tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Camillo Felgen

Camillo Jean Nicolas Felgen (17. marraskuuta 1920 – 16. heinäkuuta 2005) oli luxemburgilainen laulaja ja sanoittaja.
Felgen aloitti uransa opettajana ja toimi toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikaan tulkkina saksalaisille miehittäjille sekä toimittajana ranskankielisessä sanomalehdessä.
Felgen opiskeli teatteria ja oopperaa Brysselissä ja Liègessä. Felgen aloitti vuonna 1946 Radio Luxembourgissa kuorolaulajana ja toimittajana. Felgen julkaisi ensimmäisen hittinsä "Bonjour les amies" vuonna 1951. Kappaleesta tuli myös maan yleisradioyhtiön tunnuskappale. Toinen hitti oli "Sag warum" (1959).
Felgen edusti Luxemburgia vuoden 1960 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "So laang we's du do bast" ja sijoittui 13 kilpailijan joukosta viimeiseksi. Felgen edusti Luxemburgia uudelleen vuonna 1962 kappaleella "Petit bonhomme" ja sijoittui kolmanneksi.
Felgen kirjoitti pseudonyymillä Jean Nicolas saksankieliset sanat moniin kansainvälisiin hitteihin, esimerkiksi The Beatles -yhtyeen kappaleisiin "I Want to Hold Your Hand" ("Komm, gib mir deine Hand") ja "She Loves You" ("Sie liebt dich").
Felgen toimi vuosina 1965-1973 juontajana Saksan "Jeux sans frontières" ("Spiel Ohne Grenzen") -ohjelmassa.
Olena Šuljak

Olena Oleksijivna Šuljak (; s. 24. tammikuuta 1976) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuodesta 2019 ja Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana vuodesta 2021 lähtien.
Šuljak syntyi Kiovassa. Vuosina 1992–1997 hän opiskeli Ukrainan kansallisessa liikenneyliopistossa taloustiedettä ja rakennusjohtamista, vuosina 2003–2005 hän suoriti MBA-tutkinnon Ukrainan kansainvälisessä johtamisinstituutissa, ja vuosina 2010–2012 hän opiskeli psykologiaa Kiovan kansallisessa yliopistossa. Vuonna 1999 Šuljak sai luvan toimia tilintarkastajana ja perusti tilintarkastusyrityksen. Hän on sittemmin toiminut johto- ja hallitustehtävissä useissa talous- ja pankkialan yrityksissä.
Vuonna 2014 Šuljak oli ehdolla Kiovan kaupunginvaltuustoon viidentenä demokraattisen allianssin listalla muttei tullut valituksi. Vuonna 2015 hän oli ehdolla Ukrainan finanssihallinnon johtajaksi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Šuljak valittiin Verh’ovna Radaan 13:ntena Kansan palvelija -puolueen maanlaajuiselta listalta. Hän toimi hallituksen edustajana Verh’ovna Radassa vuosina 2019–2020.
Šuljak valittiin Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajaksi 15. marraskuuta 2021.
Katy Bødtger

Katy Bødtger (28. joulukuuta 1932 – 1. toukokuuta 2017) oli tanskalainen laulaja. Bødtger aloitti uransa Danmarks Radion tyttökuorossa. Bødtgerin läpimurto oli vuonna 1957 julkaistu "Fiskerpigens sang", joka myi yli 100 000 kappaletta.
Bødtger voitti Dansk Melodi Grand Prixin 1960 kappaleella "Det var en yndig tid" ja valikoitui näin Tanskan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Bødtger sijoittui 13 kilpailijan joukosta jaetulle kymmenennelle sijalle. Bødtger osallistui Dansk Melodi Grand Prixiin myös vuonna 1961 kappaleella "Hamlet", joka jäi seitsemän kilpailijan joukossa jaetulle viimeiselle sijalle.
Muita Bødtgerin tunnettuja kappaleita olivat "Blå viol", "Farvel, Jimmy, Farvel", "Paradiso" ja "Tammy (sangen om dig)".
Bødtgerin viimeinen julkaisu oli vuonna 2005 julkaistu kokoelma-CD "Blå viol", joka sisälsi Bødtgerin tunnetuimpia kappaleita.
Grigori Jastrebenetski

Grigori Danilovitš Jastrebenetski (; 29. lokakuuta 1923 Baku – 18. maaliskuuta 2022 Pietari) oli venäläinen kuvanveistäjä.
Jastrebenetski taisteli toisessa maailmansodassa vuosina 1941–1945. Hän valmistui Repin-taideinstituutista vuonna 1951. Hän asui ja työskenteli Pietarissa. Jastrebenetski opetti Pietarin taideakatemiassa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Vladimir Brodarski ja Jekaterina Pilnikova.
Jastrebenetskillä oli Venäjän kansantaiteilijan arvonimi, ja hän oli Venäjän taideakatemian jäsen. Hänen töitään on nähtävillä julkisilla paikoilla Venäjällä ja Saksassa. Teoksia on myös kymmenissä museoissa, kuten Eremitaašissa, Tretjakovin galleriassa ja Venäläisen taiteen museossa. Lisäksi niitä kuuluu ulkomaalaisiin kokoelmiin. Jastrebenetski kuoli 98-vuotiaana pietarilaisessa sairaalassa, jossa oli ollut tehohoidossa useiden päivien ajan.
Johan August Gustafsson

Johan August Gustafsson (17. elokuuta 1889 Långserud, Värmlanti, Ruotsi – 25. marraskuuta 1967 Tukholma) oli ruotsalainen vapaakirkollinen pastori, virsirunoilija ja kääntäjä.
Gustafsson opiskeli Ruotsin Lähetysliiton (Svenska Missionsförbundet) teologisessa seminaarissa vuosina 1912–1915 ja toimi sen jälkeen pastorina Ljusdalissa ja Arvikassa. Vuodesta 1921 hän oli Lähetysliiton nuorisosihteeri, vuodesta 1926 Lähetysliiton lehden toimittaja, sisälähetystyön johtajan vuodesta 1930 ja lähetysjohtaja vuosina 1944–1954. 
Hän oli myös puheenjohtaja työryhmässä, joka julkaisi vuonna 1951 Lähetysliiton laulukirjan "Sånger och psalmer." Hän on kirjoittanut myös runsaasti hartauskirjoituksia, novelleja, runoja ja lauluja.
Ruotsin kirkon virsikirjan ekumeenisessa osassa on numerolla 282 Gustafssonin kirjoittama virsi "Bar du min börda, led du min nöd". Se on julkaistu vuonna 1934 kokoelmassa "Evangeliska sånger. En samling väckelse- och uppbyggelsesånger för gudstjänstbruk". Virren sävelmä on yhdysvaltalaisen säveltäjän Lelia Naylor Morrisin (1862–1929) sävelmä. Hän käytti miehensä nimen mukaan pseudonyymiä ”Mrs C. H. Morris”. Virsi on Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa Anna-Mari Kaskisen vuonna 1997 kääntämänä "Taakkani kannoit, tuskani koit".
Gavi

Gavi () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Alessandrian maakunnan. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 4 454 asukasta.
Nora Brockstedt

Nora Brockstedt (20. tammikuuta 1923 – 5. marraskuuta 2015) oli norjalainen laulaja. Brockstedt julkaisi debyyttikappaleensa ”Kanskje engang tilbake den komme / Enn en gang skal fuglene synge” 1945. 1950-luvulla Brockstedt levytti lukuisia menestyskappaleita, kuten ”En lite pike i lave sko”, ”Augustin” ja ”Tango for to”. Vuosina 1950–1954 Brockstedt muodosti Arne Bendiksenin, Per Asplinin, Oddvar Sannen, Fredrik Conradin ja Sølvi Wangin kanssa laulukvartetin The Monn Keys.
Brockstedt voitti vuonna 1960 kaikkien aikojen ensimmäisen Melodi Grand Prixin kappaleella”Voi Voi” ja valikoitui näin Norjan ensimmäiseksi edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä kilpailussa Brockstedt sijoittui neljänneksi 13 kilpailijan joukosta. Brockstedt voitti Melodi Grand Prixin uudestaan seuraavana vuonna kappaleella "Sommer i Palma". Tällä kertaa Brockstedt sijoittui kansainvälisessä kilpailussa seitsemänneksi 16 kilpailijan joukosta. Brockstedt esitti myös vuoden 1963 Melodi Grand Prixissä voittokappaleen ”Solhverv”, mutta tuona vuonna kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun kappaleen esittäjäksi vaihdettiin Anita Thallaug.
Myöhempinä vuosina Brockstedt keskittyi jazzin levytykseen ja menestyi albumeilla "As Time Goes By" (2004) ja "Christmas Songs" (2005).
Jeffersonin piirikunta (Länsi-Virginia)

Jeffersonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Länsi-Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 57 701 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Charles Townin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1801.
Väestö.
Vuonna 2020 Jeffersonin piirikunnan 57 701 asukkaasta valkoisia oli 88,8 %, mustia 6,4 %, aasialaisia 1,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. Vuonna 2019 5,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Dmytro Razumkov

Dmytro Oleksandrovytš Razumkov (; s. 8. lokakuuta 1983) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi vuonna 2019 Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana ja vuosina 2019–2021 Verh’ovna Radan puhemiehenä. Vuonna 2021 Verh’ovna Rada poisti hänet puhemiehen virasta, ja Kansan palvelija erotti hänet puolueen jäsenyydestä, minkä jälkeen hän perusti oman parlamenttiryhmänsä.
Razumkov syntyi Berdytšivissä. Hän opiskeli kansainvälisiä taloudellisia suhteita Kiovan kansallisessa yliopistossa ja oikeustiedettä Ukrainan valtion veroviraston kansallisessa yliopistossa. Vuosina 2006–2010 hän oli alueiden puolueen jäsen.
Razumkov toimi Volodymyr Zelenskyin presidentinvaalikampanjan poliittisena neuvonantajana vuoden 2019 presidentinvaalissa, jonka Zelenskyi voitti. Razumkov valittiin Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajaksi, ja saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan puolueen maanlaajuisen listan ensimmäinenä. Elokuussa 2019 hänet valittiin Verh’ovna Radan puhemieheksi 382 äänellä. Marraskuussa 2019 hän erosi puolueen puheenjohtajuudesta, ja hänen seuraajakseen valittiin Oleksandr Kornijenko.
Lokakuussa 2021 Verh’ovna Rada päätti poistaa Razumkovin puhemiehen virasta neljä päivää sen jälkeen, kun Zelenskyi oli todennut ettei hän ole enää ”tiimimme jäsen”. Hänen tilalleen valittiin puhemieheksi Ruslan Stefantšuk. Razumkov on sittemmin istunut sitoutumattomana kansanedustajana. Marraskuussa 2021 hän ilmoitti perustavansa uuden parlamenttiryhmän nimeltä Rozumna Polityka (, ’älykästä politiikkaa’), jonka jäseniksi liittyi 21 edustajaa Kansan palvelija -puolueesta, kaksi Batkivštšynasta ja kaksi sitoutumatonta. Myöhemmin hän ilmoitti perustavansa puolueen.
Berkeleyn piirikunta (Länsi-Virginia)

Berkeleyn piirikunta () on Yhdysvaltojen Länsi-Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 122 076 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Martinstownin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1772.
Väestö.
Vuonna 2020 Berkeleyn piirikunnan 122 076 asukkaasta valkoisia oli 87,7 %, mustia 7,9 %, aasialaisia 1,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Morganin piirikunta (Länsi-Virginia)

Morganin piirikunta () on Yhdysvaltojen Länsi-Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 063 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Berkeley Springsin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1820.
Väestö.
Vuonna 2020 Morganin piirikunnan 17 063 asukkaasta valkoisia oli 96,5 %, mustia 0,9 %, aasialaisia 0,4 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. Vuonna 2019 1,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Jon Lilletun

Jon Lilletun (23. lokakuuta 1945 Vossestrand – 21. elokuuta 2006) oli norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuodesta 1989 kuolemaansa saakka vuonna 2006 ja toimi Norjan opetus-, kirkko- ja tutkimusministerinä vuosina 1997–2000. Hän vaikutti 1990-luvulla puolueen 2. varapuheenjohtajana merkittävästi siihen, että kristillinen kansanpuolue muuttui liberaalimmaksi ja avoimemmaksi muillekin kuin uskovaisille äänestäjille. Vuonna 2004 Valgerd Svarstad Hauglandin luovuttua puolueen puheenjohtajuudesta Lilletunia pidettiin vahvimpana ehdokkaana tämän seuraajaksi, mutta hän kieltäytyi. Lilletun kuoli syöpään vuonna 2006.
Dongfang meiren

Dongfang meiren () on taiwanilainen oolong-tee. 
Kertoman mukaan teelaatu sai alkunsa 1930-luvulla, kun teenviljelijä palasi pellolleen matkalta palattuaan ja huomasi, että tuholaiset olivat syöneet suurimman osan teestä. Tästä huolimatta viljelijä päätti korjata sadon ja huomasi, että teen aromi oli poikkeuksellisen hyvä. Paikallinen kauppias ihastui myös teehen ja tarjoutui maksamaan siitä tuplahinnan.
Teellä on useita nimiä. Tarinan mukaan kun teen keksinyt viljelijä kertoi myöhemmin muille kyläläisille saaneensa tuplahinnan teestä, nämä pitivät kertomusta kerskailuna, minkä vuoksi teestä käytetään hakka-kiinaksi nimeä 椪風茶 ("phong-fûng chhà", kirjaimellisesti: 'kerskailutee'). Muita nimiä ovat "valkokärkinen oolong" ja "samppanja-oolong".
Dongfang meiren -teetä valmistetaan hieman eri tavalla kuin muita oolong-laatuja: ensinnäkin veden lämpötila on selkeästi viileämpi (80–85 °C) ja toiseksi lehtiä haudutetaan pidempään. Muiden oolong-teelaatujen tavoin lehtiä voidaan käyttää uudelleen useampaan kertaan.
Ivan Bakanov

Ivan Hennadijovytš Bakanov (; s. 2. toukokuuta 1975) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi Ukrainan turvallisuuspalvelun johtajana vuosina 2019–2022. Hän on aiemmin toiminut Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana vuosina 2017–2019. Bakanov on Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskyin lapsuudenystävä, ja he työskentelivät yhdessä Kvartal 95 -tuotantoyhtiössä.
Bakanov nimitettiin turvallisuuspalvelun varajohtajaksi toukokuussa 2019; edellinen johtaja Vasyl Hrytsak jäi samalla virkavapaalle, ja Bakanov toimi virkaatekevänä johtajana. Hänet ylennettiin luutnantiksi, jotta hän saisi pääsyn salaiseksi luokiteltuun tietoon. Hänet nimitettiin turvallisuuspalvelun johtaksi elokuussa 2019.
Bakanov katosi Kiovasta 24. helmikuuta 2022 Venäjän hyökkäyksen alettua, eikä häneen saatu yhteyttä ainakaan kolmeen päivään. Zelenskyi erotti Bakanovin 17. heinäkuuta 2022.
Yrjönnauha

Yrjönnauha () on venäläisen Pyhän Yrjön ritarikunnan ristin nauha, josta on Venäjällä 2000-luvulla tullut tärkeä kansallinen symboli.
Nauha on peräisin Katariina II:n perustaman Pyhän Yrjön ritarikunnan tunnuksista. Sisällissodan aikana sitä käyttivät valkoiset ja toisen maailmansodan aikana Andrei Vlasovin kollaboraattorit ja Donin ja Kubanin kasakat, jotka taistelivat natsi-Saksan puolella. Neuvostoliitto otti nauhan käyttöön Kunnian mitalissa 1943 ja myöhemmässä kunniamerkissä "Voitto Saksasta suuressa isänmaallisessa sodassa 1941–1945".
Voitonpäivänä 9. toukokuuta niillä juhlistetaan toisen maailmansodan loppumista ja voittoa Natsi-Saksasta. Voitonpäivästä kehittyi 2000-luvulla maan tärkein juhlapäivä ja yrjönnauhasta Venäjän sotilasylpeyden tunnus ja yksi maan tärkeimmistä symboleista.
2014 alkaneessa Ukrainan sodassa venäläismieliset separatistit ottivat sen yhdeksi tunnuksistaan. Kriisi nosti yrjönnauhan merkitystä entisestään ja sen käyttö myös arkisemmissa yhteyksissä lisääntyi räjähdysmäisesti. Voitonpäivän alla 2014 14 000 vapaaehtoista nuorta jakoi yksin Moskovassa neljä miljoonaa ilmaista yrjönnauhaa. Nauhoilla on koristeltu katukuvaa, auton antenneja ja mainostettu kaupallisia tuotteita.
Ukrainalainen pilkkanimi nauhan kantajille on "koloradot" viitaten musta-oranssiraitaiseen coloradonkuoriaiseen, joka levisi 1950-luvulla Yhdysvalloista Neuvostoliittoon.
Vuonna 2017 Ukraina teki yrjönnauhan julkisesta käytöstä osin rangaistavaa. Kielto ei koskenut muun muassa sotaveteraaneja.
Oleksandr Kornijenko

Oleksandr Serhijovytš Kornijenko (; s. 12. toukokuuta 1984) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Verh’ovna Radan 1. varapuhemiehenä lokakuusta 2021 lähtien. Vuosina 2019–2021 hän toimi Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana.
Kornijenko opiskeli Kiovan polyteknisessä instituutissa ja Wiesbadenin psykoterapia-akatemiassa Saksassa. Hän on työskennellyt journalistina, rockyhtye Kryh’itka Tsah’esin managerina sekä nuorisojärjestöjen puheenjohtajana. Vuosina 2010–2019 hän toimi bisnesvalmentajana ja kehityskonsulttina. Vuoden 2015 paikallisvaalien aikana hän toimi Mykolajivin pormestariksi valitun Oma apu -puolueen Oleksandr Senkevytšin kampanjan taustajoukoissa.
Vuoden 2019 presidentinvaalissa Kornijenko oli presidentiksi valitun Volodymyr Zelenskyin kampanjatiimissä. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Kansan palvelija -puolueen maanlaajuisen listan seitsemäntenä. Marraskuussa 2019 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi.
Lokakuussa 2021 Kornijenko valittiin Verh’ovna Radan 1. varapuhemieheksi 256 äänellä. Hänen seuraajakseen Kansan palvelija -puolueen puheenjohtajana valittiin marraskuussa 2021 Olena Šuljak.
Artem Datsyšyn

Artem Viktorovytš Datsyšyn (; 26. tammikuuta 1979 H’erson – 17. maaliskuuta 2022 Kiova) oli ukrainalainen balettitanssija.
Datsyšyn valmistui vuonna 1997 Kiovan koreografisesta valtionkoulusta Valeri Parsegovin luokalta. Hän sai vuonna 1996 kolmannen palkinnon kansainvälisessä Serge Lifar -kilpailussa ja vuonna 1998 hopeaa Budapestin kansainvälisessä Rudolf Nurejev -kilpailussa. Vuonna 1997 Datsyšyn pääsi Kiovan kansallisoopperan esiintyjäksi. Hän esiintyi siellä päärooleissa muiden muassa Pjotr Tšaikovskin baleteissa "Joutsenlampi", "Pähkinänsärkijä" ja "Prinsessa Ruusunen" sekä Adolphe Adamin baletissa "Giselle", Ludwig Minkusin baletissa "La Bayadère" ja Sergei Prokofjevin baletissa "Romeo ja Julia". Kansainvälisesti Datsyšyn teki esiintymisiä Saksassa, Japanissa, Itävallassa, Sveitsissä, Libanonissa, Italiassa, Espanjassa, Ranskassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Portugalissa.
Datsyšyn haavoittui 26. helmikuuta 2022 vakavasti Venäjän hyökkäyksessä Ukrainaan ja kuoli viikkoja myöhemmin sairaalassa.
Kalibr

Kalibr viittaa joukkoon venäläisiä ohjuksia, josta on eri versioita.
3M-54 Kalibr/Klub () on lyhyen etäisyyden laivasta ja sukellusveneestä laukaistava meritorjuntaohjus. Ohjuksen kantama on 220–300 kilometriä ja taistelukärki voi painaa . Ohjus on ollut käytössä vuodesta 1987. "Klub" viittaa vientiversioon, jossa on lyhyempi kantama.
3M-14 Kalibr tai Biryuza () on maahyökkäykseen tarkoitettu risteilyohjus. Ohjuksen kantamaksi on arvioitu 1 500–2 500 kilometriä. Ohjuksen taistelukärki voi painaa . Ohjus laukaistaan mereltä ja se on ollut Venäjän laivaston käytössä vuodesta 2014.
Kamin-Kašyrskyi

Kamin-Kašyrskyi () on kaupunki Volynian alueella Ukrainan luoteisosassa. Kaupunki sijaitsee Dneprin sivujoki Prypjatin sivuhaaran Tsyrin varrella, maanteitse noin 130 kilometriä aluekeskus Lutsksta pohjoiseen ja noin 560 kilometriä Kiovasta länteen. 
Kaupunki on maaseutuvaltaisen Kamin-Kašyrskyin piirin (131 123 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 12 519 (2021).
Kaupungista ja sen lähistöstä on löydetty pronssikauden (2 000 eaa.) ja varhaisen rautakauden (700-500-luvut eaa.). Kiovan Rusjin ajasta muistuttaa maavallilla ympäröidyn ihmisasutuksen jäänteet ja hautausmaa. Paikkakunta on mainuttu kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1196, kun Volynian ruhtinas Roman Mstyslavitš rakensi linnoituksen rajojen suojaksi. Myöhemmin siellä oli nimellä Košer ja Kašyrsk tunnettu linnoitettu asutus. Se mainitaan Galitsian ja Volnian kroniikoissa nimellä Kamenets ja Kamen. (kesken)
Georgi Sviridov

Georgi Vasiljevitš Sviridov (; 16. joulukuuta 1915 Fatež, Kurskin kuvernementti – 6. tammikuuta 1998 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.
Sviridov opiskeli 1930-luvun alussa Leningradissa Mihail Judinin johdolla ja sitten Dmitri Šostakovitšin johdolla Leningradin konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1941. Hänen muiden opettajiensa joukossa olivat Isai Braudo ja Pjotr Rjazanov. Vuonna 1945 Sviridov aloitti esiintymisen pianistina, mutta tämä työ osoittautui vähemmän merkitykselliseksi hänen urallaan, sillä hänen huomionsa alkoi kasvavissa määrin kiinnittyä säveltämiseen. Hän sävelsi kattavan näyttämö-, orkesteri-, kamari- ja vokaalimusiikkiteosten tuotannon, joka ilmentää suurilta osin tunnusomaisen venäläistä tyyliä. Teokset ovat tuoneet Sviridoville tunnustusta johtavana venäläisen musiikin 1900-luvun puolestavälistä loppupuolelle ulottuvan ajanjakson vaikuttajana.
Sviridovin tuotannossa merkittävässä osassa ovat hengelliset teokset, joiden säveltämisen hän aloitti vuonna 1969. Hänen säveltämänsä hengellisten kappaleiden sarja, viimeiseksi teokseksi jäänyt "Pesnopenija i molitvy" (Песнопения и молитвы) on koottu pääosin vuosina 1988–1992. Syyskuussa 1997 Sviridov valitsi kappaleista versiot, jotka tulisivat lopullisen kokoelman osiksi; hän teki vielä viimeisiä muokkauksia nuotteihin, mutta tämä työ jäi kesken säveltäjän kuollessa vuonna 1998.
Sviridov sai 19-vuotiaana Neuvostoliiton säveltäjäliiton jäsenyyden ja 54-vuotiaana Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.
Vladimir Kolokoltsev

Vladimir Aleksandrovitš Kolokoltsev (; s. 11. toukokuuta 1961 Nižni Lomov, Penzan alue) on venäläinen poliitikko. Siviiliammatiltaan hän on poliisi.
Kolokoltsev liittyi Neuvostoliiton sisäministeriön palvelukseen vuonna 1982 ja sai ensimmäisen nimityksensä Moskovaan laitokselle, jonka toimenkuvaan kuului diplomaattisen edustuston suojeleminen. Vuonna 1985 hän pääsi Neuvostoliiton sisäministeriön korkeamman politiikan kouluun, josta hän valmistui vuonna 1989. Kolokoltsev eteni urallaan Moskovan poliisipiireissä, kunnes sai vuonna 2007 siirron poliisipäälliköksi Orjolin alueelle. Vuonna 2009 hän palasi Moskovaan, ja 7. syyskuuta 2009 hän sai nimityksen Moskovan poliisipäälliköksi. 10. kesäkuuta 2010 hänet ylennettiin poliisin kenraaliluutnantiksi.
21. toukokuuta 2012 Kolokoltsev sai nimityksen Venäjän sisäministeriksi. Häntä edelsi tässä tehtävässä Rašid Nurgalijev. Vuonna 2013 Kolokoltsev ilmaisi tukensa kuolemanrangaistuksen käyttöön palautukselle. Vuonna 2018 Yhdysvallat lisäsi Kolokoltsevin ja 23 muuta venäläistä virkamiestä pakotelistalleen.
Berezan (saari)

Berezan () on saari Ukrainassa Dnepr- ja Etelä-Bug-jokien jokisuulahdessa. Se kuuluu hallinnollisesti Mykolajivin alueeseen.
Saaren pinta-ala on noin 30 hehtaaria, se on 890 metriä pitkä ja leveimmillään 485 metriä. Saari on 4–6 metriä, eteläosistaan enimmillään 20 metriä merenpinnan yläpuolella.
Historia.
Nykyiselle Berezanin saarelle perustettiin 600-luvulla eaa. antiikin kreikkalainen kauppa-asema Borysthenes, joka myöhemmin siirrrettiin manterereelle Olbian kaupungiksi tai tuli sen alaisuuteen. Tuohon aikaan saari oli niemi. Kiovan Rusin aikoina saarella oli slaavilainen asutuskeskus. Berezan oli aikoinaan pysähdyspaikka viikinkien idäntiellä.
Saari on ollut paitsi matkailukohde, myös pysyvä arkeologinen keskus, joka on vetänyt puoleensa arkeologeja, geologeja ja maantieteilijöitä. Berezanilla ei ole pysyvää ihmisasutusta. Se sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Otšakivin kaupungista. Elokuussa 1968 saarelle pystytettiin siellä vuonna 1906 ammutun luutnantti Pjotr Šmidtin muistolle omistettu obeliski. Muistomerkki on pysynyt Berezanin saaren symbolina kuntonsa heikkenemisestä huolimatta.
Ljudmyla Monastyrska

Ljudmyla Viktorivna Monastyrska (; s. 25. toukokuuta 1975 Kiova) on ukrainalainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Monastyrska opiskeli Kiovan konservatoriossa. Hän teki Kiovan-debyyttinsä esiintymällä Tatjanan roolissa Pjotr Tšaikovskin oopperassa "Jevgeni Onegin" vuonna 1996. Monastyrska kiinnitettiin Kiovan kansallisoopperan pääsopraanoksi vuonna 1998. Hänellä on ollut siellä rooleja muiden muassa Tšaikovskin, Giuseppe Verdin, Amilcare Ponchiellin ja Pietro Mascagnin teosten esityksissä. Kansainvälisen uransa hän aloitti vuonna 2010 tulkitsemalla Giacomo Puccinin "Toscan" nimiroolin Deutsche Oper Berlinissä ja Puccini-festivaalilla.
Monastyrska teki Royal Opera House -debyyttinsä vuonna 2011 Verdin "Aida"-oopperan nimiroolissa. Hän on esiintynyt myös muun muassa La Scalassa, Pariisin oopperassa, Gran Teatre del Liceussa, Teatro San Carlossa ja Bayerische Staatsoperissa. Hän on tehnyt myös konserttiesiintymisiä, joissa hänen ohjelmistoonsa on kuulunut esimerkiksi Verdin "Requiem".
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Anna Netrebko menetti roolinsa New Yorkin Metropolitan-oopperassa roolinsa Puccinin "Turandotin" esityksessä. Hänen tilalleen esitykseen nimitettiin Monastyrska. Monastyrska oli tehnyt Metropolitan-debyyttinsä vuonna 2012 Verdin "Aidan" nimiroolissa, jossa hän oli jälleen esiintynyt siellä vuonna 2014.
Ilmari Sipilä

Ilmari Sipilä (29. lokakuuta 1893 Jämsä – 25. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Sipilän vanhemmat olivat maanviljelijä Salomon Sipilä ja Ruusa Lahnamäki ja puoliso vuodesta 1926 Elin Pihlström. Ylioppilaaksi Sipilä tuli vuonna 1914 Heinolassa ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1919. Hän toimi sitten tuotannon parissa Jämsänkosken paperitehtaalla. Oltuaan teknillisen johtajan apulainen sekä Jämsänkoskella että Myllykosken paperitehtaalla Sipilästä tuli vuonna 1925 Simpeleen paperitehtaan teknillinen johtaja ja seuraavana vuonna tehtaan johtaja.
Sipilä toimi Simpeleen tehtaan johtajana eli isännöitsijänä peräti kolmenkymmenenkuusi vuotta, aina vuoteen 1963 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Tuona aikana tehdas kehittyi huomattavasti, vaikka se ei ollutkaan omistajansa Yhtyneiden Paperitehtaiden ykkösinvestointikohde eivätkä siellä tehdyt uudistukset tuotannon ja laadun lisäämiseksi tehneet siitä täysin kilpailukykyistä suurempien yksiköiden kanssa. Tehtaan paikallisjohtajana Sipilällä oli huomattava määrä alueellisia luottamustehtäviä ja vaikutusvaltaa. Hän oli Simpeleen kunnanvaltuutettu, mutta toimi myös esimerkiksi Simpeleen kirkon rakennustoimikunnassa. Hän oli myös Yhtyneiden Paperitehtaiden hallintoneuvoston ja johtokunnan jäsen ja kuului Suomen paperitehtaiden yhdistyksen ja Suomen kartonkiyhdistyksen hallituksiin. Teollisuusneuvoksen arvonimen Sipilä sai vuonna 1957.
Future On A Plate

Future On A Plate on indie rock/pop-yhtye Underwater Sleeping Societyn 19. marraskuuta 2004 julkaistu debyyttialbumi.
All Other Lights Go Out

All Other Lights Go Out on indie rock/pop-yhtye Underwater Sleeping Societyn 31. tammikuuta 2007 julkaistu toinen studioalbumi.
The Dead Vegas

The Dead Vegas on indie rock/pop-yhtye Underwater Sleeping Societyn 15. lokakuuta 2008 julkaistu kolmas studioalbumi.
Instrumental Health Care

Instrumental Healthcare on indie rock/pop-yhtye Underwater Sleeping Societyn 7. lokakuuta 2016 julkaistu neljäs studioalbumi.
Kuusi kuvaa

Kuusi kuvaa on Yle Radio 1:n vuosina 2014–2024 tuottama ohjelmasarja, jossa omilla aloillaan tunnetut suomalaiset kertovat elämästään valitsemiensa valokuvien pohjalta. Noin 43 minuutin mittaisten jaksojen kuvat ovat nähtävillä Ylen verkkosivuilla, joilla on artikkeli haastateltavan elämästä ja urasta. Kuvia on viisi, ja kuudennen ”vielä ottamattoman” kuvan haastateltava saa jakson lopulla kuvitella ja kertoa sen myötä sanoin, millaisena hän näkee jäljellä olevan elämänsä. Kuvista kerrotaan haastattelujen kuluessa niin, ettei niiden etsiminen verkosta ole välttämätöntä tarinan seuraamiseksi.
Syyskuussa 2014 alkaneen viikoittaisen ohjelmasarjan haastateltavat ovat olleet pääasiassa pitkän uran tehneitä eri kulttuuri- ja tieteenalojen edustajia. Haastattelijoina ovat toimineet muun muassa Eve Mantu, Lea Froloff, Rita Trötschkes, Tommi Kokkonen, Juho Kankaanpää, Meeri Ylä-Tuuhonen, Jaakko Laakso, Mirva Lahtimaa, Teresia Jokinen, Vesa Kytöoja ja Jonni Roos.
"Kuusi kuvaa" -sarjan kukin jakso lähetetään Yle Radio 1:ssä kaksi kertaa. Ensilähetys on sunnuntaisin klo 8.05 ja toinen radiolähetys on tiistaisin klo 20.15. Kaikki jaksot on tallennettu kuunneltavaksi Yle Areenaan. 
Ohjelman jaksoja.
Monia jaksoja on esitetty uusintoina, mutta tässä pyritään luettelemaan vain ensiesitykset.
Vapautusliitto

Vapautusliitto () oli Venäjän tsaarinvaltaa vastustanut salainen yhteenliittymä, johon kuului useita aatelishenkilöitä kuten ruhtinaat Pjotr Dolgorukov, Dmitsi Šahovskoi ja Nikolai Lvov, tiedemiehiä kuten taloustieteilijä Pjotr Struve ja oikeustieteilijä Sergei Muromtsev sekä historioitsija ja myöhemmin perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtaja Pavel Miljukov. Järjestön puheenjohtajana toimi Ivan Petrunkevitš ja sihteerinä sosialistivallankumouksellisiin (SR) kuulunut semstvoissa vaikuttanut tilastotieteilijä Nikolai Annenski. Järjestö perustettiin vuonna 1903 Schaffhausenissa Sveitsissä. Se julkaisi Stuttgartissa ilmestynyttä lehteä "Osvoboždenije" ("Освобождение", ’Vapautus’), jonka päätoimittajana oli Struve. 
Järjestö toimi niin salaisena, ettei jäsenten tietoon saatettu edes johtajien nimiä. Järjestön vaatimuksena oli vallankumous, tsaarin luopuminen vallasta. Vaadittiin sekä ala- että ylähuoneen valitsemista yleisillä ja salaisilla vaaleilla yhtäläisen äänioikeuden perusteella. Lähinnä Pariisissa ilmapiiri oli sellainen, että vaatimuksia voitiin välittää lehdistölle lähinnä varakkaan Petruškevitšin ja ruhtinaiden ansiosta.
Järjestön vastustajista merkittävimmät olivat slavofiilinen sisäministeri Vjatšeslav von Plehwe sekä toisaalta sosiaalidemokraatti V. I. Lenin, jolle vaatimukset eivät riittäneet.
Vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen monet vapautusliiton jäsenet ryhtyivät toimimaan poliittisessa perustuslaillisdemokraattisessa puolueessa ja muissa puolueissa, ja itse vapautusliiton toiminta kävi tarpeettomaksi.
Jana Dementjeva

Jana Myh’ailivna Dementjeva (os. Ryžkova; ; s. 23. lokakuuta 1978 Harkova) on ukrainalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa vuonna 2012.
Dementjeva osallistui kolmiin olympialaisiin. Ateenassa 2004 hän kilpaili pariaironelosessa ja sijoittui loppukilpailussa kolmanneksi mutta menetti mitalin venekuntaan kuuluneen Olena Olefirenkon jäätyä testissä kiinni dopingaineen käytöstä. Pekingissä 2008 Dementjeva sijoittui Kateryna Tarasenkon kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi heidän voitettuaan B-finaalin. Lontoossa 2012 hän voitti olympiakultaa pariaironelosessa Kateryna Tarasenkon, Natalija Dovhodkon ja Anastasija Koženkovan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia.
Dementjeva voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Poznańissa 2009 ja saavutti MM-hopeaa Karapirolla 2010. Hän voitti viisi Euroopan-mestaruutta: pariairokaksikossa vuosina 2008 ja 2011 sekä pariaironelosessa vuosina 2009, 2010 ja 2012. Välivuosien jälkeen hän palasi arvokilpailuihin vuoden 2018 MM-kilpailuissa ja vuoden 2019 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisissä hän saavutti pariaironelosessa pronssia.
Hoppipolla

Hoppipolla () on vuonna 2019 perustettu eteläkorealainen yhtye. Yhtye perustettiin JTBC:n televisio-ohjelman "Superband" aikana ja myös voitti ohjelman. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet I'll, Ha Hyun-sang, Hong Jin-ho sekä Kim Young-so. Yhtyeen nimi tulee Sigur Rósin kappaleesta ”Hoppípolla”, tarkoittaen lätäköihin hyppimistä.
Jäsenet.
Kaikki yhtyeen jäsenet ovat myös aktiivisia sooloartisteja. I'll ja Ha Hyun-sang olivat toimineet laulaja-lauluntekijöinä jo ennen yhtyeen muodostusta ja Hong Jin-ho sekä Kim Young-so esiintyneet myös sooloina.
Kateryna Tarasenko

Kateryna Mykolajivna Tarasenko (; s. 6. elokuuta 1987 Dnipro) on ukrainalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa vuonna 2012.
Tarasenko osallistui kaksiin olympialaisiin. Pekingissä 2008 hän sijoittui Jana Dementjevan kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi heidän voitettuaan B-finaalin. Lontoossa 2012 hän voitti olympiakultaa pariaironelosessa Natalija Dovhodkon, Anastasija Koženkovan ja Jana Dementjevan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia.
Tarasenko saavutti Karapiron MM-kilpailuissa 2010 hopeaa pariaironelosessa. Vuonna 2009 hän saavutti kahdeksikossa EM-pronssia.
Maailmankisat 1990

Maailmankisat järjestettiin vuonna 1990 Helsingissä 27. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Suomen Urheiluliiton järjestämät. Yleisömäärä oli 11 887 maksanutta katsojaa. Kisojen promottorina toimi Kari Wauhkonen. Kisat olivat yleisurheilun GP-sarjan 5. osakilpailu. .
Naiset.
Kisojen parhaana palkittiin korkeushyppääjä Hollis Conway, ja taistelijan palkinnon sai keihäänheittäjä Marko Hyytiäinen..
Anastasija Koženkova

Anastasija Mykolajivna Koženkova (; s. 19. tammikuuta 1986 Kovel) on ukrainalainen kilpasoutaja. Hän voitti pariaironelosessa olympiakultaa vuonna 2012.
Koženkova on osallistunut kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 2012 hän voitti olympiakultaa pariaironelosessa Kateryna Tarasenkon, Natalija Dovhodkon ja Jana Dementjevan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia. Rio de Janeirossa 2016 Koženkova sijoittui pariaironelosessa neljänneksi.
Koženkova voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Poznańissa 2009 ja saavutti MM-hopeaa Karapirolla 2010. Hän voitti Euroopan-mestaruuden pariaironelosessa vuosina 2009, 2010 ja 2023 sekä pariairokaksikossa vuonna 2011. Hän saavutti pariaironelosessa EM-hopeaa vuosina 2018 ja 2024 sekä EM-pronssia vuosina 2016 ja 2019.
Valdemar Scherbakoff

Valdemar (Vladimir) Scherbakoff (27. kesäkuuta 1885 – 30. syyskuuta 1933) oli suomalainen everstiluutnantti.
Scherbakoff tuli Rannikkotykistörykmentti 1:een kapteenina 1919. Hänet ylennettiin majuriksi joulukuussa 1919. Scherbakoff toimi Suomenlinnan Länsi-Mustasaaressa sijainneen Rannikkotykistön aliupseerikoulun johtajana 1922–1923. Hän siirtyi Rannikkotykistörykmentti 1:stä reserviin everstiluutnantin arvoisena 1923.. Scherbakoff toimi sen jälkeen liike-elämässä ja hän oli "Oy Suomalainen Polnaft Ab"-nimisen puolalaisten öljytuotteiden myyntiä harjoittaneen yrityksen toimitusjohtajana.. Hän oli myös saksalaisen Bratislavassa toimineen C. P. Goertzin optillisten välineiden edustajana Suomessa ja omisti "Helsingin Tuontikonttori" nimisen yrityksen. Scherbakoff kuoli 48-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Julkaisuja.
Nimellä "V. Scherbakoff":
Natalija Dovhodko

Natalija Viktorivna Dovhodko (; s. 7. helmikuuta 1991 Kiova) on ukrainalainen kilpasoutaja.
Dovhodko voitti olympiakultaa pariaironelosessa Lontoossa 2012 Kateryna Tarasenkon, Anastasija Koženkovan ja Jana Dementjevan kanssa. Hopeajoukkue Saksa hävisi heille yli kaksi sekuntia. Samana vuonna Dovhodko voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden muutoin samojen joukkuetovereiden kanssa mutta Koženkovan tilalla souti Olha Hurkovska.
Dovhodko voitti pariaironelosen Euroopan-mestaruuden jälleen 2023 sekä sai samassa veneluokassa EM-hopeaa 2024 ja EM-pronssia 2022. Hän on sijoittunut pariaironelosessa lisäksi MM-kilpailuissa neljänneksi 2022 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2021. Hän oli yksikössä EM-kilpailuissa viides 2011 ja 2013.
Dovhodko voitti maailmancupin osakilpailun pariaironelosessa Luzernissa ja Oberschleißheimissa 2012, Zagrebissa 2023 ja Varesessa 2024.
Dovhodko voitti universiadeissa kultaa yksikössä Kazanissa 2013 ja perämiehettömässä nelosessa Gwangjussa 2015. Jälkimmäisissä kisoissa hän sijoittui yksikössä hopealle.
Natalija Dovhodkon isoveli Ivan Dovhodko on soudun maailmanmestari.
Nikolai Tervakorpi

Nikolai Tervakorpi, sukunimi aik. "Tscherbakoff" (1886–1960) oli suomalainen taidemaalari.
Novgorodista kotoisin ollut Nikolai Tervakorpi asui Suomessa viimeksi Hyvinkäällä. Hän oli tunnettu erityisesti Laatokka-aiheisista merimaalauksistaan. Vuosina 1919–1939 hän asui Laatokan rannalla Pyhäjärven Sortanlahden kylässä.
Aleksei Šidlovski

Aleksei Nikolajevitš Šidlovski (, s. 19. marraskuuta 1972) on venäläinen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 19,65 metriä heinäkuulta 1996.
Šidlovski voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1991 tuloksella 18,40. Hän edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa 1996, muttei selviytynyt finaaliin.
Assumpta Serna

Assumpta Serna (s. 1957 Barcelona) on espanjalainen näyttelijä.
Serna on esittänyt naispääosaa Pedro Almodóvarin elokuvassa "Matador" (1986). Muita filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa "Suloiset hetket" ("Dulces horas", 1982), "Villi orkidea" ("Wild Orchid", 1990), "Shooter" ("The Shooter", 1995) ja "Noitapiiri" ("The Craft", 1996).
Zirkoniumnitraatti

Zirkoniumnitraatti (Zr(NO3)4) on zirkonium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden zirkoniumyhdisteiden valmistamiseen, analyyttisenä reagenssina ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa zirkoniumnitraatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan kidevedellinen pentahydraatti [Zr(NO3)4·5H2O]. Zirkoniumnitraatti liukenee veteen ja liuos on hieman hapan. Aine liukenee myös etanoliin. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa zirkoniumdioksidiksi.
Zirkoniumnitraatin pentahydraattia valmistetaan zirkoniumdioksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. Kidevedetöntä yhdistettä saadaan zirkonium(IV)kloridin ja dityppipentoksidin reaktiolla.
ZrO2 + 4 HNO3 → Zr(NO3)4 + 2 H2O
Zirkoniumnitraattia käytetään zirkoniumyhdisteiden valmistamiseen ja analyyttisenä reagenssina. Zirkoniumnitraatti reagoi aromaattisten yhdisteiden kanssa nitraten ne.
Jevgeni Paltšikov

Jevgeni Andrejevitš Paltšikov (, s. 12. lokakuuta 1968) on venäläinen kuulantyöntäjä. Hänen ennätyksensä on 20,94 metriä toukokuulta 1994.
Paltšikov saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1987 hopeaa tuloksella 18,16. MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui neljänneksi ja sisäratojen EM-kilpailuissa 1994 seitsemänneksi. Vuonna 1996 Paltšikov voitti Venäjän mestaruuden tuloksella 19,71. Samana vuonna hän edusti Venäjää Atlantan kesäolympialaisissa, muttei selviytynyt finaaliin.
H’otynin linnake

H’otynin linnake () on Ukrainassa Dnestrjoen varrella sijaitseva keskiaikainen linna, joka perustettiin alun perin vartioimaan Kiovan Rusin rajaa.
Linnassa on kuvattu useita venäläisiä elokuvia, esimerkiksi "Robin Hoodin nuolet" ja "D’Artagnan ja kolme muskettisoturia".
Syvissä vesissä (vuoden 2022 elokuva)

Syvissä vesissä () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen eroottinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Adrian Lyne. Se perustuu Patricia Highsmithin romaaniin "Syvissä vesissä", jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Zach Helm ja Sam Levinson. Elokuvan pääosia esittävät Ben Affleck ja Ana de Armas. Se on Lynen ensimmäinen elokuva 20 vuoteen, viimeisimmän olleen vuoden 2002 "Kohtalokas syrjähyppy".
"Syvissä vesissä" julkaistiin Hulu-palvelussa 18. maaliskuuta 2022. Se sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta.
Svjatoslav Myh’ailjuk

Svjatoslav Jurijovytš Myh’ailjuk (, s. 10. kesäkuuta 1997 Tšerkasy) on ukrainalainen koripalloilija.
Elämä ja urheilu-ura.
Myh’ailjuk aloitti uransa kotimaassaan ja pelasi Tšerkaski Mavpyssä vuosina 2012–2014. Vuosina 2014–2018 hän pelasi yhdysvaltalaisessa Kansasin yliopistossa, ja Los Angeles Lakers varasi hänet NBA:han 47. vuorolla. Myh’ailjuk pelasi ensimmäisen NBA-kautensa Lakersissa ja sen kehityssarjan-farmijoukkueessa. Tämän jälkeen hän on edustanut Detroit Pistonsia, Oklahoma City Thunderia ja Toronto Raptorsia. Myh’ailjuk on edustanut urallaan myös Ukrainan miesten maajoukkuetta muun muassa vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
Osvoboždenije

Osvoboždenije (, ’Vapautus’) oli Stuttgartissa Saksassa vuosina 1903–1905 ilmestynyt venäjänkielinen aikakauslehti, joka toimi vallankumouksellisen mutta ei-sosialistisen Vapautusliiton ("Sojuz osvoboždenija") äänenkannattajana. Lehden tarkoituksena oli levittää Vapautusliiton tavoitteita Euroopassa ja etenkin vallankumopuksen välttämättömyyttä. Lehden päätoimittajana oli taloustieteilijä Pjotr Struve, jonka isoisä oli tunnettu tähtitieteilijä Friedrich Georg Wilhelm von Struve. Venäjän tsaarin Nikolai II:n taantumuksellinen sisäministeri Vjatšeslav von Plehwe ryhtyi taistelemaan Vapautusliittoa vastaan Venäjän valtiollisen rahoituksen turvin koko eurooppalaisen lehdistön voimalla ja onnistui saamaan Württembergin osavaltiohallituksen kieltämään lehden ja tutkimaan saksalaisten poliisien avulla lehden toimituksen. Struve siirsi tällöin lehden toimituksen Pariisiin. Lehti lakkautui Venäjän vuoden 1905 vallankumoukseen, jolloin oppositio sai osittaisen toimintavapauden maan sisällä.
Sylvester Gozzolini

Pyhä Sylvester Gozzolini (1177 Osimo, Marche, Italia – 26. marraskuuta 1267 Monte Fano, Fabriano, Italia) oli italialainen aatelinen, apotti ja pyhimys. Hän opiskeli lakia Bolognassa ja Paduassa mutta vastoin isänsä tahtoa vaihtoi opinnot teologiaan. Sylvester Gozzolinista tuli kanoni Italian Osimossa ja hän menestyi niin hyvin että paikallinen piispa tuli kateelliseksi hänelle. Täytettyään 50 vuotta hän vetäytyi erakoksi 30 mailin päähän Osimosta ja eli siellä köyhyydessä ja epämukavuudessa kunnes sai paremman erakkomajan. Hän sai ilmestyksen pyhästä Benedictus Nursialaisesta vuonna 1231 ja perusti benediktiiniläisyhteisön Italian Monte Fanolle seuraten pyhän Benedictuksen luostarisääntöä. Paavi Innocentius IV hyväksyi vuonna 1247 Sylvester Gozzolinin yhteisön eli sylvestriinit tai siniset benediktiinit. Hän perusti 25 luostaria Italiassa ja kuoli 90-vuotiaana. Sylvester eli seuraavien 14 paavien hallintokausien aikana: Aleksanteri III (1159–1181), Lucius III (1181–1185), Urbanus III (1185–1187), Gregorius VIII (1187), Klemens III (1187–1191), Celestinus III (1191–1198), Innocentius III (1198–1216), Honorius III (1216–1227), Gregorius IX (1227–1241), Celestinus IV (1241), Innocentius IV (1243–1254), Aleksanteri IV (1254–1261), Urbanus IV (1261–1264) ja Klemens IV (1265–1268). Paavi Klemens IV julisti hänet autuaaksi 1260-luvulla ja paavi Klemens VIII julisti hänet pyhimykseksi 1598. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 26. marraskuuta. 
Sylvester Gozzolinia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
Kaalilaatikko

Kaalilaatikko on perinteinen suomalainen uunissa valmistettu laatikkoruoka, joka on tyypillisesti valmistettu kaalista, jauhelihasta, riisistä sekä lisämausteista, kuten sipulista, meiramista ja pienestä määrästä siirappia. Kaalilaatikko tarjoillaan yleensä puolukkahillon, nykyisin myös porkkanaraasteen ja raejuuston kanssa.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2022

Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2022 järjestettiin Belgradissa, Serbiassa 18.–20. maaliskuuta.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Alla Tšerkasova

Alla Kostjantynivna Tšerkasova ( (s. 5. toukokuuta 1989 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen naispainija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
63–75 kilogramman painoluokissa kilpaillut Tšerkasova voitti olympiapronssia Tokiossa 2020, maailmanmestaruuden Budapestissa 2018, MM-pronssia Moskovassa 2010 ja viisi EM-mitalia joiden joukossa mestaruus Bukarestista 2019. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Tšerkasova sijoittui 11:nneksi.
Olena Sadovnytša

Olena Anatolijivna Sadovnytša (, s. 4. marraskuuta 1967 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja ja olympiamitalisti.
Sadovnytša saavutti Ukrainan joukkueessa joukkuekilpailun olympiahopeaa Sydneyssä 2000 ja yksilökilpailun olympiapronssia Atlantassa 1996. Atlantassa hän oli joukkuekilpailussa viides ja Sydneyssä yksilökilpailussa 21:s. Lisäksi Sadovnytša ylsi joukkuekilpailussa MM-hopealle Victoriassa 1997. EM-kilpailuista hän voitti kaksi mitalia, sisäjousiammunnan MM-kilpailuista yhden ja sisäjousiammunnan EM-kilpailuista neljä mitalia.
X (vuoden 2022 elokuva)

X on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja leikannut Ti West. Sen pääosia esittävät Mia Goth, Jenna Ortega, Martin Henderson, Brittany Snow, Owen Campbell, Stephen Ure ja Scott Mescudi. Elokuva sijoittuu 1970-luvun Teksasiin, ja seuraa joukkoa nuoria pornoelokuvantekijöitä, jotka joutuvat paikallisen tilan iäkkään pariskunnan uhreiksi.
"X" sai maailmanensi-iltansa South by Southwest -tapahtumassa 13. maaliskuuta 2022. Suomen ensi-iltansa se sai 25. maaliskuuta 2022. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka kiittivät eritysesti sitä miten elokuva kunnoittaa klassisia slasher-elokuvia.
Elokuvan esiosa "Pearl" (2022) kuvattiin salassa samaan aikaan ensimmäisen elokuvan kanssa. Jatko-osa "MaXXXine" on kehitysvaiheessa.
Ivan Petrunkevitš

Ivan Iljitš Petrunkevitš (; 7. tammikuuta 1844 Tšernigov, Venäjän keisarikunta – 14. kesäkuuta 1928 Praha, Tšekkoslovakia) oli venäläinen, Tšernihivissä nykyisen Ukrainan alueella syntynyt lainoppinut, joka osallistui Vapautusliiton perustamiseen 1903 Schaffhausenissa ja toimi järjestön puheenjohtajana. Hän oli vuoden 1905 vallankumouksen keskeisiä vaatijoita Venäjällä Tsushiman tappion jälkeen, ja oli vaatimassa vaati tsaarilta perustuslaillista demokratiaa. Tsaari Nikolai II pysyi vallassa, mutta poliittiset puolueet saivat joltisenkin toimintavapauden. Petrunkevitš oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohenkilöitä ja tuli valituksi ensimmäiseen kansanedustuslaitokseen, Venäjän duumaan Tverin edustajana, ja vuonna 1906 hän piti ensimmäisen parlamenttipuheensa, jossa vaati poliittisen vapautuksen välttämättömyyttä. Hän joutui väistymään lokakuun vallankumouksen yhteydessä Venäjältä 1918.
Pasi Virtanen (pesäpalloilija)

Pasi Virtanen (s. 13. maaliskuuta 1964 Pori) on suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja.
Pelaajaura.
Virtasen kasvattajaseura on Ulvilan Pesä-Veikot. Pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä hän edusti Kankaanpään Mailaa ja Hyvinkään Tahkoa. Hyvinkään Tahkossa pelatessaan hän saavutti kolme SM-pronssia kaudella 1987, kaudella 1989 ja kaudella 1990. Virtanen pelasi kaksi Liitto–Lehdistö-ottelua vuosina 1985 ja 1987. Virtanen pelasi 180 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 13 kunnaria ja 107 tavallista juoksua, toi 76 juoksua ja keräsi 610 kärkilyöntipistettä. Virtanen pelasi 21 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi 18 tavallista juoksua, toi seitsemän juoksua ja keräsi 66 kärkilyöntipistettä. Virtanen pelasi 41 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 13 tavallista juoksua, toi 11 juoksua ja keräsi 111 kärkilyöntipistettä.
Pelinjohtajaura.
Virtanen toimi Tahkon pelinjohtajana kaudet 1996–2000. Hyvinkään Tahko saavutti hänen alaisuudessaan kaksi SM-hopeaa kaudella 1996 ja kaudella 1999. Kaudella 1996 hänet valittiin myös Vuoden pelinjohtajaksi. Kaudet 2001–2002 Virtanen toimi Kiteen Pallon pelinjohtajana. Kaudella 2001 Kiteen Pallo saavutti hänen alaisuudessaan SM-hopean. Kauden 2003 Virtanen toimi Kinnarin Pesiksen pelinjohtajaksi. Kinnarin Pesis saavutti SM-hopean ja Virtanen valittiin toisen kerran pelinjohtourallaan Vuoden pelinjohtajaksi. Virtanen toimi Hyvinkään Tahkon pelinjohtajana myös kaudet 2004–2005 ja 2011–2013.
Horacio Gutiérrez

Horacio Tomás Gutiérrez (s. 28. elokuuta 1948 Havanna) on kuubalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut pianisti.
Gutiérrez sai varhaisimman pianonsoiton opetuksensa äidiltään, joka itse oli pianisti. Gutiérrezin ensimmäinen muodollinen opettaja oli César Pérez Sentenat. Gutiérrez aloitti esiintymisen yleisön edessä 4-vuotiaana, ja 11-vuotiaana hän esiintyi Havannan sinfoniaorkesterin solistina Joseph Haydnin D-duuripianokonserton esityksessä. Hän muutti perheineen vuonna 1961 Yhdysvaltoihin ja opiskeli Los Angelesissa Sergei Tarnowskyn johdolla. Myöhemmin hän suoritti opinnot Juilliard Schoolissa Adele Marcusin johdolla ja täydensi opintojaan William Masselosin opastuksella.
Vuonna 1966 Gutiérrez nähtiin ensimmäisen kerran Yhdysvaltain televisiossa, kun hän esiintyi "Young People's Concerts" -konserttisarjassa Leonard Bernsteinin kanssa. 23. elokuuta 1970 hän teki ammattimaisen debyyttinsä Los Angelesin filharmonikkojen solistina Sergei Rahmaninovin 3. pianokonserton esityksessä Zubin Mehtan johtaessa orkesteria. Samana vuonna hän sai hopeaa kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa. Sittemmin Gutiérrez on esiintynyt säännöllisesti maailman johtaviin kuuluvien orkesterien kanssa; näihin ovat kuuluneet keskeiset Lontoon sekä Yhdysvaltain orkesterit, Berliinin filharmonikot ja Concertgebouw-orkesteri. Hän on tehnyt yhteistyötä eri jousikvartettien kanssa ja esiintynyt säännöllisesti solistina Mostly Mozart -festivaalilla.
Gutiérrez on tehnyt levytyksiä EMI:lle, Telarcille ja Chandos Recordsille. Hän toimi vuosina 1996–2003 professorina Houstonin yliopistossa ja aloitti sittemmin opettamisen Manhattan School of Musicissa. Hänelle myönnettiin Emmy-palkinto neljännestä esiintymisestään Chamber Music Society of Lincoln Centerin kanssa. Hän sai myös Avery Fisher -palkinnon vuonna 1982. Gutiérrez on levyttänyt sellaisten säveltäjien kuin Rahmaninovin, Johannes Brahmsin, Pjotr Tšaikovskin, Sergei Prokofjevin ja George Perlen teoksia. Hän on edistänyt aikansa yhdysvaltalaisten säveltäjien teosten näkyvyyttä. Hän esimerkiksi esitti William Schumanin pianokonserton säveltäjän 75-vuotispäivän kunniaksi 92nd Street Y -keskuksessa ja tulkitsi André Previnin pianokonserton säveltäjän itsensä johdolla New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Gutiérrez on usein sisällyttänyt resitaaliohjelmiinsa George Perlen sävellyksen "Phantasyplay" ja Perlen hänelle omistaman yhdeksän bagatellin sarjan.