tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Japanintilhi

Japanintilhi ("Bombycilla japonica") on tilhen vastinlaji Kaukoidässä.
Koko ja ulkonäkö.
Japanintilhi muistuttaa kooltaan ja ulkomuodoltaan tilheä. Sen pyrstönkärki on kuitenkin punainen, kun se tilhellä ja amerikantilhellä on keltainen. Pyrstön alapeitinhöyhenet ja siiven yläpuolen keskimmäiset peitinhöyhenet ovat punaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Japanintilhi elää lisääntymisaikana vain Venäjän Kaukoidässä ja mahdollisesti Kiinassa Heilongjiangin maakunnassa. Syksyllä se vaeltaa Japaniin, Koreaan, Taiwaniin ja Kiinan itäosiin. Laji on otettu uhanalaisten lajien listalle pesimäalueilla tapahtuneiden muutosten, lähinnä ylimitoittujen hakkuiden ja pääasiassa Kiinassa tapahtuvan häkkilintupyynnin takia. Eurooppaan tuotiin vuonna 1998 noin 5 390 japanintilheä.
Elinympäristö.
Lisääntymisaikana japanintilhet elävät havumetsissä. Syksyllä ne vaeltavat erilaisille marjamaille ja tulevat myös kaupunkeihin.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Japanintilhet syövät marjoja ja hedelmiä, pesimäaikana myös hyönteisiä.
Seo Tai-ji

Seo Tai-ji (; s. 21. helmikuuta 1972) on eteläkorealainen laulaja. Hän nousi 1990-luvun alussa huippusuosituksi K-pop-tähdeksi "Seo Tai-ji &amp; Boys" -kokoonpanonsa myötä. Hän on julkaissut myös sooloalbumeita.
"Seo Tai-ji &amp; Boys" oli alun perin lähinnä tanssiyhtye. Pian sen musiikkiin alkoi kuitenkin tulla heavy metalin vaikutteita; ne ovat Seo Tai-jin tuotannossa onnistuneella tavalla yhdistyneet puhelaulutyyliin. Eräällä singlellään hän hyödynsi myös kansanmusiikkia käyttämällä soittimiston joukossa taepyeongso-puhallinta. 
Laulaja on oikealta nimeltään Jung Hyun-Chul ().
Malice n Wonderland

Malice n Wonderland on rap-artisti Snoop Doggin kymmenes studioalbumi. Albumi julkaistiin 8. joulukuuta 2009.
Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 23.
Müslüm Maqomayev

Müslüm Məhəmməd oğlu Maqomayev (, Muslim Magometovitš Magomajev), 17. elokuuta 1942 Baku, Azerbaidžan – 25. lokakuuta 2008 Moskova) oli azerisyntyinen neuvostoliittolainen ja venäläinen ooppera- ja viihdelaulaja. Hän oli äänialaltaan baritoni. Hänen suosionsa oli suurimmillaan 1960- ja 1970-luvulla.
Maqomayev kuului merkittävään azerbaidžanilaiseen kulttuurisukuun. Hänen isoisänsä Muslim Maqomayev oli azerbaidžanilaisen musiikin perushahmoja.
Vuosina 1964–1965 Maqomayev oli koeajalla Milanon La Scalassa, ja kun hän palasi Moskovaan, hänelle tarjottiin kiinnitystä Bolšoi-oopperaan, mutta hän kieltäytyi ja antautui sen sijaan viihdemusiikin esittämiselle ja myös säveltämiselle. Myöhemmin 1960-luvun loppupuolella hänelle tarjottiin Pariisin Olympia-teatteriin sopimusta, jota hän vakavasti harkitsi, mutta kulttuuriministeri Jekaterina Furtsevan päätöksellä hän ei saanut lupaa.
Maqomayev suosio Neuvostoliitossa oli valtava, ja hän sai useita kunnianosoituksia, muun muassa arvonimen Neuvostoliiton kansantaiteilija. Hänen vaimonsa oli oopperalaulaja Tamara Sinjavskaja.
Federico Luzzi

Federico Luzzi (3. tammikuuta 1980 – 25. lokakuuta 2008) oli italialainen tennispelaaja. Luzzi oli parhaimmillaan sijalla 92 ATP:n maailmanlistalla. Hän sai 200 päivän pelikiellon ja 50 000 dollarin sakot vedonlyönnistä tenniksessä. 
Luzzi pelasi urallaan myös Italian Davis Cup -joukkueessa, jossa hän voitti kaksi ottelua ja hävisi kaksi. Vuonna 2001 hän voitti suomalaisen Ville Liukon 4 tuntia 35 minuuttia kestäneessä ottelussa. Tämä on pisin italialaisen pelaama Davis Cup -ottelu koko turnauksen historiassa. 
Luzzi kuoli leukemiaan lokakuussa 2008 vain 28-vuotiaana.
Lee Hyori

Lee Hyori (; s. ) on eteläkorealainen R&amp;B &amp; hip-hop laulaja, sekä näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1998 perustetun Fin.K.L-tyttöbändin jäsenenä. Hän on sittemmin aloittanut soolouran; ensimmäinen oma albumi näki päivänvalon vuonna 2003. Ensimmäisellä soolo-albumillaan hän voitti useita palkintoja. Hyorista on täten tullut parhaiten tienaava eteläkorealainen nainen.
Ura.
Alku Fin.K.L. Kanssa.
Hyori aloitti uransa Korealaisessa pop tyttöbändissä Fin.K.L.. Bändin vanhimpana, hän oli "johtaja". Hyori löydettiin, kun hän oli ottamassa tarrakuvia ystävänsä kanssa ja oli viimeinen, joka liittyi Fin.K.L.ään, juuri ennen debyyttiä tammikuussa 1998. Fin.K.L.än virallinen debyytti oli 22. toukokuuta 1998, heidän ensimmäisellä virallisella singlellään "Blue Rain." Fin.K.L.stä tuli yksi kuuluisimmista ja menestyksekkäimmistä Korealaisista bändeistä ikinä.
2002-2005: Soolo-uran aloittaminen.
Vuoden Fin.K.L.n neljännen albumin julkaisun jälkeen, hänen ensimmäinen soolo-albuminsa nimeltään "Stylish" julkaistiin 2003. Hyorin kuuluisuus hänen eri toimissaan oli niin suurta, että sitä kutsuttiin nimellä "Hyori Syndrooma" Etelä-Koreassa, ja Korealainen media antoi vuodelle 2003 lempinimen "Hyorin vuosi", kun hän oli erittäin harvoin poissa uutisista koko vuonna.
Mnetille ja "Dark Angel"iin siirtyminen.
Helmikuussa 2006 Hyori julkaisi seuraavan albuminsa nimeltään "Dark Angel". Ensimmäisestä singlestä "Get Ya"sta tuli kiistanalainen, kun henkilöt jotka kirjoittivat Britney Spearsin Do Somethin’ -kappaleen, syyttivät "Get Ya"n kirjoittajia plagioinnista
2006 marraskuussa, julkaistiin tieto Lee Hyorin ja Mnetin kolmen vuoden (₩2,2miljardin) sopimuksesta, joka teki Lee Hyorista Etelä-Korean parhaiten tienaavan naisen.
Helmikuussa 2007, Lee julkaisi uuden digitaalisen singlensä, joka oli olennaisesti soundtrack "Perhaps Love" nimiselle neljäosaiselle draamalle, jossa Lee itsekin näytteli.
2008-2009 Takaisin valokeilaan.
Soolo uransa tauon aikana, Hyori emännöi useita televisio-ohjelmia, kuten Time Machine ja Happy Together, jota hän emännöi myös vuonna 2006 Yoo Jae-Sukin kanssa. 26. maaliskuuta 2008 kerrottiin, että Lee Hyori liittyisi KBSän Sang Sang Plussaan emännöimään ohjelmaa Country Kko Kkon jäsenten Shin Jung-hwan ja Tak Jae-hoon, korvaten eri ohjelmasta lähtevät juontajat. Hyorin debyytti ohjelmassa oli 8. huhtikuuta 2008.
Hänen kolmas albuminsa 'It's Hyorish', julkaistiin 16. Heinäkuuta 2008. "U Go Girl" , hänen ensimmäinen singlensä kyseiseltä levyltä, nousi #1 sijalle useissa online ja offline listoissa, mukaan lukien television musiikki ohjelmat.
Kiljusen herrasväki

Kiljusen herrasväki -kirjat ovat Jalmari Finnen vuosina 1914–1925 kirjoittamia lastenkirjoja. Kirjat kertovat Mikael, Lennart ja Olga Kiljanderin (Mökö, Luru ja Plättä Kiljunen) sekä näiden isän, äidin ja Pulla-koiran kommelluksista. 
Matkustellessaan eri puolilla Suomea Kiljusen herrasväki joutuu seikkailuihin ja hullunkurisiin tilanteisiin mutta selviytyy niistä omanarvontuntonsa ja yritteliäisyytensä avulla. Kiljusen herrasväen kautta Finne kuvaa suomalaista keskivertoperhettä, Suomen kansan mielenlaatua ja niitä yhteiskuntaryhmiä, jotka 1890-luvulta vuoteen 1917 saakka ponnistelivat eteenpäin. Kiljusen herrasväen taustalla on Finnen teatterinjohtajan kokemuksen lisäksi hänen historiallinen tutkimuksensa. Teokset ovat kuvittaneet Rafael Rindell ja Rudolf Koivu. Uusia painoksia ilmestyi 1950-luvun lopulle saakka ja uudelleen 1970-luvulla.
Elokuvat.
Lokakuussa 2019 kertoivat tuotantoyhtiöt Hihhihhii ja Intervisio tekevänsä Kiljusen herrasväestä elokuvan, joka kuvataan vuonna 2020 ja jonka ensi-ilta on kaavailtu vuodeksi 2021. Elokuvaa ei ole julkaistu vuoden 2024 tammikuuhun mennessä.
Olympia-teatteri

Olympia-teatteri on viihdemusiikkiin erikoistunut konserttisali Pariisin 9. arrondissementissa.
Olympia-teatterin perusti 1888 Joseph Oller, joka oli luonut myös Moulin Rougen. Olympia on Pariisin vanhin konserttisali ja maailman kuuluisimpia konserttisaleja. Kun teatteri avattiin 1889, se oli nimeltään "Montagnes Russes", mutta nimettiin Olympiaksi 1893.
Teatterissa ovat esiintyneet Ranskan merkittävimmät viihdetaiteilijat, kuten Édith Piaf, Jacques Brel, Charles Aznavour, Dalida, Mireille Mathieu, Joe Dassin sekä Michel Sardou mutta myös ulkomaiset yhtyeet ja laulajat, kuten The Beatles, Led Zeppelin, Velvet Underground, Megadeth, Madonna, Julio Iglesias, Alla Pugatšova ja Luciano Pavarotti.
Vihdoinkin!

Vihdoinkin! oli vuonna 2008 järjestetty konserttikiertue. Hartwall Areenan konsertti, joka järjestettiin 18. huhtikuuta 2008, taltioitiin myös dvd:lle ja cd:lle. Kiertueen solisteina olivat Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen ja orkesterina Riku Niemi Orchestra. Taltiointi julkaistiin 2CD:nä 19. marraskuuta ja DVD:nä 26. marraskuuta 2008.
Double Up

Double Up on R&amp;B-artisti R. Kellyn yhdestoista studioalbumi. Albumin julkaisivat Jive Records ja Zomba.
Taustatietoa.
Albumi julkaistiin Jamaikalla 9. tammikuuta 2007, Yhdysvalloissa 29. toukokuuta 2007 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa vasta 1. maaliskuuta 2008.
Albumia myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla 935 000 kappaletta, joten se sijoittui Billboard 200 -listan ykköspaikalle. Albumi on R. Kellyn viides albumi, joka on saavuttanut saman listan ykköspaikan. Britannian albumilistalla levy kohosi 10. sijalle.
Teoderik III

Teoderik III (652–691) oli Neustrian ja Burgundin kuningas 673 ja 675–691 sekä koko frankkien valtakunnan kuningas 679–691. Hän oli Klodvig II:n ja Bathildin poika.
Teoderik seurasi veljeään Klotaria Neustrian valtaistuimelle vuonna 673, mutta Austrasian kuningas Kilderik II syrjäytti hänet pian. Kilderik kuitenkin murhattiin jo 675, ja Teoderik palasi valtaan Neustriassa major domus Ebroinin avustuksella. Kun Austrasian kuningas Dagobert II kuoli vuonna 679, tuli Teoderikista kaikkien frankkien kuningas. Teoderikia on yleensä kuvailtu heikoksi nukkehallitsijaksi, joka oli major domustensa ohjailtavissa. Hänen hallintokautensa alkupuolella todellista valtaa piti Neustrian major domus Ebroin.
Teoderik ja Ebroinin seuraaja Waratton solmivat vuonna 681 rauhan Austrasian major domuksen Pipin Heristalilaisen kanssa. Warattonin kuoltua 686 Neustrian uusi major domus Berthar kuitenkin ryhtyi sotaan Austrasiaa vastaan. Pipin löi Teoderikin ja Bertharin joukot Tertryssä 687, jonka jälkeen Austrasia nousi johtavaan asemaan frankkien valtakunnassa.
Kyrkpressen

Kyrkpressen on Suomessa ilmestyvä ruotsinkielinen kirkollinen lehti, joka on yhteinen kaikille suomalaisille ruotsinkielisille seurakunnille. Sen päätoimittaja on Nicklas Storbjörk. Sen levikki on 80 000 (2019) ja toimitus toimii Helsingin lisäksi myös Pietarsaaressa.
Lehdessä on uutisten ja haastattelujen lisäksi seurakuntien sekä yksityishenkilöiden ilmoituksia.
Suurin osa ruotsinkielisistä seurakunnista tilaa lehden jäsenilleen. Sitä julkaisee Fontana Media, jonka omistaa Församlingsförbundet.
Vuonna 2019 Kyrkpressen muuttui kahden viikon välein ilmestyväksi lehdeksi talousvaikeuksiensa vuoksi. Samassa yhteydessä aikaisempi päätoimittaja May Wikström irtisanottiin.
Petroskoin joukkoliikenne

Petroskoin joukkoliikenne perustuu johdinauto- ja minibussiliikenteeseen.
Johdinautot.
Ensimmäiset johdinautot tulivat Petroskoihin 1961. Tällöin kyse oli yhdestä maailman pohjoisimmista johdinautolinjastosta Murmanskin jälkeen, missä johdinautoliikenne alkoi vuonna 1954. Vuodesta 2008 lähtien Petroskoissa linjoja on vain 8, kun taas aiemmin Petroskoissa linjoja oli 13. Johdinautoissa on rahastaja. Normaalitaksa vuodesta 2025 lähtien on 40 ruplaa (noin 40 senttiä).
Bussit ja minibussit.
1990-luvun lopulla busseja alettiin korvata minibusseilla, jotka ovat alun perin minibusseja tai pakettiautoista tehtyjä minibusseja. Niissä on kuljettajarahastus. Taksa oli vuodesta 2013 lähtien 20 ruplaa. Vuonna 2009 taksa oli 12–15 ruplaa. Alennusliput eivät ole käytössä minibusseissa. Vuonna 2025 taksa on 50 - 60 ruplaa (noin 50 - 60 senttiä).
Taksit.
Petroskoissa on paljon taksiyhtiöitä, jotka tarjoavat erilaisia takseja pikkuautoista limusiineihin. Taksien yleinen taksa keskustan alueella lokakuussa 2008 oli 100 ruplaa.
Aiheesta muualla.
Petroskoin johdinautoyhtiön sivut
Käänteiskopioijaentsyymi

Käänteiskopioijaentsyymi on joissain viruksissa oleva entsyymi, joka kopioi viruksen yksijuosteisen RNA:n infektoidun solun käyttämäksi kaksijuosteiseksi DNA:ksi. Solun oma integraasientsyymi liittää tämän solun genomiin. Käänteiskopioijaentsyymeitä on muun muassa retroviruksilla ja hepatiitti B -viruksilla. 
Rakenne ja toiminta.
Monet käänteiskopioijaentsyymit koostuvat kahdesta alayksiköstä, α- ja β-yksiköstä. Entsyymi kykenee katalysoimaan kolmea erilaista reaktioita, RNA:sta riippuvaa DNA-synteesiä, RNA:n hajotusta ja DNA:sta riippuvaista DNA-synteesiä.
Sovellukset.
Lääketieteessä käytetään hyväksi käänteiskopioijaentsyymin inhibiittoreita muun muassa AIDSia vastaan taistellessa. Tällaisia lääkkeitä ovat muun muassa tsidovudiini eli AZT ja dideoksinosiini (DDI).
Tsidovudiini eli AZT on ensimmäinen kliiniseen käyttöön hyväksytty inhibiittori. HI-viruksen käänteiskopioijaentsyymi käyttää mieluummin RNA-ketjuun AZT-trifosfaattia kuin dTTP:tä, mutta koska AZT:stä puuttuu 3'-hydroksyyliryhmä RNA-ketju ei voi pidentyä. Näin ollen AZT:lla ja muilla vastaavilla aineilla voidaan jossain määrin hidastaa immuunikadon leviämistä. AZT ei ole myrkyllinen T-lymfosyyteille, joita HIV infektoi, mutta vaikuttaa olevan myrkyllinen luuytimen soluille aiheuttaen anemiaa.
Käänteiskopioijaentsyymeitä käytetään myös hyödyksi geenitekniikassa. Ne mahdollistavat mRNA:lle komplementaarisen DNA:n eli cDNAn syntetisoimisen.
Historia.
Käänteiskopioijaentsyymin löysivät toisistaan tietämättä Howard Temin ja David Baltimore vuonna 1970. He saivat Nobelin lääketieteenpalkinnon vuonna 1975 yhdessä Renato Dulbeccon kanssa kasvaimia aiheuttavien virusten ja solun geneettisen materiaalin tutkimisesta .
Saunailta

Saunailta on suomalainen komedianäytelmä, jonka ovat kirjoittaneet Kummeli-miehet Heikki Vihinen ja Timo Kahilainen. Näytelmää on esitetty Tampereen Teatterissa näytäntökaudella 2001–2002 Heikki Vihisen ohjaamana.
Juoni.
Saunailtaa viettämään tulevat pariskunnat löytävät itsensä mitä kummallisimmista tilanteista. Yksi suhaa turkisbisnestä, toinen esittelee pitkien ulottuvuuksien Masai-mies poikaystäväänsä, joku tilaa kebabeja ja saunoakin pitäisi. Pariskuntien hurmaavat tyttöystävät ihmettelevät umpiluisia poikaystäviään ja ottavat ohjat käsiinsä.
Spy Kids 3 – Peli on pelattu

Spy Kids 3 – Peli on pelattu ("Spy Kids 3-D: Game Over") on Robert Rodriguezin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. heinäkuuta 2003. Se on jatkoa elokuvalle "Spy Kids 2". 
Tarina.
12-vuotias vakooja, Juni, on siirtynyt tehtävistään eläkkeelle ja vannonut, ettei ikinä enää työskentele vakoojajärjestön leivissä. Kunnon kliseen tapaan ääni muuttuu kellossa. Junin sisar on nimittäin pulassa jämähtäneenä vasta julkaistun videopelin sisään virtuaalitodellisuuteen. Juni päättää tehdä vielä tämän yhden keikan eli pelastaa sisarensa ja siinä sivussa koko maailman. Videopelin kehittäjällä "Leluntekijällä" (Sylvester Stallone) on pahat mielessä. Tästä päästäänkin varsin huimaan animaatioseikkailuun kun päästään seikkailemaan videopeliin.
Cicindelini

Cicindelini on kovakuoriaisiin (Coleoptera), maakiitäjäisten (Carabidae) heimon Cicindelinae-alaheimoon kuuluva tribus.
Elfi Eder

Elfriede "Elfi" Eder (s. 5. tammikuuta 1970 Leogang, Itävalta) on entinen itävaltalainen alppihiihtäjä, pujottelun kaksinkertainen arvokisamitalisti.
Eder saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen suurpujottelussa Madonna di Campigliossa 1988. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sai pronssia pujottelussa Karin Buderin ja Julie Parisienin jälkeen. Lillehammerissa 1994 Eder saavutti olympiahopeaa Vreni Schneiderin voittamassa pujottelukilpailussa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 hän oli pujottelussa seitsemäs ja Sestrieressä 1997 viides.
Eder voitti pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1995–1996. Hän saavutti tuolla kaudella uransa kaikki kolme osakilpailuvoittoa: marraskuussa Vailissa ja joulukuussa niin St. Antonissa kuin Semmeringissäkin. Hän oli samalla kaudella lisäksi toinen Mariborissa ja Garmisch-Partenkirchenissä sekä kolmas Semmeringin toisessa osakilpailussa. Menestyskautensa lisäksi Eder ylsi vain kerran palkintokorokkeelle maailmancupissa oltuaan toinen Zwieselin pujottelussa kaudella 1996–1997.
Eder riitautui Itävallan hiihtoliiton kanssa vuonna 1998 ja edusti uransa loppuajan Grenadaa – ilman suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa helmikuussa 1999. Hän pitää nykyään hotellia kotikunnassaan Leogangissa.
Myös Elfi Ederin sisar Sylvia Eder on entinen alppihiihtäjä.
Verensininen

Verensininen on 29. lokakuuta 2008 julkaistu Lordi-aiheinen sarjakuva-albumi. Järjestyksessään se on kolmas Arktisen Banaanin kustantama Lordi-sarjakuva.
Sarjakuvia albumiin ovat tehneet Petri Hiltunen, Mattipekka Ratia, Sami Kivelä ja Jouko Nuora. Itse Tomi "Mr. Lordi" Putaansuu ei Lordi-yhtyeen kiireiden vuoksi kerinnyt tekemään muuta kuin piirtämään albumin kansikuvan.
Sarjakuvassa esiintyy Lordin nykyisten jäsenten lisäksi myös Lordin entiset jäsenet Magnum, Enary ja Kalma.
István Báthory (Ecsed)

István Báthory [ˈiʃtvaːn ˈbaːtori] (k. 3. toukokuuta 1530 Devín, nyk. Slovakia) oli transilvanialainen ylimys ja Unkarin palatiini. Hän komensi aatelisten armeijaa György Dózsan kapinassa vuonna 1514 ja osallistui myös Mohácsin taisteluun 1526. Sekä kuningas Ludvig II että monet muut Unkarin johtajat kaatuivat taistelussa, mutta Báthory onnistui pakenemaan. Taistelun jälkeen Unkarissa ei ollut hallitsijaa, koska Ludvig II:lla ei ollut perillisiä. Báthory johti pientä paronien ryhmää, joka kannatti Unkarin uudeksi kuninkaaksi Itävallan arkkiherttua Ferdinandia. Valtiopäivät valitsivat kuitenkin kuninkaaksi János Szapolyain.
István Báthory kuului Báthoryn suvun Ecsedin haaraan.
Aiheesta muualla.
Roi-Namur

Roi-Namur on Marshallsaariin kuuluvan Kwajaleinin atollin pohjoisin saari. Saari kuuluu osana Yhdysvaltojen ohjuspuolustusjärjestelmän Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Siteen. Se on yksi järjestelmän tutkakeskuksista.
Saarella käytiin taisteluita toisen maailmansodan aikana. Saarella on pieni lentokenttä, jolta on päivittäinen yhteys atollin eteläkärkeen, Kwajaleinin saarelle.
Lee Min-woo

Lee Min-woo (; s. 28. heinäkuuta 1979) on eteläkorealainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi Shinhwa-poikabändistä, mutta on menestynyt myös soolourallaan. Hän on lisäksi esiintynyt näyttelijänä televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Pensasvilistäjä

Pensasvilistäjä ("Xenicus longipes"), Mātuhituhi maoriksi, oli pieni kotoperäinen varpuslintulaji Uudessa-Seelannissa.
Koko ja ulkonäkö.
Pensasvilistäjä oli noin 9 cm pitkä ja 16 g painava peukaloista muistuttava ja lähes lentokyvytön lintu. Sen koivet ja varpaat olivat suhteellisen pitkät.
Esiintyminen.
Laji asui Uuden-Seelannin saarilla kolmena alalajina. Saarille vapautetut rotat, mustarotat, kissat ja näätäeläimet tuhosivat pääosan kannasta jo 1800-luvulla. Viimeiset yksilöt havaittiin Eteläsaarella 1972 ("X. l. longipes"), Pohjoissaarella 1949 ("X. l. stokesi") ja Stewart Islandilla 1965 ("variabilis"). Pieniä toiveita lajin säilymisestä edelleen on, sillä sen havaitseminen maastossa on vaikeaa.
Lisääntyminen.
Lajin pesä oli joko maassa tai lähellä maanpintaa.
Ravinto.
Pensasvilistäjät söivät maassa ja oksilla eläviä pieniä selkärangattomia.
Jelizaveta Bojarskaja

Jelizaveta Mihailovna Bojarskaja (; s. 20. joulukuuta 1985 Leningrad) on venäläinen näyttelijä. Hän aloitti elokuvauransa vuonna 2004 "Perikadossa" ja on sittemmin esiintynyt muun muassa Andrei Kravtšukin "Admiralissa" (Адмиралъ, 2008).
Bojarskajan vanhemmat ovat näyttelijät Mihail Bojarski ja Larisa Luppian.
Julmasti juhlallista

Julmasti juhlallista on YUP:n vuonna 1991 julkaistu EP-levy. ”Julmasti juhlallista” on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla on mukana kosketinsoittaja Tommi Kärkkäinen. Levyn kappaleet on julkaistu CD-muodossa vuonna 1992 ilmestyneellä kokoelma-albumilla "1990-1992".
Kappaleet.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset YUP, ellei toisin mainita.
Minttu Hapuli

Minttu Hapuli (s. 1970) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut internetissä myös nimellä Birdy ja julkaisi nettisivuillaan kirjoituksia blogien tapaan jo vuodesta 1995. 
Hapulin verkkoteksteistä koostuva "Selibaattipäiväkirjat" (2001-2009) ilmestyi Atenan kustantamana vuonna 2006. Toinen teos, "Tarot-tarinat", ilmestyi 2009.
Hapulin kolmas teos ja ensimmäinen romaani "Emil" ilmestyi Sitruuna Kustannukselta toukokuussa 2021. "Emil" on nk. mysteeriromaani, genretyyliltään Liane Moriartyn ja Kate Atkinsonin "Jackson Brodie"-sarjaa seuraileva.
Pitkäjalkahaprakas

Pitkäjalkahaprakas ("Britzelmayria multipedata", syn. "Psathyrella multipedata") on kellomainen ja vanhemmiten kupera harmaan- tai kellanruskea sienilaji. Se kuuluu samaan heimoon kuin harmaamustesieni. Pitkäjalkahaprakkaan heltat ovat aluksi harmaanruskeat ja vanhemmiten purppuranruskeat. Sienen jalka on valkea. Se kasvaa kimppuina ruohikoilla ja lehtimetsissä. Se on Suomessa harvinainen.
Pitkäjalkahaprakas on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Kastanjahaprakas

Kastanjahaprakas ("Psathyrella piluliformis") on kupera tai laakealakkinen tumman- tai kellanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi harmaanruskeat ja vanhemmiten ruskeanmustat. Sienen jalka on valkoinen ja tyvestä harmaanruskea. Sieni kasvaa ryhminä lahopuulla. Se on Suomessa harvinainen.
Hahtuvahaprakas

Hahtuvahaprakas eli punaterähaprakas ("Psathyrella microrhiza") on kellomainen okranvärinen tai punaruskea sienilaji. Kuivana lakki on vaaleanharmaa. Sienen heltat ovat vaaleat ja vanhemmiten ruskeanmustat. Sienen malto on valkeaa. Jalka on valkoinen. Sieni kasvaa puutarhoissa, komposteissa ja savimailla harvinaisena.
Nurmihaprakas

Nurmihaprakas ("Lacrymaria lacrymabunda" syn. "Psathyrella lacrymabunda") on laakea tai kupera kellanruskea tai harmaanruskea sienilaji. Sen heltat ovat kirjavat tai tummanruskeat tai jopa mustat. Sienen halka on vaalea. Sienen heltat erittävät kosteina mustia nestepisaroita, jotka jättävät helttoihin mustia täpliä. Sieni kasvaa nurmikoilla, tienvarsilla ja puutarhoissa yleisenä.
Ruutumustesieni

Ruutumustesieni ("Coprinopsis picacea", syn. "Coprinus picaceus") on leveän lieriömäinen noin 5–10 senttimetriä korkeaksi kasvava mustesienilaji. Sen lakki on limainen ja aluksi ruskea, vanhemmiten musta, ja ruutumaisten suojusjätteiden peittämä. Lajinimi viittaa tikkoihin, mistä on kiittäminen lajoja vaaleita suojusjätteitä lakin pinnalla. Heltat ovat irtotyviset, aluksi harmaanvalkoiset ja lopulta mustat. Sienen jalka on valkohahtuvainen, korkeintaan kahdeksan senttimetrin pituinen. Sieni kasvaa hyvin harvinaisena lehdoissa varsinkin pyökin seuralaisena. Laji ei liene varmuudella tavattu Suomesta. Ruokasieni ei ruutumustesieni ole.
Palomustesieni

Palomustesieni ("Coprinopsis jonesii", aiemmin joskus "Coprinus lagopides") on korkeintaan kymmenkunta senttiä korkeaksi kasvava lieriömäinen tai munanmuotoinen mustesienilaji, jonka voinee sekoitettaa vahingossa nuotiomustesieneen ("Coprinellus angulatus"). Lakki on läpimitaltaan tavallisesti kahdesta kuuteen senttimetriä halkaisijaltaan, väriltään harmaanmusta ja siinä tavataan varsinkin nuorena selkeitä ryynimäisiä vaaleita suojusjätteitä. Heltat ovat sienessä aluksi harmaanvalkoiset ja vanhemmiten mustat. Jalka on aluksi valkoinen ja vanhemmiten harmaa. Sieni kasvaa palaneessa heinikossa ja lastukasoissa ja jopa kosteissa kellareissa melko harvinaisena, ei kuitenkaan uhanalaisena. Lajia tavataan sekä Euroopassa että Pohjois-Amerikassa. Kyseessä ei ole ruokasieni.
Jänönmustesieni

Jänönmustesieni ("Coprinopsis lagopus", syn. "Coprinus lagopus") on munamainen tai kupera harmahtava mustesienilaji. Sen lakki on elliptinen, myöhemmin sateenvarjomainen, halkaisijaltaan 1–2 millimetriä ja korkeudeltaan noin puolta pitempi. Osin suojusjätteen ansiosta sen pinta näyttää ikään kuin huolellisesti pinotuilta pieniltä ryyneiltä. Lakin pohjaväri on oliivinharmaa. Sen jalka on valkoinen. Heltat ovat valkeat, kapeat ja irtotyviset ja muuttuvat vanhemmiten mustiksi. Hajoavalla itiöemällä on autolyysi eikä siitä ole ruokasieneksi. Sieni kasvaa metsämailla melko harvinaisena kesästä loppusyksyyn. 
Jänönmustesienellä on alalaji "vagillans", joka on hyvin hento ja taipuu helposti maahan jo ennen lakin kasvua, ja koko itiöemä jää helposti huomaamatta. Tätä alalajia on tavattu Skandinavian maissa.
Juliane Köhler

Juliane Köhler (s. 6. elokuuta 1965) on saksalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Aimée &amp; Jaguar" (1999) ja "Jossain Afrikassa" (2001). "Perikadossa" (2004) hän tulkitsi Eva Braunin roolin. Hän voitti vuonna 1999 Baijerilaisen elokuvapalkinnon, Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun ja Deutscher Filmpreisin.
Köhler on toiminut myös teatterinäyttelijänä Münchenissä.
Haisumustesieni

Haisumustesieni ("Coprinopsis narcotica", syn. "Coprinus narcoticus") on sylinterimäinen, vanhemmiten tasalakkinen vaaleanharmaa mustesienilaji. Sienen lakki on keskeltä rusehtava, säteittäisuurteinen. Suojusjäte on harmaanvalkeaa, puuterimaista. Jalan pituus vaihtelee kahdesta seitsemään senttimetrin ja on vain noin kahden tai kolmen millimetrin paksuinen. Sieni haisee usein voimakkaastikin kaasulta eikä ole ruokasieni. Sen ovat heltat suhteellisen tiheässä, aluksi valkoiset ja vanhemmiten mustuvat. Se kasvaa puistoissa ja nurmikoilla, tyypillisesti myös komposteissa ja tunkioilla harvinaisena, uhanalaisuusluokituksen mukaan laji on Suomessa puutteellisesti tunnettu ("DD").
Valkomustesieni

Valkomustesieni ("Coprinopsis nivea", syn. "Coprinus niveus") on munamainen tai kellomainen lopulta laakea mustesienilaji. Sienen lakki on valkoinen. Lakin korkeus vaihtelee 1–3 millimetrin välillä. Heltat ovat irtotyviset, aluksi vaaleat ja mustuvat vanhemmiten. Jalka on valkonukkainen ja voi olla jopa 9 senttimetrin mittainen. Se on täyteinen ja sen pinnalla on jauhomaista pölymäistä hiukkasta. Malto on haurasta eikä itiöemällä ole erityistä hajua eikä makua. Sieni kasvaa harvinaisena hevosen ja lehmän lannalla tai mätänevällä heinällä. Valkomustesieni ei ole ruokasieneksi sopiva.
Ulrich Matthes

Ulrich Matthes (s. 9. toukokuuta 1959) on saksalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Joseph Goebbelsin roolissa elokuvassa "Perikato" (2004). Natsiteema jatkui "Der neunte Tagissa", jossa näyttelijällä oli rooli samana vuonna. 
Matthes voitti vuonna 1999 Baijerin elokuvapalkinnon. Vuonna 2015 hän voitti Kultaisen kameran.
Kimppumustesieni

Kimppumustesieni ("Tulosesus congregatus", syn. "Coprinellus congregatus" tai "Coprinus congregatus") on sylinterimäinen tai kupera kellanruskea sienilaji. Sen lakin keskusta on tummempi. Sienen jalka on valkoinen ja sen pituus vaihtelee kahden ja kahdeksan senttimetrin välillä, paksuus 0,5 ja 5 millimetrin välillä. Haju on hyvä. Sienen heltat ovat kermanväriset ja vanhemmiten punaruskeat. Sieni kasvaa ryhminä aina keväästä myöhäiseen syksyyn lannoitetuilla paikoilla kuten komposteissa. Laji on Suomessa harvinainen. Laji muistuttaa huomattavasti häivemustesientä ("Coprinellus ephemerus"), jolla tosin on mikroskooppisina tuntomerkkeinä hakasmuodostus toisin kuin kimppumustesienellä.
Krysanteemit

Krysanteemit ("Chrysanthemum") on monivuotisten asterikasvien suku, johon kuuluu noin 30 lajia. Niitä käytetään yleisesti koristekasveina sekä leikkokukkina. Krysanteemeja on viljelty koristeena Kiinassa ja Japanissa jo tuhansien vuosien ajan. Japanissa se yhdistetään kuolemattomuuteen ja keisariin.
Euroopassa krysanteemi on ollut suosittu leikkokukka 1700-luvulta asti, ja nykyisin se yleistyy myös ruukkukukkana. Kasvi kukkii vain lyhyen päivän jälkeen eli kun sitä on pidetty pimeässä ainakin 12 tuntia vuorokaudesta.
"Chrysanthemum"-suvun kasveista saadaan pyretriini-nimistä luonnon hyönteismyrkkyseosta.
Lajeja.
Sukuun on aiemmin kuulunut:
Jolla (päähine)

Jolla on valkoinen purjehduslakki.
Jolla on tehty valkoisesta kovikekankaasta. Sen päätä vasten tuleva osa neljästä sektorinmuotoisesta kankaankappaleesta koottu kalotti, jota ympäröi noin 5 cm korkea vierekkäisin ympärikiertävin tikkauksin vahvistettu niin ikään valkea reunus.
Jolla on kevyt ja miellyttävä päässä, siksi se onkin kohtalaisen suosittu kesäinen veneilypäähine. Niitä myydään mm. torikaupoissa.
Meripartiota harjoittavat partiolippukunnat ovat käyttäneet jolla-päähinettä jo alusta asti purjehdus- ja leirilakkinaan. Merivoimat ei käytä päähinettä virallisesti, joskin vapaa-ajan asussa sitä vilahtelee.
Liitumustesieni

Liitumustesieni ("Coprinopsis pachysperma", syn. "Coprinus pachyspermus") on korkean ellipsoidinen, vanhemmiten kartiomainen harmaa tai kermanvärinen mustesienilaji. Sen lakki on suojussuomujen peitossa. Sienen jalka on hauras ja valkoinen. Sienen heltat ovat aluksi kermanväriset ja vanhemmiten mustat. Se kasvaa syksyisin lehmän lannalla Etelä- ja Keski-Euroopassa. Sitä esiintyy myös Suomessa.
Lehvämustesieni

Lehvämustesieni ("Tulosesus impatiens", syn. "Coprinellus impatiens" tai "Coprinus impatiens") on noin 1–3 senttimetriä korkea vaalean- tai kanelinruskea mustesienilaji. Sienen jalka on valkoinen. Heltat ovat vaaleanruskeat ja vanhemmiten harmaantuvat. Sieni kasvaa pyökkimetsien lehtikarikkeessa Etelä- ja Keski-Euroopassa Sen esiintyminen Suomessa on puutteellisesti tunnettu (uhanalaisuusluokitus DD), mutta se on tavattu Brändössä.
Olkimustesieni

Olkimustesieni ("Coprinopsis macrocephala", syn. "Coprinus macrocephalus") on lakkinsa puolesta 1-3 senttiä korkea sylinterimäinen tai kartiomainen valkoinen tai harmaa mustesienilaji. Lakki on keskeltä rusehtava. Vanhetessaan lakki laakenee ja sen reunat nousevat tyypillisesti koholle. Jalka on valkoinen, vaihtelee neljästä jopa viiteentoista senttimetriin, jalan paksuus kuitenkin korkeintaan seitsemän millimetriä, mutta voi olla huomattavasti ohuempikin, liereä, tyvestä mahdollisesti paksuneva, karvatupsuinen. Sienen heltat ovat tiheässä, aluksi valkoiset ja vanhemmiten mustat. Sieni kasvaa lannassa, mätänevillä oljilla tai muussa vastaavassa paikassa yksittäisenä tai kimppuina. Laji ei ole ruokasieni. Se saattaa olla Suomessa yleinen. Laji on ollut pitkään taksonomialtaan epäselvä ja tiedot kirjallisuudessa vaihtelevat.
Kauluskirjoheltta

Kauluskirjoheltta ("Panaeolus semiovatus") on kellomainen, limainen kiiltävän valkea kirjohelttalaji. Sen lakki on keskeltä ruskea. Sienen heltat ovat aluksi vaaleankirjavat ja vanhemmiten mustat. Sienen jalka on valkoinen ja siinä on rengas. Sieni kasvaa lannalla melko yleisenä koko Suomessa. 
Kauluskirjoheltta on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Lehtomustesieni

Lehtomustesieni ("Coprinellus deliquescens", syn. "Coprinus deliquescens") on munamainen tai laakeneva kellanruskea tai ruskeankeltainen mustesienilaji. Sen jalka on valkoinen ja tyvestä ruskea, suhteellisen pitkä, jopa kahdeksaan senttimetriin, jos kohta paksuus tuskin yltää kymmeneen millimetriin. Sienen lakin leveys on yhdestä kolmeen senttimetriin, ja lakki on aluksi ellipsoidi. Uurteisuutta siinä esiintyy, mutta suojusjätettä on toisinaan vähän. Lakin väri vaihtelee keskeisten osien kellertävän kermanvärisestä reunan harmauteen. Sienen heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten harmahtavat tai miltei mustat. Mallossa ei ole erityistä tuoksua. Sieni kasvaa harvinaisena puuaineksella. Sienen kasvupaikkoina ovat usein avoimet niityt ja pellot, ja sen esiintymisaluetta on koko pohjoinen pallonpuolisko, mutta Suomessa sitä ei pidetä yleisenä.
Thomas Kretschmann

Thomas Kretschmann (s. 8. syyskuuta 1962 Dessau) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Stalingrad" (1993), "Pianisti" (2002), "Perikato" (2004), "" (2005), "King Kong" (2005), "Operaatio Valkyrie" (2008) ja "Wanted" (2008).
Elämä ja ura.
Hän syntyi Dessaussa, Saksan demokraattisessa tasavallassa, ja harjoitteli kymmenvuotiaasta saakka uintia olympialaisia varten. Hän pakeni Itä-Saksasta nuorella aikuisiällään jalan ja asettui Länsi-Berliiniin. Siellä hän pääsi Schiller-teatteriin. Myöhemmin hänestä on tullut huomattava kansainvälinen elokuvatähti.
Kretschmann voitti vuonna 1991 Max Ophüls -palkinnon.
Ratasmustesieni

Ratasmustesieni ("Parasola plicatilis", syn. "Coprinus plicatilis") on kellomainen tai laakea kellanruskea tai harmaanruskea mustesienilaji. Enintään 5 cm levyinen, usein paljon pienempi lakki muuttuu lopulta harmaaksi. Sienen heltat ovat harmaanvalkeat tai harmaat. Sieni kasvaa nurmikoilla ja laitumilla. Laji on melko yleinen mutta lyhytikäinen. Tyypillinen tunnusmerkki on helttojen tyvien muodostama rengaskuvio. Lajia on vaikea erottaa saman suvun muista lajeista ilman mikroskooppia. Kyseessä ei ole ruokasieni.
Parvimustesieni

Parvimustesieni ("Coprinellus disseminatus", syn. "Coprinus disseminatus") on munamainen tai kellomainen kermankeltainen tai harmahtava mustesienilaji. Lakin keskusta on kellanruskea. Sienen heltat ovat aluksi vaaleat ja vanhemmiten harmaanmustat. Lajin itiöemät eivät varsinaisesti vetisty vanhetessaan. Sienen jalka on valkea, yleensä enintään 4 senttimetrin pituinen ja 1–3 millimetriä paksu. Parvimustesieni kasvaa satojen sienien rykelminä lehtipuiden tyvillä tai lahopuulla. Laji on Suomessa melko yleinen. Lajin itiöemien ulkomuotoa kuvaavat englanninkieliset termit "fairies bonnets" ja "little helmets" (keijunhatut tai pikkukypärät). Massaltaan kovin vähäpätöisenä lajia ei voi mitenkään pitää ruokasienenä.
Tytärsaaren rautatie

Tytärsaaren rautatie (ruots. "Tytterskärs järnväg") oli kapearaiteinen rautatie, joka sijaitsi Suomessa luovutettujen alueiden Tytärsaarella. Rata alkoi saaren luoteisrannikolta Antiniemen eteläpuolelta ja jatkui siitä saaren sisäosaan majakalle. Radan pituus oli noin 1,0 km . Radalla kulki kesäisin lomajunia.
Kun Tytärsaari luovutettiin Neuvostoliitolle, venäläiset purkivat radan.
Mitsubishi MU-2

Mitsubishi MU-2 on japanilaisvalmisteinen kaksimoottorinen lyhyen matkan potkuriturbiinilentokone. Koneeseen mahtuu maksimissaan kahdeksan matkustajaa lentäjien lisäksi. Konetyyppi on käytössä, Yhdysvalloissa oli vuonna 2005 vielä 397 rekisteröityä MU-2 -tyypin konetta.
Konetyyppi esiteltiin 14. syyskuuta 1963 ja sitä valmistettiin 23 vuotta. Vuonna 1986 valmistuksen päättyessä konetta oli myyty yli 750 kappaletta. Konetta käytetään myös sotilaallisessa tarkoituksessa.
Najeh Braham

Najeh Braham (s. 20. toukokuuta 1977 Bembla, Tunisia) on tunisialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Braham pelasi pitkään Saksan alasarjoissa ja oli myös voittamassa jalkapallon Afrikan-mestaruutta Tunisian joukkueessa vuonna 2004.
Ura.
Braham aloitti uransa kotimaassaan Tunisiassa US Monastirin riveissä, jossa hän pelasi kolme kautta ennen siirtymistään Saksaan vuonna 2000. Göttingenissa Braham esitti vakuuttavia otteita tehden 21 maalia 38 ottelussa. Heinäkuussa 2001 hän siirtyi Regionalliga Südissa pelanneeseen Eintracht Trieriin, jossa Braham pelasi ensimmäisellä kaudella vain 7 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Joukkue onnistui nousemaan 2. Bundesliigaan ja päätti lainata pelaajan tulevaksi kaudeksi toiseen seuraan, mutta halukkaita ei löytynyt. Eintracht Trier kuitenkin antoi mahdollisuuden hyökkääjälle, joka onnistui tekemään 13 maalia 29 ottelussa auttaen joukkuetta säilymään sarjassa ollen sarjataulukon puolessa välissä. Seuraava kausi 2003–2004 oli kuitenkin pettymys, kun Braham ei onnistunut maalinteossa kertaakaan pelaamassaan 15 ottelussa.
Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi 2. Bundesliigaan nousseeseen FC Rot-Weiß Erfurtiin, jossa hänen maalinteko vaikeudet jatkuivat tehtyään vain yhden maalin 12 ottelussa. Rot-Weiß Erfurt ei halunnut enää jatkaa hyökkääjän sopimusta ja hän palasi takaisin Eintracht Trieriin heinäkuussa 2005. Joukkue oli pudonnut takaisin Regionalliga Südiin ja huolimatta Brahamin 12 maalista joukkue putosi Oberliga Südwestiin. Braham jätti seuran kauden päätteeksi ja pelasi kaudella 2006–2007 Sportfreunde Siegenissa yhden ottelun, vietettyään suurimmaksi osaksi kautta joukkueen reservijoukkueessa. Kauden päätteeksi Sportfreunde Siegen päätti purkaa hänen sopimuksensa joulukuussa 2007. 27. tammikuuta 2008 Braham allekirjoitti uuden sopimuksen 1. FC Magdeburgin kanssa aina vuoteen 2011 asti, joka putosi 3. Ligasta Regionalliga Nordiin kaudeksi 2008–2009. Hän vietti seurassa lähes kaksi kautta onnistuen maalinteossa 18 kertaa 44 ottelussa. Kaudeksi 2009-2010 Braham siirtyi 3. Ligassa pelaavaan Erzgebirge Aueen.
Maajoukkueura.
Tunisian maajoukkueessa Braham pelasi 14 maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän oli voittamassa maansa ensimmäistä Afrikan-mestaruutta vuonna 2004. Samassa turnauksessa Braham pelasi kaksi ottelua tehden yhden maalin.
Antti Nyrhinen

Antti Nyrhinen (s. 16. maaliskuuta 1982 Enonkoski) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Nyrhinen pelasi vuosia Mestiksessä, kunnes siirtyi kaudeksi 2008–2009 SM-liigaan SaiPan joukkueeseen. Kauden 2010–2011 Nyrhinen aloitti Serie A:n Ritten Sportissa, jonka kuitenkin jätti henkilökohtaisten syiden takia vuoden 2010 lopussa. Loppukaudeksi hän siirtyi Mestiksen Kiekko-Vantaaseen.
Brzeziny

Brzeziny ( vuosina 1941–1945) on kaupunki Łódźin voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Łódźista itään. Kaupunki on Brzezinyn piirikunnan hallintokeskus. Vuoden 2019 arvion mukaan Brzezinyssä asui 12 501 asukasta.
Jean-Xavier Lefèvre

Jean Xavier Lefèvre (6. maaliskuuta 1763 Lausanne Cressis, Sveitsi – 9. marraskuuta 1829 Neuilly, Ranska) oli sveitsiläissyntyinen klarinetisti.
Lefèvre oli Michèl Yostin oppilas ja tämän kuoleman jälkeen seuraaja. Hänestä tuli 1778 Ranskan kaartin soittokunnan jäsen. Hän soitti siinä, kun kansalliskaarti vallankumousvuonna muodostettiin, ja vuodesta 1790 hän oli sen apulaiskapellimestari. Vuonna 1814 hänestä tuli Kunnialegioonan jäsen. Hänellä oli Pariisin konservatoriossa maineikkaita oppilaita, muun muassa Janssen 1795–1796, Péchignier 1797, Boufil 1801–1806, Bernhard Henrik Crusell 1803, Buteux 1814–1819, Crépin 1816–1821, Adolphe Hugot 1817–1822 ja Pierre Hugot 1820–1824. Hn on voinut opettaa vuosina 1797 ja 1798 myös Dacostaa, mutta on esitetty myös että opettaja olisi ollut Duvernoy. Monet Lefèvren oppilaat saivat ensimmäisen palkinnon. Vuoteen 1817 ensimmäiseen palkintoon kuului kaksi ranskalaisvalmisteista klarinettia. Vuosina 1818–1892 palkinnon arvo oli 100 frangia. Lefèvren virkakaudella kilpailukappaleen piti aina olla opettajan sävellys, Sainsbury mainitsee, että 1799 Lefèvre määräsi kappaleeksi konserttonsa no 5. Konservatorion vanhat asiakirjat ovat puutteellisia, ja ainoastaan Lefèvren viimeinen opetusvuosi, vuosi 1824, on mainittu, ja silloin hän määräsi kappaleeksi konserton no.3.
Syracusen yliopisto

Syracusen yliopisto (, lyhenne SU, lempinimi "Cuse") on yhdysvaltalainen vuonna 1870 perustettu yksityinen tutkimusyliopisto Syracusessa, New Yorkin osavaltiossa.
Syksyllä 2020 yliopistossa oli 21 322 opiskelijaa ja 3 769 työntekijää. Opiskelijoita on kaikista Yhdysvaltain osavaltioista ja 171 eri maasta. 53 % opiskelijoista on naisia ja 47 % miehiä.
Lockerbien pommi-isku.
Joulukuussa 1988 kaikkiaan 35 Syracusen yliopiston ohjelmissa Euroopassa opiskellutta amerikkalaisnuorta kuoli Lockerbien pommi-iskussa Skotlannin yläpuolella ollessaan matkalla joululomalle kotimaahansa. Lentoturma vaati kaikkiaan 270 kuolonuhria. Vuonna 1990 kampuksen keskipisteestä tehtiin Place of Remembrance, jonne yliopiston väki kokoontuu vuosittain muistelemaan tragediaa. Uhrien nimet on ikuistettu puoliympyrän muotoiseen muistomuuriin.
Hopeatilhi

Hopeatilhi ("Hypocolius ampelinus") on hopeatilhien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeatilhen pituus on noin 23 cm, siipien kärkiväli 28–30 cm ja paino 48–57 g. Se on hieman tilheä kookkaampi, saman kokoinen kuin isolepinkäinen. Sen ruumiinmuoto on isolepinkäismäinen, pyrstö on melko pitkä ja koiras on väritykseltään harmaa ja musta. Koiraan käsi-ja kyynärsulat ovat mustat ja niiden kärjet valkoiset. Niskassa ja naamassa sillä on musta vyö. Naaras (kuvassa) on melko yksivärisen ruskehtavanharmaa, vain pyrstönkärki on musta.
Esiintyminen.
Hopeatilhi esiintyy suhteellisen pienellä alueella Irakissa, Iranissa, Afganistanissa, Pakistanissa ja Turkmeniassa. Se on lyhyen matkan muuttolintu, joka talvehtii pääosin Arabian niemimaalla ja Itä-Afrikassa. Pieni osa Iranin kannasta on paikkalintuja. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Hopeatilhen habitaattia ovat avoimet pensaikkomaat, taateli-istutukset ja puutarhat, mieluusti jokilaaksoissa.
Lisääntyminen.
Hopeatilhen kuppimainen pesä on rakennettu risuista ja vuorattu ruohoilla, karvoilla ja untuvilla. Molemmat puolisot osallistuvat pesän rakentamiseen. Naaras munii 3–5, tavallisesti 4, munaa, joita molemmat emot hautovat yhteensä noin kaksi viikkoa. Poikasia ruokkivat molemmat emot. Pesii yleensä kaksi kertaa kesän aikana.
Ravinto.
Hopeatilhet syövät hedelmiä, marjoja ja hyönteisiä. Suuremmat hedelmät ne kuorivat ja poistavat siemenkivet, pienemmät ne nielevät kokonaisina. Ne ruokailevat pääasiassa latvustossa ja pensaikossa, harvemmin maassa.
Myrkkysumakki

Myrkkysumakki eli amerikanmyrkkysumakki ("Toxicodendron pubescens", syn. "Rhus toxicodendron") on pohjoisamerikkalainen myrkyllinen kasvilaji, joka kuuluu sumakkikasvien heimoon. Kasvupaikkoina ovat yleensä suot ja muut kosteikot. Laji aiheuttaa ihmisen ihoa koskettaessaan voimakasta ihoärsytystä ja kutinaa. Nieltynä kasvi aiheuttaa ripulia ja pahoinvointia. Yleisempi, yhtä myrkyllinen kasvilaji on liaanimyrkkysumakki ("Toxicodendron radicans"). Kasvit voi erottaa siitä, että myrkkysumakin lehtiä ja varsia peittää samettimainen nukka.
Joonas Ahonen

Joonas Ahonen (s. 9. huhtikuuta 1984) on suomalainen pianisti.
Pianisti Joonas Ahosen toimintakenttä ulottuu 1700-luvun lopun musiikin esittämisestä fortepianolla aikamme musiikin kantaesityksiin. Uuden musiikin kokemusta Ahonen kerrytti erityisesti vuosinaan Klangforum Wien -ensemblen jäsenenä. 
Ahosen viimeaikaisiin esiintymisiin lukeutuvat Unsuk Chinin Pianokonsertto Basel Sinfoniettan solistina, Philipp Maintzin Pianokonsertto Marin Alsopin johtaman RSO Wienin solistina, Bernhard Ganderin Ahoselle omistaman konserton kantaesitys SWR:n sinfoniaorkesterin kanssa sekä resitaalit Parman Casa della Musicassa ja Buenos Airesin Teatro Colónissa. Vakituisen duopartnerinsa viulisti Patricia Kopatchinskajan kanssa Ahonen on esiintynyt mm. Lontoossa, Gstaadissa, Kööpenhaminassa ja Wienissä sekä kiertueella Japanissa. Duon ensilevytys ”Le monde selon George Antheil” ilmestyi vuonna 2022 Alpha-merkillä.  
Ruotsalaisen BIS-yhtiön katalogista löytyvät Ahosen levytykset Charles Ivesin pianosonaateista sekä BIT20 ensemblen ja Baldur Brönnimannin kanssa taltioitu Ligetin Pianokonsertto. Tuorein levytys on viulisti Pekka Kuusiston kanssa kalifornialaiselle Yarlung-yhtiölle taltioitu "Symmetria Pario – Creation".  
Ahosen opettajina Sibelius-Akatemiassa olivat Tuija Hakkila-Helasvuo ja Liisa Pohjola. Syksystä 2023 alkaen hän toimii professorina Kölnin musiikkikorkeakoulussa Pierre-Laurent Aimardin seuraajana.
Kilpailut.
Ahonen on menestynyt Jyväskylän kansallisessa pianokilpailussa 2001 sekä kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa 2002
Dissipatiivinen systeemi

Dissipatiivinen systeemi tai dissipatiivinen rakenne on energiaa sitova avoin järjestelmä, joka on kaukana lämpöopillisesta tasapainosta. Dissipatiivinen systeemi kuluttaa energiaa ja vaihtaa ainetta ja energiaa ympäristönsä kanssa. Dissipatiiviset systeemit käyttäytyvät tilanteesta riippuen eri tavoin, ja voivat synnyttää mutkikasta, joskus kaoottista rakennetta ja toimintaa.
Ympäristönsä kanssa vuorovaikutteiselle dissipatiiviselle systeemille on ominaista, että sen sisäinen entropia voi tilapäisesti vähetä ympäristön kustannuksella. Itseorganisoituva dissipatiivinen järjestelmä käyttää lävitseen virtaavaa energiavuota epäjärjestyksen poistamiseen. Esimerkiksi trooppisen pyörremyrskyn synty pohjautuu pohjimmiltaan Auringon energiaan.
Useimmat elolliset ja ei-elolliset järjestelmät ovat avoimia, epätasapainossa, kaukana termodynaamisesta tasapainosta ja sen takia dissipatiivisia järjestelmiä.
Dissipatiivisia systeemejä.
Dissipatiivinen systeemi on aina avoin, muuttuva järjestelmiä, joka on epätasapainossa ympäristönsä kanssa.
Dissipatiiviset systeemit saattavat olla yksinkertaisia, mutta jotkut hyvinkin järjestyneitä ja mutkikkaita.
Esimerkiksi lämpötilaerojen aiheuttava lämpöä kuljettava ainevirtaus, konvektio, on dissipatiivinen systeemi. Se tulee esille Benardin soluina, jotka ovat kiertävää virtausta kuumasta kylmään ja takaisin. Dissipatiiviset järjestelmät kykenevät monesti itseorganisoitumiseen, koska dissipatiivinen systeemi on avoin, järjestys sen sisällä voi joksikin aikaa kasvaa, vaikka kehitys pyrkiikin termodynamiikan toisen pääsäännön mukaan viemään kohti tasaista tilaa. Esimerkiksi konvektiiviset virtaukset järjestyvät monesti muuttuviksi kuvioiksi.
Matalapaineet ja trooppiset hurrikaanit ovat dissipatiivisia järjestelmiä, joita pyörittää Auringon energia.
Elämää pidetään myös mutkikkaana dissipatiivisena järjestelmänä. Sille ovat ominaisia hyvin mutkikkaat, erikoistuneet toiminnalliset kokonaisuudet ja kohtalaisen pieni entropia. Näin ollen elämän järjestelmän kuvaaminen vaatii suuren määrän tietoa. Pienimmässä tumattomassa solussa, jonka geeni on noin 1,4 miljoonaa emäsparia pitkä, vaatii teoriassa noin 2,8 megabittiä eli 0,35 megatavua tietoa, jos tietoa ei pakata tavalla joka ottaa huomioon mahdolliset samankaltaisuudet esim. eri entsyymien geeneissä. Bakteerissa oleva suuri tietomäärä mahdollistaa sen säilymisen tasapainossa hyvinkin muuttuvissa oloissa. Bakteerikaan ei säily loputtomiin, vaan sen hajoaminen vapauttaa siihen sisältyneen entropiapienenemisen kasvamaan luonnossa fysiikan lakien mukaan.
Autokatalyyttinen reaktio

Autokatalyyttinen reaktio eli itseäänkatalysoiva reaktio on kemiallinen reaktio, jossa ainakin yksi reaktiotuote katalysoi eli edistää reaktiota. Tällöin reaktionopeus kasvaa kun reaktio etenee. Esterin happokatalysoitu hydrolyysireaktio on esimerkki autokatalyysireaktiosta.
Yksinkertaisin autokatalyysireaktio on 
(1)formula_1&lt;chem&gt;A + B \ce{-&gt;[k]} 2B&lt;/chem&gt;
Tässä reaktion kertaluku A:n suhteen on 1, mutta lisäksi B katalysoi reaktiota. Kun lopputuotetta B muodostuu, reaktionopeus kasvaa ja alkeisreaktion 1. kertaluvun kinetiikka poikkeaa integroidun nopeuslain kuvaamasta lineaarisuudesta. Tällöin reaktion nopeuslaki on ilmaistavissa (stoikiometriset kertoimet ovat 1):
(2)formula_2
Reaktiossa lähtöaine A:n konsentraation muutos täytyy vastata lopputuotteen B määrää (vrt. bimolekulaarinen reaktio), joten
(3)formula_3
Reaktionopeus on nyt kirjoitettavissa
(4)formula_4
(5)formula_5
Integroidun yhtälön vasen puoli on ratkaistavissa osamurtomenetelmällä ja saadaan]
(6)formula_6 ja
(7)formula_7
Autokatalyysireaktio edellyttää, että reaktion alussa lopputuotetta on hiukan läsnä. Tällöin reaktion edetessä formula_8 kasvaa aluksi hitaasti, so. induktiovaihe. Tämän jälkeen alkaa autokatalyyttinen vaihe, jolloin formula_8 kasvaa yhä nopeammin. Tätä jatkuu kunnes 
formula_10 on suurimmillaan konsentraatio vs. aika -kuvaajalla. Reaktion loppuvaiheessa formula_8 lähestyy asymptoottisesti arvoa formula_12.
Autokatalyysireaktioita.
Esimerkki autokatalyysistä on tinan muuttuminen 13,2 °C asteessa ja sitä alemmissa lämpötiloissa vähitellen hopeanvärisestä tinasta harmaaksi jauheeksi (tinarutto) tai permanganaatti-ionin reaktio oksaalihapon kanssa.
Luettelo valtioista valtionuskonnon mukaan

Tämä on luettelo valtioista, joissa jokin uskonto on valtionuskontona.
Nykyiset.
Kristinusko.
Seuraavissa maissa jokin kristinuskon suuntaus on lain mukaan virallisena uskontona:
Katolisuus.
Seuraavissa maissa katolisuus on valtion- tai virallisena uskontona:
Ortodoksisuus.
Seuraavissa maissa lainsäädäntö tunnustaa jonkin ortodoksisen kirkkokunnan valtionuskonnoksi 
Buddhalaisuus.
Seuraavissa maissa valtio tunnustaa buddhalaisuuden tai sen jonkin muodon viralliseksi uskonnokseen:
Entiset.
Entisten tunnustusvaltioiden listalla ovat vain valtiot, jotka itse lakkasivat valtionuskontonsa, ei valtiouskonnon omaavia valtioita, jotka ovat valloitettuja, hajoaneet tai muuten kadonneet.
West Ford

West Ford oli Yhdysvaltain ilmavoimien MIDAS-vakoilusatelliittiohjelman liittynyt hanke, jossa kaksi kertaa päästettiin satelliitin mukana olleesta kapselista 400 miljoonaa kuparineulaa avaruuteen. Koe liittyi joko tietoliikennekokeeseen tai oli tehty haittamaan Neuvostoliiton avaruusaluksia.
West Ford 2 laukaistiin Midas 6-vakoilusatelliitin mukana yli 3 600 km korkealle polaariselle kiertoradalle. Tuolloin arveltiin virallisesti, että auringon säteilypaine pudottaa neulaset ilmakehään viidessä vuodessa. Tiedemiehet arvelivat niiden pysyvän radallaan sata vuotta.