tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sandie Toletti

Sandie Toletti (s. 13. heinäkuuta 1995 Bagnols-sur-Cèze) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 69 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Toletti edusti vuoteen 2020 saakka kotimaassaan Montpellieria. Sitten hän siirtyi espanjalaisseura Levanteen. Kesästä 2022 alkaen hän on edustanut Espanjassa Real Madridia.
Toletti voitti Ranskan joukkueessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2012 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013 sekä saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2013. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 avauskokoonpanossa neljä ottelua ja tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi kolme ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle.
Shenandoah (kappale)

Shenandoah on yhdysvaltalainen kansanlaulu tiettävästi 1800-luvun alusta. Kaihoisa sävelmä tunnetaan myös nimillä ”Oh Shenandoah”, ”Across the Wide Missouri”, ”Rolling River”, ”Oh, My Rolling River” ja ”World of Misery” sekä Virginian osavaltion tunnuslauluna ”Our Great Virginia”.
Laulun arvellaan syntyneen kanadalaisten turkismetsästäjien matkoilla pitkin Missourijokea. Sävelmä on saanut monia sanoituksia, joista tunnetuin kertoo oneidaheimon intiaanipäällikkö Shenandoah’sta ja kanootilla saapuvasta turkismetsästäjästä, joka rakastuu tämän tyttäreen ja haluaa hänet vaimokseen. Laulu tunnetaan myös Karibianmeren saarilta ja "shantynä" eli merimiesten työlauluna 1800-luvun puolivälistä.
Sovituksia ja levytyksiä.
Sävelmästä on tehty kymmeniä sovituksia ja levytyksiä eri sanoituksin, eri äänialojen laulajille, erilaisille kuoroille ja instrumentaalikokoonpanoille. Levyttäjiä ovat muun muassa Harry Belafonte, Glen Campbell, Bing Crosby, Bob Dylan, Tennessee Ernie Ford, Judy Garland, The Kingston Trio, Sissel Kyrkjebø, Mormonien tabernaakkelikuoro, Paul Robeson, Pete Seeger, Bruce Springsteen ja Bryn Terfel. Moderneja instrumentaaliversioita kappaleesta ovat Kansas-rockyhtyeen kitarasovitus albumin "The Prelude Implicit" (2016) bonusraitana ja jazzpianisti Keith Jarrettin soolopianoversio albumilla "The Melody at Night, with You" (1999).
Ruotsalainen vihellystaiteilija, myös luontodokumentaristina tunnettu Jan Lindblad teki kappaleesta oman versionsa, josta tuli Ruotsissa suurmenestys vuonna 1977. Se pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
”Our Great Virginia”.
Yhdysvaltojen itäisessä Virginian osavaltiossa, kaukana tunnetuimman sanoitusversion Missourijoesta, on Shenandoah-joki, Shenandoahin laakso, Shenandoahin kansallispuisto ja muita samannimisiä paikkoja. Virginiassa heräsi ajatus tehdä sävelmästä osavaltion virallinen tunnuslaulu uusine sanoituksineen nimellä ”Our Great Virginia”, sanoittajana Mike Greenly. Asia vahvistettiin Virginian senaatin yksimielisellä päätöksellä vuonna 2015.
Valeri Skvortsov

Valeri Serhijovytš Skvortsov (, 31. toukokuuta 1945 Berdytšiv, Ukrainan SNT – 24. syyskuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut korkeushyppääjä ja kaksinkertainen sisäratojen Euroopan mestari.
Skvortsov voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Dortmundissa 1966 ja Madridissa 1968. Ulkoradoilla hän voitti EM-pronssia Budapestissa 1966. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Skvortsov sijoittui 14:nneksi ja Méxicon kesäolympialaisissa 1968 neljänneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän oli kahdeksas ja Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 kuudes. Ennätyksensä 221 senttimetriä Skvortsov hyppäsi vuonna 1968. Skvortsov kuoli 76-vuotiaana 24. syyskuuta 2021.
Leonid Bartenjev

Leonid Volodymyrovytš Bartenjev (, 10. lokakuuta 1933 Pultava, Ukrainan SNT – 17. marraskuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Bartenjev voitti Neuvostoliiton 4×100 metrin viestijoukkueessa olympiahopeaa Melbournessa 1956 ja Roomassa 1960 sekä EM-pronssia Bernissä 1954 ja Tukholmassa 1958. Hän kilpaili molemmissa olympiakisoissaan myös 200 metrillä ja Melbournessa lisäksi 100 metrillä. Bartenjevin ennätysajat olivat 100 metrillä vuonna 1960 juostu 10,2 sekuntia ja 200 metrillä vuonna 1957 juostu 20,9 sekuntia. Neuvostoliiton mestariksi Bartenjev juoksi 100 metrillä vuonna 1958, 200 metrillä vuosina 1957 ja 1959 sekä pikaviestissä vuosina 1955, 1958 ja 1959. Kilpauransa jälkeen Bartenjev työskenteli yleisurheiluvalmentajana muun muassa Neuvostoliiton maajoukkueessa. Hän kuoli 88-vuotiaana 17. marraskuuuta 2021.
Millcreek Township (Erien piirikunta)

Millcreek Township on kunta ("township") Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Sen väkiluku oli 54 073 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Eriejärven etelärannalla Erien piirikunnassa. Millcreek Township kuuluu Erien esikaupunkialueeseen, ja se rajaa kaupunkia etelästä ja lännestä.
Väestö.
Vuonna 2020 Millcreek Townshipin 54 073 asukkaasta valkoisia oli 91,8 %, mustia 2,9 %, aasialaisia 2,2 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 7,4 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Erien piirikunta (Pennsylvania)

Erien piirikunta () on Yhdysvaltojen Pennsylvanian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 270 876 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Erien kaupunki, joka on myös piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1800.
Väestö.
Vuonna 2020 Erien piirikunnan 270 876 asukkaasta valkoisia oli 86,8 %, mustia 8,0 %, aasialaisia 2,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,3 %. Asukkaista 7,0 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
The Style Council

The Style Council oli englantilainen yhtye, jonka perustivat vuoden 1982 lopussa laulaja, lauluntekijä ja kitaristi Paul Weller ja kosketinsoittaja Mick Talbot.
Frans Joosefin ritarikunta

Frans Joosefin ritarikunta () oli Itävalta-Unkarin keisarin, Frans Joosef I:n, vuonna 1849 perustama ritarikunta. Se perustettiin keisarin valtaannousun 1-vuotisjuhlapäivän kunniaksi, ja sitä jaettiin tunnustuksena erilaisista ansioista Itävalta-Unkarin kansalaisille, mikä teki siitä yhden niistä harvoista ritarikunnista, joita jaettiin myös muille kuin aatelistolle. Tästä syystä ritarikunnan jäsenyys ei myöskään taannut mitään sosiaalisia erityisoikeuksia. Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1919 keisarikunnan kaaduttua. 
Kunnianosoitusta jaettiin ensin kolmessa, sitten neljässä ja lopulta viidessä luokassa. Ritarikunnassa oli myös kaksi divisioonaa siviileille ja sotilaille:
Erg Iguidi

Erg Iguidi on hiekka-aavikko Saharan länsiosassa Algerian ja Mauritanian rajalla. Sen pinta-ala on 68 000 neliökilometriä.
Erg Iguidi käsittää noin 400 kilometriä pitkän ja 50–100 kilometriä leveän hiekkadyynien vyöhykkeen, joka rajoittuu Drâan hamadaan ja Eglabin massiiviin. Etelämpänä sijaitsevasta Erg Chechistä poiketen Erg Iguidi ei ole täysin vedetön. Dyynien vähäinen heinäkasvillisuus toimii kesälaitumena ja alueen koillisosassa on useita keitaita.
Puolan tasavallan ansioritarikunta

Puolan tasavallan ansioritarikunta () on puolalainen ansioritarikunta, joka on perustettu vuonna 1974. Kunniamerkkiä jaetaan erityisistä ansioista etenkin diplomatian saralla. Saajan ei tarvitse olla Puolan kansalainen. Ritarikunta on Puolan tasavallan tunnustamista ritarikunnista toiseksi alin ja sen yläpuolella ovat Jälleensyntyneen Puolan ritarikunta ja Valkoisen Kotkan ritarikunta.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Jacob Buksti

Jacob Buksti (7. huhtikuuta 1947 – 27. syyskuuta 2016) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän työskenteli valtio-opin lehtorina Aarhusin yliopistossa 1972–1986. Vuosina 1994–2005 hän istui kansankäräjillä ja vuosina 2000–2001 hän oli Tanskan liikenneministeri.
Vuonna 2003 Buksti jäi kiinni ylinopeudesta hänen ajettuaan moottoritiellä 173 km/h.
Itäinen Iso erg

Itäinen Iso erg eli Itäinen Hiekkameri on hiekka-aavikko Algerian Saharassa ja lähialueilla Tunisiassa ja Libyassa. Sen pinta-ala on 192 000 neliökilometriä. 
Itäinen Iso erg on muodostunut Igharghar-vadin sisämaasuistosta levinneestä hiekasta. Jopa 300 metriä korkeilla dyyneillä on vähäistä heinäkasvillisuutta. Alueella tuotetaan öljyä ja kaasua. Tärkeimmät keitaat ovat Ouargla, Touggourt ja Ghadamés.
Haruka Kitaguchi

Haruka Kitaguchi (, s. 16. maaliskuuta 1998) on japanilainen keihäänheiton olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Kitaguchi voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Calissa 2015 tuloksella 60,35 (500 gramman keihäs). Hän sijoittui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi Bydgoszczissa 2016. Hän saavutti hopeaa Napolin universiadeissa 2019 tuloksella 60,15. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli kahdestoista.
Kitaguchi saavutti MM-pronssia Eugenessa 2022 viimeisen kierroksen heitollaan 63,27. Hän kukisti neljänneksi sijoittuneen Shiying Liun vain kahdella senttimetrillä ja viidenneksi tulleen Mackenzie Littlen viidellä senttimetrillä. Hän voitti maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 viimeisen kierroksen heitollaan 66,73. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti kultaa ensimmäisellä heitollaan 65,80. Hän karsiutui loppukilpailusta Tokion MM-kilpailuissa 2025.
Kitaguchi on parantanut Japanin ennätystä neljästi heitettyään tuloksen 64,36 Osakassa 6. toukokuuta 2019, tuloksen 66,00 Kitakyushussa 27. lokakuuta 2019, tuloksen 67,04 Chorzówissa 16. heinäkuuta 2023 ja maan nykyisen ennätyksen 67,38 Brysselissä 8. syyskuuta 2023. Hän on voittanut Japanin-mestaruuden 2019, 2021, 2022 ja 2024. Hän on voittanut Timanttiliigan kilpailun Pariisissa vuosina 2022 ja 2023, Chorzówissa vuosina 2022 ja 2023, Brysselissä vuosina 2023 ja 2024, Eugenessa vuonna 2023 sekä Suzhoussa ja Monacossa 2024.
Norah Jeruto

Norah Jeruto (s. 2. lokakuuta 1995) on kenialaissyntyinen yleisurheilija, joka on edustanut Kazakstania 29. tammikuuta 2022 lähtien. Hän on 3 000 metrin estejuoksun maailmanmestari.
Jeruto voitti 2 000 metrin estejuoksun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Lillessä 2011 ajalla 6.16,41. Hän oli samana vuonna maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa alle 20-vuotiaiden sarjassa kuudes. Hän voitti 3 000 metrin estejuoksun Afrikan-mestaruuden Durbanissa 2016 ajalla 9.25,07.
Jeruto voitti 3 000 metrin estejuoksun maailmanmestaruuden Eugenessa 2022 Kazakstanin ennätysajalla ja omalla ennätyksellään 8.53,02. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui estejuoksussa yhdeksänneksi. 
Jeruto on voittanut Timanttiliigassa 3 000 metrin estejuoksun Oslossa 2017 ja 2019, Dohassa ja Zürichissä 2021 sekä Eugenessa 2021 ja 2022.
Koleraparakit

Koleraparakit olivat Helsingissä Etu-Töölössä silloisen Kauppakorkeakoulun rakennuksen paikalla sijainneelle kalliolle vuonna 1892 rakennetut kolme tilapäistä sairaalaparakkia koleraan sairastuneita varten. Parakit valmisti Sörnäisten Puuseppätehdas arkkitehti Gustaf Nyströmin tyyppipiirustusten perusteella. Parakit rakennettiin vuosina 1892–1893 Aasiasta Venäjän kautta levinneen koleraepidemian varalta. Koleraan sairastui kuitenkin vain muutamia ihmisiä, yksi heistä syksyllä 1893 silakkamarkkinoille tullut nauvolainen laivuri kuoli aluksellaan Helsingin edustalla. Koska sairaan ulosteita oli kaadettu Kauppatorin satama-altaaseen altaalle asetettiin vartiointi, jottei saastunutta vettä käytettäisi. Tapauksen vuoksi satama-allas sai Kolera-altaan nimen.
Koleraparakit olivat Suomen sisällissodan aikana kaatuneiden kokoamispaikkoina. Sodan jälkeen parakeissa hoidettiin vuonna 1919 Viron vapaussodassa haavoittuneita. Myöhemmin parakit olivat hätämajoitustiloina, poliisin harjoitussaleina, vuoden 1929 satamalakon rikkureiden majapaikkana ja viimeksi Helsingin kaupungin desinfiointilaitoksen käytössä.
Viimeiset koleraparakkien rakennuksista purettiin 1940-luvulla Kauppakorkeakoulun rakennuksen tieltä.
Werkuha Getachew

Werkuha Getachew (s. 7. joulukuuta 1995) on etiopialainen yleisurheilija, 3 000 metrin estejuoksun MM-mitalisti.
Getachew voitti 3 000 metrin estejuoksun Afrikan-mestaruuden Saint Pierressä 2022 ajalla 9.36,81. Hän saavutti saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hopeaa Etiopian ennätysajalla 8.54,61.
Getachew teki 800 metrin Etiopian ennätyksen 1.56,67 Hengelossa 8. kesäkuuta 2021. Hän on voittanut Etiopian-mestaruuden 800 metrillä 2021 ja 3 000 metrin estejuoksussa 2022.
Getachew on voittanut Timanttiliigan kilpailun Monacossa 2022.
Paulina Guba

Paulina Guba (s. 14. toukokuuta 1991) on puolalainen kuulantyöntäjä. Hän voitti kuulantyönnön Euroopan mestaruuden vuoden 2018 EM-kilpailuissa Berliinissä tuloksella 19,33. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi kymmenenneksi 2012 ja 11:nneksi 2016. MM-kilpailuissa hän oli kymmenes 2019 ja yhdestoista 2015. Hän on karsiutunut loppukilpailusta olympialaisissa 2016 ja 2020, MM-kilpailuissa 2017 ja EM-kilpailuissa 2022. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi 2018 sekä EM-kilpailuissa viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2017. Guba osallistui kahdesti kesäuniversiadeihin, saavuttaen hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017. Puolan mestaruuden hän on urallaan voittanut ulkoradoilla yhdeksän ja sisäradoilla seitsemän kertaa.
Ennätyksekseen Guba on työntänyt tuloksen 19,38 metriä vuonna 2018.
Karol Hoffmann

Karol Hoffmann (s. 1. kesäkuuta 1989) on puolalainen kolmiloikkaaja. Hän voitti kolmiloikan EM-hopeaa vuoden 2016 EM-kilpailuissa Amsterdamissa. Hoffmann sijoittui lisäksi kuudenneksi Helsingin EM-kisoissa vuonna 2012 ja neljänneksi Sopotissa järjestetyissä sisäratojen MM-kilpailuissa vuonna 2014. Puolan mestaruuden hän on urallaan voittanut sisäradoilla kolme kertaa ja ulkoradoilla viisi kertaa.
Ennätyksekseen Guba on hypännyt tuloksen 17,16 metriä vuonna 2016.
Julian Reid (yleisurheilija)

Julian Reid (s. 23. syyskuuta 1988) on Jamaikalla syntynyt ja vuodesta 2011 alkaen Isoa-Britanniaa edustanut kolmiloikkaaja ja pituuhyppääjä. Hän voitti kolmoiloikan EM-pronssia vuoden 2016 EM-kilpailuissa Amsterdamissa. Reid osallistui kesäuniversiadeihin vuonna 2011 sijoittuen pituushypyssä kolmanneksi. Jamaikan mestaruuden hän on voittanut pituushypyssä kahdesti ja kolmiloikassa kerran. Brittien mestaruuden kolmiloikasta Reid on saavuttanut sisäradoilta kerran ja ulkoradoilta kolme kertaa.
Ennätyksikseen Reid on hypännyt kolmiloikassa tuloksen 16,98 metriä vuonna 2009 ja pituudessa tuloksen 808 cm vuonna 2011.
Budaun

Budaun tai Badaun on kaupunki Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa. Sen asukasluku oli 159 285 vuonna 2011.
Maantiede.
Budaun sijaitsee Intian Uttar Pradeshin osavaltiossa Budaunin piirikunnassa Gangesin sivujoki Sotin varrella ja noin 40 kilometriä Bareillyn kaupungista lounaaseen.
Historia.
Perinteen mukaan Budaunin perusti hindulainen radža nimeltä Buddh vuonna 905. Kaupungin historiasta ennen islamilaista aikaa tiedetään kuitenkin varmasti vain vähän.
Kansanperinteestä tunnetun, mutta vääräksi tiedetyn tarinan mukaan kaupungin olisi vuonna 1030 valloitttanut Mahmud Ghaznilaisen sukulaispoika nimeltä Ghazi Masud Salar. Todellisuudessa se liitettiin islamilaiseen valtaan vasta myöhemmin. Delhin sulttaani Qutb al-Din Aibak hyökkäsi kaupunkiin ja liitti sen omaan valtakuntaansa vuonna 1197 tai 1198. Alue toimi Delhin sulttaanikunnan kaudella sotilastukikohtana ja se koki useita kapinoita. Sulttaani Iltutmiš rakennutti kaupungin Jami Masjid -moskeijan vuonna 1223. Sajjid-dynastian viimeinen sulttaani Ala al-Din Alam Šah (k. 1478) vietti jätettyään valtaistuimen viimeiset päivänsä Budaunissa, jonne hänelle rakennettiin mausoleumi nykyisessä vanhassakaupungissa.
Suurmogulienhallitsija Akbarin kaudella Budaunista tuli Delhin "suban" alainen "sarkar"-alue. Kaupungissa alettiin lyödä kuparikolikkoja. Vuonna 1571 koettiin tuhoisa tulipalo, jossa sai surmansa suuri joukko kaupungin asukkaita. Budaun alkoi menettää hallinnollista merkitystään, kun sen "sarkar" yhdistettiin viereisen Sambhalin kanssa Katehrin nimellä. Hallinnollinen keskus oli Bareilly. Suurmogulien heikentyessä vallan ottivat rohillat, jotka menettivät sen hallinnan Awadhin Ali Muhammad Khanille vuonna 1778. Awadh luovutti sen puolestaan briteille vuonna 1801. Sepoy-kapina vuonna 1857 oli tuhoisa. Kapinalliset iskivät paikalliseen vankilaan ja polttivat eurooppalaisen korttelin.
Väestö.
Budaunin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 159 285. Heistä hinduja oli 55,15 %, muslimeja 43,94 %. Lukutaitoisuus oli 70,56 %.
Osmaniparlamentti

Osmaniparlamentti () oli Osmanien valtakunnan parlamentti vuosina 1876-1920 ja ensimmäinen yritys demokrattiseen hallintoelimeen valtakunnassa.
Ensimmäinen kokoontuminen pidettiin 23. joulukuuta 1876. Parlamentti kesti 14. helmikuuta 1878 saakka, jolloin sulttaani Abdul Hamid II hajotti sen.
Nuorturkkilaisten vallankumouksen seurauksena, joka toi mukanaan merkittäviä uudistuksia ja poliittisia puolueita, parlamentti perustettiin uudelleen. Parlamentti toimi 11. huhtikuuta 1920 saakka, kun liittolaiset hajottivat sen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Monista hajotetun parlamentin jäsenistä tuli myöhemmin Turkin suuren kansalliskokouksen jäseniä Ankarassa, joka perustettiin 23. huhtikuuta 1920 Turkin itsenäisyyssodan aikana.
Emmanuel Wanyonyi

Emmanuel Wanyonyi (s. 1. elokuuta 2004) on kenialainen keskimatkojen juoksija ja olympiavoittaja. Hänen päälajinsa on 800 metrin juoksu.
Wanyonyi voitti vuonna 2021 kotimaansa pääkaupungissa Nairobissa järjestetyissä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa 800 metrillä ajalla 1.43,76. Aikuisten kilpailuissa hän sijoittui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 neljänneksi ajalla 1.44,54. Hän voitti sekaviestin maailmanmestaruuden maastojuoksun MM-kilpailuissa Bathurstissa 2023. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 1.44,53. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti 800 metrillä kultaa tuolloisella ennätysajallaan 1.41,19. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän voitti 800 metrin maailmanmestaruuden ajalla 1.41,86.
Wanyonyi juoksi 800 metrillä kaikkien aikojen kolmanneksi parhaan ajan 1.41,70 Kenian olympiakarsinnoissa Nairobissa kesäkuussa 2024. Hän paransi ennätyksensä lukemiin 1.41,58 sijoittuessaan toiseksi Pariisin Timanttiliigan kilpailussa 7. heinäkuuta 2024. Aika riitti tuolloin kaikkien aikojen maailmantilaston neljänteen sijaan. Hän paransi ennätyksensä Pariisin olympialaisissa aikaan 1.41,19 ja 12 päivää myöhemmin Lausannessa lukemiin 1.41,11, millä sijoittui kaikkien aikojen maailmantilastossa toiseksi.
Wanyonyi on voittanut kaksitoista Timanttiliigan osakilpailua 800 metrillä. Näihin kuuluvat Timanttiliigan finaalit vuosina 2023, 2024 ja 2025. Hänen ennätyksensä 1 500 metrillä on Kingstonissa huhtikuussa 2025 juostu 3.35,18. Hän juoksi katumailin Kenian-ennätyksen 3.52,45 Herzogenaurachissa huhtikuussa 2025.
Wycliffe Kinyamal

Wycliffe Kinyamal Kisasy (s. 2. heinäkuuta 1997) on kenialainen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa on 800 metrin juoksu.
Kinyamal voitti 800 metrin juoksussa kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2018 ajalla 1.45,11 ja 2022 ajalla 1.47,52. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kahdeksanneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui vålierissä. Hän on voittanut timanttiliigassa vuonna 2018 Shanghain ja Rooman osakilpailut, vuonna 2019 Lausannen osakilpailun, vuonna 2021 Dohan ja Pariisin osakilpailut sekä vuonna 2023 Monacon kilpailun.
Kinyamal alitti 800 metrillä 1.44:n rajan ensimmäisen kerran vuonna 2017 ja on siitä lähtien tehnyt sen vuoteen 2024 saakka joka vuosi lukuun ottamatta vuotta 2020, jolloin koronaviruspandemian vuoksi kilpailtiin vähän. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2024 Pariisin timanttiliigan kilpailussa juostu 1.42,08. Hänen ennätyksensä 400 metrin juoksussa on toukokuussa 2024 Nairobissa juostu 46,45.
Bohdan Boychuk

Bohdan Boychuk (; 11. lokakuuta 1927 Bortnyky, Puola – 10. helmikuuta 2017 Kiova) oli ukrainalaissyntyinen runoilija, kirjailijaryhmä New York Groupin perustaja ja jäsen. Hän oli runoilija, prosaisti, kirjallisuuskriitikko ja kääntäjä.
Saksan miehittäessä Ukrainaa toisen maailmansodan aikana Boychuk joutui pakkotyöhön Saksaan. Sodan jälkeen hän oli pakolaisena leirillä Saksassa vuoteen 1949, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin ja asettui New Yorkiin. Hän oli aktiivinen ukrainalaisen kulttuuriyhteisön jäsen, perusti ja toimitti New York Groupin sarjajulkaisuja ja oli perustamassa ryhmän kustantamoa. Myöhemmin hän toimi Ukrainassa ja oli kiovalaisen kirjallisuuslehden "Svito-vydin" toinen päätoimittaja 1990–1999.
Boychuk oli runoilijana modernisti ja sai vaikutteita eksistentialistisesta filosofiasta. Kaksiosainen runovalikoima ilmestyi Kiovassa 2007. Hän kirjoitti myös näytelmiä ja muistelmat. Hän käänsi espanjankielistä ja yhdysvaltalaista runoja ukrainaksi, ukrainalaisia runoja englanniksi (Bohdan Ihor Antonytš ja Ivan Dratš) ja toimitti ukrainalaisen runouden antologioita, muistelmia ja ukrainalaisten emigranttitaiteilijoita käsitteleviä kirjoja.
Walter Greuling

Walter Greuling (10. lokakuuta 1880 Mengersgereuth, Thüringen, Saksa – 23. syyskuuta 1944 Tukholma) oli suomalainen kauppaneuvos, omistaja, yritysjohtaja ja hyväntekijä. Greuling oli merkittävä suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, joka kehitti useita eri toimialoja itsenäistyneessä Suomessa. Hän vaikutti ideoillaan ja innovatiivisuudellaan Suomen teknis-taloudelliseen kehitykseen.
Ura.
Vuonna 1892 perheensä mukana Suomeen muuttanut Greuling kävi ruotsinkielisen alkeiskoulun Tampereella.
Hän oli John Blomin Tukkuliikkeen kirjanpitäjä ja kirjeenvaihtaja Tampereella 1898–1899, Arthur Koppelin sivukonttorin kirjeenvaihtaja Helsingissä 1899–1904. Mercantilen prokuristi 1904–1908, toimitusjohtaja 1908–1914 ja johtokunnan jäsen 1905–1915.. Ab Hugo Hartig &amp; Co -yhtiön sisäänostaja Greuling oli 1914–1918, Savonlinnan Oluttehdas -yhtiön tilintarkastaja 1907–1911 ja 1920 sekä toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1912–1914, Joensuun Mallasjuomatehdas -yhtiön kirjanpitäjä 1909–1912, toimitusjohtaja 1912–1914, johtokunnan jäsen 1910–1914 ja tilintarkastaja 1918, Hangö Lådfabrik Ab:n eli vuodesta 1935 Oy Hangon Teollisuus Ab:n hallituksen puheenjohtaja 1922–1925 sekä 1936–1943 ja toimitusjohtaja 1925–1943, Parator-yhtiön toimitusjohtaja 1927–1943 ja Hangon Värin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1938–1942.
Greuling oli suurin omistaja Oy Nikolajeff Ab:ssa, joka toi maahan amerikkalaisen General Motorsin ja saksalaisen Mercedes-Benzin autoja. Nikolajeff Oy:n omistajat perustivat Veho-automaahantuontiyrityksen hotelli Kämpin tiloissa vuonna 1939, joka ryhtyi tuomaan Mercedes-Benz-autoja Suomeen. Hän oli Mercantilen hallituksen puheenjohtaja ja Helvarin pääomistaja. 
Vuonna 1919 Suomen kansalaisuuden saaneella Greulingilla oli myös useita osakkuuksia eri yhtiöissä, samoin kuin luottamustehtäviä. 
Hän teki myös merkittäviä lahjoituksia. Lahjoituksien saajien joukossa oli Suomen puolustusvoimat.
Greuling menehtyi syöpään Tukholmassa vuonna 1944.
Kunnianosoitukset.
Kauppaneuvoksen arvonimen Greuling sai vuonna 1941.
Perhe.
Greulingin vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Max August Greuling ja Aline Christiane Krämer ja puoliso vuodesta 1905 Maud Sofia Elmgren. 
Greulingin tytär Dorrit Greuling avioitui yritysjohtaja, lääkäri Cecil Aminoffin kanssa. Yritysjohtaja Dieter Aminoff oli Greulingin lapsenlapsi. Yritysjohtaja Philip Aminoff on Greulingin lapsenlapsenlapsi.
Vähänkyrön kirkonkylä

Vähänkyrön kirkonkylä on kylä ja taajama Vaasassa, Vähänkyrön suuralueella. Kirkonkylä oli entisen Vähänkyrön kunnan hallinnollinen keskus. Kylä on kuulunut Vaasaan 1. tammikuuta 2013 alkaen, jolloin Vähäkyrö liitettiin kaupunkiin.
Keskeisimmät Vähänkyrön palvelut sijaitsevat kirkonkylällä. Savilahden koulussa opetetaan kaikkia peruskoulun luokkia.
Vähänkyrön kirkko on rakennettu vuosina 1799–1803. Kirkonmäki on määritelty valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kirkonkylä muodostaa Vaasan tilastoaluejaossa oman pienalueensa Vähänkyrön suuralueella. Kirkonkylän pienalueen väkiluku oli 2 060 vuonna 2015.
Taajamana kirkonkylä on alueeltaan itse kylää laajempi ulottuen Tervajoelle ja edelleen Isonkyrön kunnan puolelle. Vähänkyrön kirkonkylän taajamassa asui vuonna 2020 yhteensä 3 392 asukasta, joista 2 514 Vaasassa ja 878 Isossakyrössä. Vähänkyrön kirkonkylä on väkiluvultaan Vaasan kuudesta taajamasta toiseksi suurin.
Gabriel Tual

Gabriel Tual (s. 9. huhtikuuta 1998) on ranskalainen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa on 800 metrin juoksu.
Tual sijoittui viidenneksi 800 metrin juoksussa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019. Aikuisten arvokilpailuissa hän oli mukana jo Berliinin EM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt alkueristä jatkoon. Tokion olympialaisissa 2021 hän juoksi välierissä silloisen ennätyksensä 1.44,28 ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 1.46,03. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän ylsi jälleen loppukilpailuun ja sijoittui kuudenneksi ajalla 1.45,49. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Tual karsiutui 800 metrin välierissä. Hän voitti 800 metrin Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 ajalla 1.44,87. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Tual juoksi Ranskan ennätyksen ja maailman kaikkien aikojen viidenneksi parhaan ajan 1.41,61 sijoittuessaan kolmanneksi Pariisin Timanttiliigan kilpailussa 7. heinäkuuta 2024. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 800 metrillä on 1.47,35 ja 1 000 metrillä 2.19,84, molemmat helmikuulta 2022. Hän on voittanut Ranskan-mestaruuden 800 metrillä vuosina 2023 ja 2024.
Nuorturkkilaisten vallankumous

Nuorturkkilaisten vallankumous oli Osmanien valtakunnassa heinäkuussa 1908 tapahtunut vallankumous sulttaani Abdul Hamid II:n monarkiaa vastaan. Vallankumouksen aloittivat niin sanotut nuorturkkilaiset, uudistusryhmien liittouma, joka pyrki uudistamaan Osmanien valtakunnan hallintoa. Liike sai aikaan toisen perustuslaillisen ajan. Sulttaani ei hyväksynyt perustuslaillista monarkiaa, ja yritti vastavallankumousta. Se kuitenkin epäonnistui, ja hänet korvasi veljensä Mehmed V. 
Yli kolme vuosikymmentä aikaisemmin vuonna 1876 perustuslaillinen monarkia perustettiin, mutta se kesti vain kaksi vuotta. Sulttaani Abdul Hamid keskeytti sen ja palautti itselleen kaikki valtuudet.
Peter Bol

Peter Bol (s. 22. helmikuuta 1994) on australialainen keskimatkojen juoksija. Hänen päälajinsa on 800 metrin juoksu.
Bol kilpaili 800 metrin juoksussa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 mutta ei päässyt vielä alkueristä jatkoon. Tokion olympialaisissa 2021 hän paransi ennätystään alkuerissä aikaan 1.44,13 ja välierissä aikaan 1.44,11 ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui neljänneksi ajalla 1.45,92. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän ylsi jälleen loppukilpailuun ja sijoittui seitsemänneksi ajalla 1.45,51. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa ajalla 1.47,66. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui alkuerissä, Pariisin olympialaisissa 2024 keräilyerissä ja Tokion MM-kilpailuissa 2025 alkuerissä. 
Bol on voittanut timanttiliigan osakilpailun Tukholmassa vuonna 2018 silloisella ennätyksellään 1.44,56. Hän on voittanut Australian-mestaruuden 800 metrillä 2019, 2021, 2022 ja 2025.
Bolin ennätys 800 metrillä on Monacon timanttiliigan osakilpailussa heinäkuussa 2025 juostu 1.42,55, joka on Oseanian-ennätys. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 800 metrillä on 1.47,70 helmikuulta 2019. 1 500 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 3.34,52 (vuonna 2023).
Bol syntyi Sudanissa, josta hän lapsena pakeni sisällissotaa perheensä mukana.
Pekka Kaihola

Pekka Heikki Kaihola (1. lokakuuta 1883 Juva – 15. kesäkuuta 1945) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kaiholan vanhemmat olivat kelloseppä Heikki Flinck ja Sanni Pirnest ja puoliso vuodesta 1911 Lyydia Lappalainen. Kaihola kävi kansakoulun, liikeapulaisten iltakoulun Mikkelissä sekä yksityisen kauppakoulukurssin. Hän teki myös useita opintomatkoja ympäri maailmaa. Kaihola oli kauppa-apulainen eri liikkeissä Juvalla, Kurkijoella ja Mikkelissä 1896–1907, toiminimi Kaihola, Viljakainen ja Kumpp. osakas 1907–1915, toiminimi P. H. Kaiholan omistaja 1915–1921 ja merkittävää tukkukauppaa harjoittaneen P. H. Kaihola Oy:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1922. Kaihola perusti Savon Kahvipaahtimon 1938 ja oli yhtiön toimitusjohtaja 1938–1941. Hän oli myös tilanomistaja Mikkelissä, Haukivuorella, Hirvensalmella, Juvalla, Ristiinassa ja Taipalsaarella. Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen Kaihola oli 1921–1923, 1925 ja 1937–1939 ja kaupunginhallituksen jäsen 1937–1938, minkä lisäksi hänellä oli useita muita luottamustehtäviä. Kaihola tuli tunnetuksi myös lahjoittajana. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1942.
Työlaulu

Työlaulu on joko fyysisen työn rytmittämiseksi tai helpottamiseksi laulettu sävelmä tai työtä ja työoloja kuvaava laulu. Työlauluja on syntynyt eri maissa ja eri ammattien ja työtehtävien piirissä, ja ne voivat ulottua yksinäistä työtä tekevän sanattomasta itsekseen hyräilystä tai yksinkertaisista huudoista (esim. ”hiiop!”) isomman työporukan monimutkaisiin vuorolauluihin ja vaikuttamaan pyrkiviin työväenlauluihin, jotka ovat usein protestilauluja työoloista ja yhteiskunnasta. Etenkin rytmiset työlaulut ovat pääosin kansanlauluja, joiden alkuperää tai tekijöitä ei varmuudella tiedetä.
Laulujen käytöstä työn rytmittämiseksi on melko varmaa todistusaineistoa jo muinaisesta Egyptistä. Työlaulujen perinne alkoi länsimaissa kadota teollisen vallankumouksen ja maatalouden koneistumisen myötä, kun työrytmin alkoivat ihmisten sijaan määrätä meluisat ja omaan tahtiinsa toimivat työkoneet.
Etnomusikologi Erkki Ala-Könnin mukaan jopa kaikki kansanmusiikki on saanut alkunsa työlaulusta ja kehtolaulusta, joka sekin on yhdenlaista työlaulua. Työlauluperinne on joka tapauksessa vaikuttanut monien nykyisin tunnetumpien musiikinlajien syntyyn. Afroamerikkalainen kirjailija Richard Wright on arvellut blues- ja gospelmusiikin syntyneen ainakin osin Yhdysvaltojen plantaasien orjatyövoiman työlauluista ja -huudoista. Työlaulut olivat myös orjien keskinäinen viestintämuoto, sillä työtä tehdessä keskustelu oli kiellettyä, mutta laulu itse keksittyine sanoineenkin sallittua.
Plantaasiorjien työlaulujen ohella tunnettuja työlauluperinteitä ovat purjelaivojen aikakaudella käytetyt merimiesten työlaulut (). Eräänlaisia työlauluja ovat metsästyksessä käytettävät riistaa esiin houkuttelevat äännähdykset ja Suomenkin karjataloudesta tuttu karjankutsunta.
Emel Dereli

Emel Dereli (s. 25. helmikuuta 1996) on turkkilainen kuulantyöntäjä.
Dereli saavutti EM-pronssia Amsterdamin EM-kilpailuista vuonna 2016 tuloksella 18,22. Hän on karsiutunut loppukilpailusta olympialaisissa 2016 ja 2020, MM-kilpailuissa 2013 ja 2019, EM-kilpailuissa 2022 sekä sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja sisäratojen EM-kilpailuissa 2017, 2019 ja 2021.
Alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Dereli on saavuttanut kahdesti, vuosina 2013 ja 2015. Alle 18-vuotiaiden MM-kisoista Dereli on saavuttanut kultaa vuonna 2013. Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa hän on voittanut pronssia vuonna 2014 sekä sijoittunut kahdeksanneksi vuonna 2012. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli neljäs 2017. 
Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigassa Dereli oli kolmas 2013. Maansa mestaruuden hän on saavuttanut sisäradoilla viisi kertaa ja ulkoradoilla kolme kertaa.
Ennätyksekseen Dereli on työntänyt ulkoradoilla tuloksen 18,57 metriä vuonna 2016 ja sisäradoilla tuloksen 18,36 vuonna 2016. Molemmat tulokset ovat Turkin ennätyksiä.
Mackenzie Little

Mackenzie Little (s. 22. joulukuuta 1996) on australialainen keihäänheittäjä.
Little voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 kultaa keihäänheitossa. Vuoden 2019 universiadeissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Tokion olympialaisissa 2021 hän heitti karsinnassa silloisen ennätyksensä 62,37 ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 59,96. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän paransi loppukilpailussa aiemmin kesällä heittämäänsä omaa ennätystään neljällä senttimetrillä tulokseen 63,22, jolla hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 64,27. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia tuloksella 63,38. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 12:nneksi tuloksella 60,32. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti toisen kerran MM-pronssia, tällä kertaa tuloksella 63,58.
Little opiskeli vuosina 2015–2019 Stanfordin yliopistossa ja voitti tuona aikana keihäänheitossa kaksi NCAA:n mestaruutta. Hän voitti Oseanian-mestaruuden vuosina 2022 ja 2024. Hän on voittanut kaksi timanttiliigan osakilpailua. Hän ylitti 60 metrin rajan ensimmäisen kerran kesäkuussa 2018 Eugenessa. Hän heitti ennätyksensä 66,27 voittaessaan Lontoon timanttiliigan kilpailun heinäkuussa 2024.
Frans Teljo

Frans Filemon Teljo (25. heinäkuuta 1887 Tampere – 3. heinäkuuta 1960) oli suomalainen tekstiilitehtailija ja Sukka- ja Trikootehdas Osakeyhtiö Kudoksen perustaja. Hänen mukaansa on nimetty Tampereen Lapin kaupunginosassa Teljontie.
Koulut käytyään Teljo oli työssä Lapinniemen puuvillatehtaalla konttoristina toistakymmentä vuotta. Vuosina 1917–1919 Teljo oli Salmisaari ja Kumpp. tukkuliikkeen osakkaana ja työntekijänä. Vuonna 1919 Teljo perusti Tampereelle trikootuotteita valmistaneen Sukka- ja Trikootehdas Kudoksen ja toimi sitten yrityksen johtajana. 
Kudos toimi vuosina 1920–1928 Lapin kaupunginosassa Salotie 3:ssa sijainneessa puutalossa. Vuonna 1928 Kudokselle valmistui uusi arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema punatiilinen tehdasrakennus Käpytien varrelle. Tehdas oli aluksi kaksikerroksinen mutta vuonna 1936 rakennettiin vielä kolmas lisäkerros. Kudos aloitti 1930-luvun alun lamavuosista selvittyään naisten alusvaatteiden, leninkien ja käsineiden valmistuksen. Tehtaalle hankittiin uusia koneita, tuotanto kasvoi ja vuonna 1936 Kudoksella oli jo 162 työntekijää. Kudos Oy:n tehtaan toiminta päättyi vuonna 1962 mutta tehdasrakennus on säilynyt.
Teljo asui perheineen vuonna 1915 valmistuneessa asuintalossa Teljontie 23:ssa. Kudoksen tehtaan konttori sijaitsi myös aluksi talossa, kunnes se siirrettiin Aaltotie 8:een.
Bharuch

Bharuch on kaupunki Intian Gujaratin osavaltiossa. Kaupunki tunnettiin jo hyvin varhain esimerkiksi antiikin kreikkalaistenkin mainitsemana merkittävänä satamana. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 169 007.
Maantiede.
Bharuch sijaitsee Intian Gujaratin osavaltiossa Bharuchin piirikunnassa Narmadajoen varrella. Lähellä sijaitsevat Khambhatinlahti ja Arabianmeri.
Historia.
Bharucha on ollut pitkään hyvin merkittävä satamakaupunki ja mainitaan jo varhaisissa lähteissä, kuten hindulaisessa eepokseessa "Mahabharata". Historiallinen nimi "Bharugaccha" on johdettu sanskritinkielisestä nimestä "bhrguksetra". Antiikin kreikkalaiset tunsivat paikan sanskritista johdetulla nimellä "Βαρύγαζα" ("Barygaza"). Sen mainitsee esimerkiksi Klaudios Ptolemaios ja maantieteellinen teos "Punaisenmeren periplus" ("Periplus Maris Erythraei"). Kaupungin ensimmäiset historiasta tunnetut hallitsijat olivat Maurya-valtakunnasta. 150-luvulta lähtien sitä hallitsivat indoskyyteistä polveutuneet Kshatrapat ja 600-luvulta lähtien Gurjarat.
Arabit alkoivat tehdä ryöstöretkiä alueelle 600-luvulla. Bharuch joutui hyökkäysten kohteeksi vuosina 636, 717 ja 770. 800-luvulla kaupunkia hallitsi Rashtrakuta-dynastia ja 900-luvulla sen valloitti Chalukya-dynastia. Vuonna 1298 kaupungin valloitti Delhin sulttaanikunta. Kaupungin hindulaisia ja jainalaisia temppelejä tuhottiin. Delhin sulttaanikunta hallitsi kaupunkia vuoteen 1396 saakka, jolloin heidän paikallinen kuvernöörinsä Muhammad Zafar Khan julisti Gujaratin sulttaanikunnan itsenäiseksi. Valta vaihtui jälleen vuonna 1572, kun suurmogulien hallitsija Akbar valloitti Gujaratin. 
Kaupunki kuului vuodesta 1722 moguleista itsenäistyneeseen Hyderabadiin, jonka hallitsija Asaf Jah I teki vuonna 1736 Bharuchin kuvernööri Abd Allah Begistä itsenäisen. Bharuchin itsenäiset "nawabit" hallitsivat vuoteen 1772 saakka, jolloin kaupungin valtasivat britit. Britit antoivat kaupungille englanninkielisen nimen "Broach". Kaupungin hallitsija vaihtui vielä useamman kerran, kunnes viimein vuonna 1803 siitä tuli kiinteä osa Itä-Intian kauppakomppanian alueita.
Talous.
Nykyinen Bharuch on tunnettu kaupan ja teollisuuden keskuksena. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi puuvilla- ja lasituotteita, sekä väriaineita. Ympäröivällä maaseudulla tuotetaan puuvillaa, hirssiä, vehnää ja riisiä. Kaupungin satamasta viedään eri teollisuus- ja maataloustuotteita.
Väestö.
Bharuchin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 169 007. Samana vuonna kaupungin asukkaista 60,48 % oli hinduja, 37,65 % muslimeja ja 0,66 % jainalaisia. Muslimien määrä väheni etenkin Intian jaon yhteydessä vuonna 1947. Lukutaitoisuus oli 87,27 %.
Ayden Owens-Delerme

Ayden Owens-Delerme (s. 28. toukokuuta 2000) on puertoricolainen kymmenottelija.
Owens-Delerme sijoittui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 kymmenottelussa 12:nneksi tultuaan hylätyksi otteluun kuuluneessa 400 metrin juoksussa. Yksittäisissä lajeissa hän oli paras 110 metrin aitajuoksussa, toiseksi paras 100 metrin juoksussa ja pituushypyssä sekä kolmanneksi paras korkeushypyssä. Vuonna 2019 hänen paras tuloksensa oli 8130 pistettä, ja vuonna 2021 hän ylsi 8238 pisteeseen.
Owens-Delerme otteli Puerto Ricon ennätyksen 8528 pistettä huhtikuussa 2022 Walnutissa ja voitti NCAA:n mestaruuden kesäkuussa Eugenessa 8457 pisteen suorituksella. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui neljänneksi uusilla ennätyspisteillä 8532. Hän johti kymmenottelua ensimmäisen päivän jälkeen kerättyään 4606 pistettä. Hän teki ensimmäisenä päivänä lajikohtaiset ennätyksensä korkeushypyssä tuloksella 202, pituushypyssä tuloksella 764 ja 400 metrin juoksussa ajalla 45,07, joka on Puerto Ricon ennätys ja kaikkien aikojen toiseksi paras kymmenottelussa tehty aika. Sadan metrin juoksussa hänen aikansa oli 10,52, ja kuulaa hän työnsi lukemiin 14,97. Toisena päivänä hän oli nopein ottelun päättäneessä 1 500 metrin juoksussa ennätysajallaan 4.13,02. Hänen muut lajikohtaiset tuloksensa olivat 110 metrin aitajuoksussa 13,88, jolla hän oli kilpailun toiseksi nopein, kiekonheitossa 42,36, seiväshypyssä 450 ja keihäänheitossa 50,98; kolme viimeksi mainittua olivat sijoituksen perusteella hänen heikoimmat lajinsa.
Owens-Delerme voitti vuoden 2023 Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa kultaa kymmenottelussa kerättyään 8281 pistettä. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän keskeytti kahdeksan lajin jälkeen jäätyään seiväshypyssä ilman tulosta.
Melodifestivalen 2022

Melodifestivalen 2022 oli järjestyksessään 62. Melodifestivalen laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja Torinossa järjestettävään vuoden 2022 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui neljästä alkukarsinnasta, jotka pidettiin neljänä peräkkäisenä lauantaina 5. helmikuuta–26. helmikuuta, 5. maaliskuuta järjestettävästä semifinaalista sekä 12. maaliskuuta järjestettävästä finaalista.
Kilpailun voitti Cornelia Jakobs kappaleella "Hold Me Closer".
Formaatti.
Ruotsin yleisradioyhtiö SVT ilmoitti tekevänsä muutoksia kilpailun kulkuun. "Toinen mahdollisuus" -karsinta korvataan semifinaalilla, jossa osakilpailujen kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet arvotaan kahteen ryhmään. Molemmista ryhmistä kaksi parasta jatkaa finaaliin.
Melodifestivalen-kiertue oli tarkoitus järjestää kuudella eri paikkakunnalla. Nämä paikkakunnat olivat Malmö, Göteborg, Linköping, Lidköping, Örnsköldsvik ja Tukholma. 14. tammikuuta 2022 SVT kuitenkin ilmoitti, että koronavirustilanteen vuoksi kilpailutapahtumat järjestetään Tukholmassa 500 hengen yleisölle. Ensimmäiset kolme osakilpailua järjestettiin Avicii Arenalla ja loput kolme järjestettiin Friends Arenalla.
Kilpailun juonsi Oscar Zia yhdessä backstage-juontaja Farah Abadiin kanssa.
Osakilpailut.
Kilpailussa oli yhteensä 28 osallistujaa. 14 ensimmäistä osallistujaa julkaistiin 26. marraskuuta ja loput 14 osallistujaa julkaistiin 30. marraskuuta. Semifinaalijaot ja semifinaalien esiintymisjärjestykset julkaistiin 14.joulukuuta.
1. osakilpailu.
Ensimmäinen osakilpailu kilpailtiin 5. helmikuuta Avicii Arenalla. Se oli tarkoitus järjestää Malmö Arenalla Malmössä. Teknisen vian vuoksi sovellusäänestys ei toiminut tämän osakilpailun aikana ja vain puhelinäänestykset laskettiin.
2. osakilpailu.
Toinen osakilpailu kilpailtiin 12. helmikuuta Avicii Arenalla. Se oli tarkoitus järjestää Scandinaviumissa Göteborgissa.
3. osakilpailu.
Kolmas osakilpailu kilpailtiin 19. helmikuuta Avicii Arenalla. Se oli tarkoitus järjestää Saab Arenalla Linköpingissä.
4. osakilpailu.
Neljäs osakilpailu kilpailtiin 26. helmikuuta Friends Arenalla. Se oli tarkoitus järjestää Sparbanken Arenalla Lidköpingissä.
Semifinaali.
Semifinaali kilpailtiin 5. maaliskuuta Friends Arenalla. Se oli tarkoitus järjestää Hägglunds Arenalla Örnsköldsvikissä.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 12. maaliskuuta Friends Arenalla.
Bachmann

Bachmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Marja Matinmikko-Blue

Marja Anneli Matinmikko-Blue (o.s. Matinmikko, s. 19. tammikuuta 1979 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen diplomi-insinööri, tutkija, ja Oulun yliopiston dosentti. Hän tekee monitieteellistä tutkimusta tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmien yhdistämisestä uusien matkaviestinjärjestelmien kehityksessä. Tutkimus tähtää taajuuksien riittävyyteen matkapuhelinjärjestelmissä datamäärien kasvaessa. Hän on toiminut Oulun yliopistossa 6G Lippulaiva -tutkimusohjelman kehityksen ja sääntelyn johtajana, ja oli aiemmin myös 6G Lippulaivan tutkimuskoordinaattori.
Matinmikko-Blue valmistui Oulun yliopistosta tuotantotalouden diplomi-insinööriksi vuonna 2001, tekniikan lisensiaatiksi tietoliikennetekniikasta 2007, tekniikan tohtoriksi tietoliikennetekniikasta vuonna 2012 ja filosofian tohtoriksi tuotantotaloudesta 2018. Hänellä on Oulun yliopistosta dosentuuri aiheena radiotaajuuksien hallinta.
Matinmikko-Blue opiskeli tuotantotaloutta Oulun yliopistossa ja päätti ensimmäisen vuoden jälkeen keskittyä ICT-alaan koska Oulussa on paljon yrityksiä alalta. Hän oli Nokialla työharjoittelussa opiskeluaikanaan, ja hakeutui opiskeluiden loppuvaiheessa VTT:lle harjoitteluun. Hän ajautui tutkijaksi opiskeluaikojen työkokemusten kautta, ja hän oli VTT:llä erikoistutkijana ja projektipäällikkönä vuosina 2001–2016. Hän pääsi uransa alkuvaiheessa Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n kautta mukaan 4G-järjestelmien taajuustarpeiden arviointiin. Oulun yliopiston Centre for Wireless Communication CWC:n palvelukseen hän siirtyi vuonna 2016. Hänen nykyinen tutkimuksensa on poikkitieteellistä yhdistäen tekniikan, liiketoiminnan ja sääntelyn näkökulmia ICT-ratkaisujen kehittämisessä. Sittemmin Matinmikko-Bluen keskeisiä tutkimusaiheita ovat olleet radiotaajuuksien sääntelyyn, tulevaisuuden 6G-järjestelmiin ja kestävään kehitykseen liittyvät teemat.
Tekniikan edistämissäätiö TES antoi vuonna 2013 Matinmikko-Bluelle Nuoren tutkijan palkinnon.
Valerija Zabruskova

Valerija Valerjevna Zabruskova (; o.s. "Antonova", ven. ; s. 29. heinäkuuta 1975 Potsdam) on venäläinen keihäänheittäjä.
Zabruskova sijoittui Pariisin maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 yhdeksänneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän ei päässyt loppukilpailuun sijoituttuaan karsinnassa 15:nneksi. Berliinin maailmanmestaruuskisoissa 2009 Zabruskova oli karsinnan 27:s.
Venäjän mestaruuden Zabruskova on voittanut vuosina 2004 ja 2009.
Zabruskovan ennätys on ulkoradoilla 64,49 metriä, jolla hän sijoittui vuoden 2003 maailmantilastossa neljänneksi, ja hallissa 59,55 metriä.
Miaolin piirikunta

Miaolin piirikunta (; Pha̍k-fa-sṳ: "Mèu-li̍t-yen") on Kiinan tasavaltaan, eli Taiwaniin, kuuluva piirikunta, joka sijoittuu maan länsirannikolle. Sitä ympäröivät Hsinchun piirikunta ja kaupunki sekä Taichung.
Maantieto ja ilmasto.
Piirikunnan pinta-ala on 1 820 km2. Miaoli rajoittuu lännessä Taiwaninsalmeen ja idässä Xueshan-vuoristo. Piirikunnan alueella kasvatetaan riisiä, bataatteja, vehnää, sitrushedelmiä ja vesimeloneja. Lisäksi Miaolissa porataan öljyä ja maakaasua. 
Miaolin ilmasto on lauhkea ja sateinen ympäri vuoden (Köppen-asteikolla Cfa). Piirikunnan pääkaupungissa mitattuna vuoden keskilämpötila on 22,1 °C ja vuoden keskimääräinen sademäärä 1930 mm. Sateet painottuvat loppukesään.
Historia.
Piirikunnan nimi tulee Taiwanin aboriginaalien käyttämästä nimestä ”maoli”, jolla viitataan alueen tasankoihin. Han-kiinalaiset alkoivat saapua alueelle 1600-luvun puolessa välissä. Tämän jälkeen kiinalaiset ajoivat alueelle siirtokuntaa suunnittelevat hollantilaiset pois ja alkoivat rohkaisemaan enemmän kiinalaisia muuttamaan Miaolihin. Qing-dynastian hallinto perusti Miaolin piirikunnan ensimmäistä kertaa hallinnollisena yksikkönä vuonna 1889. Japanin impeuriumin hallitessa Taiwania (1895–1945) Miaolin piirikunta lakkautettiin. Se perustettiin uudelleen vuonna 1950 ja on toiminut nykymuodossaan siitä lähtien. 
Vuonna 2015 piirikunnan paikallishallinto ajautui talousvaikeuksiin, kun sillä oli velkaa 64,8 miljardia dollaria. Se ei mm. pystynyt maksamaan julkisen sektorin työntekijöiden palkkoja, ja joutui pyytämään valtiolta lisärahoitusta.
Väestö ja kulttuuri.
Vuonna 2019 piirikunnan väkiluku oli 548 863, mikä vastasi 2,33:a prosenttia koko maan väestöstä. Väestö koostuu mm. hakka-kiinalaisista, fujianilaisista, saisiyateista. Viimeksi mainitut edustavat Taiwanin aboriginaaleja. Hakka-kiinalaisten ruokakulttuuri on vahvana Miaolinissa ja paikallisia erikoisuuksia ovat mm. kristallimykeröt, litteät riisinuudelit ja mochit.
Piirikununnan suurin kaupunki on Toufen, jossa asui vuonna 2020 arviolta hieman yli 104 400 asukasta. Toiseksi suurin kaupunki on Miaolin kaupunki (noin 87 600 asukasta).
Syksyllä 2021 Miaolissa aloitettiin kokeilu, jossa pyrittiin valmistamaan kissanruokaa alueella kasvatettujen silkkiperhosten toukkien koteloista. Tällä pyrittiin parantamaan kissojen terveyttä.
Piirikunnan nimikkolintu on harakka ja nimikkopuu kamferipuu.
Miaolin alueella toimivia yliopistoja ovat mm. Kansallinen yhdistynyt yliopisto sekä Yu Dan luonnontieteellinen ja tekninen yliopisto.
Hallinto.
Piirikunnan hallinnollinen johtaja eli piirikunnanjohtaja on Kuomintangia edustava Hsu Yao-chang. Hänet valittiin tehtävään ensimmäistä kertaa vuoden 2014 vaaleissa. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Miaolin kaupunki.
Miaoli jakautuu hallinnollisesti 18 kuntaan ja kaupunkiin.
Mahogany

Mahogany on Berry Gordyn ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1975. Siinä soullaulaja Diana Ross esittää afroamerikkalaista muotisuunnittelun opiskelijaa, joka onnistuu tekemään menestyksekästä uraa Roomassa, jättää opiskeluaikaisen poikaystävänsä (Billy Dee Williams) ja rakastuu valkoihoiseen muotikuvaajaan (Anthony Perkins). 
Elokuva ei saanut hyviä arvosteluja, mutta se muistetaan etenkin suureksi hitiksi nousseesta teemamusiikistaan, Diana Rossin esittämästä laulusta ”Do You Know Where You're Going To”. Sen säveltäjä Michael Masser ja sanoittaja Gerry Goffin saivat elokuvan ainoan Oscar-ehdokkuuden.
Elokuvan alkuperäinen ohjaaja, brittiläinen Tony Richardson sai lähteä tuotannosta ja tilalle tuli elokuvan tuottaja, levytuottajana ja Motown-levy-yhtiön perustajana tunnettu Berry Gordy.
"Mahogany" tuli Suomessa ensi-iltaan toukokuussa 1976. Se sai vain 1 491 katsojaa ja ylsi vuoden 219:stä ensi-iltaelokuvasta katsojatilaston sijalle 194. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi piti elokuvan tarinaa teennäisenä ja heppoisena, mutta kehui elokuvan visuaalisesti upeaa muotimaailman kuvausta ja Anthony Perkinsin roolityötä menestyvänä mutta ongelmiensa kanssa kamppailevana muotikuvaajana.