tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vanessa Hudgens

Vanessa Anne Hudgens (s. 14. joulukuuta 1988 Salinas, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi Disneyn "High School Musical" -elokuvista.
Varhaiselämä.
Hudgens syntyi Salinasissa, Kaliforniassa ja kasvaessaan muutti pitkin länsirannikkoa. Hänen isänsä Gregory Hudgens työskenteli palomiehenä ja äiti Gina (o.s. Guangco) teki toimistotöitä. Hänen nuorempi siskonsa on Stella Hudgens. Hudgensin äiti on filippiiniläinen ja isä taas irlantilaista ja alkuperäisamerikkalaista syntyperää. Hänen kaikki isovanhempansa olivat muusikoita. Hudgens on uskonnoltaan roomalaiskatolinen.
Näyttelijän ura.
Hudgensin näyttelijänura alkoi 15-vuotiaana. Jo vuodesta 1998 alkaen hän esiintyi teatterimusikaaleissa, kuten "Evita", "Karuselli", "Kuningas ja minä", "Tuhkimo" ja "Ihmemaa Oz". Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi koe-esiintyä mainoksiin ja tv-sarjoihin. Saatuaan mainosroolin hän muutti perheineen Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen näyttelijäntyönsä oli komediasarjassa "Yhä vedossa" vuonna 2002.
Vuonna 2003 Hudgens sai pienen roolin elokuvasta "Kolmetoista" ja vuonna 2004 hän näytteli elokuvassa "Myrskylinnut". Ennen läpimurtoaan Hudgens vieraili myös muun muassa komediasarjassa "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää".
Vuonna 2005 Hudgens sai pääroolin Disney Channelin televisioelokuvasta "High School Musical", josta tuli lukuisia palkintoja. Elokuvan koe-esiintymisessä Hudgens lauloi Robbie Williamsin kappaleen ”Angels”. Vuonna 2007 "High School Musical 2" oli kaikkein katsotuin televisioelokuva Yhdysvalloissa ja seuraavana vuonna "" sai ensi-iltansa valkokankaalla.
Vuonna 2009 Hudgens näytteli sivuosassa elokuvassa "Bandslam", mutta elokuva ei menestynyt odotetusti. Vuonna 2011 hän näytteli elokuvissa "Beastly" ja "Sucker Punch".
Vuonna 2012 Hudgens oli suuressa osassa hyvin menestyneessä seikkailuelokuvassa "", sekä rikoskomediaelokuvassa "Spring Breakers". Vuonna 2013 julkaistut elokuvat "The Frozen Ground", "Machete Kills" ja "Gimme Shelter" eivät nousseet suuriksi menestyksiksi.
Musiikkiura.
Hudgensin debyyttialbumi, "V", ilmestyi 26. syyskuuta 2006. Albumilta nousi hittikappaleeksi ”Come Back to Me”.
Hudgensin toinen albumi "Identified" ilmestyi 24. kesäkuuta 2008.
Yksityiselämä.
Hudgens seurusteli "High School Musical" -elokuvien vastanäyttelijänsä Zac Efronin kanssa vuosina 2005–2010. He erosivat vuoden 2010 joulukuussa, mutta ero vahvistettiin vasta helmikuussa 2011. Hudgens seurusteli näyttelijä Austin Butlerin kanssa vuosina 2011-2020.
Hudgens oli morsiusneitona ystävänsä Ashley Tisdalen häissä syyskuussa 2014.
Hudgens oli yksi vuonna 2007 tehdyn tietomurtosarjan uhreista, joiden intiimejä valokuvia julkaistiin internetissä. Elokuussa 2009 julkaistiin lisää Hudgensin alastonkuvia, jonka johdosta hän haastoi kuvia julkaisseen verkkosivun oikeuteen kuvien luvattomasta jakelusta.
Kalevi Saukkonen

Kalevi Johannes Saukkonen (4. kesäkuuta 1943 Turku – 24. helmikuuta 2025) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän pitää hallussaan juostujen maratonien lukumäärän Suomen ennätystä. 
Saukkonen aloitti maratonien juoksemisen 30-vuotiaana, vuonna 1973. Tuona vuonna hän juoksi vain yhden maratonin ja aikaa kului 4.15.03. Sen jälkeen kokonaan väliin jäi vain yksi vuosi ja 2000-luvulla maratoneja tuli joka vuosi useita kymmeniä. Saukkonen juoksi 1 000. maratoninsa 26. helmikuuta 2005 Kaskisissa. 2 000 maratonia Saukkoselle tuli täyteen Helsingin Paloheinässä 11. kesäkuuta 2016.
Saukkosen jälkeen toiseksi eniten maratoneja on suomalaisista elämänsä aikana juossut Hans Mannsten, jolla maratoneja on (8. syyskuuta 2019 mennessä) 1582.
Saukkonen edusti Varsinais-Suomen Veteraaniurheilijoita.
Aarni Kouta

Aarni Kouta (alk. Arnold Elias Candolin, 24. syyskuuta 1884 Vanaja – 27. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja sanoittaja. Hän suomensi muun muassa Friedrich Nietzschen, August Strindbergin ja Henrik Ibsenin teoksia.
Elämä.
Koudan vanhemmat olivat kirkkoherra Kaarlo Adrian Candolin ja tämän ensimmäinen vaimo Dagmar Maria Andersin. Kouta oli naimisissa 1904–1907 Sally Eine Niklanderin kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin Elisa Cecilia Maria Roschierin kanssa 1908.
Suomennosten lisäksi Aarni Kouta julkaisi puolisen tusinaa runokokoelmaa. Aikaisemmissa kokoelmissa Kouta edussti nietzscheläistä elämänkatsomusta ja yli-ihmisoppia mutta myöhemmät Koudan runot saivat aiheensa uskonnon, teosofian ja mystiikan piiristä. Runoihinsa Kouta hankki esikuvat ensi sijassa Eino Leinolta.
Suomen Kirjailjaliiton Aarni Koudalle hankkima hautakivi paljastettiin 17. joulukuuta 1939 Helsingin Uudella hautausmaalla.
Ghoti

Ghoti on tiettävästi irlantilaissyntyisen näytelmäkirjailija George Bernard Shaw’n luoma keinotekoinen esimerkkisana, jonka tarkoituksena on osoittaa, kuinka epäsäännöllinen englannin oikeinkirjoitus on. Sana lausutaan , aivan kuten kalaa tarkoittava sana "fish".
Shaw’n esimerkki perustuu siihen, että englannin kielessä sama äänne voidaan kirjoittaa eri tavoin sanasta riippuen. "Ghotissa" &lt;gh&gt; lausutaan kuten sanassa "laugh", ’nauraa’ (, tai ), &lt;o&gt; lausutaan kuten sanassa "women", ’naiset’ ( tai ) ja &lt;ti&gt; lausutaan kuten sanassa "nation", ’kansakunta’ ().
Shaw kannatti englannin kielen oikeinkirjoituksen uudistamista muun muassa Charles Darwinin ja Alfred Tennysonin tavoin. Vaikka Shaw käyttikin "ghotia" esimerkkinä tukeakseen uudistamispyrkimyksiä, hänen ei varmuudella voida sanoa keksineen sanaa.
Innes Ireland

Robert McGregor "Innes" Ireland (12. kesäkuuta 1930 – 22. lokakuuta 1993) oli skotlantilainen upseeri, insinööri ja kilpa-ajaja.
Ireland syntyi 12. kesäkuuta 1930 Mytholmroydissa, Yorkshiressa, Englannissa skotlantilaisen eläinkirurgin pojaksi. Hänen perheensä palasi Skotlantiin hänen ollessaan vielä nuori, jossa kouluttautui insinööriksi Rolls-Roycelle ensin Glasgow'ssa ja myöhemmin Lontoossa. Hän aloitti varsinaisen kilpa-ajamisen 27-vuotiaana ajamalla urheiluautoluokissa.
Formula 1 -sarjaan Ireland tuli ensimmäisen kerran vuonna 1959 urheiluautomenestyksensä myötä. Vuosina 1959-60 hän keräsi useita palkintokorokesijoituksia ja voitti vuoden 1961 Yhdysvaltojen osakilpailun. Hän keräsi kaiken kaikkiaan 47 MM-pistettä. Hän osallistui myös sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin.
Formula 1:sten lisäksi Ireland ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja, joissa sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vuonna 1964, ja Lontoo-Sydney rallia.
Kilpa-ajamisen lisäksi Ireland toimi "Autocar"-lehden urheilutoimittajana sekä British Racing Drivers' Club -kerhon puheenjohtana. Hänen saavutuksistaan kirjoitettiin kirjoissa "Marathon in the Dust" sekä "All Arms and Elbows". Irelandia pidettiin sanojensa mukaisena miehenä, jota kuvailtiin nopeaksi, lojaaliksi sekä herrasmiesmäiseksi seurapiiri-ihmiseksi. Hänen ajouransa oli täynnä erilaisia ylä- ja alamäkiä. Vuonna 1961 hän loukkaantui Monacon GP:n harjoituksissa ja kärsi kivuista myös saadessaan lääkkeenä morfiinia, jolle oli allerginen. Vaikka Ireland toi autonvalmistaja Lotukselle ensimmäisen Formula 1 -sarjan osakilpailuvoiton kauden lopussa, hänet erotettiin ja korvattiin Jim Clarkilla. Samana vuonna BRM-talli tarjosi Irelandille ajopaikkaa kaudeksi 1962, mutta hän kieltäytyi vedoten Stirling Mossin perheen tallille tekemäänsä sopimukseen. Graham Hill voitti BRM:n autolla vuoden 1962 mestaruuden Irelandin tyytyessä alisuoritteiseen autoon. Loput urastaan hän ajoi vaihtelevalla menestyksellä Lotuksen, BRP:n ja BRM:n autoilla. 
Ireland kuoli syöpään 22. lokakuuta 1993 Readingissa, Berkshiressa, Englannissa 63-vuotiaana.
Tauno Rautiainen

Tauno Ukko Kullervo Rautiainen (31. heinäkuuta 1912 – 29. marraskuuta 1962) oli suomalainen toimittaja, joka tuli tunnetuksi Yleisradion tietokilpailujen juontajana. 
Vuonna 1945 Rautiainen perusti "Viisasten kerhon", jonka puheenjohtajana hän toimi kuolemaansa saakka. Toinen suosittu Rautiaisen kehittämä radion tietokilpailu oli 1950-luvun alussa alkanut "Ota tai jätä". Hänen kuolemansa jälkeen visailu jatkui Timo T. Kaukosen juontamana 1970-luvun puoliväliin saakka. Televisiolähetysten aloittamisen jälkeen Rautiainen kehitti "Visailukisailu" -nimisen tietokilpailuohjelman vuonna 1958. "Visailukisailu" päättyi Rautiaisen kuollessa 1962. Rautiainen muistetaan myös jokaisen ohjelman päätössanoista ”Palaver on päättynyt”, josta tuli lentävä lause.
Jukka Virtasen mukaan Stadin slangia hampaat yhdessä puhunut Rautiainen oli Spede Pasasen kehittämän ja Leo Jokelan esittämän radiosketsihahmon G. Pula-ahon puhetyylin esikuva.
Tauno Rautiaisen puoliso oli Kirsti Rautiainen, joka tunnetaan "Tupla tai kuitti" -visailun juontajana.
Yhdysvaltain vaakuna

Yhdysvaltain vaakuna ja Yhdysvaltain suursinetti ovat Yhdysvaltain tunnuksia lipun, kahden tunnuslauseen ja kansallislaulun ohella. Sinetti koostuu kahdesta osasta, etupuolesta ja kääntöpuolesta. Etupuolella on valkopäämerikotkan kuva ja toisella puolella on keskeneräinen pyramidi jonka päällä on kaikkinäkevä silmä. Sinettiä käytettiin ensi kerran vuonna 1782. Vuodesta 1935 lähtien molempia puolia sinetistä on käytetty Yhdysvaltain yhden dollarin setelissä.
Etupuoli.
Yhdysvaltain suursinetin etupuoli on myös Yhdysvaltain vaakuna. Vaakunassa on valkopäämerikotka, joka pitelee 13:a nuolta ja oliivipuun oksia jossa on 13 lehteä ja 13 oliivia. Oliivipuun oksat kuvastavat rauhaa ja nuolet kuvastavat sotaa. Kotkan pää osoittaa kohti rauhaa, eli oliivipuunoksia. Kotkan suussa riippuu liina jossa lukee ”E pluribus unum”, eli ”Monesta yksi”. Kotkan pään yläpuolella, sinisellä taustalla, on 13 tähteä jotka muodostavat yhdessä Daavidin tähden. Aikaisemmin kotkalla oli niskatöyhtö, joka kuvasti Feenikslintua.
Kotkan rinnassa riippuu Yhdysvaltain lippua muistuttava kilpi. Kilvessä on kaksi eroavaisuutta Yhdysvaltain lippuun nähden, kilvessä ei ole tähtiä sinisellä taustalla ja ulommaiset raidat ovat valkoiset. Luku 13 symboloi Yhdysvaltain 13 ensimmäistä siirtokuntaa. 13 esiintyy vaakunassa:
Kääntöpuoli.
Sinetin toisessa puolessa esiintyy keskeneräinen pyramidi jonka päällä katselee kaikennäkevä silmä. Pyramidi koostuu 13 tasanteesta, alimmaisella tasanteella on roomalaisin numeroin kirjoitettu: "MDCCLXXVI", eli 1776 joka on Yhdysvaltain itsenäistymisvuosi. Silmän takana on nouseva aurinko joka kuvastaa uutta maata lännessä. Nouseva aurinko kuvastaa myös uuden maan nousua.
Sinetissä on tunnuslauseet: "”Annuit Cœptis”" eli ”Hän puoltaa tehtäväämme” ja "”Novus Ordo Seclorum”" eli ”Uusi aikakausien järjestys”. Ensimmäisen tunnuslauseen ”Hänellä” viitataan Jumalaan.
Muuta tietoa sinetistä.
Kotkalla on yhteensä 65 siipisulkaa ja 9 pyrstösulkaa. Vasemmassa siivessä on 33 sulkaa ja oikeassa 32. Pyramidin juurella kasvavat kasvit ovat oletettavasti akaasioita. Sinetti on pyöreä ja molempien puolien reunaa kiertää kolme mustaa viivaa.
Osavaltioiden sinetit.
Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit:
Columbian piirikunta.
Columbian piirikunnan sinetti:
Saarialueet.
Yhdysvaltain saarialueiden sinetit:
Severi Nuormaa

Severi Nuormaa (15. lokakuuta 1865 Pälkäne – 11. kesäkuuta 1924 Turku), vuoteen 1906 asti Nyman, oli suomalainen runoilija, sanoittaja, toimittaja ja kansansivistäjä.
Henkilöhistoria.
Nuormaa syntyi Pälkäneellä syksyllä 1865 käsityöläisperheeseen. Hänen isänsä Reinhold Nyman oli ammatiltaan seppä. Äiti oli sepän tytär Helena Salomontytär. Heidän poikansa kävi koulua ja valmistui ylioppilaaksi 1888. Hän jatkoi opintoja yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1893. Vuonna 1894 hän avioitui Hilja Dagmar Ernestine Wendellin kanssa ja julkaisi vuotta myöhemmin esikoisrunokokoelmansa "Kotoisilla rannoilla".
Nuormaa työskenteli vuosina 1894–1898 johtajana Etelä-Hämeen kansanopistossa (nyk. Päivölän Kansanopisto) ja sen jälkeen neljä vuotta 1899–1903 Tampereen työväenopiston johtajana. Ensimmäisen sortokauden aikana Nuormaata uhkasi karkotus Siperiaan, minkä vuoksi hän asui vuosina 1903–1905 Yhdysvalloissa, jossa hän työskenteli "Päivälehden" (Michigan) ja "Amerikan Kaiun" (Brooklyn) palveluksessa. Sieltä palattuaan hän työskenteli vuoden verran "Tampereen Sanomissa" toimittajana. Hän jatkoi toimittajanuraansa "Helsingin Sanomissa" 1906–1909, vastaavana päätoimittajana "Turun Sanomissa" 1910, "Kodin Kuvastossa" 1911–1914 ja vielä kuolemaansa asti päätoimittajana "Turun Sanomissa" 1919–1924.
Sanomalehtityönsä ohessa Nuormaa toimi Turun työväenopiston johtajana vuosina 1909–1918 ja Turun kaupunginvaltuutettuna vuosina 1919 ja 1920 . Tärkeä luottamustehtävä oli myös Suomen Kirjailijaliiton puheenjohtajuus 1906–1908.
Nuormaa ehti julkaista elämänsä aikana seitsemän runokokoelmaa sekä koota yhdessä Edvard Reinin kanssa kokoomateoksen "Adolf Ivar Arwidssonin tutkimuksia ja kirjoitelmia". Hän suomensi myös Zacharias Topeliuksen "Lukemisia lapsille" -sarjan runoja ja osallistui sarjan toimituskuntaan. Muut merkittävimmät suomennokset olivat Viktor Rydbergin työväenhenkinen "Uusi Grottelaulu" (1896) ja Sándor Petőfin kokoelma "Runoja" (1892).
Nuormaa kuoli keuhkokuumeeseen 11. kesäkuuta 1924 Turussa. Hänen ystävänsä Eino Leino lähetti hänelle postikortin vielä Nuormaan kuoleman jälkeen. Kortin osoitteena oli "Maestro Severi Nuormaa. Turku. Manala." ja itse kortissa Leino kysyi: "Vieläkö helskytät, hei, / tätä suomesi soipoa kieltä: / Veljesi / Eino Leino." Nuormaan viimeinen kirja, "Risti ja Runo" julkaistiin vuonna 1922.
Hilja ja Severi Nuormaalla oli kolme lasta, joista Arvi Nuormaa (1895–1956) oli lehtimies ja kääntäjä ja Sirkka Ruotsalainen (1901–1995) toimitti mm. "Aku Ankka" -lehteä.
Pentti Viljanen

Pentti Elias Viljanen (30. heinäkuuta 1915 Tampere – 6. toukokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Viljanen esiintyi kaiken kaikkiaan noin 75 elokuvassa, yleensä koomisissa ja pienissä osissa. Kosti Elon näyttelijäkoulun jälkeen Viljanen näytteli Tampereen Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Iloisessa Teatterissa, Punaisessa Myllyssä ja MTV-teatterissa.
Viljanen esiintyi useissa sotilasfarsseissa 1950-luvulla ja profiloitui Reino Valkaman kanssa aliupseerirooleihin, joissa hän oli itse usein kersantin roolissa. Poikkeuksena sotilasfarsseissa oli yli-ikäisen varusmieskorpraali Konstilan osa elokuvassa "Komppanian neropatit" (1952). Hänen ainoa sankariroolinsa oli Väliportin Matin osa Teuvo Tulion esikoisohjauksessa "Taistelu Heikkilän talosta" (1936), joka oli myös Viljasen ensimmäinen elokuva. Viljasen viimeiseksi elokuvaksi jäi Rauni Mollbergin ohjaama televisioelokuva "Siunattu hulluus" (1975). Viljanen sai ainoan Jussi-palkintonsa elokuvasta "Omena putoaa..." (1952). 
Varsinaisia päärooleiksi luokiteltavia osia Viljasella oli vain muutama. Näitä olivat "Taistelu Heikkilän talosta" -elokuvan Matti-renki ja "Komppanian neropatit" -farssin korpraali Konstila sekä "Pontevien pommaripoikien" Pena, "2 hauskaa vekkulia" -elokuvan iskelmäsäveltäjä Martti Teräs ja "Kovanaaman" valokuvaaja Pinsiö.
Näyttelijätyön lisäksi Pentti Viljanen oli suosittu eri tilaisuuksien juontaja, aina rock-konsertteja myöten. Vielä 1970-luvulla hän esiintyi aikuisten miesten vaatemallina.
Viljanen kuoli 59-vuotiaana vuonna 1975. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.
Tofan kieli

Tofan kieli (aikaisempi nimitys "karagassi"; tofaksi "тоъфа дыл", "tofa dıl") on Venäjällä Irkutskin alueella asuvien tofalarien puhuma turkkilainen kieli.
Levinneisyys ja puhujamäärä.
Tofalarit asuvat Sajanvuoriston itäosassa Tuvan ja Krasnojarskin aluepiirin rajalla Irkutskin alueen Nižneudinskin piirissä. Tofalarien asuttamia taajamia ovat Alygdžer, Nerha ja Verhnjaja Gutara.
Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 722 tofalaria ja 323 tofan kielen puhujaa. Kansallisuudeltaan tofalareista 42,8 % ilmoitti äidinkielekseen tofan ja 55,5 % venäjän. Vuoden 2002 väestölaskennassa rekisteröitiin 837 tofalaria ja 378 tofan puhujaa. Tarkempi tilasto osoittaa, että Irkutskin alueen 723 tofalarista kaikki osaavat venäjää, mutta vain 114 puhuu tofaa.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 93 tofan puhujaa.
Historia ja murteet.
Perinteisen luokittelun mukaan tofa kuuluu turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaisen ryhmän uiguurilais-tukyilaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on tuva, jonka murteena sitä voidaan myös pitää. Uudemman näkemyksen mukaan tofa, tuva sekä Mongolian alueella puhuttavat uiguuri-urjanhai ja tsaatan muodostavat sajanilaisen alaryhmän.
Tofan kielessä on säilynyt paljon muinaisturkkilaisia ja muinaisuiguurilaisia piirteitä. Fonetiikassa on havaittavissa kettiläinen substraatti. Sanastossa on vaikutteita mongolista, burjaatista ja venäjästä. Murre-erot ovat vähäisiä.
Ensimmäinen tofan kielen tutkija oli suomalainen M. A. Castrén, jonka kielioppi ja sanasto julkaistiin vuonna 1857.
Aiemmin liikkuvan kansan perinnetieto on kulkenut tarinoissa ja saduissa, joita ei kirjoitettu, mutta niitä on merkitty muistiin 1900-luvun viimeiseinä vuosikymmeninä. Näissä korostuvat metsästys, eläimet, luonnon kauneus ja muun muassa Dag-Eezy -niminen vuorenhaltia.
Kirjakieli.
Vuonna 1989 laadittiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva, lisämerkein täydennetty tofan kirjaimisto. Sen jälkeen tofaksi on julkaistu muutamia äidinkielen oppikirjoja. Kieltä opetetaan aineena kolmessa koulussa.
"Tofan kirjaimisto"
Nykytilanne.
Elvyttämistoimista huolimatta tofan kieltä voidaan pitää kuolevana kielenä. Sitä käyttävät etupäässä vanhukset. Asiantuntija-arvion mukaan tofaa puhuu sujuvasti alle 2 % tofalareista.
Meksikonkarvatonkoira

Meksikonkarvatonkoira () eli Xolo (, ) on meksikolainen alkukantainen koirarotu. Sitä pidetään harvinaisena, mutta se ei ole kuolemassa sukupuuttoon. Maailmassa arvioidaan olevan noin 5 000 yksilöä, joista 4 000 elää Meksikossa. 
Rotu eli pitkään ilman tavoitteellista jalostustyötä. Rotua risteytettiin mm. villakoirien, chihuahuoiden ja mäyräkoirien kanssa. 1950-luvulla rotu sai uuden alun eurooppalaisten etsintäjoukkojen avulla, sillä pääasiassa brittiläisistä diplomaateista koottu ryhmä matkusti ympäri Meksikon maaseutuja ja tutkimattomia kyliä etsien jalostuskelpoisia yksilöitä. Eräs tunnetuimmista rodun "pelastajista" oli kreivitär Lascie Premio Real. Yhdessä Lascie Premio Real ja englantilainen armeijan kenraali Norman P. Wright kirjoittivat ensimmäisen rotumääritelmän, joka sittemmin otettiin käyttöön Meksikon kennelliitossa.
Ulkonäkö.
Meksikonkarvatonkoira on virallisesti kaikkein karvattomin koirarotu. Meksikonkarvattomatkoirat jaetaan kokonsa puolesta kolmeen eri kokoluokkaan: pieni (25–35 cm), keskikokoinen (36–45 cm) ja suuri (46–60 cm). Erittäin hienoille yksilöille sallitaan säkäkorkeus 62 cm:iin saakka. Runko on mittasuhteiltaan tasapainoinen, rinta leveä ja rintakehä tilava, raajat ja häntä ovat pitkät.
Rodun erityispiirre on karvapeitteen täydellinen puuttuminen rungosta. Kuitenkin otsassa ja niskassa kasvaa lyhyttä, karkeaa ja tiheää karvaa, joka voi olla minkä väristä tahansa. Tämä karva ei koskaan saa muodostaa pitkää, laadultaan pehmeää päätupsua. Karkeaa karvaa esiintyy usein käpälissä ja hännänpäässä, sen puuttuminen ei kuitenkaan ole virhe. Pitkäkarvaisuus on hylkäävä virhe. Joillain yksilöillä on kokonainen karvapeite.
Yksivärisyys ja tummat värisävyt ovat toivotuimmat. Väri vaihtelee mustasta mustanharmaaseen, liuskeenharmaaseen, tumman harmaaseen, punertavaan, maksanruskeaan, pronssinväriseen tai kullankeltaiseen. Väri voi olla kirjava, johon luetaan myös valkoiset läiskät.
Luonne ja käyttäytyminen.
Meksikonkarvattomatkoirat ovat uteliaita ja hellyydenkipeitä. Alkukantaisina koirina ne ovat usein vieraita ihmisiä kohtaan välinpitämättömiä ja varautuneita.
Alkuperä.
Meksikonkarvattomankoiran historia ulottuu yli 3 000 vuoden taakse muinaiseen Meksikoon. Sitä pidettiin Xolotl-jumalan edustajana, mistä se sai toisen nimensä; itzuintli tarkoittaa puolestaan koiraa. Muinaiset intiaanit pitivätkin meksikonkarvattomia pyhinä koirina, jotka auttoivat omistajiensa sieluja matkalla tuonpuoleisessa.
Marc Cherry

Marc Cherry (s. 23. maaliskuuta 1962) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten sarjan "Täydelliset naiset" luojana. Hän on ollut myös mukana kirjoittamassa sarjaa "Tyttökullat" sekä heikommin menestynyttä tilannekomediaa "The Crew". Marc Cherry on julkisesti kertonut olevansa homoseksuaali.
Marc Cherry on kertonut saaneensa innoituksen sarjaan "Täydelliset naiset" omasta lapsuudestaan. Cherryn äiti luopui oopperalaulajan urastaan kasvattaakseen lapsia. Perhe asui Cherryn lapsuusvuosina Oklahomassa, josta muutti myöhemmin Kaliforniaan Orangen piirikuntaan, samantapaiseen ympäristöön kuin missä sarja tapahtuu.
Humalisto-Satama

Humalisto-Satama on Naantalin 12. kaupunginosa keskustan kaakkoispuolella. Kaupunginosaan kuuluu Naantalin satama ja sitä ympäröivä Humaliston teollisuusalue. Teollisuusalueella sijaitsee muun muassa Nesteen Naantalin jalostamo, Fortum Power and Heat Oy:n Naantalin voimalaitos, Mobil Oil Oy Ab:n Naantalin voiteluainetehdas, Suomen Viljavan Naantalin viljasiilot, Finnfeeds Finland (Danisco), Oy FinnLink Ab:n kotipaikka ja KWH-konsernin ahtausliike Stevena Oy. Naantalin satama, joka on perustettu 1940-luvun puolessavälissä, on Suomen kolmanneksi suurin kunnallinen satama.
Humalisto-Satama on Naantalin itäisin kaupunginosa, ja sen naapureita ovat kantakaupunki, Luolala ja Raision kaupunki. Alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Luolalanjärvi.
Peltomaitikka

Peltomaitikka ("Melampyrum arvense") on yksivuotinen, puoliloisena elävä kasvi. Suomessa laji on erittäin uhanalainen ja luonnonsuojeluasetuksella rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko.
Peltomaitikka kasvaa 15–40 cm korkeaksi ja sen varsi on yleensä haarainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita, ylimpien lehtien lavan tyvessä on liuskamaisia hampaita. Varren ja haarojen latvoissa olevat harsuhkot kukinnot ovat 5–10 cm pitkiä. Kukkien tukilehdet ovat kapeita, pitkähampaisia ja tummanpunaisia. Purppuranpunaiset kukat ovat suuria ja käyrätorvisia. Kukan alahuuli on usein keltainen. Muiden maitikkalajien tapaan peltomaitikan siemeniä levittävät muurahaiset. Peltomaitikka kukkii heinäkuusta elokuuhun. Suomessa tavattavista maitikkalajeista peltomaitikka muistuttaa lähinnä tähkämaitikkaa ("Melampyrum cristatum").
Peltomaitikka on puoliloinen. Kookkaimmillaan kasvi on kun sen lähistöllä on pensaita tai muita monivuotisia kasveja. Se kuitenkin pystyy loisimaan myös yksi- ja kaksivuotisilla kasveilla.
Levinneisyys.
Peltomaitikkaa tavataan Keski- ja Länsi-Euroopassa sekä Keski- ja Etelä-Venäjällä aina Etelä-Uralille ja Kaukasiaan saakka. Pohjoismaissa laji on tavallinen Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa. Pohjoismaissa peltomaitikka on ikivanha kulttuuritulokas, joka lienee levinnyt alueelle viljanviljelyn myötä erityisesti rukiin siemenen mukana. Suomessa peltomaitikka kasvaa levinneisyytensä pohjoisrajoilla. Vakiintuneita kasvupaikkoja sillä on vain lounaissaaristossa Nauvossa, jossa se tunnetaan noin kymmeneltä saarelta. Muualta Etelä-Suomesta laji on tavattu satunnaisena muutaman kerran.
Elinympäristö.
Peltomaitikka on tyypillinen aurinkoisten ja hiekkaisten rinneketojen kasvi. Nykyään lajia tavataan yleisimmin kylä- ja tienvarsikedoilla. Aikaisemmin sitä tavattiin myös viljelymailta, mutta viljelytapojen muuttuminen ilmeisesti hävitti lajin pelloilta. Perinteisten ketojen umpeenkasvu ja laidunnuksen loppuminen on johtanut lajin kasvupaikkojen umpeenkasvamiseen. Myös tierakennus on vakava uhka lajille.
Snow Patrol

Snow Patrol on pohjoisirlantilais-skotlantilainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1994. Yhtye soittaa pääasiassa melodisia rock-balladeja. 
Snow Patrolin musiikkia on käytetty muun muassa Teho-osastossa, Greyn anatomiassa, Entäs Brianissa ja Nelosen mainoksissa. Snow Patrolia kuullaan myös Spider-Man 3 -elokuvassa sekä sen soundtrackillä, kappaleella ”Signal Fire”.
Hk

Hk tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Diamagnetismi

Diamagnetismi on kaikilla materiaaleilla esiintyvä magnetismin muoto, joka ilmenee vain, kun materiaaliin vaikuttaa ulkoinen magneettikenttä. Klassisessa fysiikassa ilmiön voidaan selittää johtuvan aineen elektronien liikeratojen muutoksesta ulkoisen magneettikentän vaikutuksesta.
Diamagneettinen aine pyrkii hylkimään ulkoista magneettikenttää.
Ferromagneettisissa aineissa ja muilla tavoin magneettisissa aineissa diamagneettisuus on useita kertalukuja heikompi ilmiö kuin muiden magnetismin muotojen aiheuttama magneettinen vaste ulkoiseen magneettikenttään. Tästä syystä diamagneettisiksi sanotaankin vain niitä aineita, jotka eivät ole muilla tavoin magneettisia.
Diamagneettisten aineiden magneettinen suskeptibiliteetti formula_1 on alle nollan ja suhteellinen permeabiliteetti μr alle yhden kaavan formula_1=μr-1 mukaisesti. 
Esimerkiksi veden magneettinen suskeptibiliteetti formula_1 = −9,05 × 10−6. Pyrolyyttinen hiili on erityisen voimakas diamagneetti ja yhdessä tasossa sen suskeptibiliteetti voi olla jopa formula_1 = −400 × 10−6.
Suprajohteiden voidaan katsoa olevan täydellisiä diamagneetteja (formula_1 = −1), sillä ne eivät päästä ulkoista magneettikenttää sisälleen, kuten havaitaan Meissnerin ilmiössä. Suprajohteiden tapauksessa puhutaankin superdiamagnetismista.
Boris Guds

Boris Guds (1902–2006) oli neuvostoliittolainen vakooja, joka perusti ja organisoi vakoilurenkaan Japaniin 1930-luvun alkuvuosina. Toimi itse vakoojana Japanissa 1934–1936 toimipaikkanaan Tokio, johtaen samalla tätä vakoilurengasta. Tähän hänen johtamaansa vakoilurenkaaseen kuuluivat mm. Richard Sorge, Aino Kuusinen, Max Clauzen ja Ozaki Hozumin. Näistä Aino Kuusinen kutsuttiin takaisin Neuvostoliittoon vuonna 1937. Richard Sorge, Max Clauzen ja Ozaki Hozumi vangittiin 1941. Sorge ja Hozumi tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin vuonna 1944. Clauzen tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen, mutta hänet vapautettiin Japanin antauduttua vuonna 1945.
Boris Guds kutsuttiin Japanista takaisin Neuvostoliittoon vuonna 1936. Hän joutui mukaan ns. Stalinin puhdistuksiin ja hänet erotettiin Neuvostoliiton tiedustelupalvelusta 1937, tuomittiin karkotettavaksi ja pakkotyöhön. Myöhemmin hän elätti itsensä toimimalla mm. linja-auton kuljettajana. Eläkkeelle jäätyään Boris Guds on kirjoittanut Neuvostoliiton vakoilu- ja tiedustelutoiminnan historiasta. Boris Guds on myös toiminut useiden agenttielokuvien valmistusvaiheessa neuvonantajana.
Kantakaupunki (Naantali)

Kantakaupunki on Naantalin 1. kaupunginosa, joka kattaa kaupungin keskustan ja sitä ympäröivän alueen Ailostenniemellä. Kaupunginosassa oli 3 246 asukasta vuonna 2005, ja se oli siten väkiluvultaan Naantalin suurin. Kantakaupungin rajat vastaavat Naantalin kaupungin rajoja ennen vuotta 1964, jolloin Naantalin maalaiskunta liitettiin kaupunkiin.
Merkittävä osa Naantalin nähtävyyksistä, kuten Naantalin kirkko, Muumimaailma, Naantalin vanhakaupunki, Naantalin museo sekä Naantalin kylpylä, sijaitsee kantakaupungin alueella. Naantalin kaupalliset ja kunnalliset palvelut ovat suurimmaksi osaksi keskittyneet keskusta-alueelle (osa-alueet 002, 003 ja 005), jossa sijaitsee muun muassa terveyskeskus, kaupungintalo sekä useita kauppoja. Merkittävä osa Naantalin nuorille ja aikuisille tarkoitetuista koulutuspalveluista sijaitsee kantakaupungin pohjoisosassa Maijamäen osa-alueella. Maijamäessä sijaitsee Naantalin lukio, Naantalin kotitalous- ja sosiaalialan oppilaitos, Maijamäen yläaste, Kalevanniemen erityiskoulu sekä Naantalin työväenopisto. 
Terveyskeskuksen vieressä sijaitsee huonokuntoinen purettavaksi ehdotettu Naantalin vanha terveystalo. Se rakennettiin aikanaan Naantalin kaupungin, sen ruotsalaisen ystävyyskaupunki Vadstenan ja Naantalin maalaiskunnan yhteistyössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Bertel Saarnio. Kantakaupungin itäosassa oli Naantalin vanha käytöstä poistettu Naantalin rautatieasema, joka purettiin vuonna 2006 ja jonka ympäröivälle alueelle rakennettiin uusi asuinalue sekä päivittäistavarakauppa.
Museovirasto on määritellyt kantakaupunkiin kuuluvan Naantalin vanhankaupungin yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Naantalin kylpylaitoksella on ollut merkittävä vaikutus puistojen syntyyn Naantalissa, koska puistomaisuus sopi kylpylän imagoon ja asiakkaiden viihtyvyyteen. Naantalin keskusta-alueella onkin useita puistoja ja puukujanteiden reunustamia katuja. Mannerheiminkadun varrelle perustettiin pieni puisto, joka nykyisin Itsenäisyydenpuistona tunnetaan. Puutarha-arkkitehti A. F. Rydberg suunnitteli Naantalin merkittävimmän puiston Kaivopuiston eli Kirkkopuiston. Torilta Kirkkopuistoon johtavavan saarnikujanteen keskellä kulkee kävelytie Puistotie. Myös autoille tarkoitetuille kaduille istutettiin puita, kuten 1940-luvulla lehmuksia Luostarinkadulle. Muita merkittäviä puistoja ovat Siltapuisto, Asemapäällikönpuisto, Asemanpuisto sekä Kylpylän alueella Matkailijanpuisto ja Kalevanniemenpuisto.
Kuparivuorella sijaitsee kaupungin leirintäalue, jossa on 32 mökkiä, 51 karavaanaripaikkaa ja 51 telttapaikkaa.
Kantakieli

Kantakieli on historiallis-vertailevassa kielitieteessä sellainen nykykieliä edeltävä historiallinen kielimuoto, joka on päätelty eli rekonstruoitu historiallis-vertailevan metodin avulla eli tietyn toistensa sukukielinä pidettyjen kielten joukon systemaattisia yhtäläisyyksiä vertailemalla.
Samaan kantakieleen palautuvat kielet (tytärkielet) muodostavat joko kielikunnan tai kielikunnan sisäisen ryhmän. Kantakieli on pelkkä olettamus, jos tytärkielistä ei ole vanhoja kielimuistomerkkejä.
Rekonstruoituja kantakieliä.
Useimmista maailman kantakielistä ei ole säilynyt kirjallisia muistomerkkejä. Tiedot niistä pohjautuvat historiallis-vertailevan kielitieteen metodien avulla tehtyihin rekonstruktioihin.
Kantakielen rekonstruktio koskee lähinnä kielen sanastoa ja morfologiaa. Sen sijaan kantakielten rakenteiden ja muun muassa syntaksin rekonstruoiminen on osoittautunut vaikeaksi. Rekonstruktiot ovat yleensä sitä yksityiskohtaisempia, mitä suurempi määrä kieliä kantakieleen voidaan palauttaa ja mitä lähempänä historiassa kantakieltä on puhuttu.
Suomen kielen lähin kantakieli on myöhäiskantasuomi ja kaukaisin rekonstruoitavissa oleva kantakieli on kantaurali. Kantasuomeen voidaan kielellisen rekonstruktion avulla palauttaa noin kaksituhatta sanavartaloa, minkä lisäksi kantasuomen taivutusjärjestelmä ja johto-oppi voidaan yksityiskohtaisesti rekonstruoida. Kantauraliin taas voidaan palauttaa vain noin kaksisataa sanaa. Sen muoto-oppia koskeva tieto on fragmentaarista.
Muita rekonstruoituja kantakieliä ovat esimerkiksi indoeurooppalainen kantakieli, germaaninen kantakieli, baltoslaavilainen kantakieli ja slaavilainen kantakieli.
Attestoituja kantakieliä.
Eräät kantakielet tunnetaan hyvin, koska niitä on käytetty kirjakielinä. Tällaisten kantakielten jakaantumista nykykieliksi on mahdollista seurata historiallisten lähteiden avulla. Esimerkiksi latina on jakaantunut romaanisiksi kieliksi viimeisen kahden vuosituhannen aikana, ja tätä prosessia voidaan seurata kielimuistomerkkien avulla. Muinaiskirkkoslaavi taas on melko lähellä rekonstruoitua kantaslaavia. Pohjoisgermaanisten kielten kantakieli tunnetaan riimukivistä.
Useimmat historiallisista lähteistä tunnetut kantakielet ovat indoeurooppalaisen kielikunnan niin sanottuja välikantakieliä. Uralilaisesta kielikunnasta tunnetaan ainoastaan muutamia suhteellisen nuoria kantakielivaiheita muistuttavia attestoituja kielimuotoja, merkittävimpinä muinaispermin kieli ja muinaisunkarin kieli.
Ruona-Pirttiluoto

Ruona-Pirttiluoto on Naantalin 3. kaupunginosa kaupungin keskustan pohjoispuolella. Kaupunginosassa on 1 615 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin kolmanneksi suurin. Alue koostuu Ruonan kerrostaloalueesta, Karjaluodon niemestä ja Pirttiluodon saaresta. Naapurikaupunginosia ovat kantakaupunki, Viluluoto, Taimo ja Luikkio.
Ruona on pääosin tiiviisti rakennettua 1960–70-luvun kerrostaloaluetta, mutta sen reunoilla on noin 40 omakotitaloa ja muutamia rivitaloja. Karjaluodossa ja Pirttiluodossa on noin 40 omakotitaloa, sekä viher- ja puistoalueita. Pirttiluotoon on tieyhteys penkereen kautta. Kaupunginosassa on muun muassa päiväkoti, urheilukenttä ja kampaamo.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Ruona-Viluluoto äänesystalueella oli 1 586 äänioikeutettua, joista 66,1 % äänesti vaaleissa. Äänet jakautuivat seuraavasti: SDP 366, Kokoomus 341, Keskusta 122, Vasemmistoliitto 64, Vihreät 64, Kristillisdemokraatit 43, Perussuomalaiset 26 ja RKP 16.
Uusi liittosopimus

Uusi liittosopimus oli Neuvostoliiton viimeisen presidentin Mihail Gorbatšovin vuonna 1991 suunnittelema sopimus, joka toteutuessaan olisi hajauttanut Neuvostoliiton ”suvereenien valtioiden liitoksi”. Hanke ei onnistunut, sillä elokuun vallankaappausyritys esti sopimuksen allekirjoittamisen, ja sen jälkeen Neuvostoliitto hajosi, kun kaikki entiset neuvostotasavallat itsenäistyivät ja solmivat itsenäisten valtioiden liiton, joka käytti nimeä Itsenäisten valtioiden yhteisö (IVY).
Gorbatšov ehdotti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen heinäkuun 1990 puoluekokouksessa löyhää liittovaltiota kansallisuusongelmien ratkaisuksi. Sopimus olisi korvannut vuoden 1922 sopimuksen, johon Neuvostoliitto perustui.
Uuden sopimuksen valmistelua vuoden 1991 alkupuolella 1. tammikuuta – 6. maaliskuuta sanottiin Novo-Ogarevon prosessiksi. 7. maaliskuuta pidetyssä kansanäänestyksessä 76 % kansasta tuki Neuvostoliiton säilyttämistä. Venäjän sosialistisessa federatiivisessa neuvostotasavallassa Neuvostoliiton säilyttämistä vastustettiin eniten Leningradissa ja Moskovassa. Liittosopimukseen tähdännyt niin sanottu 9+1-sopimus allekirjoitettiin Novo-Ogarevossa 23. huhtikuuta 1991, ja siinä olivat kaikki yhdeksän “ydintasavaltaa”. Elokuussa Ukraina jäi sopimuksesta pois.
Vladimir Krjutškov

Vladimir Aleksandrovitš Krjutškov (, 19. helmikuuta 1924 – 23. marraskuuta 2007) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja entinen turvallisuuspalvelun upseeri ja KGB:n johtaja 1988–1991 ja 1988–1990 politbyroon jäsen.
Krjutškov palveli 1950-luvulla Neuvostoliiton diplomaattijoukoissa Unkarissa Juri Andropovin alaisuudessa vuoteen 1959. Hän työskenteli sen jälkeen kahdeksan vuotta keskuskomiteassa, kunnes liittyi KGB:hen vuonna 1967 yhdessä Andropovin kanssa. Hänet nimitettiin ensimmäisen direktoraatin päälliköksi 1974, vastuullaan ulkomaantiedustelu. Hän tuki mm. innokkaasti hyökkäystä Afganistaniin. Hänestä tuli myös KGB:n varajohtaja 1978 ja johtaja 1988 armeijakenraalin arvolla.
Krjutškov vastusti avoimesti Mihail Gorbatšovin uudistuksia ja tehosti KGB:n sotilaallista ja talousvakoilua. Krjutškov oli yksi Moskovan 1991 elokuun vallankaappauksen päätekijöistä "kahdeksan koplasta", eräiden tietojen mukaan sen todellinen johtaja. Venäjän duuma armahti Krjutškovin 1994.
Lietsala

Lietsala on Naantalin 6. kaupunginosa noin 3 km kaupungin keskustasta koilliseen. Kaupunginosassa on 1 440 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin neljänneksi suurin. Lietsala jakautuu kolmeen osa-alueeseen: Nuhjalaan, Sammalkallioon ja Myllärinmäkeen. Kaupunginosa sijaitsee Aurinkotien pohjoispuolella Maskuntien (yhdystie 1893) molemmin puolin. Naapurikaupunginosia ovat Taimo, Soininen, Murikko ja Karvetti.
Lietsalan asutus sijaitsee lähes kokonaisuudessaan Maskuntien länsipuolella, ja tien itäpuolella on Naantalin Maskuntien teollisuusalue. Lietsalan lounaisosassa sijaitsee Nuhjalan kerrostaloalue sekä Suopellon yläaste, ja eteläosassa Lietsalan ala-aste.
Silloisen Raision läntiset osat, nykyinen Lietsala mukaan lukien, liitettiin Naantaliin kuuluviksi vuonna 1577 kun Naantalin seurakunta perustettiin.
Nuhjalassa on 1970-luvulla rakennettuja 7-kerroksisia kerrostaloja. Taloista kaksi on kaupungin omistaman Naantalin Vuokratalojen omistuksessa. Talot peruskorjattiin täysin vuonna 2019.
Myllärinmäki

Myllärinmäki voi tarkoittaa seuraavia:
Kultaranta (kaupunginosa)

Kultaranta on Naantalin 13. kaupunginosa Luonnonmaan saarella kaupungin keskustasta lounaaseen. Kultaranta sijaitsee Luonnonmaan itärannalla Rymättyläntien (seututie 189) pohjoispuolella, Naantalin vanhastakaupungista katsottuna vastarannalla. Kaupunginosassa on 347 asukasta (2005), ja se on lähinnä harvaan asuttua omakotitaloaluetta. Naapurikaupunginosia ovat Viiala, Viialanranta ja Keitilä. Kultaranta muodosti ennen oman taajamansa, mutta 2000-luvulla se kasvoi yhteen Turun keskustaajaman kanssa, johon Naantalin muukin kaupunkialue kuuluu.
Kultarannassa sijaitsee tasavallan presidentin kesäasunto, Kultaranta.
Akselin huulitiiviste

Akselin huulitiiviste eli huulirengastiiviste on rengasmainen tiiviste, joka tiivistyy ilman ulkopuolista puristusta renkaan U-, V- tai L-profiilin sisään asennetun jousirenkaan avulla. Tiivistetyyppi on hyvin yleinen ja usein puhutaan vain akselitiivisteestä. Puhekielessä käytetään usein nimitystä stefa, joka on yleisnimeksi muodostunut erään valmistajan kauppanimi.
Timothy Treadwell

Timothy Treadwell (alun perin Timothy William Dexter; 29. huhtikuuta 1957 – 5. lokakuuta 2003) oli tunnettu yhdysvaltalainen dokumentaristi, joka eli usein eläinten keskuudessa suojellakseen niitä salametsästäjiltä. Hän vietti 13 kesää Alaskassa harmaakarhujen kanssa, kunnes eräs karhuista surmasi Treadwellin ja hänen tyttöystävänsä Amie Huguenardin vuonna 2003.
Saksalainen Werner Herzog kokosi Treadwellin kuvaamista nauhoista ja itse tekemistään haastatteluista dokumenttielokuvan "Grizzly Man", joka sai Suomen ensi-iltansa vuonna 2006.
Tunturiorho

Tunturiorho ("Chamorchis alpina") on Euroopan vuoristoalueilla kasvava elinvoimaiseksi luokiteltu pienikokoinen kämmekkäkasvi. Suomessa laji on kuitenkin harvinainen ja luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitettu, Suomen uhanalaisluokituksessa se on erittäin uhanalainen.
Laji on läheistä sukua morfologisesti siitä suuresti poikkeavalle "Traunsteinera"-suvulle, ja se sijoitetaan joskus kyseiseen sukuun. "Chamorchis"-suvussa on vain yksi laji.
Ulkonäkö ja koko.
Tunturiorho nousee keväällä kasvin kokoon nähden suurista munanmuotoisista versojuurimukuloista. Kukkavarren korkeus on vain n. 3–10 cm. Sen juurella on useiden hyvin kapeiden lehtien muodostama ruusuke. Lehdet ovat varren pituisia tai hiukan lyhyempiä. Kukinto on harsu latvatähkä. Pienet kukat ovat väriltään vihertävän ruskeita, ja niitä on tyypillisesti kolmesta kahteentoista kappaletta. Kukat ovat miltei kellomaisia, kukan huuli on kannukseton. Tunturiorho kukkii heinä-elokuussa.
Siementen lisäksi laji kykenee kasvulliseen lisääntymiseen muodostamalla vuosittain useita uusia versojuurimukuloita. Tämän takia tunturiorho kasvaa usein monivartisina tuppaina. Laji voi kuitenkin piileskellä vuosia maan alla sienirihmojen turvin ja mukulan varassa.
Levinneisyys.
Tunturiorhoa tavataan Euroopassa vuoristoalueilta Alpeilta, Karpaateilta, Balkanilta sekä Skandinavian tunturialueilta Etelä-Norjasta Petsamoon saakka. Laji on esiintymisalueellaan hyvin paikoittainen, mutta kuitenkin runsaslukuinen. Suomessa sitä tavataan vain muutamalta Enontekiön Kilpisjärven suurtunturilta käsivarren Lapista. Ensimmäisen kerran laji löydettiin Suomessa vuonna 1911 Saanalta.
Elinympäristö.
Tunturiorho on kalkinvaatija, ja se kasvaa erityisesti vuoristoruohikoilla ja -niityillä. Suomessa sitä esiintyy ainoastaan tunturien alapaljakoilla korkeintaan 850 metrin korkeudella, yleensä alueilla missä on muitakin tyypillisiä paljakoiden kalkinvaatijoita. Alpeilla lajia saatetaan tavataan aina 2000 metrin korkeuteen saakka.
Gillet

Gillet on belgialaisen Tony Gilletin 1994 perustama autotehdas. Tehtaan ainoa tarjolla oleva malli on pieninä sarjoina valmistettu Gillet Vertigo sportscoupé, jota vauhdittaa Alfa Romeon V6-moottori.
Gillet Vertigon historia.
Tony Gillet on entinen kilpa-ajaja, joka pyrkii jatkuvasti täydelliseen suoritukseen. Voitettuaan useana perättäisenä vuonna Belgian mestaruuden mäkikilpailuissa ja osallistuttuaan itserakentamallaan kilpa-autolla kahdesti Pariisi-Dakar -erämaaralliin, Gillet päätti siirtyä autoteollisuuden pariin vuonna 1982 ryhtymällä Donkervoortin maahantuojaksi. Varta vasten viritetyllä Donkervoortilla Gillet siirsi nollasta sadan kilometrin tuntivauhtiin suoritettavan kiihdytyksen ennätyksen uusille luvuille tammikuussa 1990 tuloksellaan 3,85 sekuntia. Sittemmin hän teki myös sarjatuotantoautojen maailmanennätyksen 0-60 km/h -kiihdytyksessä nimeään kantavalla Gillet Vertigolla. Ennätysaika on 3,1 sekuntia.
Vertigon ensimmäinen prototyyppi valmistui 1991. Se julkistettiin Brysselin 71. kansainvälisessä autonäyttelyssä tammikuussa 1992. Seuraavan kahden vuoden aikana prototyyppiä viimeisteltiin sarjatuotantoa varten ja sille myös hankittiin vaikeasti saatava EU-tyyppihyväksyntä. Samaan aikaan prototyyppi kiersi tärkeimmissä autonäyttelyissä, kuten Pariisin ja Geneven kansainvälisissä autonäyttelyissä vuonna 1993. 
Tätä kaikkea varten oli rakennettava vielä kaksi autoa lisää. Toinen niistä oli prototyyppi, joka oli jo lopullisen myyntiin tulevan auton kaltainen. Toinen oli varsinaisen valmistussarjan auto numero 1, jolla suoritettiin tyyppihyväksyntään tarvittavat testit, kuten keulatörmäystesti sekä istuinten kiinnitysten ja turvavöiden kiinnitysten lujuustestit. Vertigo selviyi kaikista mainituista testeistä ilman huomautuksia.
Gillet Vertigon sarjatuotantoversio poikkesi ensimmäisestä prototyypistä monin tavoin. Auton kori valmistettiin hiilikuituvahvisteisesta alumiinihunajakennoista aivan kuten Formula 1 -kilpuritkin. Tällä saavutettiin sekä huomattava painonsäästö että suurempi rakenteellinen lujuus. Vertigon paljas kori painaa vain 58 kg. Korista tehtiin prototyyppiä sulavalinjaisempi hieman korkeammin sivuikkunoin ja irrotettavin etuvaloin. 
Auto numero 2 varustettiin automaattivaihteistolla ja erityisellä joystick-hallintalaitteistolla. Se myytiin entiselle F1-kuljettajalle, Philippe Streiffille, joka oli vammautunut F1-onnettomuudessa.
Autourheilu.
Gillet on myös aktiivinen moottoriurheilurintamalla. Auton kisaversiolle on annettu nimeksi "Gillet Vertigo Streiff" edellä mainitun Philippe Streiffin mukaan. Belgialaiset Bas Leinders ja Renaud Kuppens voittivat autolla Belgian GT-mestaruuden ja sijoittuivat Span 24h -kilpailussa toiselle sijalle.
Arabiemiraattien lippu

Arabiemiraattien lippu () on otettu käyttöön 2. joulukuuta 1971.
Arabiemiraattien lipussa on panarabialaiset värit; punaista, vihreää, valkoista ja mustaa, jotka symboloivat arabikuntia.
Lipun värit kuvaavat seuraavanlaisia asioita:
500 päivän talousohjelma

500 päivän talousohjelma () pyrki Neuvostoliitossa siirtämään maan markkinatalouteen talouden ollessa kriisissä. Ohjelmaa ehdotti Grigori Javlinski, ja sitä toteutettiin puoluejohtaja Mihail Gorbatšovin talousneuvonantajan Stanislav Šatalinin ohjauksessa. Elokuussa 1990 ilmestyi 400-sivuinen raportti, jonka tuli tunnetuksi "500 päivän ohjelmana". Ohjelman mukaan maahan olisi syntynyt markkinatalouden perusta 500 päivässä. Siihen liittyi laaja yksityistäminen, kysynnän ja tarjonnan lain mukaan muuttuvat hinnat ja kytkentä maailmantalouteen sekä vallan hajauttaminen keskukselta Neuvostoliiton alueille. Boris Jeltsin tuki ohjelmaa. Gorbatšov epäröi, mutta tuki myös ohjelmaa. Pääministeri Nikolai Ryžkov sen sijaan ilmoitti vastustavansa sitä.
Korkein neuvosto viivytti ohjelmaa ja hyväksyi miedomman version, jolle ei ollut aikamääriä.
Tunturivalkokämmekkä

Tunturivalkokämmekkä, aiemmin valkokämmekkä ("Pseudorchis straminea", syn. "P. albida" subsp. "straminea", "Leucorchis albida" subsp. "straminea", "Leucorchis straminea") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyvä valkokukkainen kämmekkäkasvi. Suomessa laji on hyvin harvinainen ja se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella. Suomen uhanalaisuusluokituksessa laji on vuonna 2019 arvioitu vaarantuneeksi (VU).
Tunturivalkokämmekkä on aiemmin usein luettu kuuluvaksi samaan lajiin kuin Keski-Euroopassa laajemmin esiintyvä ahovalkokämmekkä ("Pseudorchis albida", alalajina "P. albida" subsp. "albida"). Tällöin tunturivalkokämmekkä on ollut laajemmin rajatun lajin valkokämmekkä alalajina. Tunturi- ja ahovalkokämmekkää pidetään myös omina lajeinaan.
Ulkonäkö ja koko.
Tunturivalkokämmekän maanalainen versojuurimukula on syvään liuskoittunut. Kasvi kasvattaa 10–25 cm korkean varren, jonka alaosassa on 3–6 vastapuikeaa tai suikeaa lehteä. Varren latvassa oleva hiukan toispuolinen kukinto on harsu latvatähkä, jossa on 5–20 vaniljantuoksuista, torvimaista kukkaa. Kukat ovat väriltään kellertävän valkoisia. Yksittäisen kukan huuli on kolmiliuskainen. Näistä keskimmäinen liuska on sivuliuskoja lyhyempi. Kukan kannus on lyhyt. Tunturivalkokämmekkä kukkii heinä-elokuussa.
Läheinen ahovalkokämmekkä ("Pseudorchis albida", "P. albida" ssp. "albida") on rotevampi kuin tunturivalkokämmekkä ja sen kukat ovat puhtaamman valkoiset ja lehdet kirkkaamman vihreät. Sitä esiintyy niityillä ja laidunmailla, usein myös lähellä merenpinnan tasoa.
Muista Suomessa tavattavista kämmekkälajeista tunturivalkokämmekkää muistuttaa lähinnä pussikämmekkä ("Dactylorhiza viridis", "Coeloglossum viride"), mutta sen kukat ovat vihertäviä tai ruskehtavia ja kukkien huulen keskiliuska on sivuliuskoja pidempi.
Levinneisyys.
Tunturivalkokämmekkää tavataan Alpeilla, Skandinavian tunturiseuduilla, Kuolan niemimaalla, Islannissa ja Grönlannissa. Laji kasvaa myös parilla alueella Pohjois-Kanadassa. Eräiden arvioiden mukaan Pohjois-Amerikan mantereelle laji on levinnyt ihmisen tuoman rehun mukana Islannista tai Grönlannista jo viikinkiaikana. Suomessa tunturivalkokämmekkää on löydetty vain muutamilta Enontekiön, Utsjoen, Inarin ja Kuusamon tuntureilta. Nykyään laji kasvaa ilmeisesti ainoastaan Utsjoella ja Enontekiöllä Kilpisjärven alueella. Muiden kämmeköiden tapaan tunturivalkokämmekkä saattaa elää vuosikausia maan alla sienirihmojen varassa, joten lajia saattaa yhä esiintyä myös muualla Suomessa vanhoilla kasvupaikoillaan.
Läheinen ahovalkokämmekkä kasvaa paikoitellen Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoseuduilla, Balkanilla sekä Pohjois-Venäjällä Uralille saakka.
Elinympäristö.
Suomessa tunturivalkokämmekkää tavataan lähinnä tuntureiden alapaljakoilta korkeimmillaan 850 metrissä. Kasvupaikat ovat lettosoilla ja tuoreilla tai kuivilla lapinvuokkokankailla. Laji on kalkinvaatija. Tunturivalkokämmekän uhkatekijöitä Suomessa ovat kasvupaikkojen maaston kuluminen sekä laiton kerääminen.
Billy Tibbetts

Billy Tibbetts (s. 14. lokakuuta 1974 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa vuonna 2012 lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan kolmessa NHL-seurassa sekä SM-liigassa HPK:ssa ja HIFK:ssa. Suomen jälkeen hän pelasi vielä Sveitsin kakkosliigassa Swiss leaguessa ja Pohjois-Amerikan alemmissa sarjoissa EPHL:ssä, SPHL:ssä ja FPHL:ssä.
Tibbetts ei saanut siviilielämäänsä hallintaan ja hänellä on pitkä rikosrekisteri, muun muassa vuonna 1992 hän sai tuomion seksuaalirikoksesta. Tibbetts sekaantui tyttöön, joka ei ollut vielä ylittänyt suojaikärajaa. Lisäksi 90-luvulla Tibbetts pahoinpiteli poliisin, uhkaili todistajaa ja ampui ikätoveriaan ilmakiväärillä selkään. Tibbetts pidätettiin kaikkiaan kuusi kertaa vuosina 1992–1995. Uransa jälkeen hänet tuomittiin myös, ensin paikallisen poliisipäälikön nettihäiriköinnistä ehdonalaiseen ja sitten ehdonalaismääräysten rikkomisen jälkeen vuodeksi vankeuteen vuonna 2020.
Freudilainen lipsahdus

Freudilainen lipsahdus eli parapraksis (kr. "παρά" ’vasta’ + "πρᾶξις" ’toiminta’) tarkoittaa sitä, että ihminen tulee vahingossa sanoneeksi, mitä hän todella ajattelee ja tuntee. Ilmiö on nimetty itävaltalaisen lääkärin ja psykoanalyysin kehittäjän Sigmund Freudin mukaan. Todellisten tunteiden uskotaan olevan peräisin ihmismielen tiedostamattomasta osasta ja tulevan esiin muun muassa freudilaisten lipsahdusten kautta.
Käsite on Freudin ensimmäisestä esseestä, josta tuli teoksen "Arkielämämme psykopatologiaa" (1901) aloitusluku.
David Moravec

David Moravec (s. 24. maaliskuuta 1973) on tšekkiläinen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija.
Seurajoukkueissa Moravec on pelannut pääasiassa Tšekin Extraligassa sekä Ruotsin Elitserienin Malmössä, josta siirtyi joulukuussa 2006 SM-liigaan Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin, jossa sai kauden päätteeksi pronssia.
Kaudella 1999–2000 Moravec pelasi yhden NHL-ottelun Buffalo Sabresin riveissä.
Moravec on pelannut myös lukuisia otteluita Tšekin maajoukkueessa, ja ratkaisi Tšekille MM-kullan vuonna 2001 loppuottelussa Suomea vastaan. Hän oli myös mukana olympiakultaa voittaneessa Tšekin joukkueessa Naganossa 1998.
Frankfurter Zeitung

Frankfurter Zeitung oli Saksan Frankfurt am Mainissa ilmestynyt vapaamielinen sanomalehti, jonka Leopold Sonnemann perusti 1856 nimellä "Frankfurter Handelszeitung". Adolf Hitler lakkautti lehden vuonna 1943. Vuonna 1949 perustettu "Frankfurter Allgemeine Zeitung" lehden epäsuora jatkaja.
Japanissa Neuvostoliiton vakoojana toiminut Richard Sorge oli peiteammatiltaan "Frankfurter Zeitungin" Japanin kirjeenvaihtaja.