Christoph Luxenberg

Christoph Luxenberg on saksaksi kirjoittava Koraanin tutkija, joka käyttää salanimeä. Luxenberg nousi kansainvälisen huomion kohteeksi julkaistuaan vuonna 2000 kirjan "Die syro-aramäische Lesart des Koran: Ein Beitrag zur Entschlüsselung der Koransprache." Kirja julkaistiin vuonna 2007 englanniksi nimellä "The Syro-Aramaic Reading of the Koran." Teos perustui ajatukseen, että Koraanin alkuperäinen kieli ei ollut puhtaasti arabiaa kuten Koraanissa toistuvasti väitetään, ja esitti tähän perustuen islaminuskosta poikkeavia tulkintoja monista kirjan keskeisistä kohdista. Kirja on saanut runsaasti arvosteluja, joissa monia Luxenbergin esittämiä ajatuksia on torjuttu. 
Luxenbergin voi katsoa kuuluvan niin sanottuun "Saarbrückenin koulukuntaan", joka on osa islamin tutkimuksen historiakriittistä tai 'revisionistista' suuntausta. Luxenberg kertoo ottaneensa käyttöön salanimen turvallisuussyistä ja muslimiystäviensä neuvosta välttääkseen itseensä kohdistuvan väkivallan"." 
Koraanin toinen lukutapa.
Luxenberg hyväksyi Alphonse Minganan (k. 1937) näkemyksen, jonka mukaan Koraanin alkuperäinen kieli ei ollut arabia, vaan arabian ja syyro-aramean sekakieli. Koraanin oikea kielitieteellinen tulkinta vaati tällöin ottamaan huomioon myös syyro-aramealaisen lukutavan. Luxenbergin ratkaisuna oli poistaa Koraanin varhaisista teksteistä niihin myöhemmin lisätyt diakriittiset merkit, joiden avulla eroteltiin toisistaan monitulkintaiset konsonanttiglyfit. Sen jälkeen Luxenberg etsi tekstin parhaita tulkintoja ottaen huomioon myös arameankieliset vaihtoehdot. Tällä tavoin Luxenberg katsoi löytäneensä lukuisissa kohdissa Koraanin tekstin alkuperäisen merkityksen. Hän katsoi saaneensa tuloksia, jotka monissa avainkohdissa poikkesivat islaminuskon virallisesta näkemyksestä.
Luxenbergin Koraanin tulkinnat ovat antaneet tukea Günter Lülingin (1928-2014) esittämälle teorialle, jonka mukaan Koraanin varhaiset tekstit ovat varhaisen kristillisen syyrialaiskirkon käyttöön tehtyjä hymnejä.
Uusia tulkintoja.
Muhammed.
Kalifi Abd al-Malik rakennutti vuonna 691 Jerusalemiin Kalliomoskeijan, jonka mosaiikkifriisissä esiintyy aivan uusi ilmaisu: "muhammad rasul Allah." Lause esiintyy kerran sisäkehässä ja viidesti ulkokehässä. Myöhemmin fraasista tulee islamin uskontunnustuksen jälkimmäinen osa, joka luetaan: ”Muhammed on Jumalan lähettiläs"”." 
Luxenberg katsoo, että sana "muhammad" ei friisitekstissä vielä ollut erisnimi, vaan arabiankielisen ylistää -verbin gerundiivimuoto ”ylistetty”. Gerundiivitulkinnan mukaisesti sanan Muhammed sisältävä virke tulisi lukea: ”Ylistetty (on) Jumalan palvelija, hänen lähettiläänsä”. Luxenbergin mukaan Kalliomoskeijan tekstiyhteys osoittaa, että lause ”"Muhammad rasul Allah”" tarkoittaa Jeesusta. ”Ylistetty” on Jeesukselle annettu kunnianimi. Se olisi näin tullut täydentämään kalifi Muawijan aiemmin käyttöön ottamaa nimitystä "Abd Allah" eli Jumalan palvelija, joka myöhemmin muuttui muotoon "Abdullah" ja alettiin tulkita Muhammedin isännimeksi.
Teksti tarjoaa mahdollisuuden tulkita islamin kehityshistoriaa siten, että vuonna 691 arabikalifaatin uskonto ei vielä ollut eriytynyt kristinuskosta, vaan sen pääprofeetta oli Muhammedin asemesta Jeesus. Arabiprofeetta Muhammedia ei vielä tunnettu. Erotuksena Bysantin kristinuskosta friisiteksti painotti sitä, että Jeesus ei ollut Jumalan poika. Näin teksti korosti arabikristillisyyden omaa, sen vihollisesta eli Bysantista poikkeavaa identiteettiä.     
Paratiisin neitsyet.
Tunnetuimmaksi noussut Luxenbergin ehdotus koskee Koraanin tekstejä, joissa puhutaan Paratiisissa uskovia odottavista neitsyistä eli "huureista". Näin tapahtuu esimerkiksi Savun suuran jakeessa 44:54. Se kuuluu Hämeen-Anttilan suomentamana »"Me annamme heille puolisoiksi tummasilmäisiä neitoja"». Arvostettu englantilainen Pickthallin käännös ilmaisee saman seuraavasti: ""And We shall wed them unto fair ones with wide, lovely eyes." Saudi-Arabian hyväksymä Sahih International -käännös antaa seuraavan tulkinnan: "And We will marry them to fair women with large, [beautiful] eyes"". Rudi Paretin arvostettu saksannos puhuu "suurisilmäisistä" puolisoista: "Und wir geben ihnen grossäugige Huris als Gattinnen". Richard Bellin käännös kuuluu ""and we have paired them with dark-, wide-eyed (maidens")". 
Al-Tabarin (k. 923) tulkinnan mukaan jakeessa puhutaan naisista, joilla on suuret, rakastettavat silmät. Sana "hūr" ei tarkoita neitsyttä vaan on sanan "hawrā"' monikkomuoto ja tarkoittaa puhtaan valkoista. Tabarin mukaan sana tarkoittaa, että naiset ovat puhtaan valkoisia. Tabari torjuu siten tulkinnan, että sana "hūr (valkoinen)" tarkoittaisi, että neitsyet olisivat "valkosilmäisiä". Sen sijaan sana "in" merkitsee, että naisten silmät ovat suuria.
Christoph Luxenberg toteaa, että jakeessa ei missään esiinny naista tarkoittavaa sanaa. Hän katsoo lisäksi, että avioitumista koskeva verbi on käännösvirhe, joka on syntynyt, kun Koraanin tekstiä on myöhemmin täydennetty lisäämällä siihen diakriittiset merkit, jotka täsmentävät kirjainten merkityksen. Luxenbergin mukaan tekstissä ei lue "annamme avioitua" vaan "annamme levätä". Preposition "bi" tulkinnassa Luxenberg siirtyy syyro-arameaan, sillä hän katsoo, että Koraanin kieli ei ole puhdasta arabiaa vaan syyro-aramean ja arabian sekakieltä.
Hän on samaa mieltä Tabarin kanssa siitä, että "hūr" ei viittaa neitsyen silmien väriin, sillä valkoisista silmistä ei ole missään tapana puhua kauniina. Koska tulkitsijat ovat olettaneet jakeen puhuvan miespuolisten henkilöiden avioitumisesta, he ovat tulkinneet "valkoisen" ("hūr)" olevan metonyymi Paratiisin neitsyelle. Luxenberg löytää sanalle "hūr" myös merkityksen, joka tarkoittaa valkoisia viinirypäleitä. Niinpä hän päätyy seuraavaan käännökseen: "Teemme olosi mukavaksi valkoisten kristallin(kirkkaiden) (viinirypäleiden) alla." Kyse ei siten ole neitsyistä, vaan Paratiisin viinirypäleistä, ja hedelmistä puhutaankin heti suuran seuraavassa jakeessa: "siellä heidän tarvitsee vain pyytää, niin he saavat kaikkia hedelmiä". Uusi lukutapa vapauttaa Koraanin tekstit myös Paratiisin erotisoimiselta. 
Stefan Wild arvostelee Luxenbergia jakeen 44:54 tulkinnasta, kun hän poistettuaan kaksi diakriittistä pistettä lukee sanat "Me annamme heille puolisoiksi--" muodossa "annamme heidän levätä." Wild katsoo, että klassinen arabia ei anna mahdollisuutta tulkita ilmaisua näin. Hans Jansen on asiasta eri mieltä. Hänen mukaansa antiikin ajan hautakivissä Jordaniassa esiintyy muoto "wa-rawwaha-hu-Allah" tarkoittamassa "levätköön rauhassa""(requiescat in pace)." Jansen arvelee, että Koraanin toimittaja on muuttanut tarkoituksellisesti sanan merkityksen lisäämällä diakriittiset pisteet. Näin saadaan luotua ero siihen, mitä sanotaan Matteuksen evankeliumissa: "Ei ylösnousemuksessa oteta vaimoa eikä mennä vaimoksi. Ylösnousseet ovat kuin enkelit taivaassa" (Matt. 22: 30). Jansen vetoaa siihen, että uskonnoilla on pyrkimys erottautua edeltäjistään, mikä tulee ilmi myös joissakin haditheissa, joissa Muhammed neuvoo toimimaan päinvastoin kuin pakanat, kristityt tai juutalaiset. Vaikuttaa myös luonnollisemmalta toivottaa vainajille rauhallista lepoa kuin uudelleen avioitumista. 
Badrin taistelu - käännösvirhe?
Badrin taistelu on eräs profeetta Muhammedin elämäkerran käännekohdista. Perimätiedon mukaan se aloitti sodankäynnin Mekkaa vastaan,mikä lopulta johti kaupungin valtaukseen. Sana Badr esiintyy Koraanissa Imranin perheen suurassa (3:123). Muslimien hyväksymässä suomennoksessa (islamopas.com) kohta kuuluu seuraavasti: "Olihan Jumala auttanut teitä Bedrin taistelussa, kun olitte huonommassa asemassa; antakaa siis Jumalalle kunnia, jotta olisitte kiitollisia! Silloin sinä sanoit uskovaisille: »Eikö teille riitä, että Herranne tukee teitä kolmella tuhannella Ylhäältä lähetetyllä enkelillä?"
Christoph Luxenbergin mukaan kohta on käännetty väärin ja oikea tulkinta olisi "Jumala auttoi teitä taivaallisella avulla" ("bi-'idr"). Tähän päästään, kun sanaan b-d-r joskus myöhemmin lisätty diakriittinen merkki (äännettä a tarkoittava "fatha)" poistetaan ja konsonanttiyhdistelmä luetaan syyriaksi eikä arabiaksi. Taivaallisesta avusta todella puhutaankin heti seuraavassa jakeessa: "Herranne lähettää teidän avuksenne 3000 enkeliä". Sanaa 'taistelu' kohdassa ei esiinny lainkaan.
Käsitys Badrin taistelusta olisi siten saanut alkunsa Koraanin konsonanttikirjoituksen väärintulkinnasta. Imranin perheen suurassa mainittu b-d-r alettiin tulkita paikannimeksi, ja sen ympärille syntyi tarina "Badrin" taistelusta, jossa uskovia riensi auttamaan 3000 enkeliä. Luxenbergin tulkinnan mukaan kohdassa puhutaan vain uskovia kohdanneesta ahdingosta yleensä, jolloin heitä auttamaan tuli enkeleitä.
Islamilainen perjantairukous.
Islaminuskossa viikon tärkein rukous on keskipäivän perjantairukous, joka alkaa, kun aurinko on ylittänyt lakikorkeutensa. Muslimeilla itsellään ei ole selitystä perjantairukouksen saamalle asemalle. Kysymys väistetään toteamalla "”Herrasi luo mitä haluaa”" (Koraani 28:68). Koraanissa rukous mainitaan vain perjantain suurassa 62 ("Al-Jum’a"). 
Luxenberg on löytänyt mahdollisen selityksen 900-luvulla eläneen oppineen as-Sigistanin Koraanisitaatista. Se perustuu suuran 62 vanhempaan varianttiin kuin mitä nykyinen Kairon laitos edustaa. As-Sigistanin käyttämä ilmaisu "yawm rubtā rabbtā" tarkoittaa suurta auringonlaskun päivää, suurta aattoa tai suurta perjantaita. Tämä ilmaisu viittaa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen päivään eli pitkäperjantaihin, jolloin aurinko pimeni. Syyrialais-kristillisessä liturgiassa pitkäperjantaita muistettiin joka perjantai, joten se alkoi tämän takia saada lisäarvoa. Samalla tavoin roomalais-katolisessa ruusukkorukouksessa yhä muistellaan joka perjantai Jeesuksen kärsimyksen mysteerejä. On siis mahdollista, että muslimien perjantairukouksen taustalla on syyrialais-kristillisen kirkon harjoittama pitkäperjantain muistelu.
"Uskonnossa ei ole mitään pakkoa".
Arabiuskonnon muuttunutta asennetta kristinuskoa kohtaan osoitti, että kalifi Walid I vuonna 706 purki Johannes Kastajan kirkon Damaskoksessa ja rakennutti tilalle rukoushuoneen "(masjid)," jonka myöhemmät rakennusvaiheet tunnetaan Umaijadi-moskeijana"." Damaskoksen pyhäkön piirtokirjoitus toistuu Koraanissa, mihin se on käännetty seuraavasti: "Uskonnossa" [din] "ei ole mitään pakkoa, oikea tie on selvästi erotettu harhateistä, ja se, joka hylkää Saatanan ja uskoo Jumalaan, hän pitää kiinni mitä lujimmasta kädensijasta, joka ei murru. Jumala on kuuleva, tietävä'." (2:256). Länsimaissa lauseen alkuosa on tulkittu upeaksi suvaitsevaisuuden julistukseksi.
Luxenberg katsoo, että pyhäkön seinäkirjoitus on luettu väärin. Tekstissä esiintyvä sana "dῑn" ei tarkoita uskontoa, vaan totuutta tai pyhiä kirjoituksia. Nykyaikaista uskonnon käsitettä ei tuohon aikaan vielä ollut. Tekstin oikea käännös ei siten ole ”uskonnossa ei ole pakkoa” vaan, ”totuutta ("dῑn") ei voi kieltää”. Miksi ei voi, todetaan seuraavassa virkkeessä: ”"oikea tie on selvästi erotettu harhateistä"”. Teksti kertoo, että on kaksi tietä, oikea ja väärä. Koska niiden välinen ero on selvä, erehtymisen riskiä ei ole. Kirjoitus olisi siten hallitsijan kehotus seurata hänen itsensä esittämää "oikeaa tietä". 
Koraanin mystiset kirjaimet.
Koraanin eräiden suurien mystiset kirjaimet Luxenberg on tulkinnut syyrialais-antiokialaisen kirkon jumalanpalvelusmenoihin liittyviksi. Ne voisivat olla viittauksia tiettyyn psalmiin, joka on tarkoitettu laulettavaksi. Mystisillä kirjaimilla alkaa esimerkiksi Lehmän suura "(al-Baqara)."
Alkion suura 96: ehtoollisen asettaminen?
Koraanin suura 96 "al-Alaq" eli alkion suura sisältää islaminuskon mukaan enkeli Gabrielin ensimmäisen ilmestyksen Muhammedille. Luxenberg yhtyy Günter Lülingin käsitykseen, että suura on kristillinen hymni. Lülingin mukaan Jumala ei suurassa kehota Muhammedia lukemaan, vaan puhuja kehottaa seurakuntaa rukoilemaan. Luxenberg katsoo, että neljännen jakeen ilmaisu "bi-l-qalam" tarkoittaa kynällä opettamisen asemesta "kirjoitusten antamaa tietoa". Suuran viimeisen säkeen "(”polvistu ja lähesty Herraasi”)" Luxenberg ymmärtää kehotuksena osallistua ehtoolliseen. 
Quraishin suura 106.
Sana "quraiš" on Koraanissa niin sanottu "hapax" eli se esiintyy vain kerran ja silloin suurassa 106 "al-Quraish." Tämän takia myös vakiintunut ajatus Mekan "quraiš -"heimosta, johon myös Muhammed kuului, palautuu suuran 106 islamilaiseen tulkintaan. Luxenberg on tarjonnut sanalle uutta tulkintaa. Hän katsoo, että sana قريش on lausuttu virheellisesti, kun se äännetään muodossa "Quraysh". Sana vastaa morfologisesti syyro-aramean kielessä passiivin partisiipin monikon maskuliinia "qarishe &gt; qrishe" (= kokoontuneet yhteen), jolloin se tarkoittaa liittolaisia (lat. "foederati"). Oikea arabialainen ääntämys olisi sen takia "Qarish." 
Liittolaisjoukkoja (lat. "foederati)" oli Rooman sotajoukkojen apuvoimina. Arabiheimoja palkattiin sekä Bysantin että sassanidien armeijoiden apuvoimiksi näiden keskinäisissä sodissa. Luxenbergin tulkinnan mukaan ensimmäisessä jakeessa puhuttaisiin näin ollen armeijaa täydentävistä liittolaisjoukoista. On arveltu, että Koraanin suurat 105 (Al-Fil) ja 106 (al-Quraiš) liittyvät yhteen ja kertovat Persian kuningas Khusrau II:n ja kapinakenraali Bahramin yhteenotosta. Tällöin myös puhe liittolaisjoukoista sopii asiayhteyteen.
Voiman suura 97: jouluyö?
Islaminuskon mukaan Voiman suura 97 ("Al-Qadr") kertoo siitä yöstä "(lailat al-qadr)", jolloin Koraani laskeutui alas profeetta Muhammedille Hira-vuorella. Voiman yötä vietetään vuosittain paastokuukauden eli ramadanin aikana. Koraanin tutkija Richard Bell näki suurassa kuvauksen jouluyöstä, jolloin Jeesuslapsi laskeutuu taivaasta maan pinnalle.
Samalla kannalla on Luxenberg, jonka mukaan arabian sana "al-qadr" tarkoittaa myös kohtaloa ja sanan sisältyvä konsonanttiyhdistelmä q-d-r syyro-arameassa myös syntymää tai ”onnentähteä”, jonka merkeissä ihminen on syntynyt sekä myös joulua. Luxenbergin mukaan Voiman suura on kristillinen. Koraanin sijaan alas laskeutuu Jeesuslapsi, ja hymni on alun perin luultavasti kuulunut osaksi syyrialaista jouluyön liturgiaa. Orientalisti Hans Jansen pitää Luxenbergin tulkintaa sanan "al-qadr" merkityksestä mahdollisena mutta ei varmana. Jos tulkinta on oikea, suurassa tuntuvat olevan kaikki Luukkaan (2:8–20) jouluevankeliumin ainekset: yö, tähti, valvominen, enkeli, laulut, astuminen alas taivaasta, rauha.
Ehtoollisen asettaminen.
Pöydän suuran nro 5 (Al-Ma’ida) jae 114 näyttäisi liittyvän kristillisen pääsiäisaterian asettamiseen. Hämeen-Anttilan suomennoksessa siinä on viite myös Isä meidän -rukoukseen: "”Jeesus, Marian poika, sanoi: ’Jumalani, Herramme, lähetä meille taivaasta pöytä merkiksi Sinulta, jotta niin ensimmäinen kuin viimeinenkin meistä juhlisi sen muistoksi. Anna meille meidän ruokamme, sillä Sinä olet paras ruokkija.”" Christoph Luxenberg toteaa, että tekstin sana "id" viittaa myös liturgiseen juhlaan. Kyse ei ehkä kuitenkaan ollut kristillisestä ehtoollisesta. Van Reeth arvelee, että jakeessa esitetään on manikealainen pääsiäisateria, jonka tarkoitus oli puhdistaa uskovat.
Äärimmäinen lootuspuu Tähden suurassa.
Tähden suurassa (Al-Najm) esiintyy mystinen lootuspuu jakeissa 13–15. Ne on käännetty Richard Bellin (ja Hämeen-Anttilan) mukaisesti seuraavasti: ""'"Hän näki hänen laskeutuvan toisenkin kerran/äärimmäisen lootuspuun luona,/missä on levon puutarha." Kyse on islaminuskon mukaan maailman äärimmäisellä rajalla sijaitsevasta puusta, tämän- ja tuonpuoleisen rajasta. Keskiaikaiset "tafsir -"auktoriteetit Anas ibn Malik ja at-Tabari ovat antaneet yksityiskohtaisia kuvauksia lootuspuusta ja sen kallisarvoisesta ja upeasta ulkonäöstä. Sen lehdet ovat muun muassa elefantin korvan kokoisia ja muuttuneet hyasinteiksi, smaragdeiksi ja muiksi jalokiviksi. 
Luxenberg toteaa, että sana "sidra" on perinteisesti käännetty lootuspuuksi ja "al-muntahā" on tulkittu tarkoittavan loppua tai päätepistettä. Luxenbergin mukaan "sidra" tarkoittaa syyro-arameaksi "verhon tai hunnun alla" ja lootuspuu on käännösvirhe. On myös loogisempaa tulkita tekstiä niin, että maailmoja erottaa toisistaan harso tai verho mieluummin kuin lootuspuu. Luxenbergin ehdotus näiden säkeiden käännökseksi syyro-arameasta luettuna on: "'Hän näki hänet uudelleen/ lähellä toisen maailman verhoa/ jonka lähellä (on) (taivaan) puutarha".' Perinteisen käännöksen ilmaisu "Lootuspuun peitti se, mikä peitti/ ei hänen katseensa pettänyt eikä eksynyt" saa Luxenbergin tulkinnassa muodon: ""Vaikka verho peitti sen, minkä peitti,/ näky ei ollut kuvitelmaa eikä erhettä"." Perinteisessä tulkinnassa lootuspuu itse joutuu peittämisen kohteeksi eikä toinen maailma, mikä olisi loogisempi vaihtoehto. Luxenberg arvioi, että tuloksena on usein sekasotkua, kun kääntäminen tapahtuu olettaen, että teksti on puhdasta arabiaa.
Vastaanotto.
Orientalistit.
Luxenbergin työ sai Koraanin tutkijoissa aikaan "syyrialaisen käänteen", jossa kiinnostuttiin syyrian kielestä ja syyriaksi kirjoitetusta kristillisestä kirjallisuudesta. Tällaisia tutkijoita ovat olleet esimerkiksi Gabriel Said Reynolds ja Joseph Witztum ("The Syriac Milieu of Qur'an; The Recasting of Biblical Narratives)". Luxenbergia koskeva debatti herätti henkiin myös uuden kiinnostuksen Günter Lülingin (1928–2014) tuotantoa kohtaan. 
Suhtautuminen Luxenbergin tuloksiin on orientalistien keskuudessa silti ollut vaihtelevaa. Luxenbergin teoriat on otettu myönteisesti vastaan Inarah-instituutin tutkijoiden keskuudessa. Useimmat arabistien kirjallisuusarviot ovat suhtautuneet kielteisesti joko osaan Luxenbergin tuloksista tai niihin kaikkiin. Luxenbergia on moitittu esimerkiksi siitä, että "Die syro-aramäische Lesart des Koran" ei viittaa aikaisempiin tutkijoihin tai siitä, että metodi jättää liikaa tilaa erilaisille vaihtoehtoisille tavoille lukea tekstiä. 
Reynolds.
Gabriel Said Reynolds toteaa, että toisten pätevien filologien mielestä "Die syro-aramäische Lesart" antaa hyviä lähtökohtia Koraanin ymmärtämiselle, ja jos Koraania halutaan tarkastella sen myöhäisantiikin yhteyksissä, Luxenbergin metodi on harkitsemisen arvoinen. Hänen työtään ei pidä torjua ideologisin perustein, vaan hänen ehdottamiaan lukutapoja on syytä tutkia kutakin erikseen, sillä monet tulkinnat ovat vakuuttavia. Reynoldsin mukaan teoksen "Die syro-aramäische Lesart" heikko puoli on vähäinen tutkimuslähteiden käyttö. Toiseksi Luxenberg siirtyy ortografiasta fonologiaan ja takaisin tilanteen mukaan ilman selvää näkemystä siitä, millä tavalla syyrianaramea vaikutti Koraaniin. Lisäksi Luxenberg toisinaan käyttää lähteinään syyrianaramean uusia sanakirjoja, mutta niiden kieli voi poiketa siitä, mitä se oli myöhäisantiikissa.
Wild.
Stefan Wild on arvostellut Luxenbergia siitä, että hänen metodeillaan erilaisten mahdollisten lukutapojen määrä kasvaa valtaviin mittoihin. Luxenberg myös aliarvioi Koraanin suullisen välittämisen osuuden keskittymällä vain ortografiaan ja lukemiseen. Luxenberg ei liioin selitä, miten tekstin todellinen sanamuoto on voinut saada alkunsa virheistä ja väärinkäsityksistä. Wild katsoo myös, ettei näyttöä ole siitä, että syyrianarameaa olisi puhuttu Mekassa 600-luvulla.
Amatöörisyytökset.
Jotkut reaktiot ovat olleet pontevia. Filologi François de Blois on esittänyt kritiikkiä Luxenbergin tulkintoja vastaan, mutta hänen arvostelunsa on avoimen vihamielistä: Luxenberg on hänen mukaansa "diletantti". Devin Stewartin mukaan se ei kuitenkaan ollut oleellista, sillä myös amatöörit ovat tehneet merkittäviä löytöjä. Esimerkiksi Michael Ventris tulkitsi Lineaari B:n ja Heinrich Schliemann löysi Troijan. Lisäksi useimmat arabistit, jotka ovat kirjoittaneet Koraanista eivät itsekään ole Koraanin tai syyrianaramean asiantuntijoita ja ovat siten myös amatöörejä. Stewart pitää aramean vaikutusta Koraanin kieleen todellisena, mutta katsoo Luxenbergin liioittelevan sitä. Hän katsoo myös, että Luxenberg on sanojen uudelleentulkinnoissaan melkein aina väärässä.""
Islamilainen maailma.
Islamilaisessa maailmassa Luxenbergin ajatukset on suoralta kädeltä torjuttu. Pakistan ja Bangladesh takavarikoivat Newsweek-lehden kappaleet, missä Luxenbergin teorioita esiteltiin. Pakistanin tiedotusministeri Rashid Ahmed kertoi, että artikkeli loukkasi Koraania, ja viranomaiset pelkäsivät, että se voisi aiheuttaa väkivaltaisia mellakoita.