tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pornofilmy

Pornofilmy () on venäläinen punkyhtye. Se perustettiin Dubnassa vuonna 2008. Yhtyeen keulahahmo on Vladimir Kotljarov.
Pornofilmy saavutti suosiota vuonna 2011 alkaneiden duuman vaaleja seuranneiden mielenosoitusten jälkimainingeissa. Siitä tuli protestihenkisellä musiikillaan keskeinen osa venäläistä punkkulttuuria. Kappaleiden sanoissa on muun muassa otettu kantaa Venäjän valtion symboleita, sotaa ja totalitarismia vastaan. Pornofilmy on tuotannossaan myös korostanut terveellisiä elämäntapoja. Sen jäsenet ovat kasvissyöjiä, raittiita ja savuttomia. Pornofilmy esiintyi suurilla venäläisillä rockfestivaaleilla ja saavutti sittemmin suosiota muissakin maissa. Monia sen esiintymisiä on kuitenkin peruttu Venäjällä. Vuoteen 2022 mennessä yhtye oli julkaissut kahdeksan albumia.
Pornofilmyn kappale "Ništših ubivai" julistettiin vuonna 2021 Volgogradissa oikeusistuimen päätöksellä ekstremistiseksi materiaaliksi. Venäjän aloitettua täysimittaisen sodan Ukrainassa yhtye siirtyi Georgiaan. Se tuomitsee Venäjän hyökkäyksen. Pornofilmy teki ukrainalaisen Nervy-yhtyeen kanssa hyväntekeväisyyskiertueen Ukrainan tueksi. Kiertueeseen kuului muun muassa esiintymisiä Puolassa. Pornofilmy valitsi humoristisen nimen tarkoituksella. Vladimir Kotljarovin mukaan yhtye olisi valinnut muun nimen, jos tuleva suosio ja lauluissa käsiteltyjen aiheiden vakavuus olisivat olleet tiedossa.
Jevgeni Mogilevski

Jevgeni Gedeonovitš Mogilevski (; 16. syyskuuta 1945 Odessa – tammikuu 2023) oli venäläis-belgialainen pianisti.
Mogilevski syntyi musiikinopettajien perheeseen. Hän valmistui 18-vuotiaana Odessan Stoljarskin koulusta ja asettui vuonna 1963 Moskovaan. Mogilevski sai täydentävää opetusta äitiäänkin opettaneelta Heinrich Neuhausilta ja tämän kuoltua Stanislav Neuhausilta. Lisäksi häntä opetti Jakov Zak. Mogilevski esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 9-vuotiaana ja teki debyyttinsä orkesterin solistina 11-vuotiaana. Vuonna 1964 hän voitti Brysselissä ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Mogilevski kiersi Yhdysvalloissa Sol Hurokin tuella ja esiintyi muun muassa Jevgeni Svetlanovin johdolla. Hän tulkitsi erityisesti romanttista ohjelmistoa.
Vuonna 1987 Mogilevski sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen. Samana vuonna hän istui tuomariston jäsenenä Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Vuodesta 1992 Mogilevski opetti Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Myös hänen poikansa Maksim ja Aleksandr Mogilevski ryhtyivät pianisteiksi.
Kietsimävaarat

Kietsimävaarat ( ja ) on tunturijono Kietsimä- ja Vaskojoen välissä Lemmenjoen kansallispuiston länsiosassa Inarin kunnassa lähellä Norjan rajaa. Sen korkein huippu on 557 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoava Stuorrabogeoaivi. Muita alueen tuntureita ovat Jäkäläpää (540 m m.p.y.), Roavvoaivi (530 m m.p.y.), Guovžuroaivi (470 m m.p.y.) ja Laurivaara sekä Lauravaara (455 m m.p.y.).
Mykola Djadjura

Mykola Volodymyrovytš Djadjura (; s. 1961 Kiova) on ukrainalainen kapellimestari.
Djadjura valmistui vuonna 1987 Roman Kofmanin luokalta Kiovan kansallisesta Tšaikovski-musiikkiakatemiasta. Vuosina 1986–1988 hän toimi Omskin filharmonikkojen pääkapellimestarina. Vuosina 1989–1996 hän oli Soulin ja Gwangjun sinfoniaorkestereiden pääkapellimestari. Vuonna 1990 Djadjura sai Seiji Ozawalta kutsun opintojaksolle Bostonin sinfoniaorkesteriin, jossa häntä opettivat Leonard Bernstein ja André Previn. Djadjura pääsi vuonna 1996 Ukrainan kansallisfilharmonikkojen pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Vuonna 1988 hän alkoi johtaa Ukrainan kansallisoopperaa, ja hänestä tuli sen musiikillinen johtaja vuonna 2011. Lisäksi Djadjura on toiminut muun muassa Sofian filharmonikkojen päävierailijana.
Djadjuralle on myönnetty uransa aikana lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin arvo (2005), Ukrainan kansantaiteilijan arvonimi (2008) ja Ševtšenkon palkinto (2011).
Valeri Halilov

Valeri Mihailovitš Halilov (; 30. tammikuuta 1952 Termez – 25. joulukuuta 2016 Sotšin lähistö) oli venäläinen kenraaliluutnantti, kapellimestari ja säveltäjä.
Halilov oppi lapsena soittamaan klarinettia. Myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Moskovan konservatoriossa. Vuonna 2002 Halilov sai nimityksen Venäjän asevoimien sotilassoittokuntien johtajaksi. Hän esiintyi urallaan monissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Pohjois-Koreassa, Libanonissa ja Mongoliassa. Venäjällä monia Halilovin säveltämistä sotilasmarsseista ja lauluista esitettiin voitonpäivän paraateissa. Sotilaana Halilov vetäytyi aktiivisesta palveluksesta elokuussa 2016. Hän kuitenkin toimi Puna-armeijan kuoron ja orkesterin johtajana huhtikuusta 2016. Halilov sai Venäjän federaation kansantaiteilijan arvonimen vuonna 2014.
Halilov kuoli Puna-armeijan kuoron 64:n jäsenen kanssa vuonna 2016 sattuneessa onnettomuudessa, jossa Venäjän puolustusministeriön lentokone syöksyi Mustaanmereen. Halilov oli matkalla esiintymään Syyriassa sotineille Venäjän joukoille.
Sanni Seppo

Sanni Seppo (s. 1960) on suomalainen valokuvataiteilija. 
Yhdessä työparinsa Ritva Kovalaisen kanssa Seppo on valokuvannut ja kirjoittanut kolmiosaisen sarjan "Puiden kansa" (1997) , "Metsänhoidollisia toimenpiteitä" (2009) ja "Pohjoistuulen metsä" (2023). Sarjan kolmas osa pääsi Tietokirjallisuuden Finlandia -ehdokkaaksi. 
Seppo on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1993. 
Hänet ja Kovalainen palkittiin valtion valokuvataidetoimikunnan Suomi-palkinnolla Puiden kansa -projektistaan vuonna 1997.
Leland

Leland on taajama Leirfjordin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 747 vuonna 2023.
Leirfjordin kirkko

Leirfjordin kirkko () on Leirfjordin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1867. Sen suunnitteli arkkitehti Niels Stockfleth Darre Eckhoff.
Helgelandin silta

Helgelandin silta () on Norjassa Nordlandin läänissä sijaitseva vinoköysisilta, joka ylittää Leirfjorden-vuonon yhdistäen Alstahaugin ja Leirfjordin kunnat. Se on 1 065 metriä pitkä ja avattiin vuonna 1991. Siltaa pitkin kulkee fylkesvei 17. "Teknisk Ukeblad" -aikakauslehti valitsi Helgelandin sillan Norjan kauneimmaksi sillaksi vuonna 2010.
Helgeland

Helgeland on Norjan piiri Nordlandin läänin eteläosassa. Siihen kuuluu yhdeksäntoista kuntaa, ja sen pinta-ala on yhteensä 18 839 neliökilometriä ja asukasluku 83 644 vuonna 2021.
Teknisk Ukeblad

Teknisk Ukeblad (lyh. TU) on norjalainen tekniikkaa käsittelevä aikakauslehti. Sen historia ulottuu vuoteen 1854, jolloin se perustettiin nimellä "Polyteknisk Tidsskrift". Lehti ilmestyy 11 kertaa vuodessa. Teknisk Ukeblad on myös Tekna- ja Nito-ammattiyhdistysten jäsenlehti.
Jouko Tukiainen

Jouko Eino Kalevi Tukiainen (s. 4. joulukuuta 1936 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Tukiaisen vanhemmat olivat metsänhoitaja Eino Valio Joonas Tukiainen ja Rauha Maria Välimaa. Tukiainen tuli ylioppilaaksi Saarijärven yhteiskoulusta 1956 ja valmistui koneenrakennuksen opintosuunnalta diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961. Hän oli Wärtsilän Kone ja Sillan insinööri 1959–1962 ja Valmetin Rautpohjan tehtaan insinööri Jyväskylässä 1963–1973. Oy Saab-Valmet Ab:n tuotantopäällikkö Uudessakaupungissa Tukiainen oli 1973–1978, tuotantojohtaja 1978–1981 ja varatoimitusjohtaja 1981–1988 sekä Valmet Oy:n traktoriryhmän johtaja Suolahdessa 1988–1991 ja Valmet Traktorit Oy:n, vuodesta 1994 Sisu Traktorit Oy ja vuodesta 1997 Valtra Oy, toimitusjohtaja 1992–2001. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsen. Tukiaisella oli työuransa aikana lisäksi useita kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2001.
Hast

Hast on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Katso myös.
”Du hast”, Rammsteinin musiikkikappale
Laipio (sukunimi)

Laipio on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Hrozan ohjusisku

Venäjän asevoimat iskivät Iskander-ohjuksella kauppaan ja kahvilaan Hrozan kylässä Harkovan alueella Ukrainassa 5. lokakuuta 2023, jolloin 53 sai surmansa. Iskun kohde oli sodassa kaatuneen sotilaan hautajaiset ja muistotilaisuus. Ennen sotaa kylän väkiluku oli noin 330, eli noin 15 % asukkaista kuoli iskussa.
Ukrainan turvallisuuspalvelun mukaan kaksi kylässä asunutta veljestä vihjaisi Venäjälle sotilashautajaisista. Kyseiset miehet pakenivat sittemmin Venäjälle.
Sovetskaja Adygeja

Sovetskaja Adygeja (Советская Адыгея, ”Neuvosto-Adygeia”) on Venäjällä Adygeian pääkaupungissa Maikopissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti perustettiin lokakuussa 1922 Adygeian puolue- ja neuvostoelinten äänenkannattajaksi nimellä "Tšerkesskaja pravda" (”Tšerkessian totuus”). Se sai pian nimet "Adygeiskaja pravda" (”Adygeian totuus”) ja "Novaja Adygeja" (Uusi Adygeia””) ja lakkasi taloussyistä vuoden 1923 alussa. Toukokuussa 1923 tehtiin uusi yritys nimellä "Krasnaja Adygeja" (”Punainen Adygeia”), mutta sekään ei kantanut heinäkuuta pidemmälle.
Vuonna 1926 perustettiin venäjän- ja adygenkielinen viikkolehti "Adygeiskaja žizn – Adyge pseuk" (”Adygeian elämä”), joka toimi NKP(b):n aluekomitean, alueen toimeenpanevan komitean ja ammattiliittokomitean äänenkannattajana. Lehti muuttui vuonna 1929 kolmipäiväiseksi ja sai nimen "Serp i molot – Guptše uat" (”Sirppi ja vasara”). Venäjänkielinen osa muuttui erilliseksi lehdeksi vuonna 1930, ja vuonna 1931 siitä tuli päivälehti nimellä "Kolhoznoje znamja" (”Kohoosilippu”). Lehti muutti Krasnodarista Maikopiin vuonna 1936.
Vuonna 1936 lehden nimeksi tuli jälleen "Adygeiskaja pravda". Se oli NKP:n aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja, jonka rinnalla julkaistiin adygenkielistä päivälehteä "Sotsialistitšeske Adygei". Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestyneen kaksi- tai nelisivuisen ja A2- tai A3-kokoisen lehden painosmäärä nousi parhaimmillaan 40 000 kappaleeseen.
Vuoden 1991 alussa lehti sai nimen "Sovetskaja Adygeja". Vuodesta 1992 lähtien se on ollut Adygeian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Lehti ilmestyy viidesti viikossa kahdeksansivuisena ja A3-kokoisena. Sen painosmäärä on 6 300 kappaletta.
Rutavesiherne

Rutavesiherne ("Utricularia" × "ochroleuca") on vesiherneiden sukuun kuuluva risteymälaji, jonka kantalajit ovat rimpivesiherne ("Utricularia intermedia") ja pikkuvesiherne ("Utricularia minor"). Suomessa aiemmin eri lajeina pidetyt vesiherneet kalvasvesiherne ("Utricularia ochroleuca") ja piilovesiherne ("Utricularia stygia") yhdistetään risteymälajiin.
Rutavesiherne on juureton, märillä paikoilla tai vedessä kasvava lihansyöjäkasvi, joka pyydystää pieniä vesieliöitä pyyntirakkuloihin. Kalvas- ja piilovesiherne on erotettu toisistaan ja muista samannäköisistä lajeista lähinnä vähäisten kukkatuntomerkkien, lehtiliuskojen hampaiden ja pyyntirakkuloiden tähtikarvojen muodon perusteella.
Suomessa rutavesihernettä esiintyy koko maassa Ahvenanmaalta Pohjois-Lappiin, ei kuitenkaan Etelä-Savossa. Kasvi ei ole missään päin yleinen. Aiempien lajien kalvas- ja piilovesiherneen tyypillisiä kasvupaikkoja Suomessa ovat karujen tai rehevien soiden lammet, ojat ja mutakuopat.
Diadié Samassékou

Diadié Samassékou (s. 11. tammikuuta 1996 Bamako) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa Hoffenheimia. Hän on pelannut Malin maajoukkueessa vuodesta 2014.
Samassékou siirtyi kotimaastaan Itävaltaan vuonna 2015. Hän pelasi yhden vuoden 2. Ligassa Lieferingissä ja kolme vuotta Itävallan Bundesliigassa Red Bull Salzburgissa. Hän pelasi Itävallan Bundesliigassa 83 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän siirtyi elokuussa 2019 saksalaisseura Hoffenheimiin, jossa hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut 79 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, marraskuussa 2021 RB Leipzigia ja joulukuussa 2021 Eintracht Frankfurtia vastaan. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla kreikkalaisessa Olympiakosissa, jossa hänelle kertyi 20 superliigaottelua ja niissä kaksi maalia. Samassékou on pelannut Eurooppa-liigassa 31 ottelua, joista 25 ottelua Salzburgissa ja kuusi Hoffenheimissa. Vuonna 2014 hän pelasi Real Bamakon joukkueessa neljä Afrikan Mestarien liigan ottelua.
Samassékou pelasi Malin MM-pronssia saavuttaneessa joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 avauskokoonpanossa kaikki seitsemän ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä Ghanaa ja pronssiottelussa Senegalia vastaan. Puolivälierä Saksaa vastaan ratkesi rangaistuspotkukilpailussa, jossa Samassékou teki maalin joukkueensa viidentenä laukojana.
Samassékou pelasi Malin miesten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2014 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen syyskuussa 2016 ja on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 35 miesten maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 alkulohko-ottelussa Tunisiaa vastaan. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuoden 2019 lisäksi seuraavissa, tammikuulle 2022 siiretyissä kilpailuissa.
Tylppövita

Tylppövita ("Potamogeton obtusifolius") on monivuotinen vesikasvi, joka kasvaa uposkasvina.
Se kasvaa 20–70 senttimetriä pitkäksi. Varsi on rento, litteähkö ja yläosasta usein runsashaarainen. Lehdet kasvavat uposlehtinä, kierteisesti ja ovat tupettomia. Varren ja lehden yhtymäkohdassa on kielekekorvakkeita, jotka ovat 1–1,5 cm pitkiä, avoimia, litteitä, tylppiä ja kalvomaisia. Lehdet ovat ruodittomia, lehtilapa on tavallisesti 5–8 cm pitkä, 2–3 mm leveä, tasasoukka, melko pyöreäkärkinen, veltto, väriltään ruskeanvihreä. Kukintona on tähkä, jonka tähkäperä on 1–1,5 cm pitkä. Tähkä on tiheä ja 4–9 mm pitkä. Kukat ovat kaksineuvoisia. Kukan kehä on nelilehtinen ja verhiömäinen. Hedelmä on luumarjamainen, 3–4 mm pitkä ja vihertävänruskea.
Levinneisyys.
Tylppövitaa esiintyy maailman pohjoispuoliskon lauhkeilla alueilla. Laji esiintyy Euroopassa Välimeren aluetta lukuun ottamatta, Aasian pohjoisosassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Suomessa tylppövitaa esiintyy lähes koko maassa. Kasvi on enimmäkseen harvinainen, mutta paikoitellen Etelä-Suomessa melko yleinen, ainakin Kokemäenjoen suistossa Satakunnassa, Etelä-Hämeen järvissä ja Lohjanjärven seudulla Kiskonjoen ja Karjaanjoen vesistöjen järvissä. Suomessa esiintyy myös tylppö- ja pikkuvidan ("Potamogeton berchtoldii") risteymä ("P." × "saxonicus") sekä tylppö- ja otavidan ("P. friesii") risteymä ("P." × "semifructus").
Uutisfilmi

Uutisfilmi on lyhyt dokumenttielokuva, joka käsittelee ajankohtaisia asioita ja tapahtumia. Koska kuvaaminen oli aikanaan kallista niissä esitettiin tiettyjä ennakoituja tapahtumia. Uutisfilmejä käytettiin ennen televisiolähetysten yleistymistä, jolloin televisiouutiset johtivat uutisfilmien suosion laskuun. Varhaiset uutisfilmit nähtiin enemmän viihteenä kuin uutisointina, ja ne välttivät kiistanalaisia aiheita.
Uutisfilmit syntyivät 1890-luvulla Lumièren veljeksien toimesta, ja Pathé alkoi tuottaa uutisfilmejä vuonna 1911 äänettöminä. Vuonna 1926 ääni tuli mukaan filmeihin.
Suomessa muun muassa Puolustusvoimain katsauksia esitettiin elokuvateattereissa elokuvanäytösten edellä.
Campaign for Nuclear Disarmament

Campaign for Nuclear Disarmament (lyhenne CND) on ydinaseiden hävittämistä tavoittelevien paikallisten yhdistysten verkosto Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Historia.
CND muodostettiin tammikuussa 1958 lordi Bertrand Russellin johdolla sen jälkeen, kun Macmillanin hallitus oli edellisenä vuonna aloittanut ydinaseohjelman. Se järjesti seuraavina vuosina joka pääsiäinen mielenosoitusmarssin Aldermastonin tutkimusasemalta Lontoon Trafalgar Squarelle. Mielenosoituksiin osallistui 100 000 ihmistä vuonna 1961.
Allin Vlasenko

Allin Hryhorovytš Vlasenko (; 30. kesäkuuta 1938 Tšeljabinsk – 23. marraskuuta 2021) oli ukrainalainen kapellimestari.
Vlasenko opiskeli klarinetinsoittoa ja orkesterinjohtoa. Harkovassa häntä opetti Alisa Vidulina ja Kiovan konservatoriossa Myhailo Kanerštein. Hän suoritteli harjoittelujakson Leningradissa Jevgeni Mravinskin johdolla. Vlasenko aloitti Ukrainan kansallisen sinfoniaorkesterin johtamisen vuonna 1966 ja pääsi vuonna 1971 Ukrainan kansallisoopperan kapellimestariksi. Vuosina 1992–1996 hän oli Harkovan filharmonian sinfoniaorkesterin pääkapellimestari. Vlasenko johti kantaesityksiä muiden muassa Vitali Kyreikon, Mykola Dremljuhan, Klymenti Domintšenin, Heorhi Maiborodan ja Jevhen Stankovytšin teoksista. Vuodesta 1965 Vlasenko myös opetti Ukrainan kansallisessa Tšaikovski-musiikkiakatemiassa (Kiovan konservatorio). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Viktorija Žadko ja Natalija Ponomartšuk.
Vlasenko sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen. Kesällä 2021 hän pyörtyi johtaessaan orkesteria ja vietiin ambulanssilla paikalta. Hän kuoli saman vuoden marraskuussa.
Jordan James

Jordan Anthony James (s. 2. heinäkuuta 2004 Hereford, Englanti) on walesiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Leicester Cityä lainalla ranskalaisseura Stade Rennais'sta. Hän on pelannut Walesin A-maajoukkueessa vuodesta 2023.
James pelasi Birmingham Cityn junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen marraskuussa 2021. Hän pelasi kaudella 2021–2022 mestaruussarjassa 20 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 mestaruussarjaottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki FA Cupin neljännen kierroksen ottelussa Blackburnia vastaan lisäajalla joukkueensa tasoitusmaalin, joka vei Birminghamin uusintaotteluun mutta sen Birmingham hävisi. Kaudella 2023–2024 James pelasi mestaruussarjassa 42 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän siirtyi elokuussa 2024 Ranskan Rennesiin. Hän pelasi kaudella 2024–2025 Ligue 1:ssä 23 ottelua, joista 14 ottelua avauskokoonpanossa. Syyskuun 2025 alussa James siirtyi lainalle englantilaisseura Leicester Cityyn.
James pelasi Walesin alle 18-vuotiaiden ja Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Aikuisten tasolla hän on edustanut Walesin A-maajoukkuetta maaliskuusta 2023 alkaen. Hän on pelannut 8. syyskuuta 2025 mennessä 21 A-maaottelua, joissa hän on ollut 14 kertaa avauskokoonpanossa.
RIM-174 Standard ERAM

RIM-174 Standard Extended Range Active Missile (ERAM) tai Standard Missile 6 (SM-6) on yhdysvaltalainen monikäyttöinen ohjus, joka suunniteltiin alun perin laivaston ilmatorjunta- ja ballististen ohjusten torjuntaohjukseksi. Myöhemmin ohjuksen kykyjä ja tehtäviä on laajennettu niin, että sillä voidaan iskeä myös pintakohteita vastaan.
Mallit.
RIM-174A.
Sota-aluksen Mk 41 VLS:stä laukaistava torjuntaohjus, jolla voi tuhota ilma-aluksia sekä ballistisia ohjuksia.
RIM-174B.
Mk 41:stä sekä kuorma-autoalustaisesta Typhon-järjestelmästä laukaistavissa oleva ohjus, joka pystyy iskemään ilmakohteiden lisäksi myös pintakohteita vastaan. Tällöin ohjus muistuttaa lyhyen kantaman ballistista ohjusta, joka kykenee tekemään liikkeitä lennon aikana.
AIM-174B Gunslinger.
Lentokoneesta laukaistava Yhdysvaltain laivaston F/A-18E/F Super Hornetien aseeksi kehitetty erittäin pitkän kantaman ilmataisteluohjus, joka saattaa tulevaisuudessa pystyä iskemään myös maakohteita vastaan. Ohjuksesta puuttuu pystysuoraan laukaisuun käytettävä Mk 72 -moottori.
Alice ja Bob

Alice ja Bob viittaavat kuvitteellisiin henkilöihin, joita käytetään erityisesti kryptografisten järjestelmien ja protokollien osapuolien kuvaamiseen. Nimien ei tarvitse viitata keneenkään tiettyyn henkilöön, vaan ne voivat olla myös esimerkiksi eri tietokoneita tai jopa eri ohjelmia samalla tietokoneella.
Hahmot keksivät Ronald Rivest, Adi Shamir ja Leonard Adleman vuonna 1978 artikkelissaan "A Method for Obtaining Digital Signatures and Public-key Cryptosystems".
Muita hahmoja.
Käytön yleistyessä eri yhteyksissä keksittiin lisää hahmoja kuvaamaan eri osapuolia, kuten hyökkääjiä.
Dərbənd

Dərbənd on Venäjällä Dagestanin tasavallan Derbentin kaupungissa ilmestyvä azerinkielinen sanomalehti.
Dagestanin ASNT:n ja myöhemmin Derbentin puolue- ja neuvostoelinten äänenkannattajana toiminut lehti perustettiin vuonna 1920 Temir-Han-Šurassa (nykyinen Buinaksk) nimellä "Şurai Dağıstan" (”Neuvosto-Dagestan”). Se sai vuonna 1922 nimen "Dağıstan fuqarası" (”Dagestanin köyhälistö”). Lehti siirtyi vuonna 1922 Mahatškalaan, vuonna 1923 Derbentiin, vuonna 1924 jälleen Mahatškalaan ja vuonna 1930 jälleen Derbentiin. Vuonna 1931 sille annettiin nimi "Kolxoz yolu" (”Kolhoosien tie”) ja vuonna 1932 "Lenin bayrağı" (”Leninin lippu”).
Lehti lakkautettiin Dagestanin azerinkielistä toimintaa supistettaessa vuonna 1960. Se perustettiin uudelleen yleisön vaatimuksesta vuonna 1963 nimellä "Kənd mayakı" (”Maaseudun majakka”). Seuraavana vuonna se sai nimen "Leninçi" (”Leniniläinen”).
Vuonna 1990 lehti sai nimen "Dərbənd", ja samalla se muuttui piirilehdestä tasavallanlehdeksi. Se ilmestyy kerran viikossa kyrillisellä kirjaimistolla 2 000 kappaleen painoksena. Julkaisijana toimii Dagestanin tasavallan uutistoimisto.
AirTag

AirTag on Applen kehittämä paikannuslaite, joka tuli markkinoille huhtikuussa 2021. Sen tarkoitus on auttaa käyttäjää löytämään henkilökohtaisia esineitään, kuten avaimia, laukkuja ja muita pieniä elektronisia laitteita. AirTagien paikantamiseen käytetään Applen Find My -palvelua, johon kuului vuoden 2021 arviolta noin miljardi laitetta, jotka tunnistavat ja lähettävät anonyymejä Bluetooth-signaaleja. AirTagit ovat yhteensopivia minkä tahansa iPhone-, iPad- tai iPod Touch -laitteen kanssa, joka tukee iOS- tai iPadOS-käyttöjärjestelmän versiota 14.5 tai uudempaa. Laitteissa, joissa on Apple U1 -järjestelmäpiiri (kuten iPhone 11 tai uudempi, poislukien SE-mallit), on käyttäjien mahdollista löytää AirTagit tarkemmin jopa senttimetrin tarkkuudella käyttäen UWB-radioteknologiaa.
Toiminta.
AirTagit eivät käytä paikannukseen GPS-järjestelmää vaan ne paikantavat itsensä hyödyntäen lähistöllä olevien Find My -yhteensopivien laitteiden anonyymejä Bluetooth-signaaleja.
AirTag vaatii Apple ID -tilin ja yhteensopivan laitteen. Se käyttää CR2032-nappiparistoa, jonka mainostetaan kestävän jopa vuoden. Laitteen Bluetooth-kantamaksi on arvioitu noin sata metriä, ja se on IP67-sertifioitu veden- ja pölynkestäväksi: AirTag kestää puoli tuntia veden alla laboratorio-oloissa. Yksi Apple ID-tili voi hallita 16:tta AirTagia.
Käyttö vainoamisessa.
Maailmalla on uutisoitu AirTagien käytöstä vainoamiseen. Esimerkiksi verkkomedia Vice kertoi vuonna 2022, että kahdeksan yhdysvaltalaisen poliisiaseman alueella tehtiin jopa 150 AirTageihin liittynyttä vainoamisrikosilmoitusta puolen vuoden aikana. Yle kertoi marraskuussa 2023, että Suomen poliisi tutkii useita AirTageihin liittyviä tapauksia ympäri Suomea.
Apple on yrittänyt estää ja hankaloittaa AirTagien käyttöä muiden seuraamisessa. Esimerkiksi käyttäjän iPhone-puhelin hälyttää, mikäli tuntematon AirTag seuraa häntä liian kauan. Aluksi Android-käyttäjät eivät saaneet vastaavia ilmoituksia, mutta toiminto lisättiin myöhemmin myös Androidiin. Mikäli AirTag ei saa yhteyttä mihinkään Applen laitteeseen 8–24 tuntiin, se alkaa hälyttää automaattisesti.
Kirjautuminen (tietotekniikka)

Kirjautuminen on prosessi, jossa käyttäjä saa pääsyn tietojärjestelmään todentamalla henkilöllisyytensä, esimerkiksi käyttäjänimen ja salasanan avulla. Nykyään moni palvelu vaatii tietoturvasyistä myös kaksivaiheisen tunnistautumisen, kuten esimerkiksi vahvistuskoodin, jonka käyttäjä sähköpostitse tai tekstiviestitse.
Käyttäjänimen ja salasanan ohelle on noussut yleisiksi vaihtoehdoiksi myös sosiaalinen median tilin kautta tunnistautuminen esimerkiksi OAuth-protokollan avulla, sekä kertakirjautuminen (SSO) erityisesti yritysympäristöissä.
Sergei Jušenkov

Sergei Nikolajevitš Jušenkov (; 1950 – 17. huhtikuuta 2003 Moskova) oli venäläinen poliitikko, ihmisoikeusaktivisti ja eversti.
Jušenkov sai näkyvyyttä osuudestaan Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen (1991) tukahduttamisessa. Hän istui valtioduuman jäsenenä neljäntoista vuoden ajan. Jušenkov vastusti molempia Venäjän Tšetšeniassa käymiä sotia. Hän oli Vladimir Putinin ja FSB:n kriitikko. Jušenkov oli yksi Liberaali Venäjä -puolueen johtajista. Vuonna 2002 hän julkaisi Boris Berezovskin kanssa elokuvan, jonka mukaan FSB toteutti Venäjän kerrostalopommi-iskut, joista syytettiin tšetšeenejä ja joita käytettiin syynä toiseen Tšetšenian sotaan. Jušenkov teki duumassa aloitteen pommi-iskujen täydestä tutkimuksesta ja jatkoi asian ajamista tämän epäonnistuttuakin.
Jušenkov ammuttiin kotinsa sisäänkäynnin luona Moskovassa 17. huhtikuuta 2003. Hän oli juuri rekisteröinyt puolueensa joulukuun 2003 vaaleihin. Jušenkov oli kymmenes vuoden 1994 jälkeen Venäjällä tapettu parlamentaarikko. Elokuussa 2002 oli murhattu Jušenkovin puoluetoveri Vladimir Golovljov ja marraskuussa 2002 Magadanin alueen kuvernööri Valentin Tsvetkov. Duuman silloinen puhemies Gennadi Seleznjov piti Jušenkovin murhaa poliittisena. Boris Nemtsov luonnehti Jušenkovia mieheksi, jolla oli jopa vihollistensa tunnustuksen mukaan tahraton maine. Murha herätti keskustelua Venäjän demokratian tilasta. Sergei Kovaljov vaati Putinille laatimassaan avoimessa kirjeessä murhatutkimusta, jossa huomioitaisiin se mahdollisuus, että Putinin omilla kannattajilla oli osuutta asiaan.
Kaitavidat

Kaitavidat ("Stuckenia") on vitakasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu seitsemän lajia vesikasveja. Kaitavidat ovat läheistä sukua lapavidoille ("Potamogeton"), johon lajit on alun perin kuvattu.
Kaitavitalajeja.
Suomessa esiintyy kolme kaitavitaa, jotka risteytyvät keskenään. Ne esiintyvät Itämeren murtovedessä ja harvinaisena sisävesissä.
Lajeja:
Risteymälajeja:
Suvun muut lajit ovat: "Stuckenia amblyophylla", "Stuckenia macrocarpa", "Stuckenia pamirica" ja "Stuckenia striata".
Akseli Konrad Kiianlinna

Axel (Akseli) Konrad Kiianlinna, sukunimi aik. "Nyberg" (2. tammikuuta 1869 Hämeenlinna – 3. tammikuuta 1939) oli suomalainen agronomi ja karjatalouskonsulentti.
Kiianlinnan vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Nyberg ja Emilia Wilhelmina Cavén. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1886 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1898. 
Kiianlinna oli meijeri- ja karjatalouden opettajana eri oppilaitoksissa ja toimi maanviljelysseurojen neuvojana Hän oli karjanhoidon ja meijeritalouden konsulenttina Perä-Pohjolan piirissa vuodesta 1902 alkaen ja vuodesta 1905 hän oli Oulun läänin talousseuran palveluksessa perustamassa useita osuusmeijereitä. Kiianlinna siirtyi sitten Hämeen läänin maanviljelysseuran karjanhoidon ja meijeritalouden konsulentiksi ja perusti vuonna 1906 Länsi-Suomen karjanjalostusyhdistyksen. Hän toimi tämän yhdistyksen vakinaisena konsulenttina ja sihteerinä 1908–1923 ja siirtyi sitten eläkkeelle asuen viimeksi Tampereella.
Kiianlinna harrasti nuorena urheilua ja oli mukana useilla voimistelujuhlilla. Hän oli myös mukana perustamassa Ylioppilasvoimistelijoita. 
Kiianlinna oli naimisissa vuodesta 1904 Alina Amanda Laaksosen kanssa.
Jimmy Montgomery

Jimmy Montgomery (9. lokakuuta 1943) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.
Montgomery pelasi lähes koko uransa Sunderlandissa. Hän liittyi seuraan 1960 ja edusti sitä 17 vuotta. Montgomery on seuran historian eniten otteluita pelannut pelaaja 627 ottelullaan. Hän voitti Sunderlandissa FA Cupin 1973 ja oli yksi loppuottelun avainpelaajista kuuluisaksi nousseella kaksoistorjunnallaan. Sunderlandin jälkeen Montgomery pelasi vielä lyhyesti Southamptonissa, Birmingham Cityssä ja Nottingham Forestissa. Pelaajauran jälkeen hän palasi Sunderlandiin maalivahtivalmentajaksi.
Montgomery palkittiin vuonna 2015 British Empire Medal -palkinnolla työstään jalkapallon hyväksi.
Kirveskansan kirkko

Kirveskansan kirkko oli Kuhmon Lentiirassa sijainnut kirkkorakennus, joka rakennettiin 1812. Se sijaitsi noin kahden kilometrin päässä Lentiiran nykyisestä kirkosta.
Silloisen Kuhmoniemen seurakunnan pohjoisosan asukkaat alkoivat ominpäin rakentaa kirkkoa saadakseen oman seurakunnan. He valitsivat itse kirkon paikan ja itse suunnittelivat ja rakensivat kirkkorakennuksen. Rovasti Pfalerin muistelmien mukaan Kivijärven Antti Heikkinen kävi ottamassa mallia Hyrynsalmen kirkosta ja johti sitten Lentiiran kirkon rakentamista. Lentiira ei saanut kuitenkaan omaa seurakuntaansa ja kirkon rakentajat saivat nuhteet menettelystään. Joulukuussa 1812 heille annettiin kuitenkin lupa pitää kirkkoa rukoushuoneena ja haudata kuolleet kirkon lähelle hautausmaahan. Kuhmon papit kävivät sen jälkeen kahdeksan kertaa vuodessa pitämässä jumalanpalveluksia Lentiirassa. 
Lentiiran kirkko oli ristikirkko, jossa oli neljä yhtä korkeaa kirkkolaivaa. Kirkon seinät, saarnatuolin portaat ja lattiapalkit olivat kirveen jäljeltä veistettyjä, kirkossa oli pärekatto ja katolla keskellä yksinkertainen puuristi. Kirkossa oli avonaiset puiset portaikot järven ja hautausmaan puolella ja kaksiosaiset pariovet. Kirkon sakaristoon oli erillinen ovi. Sakariston seinällä sijaitsivat vuosina 1809, 1825, 1855, 1881 ja 1894 annetut keisarilliset vakuutukset. Kirkon alttaritauluna oli lasitetuissa kehyksissä ollut saksalainen pyhää ehtoollista esittänyt kuvataulu. Kirkon vierellä saman aitauksen sisällä oli pieni ruumishuone ja läheisellä kumpareella sijaitsi Lentiiran hautausmaa.
Kirveskansan kirkko oli käytössä vuoteen 1940 saakka. Se poltettiin 13. maaliskuuta 1940, talvisodan viimeisenä päivänä. Kirkon paikalla Sutelantie 28:ssa sijaitsee 1962 rakennettu Kirveskansan kirkon muistomerkki. Itse kirkosta on jäljelle luonnonkivinen perustus ja lisäksi on jäljellä 1864 rakennettu pieni puinen ruumishuone.
Aleksei Krasnostovski

Aleksei Ivanovitš Krasnostovski (; 15. maaliskuuta 1880 Pietari – 7./8. helmikuuta 1967 Helsinki) oli venäläissyntyinen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Hän sävelsi varsinkin ortodoksista kirkkomusiikkia. Häntä on pidetty Suomen ensimmäisenä ammattimaisena ortodoksisen kirkkomusiikin säveltäjänä.
Krasnostovski johti vuodesta 1900 lähtien kuoroja Pietarin kirkoissa. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua hän meni vuonna 1904 uusiin naimisiin. Tästä avioliitosta hän sai kolme lasta. Vuonna 1908 Krasnostovski muutti Viipuriin, jossa hän työskenteli muun muassa Kristuksen kirkastumisen katedraalin kuoronjohtajana. Krasnostovski opiskeli kahden vuoden ajan Pietarin konservatoriossa Aleksandr Glazunovin ja Vasili Kalafatin johdolla. Hän kirjoitti opetuskäyttöön musiikin teorian alkeisoppikirjan (1912). Krasnostovski jäi Viipuriin Suomen itsenäistyessä vuonna 1917. Maailmansotien välisenä aikana hänen teoksiaan esitettiin Viipurissa ja Helsingissä. Vuonna 1939 Krasnostovski evakuoitiin perheineen Viipurista Muroleen kylään. Vuodesta 1950 hän asui Helsingissä ja johti Pyhän Nikolauksen kirkon kuoroa. Krasnostovskin musiikillinen arkisto katosi sotien myötä, mutta hän kirjoitti kadonneita sävellyksiään uudelleen ylös ulkomuistista.
Krasnostovski sävelsi runsaasti kirkkomusiikkiteoksia, jotka hän teki Pietarissa omaksumallaan tyylillä. Lisäksi hän sävelsi muun muassa oopperan "Imatra" ja kantaatin "Rus". Krasnostovski haudattiin Pyhän Nikolauksen kirkon hautausmaalle.
Aleksandr Zatsepin

Aleksandr Sergejevitš Zatsepin (; s. 10. maaliskuuta 1926 Novosibirsk) on venäläinen elokuvamusiikin säveltäjä.
Zatsepin valmistui Alma-Atan konservatoriosta vuonna 1956 ja aloitti uransa elokuvamusiikin parissa Qazaqfïlmin studiolla. Hän saavutti myöhemmin suosiota erityisesti yhteistyöllään ohjaaja Leonid Gaidain kanssa. Hän sävelsi musiikin muiden muassa elokuviin "Briljanttikäsi", "12 tuolia", "Iivana Julma vaihtaa ammattia" ja "Kolmannen planeetan arvoitus". Zatsepin teki yli sata laulua Leonid Derbenjovin sanoihin. Hänen laulujaan tulkitsivat muiden muassa Andrei Mironov, Juri Nikulin, Valeri Zolotuhin, Oleg Dal, Oleg Anofrijev, Tatjana Antsiferova, Aida Vedištševa, Sofija Rotaru, Žanna Roždestvenskaja ja Alla Pugatšova. Zatsepin teki musiikin myös suomalais-neuvostoliittolaisessa yhteistyössä tehtyyn elokuvaan "Tulitikkuja lainaamassa" (1980).
Zatsepin liittyi Neuvostoliiton säveltäjäliittoon vuonna 1956. Hän muutti vuonna 1983 Ranskaan. Zatsepin on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Venäjän kansantaiteilijan arvonimen (2003) ja neljännen luokan kunniamerkin ansioista isänmaalle (2011).
Animal (vuoden 2023 elokuva)

Animal on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintadraamaelokuva, jonka on ohjannut Sandeep Reddy Vanga. Pääosia näyttelevät Ranbir Kapoor, Anil Kapoor, Bobby Deol, Rashmika Mandanna ja Tripti Dimri. Elokuvassa Ranvijay ”Vijay” Singh saa tietää isänsä salamurhayrityksestä ja päättää kostaa.
Sklinnan majakka

Sklinnan majakka () on Lekan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1910, automatisoitiin 1990 ja jätettiin miehittämättömäksi 2004.
Torbjørn Færøvik

Torbjørn Færøvik (s. 8. kesäkuuta 1948 Leka) on norjalainen toimittaja, historioitsija ja tietokirjailija, joka on erikoistunut Kiinan ja Intian historiaan. Hän on voittanut Brage-palkinnon kolmesti.
Lekan kirkko

Lekan kirkko () on Lekan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867.
Austra

Austra on saari Trøndelagin ja Nordlandin läänien rajalla Norjassa. Se jakautuu kolmen kunnan kesken: länsiosa kuuluu Lekaan, kaakkoisosa Nærøysundiin ja koillisosa Bindaliin. Saaren pinta-ala on 88 neliökilometriä ja asukkaita oli 255 vuonna 2019. Korkein kohta on Romsskåla-vuori, joka ulottuu 587 metriin.
Tekna

Tekna (virallisesti Teknisk-naturvitenskapelig forening) on norjalainen teknillis-luonnontieteellisten alojen ammattiyhdistys. Se on perustettu vuonna 1874 ja siihen kuului vuonna 2022 noin 95 000 jäsentä. Heistä 13 000 oli opiskelijoita.
The Kerala Story

The Kerala Story on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Sudipto Sen. Pääosia näyttelevät Adah Sharma, Yogita Bihani, Sonia Balani ja Siddhi Idnani. Juoni seuraa ryhmää Keralasta kotoisin olevia naisia, jotka pakotetaan kääntymään islamiin ja liittymään Islamilaisen valtion jäseniksi. Tositarinana markkinoitu elokuva perustuu hindutva-salaliittoteoriaan ”rakkausjihadista” ("love jihad") ja väittää virheellisesti, että tuhannet Keralasta kotoisin olevat hindunaiset ovat kääntyneet islamiin ja että heidät on värvätty Islamilaisen valtion palvelukseen.
Rauno Mattila (teollisuusneuvos)

Rauno Tapio Mattila (s. 25. helmikuuta 1946) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Elektroniikkateknikoksi Helsingin teknillisestä oppilaitoksesta 1968 valmistunut Mattila oli Muuntolaite Oy:n suunnittelija 1968–1971 ja teknillinen johtaja 1971–1978, Me-Ra-Sähkösepät Oy:n, vuodesta 1979 Trafotek Oy, teknillinen johtaja 1978–1982, Telesten Trafotek-liiketoimintayksikön johtaja 1982–1983, Trafotek Oy:n omistaja 1983–1997, osakas 1997–2010 ja toimitusjohtaja 1983–1999. Hän on toiminut myös Trafotek Oy:n, Oy Ellego Ab:n eli myöhemmin Ellego Powertec Oy:n, Teknoware Oy:n, Neoncomp Oy:n, Kostron Oy:n, Investo Omaisuudenhoito Oy:n ja Teknopower Oy:n hallitusten puheenjohtajana. Mattilalla on lisäksi ollut useita liike-elämän ja yhteiskunnallisisa luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2002.
Kultahanhi

Kultahanhi () on Grimmin veljesten satu. WSOY julkaisi sen suomennettuna osana samannimistä satukokoelmaa vuonna 1921. Suomen Yleisradio on tehnyt lastenohjelman satuun liittyen vuonna 1999. Saksalainen Sigfried Hartmannn on ohjannut sadun pohjalta elokuvan vuonna 1964.
Juoni.
Satu kertoo pojasta nimeltä Tyhmyri, jota pidetään vähä-älyisenä. Eräänä päivänä hän menee metsään puita hakkaamaan, tapaa siellä vanhan miehen ja jakaa eväänsä hänen kanssaan. Kiitokseksi pojan anteliaisuudesta mies neuvoo häntä kaatamaan läheisen puun ja ottamaan sen, mitä puun juuresta löytää. Poika kaataa puun ja löytää sieltä hanhen, jonka höyhenet ovat tehty kullasta.
Tyhmyri vie hanhen mukanaan ja menee majataloon. Siellä hän tapaa kolme tyttöä, jotka yrittävät kukin nyppiä itselleen yhden kultahöyhenen. Hanhea kosketettuaan he kuitenkin jäävät siihen sormistaan kiinni ja joutuvat seuraamaan poikaa tämän patikoidessa isompaan kaupunkiin. Kun kirkkoherra yrittää vetäistä yhden tytöistä pois hanhesta, juuttuu hänkin kiinni tyttöön. Pian poikaa seuraa koko joukko ihmisiä, jotka ovat jääneet toisiinsa kiinni yrittäessään hajottaa jonoa.
Pojan saavuttua kaupunkiin hän kuulee, että siellä asuu prinsessa, joka ei koskaan naura. Kuningas oli tiedottanut, että hän, joka saa prinsessan nauramaan, saa tämän morsiamekseen. Tyhmyri menee palatsiin hanhensa ja ihmisjononsa kanssa, ja nähtyään sen prinsessa nauraa. Tyhmyri pyytää hänen kättään, mutta kuningas on kuitenkin vastahakoinen naittamaan tytärtään pojalle, jonka sanotaan olevan typerä. Poika joutuukin ensin tekemään kolme mahdottomalta kuulostavaa haastetta, joista hän kuitenkin selviytyy ongelmitta. Sen jälkeen hän menee prinsessan kanssa naimisiin ja perii kuninkaan kuoltua koko valtakunnan.
San Martino

San Martino voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tom Bradshaw

Thomas William "Tom" Bradshaw (s. 27. heinäkuuta 1992 Shrewsbury, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Millwallia. Hän on pelannut Walesin A-maajoukkueessa vuodesta 2016.
Bradshaw edusti juniorisarjoissa walesilaista Aberystwyth Townia ja englantilaista Shrewsbury Townia. Hän teki ensiesiintymisensä Shrewsbury Townin Englannin kakkosliigassa pelanneessa edustusjoukkueessa huhtikuussa 2010. Hän edusti seuraa vuoteen 2014 saakka, kaudet 2012–2014 Englannin ykkösliigassa. Kaudet 2014–2016 Bradshaw edusti ykkösliigassa Walsallia. Kesällä 2016 hän siirtyi Barnsleyyn, jossa hän pelasi kahden kauden aikana Englannin mestaruussarjassa 81 ottelua ja teki niissä 15 maalia. Kaudeksi 2018–2019 Barnsley putosi ykkösliigaan, ja elokuussa 2018 Bradshaw lähti lainalle Millwalliin, joka osti hänet pysyvästi tammikuussa 2019. Bradshaw on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä Millwallissa 172 mestaruussarjaottelua ja tehnyt niissä 42 maalia, joista 16 maalia kaudella 2022–2023.
Bradshaw pelasi Walesin alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 Kiovassa ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Tämän jälkeen hän on pelannut A-maajoukkueessa marraskuussa 2017, maaliskuussa 2018 ja viisi ottelua vuonna 2023. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä yhteensä kahdeksan A-maaottelua mutta ei ole ollut kertaakaan avauskokoonpanossa. Otteluista neljä on kuulunut EM-karsintaan ja neljä on ollut ystävyysotteluita.
TNMK

TNMK (; suom. "tanssi Kongon aukiolla") vuonna 1989 perustettu, tunnettu ukrainalainen hip-hop -yhtye.
Carlton Morris

Carlton John Morris (s. 16. joulukuuta 1995 Cambridge) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Derby Countya.
Morris edusti juniorisarjoissa Norwich Cityä ja kuului seuran omistukseen tammikuuhun 2021 saakka mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain yhdessä mestaruussarjan ottelussa maaliskuussa 2015. Hän pelasi lainasopimuksilla kaudella 2014–2015 Englannin kakkosliigassa Oxford Unitedissa ja York Cityssä sekä 
kaudella 2015–2016 skotlantilaisessa Hamilton Academicalissa, jossa hän pelasi 32 Skotlannin Valioliigan ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Lainapestit jatkuivat Englannin mestaruussarjassa Rotherham Unitedissa sekä ykkösliigassa Shrewsbury Townissa, jälleen Rotherham Unitedissa ja Milton Keynes Donsissa. Tammikuussa 2021 Morris siirtyi mestaruussarjan Barnsleyyn, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana 51 sarjaottelua ja teki niissä 14 maalia.
Morris siirtyi kesällä 2022 Luton Towniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 mestaruussarjassa 44 ottelua ja teki niissä 20 maalia, millä hän oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi myös kolme nousukarsintaottelua, joiden tuloksena Luton nousi Valioliigaan, ja oli ensimmäinen maalintekijä karsinnan loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa. Valioliigakaudella 2023–2024 Morris pelasi Lutonin kaikki 38 ottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki yksitoista maalia: kauden ensimmäisessä ottelussa Brightonia, syyskuussa Wolverhamptonia ja Evertonia, tammikuussa Burnleyä, helmikuussa peräkkäisissä otteluissa Newcastlea, Sheffield Unitedia ja Manchester Unitedia, maaliskuussa Aston Villaa, huhtikuussa Bournemouthia ja Wolverhamptonia sekä toukokuussa kauden päätöskierroksella Fulhamia vastaan. Lisäksi hän syötti viisi valioliigamaalia. Seuraavalla kaudella hän teki mestaruussarjassa 41 ottelussa kahdeksan maalia. Hän siirtyi mestaruussarjan Derbyyn kesällä 2025.
Morris pelasi vuonna 2013 Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.
Barabašovon tori

Barabašovon tori () on Ukrainan Harkovassa sijaitseva, vuonna 1995 alkunsa saanut erittäin suuri markkina- ja torialue. Alue on laajuudeltaan 75 hehtaaria. Siellä oli ennen Venäjän vuonna 2022 aloittamaa hyökkäyssotaa yhteensä noin 18 000 kauppa- tai varastopaikkaa yrittäjille.
Harkovan metron asema Akademika Barabašova sijaitsee Barabašovon torin välittömässä läheisyydessä.
Rueda

Rueda on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Suolijärven luontopolku

&lt;mapframe latitude="61.445" longitude="23.83" zoom="13" width="400" height="300" align="right" text="Suolijärven luontopolku: ulkoilumaja, uimaranta (pun) ja tulipaikka (sin)."&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "title": "Maja", 
 "description": "",
 "marker-size": "small",
 "marker-color": "000"
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [23.8347, 61.4434]
 }, 
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "title": "Uimaranta", 
 "description": "",
 "marker-size": "small",
 "marker-color": "f00"
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [23.8348, 61.4425]
 },
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "title": "Tulipaikka", 
 "description": "",
 "marker-size": "small",
 "marker-color": "00f"
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [23.8140, 61.4483]
&lt;/mapframe&gt;
Suolijärven luontopolku on Tampereen Hervannassa ja Vuoreksessa Suolijärven kiertävä noin 4,5 km pitkä kävelypolku. Polun varrella on vaihtelevaa maastoa: lehtoja ja soita sekä kalliojyrkänteitä. Luontopolulta on yhteys parisen sataa metriä luoteeseen Särkijärven rannalla sijaitsevalle Suoliojan nuotiopaikalle.
Suolijärven koillisrannalla polun varressa on Suolijärven ulkoilumaja ja Suolijärven uimaranta. Uimarannalla on myös avantouintimahdollisuus.
Mielenreitti.
Vuonna 2023 polkuverkostoa laajennettiin noin 2,3 km pitkällä Mielenreitillä. Mielenreitillä on mahdollisimman esteetön rantareitti ja Majaalahdenkankaalle vaativampi reitti, jossa on portaita. Reitin varrella on luettavissa eri henkilöiden kirjoittamia toivon tarinoita. Mielenreitti on rakennettu Mielen ry:n, vapaaehtoisten ja Ekokumppanit Oy:n yhteistoimin.
Christian Oliver

Christian Oliver (syntyjään Christian Klepser, 3. maaliskuuta 1972 – 4. tammikuuta 2024) oli saksalaissyntyinen näyttelijä. Hän oli tunnettu muun muassa elokuvista "Jaettu Berliini" ja "Speed Racer". Hän kuoli tyttärineen lento-onnettomuudessa Karibialla.
Der Spiegel -tapaus

Der Spiegel -tapaus oli Saksan liittotasavallassa tapahtunut skandaali, joka oli seurausta hampurilaisen viikkolehden "Der Spiegelin" lokakuussa 1962 julkaisemasta artikkelista. Skandaali johti liittohallituksen hajoamiseen ja oli vakava isku liittokansleri Konrad Adenauerin arvovallalle.
Tapahtumat.
Artikkelissa, jonka oli kirjoittanut toimittaja nimeltä Conrad Ahlers, arvosteltiin puolustusministeri Franz Josef Straußia ja puolustuslaitoksen tilaa. Pian artikkelin julkaisemisen jälkeen poliisi miehitti yöllä "Der Spiegelin" toimituksen ja pidätti päätoimittaja Rudolf Augsteinin. Espanjan poliisi pidätti Ahlersin Espanjassa, missä hän oli lomalla. Myöhemmin kävi ilmi, että Ahlersin pidätys oli tapahtunut Straußin puhelimitse esittämän vaatimuksen nojalla. Straußin lainvastainen toiminta aiheutti yleistä tuohtumusta, ja useat ministerit erosivat liittohallituksesta 19. marraskuuta. SPD teki asiasta liittopäiväkyselyitä, joiden jälkeen saatiin selville myös, että Straußilla oli ollut liittokansleri Adenauerin tuki toimilleen. Hallituskoalitio hajosi, Strauß joutui eroamaan puolustusministerin tehtävästä ja CDU:ssa ryhdyttiin vaatimaan Ludwig Erhardin nimittämistä liittokansleriksi Adenauerin tilalle.
Kalpala

Kalpala on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Mortimer Ternaux

Louis Mortimer Ternaux (1808–1871) oli ranskalainen poliitikko ja historioitsija. Hänet valittiin 1842 edustajakamariin, ja hän oli vuodesta 1848 ensin kansalliskokouksen ja sittemmin lakiasäätävän kokouksen jäsenenä. Hän kuului kuningasmielisiin. Louis Napoléonin (Napoleon III) kaapattua vallan 2. joulukuuta 1851 Ternaux siirtyi yksityiselämään ja alkoi tutkia vallankumouksen historiaa. Hänet valittiin 1871 kansalliskokoukseen. Hänen kuuluisin teoksensa on "Histoire de la Terreur 1792–1794 d’aprés des documents authentiques et inédits" (6 nid., 1862–1869). joka sisältää muun muassa asiakirjoja, joiden alkuperäiset kappaleet hävisivät kommuunikapinan aikana toukokuussa 1871.
Jailer

Jailer on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut intialainen tamilinkielinen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Nelson Dilipkumar. Pääroolia näyttelee Rajinikanth ja muita tärkeitä rooleja näyttelevät Vinayakan, Ramya Krishnan, Vasanth Ravi, Mirnaa Menon ja Yogi Babu. Juoni pyörii eläkkeellä olevan vanginvartijan ympärillä, joka yrittää saada kiinni eksentrisen jumalapatsaiden salakuljettajan.
"Jailer" sai pääasiassa positiivisia arvosteluja ja siitä tuli 6,05 miljardin rupian tuotollaan vuoden eniten tuottanut tamilielokuva.
Valeri Buimister

Valeri Hryhorovytš Buimister (; 21. toukokuuta 1948 Viipuri – 12. marraskuuta 2021 Kiova) oli ukrainalainen ooppera- ja konserttilaulaja. Hän oli äänialaltaan baritoni.
Buimister opiskeli Kiovan Reinhold Glière -musiikkiakatemiassa vuosina 1966–1969. Hän valmistui Dometi Jevtušenkon luokalta Kiovan Tšaikovski-akatemiasta vuonna 1975. Vuonna 1976 Buimister pääsi Kiovan kansallisfilharmonikkojen solistiksi. Vuosina 1992–1997 hän työskenteli Kiovan kunnallisessa akateemisessa ooppera- ja balettiteatterissa lapsille ja nuorisolle. Buimister kiersi aktiivisesti esiintymässä Neuvostoliiton kaupungeissa nykyisten Venäjän, Georgian, Armenian, Azerbaidžanin, Viron, Latvian ja Liettuan alueilla. Hän esiintyi konserttilavoilla myös Yhdysvalloissa, Meksikossa, Kanadassa, Saksassa, Itävallassa, Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Ranskassa, Espanjassa, Portugalissa, Tanskassa, Tšekissä, Puolassa, Romaniassa, Slovakiassa, Singaporessa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Vuodesta 1995 Buimister opetti Kiovan Tšaikovski-akatemiassa, jossa hänestä tuli professori vuonna 2013.
Buimisterin ohjelmistoon kuului runsaasti vakiintunutta kansainvälistä ohjelmistoa muun muassa Joseph Haydnilta, Franz Schubertilta, Robert Schumannilta, Johannes Brahmsilta, Gabriel Faurélta, Mihail Glinkalta, Pjotr Tšaikovskilta, Sergei Rahmaninovilta ja Carl Orffilta. Buimisterin ohjelmistossa merkittävä osa oli myös ukrainalaisella vokaalimusiikilla, jonka säveltäjiin kuuluivat Dmitri Bortnjanski, Mykola Lysenko, Jakiv Stepovyi, Stanislav Ljudkevytš, Vasyl Barvinskyi, Borys Ljatošynskyi, Kostjantyn Dankevytš, Platon Maiboroda, Juli Meitus, Oleksandr Bilaš ja Ihor Šamo. Buimister tulkitsi myös ukrainalaisia kansanlauluja ja kansanlaulusovituksia. Hänellä oli rooleja esimerkiksi Lysenkon, Tšaikovskin, Giuseppe Verdin ja Bortnjanskin oopperoissa. Monet säveltäjät sävelsivät teoksia varta vasten Buimisterille. Buimister teki yhteistyötä Kyjivska kameratan kanssa vuodesta 1977 noin vuoteen 2010.
Buimister sai Ukrainan kansantaiteilijan arvon vuonna 1994 ja Ševtšenkon palkinnon vuonna 1999.