänen lopputyönsä otsikko oli "Yhteistyö Euroopan ja Afrikan audiovisuaalisen teollisuuden välillä". Opiskellessaan Monique Phoba puhui afrikkalaisesta kulttuurista opiskelijoille suunnatulla radiokanavalla Radio-Campuksessa ja kirjoitti artikkeleita Brysselin ja Geneven eri sanomalehdissä, kuten "Tam-Tam", "Negrissimo" ja "Regards Noirs". Sitten hän osallistui dokumenttipajaan Ateliers Varaniin Pariisissa. 
Ura.
Vuonna 1991 Monique Mbeka Phoba teki elokuvan "Revue en vrac" (26 minuuttia) Zairen kansallisen television (OZRT) toimittajan Fred Mongun kanssa. Siinä tarkasteltiin riippumattoman ja moniarvoisen lehdistön syntyä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Seuraavaksi hän teki sarjan dokumentteja Afrikasta, muun muassa "Rentrer?" (1993, 52 minuuttia), "Deux petits tours et puis s'en vont" (1997) Beninin presidentinvaaleista, "Un rêve d'indépendance" (1998, 53 minuuttia) omasta isoisästään Belgian kolonisaation alaisena ja "Sorcière, la vie" ( Noiduttu elämä, 2004, 52 minuuttia). 
"Rentrer?" pohtii aivovuodon ongelmaa. Se sai Euroopan neuvoston Etelä-/pohjoispalkinnon "Rencontres Media Nord / Sudissa," Genevessä vuonna 1996. Hänen lyhytelokuvansa "Une voix dans le Silence" vuodelta 1996 kertoo HIV-positiivisen beniniläisen Bruno Edikon taistelusta. Hänen neljäs dokumenttielokuvansa "Deux petits tours et puis s'en vont…" (Kaksi pientä käännöstä ja sitten mene ..) oli ohjaus yhdessä Emmanuel Kolawolen kanssa. Benin, Afrikan demokratian laboratorio, on tämän elokuvan teema, ja se voitti TV-/video-dokumenttiohjelman toisen palkinnon FESPACO:ssa maaliskuussa 1997. Vuonna 1998 elokuvassa "Un rêve d'indépendance" Monique Mbeka Phoba kuvaa 35 vuoden itsenäisyyttä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Tämä dokumenttielokuva sai palkinnon "Kuvia naisista" Vues d'Afrique -festivaalilla Montrealissa huhtikuussa 2000.
Vuonna 2001 julkaistiin Monique Mbeka Phoban dokumenttielokuva "Anna, l'Enchantée". Se kertoo Anna Tekosta, laulajasta, joka voitti stipendin musiikin opiskelua varten Ranskassa. Huonosti valmistautunut Anna ei kestä enempää kuin kolme kuukautta. Dokumentti voitti "Kuvia naisista" -palkinnon Vues d'Afrique -festivaalilla Montrealissa huhtikuussa 2002. Hänen elokuvansa 2006 "Sorcière, la vie!" kuvaa vanhan miehen elämää. Hän oli lääketieteellinen avustaja Belgian siirtomaavallan aikana, lääkäri maansa itsenäisyyden jälkeen ja suostui sitten tavalliseksi tuomariksi eläkkeelle jäämisen jälkeen. Elokuva tutkii noituuteen uskomisen yleisyyttä yhteisössä vanhan miehen käsiteltäväksi saatettujen tapausten avulla. 
Vuonna 2007 valmistui Monique Mbeka Phoban dokumenttielokuva Zairen jalkapallon maajoukkueesta Leopardsista, joka loisti vuoden 1974 jalkapallon maailmancupissa. Joukkue osallistui Saharan eteläpuolisen Afrikan joukkueista ensimmäisenä FIFA:n maailmancupiin. "Entre la coupe et l'élection" (Cupin ja vaalien välissä) oli ohjaus yhdessä Guy Kabeya Muyan kanssa. 
Vuosina 1995–2007 Monique Mbeka Phoba asui Beninissä, jossa hän työskenteli afrikkalaisen elokuvan tuotannon, levityksen ja myynninedistämisen parissa. Hän loi "Lagunimages"-TV- ja dokumenttifestivaalin vuonna 2000. Vuodesta 2007 lähtien Monique Mbeka Phoba on asunut Belgiassa, missä hän hankki uuden tutkinnon käsikirjoittamisesta. Sitten hän tuotti ensimmäisen näytelmäelokuvansa "Soeur Oyo".