Kamelit kulttuurissa

Kamelit kulttuurissa käsittelee kamelieläinten heimoa ("Camelus") ja ihmistä. Kamelit kesytettiin arviolta – vuotta sitten. Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa ne ovat tärkeitä kotieläimiä, joita käytetään kantojuhtina sekä maidon, lihan, villan ja nahan tuotantoon. Kameleita on käytetty myös sotaratsuina ja erilaisissa urheilulajeissa.
Historia.
Kamelin kesyttäminen ajoitetaan usein 4. vuosituhannelle eaa., mutta oletukselle ei ole vahvoja todisteita. Todennäköisesti kamelin kesyttäminen tapahtui verrattain myöhään, kun ihminen jo kasvatti lampaita, vuohia ja nautakarjaa. Kaksikyttyräisen kamelin lantaa, karvaa ja luita on löydetty Iranin Shahr-i-Sokhtasta ja ajoitettu noin vuoteen 2600 eaa. On epäselvää, olivatko ihmiset jo tuolloin kesyttäneet kameleita vai onko kyse metsästyksen jäänteistä. Altyn Tepestä on löydetty 3. vuosituhannen eaa. alkupuoliskolle ajoitettu kamelia muistuttava lelu.
Yksikyttyräinen kameli kesytettiin Arabian niemimaan eteläosassa, missä rannikkokansat vuosien 3000–2500 eaa. välillä luopuivat kamelien metsästyksestä ja alkoivat kasvattaa niitä maidon saamiseksi. Somaliaan kameli levisi vuoteen 1500 eaa. mennessä, Palestiinaan 2. vuosituhannen eaa. jälkipuoliskolla ja Egyptiin 1. vuosituhannella eaa. Kamelit olivat pitkään harvinaisia mutta yleistyivät kotieläiminä noin 1200 eaa. Niiden leviäminen liittyi ehkä suitsukekauppaan. Villejä dromedaareja esiintyi Arabiassa 1. vuosituhannelle eaa. asti.
Syyrialaiseen lieriösinettiin on kuvattu kaksikyttyräinen kameli noin 1800 eaa. Mesopotamialaisissa nuolenpääteksteissä kameli esiintyy muinaisbabylonialaiselta kaudelta alkaen. Uusassyrialaiset kirjoitukset ja kuvat osoittavat yksi- ja kaksikyttyräisiä kameleja käytetyn 800-luvun eaa. Lähi-idässä sekä rauhanomaisiin että sotilastehtäviin. Nykyisen Irakin alueelta Kiinaan ulottuneella silkkitiellä kamelit olivat tärkeä kaukokaupan kantojuhta. Keski-Aasian länsiosissa kaksikyttyräisen kamelin syrjäytti dromedaarin ja kaksikyttyräisen kamelin ristisiitos. Rooman valtakunnan hajottua Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän tieverkosto rappeutui. Pyöriin perustuva liikenne loppui lähes täysin, ja kamelista tuli seudun pääasiallinen kulkuväline.
Kamelille soveltuva satula kehitettiin Etelä-Arabiassa. Aluksi se asetti ratsastajan painon kyttyrän taa. Pohjois-Arabiassa kehitettiin vuoteen 100 eaa. mennessä puukehikkoon perustuva satula, jonka avulla ratsastaja pystyi istumaan kyttyrän päällä. Pohjoisarabialaisella satulalla oli suuri merkitys arabien vaikutusvallan ja sotilasmahdin kasvulle. Arabien valloitusten myötä kameli levisi koko Saharan alueelle. Myöhemmin keksittiin vielä kolmas satulatyyppi, jossa ratsastaja istuu kyttyrän edessä. Menetelmä oli ratsastuksen kannalta tehokas, mutta raskaiden taakkojen kantamiseen se ei sovellu, joten pohjoisarabialainen satula säilytti merkityksensä Saharan alueen kaupankäynnissä.
Kamelit ovat sopeutuneet äärimmäisiin ilmasto-oloihin, eikä niitä ole paljoakaan tarvinnut jalostaa ihmiskäyttöön sopivammiksi. Luulöydöt osoittavat, ettei kamelien ruumiinrakenne suuresti muuttunut kesyttämisen jälkeen.
Kesyt kamelit.
Taloudellinen merkitys.
Kamelit ovat Lähi-idän, Pohjois-Afrikan ja Keski-Aasian perinteisten elämäntapojen elinehto. Arabian beduiinien kulttuuri oli täysin riippuvaista kameleista. Kamelin maito ja liha muodostivat suuren osan ruokavaliosta, karvasta saatiin vaatteita ja telttoja, ja aavikolla liikkuminen edellytti kamelien käyttöä ratsuina ja kantojuhtina. Monille aavikon kansoille kamelien määrä on vaurauden mitta.
Kamelin maito on paksua ja ravitsevaa. Lehmänmaitoon verrattuna siinä on hiukan enemmän proteiinia ja huomattavasti enemmän rasvaa. Kamelinmaidosta ei saa kunnollista voita, mutta siitä valmistetaan jogurttia. Juuston valmistukseen kamelin maito soveltuu huonosti, mutta 1980-luvulta markkinoille on tullut pehmeitä kamelinjuustoja. Pakistanissa jalostetut kamelit lypsävät jopa 35 kilogrammaa maitoa päivässä.
Kamelien teurastaminen ruoaksi on melko harvinaista, sillä niitä käytetään pääasiassa ratsu- ja työeläiminä. Kamelin liha on niiden käyttöalueilla kuitenkin arvostettua. Parhaana osana pidetään rasvaista kyttyrää. Antiikin Kreikan kirjallisuudessa mainitaan persialaisten paahtaneen juhlapidoissaan kokonaisia kameleja. Rooman keisarin Elagabaluksen kerrotaan nauttineen epätavallisista ruokalajeista, kuten kamelin kantapäistä. Paimentolaisten parissa kamelin liha on lähinnä juhlapäivien ruokaa.
Kesyjen kamelien taloudellinen merkitys liittyy ennen kaikkea ratsuna ja kuormajuhtana käyttöön. Afrikan ja Aasian aavikkoalueilla ne ovat pääasiallinen kantojuhta. Karavaanikaupassa kameleilla oli ratkaisevan tärkeä merkitys 1900-luvulle saakka. Pohjois-Afrikassa kameleita käytettiin myös kyntöaurojen ja kärryjen vetäjinä. Kamelin arvoa kotieläimenä lisää sen kyky selvitä pitkistä kuivuuskausista, jotka usein ovat kohtalokkaita muille eläimille. Kameli pystyy kantamaan 250 kiloa lastinaan ja kulkemaan näin 40 km päivässä (ilman kuormaa jopa 160 km) ja olemaan viikon juomatta.
Kamelista saadaan myös villaa ja nahkaa. Kaksikyttyräisen kamelin hieno villa muistuttaa kashmiria. Kamelin kuivaa lantaa käytetään polttoaineena. Kaiverretut kamelin luut olivat muinaisina aikoina yleinen työkaluissa ja koriste-esineissä käytetty materiaali.
Sotilaskäyttö.
Ensimmäinen kirjallinen maininta kameliratsuväestä on vuodelta 853 eaa., jolloin Assyrian kuningas Salmanassar III taisteli useiden paimentolaisarmeijoiden liittoa vastaan. Arabialainen kuningas Gindibu lähetti taisteluun tuhat kameleilla ratsastavaa jousimiestä. Yleensä muinaisen Lähi-idän armeijat käyttivät kameleita kuormajuhtina. Antiikin Rooman kameliratsuväkeä kutsuttiin nimellä "dromedarii", mutta enimmäkseen armeija käytti kameleja huoltoon. Arabiassa vanha kameliratsuväen perinne säilyi ja alkoi kasvattaa merkitystään 400-luvulla jaa. Muslimien varhaisissa valloitussodissa kameleilla oli suuri merkitys raskaan jalkaväen liikkumisessa. Vielä ensimmäisen maailmansodan aikaan kameleita käytettiin Lähi-idän rintamalla yleisesti.
Kameli sopii parhaiten kantojuhdaksi ja partiointiin aavikolla. Sotaratsuksi se soveltuu hevosta huonommin. Hitautensa ja itsepäisyytensä takia kameli ei menesty lähitaistelussa eikä kelpaa ratsuväkihyökkäyksiin. Käyttöä rajoittavat myös hidas lisääntyminen ja sopimattomuus kosteaan ilmastoon.
Urheilu.
Kamelien kilpajuoksut ovat Persianlahden alueen ja Pohjois-Afrikan perinteinen urheilulaji. 1900-luvun lopulla lajin suosio kasvoi ja se levisi Yhdysvaltoihin ja Australiaan. Kamelipaini on Turkissa suosittu laji, jossa kiimaiset tülü-oriit usutetaan toistensa kimppuun. Ottelu päättyy, kun toinen eläimistä kaatuu, perääntyy tai huutaa. Tappelijoiden vammautuminen on harvinaista.
Kamelit taiteessa ja kansanperinteessä.
Symboliikka.
Kamelia kutsutaan ”erämaan laivaksi”.
Länsimainen kamelisymboliikka on ristiriitaista. Koska kameli on ruoan suhteen varsin vaatimaton ja selviytyy autiomaan ankarissa olosuhteissa, se on usein ymmärretty kohtuullisuuden ja raittiuden symboliksi. Toisaalta kamelin ilme saattaa ihmissilmään vaikuttaa ylimieliseltä, joten kamelia on käytetty myös röyhkeyden ja itsekkyyden tunnuskuvana. Kameli suostuu ottamaan selkäänsä vain taakkoja, jotka se tietää pystyvänsä kantamaan, minkä vuoksi sitä keskiajalla pidettiin harkitsevaisuuden vertauskuvana. Toisaalta kamelin huonosti tuntevat ihmiset saattoivat samasta syystä pitää eläintä laiskana. Myönteisenä piirteenä nähtiin kamelin kyky polvistua omistajansa edessä.
Uskonnoissa.
Kristillisessä perimätiedossa on lukuisia mainintoja kameleista. Itämaan tietäjiä esittävissä kuvissa kameli esiintyy usein kantojuhtana. Marttyyriveljekset Kosmas ja Damianos (200-luvun loppu) toivoivat tulevansa haudatuiksi samaan hautaan, jolloin kameli ihmeellisesti alkoi puhua heidän puolestaan. Kirkkoisä Augustinus (354–430) näki kamelissa nöyrän ja elämän taakat valittamatta kantavan kristityn vertauskuvan. Makarios Egyptiläisen (295–392) tarinassa kameli esiintyy kielteisemmässä roolissa. Paholaisen kerrotaan omaksuneen jättiläiskamelin hahmon ja kiusanneen Makariosta.
Jeesuksen opetusta, että ”helpompi on kamelin mennä neulansilmästä kuin rikkaan päästä Jumalan valtakuntaan” (), on toisinaan arveltu käännösvirheeksi, sillä aramean "gamlá" merkitsee myös köyttä. Todennäköisesti kyseessä on kuitenkin tarkoituksellisen liioiteltu eläinvertaus, joka ilmaisee täydellistä mahdottomuutta. Babylonialaisessa Talmudissa esiintyy samantapainen ilmaus: mahdotonta verrataan neulansilmän läpi kulkevaan norsuun. Tanakissa kameli mainitaan epäpuhtaana eläimenä, jonka lihaa ei saa syödä () mutta joka on hyödyllinen kantojuhta (). Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa on useita viittauksia kesyihin kameleihin, mutta nämä maininnat ovat anakronistisia, sillä kameli tuli Levantissa käyttöön vasta rautakaudella. Aadamia ja eläinten nimeämistä kuvaavassa taiteessa esiintyy usein kameli muiden paratiisin asukkien joukossa.
Islamin profeetta Muhammedin suosikkikameli oli al-Qaswa. Koban (nykyinen Akaba) moskeija rakennettiin paikalle, jossa al-Qaswa polvistui Muhammedin paettua Mekasta. Profeetta piti tätä Jumalan lähettämänä merkkinä ja viipyi Kobassa neljä päivää. Hänen nopein kamelinsa al-Adha kykeni taittamaan Mekan ja Jerusalemin välisen matkan neljällä loikalla, joten sille suotiin taivaspaikka Buraqin, Bileamin aasin, Tobitin koiran ja seitsemän unikeon koiran kanssa. "Koraani" mainitsee kamelin yhtenä Jumalan luomistyön todisteista. Kamelin taistelu oli Muhammedin kuolemaa seuranneiden perimyssotien taistelu, joka käytiin vuonna 656. Nimensä se on saanut siitä, että Aiša perimätiedon mukaan seurasi taistelua kamelin päällä istuen. Beduiinirunoudessa kamelitammaa ("nāqah") ylistetään uskolliseksi ja järkähtämättömäksi liittolaiseksi. Arabien kansantarinoissa kameli esiintyy usein.
Buddhalaisen perimätiedon mukaan kameli oli yksi eläimistä, jotka surivat Siddhartha Gautaman kuolemaa.
Kuvataide ja musiikki.
Vanhin tunnettu kamelia esittävä taideteos on Saudi-Arabiasta löydetty – vuotta vanha kallioveistos. Muinaisessa Kiinassa kamelit ovat yleisiä hautaveistosten aiheita ennen 1200-lukua. Rikkautta symboloivat kamelit olivat yleisiä kauppiaiden haudoissa. Kamelit ovat yleinen aihe persialaisissa miniatyyreissa. Keskiajan eurooppalaisessa kuvataiteessa kamelilla oli erilaisia symbolisia rooleja. Useissa vaakunoissa kameli esiintyy kärsivällisyyden ja sitkeyden symbolina. Kameli oli myös yleinen voimakkaan seksuaalisuuden symboli ja se mainitaan tässä merkityksessä "Canterburyn tarinoissa".
Yhdysvaltalainen taiteilija Nancy Graves (1940–1995) tunnetaan luonnollista kokoa olevista kaksikyttyräistä kamelia esittävistä veistoksistaan. Brittiläinen Camel oli 1970-luvulla suosittu progressiivisen rockin yhtye.
Elokuvissa kameleja on muun muassa klassikkoelokuvassa "Arabian Lawrence" (1962) ja dokumentissa "Tarina itkevästä kamelista" (2003).
Kirjallisuus.
Länsimaisessa kirjallisuudessa varhainen kamelin esiintyminen on 1100-luvun lopulla kirjoitetussa teoksessa "Le Roman de Renart". Kameli esiintyy muun muassa Rudyard Kiplingin teoksessa "Norsunlapsi ja muita veikeitä juttuja" (1902) sekä kirgisialaisen Tšingiz Aitmatovin romaanissa "Eikä päivä pääty" (1980).