tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna Ternheim

Anna Alexandra Ternheim (s. 31. toukokuuta 1978 Sollentuna, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, joka esittää laulunsa englanniksi. Ternheimiltä on ilmestynyt kaksi pitkäsoittoa. Molemmista on julkaistu myös kahden CD:n versiot, joissa jälkimmäisellä levyllä on akustisia versioita kappaleista. Ternheim on palkittu Ruotsin Grammis-gaalassa vuoden 2004 tulokasartistina ja vuoden 2006 parhaana naispuolisena pop-artistina sekä sanoittajana.
Tammikuussa 2025 Ternheim julkaisi ensimmäisen ruotsinkielisen albuminsa "Psalmer Från Sjunde Himlen".
Ura.
Anna Ternheimin musiikkiharrastus alkoi klassisen kitaran soitosta. Häntä ei kuitenkaan kiinnostanut valmiista nuoteista soittaminen, vaan hän jo ensimmäisen oppitunnin jälkeen aloitti itse säveltämisen. Ternheim perusti ensimmäisen yhtyeensä 17-vuotiaana Yhdysvalloissa viettämänsä vuoden aikana. Tämän jälkeen hän kirjoitteli pitkään lauluja lähinnä vapaa-ajallaan.
Monet esikoislevy "Somebody Outsiden" lauluista Ternheim oli tehnyt jo nuorena – esimerkiksi levyn nimikkoraidan hän kirjoitti jo 15-vuotiaana. Levyn julkaisun jälkeen Ternheim on keikkaillut runsaasti ja käynyt mm. Helsingissä esiintymässä Kentin lämmittelijänä vuonna 2005. Toinen pitkäsoitto "Separation Road" julkaistiin Ruotsissa syksyllä 2006 ja alkuvuodesta 2007 suuressa osassa manner-Eurooppaa.
Fallen Sword

Fallen Sword on fantasia-aiheinen massiivinen nettiroolipeli. Peliä pelataan selaimella, ja se on englanninkielinen. Pelissä ei ole lajityypille tavanomaisesti mitään lopullista tavoitetta tai loppua, mutta pelissä on pieniä tehtäviä, joita pelaaja voi suorittaa.
Pelaaminen.
Pelissä pelaajalle näkyy ruudulla kartta, joka näyttää lähiruudut ja sen, missä ruudussa pelaaja on parhaillaan. Kartan yläpuolella on alueen nimi, joka kertoo, millä alueella pelaaja on. Kartan vieressä on sarakkeita, joissa näkyy, mitkä hirviöt ja muut kanssapelaajat ovat samassa ruudussa. Pelissä voi liikkua ylös, alas, vasemmalle tai oikealle menettäen kuntoansa yhdellä. Vinoittain liikuttaessa menettää taas kaksi pistettä kuntoaan. Kuntoa menettää myös taisteluissa hirviöiden tai muiden pelaajien kanssa. Kun kunto on lopussa, pelaaja ei voi enää liikkua eikä hyökätä kenenkään kimppuun.
Pelissä voi saada hahmolleen lisää tasoja tappamalla pelissä olevia hirviöitä. Jokaisesta hirviön taposta saa enemmän kokemuspisteitä, kun taas häviämällä menettää kokemuspisteitä. Kun kokemuspistetä on tarpeeksi, pelaajan taidot kehittyvät.
Mamenchisaurus

Mamenchisaurus (nimen merkitys: "Mamenchin lisko") oli suurikokoinen ja pitkäkaulainen, kasveja syönyt sauropodi. Se eli 155–145 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. "Mamenchisauruksen" fossiileja on löydetty Kiinasta.
Nimi.
"Mamenchisaurus" tarkoittaa "Mamenchin liskoa". Dinosaurus sai nimensä kiinalaisen kylän mukaan, josta sen fossiileja löydettiin.
Tuntomerkit.
"Mamenchisauruksen" pituus vaihteli lajeittain. Suurin laji oli "M. sinocanadorum", jonka pituus oli 35 metriä. Muut lajit olivat pienempiä, pituudeltaan 13–26 metriä.
"Mamenchisauruksella" oli erittäin pitkä kaula. Se oli yksi pisimmistä kaikista koskaan eläneistä eläimistä. Kaula saavutti pituutta jopa 11 metriä, joten se vei melkein puolet koko eläimen pituudesta. Kaulaa tuki 19 pitkää luuta, joten kaula pystyi liikkumaan vapaasti puolelta toiselle. Sen ansiosta eläimen oli helpompi kurotella kaulaansa. Näin pitkän kaulan on ajateltu mahdollistaneen "Mamenchisauruksen" lakaista kaulaansa laajan, kasvillisuutta sisältäneen alueen halki, minkä ansiosta sen ei tarvinnut kävellä jatkuvasti uusien alueiden etsimistä varten. Tämä tarkoittaa sitä, että kun "Mamenchisaurus" kerran saapui sopivalle alueelle, se saattoi varsin mahdollisesti syödä siellä usean tunnin ajan, ilman että sen täytyi tuhlata tarpeetonta energiaa.
"Mamenchisauruksen" kallo oli vähemmän suippo kuin "Brachiosauruksella", ja sen hartiat olivat matalammat ja pienemmät. Kaikki "Mamenchisauruksen" kaulan, ruumiin ja hännän nikamat olivat onttoja ja kevyitä. Jalat olivat melko tukevat. Tämä piti sen painopisteen matalana, mikä auttoi eläintä säilyttämään tasapainonsa.
Fossiilit.
"Mamenchisauruksen" fossiileja on löydetty Kiinasta. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu useiden yksilöiden jäänteitä, jotka ovat tosin yleensä osittaisia.
Erään toisen "Mamenchisauruksen" löytäminen vuonna 2001 salli tarkempien rekonstruktioiden tekemisen dinosauruksesta. Yksi oli hännänpää, jossa nikamat olivat lujatekoisempia ja niissä oli pidemmät neuraalihaarakkeet. Tästä ajatellaan, että hännänpää oli muokkautunut aseeksi, niin kuin joillakin muilla aasialaisilla sauropodeilla, kuten "Shunosauruksella". Asetta saatettiin käyttää kahden koiraan välisessä hallitsemiskilpailussa, mutta myös hyökkäävän saalistajan torjumiseen.
Ravinto.
Kuten muut sauropodit, "Mamenchisaurus" oli kasvinsyöjä. Sen lusikan muotoiset hampaat eivät olleet ruuan pureskelua varten, mutta niitä käytettiin haravan tapaan lehtien riipimiseen kasveista. "Mamenchisaurus" nieli ne sen valtavaan, kammionkaltaiseen mahaansa. Kuten kaikkien kasvinsyöjien, "Mamenchisauruksen" oli syötävä jatkuvasti saadakseen tarpeeksi ravintoa massiivisen ruumiinsa ravitsemiseen.
Taluskylä

Taluskylä on noin 350 asukkaan kylä Alavieskan kunnassa. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometrin päästä kunnan keskustaajamasta pohjoiseen yhdystien 7840 varressa. 
Kylällä toimii 1970-luvun puolivälissä perustettu kyläyhdistys ja muutamia yrityksiä. Taluskylässä toimi oma peruskoulu kevääseen 2009 asti. Linnakallion matkailuyrityksessä on kaksi kirkkoa. Kylän länsipuolella toimii Kytölän tuulivoimapuisto.
Allan Hendry

Allan Hendry (s. 1950) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja ufotutkija. Ufohistorioitsija Jerome Clark pitää häntä yhtenä taitavimmista ufotutkijoista. Allan Hendryn vaimo Elaine Hendry on fyysikko ja ufotutkija. Vuonna 1972 tähtitieteilijäksi valmistunut Hendry liittyi Hynekin ufotutkimusryhmään CUFOS:iin, joka etsi avomielistä ufotutkijaa, joka ei ollut ufouskovainen tai ufojen vastustaja, "debunker". Hendry tutki 1970-luvulla tuhat ufotapausta. Hendry ei halunnut spekuloida tunnistamattomien tapausten alkuperästä, ja sen takia jotkut ufotutkijat pitivät häntä "kaappiskeptikkona".
Mutta samaan aikaan skeptikot jotka arvostivat Hendryn tieteellistä kurinalaisuutta, arvostelivat Hendryn väitettä jonka mukaan muutamat ufotapaukset jäisivät tunnistamattomiksi. Hendryn pääteos oli "The UFO Handbook" joka oli tarkoitettu opaskirjaksi ufotutkijoille. Kirjaa ylisti ufojen kiivas vastustaja, ankara skeptikko Philip J. Klass, yhdeksi parhaimmista ufokirjoista. 1980-luvulla CUFOS:n ajauduttua rahavaikeuksiin Hendry jätti järjestön.
Parmiinit

Parmiinit on kahden asumattoman saaren, luotojen ja karikkojen muodostama ketju Kraaselin saaren länsikärjen edustalla Oulun kaupungissa Perämerellä. Karikkojen ja luotojen ketjun pituus on noin 1,2 kilometriä. Ketju alkaa Kraaselin etelärannalta ja jatkuu sen länsikärjen ohitse kohti länsilounasta.
Parmiinit sekä Kraaseli ovat suojelualuetta. Parmiinit ovat rauhoitusaluetta, ja sellaisena maihinnousukiellossa lintujen pesimäaikaan 15. toukokuuta – 31. heinäkuuta välisenä aikana.
Parmiinien suurin saari sijaitsee Kraaselin länsikärjen länsipuolella. Se on pääasiassa lehtimetsän ja -pensaikon peittämä, eikä siellä ole rakennuksia. Sen länsipuolella sijaitsee ketjun toinen varsinainen saari, joka myös on lehtimetsän peittämä. Parmiinien länsipäässä sijaitsee puolen kilometrin mittainen karikko, jota ympäröi pitkulainen matalikko. Matalikon pohjois- ja eteläreunalla merenpohja putoaa nopeasti yli seitsemän metrin syvyyteen.
Akio

Akio on saari Oulun kaupungin Varjakassa Perämerellä Kempeleenlahden suulta länteen. Saari sijaitsee lähes kiinni mantereessa Akionlahden suulla. Mannermaasta saarta erottavat sen itä- ja länsipuolella kapeat salmet, joita pitkin Akionlahti on yhteydessä Perämereen. Saaren rannat pohjoisrantaa lukuun ottamatta kuuluvat Akionlahden luonnonsuojelualueeseen.
Saarella on lintutorni, ja sinne johtaa tie Varjakan satamasta.
Akionlahti

Akionlahti on lahti Perämerellä ja luonnonsuojelualue Oulun Varjakassa. Maannousun myötä lahti on lähes kokonaan kuroutunut erilleen Perämerestä. Lahti on yhteydessä Perämereen Akion saaren molemmin puolin sijaitsevien kapeiden salmien kautta.
Akionlahden luonnonsuojelualue perustettiin syksyllä 2003. Suojelualueen pinta-ala on 256 hehtaaria, ja siihen kuuluu myös lahtea ympäröiviä rantoja. 1. elokuuta 2005 alkaen lahdella on ollut voimassa myös vesilintujen metsästyskielto.
Sauropelta

Sauropelta (nimen merkitys: "kilpilisko") oli panssariselkiin kuulunut, kasveja syönyt nodosauri. Sen fossiileja on löydetty Wyomingista ja Montanasta, Yhdysvalloista. "Sauropelta" on yksi parhaiten tunnettuja nodosaureja. "Sauropelta" eli 120–110 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella.
Tuntomerkit.
Koko.
"Sauropeltan" pituus oli noin viisi metriä.
Panssari.
"Sauropeltan" panssari koostui suuresta määrästä luulevyjä, joiden koko vaihteli suuresti kehon eri osissa. Suurimmat olivat kaulasta työntyneet valtavat piikit. Aikaisemmissa rekonstruktioissa piikkien ajateltiin kuuluneen yhdelle riville kaulan molemmilla puolilla. Uusissa tulkinnoissa piikit muodostavat kaksi yhdensuuntaista riviä kaulan molemmilla puolilla. Ylempi piikkirivi osoitti ylös- ja taaksepäin, kun taas alempi piikkirivi osoitti sivulle ja taaksepäin. Piikit muodostivat kaulalle poikkeuksellisen suojauksen.
"Sauropelta" oli suhteellisen hidas dinosaurus, jolloin panssari oli sille paras keino suojautua petojen hyökkäyksiltä. "Sauropeltan" kanssa saattoi elää "Deinonychus"-niminen saalistaja. Kaulasta ja osittain olkapäistä nousseet suuret piikit saattoivat tehdä "Deinonychukselle" uskomattoman vaikeaksi hypätä "Sauropeltan" selkään ja puukottaa sen kaulaa. Tämän taktiikan on ajateltu olleen dromaeosaurien suosiossa, ja se saattaa olla syy siihen, että "Sauropeltalle" kehittyi kaulan ympärille tällainen piikikäs suojaus.
Häntä.
"Sauropeltalla" oli poikkeuksellisen pitkä häntä, joka vei itse asiassa puolet koko dinosauruksen pituudesta. Häntää tuki jänteiden muodostama verkko, joka piti sen irrallaan maasta. On epävarmaa, pystyikö "Sauropelta" käyttämään häntäänsä hyökkäävien petojen iskemiseen.
Jalat.
Kuten muilla nodosaureilla, "Sauropeltan" etujalat olivat takajalkoja lyhyemmät. Tämä antoi sille asennon, jossa sen suu oli lähempänä maanpintaa. Tämä auttoi sitä elämään lyhyen kasvillisuuden laiduntajana.
Fossiililöydöt.
"Sauropeltan" fossiileja on löydetty Cloverlyn muodostelmasta, Wyomingin ja Montanan osavaltioista, Yhdysvalloista. Löydettyihin jäänteisiin kuuluu monia yksilöitä.
Elinympäristö ja ravinto.
"Sauropeltan" fossiilien löytöpaikkojen tutkiminen on osoittanut, että nämä osat Wyomingista ja Montanasta olivat matalalla ollutta kosteikkoa, joka oli väärällään jokia ja tulvatasankoja. "Sauropeltan" kapea suu ja lehden muotoiset hampaat viittaavat siihen, että se laidunsi valikoivasti matalakasvuisessa, pehmeässä kasvillisuudessa, jota alueella oli. Muita samasta muodostelmasta löydettyjä kasvinsyöjiä, joiden kanssa "Sauropelta" jakoi elinympäristön, olivat ornithopodit "Tenontosaurus" ja "Zephyrosaurus".
Reba McEntire

Reba Nell McEntire (s. 28. maaliskuuta 1955 McAlester, Oklahoma) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu kantrilaulaja ja näyttelijä. 
Ura.
Hän on julkaissut urallaan kolmisenkymmentä albumia, joita on myyty yli 80 miljoonaa kappaletta. Tämä tekee hänestä yhden kaikkien aikojen menestyneimmistä kantrilaulajista. Reba aloitti laulajanuransa 1970-luvun puolivälissä. 
Laulamisen lisäksi McEntire on myös näytellyt. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuoden 1990 elokuvassa "Väristyksiä". Vuonna 2001 hän näytteli Broadwaylla Irving Berlinin musikaalissa "Annie Get Your Gun". Vuosina 2001–2007 hän näytteli omassa, myös Suomessa esitetyssä tilannekomediasarjassa "Reba", jossa hän näytteli eronnutta yksinhuoltajaäitiä Reba Hartia. Se sai niin Emmy- kuin Golden Globe -ehdokkuuksia. Hän on saanut laulajanurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä.
McEntire on ollut kaksi kertaa naimisissa, mutta kumpikin avioliitto on päättynyt eroon. Hänellä on yksi lapsi, poika nimeltään Shelby.
Karkkilan rautatieasema

Karkkilan rautatieasema (, aiemmin paikkakunnan ruotsinkielisen kirjoitusasun mukaisesti Högforsin rautatieasema, lyh. Hgf, ) oli vuosina 1911–1967 käytössä ollut kapearaiteisen Hyvinkään–Karkkilan rautatien liikennepaikka Karkkilan keskustassa. Karkkila oli rautatien pääteliikennepaikka, matkaa Hyvinkäälle oli rautateitse 45 kilometriä.
Asema-alueen rakennukset rakennettiin alun perin Högforsin omistamalle Takkon tilan sekä Närön ja Anttilan tilojen maille. Asemalta erkani myös pistoraide Högforsin tehtaille.
Liikennepaikalla oli matkustajaliikennettä vuoteen 1961, jolloin rautatieyhtiö lakkautti kaiken henkilöliikenteen. Tavaraliikenne jatkui aina syksyyn 1967 saakka, jonka jälkeen yhtiö lakkautettiin ja rautatie purettiin. Myös Karkkilan asema-alueen kaikki rautatierakennukset purettiin. Nykyisin rautatiestä jäljellä ovat vain Högforsin tehtaille johtaneen pistoraiteen ylittäneen valtatien sillan pilarit.
Burnout Revenge

Burnout Revenge on Criterion Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 2005 julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin PlayStation 2:lle, Xboxille ja Xbox 360:lle. "Revenge" on "Burnout"-pelisarjan neljäs osa. 
Pelaaminen on samankaltaista kuin edellisessä osassa, "", muutamalla erolla: samaan suuntaan kulkevaan liikenteeseen (pakettiautoista pieniin henkilöautoihin) voi törmätä täysin huoletta sekä myöhemmin yksinpelissä pelaajalla on mahdollisuus räjäyttää autonsa ja saada sen avulla ns. kostettua vastustajille pelin nimensä mukaisesti. Samana vuonna julkaistiin kahdelle käsikonsolille suunnattu spin-off-versio nimellä "Burnout Legends". Toinen spin-off-osa, "Burnout Dominator", julkaistiin PlayStation 2:lle ja PlayStation Portablelle vuonna 2007. Pelisarjan seuraava virallinen osa, "Burnout Paradise", julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle sekä ensimmäistä kertaa Microsoft Windowsille vuonna 2008.
Kotakari (Oulunsalo)

Kotakari on saari Perämereen kuuluvalla Liminganlahdella. Saari sijaitsee rantamatalikolla lähellä Liminganlahden pohjoisrantaa Oulun kaupungissa. Lähin toinen saari on kaakossa sijaitseva Kammonkari.
Saaren kasvillisuutta hoidetaan niittämällä, ja tämän vuoksi kasvillisuudessa on nähtävillä selvä raja. Saarella kasvaa pääosin korkeaa pensaikkoa. Aiemmin saarta on käytetty myös lampaiden laitumena, mutta laiduntaminen on lopetettu, sillä lampaat pääsivät karkuun rantamatalikkoa pitkin mantereelle.
Kotakari on tärkeä lintujen pesimäalue, ja se on maihinnousukiellossa lintujen pesimäaikana 1. toukokuuta – 31. heinäkuuta välisenä aikana.
Aki Ryynänen

Aki Ryynänen (s. 27. toukokuuta 1983 Lieksa) on suomalainen televisio- ja näytelmäkäsikirjoittaja. Ryynänen aloitti kirjoittajan uransa Lieksan nuorisoteatterissa, jolle hän kirjoitti kolme näytelmää. Hän käsikirjoittaa "Salatut elämät" -televisiosarjaa MTV3:lle. Aki Ryynänen on käsikirjoittanut myös "Salatut elämät" -sarjasta irrotetun rinnakkaissarjan "Romeo &amp; Rafael Desperados" yhdessä "Salattujen elämien" tuottajan Marko Rauhalan kanssa. "Romeo &amp; Rafael Desperados" on ensimmäinen Suomessa nähtävä kokonaan pelkästään internetiin tuotettu sisarsarja. Ryynänen on myös kirjoittanut "Salatut elämät" -kirjan "Teinistä tähdeksi – Kuinka Sarasta tuli Peppi".
Suuri väittely

Suuri väittely (myös "Shapley–Curtis-debatti") oli merkittävä kierteistähtisumuiksi aikanaan luultujen kierteisgalaksien luonnetta ja havaittavan kaikkeuden kokoa koskeva väittely tähtitieteilijöiden Harlow Shapleyn ja Heber Curtisin välillä. Väittely käytiin 26. huhtikuuta 1920 Baird-auditoriossa Smithsonian-instituutin National Museum of Natural Historyssa. Tuolloin Maailmankaikkeuden laajenemista ei vielä tunnettu ja Albert Einsteinin teoria painovoimasta oli vasta vahvistettu havainnoilla.
Väittelyä voidaan pitää jatkona maakeskisen ja aurinkokeskisen maailmankuvan välillä käytyihin väittelyihin, sillä se siirsi Auringon ja lopulta koko Linnunradan pois kaikkeuden keskipisteestä.
Väittelyn keskeisin kysymys oli, olivatko kaukaiset tähtisumut verrattain pieniä ja osa omaa galaksiamme vai kokonaan erillisiä galakseja. Kumpikin tutkija esitti ensin teknisen esitelmän aiheesta "Kaikkeuden mittakaava", minkä jälkeen molemmat osallistuivat keskusteluun. Väittelyn jälkeen toukokuussa 1921 julkaistiin tulokset.
Shapleyn mukaan Linnunrata on koko kaikkeus. Hän uskoi, että Andromeda ja muut galaksit ovat vain Linnunradan osia. Hän saattoi perustaa väitteensä siihen, että jos Andromeda ei olisi osa Linnunrataa, silloin sen etäisyys Maasta tulisi olla luokkaa 108 valovuotta, jota useimmat tähtitieteilijät eivät hyväksyneet. Tunnustettu tähtitieteilijä Adriaan van Maanen esitti Shapleyn väitteitä tukevia todisteita, joiden mukaan hän oli havainnoinut Tuulimyllygalaksin pyörivän. Mikäli kyseessä todella oli kaukainen galaksi ja silti sen pyöriminen pystyttiin havaitsemaan, se ylitti selvästi universaalin nopeusrajoituksen eli valonnopeuden.
Curtisin mukaan Andromeda ja muut galaksit ovat erillisiä Linnunradan ulkopuolisia galakseja. Hän osoitti, että Andromedassa on enemmän supernovia kuin Linnunradassa. Jos Andromeda olisi vain Linnunradan osa, miksi siihen olisi keskittynyt muita alueita enemmän supernovia. Andromedan avaruudellinen ja ajallinen erillisyys Linnunradasta ratkaisi ongelman, sillä Andromeda voisi olla Linnunrataa supernovapitoisemmassa vaiheessa.
Curtis oli oikeassa, että kierteisgalaksit ovat eri galakseja kuin omamme. Shapley oli oikeassa, että galaksimme on suurempi kuin Curtis väitti. Shapley oli myös oikeassa, että oma Aurinkomme sijaitsee reunamilla eikä keskiössä. Shapley oli väärässä väittäessään eräiden tähtijoukkojen kuuluvan Linnunrataan ja Curtis oli väärässä väittäessään Auringon sijaitsevan lähellä Linnunradan ydintä. Väittely jäi vähäiselle huomiolle aikanaan, ja Edwin Hubble teki siitä kuuluisan myöhemmin.
Myöhemmin selvisi, että van Maanenin havainnot olivat virheelliset. Tuulimyllygalaksin pyörimistä ei voi havaita ihmisen tavallisen eliniän aikana. Nykyisin tiedetään, että Linnunrata on vain yksi tuhansista miljardeista havaittavan kaikkeuden galakseista.
Levellandin ufotapaus

Levellandin ufotapaus on yöllä 2.–3. marraskuuta 1957 Levellandissa Luoteis-Texasissa tapahtunut ufohavaintojen sarja, jossa maantiellä ollut pitkä hohtava esine näkyi monessa paikassa maantiellä. Se aiheutti moottoreiden ja valojen sammumisia. Tapaus liittyi Yhdysvaltain marraskuun ufoaaltoon.
Raporttien sarja.
Illalla 2. marraskuuta kaksi maahan muuttanutta maatilatyöläistä, Pedro Saucedo ja Joe Salaz ilmoittivat Levellandin poliisille ufosta. He olivat nähneet 6 km Levellandista länteen sinisen välähdyksen tai valon tien lähellä. Auton moottori sammui, rakettimainen esine nousi ylöspäin lähestyen kuorma-autoa. Saucedo hyppäsi pois autosta ja syöksyi peloissaan likaiseen ojaan. Joe ei uskaltanut nousta kuorma-autosta. Ilmiö ylitti kuorma-auton kovaa meteliä pitäen tuulenpuuskan saattelemana. Kuului ukkosen ääni, kuorma-auto vapisi , ja Saucedo tunsi voimakkaan kuumuuden. Kun ilmiö meni ohi, valot ja moottori toimivat taas normaalisti. Poliisi ei uskonut tarinaa, piti huijauksena. Tuntia myöhemmin motoristi Jum Wheeler ilmoitti, että noin 60 metrin mittainen kirkas munan muotoinen esine oli tiellä, 6 km itään Levellandista. Tässäkin tapauksessa auton valot ja moottori sammuivat ilmiön aikana. 
Levellandin sheriffin toimisto sai kello 22.50–1.15 välisenä aikana yhteensä 15 ilmoitusta maantiellä olevasta kirkkaasta esineestä. Havaitsijat kuvailivat esineen 30–60 metriä pitkäksi. Havaitsijat kuvailivat vaikutuksia autoihinsa sekä yhdessä ilmoituksista kahteen leikkuupuimuriin. Niiden moottorit ja valot sammuivat tai lakkoilivat. Kohteen poistuttua toiminta palautui normaaliksi.. Kohde kuvailtiin hohtavaksi ja sen nähtiin laskeutuvan pystysuoraan maantielle ja muuttavan väriään nousun ja laskun aikana. Sekä eräs tutkimaan lähteneistä poliisipartioista että eräät silminnäkijät kuvailivat lentävän valaisevan kohteen. Ilmoitukset tulivat Levellandin kaupungin ympäristöstä toisistaan riippumatta varsin laajalta alueelta ja kuvaukset, yhteensä 15, olivat samankaltaisia. Varmuutta siitä oliko kyseessä yksi ainoa paikkaa vaihtanut kohde vai useita kohteita ei saatu vaikka jotkut ilmoituksista viittasivat edelliseen vaihtoehtoon. Tapaus on yksi Hynekin luokituksen toisen asteen lähituntuman tyyppiesimerkeistä.
Samankaltaisia havaintoja Levellandin lähialueilta.
2. marraskuuta tehtiin Texasin Amarillon lennonjohtotornista ufohavainto. Canadienissa havaittiin samankaltainen laskeutunut esine kuin Levellandissa. Abilenessa ja White Sandsissa raportoitiin kolme laskeutumista 3. päivä marraskuuta. Lisäksi molempina päivinä tehtiin havaintoja lentävistä kohteista Uuden Meksikon Clovisissa ja Teksasin Midlandissa.
Yhdysvaltain ilmavoimien Blue Book selitti Levellandin havainnot pallosalamaksi.
Japanilaiset

Japanilaiset () ovat itäaasialainen kansa, joka muodostaa Japanin suurimman etnisen ryhmän. He puhuvat japanin kieltä. Maailmassa on nykyisin noin 130 miljoonaa japanilaista, joista suurin osa, noin 127 miljoonaa, asuu Japanissa. Seuraavaksi suurimmat japanilaisryhmät ovat brasilianjapanilaiset ja amerikanjapanilaiset.
Alkuperä.
Japanilaisten alkuperä on edelleen tuntematon, ja siitä on olemassa kolme ristiriitaista teoriaa. Kahden ensimmäisen teorian mukaan japanilaisten esi-isät saapuivat Japanin saaristoon Korean niemimaalta noin 2 400 vuotta sitten ja joko korvasivat jōmonilaista metsästäjä-keräilijäkulttuuria harjoittaneet alkuperäisasukkaat tai sekoittuivat heihin. Kolmannen teorian mukaan japanilaiset kehittyivät jōmonilaisista, joiden esi-isät tulivat Japaniin noin 30 000 vuotta sitten ja omaksuivat paljon myöhemmin maatalouden Korean alueelta. Jälkimmäinen teoria on Japanissa edelleen suosittu, ja moni paikallinen antropologi kannattaa sitä. Ennen toista maailmansotaa japanilaisten oli lisäksi pakollista uskoa Japanin keisariperheen jumalaiseen alkuperään ja siihen liittyvään mytologiaan. Länsimaiset antropologit pitävät japanilaisten alkuperäisteoriaa kuitenkin epäuskottavana, koska japanilaiset näyttävät erilaisilta kuin ainuja muistuttaneet jōmonilaiset ja koska maatalouden saapumiseen on lähes aina liittynyt myös metsästäjä-keräilijäpopulaatioiden syrjäyttäminen. Toisaalta japanin ja korean kielet ovat hyvin erilaisia, ja niiden on arveltu erkaantuneen toisistaan jo vähintään 4 000 vuotta sitten, siis kauan ennen siirtolaisten tuloa Japaniin.
Kultuuri.
Japanilaisten perinteinen uskonto on šintolaisuus, vaikka nykyään monet japanilaiset ovat myös buddhalaisia. Kiinalaisella kulttuurilla ja sitä kautta kungfutselaisuudella on ollut merkittävä vaikutus japanilaisten arvoihin, moraaliin ja kulttuuriin.
Kilgore Trout

Kilgore Trout (1907–1981) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy useissa Kurt Vonnegutin romaaneissa. Vonnegutin mukaan Troutissa on piirteitä hänestä itsestään. Vaikkakin nimen on väitetty viittaavan Theodore Sturgeoniin, jonka nimestä olisi tehty sanaleikki (Sturgeon on sampi, Trout taas taimen), Vonnegut on todennut Kilgoren olevan hänen ”alter egonsa” ja ”joku joka hän joskus oli”.
Trout kuvataan epäonnistuneena science fiction -kirjailijana, joka enimmäkseen kirjoittaa täytemateriaalia pornolehdille. Joissakin kirjoissa hänellä on aktiivinen rooli, toisissa hän toimii päähenkilön katalysaattorina.
Romaanissaan "Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater" Kurt Vonnegut kuvaa Troutin kirjojensa takakannessa vanhaksi mieheksi, jolla oli musta täysparta ja joka näytti pelästyneeltä ikääntyvältä Jeesukselta, jonka ristiinnaulitsemistuomio oli lievennetty elinkautiseksi vankeudeksi. Romaanissa "Mestarien aamiainen" Vonnegut mainitsee, että Trout kirjoitti eläessään 209 romaania, joista viimeinen jäi kesken, ja että hän sai lääketieteen Nobelin palkinnon vuonna 1979.
Kirjallisuusmainintojen lisäksi Philip José Farmer julkaisi vuonna 1975 Troutin nimellä Vonnegutin teoksissa mainitun romaanin "Venus simpukankuorella". Se on ilmestynyt englanninkielisellä nimellä "Venus on the Half-Shell" eikä sitä ole käännetty suomeksi. Lisäksi Troutin hahmo esiintyy elokuvassa "Breakfast of Champions" (1999) .
Nadine Kleinert

Nadine Kleinert (ent. Kleinert-Schmitt, s. 20. lokakuuta 1975 Magdeburg, Itä-Saksa) on saksalainen kuulantyöntäjä.
Kleinert kilpaili 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa, joissa hän sijoittui kahdenneksitoista tuloksella 14,10. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten EM-hopeaa ja 1994 työnsi Lissabonin nuorten MM-kisoissa kuudenneksi tuloksella 16,70. Hän sijoittui viidenneksi Tukholman EM-hallikisoissa 1996 ja voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1997. Samana vuonna hän oli Ateenan MM-kisoissa seitsemäs työnnettyään 18,42. Vuonna 1998 Kleinert sijoittui viidenneksi Valencian sisäratojen EM-kilpailuissa sekä kuudenneksi Budapestin EM-kisoissa ja yleisurheilun maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Maebashin sisäratojen MM-kisoissa työnnettyään 18,51, toinen Euroopan cupissa, työnsi hopealle Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa tuloksella 19,61 ja voitti GP-finaalin. Gentin sisäratojen EM-kilpailuissa 2000 hän sai hopeaa tuloksella 19,23. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli kahdeksas.
Kleinert työnsi 2001 neljänneksi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa, voitti Euroopan cupin superliigan ja sijoittui toiseksi Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa tuloksella 19,86. Seuraavana vuonna hän oli Münchenin EM-kisoissa kuudes. 2003 hän jäi Birminghamin MM-hallikilpailuissa karsinnassa ilman tulosta, sijoittui Pariisin MM-kisoissa seitsemänneksi ja kuudenneksi. Kleinert oli 2004 Euroopan sisäratojen cupissa toinen ja voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän työnsi kolmanneksi Euroopan cupissa, voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa tuloksella 19,55 ja sijoittui neljänneksi .
Kleinert sijoittui 2005 Euroopan cupissa toiseksi. Hän oli samana vuonna Helsingin MM-kisoissa viides ja kauden lopussa kuudes. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja työnsi Euroopan talviheittocupissa kolmanneksi. Hän oli myöhemmin samana vuonna kuudes sekä Göteborgin EM-kisoissa että . Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi Osakan MM-kilpailuissa ja . Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli seitsemäs ja saman vuoden toinen. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kuulakilpailun. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 20,20 m ja oli myöhemmin syksyllä neljäs . Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui viidenneksi ja saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa seitsemänneksi. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2011 ja sijoittui saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli viides tuloksella 19,29. Euroopan talviheittocupissa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 tuloksella 19,18.
Kleinert on voittanut Saksan mestaruuden kuulantyönnössä ulkoradoilla vuosina 1998, 2000, 2001, 2005, 2008, 2010 ja 2012 sekä sisäradoilla 1998–2001, 2004, 2010 ja 2012.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähteet: IAAF, Tilastopaja
Brides of Destruction

Brides of Destruction on hard rock -superyhtye, jonka perustivat vuonna 2002 Mötley Crüe -yhtyeessä soittava Nikki Sixx, L.A. Guns -yhtyeessä soittava Tracii Guns, rumpali Kris Kohls ja laulaja London LeGrand. Yhtye on tehnyt kaksi albumia, joista kuuluisampi on "Here Come the Brides". Sixx jätti yhtyeen tammikuussa 2005 ja Guns vuotta myöhemmin, tammikuussa 2006. Sixxin tilalle tuli kitaristi Ginger yhtyeestä The Wildhearts ja basisti Scott Sorry, joka kuitenkin pian korvattiin Jeremy Gunsilla.
Mütiilation

Mütiilation on taiteilijanimeä Meyhna'ch käyttäneen muusikon black metal -sooloprojekti, jossa on vuosien varrella soittanut muitakin muusikoita. Yhtye on perustettu vuonna 1991, ja se kuului Ranskan pahamaineiseen Lés Legions Noires -piiriin vuosien 1994 ja 1996 välillä. Meyhna'ch jatkaa edelleen musiikin tekemistä.
Historia.
Meyhna'ch, Dark Wizzard Of Silence ja basisti David perustivat Mütiilationin vuonna 1991. He nauhoittivat muutaman demon triona, kunnes David erosi yhtyeestä vuonna 1994. Syynä oli Mütiilationin liittyminen Les Légions Noiresiin. Tällöin Mütiilation julkaisi EP:n "Hail Sathanas We Are The Black Legions" kunnioittaen Les Légions Noires piiriä. Vähän sen jälkeen Dark Wizzard Of Silencen tilalle yhtyeeseen tuli Krissagrazabeth, joka toimi yhtyeessä julkaisuun "Vampires Of Black Imperial Blood" asti, jonka jälkeen hänkin erosi yhtyeestä eriävien näkökantojen takia. Hänen tilalleen tuli pian Mørdrëd. Vuonna 1996 Mütiilation erotettiin Les Légions Noires -piiristä kovien huumeiden käytön takia.
Vuonna 1999 Mütiilation julkaisi kokoelman nimeltä "Remains of a Ruined, Dead, Cursed Soul", joka sisälsi myös aiemmin julkaisemattomia kappaleita. Kokoelma lausui Meyhna'chin olevan kuollut modernin black metallin muoti-ilmiöiden takia, mutta kuitenkin vuonna 2001 Mütiilation julkaisi täyspitkän albumin "Black Millenium (Grimly Reborn)", jolla todettiin, että Meyhna'chia ei ole vielä haudattu. Tässä ajassa Mütiilationista oli muodostunut sooloprojekt,i ja Meyhna'ch käyttää vieläkin joissain julkaisuissa Les Légions Noires'n aikaisia symboleja.
Mütiilation on myös julkaissut näiden vaiheiden jälkeen kaksi täysipitkää albumia.
Meyhna'ch teki päätöksen lopettaa Mütiilation joulukuun 7. päivänä 2009.
Anastasía Kelesídou

Anastasía Kelesídou (, s. 28. marraskuuta 1972 Hampuri) on kreikkalainen entinen kiekonheittäjä.
Kelesídou osallistui ensimmäisiin arvokilpailuihinsa Göteborgin MM-kilpailuissa 1995, jolloin hän sijoittui kiekossa yhdenneksitoista tuloksella 58,96. Seuraavana vuonna hän karsiutui Atlantan olympialaisissa heitettyään 59,60. Vuonna 1997 hän voitti Välimeren kilpailut, mutta karsiutui Ateenan MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs Budapestin EM-kilpailuissa ja kuudes GP-finaalissa tuloksella 62,14.
Kelesídou voitti MM-hopeaa Sevillan MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 66,05. Hän voitti seuraavana vuonna olympiahopeaa Sydneyn olympialaisissa ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 pronssia. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 hän voitti pronssia. Kelesídou heitti Pariisin MM-kilpailuissa 2003 toiseksi tuloksella 67,14. Seuraavana vuonna hän uusi olympiahopeansa Ateenan olympialaisissa.
Kelesídou heitti uransa aikana seitsemän Kreikan-ennätystä.
Novodevitšin nunnaluostari

Novodevitšin nunnaluostari (, Богородице-Смоленский монастырь, "Bogoroditse-Smolenski monastyr") on Moskovan tunnetuimpia luostareita. Se on säilynyt lähes muuttumattomana 1600-luvulta asti.
Luostarin perusti 1520-luvulla suuriruhtinas Vasili III. Luostari on rakennettu Moskvajoen mutkaan, ja se muodosti heti tärkeän osan kaupungin puolustusrakenteita. Luostaria ympäröi korkea kivimuuri, jossa on kaksitoista tornia. Luostarialueen suurin kirkko on Smolenskin katedraali, jonka rakennus on vuodelta 1525, maalaukset 1500-luvulta ja ikonostaasi 1600-luvulta. 
Luostari on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2004.
Luostarin vieressä sijaitsee maailmanperintökohteeseen kuuluva Novodevitšin hautausmaa, joka on Moskovan arvostetuin hautausmaa.
Historiaa.
1500-luvun loppupuolella Iivana Julma lahjoitti luostarille joukon kyliä, joiden verotulot kartuttivat luostarin omaisuutta. Luostari on toiminut turvapaikkana monille kuninkaallisen perheen ja pajareiden naisille. Esimerkiksi Boris Godunovin sisar Irina Fjodorovna Godunova eli tässä luostarissa. 
Samaten Pietari Suuren sisarpuoli tsarevna Sofia Aleksejevna joutui asumaan aluksi arestissa ja myöhemmin ankarimman kilvoituslajin nunnaksi pakotettuna juuri Novodevitšin luostarissa sen jälkeen, kun hänen streltsien avulla toimeenpanemansa vallankaappausyritys oli kukistettu vuonna 1689. 
Vuonna 1812 Napoleon yritti räjäyttää luostarin, mutta neuvokkaat nunnat estivät teon. Leo Tolstoi luisteli mielellään luostarin luistinradalla, ja kuvaa sitä kahdessa pääteoksessaan "Sota ja rauha" sekä "Anna Karenina".
Neuvostoliiton aikana luostari oli suljettuna vain kaksikymmentä vuotta. Se avattiin oppilaitoksena vuonna 1945, ja katedraali palautettiin kirkolliseen käyttöön. Luostari on ollut metropoliitan asuntona vuodesta 1980. Nunnat palasivat luostariin vuonna 1994.
John Negroponte

John Dimitri Negroponte (s. 21. heinäkuuta 1939 Lontoo) on yhdysvaltalainen diplomaatti ja entinen tiedustelupalvelun johtaja.
Negroponte syntyi Lontoossa Dimitri John ja Catherine Coumantaros Negropontelle. Hänen isänsä oli kreikkalainen laivanvarustamagnaatti. Negroponte varttui Lontoossa, Sveitsissä ja New Yorkissa ja kävi Phillips Exeter Academya ja valmistui Yalesta 1960.
Hän palveli kahdeksassa ulkoministeriön tehtävässä Aasiassa, Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa sekä piti tehtäviä sisäministeriössä ja valkoisessa talossa. Hän oli diplomaattina Vietnamissa vuosina 1964–1968 ja vuodesta 1972 ulkoministeri Henry Kissingerin avustajana Pariisin rauhanneuvotteluissa. Vuonna 1981 hänet nimitettiin lähettilääksi Hondurasiin, jossa Yhdysvallat tuki tuolloin naapurimaa Nicaraguan hallitusta vastaan taistelevia contra-sissejä ja El Salvadorin hallitusta sen taistelussa FMLN:ta vastaan.
1980-luvulla hän oli ulkoministeri Colin Powellin varamiehenä kansallisessa turvallisuusneuvostossa. Vuosina 1985–1987 hän oli sisäministeriössä vastuussa meristä ja kansainvälisistä ympäristöasioista. Presidentti Reaganin kansallisen turvallisuuden varaneuvonantajana hän oli mukana kampanjassa poistaa Manuel Noriega vallasta Panamassa. Tämän jälkeen hän oli lähettiläänä Meksikossa 1989–1993 ja Filippiineillä 1993–1996. Vuonna 1997 presidentti George W. Bush nimitti hänet lähettilääksi Yhdistyneisiin kansakuntiin. Hän oli oleellisessa asemassa saadessaan turvallisuusneuvoston hyväksymään päätös vaatia Saddam Husseinia myöntymään YK:n vaatimuksiin aseriisunnasta.
YK-mandaattinsa jälkeen Negroponte nimitettiin 2004 lähettilääksi Irakiin Yhdysvaltain johtamien miehitysjoukkojen luovutettua maalle suvereniteetin. 17. helmikuuta 2005 presidentti George W. Bush nimitti Negroponten ensimmäiseksi kansallisen tiedustelun (DNI) johtajaksi, joka on ministeritasoisen asema United States Intelligence Communityn johdossa. Asema seurasi keskustiedustelun (CIA) johtajan asemaa, johon yhdistettiin 16 liittovaltion virastoa ja toimistoa. Sen budjetti on noin 40 miljardia dollaria vuodessa.
Negroponte ilmoitti erostaan 5. tammikuuta 2007 ja siirtyi Bushin hallinnon varaulkoministeriksi.
Einsteinin kenttäyhtälöt

Einsteinin kenttäyhtälöt tai "Einsteinin yhtälöt" ovat kymmenen Albert Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian yhtälöä, jotka kuvaavat gravitaation massan ja energian aiheuttamana aika-avaruuden kaareutumana. Tarkalleen ottaen kenttäyhtälöt ilmaisevat yhteyden avaruuden geometrian ja siellä olevan massan ja energian välillä. 
Kenttäyhtälöt julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1915. Yhtälöissä käytetään tensoreita, mikä mahdollistaa niiden esittämisen ja käytön valitusta koordinaatistosta riippumatta.
Kenttäyhtälöt ovat muotoa
formula_1,
käytetyn metriikan signatuurin ollessa +−−−. Yhtälössä esiintyvistä tensoreista formula_2 on Riccin tensori, formula_3 on metrinen tensori ja formula_4 energia-impulssitensori. Skalaareista formula_5 on Riccin kaarevuusskalaari (määräytyy Riccin tensorista), "c" valon nopeus ja "G" gravitaatiovakio. Yleensä määritellään Einsteinin tensori
formula_6,
jolloin kenttäyhtälöt saavat yksinkertaisemman muodon
formula_7.
Aukikirjoitettuna yllä olevasta yleisestä muodosta saadaan kaikkiaan kymmenen yhtälön ryhmä. 
Kosmologinen vakio.
Historiallisesti tärkeä yksityiskohta on, että yhtälöön voidaan lisätä ainoastaan metrisestä tensorista riippuva termi, jolloin kenttäyhtälöt saavat muodon
formula_8
ilman, että se vaikuttaa energian säilymislakiin. Itse asiassa Einstein teki näin havaittuaan, että kenttäyhtälöillä ei ollut staattista ratkaisua, vaan maailmankaikkeuden pitäisi joko laajentua tai supistua. Kosmologisella vakiolla aikaansaatu staattinen ratkaisu ei kuitenkaan ole stabiili. Maailmankaikkeuden laajeneminenhan havaittiin vasta hiukan myöhemmin. Skalaarikerrointa Λ, jolla on mahdollista säätää ratkaisun käyttäytymistä tällä tavoin, kutsutaan "kosmologiseksi vakioksi". Kosmologian keskeisiä ongelmia on, ettei suhteellisuusteoria anna kosmologiselle vakiolle minkäänlaista teoreettista arvoa, vaan se on määrättävä puhtaasti havaintojen perusteella.
S/S Ahkera

S/S Ahkera oli laivanvarustaja Carl Johan Korsmanin rakennuttama Suomen ensimmäinen potkurirannikkohöyrylaiva. Laiva rakennettiin Bergsunds Mekaniska Verkstadissa Tukholmassa. Laiva aloitti liikennöinnin 1869 Salon ja Turun sekä Turun ja Uudenkaupungin välillä. Sittemmin se liikennöi 70 vuoden ajan useilla eri reiteillä Suomen rannikko- ja järviliikenteessä. 
Vuonna 1889 alusta pidennettiin 4,5 metrillä ja siihen asennettiin tehokkaampi 175 hv:n kone. Venäjän keisarillinen laivasto otti aluksen käyttöönsä heti ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914. Se palveli palontorjunta-aluksena sekä hinaajana. Alus jäi venäläisten poistuessa Suomesta 1918 Helsinkiin, mistä se palautettiin omistajalleen Ångfartyg Ab Kustenille Turkuun. Alus palasi kunnostustöiden jälkeen matkustajaliikenteeseen.
28. elokuuta 1940 "Ahkera" ajoi karille upoten Turun Järvistensaaren edustalla. Alus kuitenkin nostettiin ja kunnostettiin vuonna 1943 diesel-käyttöiseksi moottorilastialukseksi sahatavaraliikenteeseen. Alus sai uuden nimen M/S Artfago. Laiva upposi uudestaan 1964 Hangon Tulliniemen lähellä Koppnäsuddenin rantaan. Sen hylky on sittemmin peitetty täyttömaalla satama-alueen laajennustöissä.
Olga Stulneva

Olga Olegovna Stulneva (, o.s. Fjodorova (), s. 14. heinäkuuta 1983 Sverdlovskin alue) on venäläinen pikajuoksija ja rattikelkkailija.
Stulneva kilpaili 2002 Kingstonin nuorten MM-kisoissa, mutta karsiutui 100 metrin juoksun välierissä. Seuraavana vuonna hän oli mukana Venäjän 4 × 100 metrin viestijuoksujoukkueessa, joka voitti MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa. Stulneva oli mukana myös Venäjän olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa voittaneessa joukkueessa. Vuonna 2005 hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa 100 metrillä ajalla 11,21 ja karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa 100 metrin välierissä.
Stulneva on kilpaillut rattikelkkailussa vuodesta 2006 lähtien.
Lähde: IAAF
Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit

Vladimirin ja Suzdalin valkoiset monumentit on Unescon maailmanperintökohde Venäjällä. Siihen kuuluu kahdeksan keskiaikaista kalkkikivirakennusta historiallisen Vladimir-Suzdalin valtion alueella Vladimirin kaupungin lähellä Moskovan itäpuolella. 
Kahdeksan rakennusta ovat:
Harry Hillman

Harry Livingston Hillman Jr. (8. syyskuuta 1881 Brooklyn, New York – 9. elokuuta 1945) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja kolminkertainen olympiavoittaja vuoden 1904 kesäolympialaisista.
Harry Hillman voitti kolme kultamitalia Saint Louisin olympialaisissa vuonna 1904. Voitot tulivat 400 metrin sileällä olympiaennätyksellä 49,2, 200 metrin aidoissa olympiaennätyksellä 24,6 ja 400 metrin aidoissa ajalla 53,0. 400 metrin voittoaika alitti Maxey Longin edellisen olympiaennätyksen 0,2 sekunnilla. Myös 400 metrin aitojen voittoaika oli 4,6 sekuntia nopeampi kuin John Tewksburyn voimassa ollut olympiaennätys, mutta koska Hillmanin voittamassa juoksussa aidat olivat vain 76,2 senttimetrin korkuisia, aika ei ollut ennätyskelpoinen.
Hillman valittiin myös Yhdysvaltojen olympiajoukkueeseen vuoden 1906 kesäolympialaisiin. Matkalla Kreikkaan Hillman oli yksi puolen tusinasta urheilijasta, jotka loukkaantuivat valtavan aallon pyyhkäistessä laivan kannen yli. Hän oli viides 400 metrin juoksussa, kisojen ainoassa matkassaan.
Kaksi vuotta myöhemmin Hillman valittiin jälleen olympiajoukkueeseen vuoden 1908 kesäolympialaisiin. Hän juoksi 400 metrin aitojen karsintojen toisella kierroksella lyhytikäisen olympiaennätyksen 56,4. Finaalissa hän oli tasoissa Charles Baconin kanssa vielä viimeisellä aidalla, mutta Bacon oli lopussa nopeampi ja voitti kisan maailmanennätysajalla 55,0 sekuntia. Hillmanin aika oli 55,3.
24. huhtikuuta 1909 Hillman ja Lawson Robertson juoksivat ennätyksen, jota ei ole vieläkään lyöty eikä sivuttu. He juoksivat 100 jaardia kolmijalkajuoksuna aikaan 11,0 sekuntia. Hillman voitti neljä AAU:n mestaruutta, kaksi 200 metrin aidoissa ja kaksi 400 metrin aidoissa.
Vuodesta 1910 lähtien Hillman toimi valmentajana Dartmouth collegessa kuolemaansa asti. Hän kuului Yhdysvaltojen olympiajoukkueen valmennusryhmään vuosien 1924, 1928 ja 1932 olympialaisissa. Yksi hänen kuuluisimmista valmennettavistaan oli kanadalainen aituri Earl Thomson, joka voitti olympiakultaa 110 metrin aidoissa 1920 olympialaisissa.
Luiska

Luiska on kalteva rakennelma, joka helpottaa liikkumista eri korkeudella olevien tasanteiden välillä. Yleensä luiska korvaa portaat tai on niiden lisänä, esimerkiksi kun halutaan helpottaa liikuntarajoitteisten liikkumista. Myös suurten tavaraerien liikuttaminen on helpompaa, kun portaat on korvattu kiinteällä tai liikuteltavalla luiskalla.
Invalidiliiton suositusten mukaan luiska sopii parhaiten pyörätuolin käyttäjille. Kävelykeppien kanssa liikkuville luiska ei ole käyttökelpoinen, eikä luiskaa voi käyttää, jos nilkat ovat jäykät. Liikuntarajoitteisia varten suunnitelluissa rakennuksissa suositellaan käyttämään niin pieniä tasoeroja, että kulkuväylän kaltevuus on enintään 2 %. Luiskaa käytetään, jos tasoero on enintään metrin suuruinen. Tällöin luiskan tulee olla loiva, kaltevuudeltaan korkeintaan 8 %, ulkotiloissa korkeintaan 5 %. Ovelta lähtevän luiskan yläpäässä on oltava tasanne kääntymistä varten. Luiskaa ei saa koskaan rakentaa märkätiloihin, sillä märkä luiska on vaarallisen liukas. Luiskan vaativia rekennusratkaisuja suositellaan välttämään.
Luiska ja ramppi tarkoittavat puhekielessä usein samaa asiaa. Usein rampilla tarkoitetaan kuitenkin kaarevaa rakennelmaa, jollaista käytetään esimerkiksi rullalautailtaessa.
Viherrakentamisessa luiska tarkoittaa myös kaltevaa maanpintaa, jonka jyrkkyys voi vaihdella runsaastikin. Loiva luiska ei välttämättä vaadi maa-ainesten tukemista. Jyrkkä luiska tuetaan peittämällä erilaisin kasvustoin, maata tukevin rakentein tai siihen rakennetaan muurielementti, joka tukee maata ja toisaalta myös helpottaa alueen hoitotöitä.
Lentorykmentti 4

Lentorykmentti 4 oli Suomen ilmavoimien kaukotoimintalaivueista koostunut joukko-osasto.
Perustaminen.
Lentorykmentti 4 (LeR 4) perustettiin Ilmavoimien organisaatiouudistuksen yhteydessä Lentoasema 6:n tilalle 1. tammikuuta 1938. Rykmenttiin kuului alun perin kaksi laivuetta, Lentolaivue 44 (LLv 44) ja Lentolaivue 46 (LLv 46). Lisäksi rykmenttiin kuului Lentolaivue 42 (LLv 42), jolla ei ollut henkilökuntaa eikä kalustoa, se oli olemassa talvisodan konetäydennyksiin asti vain paperilla. Rykmentin esikunta sijaitsi Immolassa ja laivueet Immolassa sekä Vuoksenlaaksossa. Molempien laivueiden kalustona oli Englannista hankitut Bristol Blenheim -pommikoneet. 
Lentorykmentti 4 toisessa maailmansodassa.
Rykmentti siirtyi juuri ennen talvisotaa Luonetjärvelle rakennettuun uuteen tukikohtaan. Rykmentillä oli sodan alkaessa lentokelpoisina 17 konetta. Englannista ostettujen lisäkoneiden myötä rykmentin kolmas laivue, LLv 42, perustettiin virallisesti 16. tammikuuta 1940. Rykmentti suoritti sodan aikana 423 sotalentoa ja menetti 12 konetta, joista seitsemän vihollisvaikutuksen takia. Jatkosodan alkupuolella, 23. marraskuuta 1941, rykmenttiin perustettiin olemassa olevien lisäksi yksi uusi laivue, alun perin koulutuslaivueena toiminut Lentolaivue 48 (LLv 48). Neljä kaukotoimintalaivuetta käsittänyt rykmentti lensi sodan aikana yli 4 000 sotalentoa menettäen 65 konetta ja 164 lentävän henkilökunnan jäsentä kaatuneena. Lapin sodassa rykmentin laivueet suorittivat saksalaisia joukkoja vastaan 462 sotalentoa menettäen seitsemän konetta ja 16 lentävän henkilökunnan jäsentä kaatuneena.
Lentorykmentti 4 sodan jälkeen.
1. elokuuta 1945 valvontakomissio vapautti Ilmavoimat lentokiellosta, jolloin edelleen Luonetjärvellä toimiva rykmentti aloitti koulutustoiminnan. Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti sisäisillä pommiripustimilla varustetuista koneista luovuttiin, jolloin rykmentin kalusto (eli JK- ja BL-koneet (Junkers W 34 ja Bristol) lennettiin varikolle varastointia varten elo-syyskuussa 1948. Samalla rykmentin laivueista lakkautettiin kaksi. Rykmentti sai aluksi koulutuskalustokseen Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä sekä myöhemmin Valmet Vihuri -harjoitushävittäjiä. 1. joulukuuta 1952, Puolustusvoimien kokonaisuudistuksessa, lentorykmentit muutettiin lennostoiksi. Lentorykmentti 4:n uudeksi nimeksi tuli 1. Lennosto.
Kartanlukija

Kartanlukija eli kakkoskuljettaja on rallikilpailussa kuljettajan mukana kilpa-autossa oleva henkilö, joka huolehtii autokunnan aikataulusta rallikilpailussa, kilpailureitillä pysymisestä järjestäjän tiekirjaa apuna käyttäen ja itse kilpailussa huolehtii autokunnan ajanotosta. Kartanlukija voi tarvittaessa myös ajaa kilpa-autoa siirtymillä.
Kartanlukija ja kuljettaja tekevät rallinuottien merkinnät, jotka kartanlukija lukee kuljettajalle kilpailun aikana. Nuottien lisäksi kartanlukija pitää huolta, että autokunta on oikeaan aikaan aikatarkastusasemilla. Kilpailun tasosta riippuen (paikallinen, kansallinen tai kansainvälinen) kartanlukijalla voi olla apua. Rallinuotit tehdään tutustumisen aikana, joka ajetaan tavallisilla maantienopeuksilla. Kartanlukijan kertoo kuljettajalle milloin siirrytään kilpailun virkailijan eteen, jolta kilpailijat saavat lähtöajan. Liian aikaisin tai liian myöhään saapumisesta seuraa aikasakkoa. Kartanlukija seuraa myös auton tilannetta kuten lämpötilaa, polttoainemäärää ja niin edelleen. Kartanlukijalla voi myös olla poljin äänimerkin tai tuulilasinpyyhkimen käyttöä varten. Muita tehtäviä ovat polttoaineen määrän laskeminen ja rengaspaineiden seuranta.
Kartanlukija voi nuottien lisäksi lukea reittiä kartasta tai rallin järjestäjän toimittamasta tiekirjasta. Näin toimitaan, kun kyseessä on esimerkiksi rallikilpailu, jossa ennakkoontutustuminen ei ole mahdollista. Tällöin puhutaan nk. "pimeästä rallista".
Kilpailut voidaan ajaa myös tasanopeusajona, jolloin on pysyttävä tietyssä keskinopeudessa.
Kartanlukijoiden vastuualueet ovat muuttuneet monin tavoin. Aiemmin reittejä oli mahdollista ajaa jopa 20 kertaa tutustumisvaiheessa kun nykyään ajetaan kahteen kertaan. Aiemmin mekaanikot liikkuivat erikoiskokeiden välillä kun taas nykyään kartanlukijat saavat koulutusta ja mekaanikot pysyvät huoltopaikoilla. Kilpailupäivien määrä on pienentynyt ja reittien pituudet ovat lyhentyneet.
Kartanlukijan kilpailussa käyttämät ajovarusteet vastaavat kuljettajan varustusta, ajohansikkaita lukuun ottamatta. Lisäksi kartanlukijalla on käytössään kilpa-autossa yleensä autoon rakennettu ajanottolaitteisto, tiekirja, reittikartta, nuottivihko, kyniä, kello ja pimeän aikaan kartanlukuvalo.
Tunnettuja rallin maailmanmestaruussarjan suomalaisia kartanlukijoita ovat muun muassa Juha Piironen, Miikka Anttila, Timo Rautiainen, Ilkka Kivimäki, Risto Mannisenmäki, Jarmo Lehtinen ja Seppo Harjanne.
Tunnettuja rallin maailmanmestaruussarjan ulkomaalaisia kartanlukijoita ovat muun muassa Tiziano Siviero, Christian Geistdörfer, Luis Moya, Daniel Elena, Julien Ingrassia, David Richards ja Arne Hertz. 
Kartanlukijan ura.
Kartanlukijaksi pyrkivän on suoritettava perustutkinto, jolla pääsee osallistumaan pimeänä eli ilman nuotteja ajettaviin kilpailuihin. Perustutkintoon kuuluvat kilpailun kulun, tiekirjan käytön, aikakortin täytön sekä sääntöjen opinnot ja tutustuminen ajovarusteisiin. Nuottitutkinto on jatko-osa, jossa käsitellään nuotitusta ja sisältää käytännön osuuden.
Waldviertel

Waldviertel () on alue Ala-Itävallan luoteisosassa. Se sijaitsee Wienistä luoteeseen ja on nimensä mukaisesti metsäinen. Alueen etelärajan muodostaa Tonava, lounaisraja jakautuu Ylä-Itävallan kanssa, pohjois- ja luoteisraja taas Tšekin tasavallan kanssa. Itärajan muodostaa Manhartsberg-vuori, joka erottaa sen Weinviertelistä, ”viinineljänneksestä”.
Waldviertel koostuu kuudesta kunnasta ja sen pääkaupunki on Zwettl.