tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kangasjärvi (Saarijärvi, Hirvaanmäki)

Kangasjärvi on Keski-Suomessa Saarijärvellä Hirvaanmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 880 metriä leveä ja sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,70 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00270 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 10,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 146,3 metriä mpy.
Pahalampi (Saarijärvi, Hirvaanmäki)

Pahalampi on Keski-Suomessa Saarijärvellä Hirvaanmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 220 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy.
Iso Kalliojärvi (Äänekoski)

Iso Kalliojärvi on Keski-Suomessa Äänekoskella ja Saarijärvellä Konginkankaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 930 metriä pitkä, 490 metriä leveä ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,03 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00203 kuutiokilometriä ja keskisyvyydeksi 9,7 metriä. Suurin syvyys on 32,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,2 metriä mpy.
Pieni Kalliojärvi (Äänekoski)

Pieni Kalliojärvi on Keski-Suomessa Äänekoskella Konginkankaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 360 metriä pitkä, 130 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 114 800 kuutiometriä ja keskisyvyydeksi 4,4 metriä. Suurin syvyys on 9,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,6 metriä mpy.
Kapealampi (Äänekoski, Konginkangas)

Kapealampi on Keski-Suomessa Äänekoskella Konginkankaan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 250 metriä pitkä, 70 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 160,6 metriä mpy.
Heinälampi (Äänekoski, Konginkangas)

Heinälampi on Keski-Suomessa Äänekoskella Konginkankaan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 220 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Sillä on kartan mukaan kaksi saarta. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 45 600 kuutiometriä ja keskusyvyydeksi 2,5 metriä ja. Suurin syvyys on 4,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 161,3 metriä mpy.
Iso-Salminen (Saarijärvi)

Iso-Salminen on Keski-Suomessa Saarijärvellä ja Äänekoskella Suljetunmäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 470 metriä leveä ja sen pinta-ala on 30 hehtaaria. Sillä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 755 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys on 5,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 153,3 metriä mpy.
Pieni-Salminen (Äänekoski)

Pieni-Salminen on Keski-Suomessa Äänekoskella Konginkankaan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi on 370 metriä pitkä, 140 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 127 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys on 8,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 153,3 metriä mpy.
Ala-Kivetty

Ala-Kivetty on Keski-Suomessa Äänekoskella Konginkankaan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 16,9 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 539 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys on 10,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157,9 metriä mpy.
Mutesiafrikanmahonki

Mutesiafrikanmahonki ("Entandrophragma delevoyi") on mahonkikasvien (Meliaceae) heimoon, afrikanmahonkien ("Entandrophragma") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on lähes ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa 27–35 metriä korkeaksi. Puun runko on suora sekä lieriömäinen ja se voi olla halkaisijaltaan 1,5 metriä. Runko voi olla oksaton aina 20 metrin korkeuteen asti. Latvus on muodoltaan pyöreä. Puun kuori on sileää sekä harmaanruskeaa ja se hilseilee irti epäsäännöllisenmuotoisina paloina.
Mutesiafrikanmahonki kasvaa kuivissa ainavihannissa metsiköissä sekä jokien varsilla 1200–1675 metrin korkeudella merenpinnasta. Mutesiafrikanmahonkia tavataan usein yhdessä rohtomobolan ("Parinari excelsa") sekä guineanjambolaanin ("Syzygium guineense") kanssa. Mutesiafrikanmahonki kasvaa luonnossa Kongon demokraattisen tasavallan kaakkoisosissa, Tansaniassa ja Sambiassa.
Mutesiafrikanmahonkia käytetään paikallisesti puutavarana talojen rakentamiseen. Lisäksi puuta on käytetty polttopuuna sekä puuhiilen valmistukseen ja istutettu koristepuuksi tuomaan varjoa sekä teiden varsille.
Cristine Rose

Cristine Rose (s. 31. tammikuuta 1951 Lynwood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Rose tunnetaan muun muassa draamasarjasta "Heroes", jossa hän esitti matriarkka Angela Petrelliä. Muita rooleja hänellä on ollut esimerkiksi sarjoissa "Big Love", "Ensisilmäyksellä", "Frendit", "Rooman sheriffi" ja "Vain yksi elämä". Rose on näytellyt myös televisioelokuvassa "Jääkenttien kuningatar" (2005).
Rohtomobola

Rohtomobola ("Parinari excelsa") on Chrysobalanaceae-heimoon ja moboloiden ("Parinari") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on nopeakasvuinen ja ainavihanta puulaji, joka kasvaa tavallisesti noin 45 metriä korkeaksi, mutta epäsuotuisissa kasvuolosuhteissa voi jäädä vain noin 8 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija on noin 40–50 cm. Puun latvus on tiivis ja muodoltaan pyöreä tai laakeaksi levenevä. Rohtomobolan hedelmät ovat ruskeita ja soikeita luumarjoja, joiden pituus on noin 5 cm ja halkaisija 3,2 cm.
Rohtomobola kasvaa sademetsissä, mutta ei kuitenkaan kaikkein märimmillä alueilla. Lisäksi lajia tavataan rannikkometsistä sekä suometsistä ja -painanteista. Guyanojen alueella lajia tavataan ylänköjen sademetsistä. Rohtomobola kasvaa luonnossa Keski- ja Etelä-Amerikassa sekä trooppisessa Afrikassa. Amerikan mantereella lajin levinneisyysalue ulottuu Costa Ricasta Peruun, Boliviaan ja Brasiliaan. Afrikassa lajin levinneisyysalue ulottuu Senegalista itään Keniaan ja etelässä Angolasta Mosambikiin.
Rohtomobola on monikäyttöinen puu, josta saadaan useita erilaisia hyödykkeitä tavallisesti paikalliseen käyttöön. Lajin hedelmiä ja siemeniä käytetään ravintona. Hedelmäliha on tuoreena kellertävää sekä pehmeää ja sen on todettu sisältävän 38% sokereita. Joillakin alueilla hedelmistä on käytetty dhiaou- sekä kounangui-nimillä tunnettua alkoholijuomaa. Rohtomobolan siemenet ovat hyvin öljypitoisia. Rohtomobolan kuorta, juuria ja hedelmiä sekä niistä valmistettuja sekoituksia on käytetty erilaisiin perinteisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin.
Rohtomobolan puuaines on kovaa, painavaa sekä hyvin kestävää ja tuoreena se uppoaa veteen. Puutavaraa ei yleensä ole viety ulkomaille, mutta Norsunluurannikolla sitä on kuitenkin myyty Eurooppaan tammien puuaineksen korvaajaksi. Rohtomobolan pintapuu on kermanvalkoista ja sydänpuu ruskeaa. Puuainesta on kuitenkin hankalaa työstää sen suuren piidioksidipitoisuuden vuoksi ja parhaiten sen työstö onnistuu heti tuoreena erityisillä sahoilla. Puutavaraa käytetään paikallisesti sisärakentamiseen, työkalujen varsiin sekä muihin taloustarvikkeisiin. Lisäksi puuta käytetään polttopuuna ja siitä syntyy myös hyvää puuhiiltä.
Sisenand

Sisenand tai Sisenando (k. 636) oli visigoottien kuningas 631–636. Hän syrjäytti edeltäjänsä Svintilan vuonna 631. Sisenandin kaudella monarkin voitelu vakiintui käytännöksi. Vuonna 633 pidetyn Toledon neljännen konsiilin jälkeen monarkin perimyksen laillistaminen edellytti myös kirkon hyväksyntää.
Maranttipuut

Maranttipuut ("Maranthes") on Chrysobalanaceae-heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu 12 lajia. Suomenkielisen nimensä perusteella maranttipuita ei tule sekoittaa merantipuihin ("Shorea"), jotka kuuluvat siipipuukasvien (Dipterocarpaceae) heimoon.
Maranttipuut kasvavat luonnossa Keski-Amerikan kannaksella Nicaraguassa, Costa Ricassa ja Panamassa, Afrikan keskiosissa Malista ja Guineasta Tansaniaan ja Mosambikiin ulottuvalla alueella, Thaimaassa, Malaijien saaristossa, Filippiineillä, Uudessa-Guineassa, Oseanian saariston länsiosissa (Karoliinit ja Salomonin saaristo) sekä Australian koillisosissa.
Suinula (Jämsä)

Suinula on kylä Jämsässä entisen Kuoreveden kunnan alueella Keski-Suomen maakunnan eteläosassa. 
Keski-Suomen Kylät ry valitsi Suinulan Keski-Suomen Vuoden Kyläksi 2022.
Mobolat

Mobolat ("Parinari") on Chrysobalanaceae-heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu noin 40 lajia.
Mobolat kasvavat luonnossa Etelä-Amerikan pohjoisosissa, suuressa osassa Afrikkaa sekä Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa.
Marmorisuomonni

Marmorisuomonni ("Helogenes marmoratus") tai marmorimonni on valasmonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Toisinaan lajia pidetään akvaarioissa. 
Koko ja ulkonäkö.
Marmorisuomonni voi kasvaa suurimmillaan 7–8 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja tukevahko. Kalan selkäevä sijaitsee ruumiissa takana ja on lyhyt. Marmorimonnilla on myös usein pieni rasvaevä. Peräevä on pitkä ja pyrstöevä on haarautunut. Kuonossa on viiksisäikeitä. Väriltään marmorisuomonni on ruskeankirjava ja kyljessä voi olla tumma raita. Evät ovat pilkulliset.
Levinneisyys ja elintavat.
Marmorisuomonnin levinneisyysalue ulottuu Guyanasta Brasiliaan ja Venezuelasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kirkasvetiset tai humuksen värjäämät suhteellisen nopeasti virtaavat purot ja joet. Se elää kasvien tai pohjan orgaanisen aineksen joukossa ja on yöaktiivinen. Kalan ravintoa ovat hyönteiset kuten muurahaiset. Marmorimonnin lisääntymisaika on heinäkuusta maaliskuulle. 
Marmorisuomonnia voidaan pitään akvaariokalana, mutta yöaktiivisuutensa vuoksi se on harvinainen.
Banshee (täsmennyssivu)

Banshee voi tarkoittaa seuraavia:
Banshee (videopeli)

Banshee on Core Designin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up, joka on julkaistu vuonna Amigalle.
Peli julkaistiin AGA-piirisarjaa käyttäville Amiga 1200:lle ja Amiga CD32:lle. Pelin tyylissä on piirteitä steampunkista.
Vastaanotto.
Peli on saanut "CU Amiga" -lehden arvostelussa arvosanaksi 91%.
Peli on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.
Kotkan merivartioyksikkö

Kotkan merivartioyksikkö on Suomenlahden merivartiostoon kuuluva merivartioyksikkö, mihin kuuluu kolme Suomen rajavartiolaitoksen Suomenlahden merivartioston merivartioasemaa: Haapasaaren merivartioasema Haapasaarella Kotkan kaupungin alueella, Hurpun merivartioasema Virolahdella ja Kotkan merivartioasema Kotkan kaupungin kaupunkialueella.
Kotkan merivartioyksikköä johtaa päällikkö. Hänellä on varapäällikkö ja kolmen merivartioaseman vartioupseerit. Merivartioyksikkö vastaan valvonta-alueensa rajavalvonnasta, rajatarkastuksista ja meripelastuspalvelusta. Rajavalvonnan oheistehtäviin kuuluvat ensivastetehtävät ja vesiliikenteen valvontatehtävät meri- ja saaristolaueella. 
Merivartioasemat.
Suomenlahden merivartiostolla on kahdeksan merivartioasemaa.
Battle Squadron

Battle Squadron (koko nimi Battle Squadron: The Destruction of the Barrax Empire!) on Cope-comin kehittämä shoot 'em up, joka on julkaistu vuonna Amigalle ja vuonna 1990 Sega Mega Drivelle.
Pelaaminen.
Peli on väljästi ottaen seuraaja "Hybris"-pelille säilyttäen sen pelimekaniikan kuten älypommin ja sen aktivoinnin.
Pelin huomattavin piirre on sen rakenne: lineaarisen tasosarjan sijaan pelissä on toistuva keskustaso, joka on planeetta Terrainian pinta, sekä kolme erillistä "sisäydintä", joissa on omat haasteensa. Sisäytimien voittamisen jälkeen pelaaja kohtaa pomovastuksen. Pelaaja voi vapaasti päättää etenemisensä keräten ensin aseistusta keskustasolla tai syöksymällä heti suurempiin vastuksiin.
Pelaajalla on neljä asetta, joita päivitetään ja vaihdetaan. Kuoleminen puolittaa aseen tehon.
Peliä voi pelata joystickilla, hiirellä tai näppäimistöllä.
Kehitys.
Peli on kehitetty Euroopassa ja siitä on aluksi kehitetty PAL-versio. Yhdysvalloissa julkaisua varten kehitettiin NTSC-versio, jolloin pelin pystyresoluutio pudotettiin 256 pikselistä 200 pikseliin. Tästä johtuen pelattava alue on noin 20% pienempi, joka tekee pelistä vaikeamman pienemmän liikkumisalueen vuoksi.
Pelissä on suuri määrä grafiikkaa, joka vie pakkaamattomana. Pelin demo-versiossa oli täysin animoitu intro, jota muokattiin pelin julkaisua varten yksinkertaisemmaksi.
Sega Mega Drive -versiota varten visuaalista laatua on karsittu, pelistä on tehty nopeatempoisempi ja tasot ovat erilaisia.
Peli oli Cope-comin viimeinen peli. Pelistä on julkaistu käännös iOS:lle ja Androidille.
Vastaanotto.
Peli on saanut "CU Amiga" -lehden arvostelussa arvosanaksi 79%.
Peli on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 82%. Peli on saanut kehuja muun muassa grafiikasta ja äänistä.
Antti Koivula (johtaja)

Antti Koivula (s. 1969) on suomalainen tekniikan tohtori. Hän on toiminut Työterveyslaitoksen pääjohtajana vuodesta 2015. Hänet valittiin toiselle seitsenvuotiskaudelle huhtikuussa 2022. Koivula on myös Jyväskylän yliopiston hallituksen puheenjohtaja.
Koivula on valmistunut Teknillisestä korkeakoulusta tekniikan tohtoriksi työpsykologian ja johtamisen kehittämisen alalta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa "Knowledge commercialization: a case study of the process of creation of the team coach plus knowledge product" (1998) käsitteli osaamisen tuotteistamista ja kaupallistamista. 
Työterveyslaitokselle ja sen palvelutoiminnan johtoon Koivula siirtyi 2012. Hän tuli Asiakasratkaisut-toiminta-alueen johtajaksi vuoteen 2015 päättyvän toimintakauden ajaksi. Työterveyslaitoksen pääjohtajaksi Koivula nimitettiin seitsemän vuoden toimikaudeksi eläkkeelle siirtyneen Harri Vainion jälkeen toukokuussa 2015. Ennen Työterveyslaitokselle siirtymistään Koivula toimi Tinnoff Oy -yrityksen (Oy TinnOff Inc) toimitusjohtajana. Tätä ennen hän työskenteli erityisesti pienten ja keskisuurten kasvuyritysten kehittäjänä, neuvonantajana tai hallituksen jäsenenä sekä Nokialla strategisen muutoksen ja osaamisen johtamisen tehtävissä. 
Koivulan aikana vuonna 2016 Työterveyslaitoksen henkilöstöä on vähennetty yli 150 hengellä (eli lähes neljänneksellä) valtion rahoituksen pienennyttyä voimakkaasti. Supistukset on kohdistettu erityisesti systeemibiologiseen tutkimukseen, sisäilmatutkimukseen ja työhygieniapalveluihin sekä tiedolla vaikuttamiseen.
Poritiisi

Poritiisi on taiteilija Laura Lehenkarin moniosainen julkinen teos, joka sijaitsee Porin rautatieaseman vieressä olevan Porttaalitunnelin Tiilimäen puoleisen pään liikenteenjakajassa ja valopylväissä.
Teos koostuu kahdesta erillisestä kokonaisuudesta, jotka on valmistettu jauhemaalatusta rakenneteräksestä. Liikenteenjakajaan on sijoitettu sinivihreä elementti ja alueen valaisinpylväisiin vihreitä osia. Taiteilija on kertonut halunneensa luoda ihmisen rakentaman ympäristön keskelle "jotain orgaanista ja värikästä vastakohdaksi asfaltille ja betonille. Teoksen kasvimaiset muodot ilmaantuvat rakenteista kuin eksyneet rikkaruohot, jotka sinnittelevät vaatimattomissakin oloissa".
Poritiisi on sijoitettu Porin paikallisliikenteen osana toimivan Citylinjan reitin varrelle. Teos muodostaa eräänlaisen jatkumon Satasairaalan pihapiiriin sijoittuvalle Niitty-teokselle, joka on myöskin Laura Lehenkarin suunnittelema.
Ian Blackford

Ian Blackford (s. 14. toukokuuta 1961) on skotlantilainen Skotlannin kansallispuoluetta edustava poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä vuodesta 2015 ja puolueensa parlamenttiryhmän johtajana vuodesta 2017 lähtien.
Ennen poliittista uraansa Blackford työskenteli pankki- ja rahoitusalalla. Hän oli ensi kertaa ehdolla parlamenttivaaleissa vuonna 1997 Ayrin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi. Hän oli samana vuonna ehdolla myös Paisleyn vaalipiirin täytevaalissa. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa, joissa SNP:n kannatus ja paikkamäärä moninkertaistuivat ja joissa se voitti lähes kaikissa Skotlannin vaalipiireissä, Blackford tuli valituksi Ross, Skye and Lochaberin vaalipiiristä voittaen liberaalidemokraattien Charles Kennedyn. 
Vuoden 2017 vaaleissa SNP:n parlamenttiryhmän johtaja Angus Robertson menetti paikkansa alahuoneessa, ja Blackford valittiin hänen seuraajakseen.
J. Eddie Peck

J. Eddie Peck (alk. "John Edward Peck", s. 10. lokakuuta 1958 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Peck tunnetaan muun muassa saippuasarjasta "Tunteita ja tuoksuja", jossa hän esitti 1990-luvulla Cole Howardia kuuden vuoden ajan. Hänellä on ollut rooleja myös sarjoissa "All My Children", "Dallas", "Dynastia", "Kyle XY" ja "Päivien viemää". Vuonna 1990 Peck näytteli pääosaa elokuvassa "Tulinen tanssi – Lambada".
Everyday Is Christmas

Everyday Is Christmas on australialaisen laulajan ja lauluntekijän Sian joulualbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2017.
Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture

Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture on australialaisen laulajan ja lauluntekijän Sian studioalbumi, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2021.
Fremskrittspartiets Ungdom

Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) on vuonna 1978 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on Edistyspuolue.
Politiikka.
FpU julistaa olevansa liberalistinen järjestö. Se muun muassa kannattaa aktiivisen kuolinavun ja kannabiksen käytön laillistamista, kauppojen aukiolojen vapauttamista, valtion alkoholimonopolin purkamista, asevelvollisuuden korvaamista palkka-armeijalla, yksityisten vankiloiden perustamista, kehitysavun korvaamista kaupankäynnillä, verotuksen keventämistä, lakko-oikeuden rajaamista sekä monarkian lakkauttamista.
Jami Haavisto

Jami Jaakko Ilmari Haavisto (s. 12. maaliskuuta 1998 Seinäjoki) on Vihreiden nuorten puheenjohtaja, opiskelija-aktiivi ja suomalainen vihreä poliitikko.
Tausta.
Haavisto on kotoisin Seinäjoelta. Hän on pelannut lentopalloa nuorten SM-tasolla.
Haavisto valmistui ylioppilaaksi Seinäjoen lukiosta vuonna 2018. Heti ylioppilaaksi valmistuttuaan hän aloitti molekyylibiotieteiden opinnot Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa Viikin kampuksella. Vuonna 2020 Haavisto aloitti myös ympäristötaloustieteen opinnot Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa.
Haavisto on työskennellyt muun muassa tutkimusharjoittelijana, myyjänä ja varainhankkijana.
Politiikka.
Haavisto liittyi vihreisiin vuonna 2018. Hän toimi Vihreiden nuorten liittohallituksen jäsenenä vuosina 2020–2021.
Syksyn 2020 edustajistovaaleissa Haavisto valittiin Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon 56 äänellä.
Kuntavaaleissa 2021 Haavisto oli ehdolla Helsingissä. Hän sai ensikertalaisena 236 ääntä eikä tullut valituksi. Kuntavaalien jälkeen Haavisto toimi varajäsenenä HKL:n johtokunnassa ja Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan ympäristö- ja lupajaostossa.
Vihreiden puoluekokous valitsi syyskuussa 2021 Haaviston puoluevaltuuskunnan jäseneksi kaudelle 2021–2023.
Syyskuussa 2021 Haavisto ilmoitti hakevansa Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtajaksi. Marraskuussa 2021 Vihreiden nuorten liittokokous valitsi Haaviston liiton toiseksi tasa-arvoiseksi puheenjohtaksi kaksivuotiselle kaudelle 2022–2023. Vuonna 2022 Haaviston puheenjohtajaparina toimii espoolainen Peppi Seppälä.
Puheenjohtajavalinnan jälkeen Haavisto ilmoitti luopuvansa Helsingin kaupungin luottamustehtävistään ja asettuvansa ehdolle aluevaaleissa 2022 kotiseudullaan Etelä-Pohjanmaalla. Haavisto sai vaaleissa 88 ääntä. eikä tullut valituksi.
Kesäkuussa 2022 Haavisto ilmoitti olevansa ehdolla eduskuntavaaleissa 2023 Vaasan vaalipiirissä. Haavisto nimettiin Vaasan vaalipiirin vihreiden listalle ensimmäisen neljän ehdokkaan joukossa, mutta ei tullut valituksi.
Näkemyksiä.
Haaviston mielestä ilmastonmuutoksen torjunta ja luonnon monimuotoisuuden suojelu ovat vastuullisen talouspolitiikan ydintä. Haavisto kannattaa nuuskan ja kannabiksen laillistamista ja muiden päihteiden käytön dekriminalisointia.
Haavisto kannattaa pienten modulaaristen ydinreaktoreiden rakentamista osana ilmastonmuutoksen torjuntaa. Vastoin Vihreiden nuorten linjaa Haavisto kannattaa Suomen Nato-jäsenyyttä. 
Haavisto on kritisoinut EU:n yhteistä maatalous- ja kalastuspolitiikkaa ja kannattaa molempien uudistamista. Haavisto pitää Suomen nykyistä, pitkälti avohakkuisiin perustuvaa metsätaloutta uhkana suomalaisen luonnon monimuotoisuudelle ja kannattaa avohakkuiden kieltämistä valtion metsissä. Haavisto kannattaa geenitekniikan käyttöä kasvinjalostuksessa.
Haavisto on pitänyt esillä huolta energian hinnasta ja maatalouden kannattavuudesta. Haavisto kannattaa polttoaineiden hinnannousun kompensointia alueellisesti kohdennetulla energiarahalla. Haavisto on esittänyt maataloustukien tarkempaa kohdentamista aktiiviviljelijöille maatalouden kannattavuuden parantamiseksi.
Richard Titmuss

Richard Morris Titmuss (16. lokakuuta 1907 Bedfordshire, Iso-Britannia – 6. huhtikuuta 1973 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen sosiologi ja professori London School of Economics -yliopistossa. Häntä pidetään merkittävänä sosiaalipolitiikan teoreetikkona ja hyvinvointivaltion puolustajana.
Elämä.
Titmuss syntyi vuonna 1907 Bedfordshiressa pienviljelijän pojaksi. Hän kouluttautui kirjanpitäjäksi ja työskenteli pitkään vakuutusvirkailijana. Hän kiinnostui politiikasta ja toimi ensin 1930-luvulla liberaalipuolueessa, mutta siirtyi sodan jälkeen kannattamaan työväenpuoluetta.
Titmuss alkoi julkaista kirjoja 1930-luvun lopulla. Niissä hän käsitteli muun muassa työttömyystilastoja, syntyvyyttä ja maksutonta kouluruokailua. Mainetta hän sai vuonna 1950 ilmestyneellä "Problems of Social Policy" -teoksella, jossa hän osoitti Britannian maailmansodan aikaisen sotatalouden tehokkuuden. Se nosti hänet professoriksi London School of Economics -yliopistoon.
Vuonna 1970 ilmestyneessä kirjassaan "The Gift Relationship" Titmuss käsitteli altruismia ja osoitti, että brittiläinen vapaaehtoisuuteen perustuva verenluovutus oli yhtä tehokas ja turvallisempi kuin amerikkalainen malli, jossa verenluovuttajille maksettiin.
Yksityiselämä.
Titmuss meni vuonna 1937 naimisiin Kathleen Millerin kanssa. Heidän tyttärensä Ann Oakley on tunnettu sosiologi ja feministi.
Alavan sairaala

Alavan sairaala on osa Kuopion yliopistollista sairaalaa. Alavan sairaalaan on keskitetty yliopistollisen sairaalan lasten- ja nuorisopsykiatrian toiminnot.
Historia.
Sairaalarakennuksen rakennustyöt aloitettiin Kuopion kaupungin lahjoittamalle tontille vuonna 1947. Mannerheimin Lastensuojeluliiton rakennuttaman ja vuonna 1950 valmistuneen sairaalan nimi oli alun perin Savon Lastenlinna. Sairaalan suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Erkki ja Inkeri Linnasalmi. Sairaalaa laajennettiin vuonna 1995 arkkitehti Riitta Korhosen suunnitelmien mukaan. 
Toiminta sairaalassa aloitettiin maaliskuussa 1950 ja se vihittiin virallisesti käyttöön Marsalkka Mannerheimin syntymäpäivänä 4. kesäkuuta. Silloisen Kuopion keskussairaalan lastenosastot toimivat tuolloin siellä. Sairaalaan kuuluivat alussa myös lääkärien ja hoitajien asuinrakennukset.
Sairaalan toiminta keskittyi alussa lähinnä kehitysvammaisten ja keskoslasten sairaalahoitoon ja lastenhoitajien opetus- ja asuntolatiloihin. Mannerheimin Lastensuojeluliitto ylläpiti rakennusta vuoteen 1966, jolloin rakennus liitettiin osaksi Kuopion keskussairaalaa.
Nykytila.
Kuopion yliopistollisen sairaalan toiminnoista Alavaan on keskitetty:
Alavan sairaala kuuluu osaksi useamman eri aikoina valmistuneiden rakennusten ryhmää, joista uusin A2 rakennus valmistui vuonna 2015.
Aiheesta muualla.
Alavan sairaalan kotisivut
Etelä-Suomen Sanomien talo

Etelä-Suomen Sanomien talo on Matti Wuolteen suunnittelema, vuonna 1908 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Se on vanhin jugend-tyyliä edustava rakennus kaupungissa.
Aluksi rakennusta kutsuttiin rakennuttajansa mukaan Mattilan taloksi. Vuonna 1919 rakennus tuli paikallisen sanomalehden Etelä-Suomen Sanomien käyttöön, mistä myöhempi nimi on saatu. Lehden toimituksen konttori siirtyi vuonna 1998 pois talosta, mutta palasi jälleen tilojen käyttäjäksi vuonna 2017.
Yvon Delbos

Yvon Delbos (7. toukokuuta 1885 Thonac – 15. marraskuuta 1956 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi ulkoasiain-, maanpuolustus- ja opetusministerinä.
Mpulungu

Mpulungu on kaupunki Sambian pohjoisosassa Tanganjikajärven eteläkärjessä. Mpulungussa sijaitsee Sambian ainoa kansainvälinen satama ja sieltä on lauttayhteys Tansaniaan. Lautta MV Liemba kuljettaa sekä rahtia että ihmisiä ja se liikennöi Tanganjikajärven itärannikkoa Mpulungun sekä Tansaniassa sijaitsevan Kigoman satamien väliä pysähtyen matkalla useissa paikoissa.
Mpulungu on turistien suosima kalastuskohde.
Mpulungusta noin 20 km koilliseen Tansanian ja Sambian rajalla sijaitsee Kalambon vesiputous.
Pyhän Hannan kirkko

Pyhän Hannan kirkko (koko nimi Sonkajanrannan Pyhän Profeetta Hannan ja Jumalanäidin kuolonuneennukkumisen kirkko) on Joensuun ortodoksisen seurakunnan kirkko, joka sijaitsee Joensuun Tuupovaarassa Sonkajanrannan kylässä. Kirkon suunnitteli Valamon luostarin teknikkomunkki Gennadi ja se valmistui vuonna 1915.
Kirkon rakentamista edisti muun muassa uskonnonopettaja Johannes Karhapää. Kauppias P. F. Nesterov rahoitti kirkon rakentamisen.
Merantipuut

Merantipuut ("Shorea") on siipipuukasvien heimoon kuuluva trooppisten puiden suku. Siihen kuuluu noin 360 lajia, joista monia käytetään puutavaran tuotantoon. Intianmerantipuu eli sal on yksi Intian kaupallisesti tärkeimmistä puulajeista.
Merantipuut ovat isokokoisia puita, joilla on nahkeat, sileälaitaiset lehdet. Kukat ovat keltaiset, valkoiset tai vaaleanpunaiset, ja kussakin hedelmässä on vain yksi siemen. Kukan verholehdistä kehittyy siivet, joista kolme on suurta, kaksi paljon pienempää.
Neuvosto-Venäjän 7. armeija

Neuvosto-Venäjän 7. armeija taisteli Venäjän sisällissodassa vastavallankumouksellisen kenraali Nikolai Judenitšin johtamaa valkoista armeijaa vastaan sodan luoteisrintamalla osana puna-armeijaa. Se onnistui torjumaan sota-asiain komissaari Lev Trotskin avulla Petrogradia vastaan suuntautuneen hyökkäyksen syksyllä 1919. Neuvosto-Venäjän 7. armeija toimi Pietarin sotilaspiirin vallankumouksellisen sotaneuvoston alaisena. 
Suomalaissyntyinen Keisarillisen armeijan kenraali N. V. Henriksson oli 7. armeijan komentajana 5.12.1918-27.1.1919. Neuvosto-Venäjän 7. armeijassa oli kaksi suomalaista jalkaväkirykmenttiä: JR 1, joka perustettiin syyskuussa vuonna 1918, ja JR 3, joka perustettiin marraskuussa vuonna 1918. JR 1, joka sai numerokseen JR 164 tammikuussa vuonna 1919, kuului 7. armeijan 19. divisioonaan. JR 3, jonka päävoimat tuhoutuivat Viron rintamalla ja loput yhdistettiin JR 164:ään, kuului 7. armeijan 6. divisioonaan.
Lähteet.
Salomaa, Markku: Punaupseerien nousu ja tuho. S. 68-70, 81-90. Otava, 2018.
Etelä-Afrikan parlamenttitalo

Etelä-Afrikan parlamenttitalo on Kapkaupungissa oleva rakennus, jossa Etelä-Afrikan parlamentti kokoontuu.
Parlamenttitaloa alettin 1800-luvun lopulla rakentaa, kun Kapmaan siirtokunnan kaksikamariselle parlamentille tarvittiin yhteinen rakennus. Rakennuksesta pidettiin suunnittelukilpailu, ja se sai sen kautta uusklassisen julkisivun. Rakennuksen peruskiven asetti vuonna 1875 kuvernööri Henry Barkly.
Parlamenttitalo valmistui vuonna 1885, ja se oli Kapkaupungin ensimmäinen rakennus, jossa oli sähkövalot. Britannian siirtomaat yhdistyivät vuonna 1910 Etelä-Afrikan unioniksi. Tämän jälkeen vanhan parlamenttitalon viereen rakennettiin uusi rakennus unionin parlamenttia varten. Rakennuskompleksin laajennuksen suunnitteli Herbert Baker. Toisen kerran parlamenttitaloa laajennettiin 1980-luvulla kansalliskokousta eli alahuonetta varten.
Etelä-Afrikan kulttuuriperintövirasto listasi parlamenttitalon vuonna 2014 kansalliseksi kulttuuriperintökohteeksi.
Parlamenttitalo kärsi pahoin tammikuussa 2022 syttyneessä tulipalossa. Palo alkoi rakennuksen vanhimmasta osasta ja levisi sieltä uudempiin osiin, joita parlamentti käyttää. Vanhimman osan katto romahti, ja kansalliskokouksen istuntosali paloi täysin.
Siperianjalava

Siperianjalava ("Ulmus pumila") on itäaasialainen jalavalaji. Se on juurivesaton puu tai pensas, joka kasvaa 3–8 metriä korkeaksi. Oksanhaarat ovat siirottavia ja hentoja, silmut ovat pieniä, pallomaisia. Lehtilapa on 2–6 senttimetriä pitkä, soikea-kapeansoikea, sahalaitainen tai heikosti toissahainen, päältä kalju ja sileä, alta harvakarvainen. Kukinto on tiheä, pienikukkainen sarja. Hedelmä on 10–15 millimetriä leveä pähkylä, jonka siipipalteen laita on karvaton. Siemen sijaitsee hedelmän kärkipuoliskon tyviosassa.
Siperianjalava esiintyy Koreassa, Koillis-Kiinassa ja Venäjällä Amurin alueella. Se kasvaa luonnonvaraisena kuivissa, keski- ja runsasravinteisissa metsiköissä, metsäarolla ja aronreunamilla. Laji on jokivarsien ja rinteiden pioneeripuu.
Toppapuku

Toppapuku on kylmissä olosuhteissa käytettävä vaate.
Toppapukuja on kahdenlaisia: on kevyttoppapukuja, jotka ovat lähinnä kevyellä vanulla eristettyjä tuulipukuja, sekä varsinaisia toppapukuja.
Varsinaisissa toppapuvuissa eristeenä käytetään polyesterivanua noin 120 grammaa neliölle, kun kevyvanuversiossa täyte jää 80 grammaan. Myös päällikangas on yleensä vahvempi ja usein kestävämpää nailonkangasta. Sisimmäinen vuorikangas on joko polyesteriä tai nailonia. Ulommainen kangas on usein kalvon kanssa tehty vedenpitäväksi. Toppavaatteet ovat kehittyneet 1970-lukulaisista ns. tikkivaatteista, joissa oli myös vanu. Vanulliset toppavaatteet poikkeavatkin tekoturkis- ja untuvatäytteisistä talvivaatteista.
Untuvavaatteiden hyvästä lämmöneristävyydestä huolimatta toppavaatteet ovat usein käytännöllisempi ratkaisu. Tekokuituinen vaate ei ime kosteutta ja onkin siten täydellinen lumihangessa möyrimiseen. Aikaisemmin toppavaatteita käytettiin paljon urheillessa, mutta nykyisin kerrospukeutuminen ja kuorivaatteet ovat ne syrjäyttäneet. 1980-luvulla monet suomalaiset valmistajat, kuten Luhta ja Skila, valmistivat lasketteluasuja ja toteuttivat toppavaatteita myös tavalliseen arkikäyttöön.
Normaalissa ulkoliikunnassa toppapuku on suositeltava vaate. Toppapuku lämmittää ruumista helposti yli kaksinkertaisesti normaaliin pukeutumiseen verrattuna ja välikerroksin saavutetaan yli nelinkertainen eristävyys.
Kuningatarkutrio

Kuningatarkutrio ("Lagerstroemia speciosa") on rantakukkakasveihin kuuluva, tropiikin koristekasvina tunnettu näyttävästi kukkiva puu. Se voi kasvaa yli 20 metrin korkuiseksi. Puun kukinnot ovat ylöspäin kaartuvissa kukintorangoissa kasvavia röyhyjä, joissa on runsaasti violetteja kukkia. Yksittäinen kukka on 6–8 senttimetriä leveä. Terälehdet ovat pyöreitä, laidalta poimuisia ja niiden keskellä kasvaa runsaasti kellertäviä heteitä. Kuningatarkutrion puuainesta voidaan käyttää sahatavarana. Kuningatarkutrio esiintyy alkuperäisenä trooppisessa Aasiassa Intiasta Uuteen-Guineaan.
Riikinkukkokesalpinia

Riikinkukkokesalpinia eli riikinkukkopensas ("Caesalpinia pulcherrima") on hernekasveihin kuuluva koristekasvina tunnettu pensas. Laji on kotoisin Keski-Amerikan kannakselta, mutta on levinnyt jokseenkin kaikkialle tropiikkiin. Se on kohtalaisen nopeakasvuinen, kolmen metrin korkuinen pensas, joka kukkii lähes tauotta ympäri vuoden. Kukinto on noin 30 senttimetriä korkea ja yksittäiset kukat vaihtelevat väriltään kirkkaan oranssinpunaisesta keltaiseen. Sitä viljellään lämpimillä alueilla puistoissa ja pihoilla koristepensaana ja aidanteina.
Koukkuköynnös

Koukkuköynnös ("Combretum indicum", syn. "Quisqualis indica") on koristekasvina tunnettu köynnös. Se on nopeakasvuinen, kiipeilevä, jopa kahdeksan metriä pitkiä versoja kasvattava köynnös, jolla on soikeat, ehytlaitaiset lehdet. Se kukkii ympäri vuoden kukkatertuin, joissa on pitkäperäisiä, riippuvia, tuoksuvia, punaisia, viisiterälehtisiä kukkia. Ne avautuvat vaaleanpunaisina ja muuttuvat vähitellen tummanpunaisiksi. Koukkuköynnös esiintyy alkuperäisenä trooppisessa Aasiassa, Intiasta Uuteen-Guineaan ja Australiaan.
Piste de l’Ours

Piste de l’Ours on laskettelurinne Veysonnaz 4 Vallées’n talviurheilukeskuksessa Sionissa Sveitsissä.
Piste de l’Oursissa järjestettiin alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja 1990-luvulla. Lumilautailun maailmancupin lumilautacrosskilpailuja siinä on järjestetty vuodesta 2010 alkaen ja freestylehiihdon maailmancupin skicrosskilpailuja vuodesta 2019 alkaen.
Toivo Uosukainen

Toivo ”Topi” Verneri Uosukainen (2. joulukuuta 1940 Ruokolahti – 28. joulukuuta 2021 Imatra) oli suomalainen everstiluutnantti ja kuntapoliitikko. Hänen puolisonsa oli valtioneuvos Riitta Uosukainen.
Opinnot ja ura.
Uosukainen kirjoitti ylioppilaaksi Imatran yhteislyseosta vuonna 1961 ja valmistui Kadettikoulusta vuonna 1965.
Uosukainen toimi Rajavartiolaitoksen upseerina eri tehtävissä Kaakkois-Suomen rajavartiostossa, Rajakoululla ja Rajavartiolaitoksen esikunnassa Helsingissä. Eläköidyttyään hän toimi Etelä-Karjalassa vapaaehtoisen maanpuolustuskoulutuksen koulutuspäällikkönä.
Politiikka.
Uosukainen vaikutti Imatran kunnallispolitiikassa 1990-luvulta alkaen kokoomuksen valtuutettuna. Hän pääsi Imatran kaupunginvaltuustoon vuonna 1992 ja oli Imatran kaupunginhallituksen jäsen 1992–1996. Uosukainen oli Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtaja vuosina 1997–2000 ja varapuheenjohtajana vuosina 2001–2004. Hän oli myös Etelä-Karjalan maakuntaliiton varapuheenjohtaja vuosina 1997–2001.
Vauhti kiihtyy

Vauhti kiihtyy on suomalaisen iskelmäduon Matin ja Tepon "Aito tunne" -albumillaan vuonna 1989 julkaistu kappale. Se julkaistiin albumilta myös seitsemäntuumaisena vinyylisinglenä, jonka B-puolella oli samalla albumilla julkaistu ”Idän pikajuna” -kappale. Kummatkin kappaleista on sanoittanut Matti Ruohonen ja säveltänyt Veli-Pekka Lehto.
Vuonna 2021 kappaleesta julkaistiin uusi versio, jonka tuottivat Mikael Forsby ja Jaakko Salovaara. Uusi versio tehtiin samana vuonna julkaistua Portion Boys -yhtyeen versiota kappaleesta mukaillen. Duo esitti version myös MTV3-kanavan "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman suorassa lähetyksessä lokakuussa 2021.
Portion Boysin versio.
Suomalainen rap-yhtye Portion Boys julkaisi ”Vauhti kiihtyy” -kappaleesta kesällä 2021 uuden version, jonka kertosäkeellä ovat mukana myös alkuperäisesittäjät Matti ja Teppo. Versio oli ehdolla vuoden biisiksi kevään 2022 Emma-gaalassa.
Idea versioinnista oli saanut alkunsa juhannuksena 2020, kun yhtyeen jäsen Tiina Forsby oli esitellyt alkuperäiskappaleen miehelleen, yhtyeen kosketinsoittaja-tuottajalle Mikael Forsbylle. Mikael oli innostunut ajatuksesta ja hahmotteli pian minkälainen versio kappaleesta tehtäisiin. Matin ja Tepon Matti Ruohonen oli myös innostunut ideasta ja antoi sille hyväksyntänsä. Versiossa muun muassa kappaleen tempo tuplattiin ja säkeistöihin kirjoitettiin uudet rap-osuudet. Matti ja Teppo myös äänittivät osuutensa uudestaan.
Versiosta on julkaistu myös musiikkivideo, jolla alkuperäisen suunnitelman mukaan Matin ja Tepon piti myös esiintyä, mutta esiintyminen jouduttiin perumaan koronapandemian aiheuttamien rajoitusten vuoksi. Videolla Mattina ja Teppona nähdään 3D-mallinnetut hahmot.
Versiosta kasvoi kesän ja syksyn 2021 aikana merkittävä hitti. Se oli julkaisustaan lähtien Suomen virallisen singlelistan kymmenen kärjessä 28 viikkoa, joista 13 viikkoa kolmen parhaan joukossa. Kappaletta on pelkästään Spotify-musiikkipalvelussa kuunneltu yli 11 miljoonaa kertaa ja sen musiikkivideota katsottu YouTubessa yli viisi miljoonaa kertaa (huhtikuu 2022). Single on myös ylittänyt tuplaplatinarajan.
Jouluksi 2021 Portion Boys julkaisi kappaleesta jouluisen version nimellä ”Pikkujoulut kiihtyy”.
Pensaikkotatar

Pensaikkotatar ("Fallopia dumetorum") on kiertotatarta läheisesti muistuttava yksivuotinen tatarkasvilaji. Sen köynnöstävä varsi kasvaa 0,5–3 metriä pitkäksi. Kukat kasvavat viuhkoina lehtihangoissa ja verson kärjissä. Pensaikkotattarella kukka- ja hedelmäperän pituus on 5–8 millimetriä, kun kiertotattarella se on lyhyempi, 1–3 mm. Ulommista kehälehdistä kasvaa kolmikulmainen hedelmäverhiö pähkylän ympärille, pensaikkotattarella sen liuskat ovat selvästi siipipalteisia hedelmän kypsyessä. Pähkylä on väriltään kiiltävän musta. Suomessa pensaikkotatar on levinneisyydeltään eteläinen. Sitä esiintyy maan eteläosassa, yleisenä laji kasvaa rannikon lähellä Satakunnasta Etelä-Karjalaan.
Pystykäenkaali

Pystykäenkaali ("Oxalis stricta", syn. "O. fontana") on monivuotinen käenkaalilaji. Sillä on ohut maavarsi, josta kasvaa 10–30 senttimetriä korkea pysty varsi. Lehdet kasvavat kierteisesti ja ovat pitkäruotiset. Lehtilapa on kolmisorminen. Sormilehdykät ovat kolmiomaisen vastapuikeita ja lanttopäisiä. Kukinto on 2–5-kukkainen sarja. Kukat ovat säteittäisiä, viisiterälehtisiä ja vaaleankeltaisia. Hedelmä on viisisärmäinen kota, joka on 10–15 millimetriä pitkä. Pystykäenkaali kukkii heinä-syyskuussa.
Lajista käytetään usein koristekasvina tummanpunalehtistä lajiketta, pihakäenkaalia ("Oxalis stricta" ‘Rufa’).
Pystykäenkaali esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Suomessa kasvi esiintyy yleisenä uustulokkaana.
Tuomo Alasoini

Tuomo Alasoini (s. 1958) on suomalainen sosiologi ja insinööri (VTT, TkT), joka on toiminut Työterveyslaitoksen työn ja työelämän teknologisen murroksen aihepiirin tutkimusprofessorina vuodesta 2018. Tätä ennen hän on työskennellyt Tekesissä ja työministeriössä (tai työ- ja elinkeinoministeriö) useissa johtavissa tehtävissä.
Alasoini on valmistunut sosiologiksi ja valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen suomenkielinen työnsosiologiaan liittyvä väitöskirjansa (1990) oli otsikoitu "Tuotannolliset rationalisoinnit ja teollisuuden työvoiman käyttötapojen muutos : tutkimus viidestä modernista suomalaisesta konepajateollisuuden, kevyen sähköteknisen teollisuuden ja paperiteollisuuden yksiköstä". Hän on ollut Helsingin yliopiston sosiologian dosentti vuodesta 1995. Alasoinilla on lisäksi insinöörikoulutus. Hän on valmistunut tekniikan tohtoriksi (TkT) Aalto-yliopistosta. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2016) oli otsikoitu "Workplace development programmes as institutional entrepreneurs : why they produce change and why they do not". 
Alasoini nimitettiin työn ja työelämän teknologinen murroksen tutkimusprofessoriksi Työterveyslaitokseen kesäkuussa 2018 alkaneeksi seitsenvuotiskaudeksi. Työelämän muutosta on tarkoitus tarkastella inhimillisen työn näkökulmasta. Tutkimustyön ja kehittämishankkeiden kohteita ovat muun muassa ihmisen ja teknologian vuorovaikutus sekä palvelujen murros ja työympäristöjen muutos, ihmisten ja yhteisöjen osaaminen ja oppiminen. Keskeisiä tutkimusteemoja ovat myös työn uudet muodot, kuten alusta- ja jakamistalous, automatisaatio ja robotisaatio, tekoäly ja lisätty todellisuus työssä.
Kuusilinna

Kuusilinna on suomalainen huonekalualan perheyritys kolmannessa polvessa. Yritys valmistaa suomalaisia sohvakalusteita.
Kuusilinnan sohvamallisto valmistetaan käsityönä Lahdessa. Sohvien lisäksi yritys myy sisustustuotteita.
Kuusilinnan päämyymälä sijaitsee Helsingin keskustassa Annankadulla. Toinen myymälä on Vantaan Tammistossa. Yrityksellä on myös verkkokauppa.
Historia ja toiminta.
Koristepuuseppä Paul Waltter Kuusilinna perusti yrityksen vuonna 1941 Karkkilaan. Sodan jälkeen oli valtava tarve huonekaluille. Elettiin voimakasta kasvun aikaa. 1945 Kuusilinna rakensi Karkkilan keskustaan myymälätilan, jossa oli asuintilat ylhäällä ja myymälä katutasossa. Verstaalla valmistettiin myytävät huonekalut. Myynnissä oli verhonpidikkeistä ja laverisängyistä sohviin ja muihin huonekaluihin. 
1960-luvulla tapahtui sukupolven vaihdos, jolloin Reino Kuusilinna siirtyi yrityksen vetäjäksi. Kuusilinna keskittyi nahkasohvien jälleenmyyntiin ja teki yhteistyötä muiden valmistajien kanssa. Kuusilinna lavasi uusia myymälöitä Töölöön Ostrobotnian taloon, Dagmarinkadulle sekä myöhemmin Fabianinkadulle Pörssitaloon. Myöhemmin 1990-luvulla toiminta keskittyi yhteen tilausmyymälään Kalevankadulle.
Vuonna 2001 yrityksen vetäjäksi tuli nykyinen yrittäjä Paul Jani Kuusilinna. 1990-luvun taantuman jälkeen yritys avasi myös toisen myymälän Kalevankadulle. Vuonna 2009 Kuusilinna Oy muutti nykyiseen sijaintiinsa Annan- ja Kalevankadun kulmaan. Myymälä sijaitsee yhdessä Helsingin kauneimmista 1800-luvun lopulla rakennetuista taloista. Lisäksi avattiin toimipisteet Porvoon vanhaankaupunkiin keväällä 2020 ja Vantaan Tammistoon joulukuussa 2021. Yrityksen 80 juhlavuoden kunniaksi vuonna 1945 rakennettu Karkkilan kauppiastalo saneerattiin vanhaa kunnioittaen ja avattiin outlet-myymäläksi.
Toistettavuuskriisi

Toistettavuuskriisi on tällä hetkellä (2021) käynnissä oleva tieteen metodologiaa koskeva kriisi, jonka ytimessä on havainto, että monien tieteellisten tutkimusten tuloksia on vaikeaa tai mahdotonta uusintaa. Koska uusintaminen on kuitenkin oleellinen osa tieteellistä metodia, tällaiset epäonnistumiset tutkimuksissa vievät uskottavuutta niihin pohjautuvilta teorioilta ja näin ollen samalla myös laajemmin tieteelliseltä tiedolta.
Toistettavuuskriisi koskee voimakkaimmin yhteiskunta- ja lääketiedettä, joiden parissa on tehty suuria ponnistuksia perinteisten tulosten uudelleen tutkimiseksi, jotta niiden luotettavuus ja mahdolliset tutkimusten epäonnistumisien syyt voidaan selvittää. Survey-tutkimusten perusteella kriisi koskee myös luonnontieteitä.
Sonkamuotka

Sonkamuotka () on yksi Enontekiön kunnan muodostavista kylistä. Se sijaitsee valtatien 21 varrella kunnan Muonion vastaisella rajalla. Kylän väkiluku on vuonna 2011 ollut noin kaksikymmentä.
Historiaa.
Historian saatossa veneiden, pulkkien ja rekien valmistus yleistyi Sonkamuotkassa Muonion Kätkäsuvannossa harjoitetun toiminnan vanavedessä. Veneiden ja rekien ammattimaista tekemistä on jatkettu Sonkamuotkassa yhä 2000-luvulla.
Palvelut.
Sonkamuotkan palveluihin kuuluvat kaksi matkamuistomyymälää, joista yksi oli vuonna 2020 toiminut yli kaksikymmentä vuotta ja toisen toiminnan pohjalla on ollut vuonna 1968 aloitettu käsityökauppa. Sonkamuotkan alueella harjoitetaan myös vene- ja mökkivuokrausta. Sonkamuotkan vuokramökit ovat lohestuspaikkojen äärellä.
Sanan muu käyttö.
Sonkamuotka on Suomessa käytössä myös melko harvinaisena sukunimenä, jonka esiintymisessä on ollut keskittymä Enontekiöllä.
Kuiseb

Kuiseb on joki keskisen Namibian länsiosassa. Siinä on vettä vain sadekaudella, eikä se joka vuosi jaksa virrata mereen saakka.
Yleistä.
Kuisebin virtaama on 20 miljoonaa m³ vuodessa. Se saa alkunsa Khomasin ylängöltä Windhoekin länsipuolelta. Sieltä se virtaa länteen Namib-Naukluftin kansallispuiston ja Namibin autiomaan kautta. Sen sivujokia ovat vasemmalla puolella Gomab, Ojab, Chausib ja Gaub ja oikealla puolella Koam, Nausgomab ja Goagos. Sen varrelle sijoittuu Friedenaun pato.
Useita topnaar-heimon yhdyskuntia asuttaa Kuisebin alajuoksun rantoja. Näitä asutuskeskuksia ovat mm. Homeb, Sandfontein, Rooibank, and Utuseb.
Kuisebin valuma-alueen arvioidaan olevan 15 500–16 692 km². Friedenaun pato, joka valmistui vuonna 1972, on tämän joen varrella. Joki virtaa mereen saakka vain muutamien vuosien välein. Tällainen vuosi oli esim. 2005.
Naukluftin ja Namibin välissä Kuiseb on kovertanut itselleen kanjonin alueella, joka on kuiva ja vaikeasti saavutettava. Toisen maailmansodan aikana Henno Martin ja Hermann Korn siirtyivät tälle alueelle odottamaan, että sota menisi ohi. He elivät autiomaassa kahden ja puolen vuoden ajan. Martinin ja Kornin seikkailusta julkaistiin kirja, ja kirjan pohjalta tehtiin elokuva nimeltä "The Sheltering Desert". Heidän suojansa jäänteet ovat edelleen nähtävissä ja niillä voi vierailla.
Kuisebin varrella Namibin autiomaassa sijaitsevat eräät maailman korkeimmista hiekkadyyneistä. Nämä sijaitsevat joen lounaispuolella, kun taas koillispuolella on paljaita kallioita. Dyynit ovat jopa yli 150 metriä korkeita. Vallitsevat tuulet puhaltavat hiekkaa pohjoiseen, mutta niiden pääsyn sinne estää joki. Tuulet tuovat hiekan jokeen, jossa myös kulkee lietettä. Joki virtaa mereen saakka vain silloin, kun siinä on tulvia.
Vuonna 1907 Saksan siirtomaahallinto julisti Swakop-joen ja Kuisebin välisen alueen rauhoitusalueeksi. Alue on nykyään osa Namib-Naukluftin kansallispuistoa. Namibian aavikkotutkimussäätiö ("Desert Research Foundation of Namibia", DRFN) sijaitsee joen rannalla.
Walvis Bayn ja Swakopmundin rannikkokaupungit, sisämaassa sijaitseva Arandiksen kaupunki sekä Rössingin uraanikaivokset Namibin autiomaassa (yhteensä n 100000 asukasta) saavat kaiken makean veden Kuiseb-joen laaksosta, missä vesi pumpataan joen hiekkapohjasta.
Khan (joki)

Khan-joki on joki keskisessä Namibiassa. Se saa alkunsa Otjozondjupan alueelta ja virtaa Erongon alueen halki ja laskee Swakop-jokeen n. 40 km Swakopmundista länteen. Se on Swakop-joen tärkein sivujoki. Khanissa on vettä vain ajoittain sadekaudella marraskuun ja maaliskuun välisenä aikana. Khanin valuma-alue on laajuudeltaan 8 400 km². Sen sivujokia ovat Slang- ja Etiro-joet.
Khanin alkulähde on lähellä Otjisemban kylää, luoteeseen Okahandjasta. Sieltä joki virtaa länteen Usakoksen kaupunkiin ja sieltä edelleen lounaaseen Namibin autiomaan halki. Se yhtyy Swakop-jokeen n. 40 km Swakopmundista itään.
Khan on suosittu turistikohde, sillä sen varrella elää paljon nisäkkäitä, kuten esim. kalliohyppijöitä, strutseja ja šakaaleja.