tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Livio Isotti

Livio Isotti (27. kesäkuuta 1927 Pesaro, Italia – 20. syyskuuta 1999 Hamilton, Ontario, Kanada) oli italialainen kilpapyöräilijä. Isotti edusti Italiaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa maantiepyöräilyssä. Yksilökilpailussa Isotti sijoittui sijalle 20 ja joukkueessa sijalle neljä.
Krapula (vuoden 1973 elokuva)

Krapula on Jörn Donnerin ohjaama eroottinen komediaelokuva vuodelta 1973. Elokuva on ruotsinkielinen uusintaversio Donnerin aikaisemmasta elokuvasta Hellyys (1972). Elokuvassa krapulainen Lasse herää tuntemattoman naisen vierestä ja sormessaan olevan sormuksen perusteella päättelee menneensä hänen kanssaan naimisiin.
Hellyys ja Krapula -elokuvien ohella samasta elokuvasta on tehty myös kolmas versio 'Sexier Than Sex' (1978), jonka ohjaajia ovat Hans Dittmer ja David Gilbert. Sen tiedoissa Donnerille on annettu taiteilijanimi 'Björn Thunder'.
In the Bag

In the Bag on kornetisti Nat Adderley Sextetin albumi.
George Cleve

George Wolfgang Cleve (8. heinäkuuta 1936 Wien – 27. elokuuta 2015 Berkeley) oli itävaltalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.
Cleve varttui New Yorkissa, johon hänen perheensä pakeni natsihallintoa. Hän opiskeli Leonard Bernsteinin, George Szellin, Pierre Monteux'n ja Franco Ferraran johdolla. Cleve johti orkestereita Islannissa ja Winnipegissä ennen asettumistaan Berkeleyyn vuonna 1970. 
Cleve johti San Josen sinfoniaorkesteria vuosina 1972–1992 ja oli mukana perustamassa Midsummer Mozart Festivalia vuonna 1974. Vierailevana kapellimestarina hän johti muiden muassa Los Angelesin filharmonikkoja, New Yorkin filharmonikkoja, Philadelphian orkesteria ja Royal Philharmonic Orchestraa. Cleve tuli tunnetuksi erityisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmiston johtamisesta. Hän juonsi klassisen musiikin show'ta KPFA-radioasemalla.
Vuonna 1978 Cleve sai vakavia palovammoja tulipalossa ja oli kuukausien ajan sairaalahoidossa. Hän meni vuonna 1986 naimisiin huilisti Maria Tamburrinon kanssa. Elokuussa 2015 hän kuoli 79-vuotiaana sairastettuaan maksasyöpää. Clevellä oli poika.
Hietajärvi

Hietajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Söderköpingsån

Söderköpingsån tai myös Storån on Ruotsissa Itä-Götanmaan läänissä virtaava 25 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Söderköpingsånin vesistössä sen 85 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 882 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Slätbakenin lahteen Norrköpingin ja Söderköpingin rajalla Söderköpingin keskustan itäpuolella.
Historiaa.
Joki on alkunperin alkanut Roxenista ja se on ollut vapaasti koskien läpi virtaava. Joki on kokenut suuria rakenteellisia muutoksia Götan kanavan rakentamisessa. Sen uoma otettiin monin paikoin kanavan pääuomaksi. Niitä osuuksia, jotka virtaavat vapaasti, kutsutaan nykyään nimellä Storån tai Lillån. Suurin virtaama on Storånilla sillä vesireitillä, joka alkaa Venasjönistä. Lillån alkaa edelleen Asplångenista .
Anton Wilhelm von Schantz

Anton Wilhelm von Schantz (21. huhtikuuta 1740 Raggebo, Ruotsi – 6. toukokuuta 1814 Palhon kartano) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Schantzin vanhemmat olivat kamariherra Johan Eberhard von Schantz ja kreivitär Eva Catharina Leijonstedt ja puoliso vuodesta 1772 Catharina Elisabet de Carnall (k. 1833), vapaaherra Carl Constantin de Carnallin tytär. Hän oli kadetti 1754 ja vänrikki Porin rykmentissä 1756. Aliluutnantiksi hän yleni 1764 ja prinssi Fredrik Adolfin rykmentissä luutnantiksi 1771 ja kapteeniksi 1772. Von Schantz siirtyi Turun läänin rykmenttiin 1773, alimajuri Porin rykmentissä hänestä tuli 1777 ja everstiluutnantti 1787. Palveluksesta von Schantz erosi seuraavana vuonna. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Henry Raudales

Henry Raudales (s. 1962) on guatemalalais-belgialainen viulisti ja kapellimestari.
Raudales syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana isänsä Enrique Raudalesin opastuksella. Hän piti ensimmäisen julkisen konserttinsa Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesterin kanssa 7-vuotiaana. Hän sai osakseen huomiota Jehudi Menuhinilta, joka suositteli hänelle stipendiä Lontooseen. Raudales opiskeli viulunsoittoa ja orkesterinjohtoa Guatemalassa, Guildhall School of Music and Dramassa sekä Antwerpenin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Erick Friedman ja Henryk Szeryng. Vuonna 1985 Raudales sai kolmannen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. 
Raudales on tehnyt esiintymisiä muiden muassa Jehudi Menuhinin, Pierre Amoyalin ja Nigel Kennedyn kanssa. Vuonna 2001 hänet nimitettiin konserttimestariksi Münchenin radio-orkesteriin, jota hän on myös johtanut kapellimestarina. Lisäksi hän on toiminut konserttimestarina Vlaamse Operassa ja Brysselin filharmonikoissa. Raudales oli mukana perustamassa Enkabara-kamariorkesteria.
Vindån

Vindån on Ruotsissa Itä-Götanmaan läänissä virtaava 15 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Vindånin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 304 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Valdemarsvikin kunnassa.
Vesivoimaa.
Jokeen rakennettiin vuonna 2009 pieni vesivoimalaitos, jonka teho on 55 kilowattia ja vuosituotanto 0,20 gigawattituntia.
Antirrhodos

Antirrhodos tai "Antirhodos" (, ) oli pieni antiikin aikainen saari Aleksandriassa Egyptissä. Se on nykyisin peittynyt veden alle.
Antirrhodos sijaitsi antiikin Aleksandrian Suuren sataman lahdessa Ptolemaiosten kuninkaallisten palatsien edustalla. Aallonmurtajien ja siltojen kautta saarelta oli ilmeisesti yhteys mantereelle. Saaren itäpuolella sijaitsi Lokhiaksen niemi, joka oli osa palatsialuetta. Lokhiaksen ja Antirrhodoksen välissä eli myös saaren itäpuolella oli toinen niemi tai aallonmurtaja, jonka juuressa oli Poseidonille omistettu temppeli ja kärjessä Marcus Antoniuksen rakentama Timoneion (lat. "Timonium"). Vanhoissa kartoissa kyseinen niemi sijoitettiin usein Antirrhodoksen länsipuolelle.
Antirrhodoksen nimi tarkoittaa ”Vasta-Rhodosta”, ikään kuin se olisi ollut Rhodoksen haastaja. Strabonin mukaan myös Antirrhodoksella sijaitsi palatsi. Saari upposi mereen maanjäristysten ja muiden muutosten seurauksena myöhäisantiikin tai keskiajan aikana. Erityisesti kaupungin rantaa tuhosi vuoden 365 Kreetan maanjäristys.
Alueella on suoritettu meriarkeologisia tutkimuksia 1990-luvulta lähtien. Niissä on löydetty paljon pylväitä ja muita rakennusten osia, 30-metrisen kauppalaivan hylky sekä muun muassa veistoksia, keramiikkaa, koruja ja rahoja. Löytöjä on markkinoitu ”Kleopatran kadonneena palatsina".
Kentiapalmut

Kentiapalmut ("Howea") on palmukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu ainoastaan kaksi lajia. Italialainen Odoardo Beccari kuvasi kentiapalmut tieteelle vuonna 1877.
Tuntomerkit.
Kentiapalmut kasvavat 10–20 metriä korkeiksi.
Levinneisyys.
Kentiapalmuja tavataan luonnonvaraisena vain subtrooppisella Lord Howen saarella, joka sijaitsee 600 kilometriä itään Australian rannikolta kohti Uuden-Seelannin pohjoiskärkeä. Saarella ne muodostavat palmumetsiä alavilta mailta 300 metrin korkeudelle saakka. Viljeltynä kentiapalmuja tavataan myös muualta subtropiikista.
Lajit.
Kentiapalmulmuihin kuuluu kaksi lajia, sirokentiapalmu ("H. belmorena") ja pikkukentiapalmu ("H. forsteriana"). Molemmat lajit on luokiteltu vaarantuneiksi.
Käyttö.
Kentiapalmuista tuli nopeasti niiden löytämisen jälkeen suosittuja huonekasveja. Nykyään laittoman palmukaupan hillitsemiseksi kentiapalmujen kauppa on tarkoin säädeltyä. Luonnonvaraisista palmuista kerätään siemeniä idätettäviksi myyntiin. Lord Howen saarelta viedään vuosittain miljoonia palmuntaimia.
Storån

Storån tai myös Edsån on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava 42 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Storånin vesistössä sen 54 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 522 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Syrsanin lahdella Västervikin kunnassa.
Vesivoimaa.
Pääuoma alkaa Närenin säännöstelyltä järveltä (119 m mpy.) Sen viimeisellä osuudellaan sen nimi on Edsån.
Storån Västervikin pääuomassa on 6 vesivoimalaitosta: Edsbruk, Melby, Forsa ström nedre, Forsa ström övre, Åtvidaberg ja Kvarntorp. Voimaloiden yhteisteho on 3,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 6,2 gigawattituntia.
Carl Gustaf Lagermarck

Carl Gustaf Lagermarck (20. lokakuuta 1770 Ulvila – 27. marraskuuta 1825 Pori) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Lagermarckin vanhemmat olivat Johan Lagermarck ja Maria Elisabet Lebell ja puoliso vuodesta 1796 Ulrika Margareta Lode, maaherra Johan Herman Loden tytär. Lagermarck oli vapaaehtoinen Porin rykmentissä 1779. Aliluutnantiksi hän yleni 1790, luutnantiksi 1793 ja alikapteeniksi 1799. Hän erosi rykmenttinsä palveluksesta 1804, oikeudella pysyä armeijan kapteenina. Lagermarck oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Katti-Matti (vuoden 1984 piirrossarja)

Katti-Matti () on ranskalais-kanadalais-yhdysvaltalainen vuosina 1984–1985 valmistunut piirrossarja. Sarja perustui George Catelyn vuonna 1973 luomaan samannimiseen sarjakuvahahmoon. Piirrossarja on jatkoa vuonna 1980 valmistuneelle "Katti-Matti" -piirrossarjalle. 
Sarjaa tehtiin yhteensä kaksi tuotantokautta, joka koostui 86 jaksosta. Yhdessä jaksossa oli kaksi erillistä tarinaa.
Lisäksi vuonna 1986 valmistui Katti-Matti () -niminen elokuva, joka koostui muutamista piirrossarjan tarinoista.
Katti-Matin ääntä sarjan englanninkielisessä versiossa esittää Mel Blanc.
Sarja Suomessa.
Suomessa piirrossarjaa ei ole esitetty televisiossa. Sarjan jaksoja on julkaistu VHS-kasetteina ja DVD:nä 1990- ja 2000-vuosikymmenen aikana. Lisäksi vuonna 1986 ilmestynyt elokuva on julkaistu vuokratallenteena että kotitalouksille myytynä VHS-kasettina alkuperäisellä englanninkielisellä jälkiäänityksellä ja suomenkielisellä tekstityksellä sekä suomenkielisellä jälkiäänityksellä .
Suomessa ilmestyneet julkaisut.
VHS-julkaisut:
DVD-julkaisu:
Tarnów Opolski

Tarnów Opolski on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 9 628.
Opolen piirikunnan asukkaista 7,2 prosenttia asuu Tarnów Opolskin kunnassa ja sen pinta-alasta 5,2 prosenttia kuuluu Tarnów Opolskin kuntaan. Kylät Tarnów Opolskin kunnassa ovat Kosorowice, Kąty Opolskie, Miedziana, Nakło, Przywory, Raszowa, Tarnów Opolski sekä Walidrogi.
Vuoden 2019 lopussa 51,8 prosenttia Tarnów Opolskin asukkaista oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 64,9 prosenttia ja eläkeikäiset 19,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Vuonna 2019 Tarnów Opolskin kunnassa syntyi 84 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 22,2 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä on kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Maria Gąsienica Bukowa-Kowalska

Maria Gąsienica Bukowa-Kowalska (2. tammikuuta 1936 – 27. joulukuuta 2020) oli puolalainen hiihtäjä. Hän kilpaili naisten 10 km: n ja naisten 3 × 5 km: n viestitapahtumissa vuoden 1956 talviolympialaisissa.
Botorpsströmmen

Botorpsströmmen on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava lyhyt joki, joka kuuluu Botorpsströmmenin vesistössä sen 75 kilometriä pitkään pääuomaan.
Joen kulku.
Botorpsströmmenin pääuoma on monivaiheinen ja se virtaa monien järvien kautta. Etenkin alajuoksulla vesireitti on padottu ja säännöstelty, jolloin järvet ja niiden väliset uomat muodostavat Botorpsströmmenin vesireitin. Vaikka reitillä näkyy kartoissa Botorpsströmmenin nimi, on ilman vesistöviranomaisten tarkempaa määrittelyä kertoa, missä kohtaa tämä virtaa.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 999 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Västervikin kunnassa.
Vesivoima.
Botorpsströmmenin pääuomassa on 10 vesivoimalaitosta: Skaftet, Tovehult, Brunsö, Botorp, Svarteström, Ankarsrum, Odensvi, Havets kvarn, Tyllinge (Wattengropen) ja Totebo. Voimaloiden yhteisteho on 5,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 16,9 gigawattituntia.
Katti-Matti (täsmennyssivu)

Katti-Matti voi tarkoittaa seuraavia:
Mariout

Mariout tai "Mariut" (), antiikin Mareotis tai Mareia ( tai ), on järvi Egyptissä. Se sijaitsee Egyptin pohjoisrannikon lähellä Niilin suiston länsipuolella ja heti Aleksandrian kaupungin eteläpuolella.
Historia.
Antiikin Mareotis-järvi oli nykyistä suurempi ja kulki pitkänomaisena rannikon suuntaisesti. Antiikin Aleksandria oli rakennettu sen ja meren väliselle kannakselle. Järven kokonaispituus oli noin 68 kilometriä, ja sen länsipää oli noin 42 kilometriä kaupungista lounaaseen. Järven rannalla sijaitsivat Aleksandrian lisäksi myös Mareia, josta järvi sai nimensä, sekä Taposiris Megale.
Ennen Aleksandrian perustamista järveen viitattiin ilmauksella ”Järvi Faroksen yläpuolella”. Antiikin aikana Aleksandrian Eunostoksen satamasta ja järveltä kulki kanava, joka johti Niilin läntisimpään suuhaaraan eli Kanobikos-suuhaaraan (Kanopoksen haaraan). Mareotiksen rannoilla oli varakkaiden maaseutuasuntoja ja tiloja, ja sinne oli istutettu oliivipuita ja viinitarhoja. Sen vesissä kasvoi papyrusta, jota hyödynnettiin kirjoitusmateriaalina. Järvessä oli kahdeksan saarta. Järven ympäristöä kutsuttiin joskus omaksi nomoksekseen, Mareoteen nomokseksi (), mutta se ei kuulunut faaraoiden ajan vakiintuneiden nomosten joukkoon.
Myöhäisantiikin aikana ja erityisesti arabivalloituksen jälkeen kanavat jäivät hoitamatta, ja järvi alkoi pienentyä ja sen vesi madaltua. Nykyisin järvi on paljolti kuivunut ja jakautunut useampaan osaan.
LaMelo Ball

LaMelo LaFrance Ball (s. 22. elokuuta 2001 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija joka pelaa NBA:ssa. Charlotte Hornets valitsi hänet kolmantena pelaajana vuoden Ball on pelipaikaltaan pelintekijä. Ballin veli, Lonzo Ball pelaa myös NBA:ssa. Ballin isä on LaVar Ball.
Jonathan Harris

Jonathan Harris (6. marraskuuta 1914 Bronx, New York – 3. marraskuuta 2002 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli yli 500 televisio- ja elokuvaroolia, joiden lisäksi hän esiintyi kertojanäänenä ja ääninäyttelijänä. Hän näytteli myös puheteatterissa ja radiossa. Hän oli tyyppinäyttelijä perushahmonaan "pahikset", joissa on usein koominen ulottuvuus. Harris näytteli muun muassa 1960-luvun televisiosarjoissa "The Third Man" ja "Lost in Space".
Ura.
Harris valmistui vuonna 1936 Fordhamin yliopistosta, jossa hän opiskeli farmakologiaa. Ennen näyttelijän uraansa hän työskenteli apteekeissa. Teatteriura urkeni 1942, jolloin hän sai pääroolin Broadway-tuotannossa "The Heart of a City". Vuonna 1946 Harris teki roolin näytelmässä "A Flag is Born" Quentin Reynoldsia ja Marlon Brandoa vastaan.
Harrisin pitkä televisioura alkoi 1949 vierailijana sarjassa "The Chevrolet Tele-Theatre". 1950-luvulla hän näytteli sivurooleja useissa sarjoissa, kuten "Westinghouse Studio One", "The Adventures of Ozzie and Harriet" ja "Bonanza". Vuosina 1959–1965 Harris näytteli toisen päärooleista televisiosarjassa "The Third Man", jota tehtiin kaikkiaan 77 jaksoa. Vuosina 1963–1965 hänellä oli yksi päärooleista komediasarjassa "The Bill Dana Show".
Televisiosarjassa "Lost in Space" Harris teki juonittelevan Zachary Smithin roolin. Sarjan edetessä Harris alkoi työstää roolinsa vuorosanoja oman näyttelijälaatunsa mukaisiksi, eli koomiseen suuntaan. Lopulta tohtori Smithin hahmo varasti koko shown.
1970-luvulla Harrisilla oli päärooli lapsille suunnatussa tieteissarjassa "Space Academy". Lisäksi hän vieraili useissa televisiosarjoissa ja antoi äänensä Luciferin hahmolle sarjassa "Taisteluplaneetta Galactica".
Uransa myöhäisvaiheessa Harris teki useita äänirooleja, kuten lelutohtori Geri animaatioelokuvassa "Toy Story 2" (1999).
Jonathan Harris oli aviossa nuoruudenihastuksensa Gertrude Bregmanin kanssa vuodesta 1938 kuolemaansa saakka.
Erik Johan Örnhielm

Erik Johan Örnhielm (1. huhtikuuta 1766 Adriansnäs, Ruotsi – 17. elokuuta 1836 Selkeen kartano) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies.
Örnhielmin vanhemmat olivat Claes Erik Örnhielm and Gertrud Catarina Johansdotter Olofsson. Örnhielmin puoliso oli Kristina Fredrika Weissman. Örnhielm oli laivastossa kersantti 1782 ja vänrikki 1784. Örnhielm osallistui an 1788–1790 ja yleni luutnantiksi kesäkuussa 1790. Palveltuaan luutnanttina aatelislippuerykmentissä vuodesta 1795 hän erosi sotapalveluksesta ratsumestarina 1802 ja asettui asumaan Suomeen. Örnhielm oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Pompeiuksen pylväs

”Pompeiuksen pylväs”, oikeammin Diocletianuksen pylväs, on antiikin aikainen pylväs Aleksandriassa Egyptissä. Se pystytettiin keisari Diocletianuksen kunniaksi vuonna 297. Nykyisin se on kaupungin harvoja edelleen pystyssä olevia muinaisjäänteitä.
Historia.
Pylväs pystytettiin siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan Diocletianuksen kunniaksi Rooman myöhemmällä keisarikaudella vuonna 297. Se kunnioitti Diocletianuksen voittoa Rooman valtaa vastaan nousseesta kapinasta ja kaupungin valtausta kahdeksan kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Nimestään huolimatta pylväs ei siis liity Pompeius Suureen, jonka mukaan se on perinteisesti mutta virheellisesti nimetty. Piirtokirjoitus kutsuu Diocletianusta termillä "poliūkhos" (, ”kaupunginsuojelija”), millä viitattiin yleensä kaupunkia suojelevaan jumalaan:
Pylväs sai virheellisen nimityksensä keskiajalla, kun ristiretkeläiset luulivat, että sen huipulla sijaitsivat Pompeiuksen maalliset jäänteet. Arabit ovat kutsuneet pylvästä nimityksellä "Amood é sowari", mikä viittaa mastoon.
Pylväs on koko Egyptin ainoa roomalaisaikainen edelleen vapaasti pystyssä seisova pylväs. Aleksandriassa se oli pitkään käytännössä kaupungin ainoa näkyvillä ollut antiikin aikainen jäänne ennen Kom el-Dikkan alueen kaivauksia vuonna 1960.
Rakennelma.
Pylväs sijaitsi antiikin Aleksandrian egyptiläiskaupunginosassa eli Rhakotiksessa lähellä Serapeionia. Nykyisin se sijaitsee nyky-Aleksandrian keskustan lounaisosassa olevalla arkeologisella alueella.
Pylvään korkeus jalusta ja kapiteeli mukaan lukien on noin 26,9 metriä. Pylväänvarren pituus on 20,8 metriä, ja sen halkaisija on 2,7 metriä juuressa ja 2,3 metriä huipulla. Pylvään huipulla oli Diocletianuksen patsas, joka ei ole säilynyt. Kapiteeli, varsi ja jalusta ovat eri aikakausilta, ja ainakin jalustassa on käytetty uudelleen varhaisempien muistomerkkien osia. Yhdessä osassa on faarao Seti I:n nimi, kun taas toinen osa on peräisin Thestorin Satyroksen pojan kuningatar Arsinoe II:lle pystyttämästä muistomerkistä. Varsi on selvästi parempaa tekoa kuin muut osat.
Kent McCord

Kent Franklin McWhirter (s. 26. syyskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Kent McCord. Hän näytteli lukuisissa toiminnallisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa 1960-luvulta 2000-luvun alkuun. Hänen pitkäaikaisin roolinsa oli pääosa poliisisarjassa "Adam-12".
Ura.
Kent McCordin näyttelijän ura alkoi tilannekomediasarjassa "The Adventures of Ozzie and Harriet" vuonna 1962. Hän ystävystyi sarjan vakiokaartiin kuuluneen Ricky Nelsonin kanssa ja oli seuraavina vuosina mukana kaikkiaan 44 jaksossa. McCord teki sivurooleja myös kolmessa Elvis Presley -elokuvassa. Ensimmäisen pääroolinsa McCord sai 1968 television poliisisarjassa "Adam-12" aisaparinaan Martin Milner. Sarja menestyi hyvin ja sitä esitettiin vuoteen 1975. McCordin seuraava päärooli oli Troy tieteissarjassa "Taisteluplaneetta Galactica (1980)" Barry Van Dyken rinnalla. McCordin televisionäyttelijän ura jatkui muun muassa sarjoissa "UNSUB" (1989) ja "Seaquest DSV".
McCord näytteli useita kreditoimattomia rooleja teatterielokuvissa 1960-luvun puolessavälissä. Vuonna 1967 hän teki kreditoidun luutnantin roolin sotaelokuvassa "The Young Warriors". McCordin elokuvauraa kesti 2000-luvun alkuun, hänen roolinsa olivat tyypillisesti sivurooleja toimintaelokuvissa, kuten "Hei, taas me lennetään!" (1982) ja "Predator 2 – Saalistaja" (1990). Vuonna 1993 McCordilla oli merkittävä rooli romanttisessa kauhuelokuvassa "Return of the Living Dead 3".
McCord on näytellyt myös teatterissa, kuten John Kenleyn perustamassa kesäteatterissa Kenley Players.
Ihme juttu

Ihme juttu () on BBC:n ja Dorling Kindersleyn tuottama brittiläinen, lapsille suunnattu dokumenttisarja. Se perustuu Dorling Kindersleyn kirjasarjaan Tarkastelun kohteena (). Sarjaa tehtiin vuosina 1994–1997. Sarjan jaksot kertovat muun muassa erilaisista eläimistä, luonnosta, ihmiskehon toiminnasta, säästä ja avaruudesta. Sarjan tunnusomaisena piirteenä on tietokoneanimoitu virtuaalimuseo, josta aina siirrytään jakson aiheeseen liittyviin videopätkiin. Sarjan alkuperäisissä julkaisuissa kertojana oli Andrew Sachs. Yhdysvalloissa levitetyissä julkaisuissa kertojana oli Martin Sheen. Suomenkielisen version kertojana oli Lars Svedberg.
Plédéliac

Plédéliac (bretoniksi "Pledeliav") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Arguenonjoen varrella noin 32 kilometriä Saint-Brieucin kaupungista itään.
Plédéliacin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen linna "Château de la Hunaudaye". Linna on rakennettu noin vuonna 1220 suojelemaan bretagnelaisen herttuakunnan Penthièvren itärajaa, jonka takana oli toinen bretagnen historiallinen alue Poudouvre. Linna tuhoutui Bretagnen perimyssodan aikana 1300-luvulla, mutta rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Linna on nykyään osittain raunioitunut, mutta siinä on yhä jäljellä muun muassa vallihauta, nostosilta, viisi puolustustornia, sisäpiha sekä useita huoneita.
LaVar Ball

LaVar Christopher Ball (s. 23 lokakuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Urallaan LaVar pelasi New York Jetsissä, Carolina Panthersissa ja London Monarchsissa. LaVarin pelipaikka oli sisempi laitahyökkääjä. LaVarin kolmesta pojasta LaMelo ja Lonzo pelaavat koripalloa NBA:ssa. LaVar Ball on Big Baller Brandin perustaja.
Pirre

Pirre on naisen etunimi. Se on kansanomainen muunnos suomalaisista nimistä Pirjo ja Pirkko, joiden lähtömuotona voidaan pitää Birgittaa.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Pirre on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 130 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. 
Pirre-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Koirilla Pirren nimipäivä on 7. lokakuuta, kissoilla 9. elokuuta.
Matias Vainionpää

Matias Vainionpää (s. 2. lokakuuta 2001 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa FC Lahtea. Vainionpää teki Veikkausliiga-debyyttinsä vuonna 2020. Vainionpää valittiin myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vainionpää on pelipaikaltaan puolustaja.
John Kenley

John Kenley (alkujaan John Kremchek, 20. helmikuuta 1906 Denver, Colorado – 23. lokakuuta 2009 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen teatterituottaja. Hän vei suuren luokan tuotantoja kaupunkeihin, joissa niitä ei liiemmin ollut esitetty. Kenley oli taitava arvioimaan näyttelijän tuottama kassavirta, toisin sanoen hän havaitsi tähtipotentiaalin.
Ura.
Kenley tuotti sadoittain teatterinäytelmiä ja -musikaaleja. Hänen tunnetuin luomuksensa on Daytonin kaupungissa Ohiossa 1957 aloittanut kesäteatteri (summer stock circuit) Kenley Players, jossa näytteli useita Broadway- ja Hollywood-tähtiä, kuten Billy Crystal, Arthur Godfrey, Burt Reynolds, William Shatner, Gloria Swanson ja Mae West.
Kenley aloitti uransa laulajana ja tanssijana New Yorkissa 1920-luvulla, seuraavalla vuosikymmenellä hän työskenteli teatterinjohtaja Lee Shubertin palveluksessa uusien näytelmien lukijana. Teatterituottajana hän aloitti 1940 Deer Lakessa Pennsylvaniassa.
Kenley Playersin jälkeen John Kenley perusti teatterin Columbuksen, Warrenin ja Akronin kaupunkeihin, kunnes hän 1984 siirtyi Clevelandin Playhouse Squareen, joka on Yhdysvaltain merkittävimpiä esittävien taiteiden keskittymiä.
Kenleyn työskentelytapa oli näyttelijäkeskeistä, ja tarvittaessa hän muokkasi näytöskappaleet kulloisenkin tähden näyttelijänlaadun mukaisiksi.
Diokletianopolis

Diokletianopolis (, myös ; ; ”Diocletianuksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Emmanuel Ledesma

Emmanuel Jorge Ledesma (s. 24. toukokuuta 1988 Quilmes, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi Seinäjoen Jalkapallokerhossa. Ledesma aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 ja on pelannut muun muassa Middlesbroughissa, Brighton &amp; Hove Albionissa ja FC Cincinnatissa. Ledesma on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Duda

Duda voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
TACAM T-60

TACAM T-60 oli toisen maailmansodan aikana Romaniassa suunniteltu ja valmistettu panssarintorjuntavaunu. Vuonna 1943 sitä valmistettiin 34 kappaletta. Vaunu rakennettiin käyttäen Neuvostoliitolta vallattuja kevyitä T-60-panssarivaunuja ja 76,2 mm tykkejä.
Suunnittelu.
Romania osallistui Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoon vuonna 1941 ja pian kävi selväksi, että maan asevoimilta puuttui tehokas aseistus Neuvostoliiton uudempia panssarivaunumalleja T-34 ja KV-1 vastaan. Käytössä olleet R-2-vaunuista tuli sodan kuluessa kelvottomia panssarivaunuja vastaan. Saksastakaan aseistusta ei saatu, kun maa tarvitsi niitä omille joukoilleen. Romaniassa kaavailtiin aluksi T-34-vaunun kopioimista, mutta lopulta maan teollisuuden todettiin olevan kykenemätön valmistamaan niitä. Vuoden 1942 lopulla ainut tehokas Romanian käytössä ollut ase Neuvostoliiton vaunuja vastaan olivat vallatut venäläiset vaunut ja 76,2 mm tykit. Everstiluutnantti Constantin Ghiulai sai tehtäväkseen suunnitella liikkuvan alustan tykille saatavilla olleista varusteista.
Uutta panssarivaunu innoitti saksalainen Marder-vaunu. Romanialaiset upseerit ehdottivat T-60-vaunujen käyttöä, koska R-2 vaunuja oli jäljellä enää rajallisesti. T-60 oli neuvostojoukoilta vallattu kevyt panssarivaunu, joita oli valmiina Romanian asevoimilla 23. T-60-vaunun käyttöä puolsi vaunujen valmistamisen mahdollisuus Romaniassa. Vaunun GAZ 202 moottori oli lisenssivalmistettu versio amerikkalaisesta Dodge-Deretto-Fargo F.H.2-moottorista, johon oli varaosia Romaniassa ja Saksassa. Tykiksi valittiin samoin venäläinen 76,2 mm M1936, joita Romanialla oli 38. Tykki tunnettiin panssarin läpäisykyvystään. Lopputulos oli TACAM T-60 eli Tun Anticar Afet Mobil T-60.
Valmistus ja käyttö.
Vaunuja alettiin valmistaa Leonidan tehtaalla Romaniassa. T-60-vaunujen tykkitornit poistettiin ja korvattiin 15 mm panssarilevyin suojatulla päältä avoimella tilalla. Panssarilevyt saatiin muista vallatuista neuvostovaunuista, koska sodan runtelema romanialainen teollisuus ei pystynyt niitä itse valmistamaan. Moottorit korvattiin romanialaisvalmisteisilla moottoreilla, joiden osia saatiin Saksasta. Saksasta saatiin myös kojelaudan ja muiden välineiden osia. Vaunun paino nousi noin yhdeksään tonniin ja jousitusta jouduttiin muuttamaan myös tykin rekyylin takia. Tykit asennettiin vaunuihin armeijan asepajalla Bukarestissa. 
Vaunun prototyyppi valmistui marraskuun 1942 ja tammikuun 1943 välillä. Kesäkuussa 1943 vaunuja oli 17 ja ne lähetettiin 1. panssarirykmentille koulutuskäyttöön. Vuoden loppuun mennessä valmistettiin vielä toiset 17 vaunua, joiden valmistuttua vaunut asetettiin 1. panssaridivisioonan käyttöön. Sodan aikana niitä oli myös 8. motorisoidun ratsuväkidivisioonan käytössä. Suurin osa taisteluista säilyneistä vaunuista palautettiin puna-armeijalle lokakuussa 1944.
McCord

McCord on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Edvard Halonen

Edvard Halonen (5. lokakuuta 1894 Kuopio – 10. maaliskuuta 1970) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli useissa sosialidemokraattisissa sanomalehdissä. 
Elämä.
Halonen kirjoitti ylioppilaaksi 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Kuopiossa ilmestyneen "Savon Työmiehen" toimittajana vuodesta 1915 lähtien. Vuosina 1917–1918 Halonen toimi lehden vastaavana päätoimittajana. Sisällissodan aikana Halonen vangittiin Kuopion valtauksen yhteydessä, jonka jälkeen hän oli Kuopion ja Iso-Mjölön vankileireillä.
Vuonna 1919 Halonen aloitti vastaperustetun "Savon Kansan" toimitussihteerinä, mutta erosi pian tehtävästään lehden siirryttyä kommunisteja kannattavalle linjalle. Vielä samana syksynä Halonen siirtyi Porissa ilmestyneen "Uuden Ajan" palvelukseen, jonka päätoimittaja hän oli 1921–1925. Vuonna 1921 Halonen toimi Koliahteen joukkomurhasta syytetyn Aksel Aarren oikeudenkäyntiavustajana. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai itse 6 kuukautta vankeutta "Uudessa Ajassa" julkaistun kirjoituksen ”Kullaan porvariston veriteot” johdosta ja kärsi tuomionsa Turun lääninvankilassa.
Vuosina 1923–1925 Halonen työskenteli myös "Sosialistin" toimituksessa Turussa, jonka jälkeen hän siirtyi Jyväskylässä ilmestyneen "Työn Voiman" toimittajaksi ja hoiti vielä "Uuden Ajan" päätoimittajan tehtäviä parin kuukauden ajan 1928. Vuodet 1929–1930 Halonen työskenteli "Työn Voiman" päätoimittajana. Hän kuului myös Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallitukseen.
Halosen puoliso oli Martta Leinonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1917.
Fréhel

Fréhel (bretoniksi "Frehel") on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla noin 36 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueella sijaitsee lomakeskus Sables d'Or Les Pins, josta tosin osa sijaitsee naapurikunta Plurienin alueella. Sables d'Or Les Pinsin merenrantalomakohde on perustettu 1920-luvulla. Sen vetonaulana on yksi Bretagnen hienoimmista hiekkarannoista dyyneineen.
Destroyer of Worlds

Destroyer of Worlds on ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn kymmenes studioalbumi. Albumi yhdistelee tyylissään yhtyeen aikaisempaa viikinki- sekä thrash metalia. Albumi sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Levy oli myös ensimmäinen, jonka Quorthon äänitti yksin.
Äänitykset &amp; julkaisu.
"Destroyer of Worlds" oli ensimmäinen Bathory-albumi, jonka perustajajäsen Thomas ”Quorthon” Forsberg n äänitti yksin: laulu ja kaikki instrumentit on merkitty hänen nimiinsä. Perinteiseen tapaan hän myös kirjoitti ja sanoitti kaikki albumin kappaleet. "Destroyer of Worldsin" musiikki yhdistelee yhtyeen aikaisempaa viikinki- ja thrash metalia.
Forsberg kertoi "Metal Rules" -verkkojulkaisun haastattelussa työstäneen albumia pitkään ja halunneensa täyttää faniensa toiveet uuden albumin suhteen, ja kertoi äänittäneensä yhteensä 25 kappaletta. Hän pyrki "Destroyer of Worldsillä" yhdistämään tarkoituksella viikinki- ja thrash metalia, sillä hän ymmärsi fanikuntansa jakautuvan karkeasti näihin kahteen leiriin.
Levyn julkaisi ruotsalainen Black Mark vinyylilevynä sekä CD-levyllä. Albumin takakannen kappalelista vaihtaa kappaleet 4 ja 5 keskenään, sekä kappaleet 8 ja 10. Artikkeli listaa kappaleet oikeassa kuuntelujärjestyksessä. Levy on omistettu yhtyeen faneille.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Aikalaisarviossa "Chronicles of Chaos" -verkkolehden Vincent Eldefors kehui albumia hyväksi ja suositteli sitä yhtyeen faneille, mutta katsoi ettei se noussut yhtyeen aikaisemman tuotannon tasolle.
"Encyclopaedia Metallum" -tietokannassa albumin 9 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 64 prosenttia (2020).
Kokoonpano.
Muusikot
Muut
Eero Hyvönen (tietojenkäsittelytieteilijä)

Eero Antero Hyvönen (s. 19. toukokuuta 1957) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on tutkinut tekoälyä, semanttista webiä, kansallisia tietoinfrastruktuureja ja älykkäitä verkkosovelluksia. Hän on Helsingin yliopiston digitaalisten ihmistieteiden keskuksen (HELDIG) johtaja ja Aalto-yliopiston tietotekniikan laitoksen semanttisen mediatekniikan professori.
Hyvönen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1981, tekniikan lisensiaatiksi 1984 ja tekniikan tohtoriksi 1991. Väitöskirjan nimi on "Constraint reasoning with incomplete knowledge: the tolerance propagation approach".
1980- ja 1990-luvuilla Hyvönen oli käynnistämässä Suomen tekoälytutkimusta Teknillisessä korkeakoulussa (TKK) ja VTT:llä. Hän oli mukana järjestämässä Suomen ensimmäisiä tekoälytutkimuksen päiviä (STeP 1984) vuonna 1984 ja toimi vuonna 1986 perustetunSuomen tekoälyseuran STeS hallituksessa ja puheenjohtajana 1980- ja 1990-luvuilla. Vuonna 2001 Hyvönen järjesti Helsingin yliopistossa ja HIIT-tutkimuskeskuksessa seminaarin Semantic Web Kick-off in Finland, ja hänen tutkimuksensa ovat keskittyneet sen jälkeen semanttiseen webiin. Hän johtaa vuonna 2002 perustettua Semanttisen laskennan tutkimusryhmää, jonka tuottamia sovelluksia ovat muun muassa Sampo-datapalveluiden ja -portaalien sarja, esimerkiksi Kirjasampo, Sotasampo, Nimisampo, Biografiasampo ja Parlamenttisampo. Keskeinen tavoite SeCo-ryhmän tutkimustyössä on ollut kansallisen semanttisen webin avoimen tietoifrastruktuurin kehittäminen, johon Sampo-järjestelmät perustuvat. SeCo-ryhmän johtamissa FinnONTO-hankeissa kehittämä ontologiainfrastruktuuri ja ONKI.fi-ontologiapalvelu on tuotteistettu Kansalliskirjaston toimesta kansalliseksi Finto.fi palveluksi.
Hyvönen on saanut useita kansallisia ja kansainvälisiä tunnustuksia, kuten tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2014. Hänet valittiin Vuoden Norssiksi vuonna 2017. Samalla julkaistiin sovellus ”Vanhat Norssit uudessa semanttisessa webissä”, johon on digitoitu Norssin matrikkelit ja jossa voi hakea tietoja yli 10 000 norssista vuosilta 1867–1992.
D-4 Revoljutsioner

D-4 Revoljutsioner () oli Neuvostoliiton laivaston Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-27. Vene laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1930.
Palvelus.
Usein ilmoitetaan, että Saksan laivaston aseistetut troolarit "Uj 102", "Uj 103", "Uj 307", "Uj 2305" ja "Uj-2308" upottivat "D-4:n" Jevpatorijan ulkopuolella Krimillä 4. joulukuuta 1943, mutta kyseinen hyökkäys ainoastaan vaurioitti sukellusvenettä "Štš-209". "D-4" upposi mahdollisesti osuttuaan miinaan Länsi-Krimillä 1. joulukuuta jälkeen.
D-5 Spartakovets

D-5 Spartakovets (Спартаковец) oli Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-28. Vene laskettiin vesille 28. syyskuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1931.
Palvelus.
"D-5" romutettiin 18. tammikuuta 1956 jälkeen Sevastopolissa.
D-6 Jakobinets

D-6 Jakobinets (Якобинец) oli Dekabrist-luokan sukellusvene. Alus kuului vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan.
Valmistus.
Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-29. Vene laskettiin vesille 12. toukokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1931.
Palvelus.
"D-6" tuhoutui pommituksessa Sevastopolin telakalla 12. marraskuuta 1941. Saksan maavoimien lähestyessä Sevastopolia hylky hylättiin 26. kesäkuuta 1942 ja romutettiin sodan jälkeen.
JM (yritys)

JM AB on ruotsalainen, vuonna 1945 perustettu rakennusalan yritys. 
JM-konserni rakentaa uusia asuntoja Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa, erityisesti näiden pääkaupunkiseuduilla, mutta myös muissa isoissa kasvukeskuksissa. Ruotsissa sen projekteihin kuuluu myös liikekiinteistöt ja urakoinnit. Yhtiö kuuluu Pohjoismaiden suurimpiin asuntojen rakentajiin ja asuinalueiden kehittäjiin.
JM AB on listattu Tukholman pörssiin. Yhtiö toimii Ruotsin lisäksi myös Norjassa ja Suomessa.
Historia.
John Mattson perusti nimeään kantavan John Mattson Byggnads AB:n vuonna 1945. Tukholman pörssiin se listautui vuonna 1982. Yhtiö alkoi toimia Norjassa vuonna 1998 tehdyn yrityskaupan kautta. Seuraavana vuonna se aloitti myös Tanskassa. Suomeen yhtiö saapui vuonna 2006.
Vuonna 2018 JM-konserni teki päätöksen rakentaa jatkossa kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti.
Toimitusjohtaja Johan Skoglundin jäi eläkkeelle kesällä 2024. Hänen seuraajakseen valittiin Mikael Åslund, joka oli työskennellyt konsernissa vuodesta 2000 lähtien.
Organisaatio.
Vuonna 2024 JM-konsernilla oli noin 2100 työntekijää. Yhtiö pääkonttori sijaitsee Tukholman läänin Solnassa. 
Se koostui kuudesta liiketoiminta-alueesta, joista:
Jevgeni Dolmatovski

Jevgeni Aronovitš Dolmatovski (, 5. toukokuuta 1915 Moskova – 10. syyskuuta 1994 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija.
Jevgeni Dolmatovski syntyi juutalaisen juristin perheeseen. Hän kävi opettajaopiston ja avusti jo varhain pioneerilehtiä. Vuonna 1933 Dolmatovski meni töihin Moskovan metron rakennustyömaalle ja pääsi opiskelemaan kirjallisuusinstituutin iltalinjalle. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi vuonna 1934.
Vuonna 1937 Dolmatovski valmistui kirjallisuusinstituutista ja hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hänen isänsä ja muita perheenjäseniä menehtyi Stalinin vainoissa, mikä ei kuitenkaan häirinnyt nuoren runoilijan optimismia ja menestystä. Dolmatovski liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1941.
Dolmatovski osallistui talvisotaan, josta hän kirjoitti joukon taiteellisesti korkeatasoisia runoja. Ne julkaistiin kokoelmana "Tri vremeni goda" (”Kolme vuodenaikaa”) vuonna 1940. Toisen maailmansodan aikana Dolmatovski oli sotakirjeenvaihtajana ja julkaisi useita runokokoelmia. Vuonna 1950 hän sai Stalin-palkinnon kokoelmasta "Slovo o zavtrašnem dne" (”Sana huomispäivästä”, 1949). Sota-aikana Dolmatovski laati useita suosittuja lauluja. Hän toimi myös kääntäjänä ja kirjoitti artikkeleita kirjailijatovereistaan.
Dolmatovskin huomattavin teos on Moskovan metron rakentajista kertova runoromaani "Dobrovoltsy" (”Vapaaehtoiset”, 1956), jonka pohjalta tehtiin elokuva. 1970- ja 1980-luvulla ilmestyivät toisen maailmansodan alusta kertova proosakirja "Zeljonaja brama" ja muistelmateos "Bylo". Dolmatovskin kolmiosaiset kootut teokset julkaistiin vuonna 1989.
Dolmatovskin runot ovat sujuvia, yksinkertaisia ja aiheiltaan ajankohtaisia. Hän oli yksi stalinismin ajan runoilijoista, joka uhrasi lahjansa kommunistipuolueen palvelukseen.
JM Suomi

JM Suomi Oy on suomalainen, ruotsalaiseen JM-konserniin kuuluva rakennusalan yritys. JM Suomi rakentaa uusia asuntoja pääkaupunkiseudulla ja Pirkanmaalla. 
Historia.
Ruotsissa vuonna 1945 perustettu yhtiö aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2006 JM Suomi Oy -tytäryhtiön kautta. 
Markus Heino aloitti yhtiön toimitusjohtajana vuonna 2013.
Vuodesta 2018 lähtien JM Suomi on rakentanut kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti.
Vuonna 2019 yhtiön liikevaihto oli 64 miljoonaa euroa.
Kesällä 2022 yhtiö osti Gradina Tampere Oy -rakennusyhtiön. Gradinan liikevaihto oli noin 10 miljoonaa euroa. Nokia Oyj:ltä se osti Nokian kartanon ja kertoi aikovansa rakentaa Kartanonrannaksi nimetylle alueelle kerrostaloja noin 1500 asukkaalle. Loppuvuonna sillä oli rakenteilla 1337 asuntoa Espoon Finnoossa, Laurinlahdessa ja Leppävaarassa ja Helsingissä Haagassa ja Herttoniemessä. ja sen liikevaihto oli 163 miljoonaa euroa.
Vuoden 2023 lopussa sillä oli rakenteilla 917 asuntoa.
Organisaatio.
Vuonna 2024 JM-konsernilla oli noin 2100 työntekijää, joista Suomessa noin 200. Toimihenkilöitä työntekijöistä on noin 180. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Espoon Leppävaarassa.
Kohteita.
Yhtiö on keskittynyt omaperusteisiin hankkeisiin, se ei siis osallistu kilpailu-urakointeihin vaan rakentaa kohteensa kokonaan itse. Prosessiin kuuluu kohteiden kaavoitus, suunnittelu, toteutus ja myyminen. Kohteita se myy instituutioasiakkaille, kuten asuntorahastoille, sekä suoraan kuluttajille.
JM Suomi on rakentanut tai rakentamassa asuntoja muun muassa:
Valkoselkäutaka

Valkoselkäutaka ("Copadichromis nkatae") on äärimmäisen uhanalainen kirjoahvenlaji. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi.
Sitä on tavattu vain Malawijärvestä Nkhatan lahdelta vuonna 1960, myöhempiä havaintoja samalta alueelta tai mahdollisia havaintoja Mosambikista ei ole voitu täysin varmasti osoittaa tämän lajin yksilöiksi. Valkoselkäutakaa on kalastettu paikallisesti ruokakalaksi.
Moderna

Moderna on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyhtiö, joka on muun muassa kehittänyt koronavirusrokotteen. Yhtiö perustettiin vuonna 2010 ja sen päämaja sijaitsee Cambridgessa, Massachusettsissa.
Zulfiqar

Zulfiqar (arabiaksi ذُو ٱلْفَقَار, "Ḏū-l-Faqār") on miekka, joka islamilaisen perimätiedon mukaan kuului Ali ibn Abi Talibille.
Profeetta Muhammedin kerrotaan antaneen Zulfiqarin ennen Uhudin taistelua Alille. Hänen taitonsa miekan kanssa olivat niin loistavat, että muslimien leirissä alkoi kiertää sanonta "Ei ole Alin vertaista sankaria tai miestä. Ei ole Zulfiqarin vertaista miekkaa." Kyseistä sanontaa alettiin sittemmin kaiverruttaa useisiin miekkoihin..
Alkuperäisen, Alin käyttämän Zulfiqarin uskotaan tänä päivänä olevan osa kokoelmaa, joka siirtyy imaamilta imaamille.
Ulkonäkö ja merkitys.
Miekan silmiinpistävin ominaisuus on se, että se on kaksikärkinen miekka. Eri kuvauksista riippuen miekka haarautuu koko matkalta tai sitten vain kärjestä.
Zulfiqar on melko yleinen uskonnollinen symboli islamissa, etenkin šiialaisuudessa. Miekan mukaan on nimetty Iranin armeijan käyttämä panssarivaunumalli. Lisäksi bosnialainen erikoisjoukko, joka oli osallisena Trusinan verilöylyyn vuonna 1993, oli nimeltään "Zulfikar". Iranin korkea-arvoisin kunniamerkki, Zulfiqarin ritarikunta, on nimetty miekan mukaan. Ritarikunta on perustettu jo vuonna 1856. Viimeisin kunniamerkin saaja on Qassem Suleimani.
Myllykylän kartano

Myllykylän kartano () on kartano Siuntiossa Uudellamaalla. Kartano kuului Suitian linnan alueisiin satojen vuosien ajan, kunnes se erotettiin Suitiasta vuonna 1815. Kartanon nykyinen päärakennus on vuoden 1800 ensimmäiseltä puoliskolta. Myllykylän kartano on vaihtanut useasti omistajaa Suitiasta erottamisen jälkeen. Pitkäaikaisimpina omistajina voidaan mainita vain C. J. Lannér, A. Wiens ja Johannes Räihä. Kartano on nykyisin yksityisomistuksessa.
Historia.
Myllykylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäistä kertaa vuonna 1529. Tuolloin talonpoika Myllykylästä kirjoittaa valittaen kuningas Kustaa Vaasalle, että Suitian Erik Fleming ei kunnioita Myllykylän ja Suitian välisiä rajoja.
Myöhemmin Myllykylä mainitaan puhuttaessa Suitian ruukista (joskus myös Nybyn ruukki), joka on Suomen vanhin rautaruukki. Tohtori Tekla Hultinin mukaan Myllykylässä on sijainnut rautaruukkitoimintaan liittynyt vasara ja alasin, jotka ovat käyttäneet läheisen Sågarsin kosken vesivoimaa. Erik Fleming oli kiinnostunut rautamalmin jalostamisesta ja kuljetti malmia Lohjan Ojamon kaivoksesta jalostettavaksi Siuntioon muun muassa Myllykylään. 
Myllykylä erotettiin Suitiasta vuonna 1815 ja Myllykylästä puolestaan erotettiin Järvans vuonna 1914.
Kartanon päärakennus.
Kun Myllykylän maat erotettiin Suitian linnan maista vuonna 1815, osti Myllykylän C. J. Lannér. Kartanon nykyinen päärakennus on myös rakennettu hänen aikanaan. Lannér myi Myllykylän kartanon vuonna 1843. Kartanorakennus on rakennettu puusta ja se on kaksikerroksinen. Kartano sijaitsee tammien ja muiden jalopuiden ympäröimän puiston keskellä jokilaakson varressa, niin, että kartanolta on näkymät jokilaaksoon ja Kirkkojokeen laskevaa Sågarsin koskea kohti.
Myllykylän omistajat.
Listaus Myllykylän kartanon pitkäaikaisimmista omistajista:
Mireu

Mireu, myös MIREU, (Mining and Mineral Resources of European Union) on Euroopan unionin projekti, joka pyrkii mahdollisimman taitavasti kohottamaan kaivannais- ja mineraaliteollisuuden sosiaalista hyväksyttävyyttä. Se on käytännöllisesti katsoen sijoittaja- ja teollisuuspiirien sanelemaa, eikä siinä oteta huomioon kansallisia tarpeita. Se on ymmärrettävää, koska erityisesti kaivannanisteollisuuden haitat ovat pitkäkestoisia ja korvaamattomia ja niiden kustannukset ovat suuret hyötyihin verrattuna. Juuri 2010-luvun loppu ja 2020-luku ovat erityisen sopivaa ajankohtaa tällaisen esille tuomiseen, koska sitä voidaan puolustella ilmastonmuutoksella eri jäsenvaltioille esimerkiksi vteollisuuden murroksen kannalta. Kyseessä ei ole direktiivi, jota Euroopan valtioiden pitäisi lähestyä, mutta siitä toivotaan sellaista, jotta sitä tulisi noudattaa..
Hebla Sparre

Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik (1490 Råda, Ruotsi − 1571 Kuitia, Parainen) oli muun muassa Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva, valtaneuvos Erik Flemingin puoliso ja vapaaherra Klaus Flemingin äiti. Hebla (joskus myös Hebbla) kuului vanhaan ja merkittävään, keskiajalla aateloituun, ruotsalaiseen Sparre af Rossvik -sukuun. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre hallinnoi useita laajoja maa-alueita, kartanoita ja maatiloja Suomessa.
Sparre oli Uudenmaan suurin tilanomistaja 95 tilalla, joista 17 oli Ruotsissa. 
Elämäkerta.
Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik syntyi noin vuonna 1490 Rådassa, Lidköpingissä, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, sekä Kristina Magnusdotter "Natt och Dag" till Sundby. Hebla Sparre meni naimisiin valtaneuvos Erik Flemingin kanssa ja heille syntyi kolme lasta; Joakim Fleming, Klaus Fleming ja Filippa Fleming.
Erik Fleming oli Suomen vaikutusvaltaisin mies omana aikanaan ja tämän kuoltua Kuitiassa vuonna 1548 jäi Hebla Sparre hallinnoimaan valtaisaa kartanoiden, läänitysten ja muiden maa-alueiden muodostamaa omaisuutta yksinään. Omaisuuden peri Flemingin ja Sparren lapset, mutta heidän ollessa niin nuoria jäi rouva Sparre af Rossvik vastuuseen omaisuudesta. Heblan kerrotaan hallinneen maa-alueitaan taidokkaasti ja hän muun muassa aloitti omenoiden viljelyn Suomessa Suitian kartanon puutarhassa.
Vuonna 1555 Hebla Sparre emännöi Kuitian kartanolinnassa kuningas Kustaa Vaasaa tämän vierailulla Ruotsin kuningaskunnan itäosissa.
Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre lahjoitti Siuntion Pyhän Pietarin kirkkoon kivisen kastemaljan vuonna 1550, johon on hakattu sukujen Fleming ja Sparre vaakunat. Kastemalja on yhä esillä kirkossa.
Hebla Sparre kuoli säterinä pitämässään Kuitian kartanolinnassa Paraisilla noin vuoden 1571 tienoilla.
Calle Clang

Calle Gustaf Joel Clang (s. 20. toukokuuta 2002 Olofström, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla SHL-joukkue Rögle BK:ssa. 
Ura.
Seuraura.
Clang on Olofströms IK:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåanissa kaudella 2016–2017, jolloin Clang pelasi siellä yhden ottelun. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Rögle BK:n organisaatioon. Kaudella 2018–2019 Clang nousi 16-vuotiaana seuran J20-junioreiden pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi joukkueessa 24 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua torjuen kolme nollapeliä. Clang puki kauden aikana myös kolmeen SHL-otteluun, mutta hän ei saanut kuitenkin peliaikaa. Kaudella 2019–2020 Clang pelasi Röglen J20-junioreissa 34 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä.
Pittsburgh Penguins varasi Clangin kolmannella kierroksella 77. pelaajana . Aiemmin saman vuoden huhtikuussa Rögle lainasi hänet koko kauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon.
Maajoukkueura.
Clang edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Clang edusti Ruotsia myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Clang toimi kuitenkin joukkueensa kolmosmaalivahtina ja hän puki vain yhteen otteluun. Clang pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän torjui Ruotsille pronssia. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin Clang toimi Ruotsin pääasiallisena kakkosmaalivahtina Jesper Wallstedtille ja voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 16 poikien maaottelua.
Muuta.
Clangin isä Ulf pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Stenberg (Virolahden suku)

Stenberg-suku oli konepajateollisuuden uranuurtajia Suomessa. Se on kotoisin Virolahdelta, jossa suvun varhaisin tunnettu kantaisä Yrjänä Laurinpoika (k. 1783) oli sahatyömies Pitkäkosken sahalla nykyisessä Miehikkälässä.
Nils Jonas Gammal Ehrencrona

Nils Jonas Gammal Ehrencrona (27. syyskuuta 1779 Loviisa – 17. heinäkuuta 1842 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Ehrencronan vanhemmat olivat everstiluutnantti Vilhelm Gammal Ehrencrona ja Helena Elisabet Björnberg ja puoliso vuodesta 1809 Anna Lovisa Levong. Ehrencrona palveli Stackelbergin rykmentissä vuodesta 1793 ja yleni siellä vänrikiksi 1795, palveluksesta hän erosi luutnanttina. Sittemmin Ehrencrona toimi Uudenmaan läänin kruununnimismiehenä. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.