tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pojat (yhtye)

Pojat on suomalainen ramopunk-yhtye. Pojat julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1990 Ayshire-levymerkin kautta. Pian tämän jälkeen tamperelainen Poko Rekords kiinnitti yhtyeen ja ensimmäinen Poko-single "Pala maata hautausmaalta" / "Thaimaa" / "Herra postimies" ilmestyi vuonna 1991. Samana vuonna ilmestyi myös single "Pasi Virtanen" / "B5", joka nousi tammikuussa 1992 Suomen virallisen singlelistan ykköseksi.
Vuonna 1992 ilmestyi ensimmäinen Pokon julkaisema Pojat-albumi "Irti". 1990-luvulla Poko julkaisi yhtyeeltä kaikkiaan neljä albumia ja yhden kokoelman.
Vuonna 1996 julkaistun "Pure"-albumin jälkeen yhtyeen levytysvauhti hiljeni ja yhtyeen uudempaa materiaalia kuultiin vain yksittäisillä singleillä sekä eri esittäjien julkaisuilla. Vuonna 2003 yhtye päätti pitkän tauon albumien teossa, kun Ayshire julkaisi järjestyksessä kuudennen Pojat-albumin "Palaa".
Vuonna 2008 yhtye teki levytyssopimuksen Rocket Recordsin kanssa ja uusi albumi "Ketä sä rakastat" ilmestyi keväällä 2009. Samainen levy-yhtiö julkaisi myös elokuussa 2010 CD-uusintapainoksen yhtyeen ensimmäisestä albumista "Pojat".
Ympäristötiede

Ympäristötiede on ympäristöä, ympäristömuutoksia, ekosysteemeitä ja ympäristöongelmia tutkiva tieteenala. Sen rajaukset vaihtelevat, mutta laajimmillaan käsitettynä ympäristötieteisiin voidaan lukea kaikki tieteet, jotka tutkivat fysikaalista ja orgaanista ympäristöä, erityisesti maantiede . Keskeistä ovat ekosysteemit ja niiden toiminta, ekosysteemipalvelut, kestävä kehitys, sekä biodiversiteetti. 
Ympäristötiede keskittyy erityisesti haitallisiin ympäristömuutoksiin ja niiden ennaltaehkäisyyn, lievittämiseen ja estämiseen. Tällaisia ovat esimerkiksi ilmastonmuutos, happamoituminen, ilmansaasteet, vesipula, metsäkato ja aavikoituminen. Ympäristötieteelle on ominaista spatiaalinen eli alueellinen ja temporaalinen eli ajallinen lähestymistapa. Esimerkiksi ilmastonmuutosta tutkitaan ajan ja paikan eri ulottuvuuksissa, kuten tuhansien tai miljoonien vuosien ilmastohistoria. Ympäristötiede tutkii ympäristöongelmia paikallisella, alueellisella ja globaalilla tasolla. 
Ympäristötieteelle tyypillisiä työkaluja ovat mm. kaukokartoitus ja kartat, GIS eli paikkatietojärjestelmä, kenttähavainnot, tilasto-ohjelmat sekä ekologiset, biometriset, kemialliset sekä fysikaaliset mittaukset, kuten lämpötila, pH ja jäätiköiden koko. Ympäristötiede keskittyy erityisesti sekä ympäristömuutosten vaikutuksiin ihmisyhteiskuntaan, mm. ihmisten terveyteen ja hyvinvointiin ja ekosysteemipalveluihin sekä niiden vaikutuksista ekosysteemeihin, niiden toimintaan ja biodiversiteettiin. 
Koulutus Suomessa.
Suomessa ympäristötiedettä voi opiskella pääaineena Itä-Suomen yliopistossa, Jyväskylän yliopistossa sekä Helsingin yliopistossa. Lisäksi Turun yliopistossa on mahdollista suorittaa alempaan, kandidaatin tutkintoon johtava ympäristötieteen koulutusohjelma, johon pyritään avoimen yliopiston opintojen perusteella.
Paneeli

Paneeli on yleisnimike toisiinsa ponttiliitoksin yhdistettäville verhouskappaleille. Paneeli on valmistettu yleisimmin puusta höyläämällä. Paneeleita voidaan valmistaa myös puukuitumateriaaleista kuten mdf:stä, tai vaikkapa muovista suulakepuristamalla. Yleisimmät puupaneelimateriaalit ovat mänty ja kuusi, mutta käytännössä paneeli voidaan valmistaa mistä tahansa sahatavarana saatavilla olevasta puulajista, kuten haavasta, tervalepästä, tai keisaripuusta. Puupaneeleita voidaan käsitellä lakkaamalla, vahaamalla, öljyämällä ja maalaamalla. Puupinnan sävyä voidaan myös muuttaa petsaamalla tai pintakäsittelemällä sävytetyillä lakoilla, öljyillä tai vahoilla. Puukuitupaneelit ovat joko maalattuja tai pinnoitettuja laminoimalla. 
Paneelia käytetään yleisimmin rakennusten ulkoverhouksissa, sekä kattojen ja seinien sisäverhouksissa. Yleinen paneelin käyttötapa on ns. puolipaneeli, joka tarkoittaa sisäseinän paneloimista pystyyn n. 1 000–1 200 mm:n korkeudelle lattiasta. 
Puupaneelit luokitetaan koon, puumateriaalin, pinnanlaadun, oksaisuuden, käyttötarkoituksen, ponttityypin ja profiilin mukaan. Esimerkiksi merkintä 15×95 STV/OK tarkoittaa 15 mm paksua, 95 mm leveää oksaista kuusipaneelia, jonka tarkennus STV tarkoittaa sisäpaneeli-täyspontti-vinokantti. HS 18×120 UYS tarkoittaa taas 18 mm paksua, 120 mm leveää hienosahattua paneelia, jonka tarkenne UYS tarkoittaa Ulkopaneeli-yksinkertainen pontti-suora kantti. Ulkoverhouspaneelit ovat yleensä kuusipaneeleita mäntyä paremman kosteudenkeston takia.
Paneelien yleisimmät leveydet Suomessa ovat 95 ja 120 mm. Pituudet noudattavat yleisiä sahatavaramittoja, toisin sanoen paneelien pituudet ovat tyypillisesti 1 800–6 000 millimetriä, 300 millimetrin välein.
Suomessa käytössä olevista paneeleista ja profiileista on olemassa RT-kortteja. 2006 aikana on julkaistu EN-sarjan standardi, jossa on määritetty muun muassa paneelien mittatoleransseja.
Daniel Norrmén

Daniel Norrmén (o.s. Ahnström, s. 11. helmikuuta 1975, Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Norrmén edusti usean kauden ajan Suomen sarjoissa IFK Mariehamnia, jonka kapteeninakin hän toimi. Hän toimi IFK Mariehamnin päävalmentajana kausilla 2022 ja 2023 elokuuhun 2023 saakka.
IFK Mariehamniin Norrmén siirtyi tukholmalaisesta IF Brommapojkarnasta kaudeksi 2003. Hän oli mukana nostamassa heti ensimmäisellä kaudellaan IFK Mariehamnia Ykköseen ja heti seuraavalla kaudella aina Veikkausliigaan asti.
IFK:n kannattajien keskuudessa Norrmén tunnetaan nimellä Ahna, joka juontaa juurensa hänen entiseen sukunimeensä Ahnströmiin. Norrmén vaihtoi nimensä keväällä 2008 mentyään naimisiin.
Tony Randall

Tony Randall (26. helmikuuta 1920 – 17. toukokuuta 2004) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Randall tuli tunnetuksi etenkin kolmesta yhteisestä elokuvasta Rock Hudsonin ja Doris Dayn kanssa. Näiden pikkutuhmien komedioiden nimet olivat "Kaikki alkoi puhelimesta", "Rakkaani, tule takaisin" ja "Älä lähetä kukkia". Tämän lisäksi hän näytteli muun muassa Marilyn Monroen tähdittämässä elokuvassa "Lemmenloukku" ja Woody Allenin elokuvassa "Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä". Hän loi myös näyttävän uran TV:ssä. Hän näytteli vuosina 1970–1974 tv-sitcomissa Odd Couple, vuonna 1976 taas pyöri ohjelma "Tony Randall Show". Vuonna 2003 hänellä oli sivurooli elokuvassa "Vähät rakkaudesta", joka on Ewan McGregorin ja Renée Zellwegerin tähdittämä nykyversio Rock Hudsonin ja Doris Dayn seksikomedioista.
Hän oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja toisesta avioliitosta tuli kaksi lasta.
Perheoikeus

Perheoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on systematisoida avioliiton solmimiseen, lapsen sukunimen valitsemiseen sekä avioliiton päättymiseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Perheoikeuden alaan kuuluvat toisaalta aviopuolisoiden välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten puolisoiden omaisuussuhteet ja niihin liittyvät vallintarajoitukset, toisaalta lasten ja vanhempien välisiä suhteita koskeva lainsäädäntö kuten säännökset lasten huollosta ja elatuksesta sekä myös adoptiosta ja sen vaikutuksista. Avio-oikeus on osa perheoikeutta käsittäen muun muassa säädökset toisen omaisuuteen, joka aktualisoituu osituksessa. Laajemmassa mielessä voidaan perheoikeuteen lukea myös perintöoikeus.
Suomen keskeisimpiä perheoikeudellisia lakeja ja asetuksia ovat:
Entlebuchinpaimenkoira

Entlebuchinpaimenkoira (, , ) on koirarotu, joka kuuluu sveitsinpaimenkoiriin. Entlebuchinpaimenkoira on neljästä sveitsinpaimenkoirasta pienin.
Toisin kuin muut paimenkoirat, sveitsinpaimenkoirat kuuluvat Fédération Cynologique Internationalen eli FCI:n roturyhmäluokituksessa ryhmän yksi sijaan ryhmään kaksi. Ne muodostavat tämän ryhmän alaryhmän kolme. Pohjoismaiden kennelliitot luokittelevat sveitsinpaimenkoirat ryhmään G eli seurakoirien ryhmään. Suomen Sveitsinpaimenkoirat -yhdistys toimii kaikkien sveitsinpaimenkoirien rotujärjestönä Suomessa.
Alkuperä.
Entlebuchinpaimenkoiran kotiseutuna pidetään Entlebuchin aluetta Sveitsin Luzernin kantonissa tai Entlebuchin laaksoa Lüzernin ja Bernin alueilla. Tiettävästi entlebuchinpaimenkoira erotettiin omanlaiseksi koirakseen ensimmäisen kerran vuonna 1889, kun sitä kutsuttiin nimellä ”entlibuchinkoira” (), mutta tuolloin sen katsottiin olevan samaa rotua kuin appenzellinpaimenkoira. Entlebuchinpaimenkoira oli kuolemassa sukupuuttoon vuonna 1912, mutta kantaa alettiin elvyttää. Professori Heim arvosteli vuonna 1913 neljä entlebuchinpaimenkoiraa Langenthalin koiranäyttelyssä, ja koira määriteltiin neljänneksi sveitsinpaimenkoiraksi sveitsiläiseen kantakirjaan. Omana rotunaan koiraa on pidetty vuodesta 1926 lähtien, kun tohtori B. Kohlerin aloitteesta perustettiin 20. elokuuta entlebuchinpaimenkoirayhdistys. Tästä alkoi rodun kehitys- ja jalostustyö. Seuraavana vuonna laadittiin ensimmäinen rotumääritelmä. Rotu yleistyi hitaasti, mutta sen suosio on nyttemmin ollut nousussa.
Jean DeWolff

Jean DeWolff on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Marvel Team-Up" -lehden numerossa 48. DeWolff toimi useimmiten yhteistyössä Hämähäkkimiehen kanssa.
Historia.
Jean DeWolff syntyi New Yorkin kenties tiukimmalle poliisitarkastajalle koskaan, Phillip DeWolffille. Jean oli pariskunnan toinen lapsi ja poikaa toivonut Phillip vaati eroa vaimostaan Celiasta. Tuomioistuin asettikin Jeanin isoveljen Brianin huoltajuuden Phillipille ja antoi Jeanin äitinsä huostaan. Sekavan ja traumaattisen lapsuuden kokenut Jean sai turvaa uudesta isästään Carl Weatherbystä, joka piti Jeania kuin omana tyttärenään. Lopulta myös Jean päätyi poliisiuralle.
Poliisiakatemiassa Jean sai kaikkien aikojen parhaimmat arvosanat. Ainoastaan hänen poliisitoimissaan kadonnut iseveljensä Brian oli pärjännyt paremmin. Lopulta Jean päätyi New Yorkin 37. poliisipiirin päälliköksi Manhattanille.
Uransa aikana Jean yritti turhaan selvittää kadonneen veljensä kohtaloa ja tuli samalla tunnetuksi päättäväisenä ja taitavana johtajana. DeWolff tuli tunnetuksi myös käyttämiensä 1930-luvulta peräisin olevien autojensa ja retrovaatteidensa vuoksi.
Ennen traagista kuolemaansa psykopaatti Synninpäästäjän käsissä, DeWolff joutui usein tekemisiin supersankarien, kuten Hämähäkkimiehen ja Rautamiehen kanssa. DeWolffin kuoltua Hämähäkkimies löysi DeWolffin asunnosta lukuisia kuvia itsestään, joka saattoi merkitä kovapintaisen poliisikapteenin kenties ihastuneen Hämähäkkimieheen.
Voimat ja varusteet.
Kapteeni DeWolff ei omaa supervoimia. Hän on kuitenkin kovapintainen etsivä ja taitava ampuja sekä lähitaistelija.
Ultimate Jean DeWolff/Jeanne De Wolfe.
Ultimate Marvel -jatkumossa DeWolff on edelleen kovapintainen poliisikapteeni, jonka moraali on joiltain osin kyseenalaistettavissa. Käsikirjoittaja Brian Michael Bendis muutti hahmon nimen muotoon Jeanne De Wolfe.
On paljastunut, että De Wolfe toimii Kingpinin käskyläisenä hankkien näin tietoa poliisin sisäpiiristä rikollisherralle. Myöhemmin Tuomari tappoi De Wolfen ampumalla.
Myös Hämähäkkimies sai selville De Wolfen petturuuden. Selvisi myös, että De Wolfe oli luultavasti maannut Kingpinin kanssa. Kingpin nähtiinkin suremassa De Wolfen kuolemaa, joka saattaa varmentaa näiden kahden intiimimmän suhteen luonteen.
Reformointi

Reformointia käytetään mm. bensiinin valmistuksessa ja polttokennoissa. Bensiinin valmistuksessa suoraketjuisesta tai lievästi haaroittuneesta hiilivedystä poistetaan vetyä, jolloin muodostuu aromaattisia yhdisteitä, reformaattia. Tällöin kuitenkin pyritään aromaattisista yksinkertaisin eli bentseeni erottelemaan myrkyllisyytensä vuoksi pois. Aromaattiset yhdisteet nostavat bensiinin oktaanilukua.
Polttokennotekniikassa reformoinnilla vetypitoinen polttoaine muutetaan vedyksi tai vetypitoiseksi kaasuseokseksi, joka myöhemmin reformoidaan puhtaaksi vedyksi. Reformointi voi tapahtua joko kennon sisä- tai ulkopuolella. Sisäinen reformointi toimii vain korkean lämpötilan polttokennoissa. 
Käytetyimmät prosessit metaanin reformoinnissa ovat :
formula_1
formula_2
Kuivareformointi: 
formula_3 
on herättänyt suurta mielenkiintoa kahden kasvihuonekaasun, hiilidioksidin ja metaanin, välisenä reaktiona. Saatua synteesikaasua voidaan käyttää mm. Fischer–Tropsch-synteesissä keinotekoisten polttoaineiden valmistuksessa.
Kirjatyö

Kirjatyö oli Viestintäalan ammattiliiton kustantama lehti. Kirjatyön edeltäjä oli 1893 perustettu "Gutenberg", josta tuli 1916 "Kirjatyö". Lehti painettiin Forssan Kirjapaino Oy:ssa monien muiden arkkipainossa painettavien erikoislehtien tapaan. 
Lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa 2009. Viestintäalan ammattiliitto ja Kemianliitto yhdistyivät Teollisuusalojen ammattiliitoksi (TEAM), jonka uuteen Intiim-julkaisuun Kirjatyö yhdistettiin. Kirjatyön verkkoversio ilmestyi 1998–2009.
Viestintäalan ammattiliitto

Viestintäalan ammattiliitto oli suomalainen vuosina 1894–2009 toiminut graafisessa teollisuudessa (pääasiassa kirjapainoalalla) työskentelevien ammattiliitto. Toukokuussa 2009 järjestön liittokokous päätti fuusioitua Kemianliiton kanssa Teollisuusalojen ammattiliittoon (TEAM), joka aloitti vuoden 2010 alussa.
Järjestö perustettiin 18.–20. elokuuta 1894 nimellä Suomen Kirjaltajaliitto. Rekisteröityminen vahvistettiin vuoden 1897 alussa. Vuodesta 1914 vuoteen 1997 järjestö toimi nimellä Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto (SKL). Liitto oli Suomen vanhin valtakunnallinen ammattiliitto. Maaliskuussa 1900 liitto solmi Suomen kirjapainon omistajain kanssa palkkatariffin, Suomen ensimmäisen valtakunnallisen työehtosopimuksen. 
SKL kuului SDP:hen vuodesta 1905, mutta sisällissodan jälkeen tästä luovuttiin. Liitto kuului myös Suomen Ammattijärjestöön ja Kirjaltajain kansainväliseen sihteeristöön. Helmikuussa 1930 sosialidemokraattien hallitsema liitto erosi kommunistien hallitsemasta SAJ:stä ja vuoden 1931 alusta se liittyi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. SKL erosi SAK:sta 1958 sosialidemokraattien sisäisten riitojen vuoksi. Vuosina 1963–1967 SKL kuului uuteen SAJ:hin, ja kesäkuussa 1969 se oli mukana perustamassa uutta SAK:ta.
Liiton perustivat alan Helsingin, Kuopion, Viipurin, Tampereen ja Turun yhdistykset sekä Porvoon, Vaasan, Jyväskylän ja Hangon kirjaltajat. Ensimmäisenä toimintavuonna jäsenmäärä oli 493.
Työehtosopimusneuvotteluissa liitto teki kolme työehtosopimusta: kirjatyöntekijöiden, viestintäalan toimihenkilöiden (Grafinet) ja sanomalehtien jakajien.
Keskusta (taajaman osa)

Keskusta (myös ydin(keskusta), liikekeskusta, kantakaupunki tai keskikaupunki on taajaman osa, johon kaupungin tai muun taajaman palvelut ja asutus ovat keskittyneet. Kaupungeissa keskusta on usein myös kaupungin vanhin osa. Kaupunkimaantieteessä ydinkeskusta on Ernst Burgessin muotoilemassa kehämallissa kaupungin sisin osa.
Keskustat ovat suosittuja asuinpaikkoja autottomien, opiskelijoiden, eläkeläisten sekä akateemisesti koulutettujen keskituloisten keskuudessa. Keskustassa asuessa monet palvelut ovat lähellä ja julkiset liikenneyhteydet ovat kattavia.
Keskustan rakenne.
Keskustojen maankäyttö on tehokasta ympäröivää aluetta korkeamman maan arvon vuoksi. Alueesta saatu hyöty voidaan maksimoida rakentamalla korkeita rakennuksia. Kaupunkien keskustoissa on yleensä paljon tavarataloja, kauppakeskuksia ja toimistoja. Kaikissa suurimpien kaupunkien keskustoissa on vähän asuintaloja maan kalleuden ja niukkuuden vuoksi. Rakennukset ovat yleensä korkeita ja kiinni toisissaan, jotta maan käyttö olisi mahdollisimman tehokasta. Liikenne on järjestetty yleensä tehokkaasti joukkoliikenteellä.
Keskustat Suomessa.
Rakenteeltaan perinteisten suomalaiskaupunkien keskustat on rakennettu 1900-luvun alkupuolella tai aiemmin. Tuolloin hallitsevina kulkutapoina olivat kävely, pyöräily ja joukkoliikenne. Tämän vuoksi vanhat keskustat on rakennettu tiiviisti, palvelut, asutus ja teollisuus ovat kävelymatkan päässä toisistaan, ja keskustan halkaisija on useimmiten kilometri tai kaksi. Keskustassa on perinteisesti ollut samoissa taloissa sekä asumista, palveluja että työpaikkoja. Talojen pohjimmaisessa kerroksessa on tyypillisesti kadulle avautuva liikehuoneisto eli kivijalkakauppa.
Kun Suomen kaupungit kasvoivat, kaikki asukkaat eivät enää mahtuneet asumaan keskustassa ja lähiöiden rakentaminen alkoi. Vaikka lähiöissä oli paikallisia palveluja, kuten ruokakauppa, niistä käytiin hoitamassa työ-, asiointi-, erikoiskauppa- sekä vapaa-ajantarpeet keskustassa. Tätä tarvetta palvelemaan rakennettiin säteittäiset bussi- ja katuyhteydet keskustasta lähiöihin. Keskustojen asukasluvun kasvua jarrutti myös se, että keskustoista tuli suuren palvelujen määrän takia usein hieman levottomia paikkoja. Kaupunkikeskustan asema on yleensä sen verran tärkeä, että kulkeakseen johonkin toiseen lähiöön tai kaupungin ulkopuolelle, on kuljettava usein keskustan kautta.
Vasta 1990-luvulla kaupunkikeskustojen kanssa ovat alkaneet kilpailla automarketit ja kauppakeskukset, joista monet ovat kaupungin keskustan ulkopuolella, mutta myös keskustassa sijaitsevia ostoskeskittymiä on rakennettu. Monet etenkin pienempien kaupunkien keskustat ovat kärsineet automarketeista ja niiden merkitys on pienentynyt. Pääkaupunkiseudulla toimistokeskittymiä on rakennettu keskustan ohella kehäteiden varsille. Tällaisesta tärkeimpiä esimerkkejä ovat Keilaniemen ja Aviapoliksen yrityspuistot.
Vaalesjoki

Vaalesjoki (, "Titovka") on 83 km:n pituinen joki Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä.
Joki saa alkunsa Inarin Välijärvestä (saameksi "Koskâjävri"). Lounaisen latvahaaran nimi on Valasjoki. Vaalesjoki virtaa koilliseen Petsamon piirin ja Kuolan piirin raja-alueella, joka vuosina 1920–1944 oli Suomen Petsamon ja Neuvostoliiton raja-aluetta. Se laskee Barentsinmeren Muotkavuonosta etelään työntyvään Valaslahteen.
Toisessa maailmansodassa Vaalesjoki oli taistelujen kohteena operaatio Hopeakettua toimeenpantaessa 1941. Vaalesjoen suussa sijaitsi ennen samanniminen kalastajakylä.
Skip Barber

Skip Barber (s. 16. marraskuuta 1936, Philadelphia, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja, joka osallistui kuuteen Formula 1 -osakilpailuun March-tallissa vuosina 1971-1972 ja ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Barber ajoi myös Trans Am -sarjaa, Canadian-American Challenge Cupia, Formula Fordia sekä Formula 5000:sta 1960-70-luvuilla. Vuonna 1974 hän oli Porsche 911 Carrera -autollaan Meksikon 1000 kilometrin kilpailussa kolmas.
Harry Blanchard

Harry C. Blanchard (13. kesäkuuta 1929 Burlington, Vermont – 31. tammikuuta 1960 Buenos Aires, Argentiina) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja, joka ajoi yhden kilpailun Porsche-tallissa vuonna 1959.
Blanchardin ajoi ainoan Formula 1 -kilpailunsa Yhdysvaltain Grand Prix'ssa Sebringin radalla vuonna 1959. Hän sijoittui viimeisenä maaliin ajaneeksi eli seitsemänneksi, neljä kierrosta voittajaa Bruce McLarenia perässä. Muutamaa kuukautta myöhemmin Blanchard kuoli, kun hänen Porschensa kaatui Buenos Airesissa 1 000 kilometrin kilpailussa.
Angel Clare

Angel Clare on Art Garfunkelin sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973.
A-puoli
Lähteet.
LP-levy S 69021 (CBS, 1973)
Charley Webb

Charlotte Anna "Charley" Webb (s. 26. helmikuuta 1988 Bury, Greater Manchester, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa vuodesta 2002 saippuasarjassa "Emmerdale" roolinaan Debbie Dingle. Hän on näytellyt sarjassa lähes koko ajan, sillä hän on ollut vain lyhyillä äitiyslomilla pariin otteeseen.
Ennen Debbien roolia Webb oli aikaisemmin kahdeksanvuotiaana esiintynyt "Bugsy Malone" -musikaalissa Manchesterissa. Hän opiskeli Philipsin korkeakoulussa Buryssa.
Webb on naimisissa Emmerdalen näyttelijäkollegansa Matthew Wolfendenin kanssa. Parilla on kolme poikaa: Buster, Bowie ja Ace. Perhe asuu Yorkshiressa.
Bob Bondurant

Robert L. Bondurant (27. huhtikuuta 1933 Evanston, Illinois, Yhdysvallat – 12. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen Formula 1-kuljettaja. Bondurant ajoi yhdeksän kilpailua vuosina 1965–1966. Hän saavutti kaiken kaikkiaan kolme MM-pistettä Monacon GP:ssä 1966.
Bondurant kelpuutettiin vuonna 2003 Motorsports Hall of Fame of Americaan.
Flavius Orestes

Flavius Orestes (k. 28. elokuuta 476) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän hallitsi Länsi-Roomaa 475–476.
Flavius Orestes oli ylhäistä syntyperää. Hän toimi diplomaattina ja Rooman edustajana Attilan hovissa. Vuonna 475 Länsi-Rooman keisari Julius Nepos nimitti hänet magister militumiksi, asevoimien komentajaksi. Flavius Orestes kuitenkin petti Neposin ja valtasi foederati-joukkojen avulla Ravennan, joka oli tuolloin Länsi-Rooman hallintokeskus. Julius Nepos joutui pakenemaan Dalmatiaan.
Flavius Orestes nimitti poikansa Romuluksen Augustukseksi, ja tästä tuli Länsi-Rooman viimeinen keisari Romulus Augustus. Itä-Rooman keisari Zenon ja hänen kilpailijansa Basiliscus eivät kuitenkaan tunnustaneet vallankaappaajia. He eivät silti lähteneet sotimaan Flavius Orestesta vastaan, sillä Itä-Rooman sisällissota esti sen.
Flavius Oresteen ja Romulus Augustuksen valtakausi jäi lyhyeksi. Flavius Orestes ei suostunut germaanipalkkasotureiden vaatimuksiin maapalstoista Italiassa, mikä johti kapinaan. Odovakarin johdolla germaanit vangitsivat entisen isäntänsä ja teloittivat hänet. Romulus Augustus syrjäytettiin ja Odovakar valittiin kuninkaaksi.
Željko Kalac

Zeljko Kalac (s. 16. joulukuuta 1972) on australialainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi Australian jalkapallomaajoukkueessa ykkösmaalivahtina.
Ura.
Urallaan 202-senttinen Kalac on edustanut Milanin lisäksi Sydney Unitedia, Leicester Citya, Rodaa, Perugiaa, Kavalaa ja Hobart Zebrasia.
Vuonna 2011 Kalac ryhtyi valmentamaan Sydney Unitedin maalivahteja, jossa toimi vuoteen 2015 asti ennen siirtymistään Western Sydney Wanderersin maalivahtivalmentajaksi.
Hermeliinikani

Hermeliini on lemmikkikanirotu. Hermeliinin ihannepaino 0,81–1,30 kilogrammaa. Ulkomuodoltaan hermeliinit ovat pieniä ja pyöreitä. Runko on vanttera ja lyhyt, tasapaksu ja sylinterinmuotoinen. Niillä on pystykorvat, suuret silmät ja sirot tassut. Pää on vartaloon nähden suuri. Nenäosa on lyhyt, otsa ja kuono ovat leveitä. Hermeliinejä on myös pitkäkarvaisina, jolloin niiden turkkimuunnos on nimeltään "fuchs". Värimahdollisuuksia on useita.
Hermeliinit elävät keskimäärin viidestä kymmenvuotiaiksi kuten kanit normaalistikin. Poikkeuksia saattaa kuitenkin olla, ja jotkut kanit voivat elää vanhemmiksi, jopa 12-vuotiaiksi.
Hermeliinit kuuluvat kääpiökaneihin ja ovatkin pienin kanirotu kääpiöjäniksen jälkeen. Muita kääpiökaneihin luokiteltavia rotuja ovat kokojärjestyksessä kääpiöjänis, hermeliini, leijonanharjas, kääpiöluppa ja kääpiöscheck. Kuten muutkin kanit on hermeliinikin kasvinsyöjä. Hermeliinin ruokavalioon kuuluu esim. kuivattu sekaheinä, raikas vesi, kanipelletti ja erilaiset vihannekset. Kanin hampaiden kunnossapitoon suositellaan, että kanille tarjottaisiin oksia järsittäväksi. Häkin on oltava tarpeeksi suuri, oli kani miten pieni tahansa. Yleinen suositus on 120 cm × 60 cm.
Potkunjoki

Potkunjoki on noin 40 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Utajärven ja Vaalan kunnissa Pohjois-Pohjanmaalla. Joki saa alkunsa Vaalan ja Puolangan kuntien rajalla sijaitsevan Ylä-Potkunjärven luoteispäästä. Se virtaa Potkunsuon ja Ala-Potkunjärven kautta Utajärven Potkunkylän läpi ja laskee Utosjokeen Autionkylässä. Joen kalakantaan kuuluvat kiiski, särki, ahven ja hauki. Yläjuoksulla Potkunkylän ja Ala-Potkunjärven sekä Ylä-Potkunjärven välillä on eräkalastukseen sopivia suvanto- ja virtapaikkoja. Joki oli aiemmin yksi seudun tunnetuista uitonjoista, ja sen varrella on yhä jäänteitä uiton aikaisista rakennelmista.
Benetton B198

Benetton B198 oli Nick Wirthin suunnittelema auto, jolla Benetton-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1998. Autoa ajoivat Giancarlo Fisichella ja Alexander Wurz.
Kauden alussa näytti siltä, että talli voisi hyvinkin sijoittua valmistajien MM-sarjassa kolmanneksi, mutta tulokset huononivat kauden loppua kohti. Fisichellan ensimmäisestä paalupaikasta Itävallan Grand Prix’sta huolimatta talli sijoittui viidenneksi valmistajien sarjassa.
Siuronkoski

Siuronkoski on koski Nokian Siurossa. Siuronkoski kuuluu Kokemäenjoen vesistön Ikaalisten reittiin, joka on ollut yksi Suomen tärkeimpiä vaelluskalojen kutujokia. Kosken pituus Mahnalanselästä Kuloveteen on noin 200 metriä. Putouskorkeus on noin neljä metriä. 
Siuronkosken yli kulkee 1902 rakennettu kivisilta, jota pitkin kulkee Nokian ja Karkun välinen yhdystie 2505. Ennen tätä paikalla oli myös kivisilta vuosina 1874–1899. Kosken yli kulkee myös Tampere–Pori-rata. Kosken yläpuolella on uimaranta. Satamia on ollut sekä kosken ylä- että alapuolella.
Siuronkoskea pitkin kulki vuosina 1870–1973 Turun ja Porin läänin ja Hämeen läänin raja. Ennen vuotta 1870 raja oli Tammerkoskessa. Vuoden 1973 alussa kosken länsipuolella ollut Suoniemen kunta liitettiin sen itäpuolella olleeseen silloiseen Nokian kauppalaan.
Vuonna 1903 haki Anton Elving lupaa perustaa Siuronkoskeen puuhiomon ja vesilaitoksen. Vesilaitoksen osalta hän sai päätöksen 24.10.1906. Nokia-yhtiö rakennutti koskessa sijaitsevan vesivoimalan 1900-luvun alussa. Nykyään voimalan omistaa perheyritys Virolan puutarha. Voimalalla säännöstellään Mahnalanselän korkeutta. Voimalassa on tehoa noin 0,7 MW , eikä se estä virkistyskalastusta.
Siuronkoski on Pirkanmaan suosituimpia koskikalastuspaikkoja. Kalapaikan erikoisuutena on toutain, muita kaloja ovat kuha, taimen ja kirjolohi. Kuha ja toutain lisääntyvätkin menestyksekkäästi kosken alueella. Taimenen poikastuotanto on kuitenkin jäänyt vähäiseksi vuoden 2011 kunnostuksesta huolimatta. 
Siuronkoski on tunnettu suurista kaloistaan:
Baidoa

Baidoa (, ) on kaupunki Somaliassa. Se sijaitsee sisämaassa noin 260 km luoteeseen Mogadishusta. Se on Bayn alueen pääkaupunki. Se toimi aiemmin maan väliaikaishallituksen pääkaupunkina.
Kesäkuussa 1999 Etiopian armeija valloitti kaupungin ajaen sieltä Eritrean tukeman sotaherra Hussein Aideedin. Sittemmin kaupungin hallinnasta taistelivat Rahanweynin vastarinta-armeijan (RRA) eri joukot. Entisen RRA:n puhemiehen Hasan Muhammad Nur Shatigududin ja pääsihteeri Shaykh Adan Madoben joukot valloittivat kaupungin Muhammad Ibrahim Habsaden joukoilta toukokuussa 2005. Somalian hallituksen parlamentti kokoontui siellä ensi kertaa 26. helmikuuta 2006.
20. joulukuuta 2006 Islamilaisten oikeusistuinten liiton ja Somalian hallituksen joukot Etiopian panssarien tukemina ottivat yhteen 25 km luoteeseen Baidoasta.
Baidoa pysyi väliaikaishallituksen hallussa Etiopian ja Ugandan joukkojen avulla, kunnes al-Shabaab-liike otti sen haltuunsa tammikuun lopussa 2009.
Etiopian ja väliaikaishallituksen joukot valtasivat kaupungin helmikuussa 2012 ilman taisteluja.
Baidoam ympäristö on Somalian ruoantuotantoaluetta.
Vuonna 2011 alkaneen Itä-Afrikan kuivuuden vuoksi maanviljelys on vaikeutunut.
Syksyllä 2019 Baidoassa oli 400 000 maan sisäistä pakolaista. Maan hallitus on rakentanut kaupungin ulkopuolelle 60 000 asukkaan asuinalueen.
Laila Pullinen

Laila Annikki Pullinen (vuodesta 1971 Pullinen-Ramsay; 21. heinäkuuta 1933 Terijoki – 4. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Materiaaleina hän käytti lähinnä kiveä ja pronssia, mutta hänet tunnetaan myös räjäytystekniikalla muokatuista kuparilevyistä. Hän oli tunnetuimpia suomalaisia kuvanveistäjiä.
Ura.
Pullinen opiskeli Helsingissä Suomen taideakatemiassa (nyk. Kuvataideakatemia) 1953–1956, "Accademia Pietro Vanuccissa" Perugiassa vuonna 1958 ja "Accademia delle Belle Artissa" Roomassa 1961–1962. 1950-luvun loppupuolelta alkaen hänen töitään oli esillä kymmenissä näyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Tärkeimpien kotimaisten taidemuseoiden kokoelmiin kuuluu Pullisen töitä, minkä lisäksi niitä on ostettu myös muun muassa Vatikaanin taidemuseoon Roomaan sekä Kööpenhaminaan, Tukholmaan, Hampuriin ynnä muualle. Useita kymmeniä hänen veistoksiaan on nähtävissä myös monissa julkisissa ja yritysten tiloissa, esimerkiksi Helsinki-Vantaan lentoasemalla.
Tunnettuja ovat myös räjäytystekniikalla luodut kuparireliefit, jotka Outokumpu tilasi Montréalin maailmannäyttelyyn 1967; tämä vaihe kesti hänen urallaan alle puoli vuotta.
Pulliselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1969, ja hän oli Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1975. Pullisen töitä on vuodesta 1985 ollut pysyvänä näyttelynä esillä Nissbackan kartanon veistospuistossa Vantaalla. Laila Pullinen oli Helsingin Taiteilijaseuran puheenjohtaja 1968–1969. Suomen kuvanveistäjäliiton kunniajäseneksi Laila Pullinen kutsuttiin vuonna 1988; liiton puheenjohtaja hän oli 1990–1993. Vuosina 1990–1995 Pullinen toimi taiteilijaprofessorina. Helsingin Taiteilijaseura kutsui vuonna 2007 Pullisen ensimmäiseksi kunniajäsenekseen. 
Professorin arvonimi Laila Pulliselle myönnettiin 1995 ja taiteilijaeläke 1996. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun Komentajamerkki ja vuonna 2006 hänet promovoitiin Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi.
Pullinen kuului Maaliskuulaisten ryhmään, joka esiintyi ensi kerran yhteisessä näyttelyssä Helsingin taidehallissa 1964.
Pullinen on haudattu puolisonsa kanssa Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Veikko Pihlajamäki (kirjailija)

Veikko Paavo Arvid Pihlajamäki (25. kesäkuuta 1921 Karkku – 20. joulukuuta 2006) oli tamperelainen kirjailija ja Mäkelän piirin jäsen. Hänen tuttaviinsa kuuluivat muun muassa Väinö Linna ja Lauri Viita. Pihlajamäen ehdotuksesta Väinö Linnan "Sotaromaani" nimettiin "Tuntemattomaksi sotilaaksi".
__notoc__
Lakshmi

Lakshmi tai Laxmi on hindulaisten rikkauden, valon ja tiedon jumalatar. Toissijaisesti hän on myös onnen, kauneuden ja hedelmällisyyden jumalatar. Usein Lakshmi yhdistetään väärin vain rahaan. Häneltä pyydetään onnea perheelle, ystäville, avioliitolle, lapsille, sekä ruokaa, rikkautta, kauneutta ja terveyttä, joten hän on hyvin suosittu jumalatar. 
Lakshmi tunnetaan myös kaikkeuden äitinä ja hän on myös Vishnun Shakti. Lakshmi on siis Vishnun puoliso, ja hänen ruumiillistumansa, eli avataar. Sita on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Raman kanssa, Rukmini on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Krishnan kanssa (tosin Krishnan puolisona useimmin esitetään Radha), ja Alamelu on naimisissa Vishnun ruumiillistuman Venkateshwaran kanssa.
Lakshmi yhdistetään usein voimakkaasti lootus-kukkaan ja siten aitouteen ja hengelliseen voimaan. Hänet kuvataan usein lotuksen päällä istuvana naisena, jolla on neljä kättä, hienoja asuja ja arvokkaita koruja. 
Hindut juhlivat Lakshmia etenkin valon juhla diwalin aikaan. Tuolloin ihmiset asettavat pieniä lamppuja kotinsa ulkopuolelle toivoen Lakshmin saapuvan ja siunaavan heidät. Uskotaan, että Lakshmi saapuu vain puhtaisiin taloihin, joissa asuu ahkeria ihmisiä.
Stewart SF02

Stewart SF02 oli Alan Jenkinsin suunnittelema auto, jolla Stewart-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1998. Autoa ajoivat Rubens Barrichello ja Jan Magnussen, jotka molemmat olivat tallissa toista vuotta. Magnussen sai kuitenkin potkut Kanadan Grand Prix'n jälkeen, ja hänet korvasi hollantilainen Jos Verstappen.
Auto valmistui myöhässä, eikä sitä ehditty testaamaan tarpeeksi. Tämän takia viimevuotiset luotettavuusongelmat olivat yhä tallin riesana, vaikkeivat ne olleetkaan yhtä pahoja kuin edellisen kauden SF01-autossa. SF02:lla onnistuttiin ajamaan kolmasti pisteille.
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa kahdeksanneksi ja saavutti viisi MM-pistettä.
&lt;br clear="all"&gt;
Sita

Sita on hindulaisuudessa jumalatar, Lakshmin ruumiillistuma, joka edustaa esimerkillistä naiseutta ja vaimoa. Sita on yksi päähenkilöistä Ramayanassa, joka on nimetty hänen puolisonsa Raman mukaan. Kertomuksessa Sita lähtee palatsista rikkauksien keskeltä Raman mukaan pakomatkalle, koska kokee sen vaimon tehtäväksi, asuen metsässä, mistä hänet kuitenkin kidnapataan. Sitaa pidetään vankeudessa, koska hän ei suostu Ravanan puolisoksi, vaikka tarjolla olisi rikkauksia ja vaikutusvaltaa. Hän säilyttää myös mielensä puhtauden eikä koskaan horju uskollisuudessaan. 
Rama lähettää Hanumanin etsimään ja pelastamaan puolisoansa, joka ei kuitenkaan suostu palaamaan Hanumanin mukana. Lopulta Rama itse pelastaa puolisonsa suuren taistelun jälkeen.
Rakkaudestaan huolimatta Rama ei kuitenkaan voi huolia Sitaa takaisin, koska on hallitsija, eikä usko kansan hyväksyvän tällaista tekoa. Sita todistaa hyvyytensä kansalle ja puolisolleen astumalla tuleen, joka ei polta häntä hänen hyvyytensä takia.
Kertomusta ja Sitan toimintaa käytetään nykyään esimerkkinä, jonka mukaan nuoret intialaiset tytöt kasvatetaan.
Juan María Bordaberry

Juan María Bordaberry Arocena (17. kesäkuuta 1928 Montevideo, Uruguay – 17. heinäkuuta 2011) oli uruguaylainen poliitikko, presidentti 1972–1973, jonka jälkeen hän kaappasi vallan ja hallitsi diktaattorina vuoteen 1976.
Bordaberry syntyi varakkaaseen karjatilallissukuun ja opiskeli lakia Montevideossa tasavallan yliopistossa ja jatkoi perheensä liiketoimia isänsä kuoleman jälkeen. Politiikkaan hän lähti maan talouden kärsittyä hintojen alenemisen vuoksi.
Hänet valittiin senaattiin 1963–1965 oikeistolaisen Partido Nacionalin (valkopuolue) listalta. Vuonna 1964 hän perusti oman "Liga Nacional de Accion Ruralistastansa", joka liittyi 1969 Colorado-puolueeseen. Samana vuonna hänet nimitettiin hallitukseen, jossa hän oli muun muassa maatalousministerinä 1969–1971.
Bordaberry valittiin presidentiksi 1971 kesken kriisin, jota sävytti terrorismi ja talouskriisi. Hän astui virkaan maaliskuussa 1972 ja turvautui autoritaarisiin konservatiivisiin voimiin nimittäen asevoimien edustajia hallituksensa johtopaikoille. Äärioikeiston ja asevoimien painostuksesta kidutus sallittiin ja kansalaisoikeuksia kavennettiin. Vuodessa Tupamaros-sissien vastarinta heikkeni merkittävästi ja sen johtajat tuomittiin. Bordaberry teki verettömän vallankaappauksen 27. kesäkuuta 1973, jolloin hän hajotti kongressin ja kielsi ammattiliitot. Puolueet kiellettiin seuraavana vuonna ja 1975 maassa säädettiin uusi korporatismista vaikutteita saanut perustuslaki. Armeija poisti Bordaberryn vallasta 1976. Erottamisensa jälkeen hän palasi karjatilalleen. Sotilasjuntta hallitsi maata vuoteen 1985.
Tabaré Vázquezin vasemmistolaisen hallituksen myötä maassa alettiin tutkia ihmisoikeusrikkomuksia Bordaberryn diktatuurin aikana. 17. marraskuuta 2006 Bordaberry ja hänen entinen ulkoministerinsä Juan Carlos Blanco asetettiin kotiarestiin neljästä 1976 Buenos Airesissa tehdystä salamurhasta osana operaatio Cóndoria. Uhreihin kuuluivat maapaossa olleet kongressimiehet Zelmar Michelini ja Héctor Gutiérrez Ruiz. Vuonna 1989 säädetyn armahduslain ei katsottu koskevan murhia. Bordaberry tuomittiin 30 vuoden vankeuteen, mutta hänet siirrettiin ikänsä vuoksi vuotta myöhemmin kotiarestiin. Hän kuoli kärsiessään rangaistustaan 83-vuotiaana.
Potku (Utajärvi)

Potku on pieni Sanginkylään kuuluva sivukylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. 
Sijainti ja yhteydet.
Potku sijaitsee Potkunjoen varrella, noin yhdeksän kilometriä eteläkaakkoon Sanginkylästä ja noin 20 kilometriä itäkoilliseen Utajärven keskustaajamasta. Kylä kuuluu Sanginkylän koulupiiriin. Potkulle lähtee maantie Yli-Utoksen suuntaan seututieltä 837 risteävältä tieltä. Potkuntie, joka päättyy Potkun taloon, on noin 8,5 km pitkä ja viivasuora. Tie ylittää Utosjoen Aution kylän kohdalla. Potkuntie jatkuu Henttulan tienä joen yli, mutta siltä ei ole jatkoyhteyttä pohjoiseen Yli-Utokselle päin eikä myöskään itään ja etelään, jossa iso Säippäsuo erottaa Potkun Utajärven Naamankylästä.
Asutus ja elinkeinot.
Potku on Sanginkylän Utosjokivarren alueen vanhoja asuinpaikkoja. Potkun eli Ojanperän talo oli pitkään autio, samoin kuin muutamat muut asuinpaikat, ja siitä on ehkä naapurikylä Autio saanut nimensäkin. Potkulla on nykyään yhä muutamia asuttuja taloja, joissa harrastetaan maataloutta, sekä matkan varrella Pelkosen lomamökit Autionkylässä. Jokivarressa on kesämökkejä, mutta sekin on asumaton Potkuntien päästä Ala-Potkunjärvelle saakka, ellei Vaalan Paatinjärven asutusta Otermalla oteta huomioon.
Annelies Maas

Annelies Maas (s. 25. tammikuuta 1960 Wageningen, Gelderland) on alankomaalainen uimari, joka saavutti vapaauintiviestissä olympiapronssia 1980 ja 200 metrin vapaauinnissa MM-pronssia 1982.
Maas kilpaili olympialaisissa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Montrealissa hän sijoittui neljänneksi 200 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä seitsemänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Moskovassa hän saavutti pronssimitalin 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä; joukkueessa uivat myös Conny van Bentum, Reggie de Jong ja Wilma van Velsen. Lisäksi hän sijoittui 400 metrin vapaauinnissa kuudenneksi.
MM-kilpailuissa 1978 Maas sijoittui 200 metrin vapaauinnissa neljänneksi, 800 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja 400 metrin vapaauinnissa kuudenneksi. Vuoden 1982 MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 200 metrin vapaauinnissa ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa.
Vuoden 1977 EM-kilpailuissa Maas saavutti neljä mitalia: hopeaa 400 metrin, 800 metrin ja 4 × 100 metrin vapaauinneissa sekä pronssia 200 metrin vapaauinnissa.
Turkmenistanin demokraattinen puolue

Turkmenistanin demokraattinen puolue (TDP) ("Türkmenistanyň Demokratik partiýasy") on Turkmenistanin valtapuolue. Vuoden 2008 perustuslain muutokseen asti se oli ainoa laillinen puolue Turkmenistanissa. Maa oli tuohon asti ainoa yksipuoluejärjestelmän säilyttänyt entinen neuvostotasavalta. 
TDP perustettiin 16. joulukuuta 1991 Turkmenistanin kommunistisen puolueen seuraajaksi. Puolueen perustaja oli Turkmenistaninen viimeinen kommunistijohtaja ja itsenäisen Turkmenistanin ensimmäinen presidentti Saparmurat Nijazov kuolemaansa saakka.
Turkmenistanissa oli syksyn 2008 uuteen perustuslakiin asti voimassa yksipuoluejärjestelmä ja oppositiopuolueet olivat kiellettyjä. Vuonna 2013 maassa järjestettiin ensimmäiset monipuoluevaalit ja puolue menetti heti ensi kerran parlamenttienemmistönsä, vaikka sinänsä kyse on joka tapauksessa hallintoa tukevista puolueista.
Arvo Lehesmaa

Arvo Aleksander Lehesmaa (vuoteen 1928 Nylund; 22. lokakuuta 1901 Pori – 18. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Lehesmaa oli ansioitunut teatterinäyttelijä, ja hän esiintyi 1940-luvulta lähtien myös lukuisissa elokuvissa. Yli 80 elokuvaroolia tekevät hänestä yhden ahkerimmista suomalaisista näyttelijöistä. Hän esiintyi etupäässä Suomen Filmiteollisuuden tuottamissa elokuvissa. Hän oli muun muassa yksi Matti Kassilan, Ville Salmisen ja Edvin Laineen luottonäyttelijöistä, ja hän esitti niin koomisia kuin vakaviakin rooleja. 
Lehesmaan menestysrooleja näyttämöllä olivat muun muassa "Nummisuutarien" Esko ja "Othellon" Jago, ja tunnetuimmat valkokangasroolit nähtiin elokuvissa "Mikä yö" (Majuri Hector) (1945), "Pitkäjärveläiset" (Sotamies Modig) (1951), "Valkoinen peura" (Tsalkku-Nilla) (1952), "Viisi vekkulia" (Professori Sinimaa) (1956) ja "Taas tapaamme Suomisen perheen" (Volmar-vaari) (1959).
Lehesmaa muistetaan myös elokuvista "Ryysyrannan Jooseppi" (1955) ja "Komisario Palmun erehdys" (1960) sekä Aarne Tarkaksen 1960-luvun alun seurapiirikomedioista ja monista pikkurooleista "Pekka Puupää" -elokuvissa. Lehesmaan viimeiseksi rooliksi jäi pieni viestintuojan rooli Edvin Laineen suurtyössä "Täällä Pohjantähden alla" (1968). 
Lehesmaalle myönnettiin vuonna 1953 Pro Finlandia -mitali. 
Arvo Lehesmaan puoliso oli vuodesta 1926 näyttelijä Aino-Inkeri Notkola. Lehesmaa on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteyshautaan Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Khaemwase

Prinssi Khaemwase oli Egyptin faaraon Ramses II:n neljäs ja parhaiten tunnettu poika, jonka hän sai Isetnofretin kanssa.
Hänellä oli kruununprinssin asema isänsä 50–55 hallintovuotena ennen kuolemaansa. Hän myös palveli Ptahin ylipappina ja Memfisin kuvernöörinä. Hän entisöi useita aiempien kuninkaiden ja ylimysten patsaita kuten Sepseskafin, Sahuran ja Nyuserre Inin. Hän entisöi myös Unasin pyramidin Sakkarassa. Tämän takia häntä kutsutaan joskus ”ensimmäiseksi egyptologiksi”.
Myöhempinä aikoina Khaemwase on muistettu viisaana miehenä ja kuvattiin sankariksi useissa tarinoissa. Hänen uskotaan olevan haudattu Sakkaraan.
Siirtymätalous

Siirtymätalous eli transitiotalous on talous, joka on siirtymässä suunnitelmataloudesta markkinatalouteen. Siirtymätaloudet vähentävät talouden säätelyä ja käyvät läpi talouden osa-alueiden liberalisoinnin. Olennaisin muutos on, että hintojen annetaan määräytyä markkinoilla kysynnän ja tarjonnan mukaan. Lisäksi yleensä alennetaan tuontitulleja, yksityistetään valtion hallitsemia yrityksiä ja pyritään luomaan rahoitusmarkkinat. Muutokset johtavat usein tulojen ja varallisuuden epätasa-arvon lisääntymiseen, korkeaan inflaatioon ja bruttokansantuotteen laskuun ainakin lyhyellä aikavälillä. Yleisimmin termiä siirtymätalous käytetään entistä Itä-Euroopan kommunistimaista. 
Baltian maat.
Baltian maiden nopea siirtyminen Neuvostoliiton aikaisesta komentotaloudesta markkinatalouteen saattoi monet väestöryhmät huonoon asemaan 1990-luvun alussa. Varsinkin eläkeläisten taloustilanne heikkeni, koska uusilla tasavalloilla ei ollut varaa korottaa eläkkeitä vastaamaan markkinatalouden myötä kohonneita elinkustannuksia. Pohjakosketus Baltian maiden talouksissa koettiin vuonna 1993, jolloin Viron bruttokansantuote kutistui 9 prosenttia, Latvian 14,9 prosenttia ja Liettuan 16,2 prosenttia. Inflaatio oli tuona vuonna Virossa 90 prosenttia, Latviassa 109 prosenttia ja Liettuassa 410 prosenttia. Vapaa markkinatalous vaikutti suunnitelmatalouteen tottuneista balteista kaiken kaikkiaan kaoottiselta, mikä johti yleisen järjestyksen heikkenemiseen. Järjestäytynyt rikollisuus lisääntyi, ja suunnitelmataloudelle tyypillinen korruptio rehotti.
Markkinatalouden perusta Baltian maissa oli omaisuuden yksityistäminen. Asuntoja ja yrityksiä yksityistettiin kansalaisen työuran pituuden perusteella myönnettyjen investointikuponkien avulla, ja neuvostohallinnon pakkolunastamia kiinteistöjä palautettiin niiden alkuperäisille omistajille. Omaisuuden palauttaminen oli monimutkainen ja yhteiskunnallisia jakolinjoja synnyttänyt prosessi, ja omaisuusriidat saattoivat jatkua pitkään selvittämättöminä. Eläkeläisten tavoin taloudellisen siirtymän uhreja olivat maaseudun työttömät ja alityöllistetyt, joilta puuttuivat aloitekyky ja pääoma. Yrittäjät, jotka halusivat aloittaa nykyaikaisen maataloustuotannon, joko ostivat tai vuokrasivat maa-alueensa. 1990-luvun jälkipuoliskolla Baltian maista tuli talousuudistusten ansiosta houkuttelevia kohteita suorille ulkomaisille sijoituksille. Viro toimi edelläkävijänä siirtymällä vapaakauppaan ja tekemällä radikaaleja veroratkaisuja. Julkinen infrastruktuuri yksityistettiin Baltian maissa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa, mikä synnytti paljon poliittisia kiistoja ja skandaaleja.
Talouskasvu kiihtyi Baltian maissa 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, ja ne nousivat EU:n nopeimmin kasvavaksi alueeksi. Vuosina 2003–2007 bruttokansantuotteen vuosittainen 7–11 prosentin kasvu Baltian maissa sijoitti ne maailman parhaiten suoriutuneiden talouksien joukkoon. Voimakas kasvu johtui suurimmaksi osaksi kotimaisesta kulutuksesta ja asuntorakentamisen noususuhdanteesta.
Siirtymätalouksia.
Kansainvälinen valuuttarahasto arvioi vuonna 2000 seuraavat maat siirtymätalouksiksi
Linda Moes

Linda Moes (s. 24. syyskuuta 1971 Veendam, Groningen) on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1988. 
Siellä hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksitoista (ajalla 1.11,87) ja 200 metrin selkäuinnissa yhdenneksitoista (ajalla 2.20,83). Moes ui myös rintauintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, yhdessä Jolanda de Roverin (selkäuinti), Conny van Bentumin (perhosuinti), ja Karin Brienessen (vapaauinti) kanssa. He sijoittuivat viidensiksi, ajalla 4.12,19.
Neljä vuotta myöhemmin, hieman ennen kesäolympialaisia 1992 Moes luovutti kisapaikkansa Alankomaiden joukkueessa. Kira Bulten korvasi hänet 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Mundus

Mundus (, k. 536) oli bysanttilainen sotapäällikkö keisari Justinianus I:n aikana.
Mundus oli ilmeisesti sukujuuriltaan hunni. Vuonna 530 Hänet nimitettiin Illyrian ja Tonavan magister militumiksi eli joukkojen komentajaksi. Hän pysäytti slaavien ja bulgaarien työntymisen Balkanille, ja vuonna 531 hän taisteli Belisariuksen rinnalla sassanideja vastaan.
Mundus oli Konstantinopolissa vuonna 532 Nika-kapinan aikoihin. Hän pysyi uskollisena Justinianukselle, ja keisari määräsi Belisariuksen ja Munduksen kukistamaan kapinan. Kapinan kukistuttua Belisarius ja Mundus kokosivat kapinalliset Hippodoromiin, jossa heistä teloitettiin mahdollisesti jopa 30 000. Myös kapinalliset senaattorit teloitettiin.
Vuonna 535 Mundus johti joukkonsa Dalmatiaan ostrogootteja vastaan. Hän kuoli taistelussa seuraavana vuonna.
Koirat

Koirat ("Canis") on koiraeläinten heimoon kuuluva suku. Suku on varsin vanha, se on ollut olemassa mioseenikaudelta lähtien. Siihen luetaan nykyään kuuluvaksi viisi lajia alalajeineen, vaikkakaan eri lajien luokittelusta ei olla aivan yksimielisiä. Lajien geenit ovat lähes identtiset. Lisäksi kaikki "Canis"-suvun lajit pystyvät lisääntymään keskenään, ja syntyneet risteymät ovat myös lisääntymiskykyisiä. Esimerkiksi punasusi ja dingo on toisinaan luokiteltu omiksi lajeikseen.
Juovasakaali ja vaippasakaali on perinteisesti luettu koirien sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella ne ovat kaukaisempaa sukua, ja ne onkin alettu lukea yhdessä uuteen "Lupulella"-sukuun.
Luokittelu.
Evoluutio.
Caniformia ja Feliformia alkoivat kehittyä erilleen noin 43 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisiä kettuja muistuttanut "Leptocyon" suku kehittyi noin 34 miljoonaa vuotta sitten, siitä kehittyivät muun muassa ketut ("Vulpes"). Sukuun "Canis" luetteva "Canis ferox" kehittyi "Eycyon davisista" noin 5 miljoonaa vuotta sitten plioseenikaudella. Samalla alueella noin 3,5 miljoonaa vuotta sitten eli susimainen "Canis lepophagus".
Lajit.
Mammal Diversity Database -luokittelun mukaan koiria on kahdeksan lajia:
Fylogenia.
Koepfli et al (2015):
Korvuan rautatieasema

Korvuan rautatieasema () on entinen rautatieasema Suomen rataverkolla Metsäkylässä Taivalkosken kunnassa Koillismaalla. Se sijaitsee liikenteeltä suljetulla Pesiökylän ja Taivalkosken asemien välisellä rataosuudella, noin 27 kilometriä etelään Taivalkoskelta ja noin 54 kilometriä pohjoiseen Pesiökylästä. Liikennepaikka on nimetty kymmenen kilometrin päässä idässä olevan Korvuan kylän ja Korvuanjärven mukaan.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle vuoden 1959 lopulla. Miehitys liikennepaikalla loppui 1967 ja henkilöliikenne lakkautettiin muun radan kanssa 23. toukokuuta 1982. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 9. tammikuuta 2005, käytännössä liikennepaikka on ollut lakkautettuna 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus suljettiin liikenteeltä liikennöintikelvottomana. Ratapiha kiskoineen on edelleen jäljellä. Vuonna 1958 rakennettu laiturirakennus siirtyi yksityisomistukseen 1989. Rakennusta muutettiin ja remontoitiin vuonna 2002.
Jo puretun saksalaisten rakentaman kapearaiteisen Hyrynsalmen–Kuusamon kenttäradan linjaus seurasi keskeneräisen Taivalkosken radan linjausta aina Korvuan asemalle saakka. Korvualta kenttäradan linjaus kääntyi kohti koillista ja Kuusamoa, kun taas valtion rataverkon leveäraiteinen rataosuus johtaa pohjoisluoteeseen.
Raskasta joulua (vuoden 2004 albumi)

Raskasta joulua on vuonna 2004 julkaistu T2 Productionsin tuottama kokoelma joululauluja. Se on samannimisen projektin ensimmäinen julkaisu ja saanut sittemmin jatkoa useista levyistä. Levyä on myyty marraskuuhun 2016 mennessä yli 18 000 kappaletta, mikä oikeuttaa kultalevyyn.
Joululauluista on sovitettu levyille tavallista ”raskaammat” versiot. Levyillä esiintyy tunnettuja suomalaisia metallilaulajia, kuten Marco Hietala, Machine Menin Antony Parviainen ja Taage Laiho.
Vuoden 2004 levyllä soittivat Erkka Korhonen (kitara, taustalaulu, basso), Janne Parviainen (rummut), Lauri Porra (basso), Kari Tornack (piano, syntetisaattori) ja Tero Kostermaa (koskettimet, ohjelmointi).