tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jasmin Mansaray

Jasmin Mansaray (s. 27. joulukuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Helsingin Jalkapalloklubin junioreissa. Kansallisessa liigassa hän esiintyi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2021 Jyväskylän Pallokerhoa vastaan, kun hän tuli ottelun lopussa vaihdosta kentälle. Hän pelasi kaudella 2021 kaikkiaan seitsemän liigaottelua, jotka kaikki hän aloitti vaihdossa. Kaudella 2022 hän pelasi 20 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin kesäkuussa vierasottelussa Åland Unitedia vastaan, ja saavutti SM-hopeaa.
Mansaray on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Kansan palvelija (puolue)

Kansan palvelija () on keskustalainen puolue Ukrainassa. Ukrainan nykyinen presidentti Volodymyr Zelenskyi on puolueen jäsen.
Puolueen nimi on viittaus samannimiseen televisiosarjaan, joka teki Zelenskyistä kuuluisan ennen vaaleja. Sarjassa Zelenskyi esittää historianopettajaa, joka nousee politiikan ulkopuolelta Ukrainan presidentiksi.
Historia.
Puolue perustettiin vuoden 2017 lopulla ja lakiteknisesti sen edeltäjä oli Päämäärätietoinen muutos -puolue, joka puolestaan perustettiin vuotta aikaisemmin. Alkuvuodesta 2019 puolue asetti Zelenskyin ehdokkaakseen presidentinvaaleissa, jotka olivat puolueen ensimmäiset vaalit.
Zelenskyin noustua presidentiksi hän hajotti parlamentin ja määräsi ennenaikaiset vaalit. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa, jotka olivat puolueen ensimmäiset, se voitti 254 paikkaa.
Puolueen nuorisojärjestö, Ze! Molodižka, perustettiin maaliskuussa 2021.
Marraskuusta 2021 lähtien puolueen puheenjohtajana on toiminut Olena Šuljak. Aikaisemmin puheenjohtajina ovat toimineet Ivan Bakanov (2017–2019), Dmytro Razumkov (2019) ja Oleksandr Kornijenko (2019–2021).
Ideologia ja näkemyksiä.
Puolue on profiloitunut keskustalaisena ja korruptiota vastustavana puolueena, joka pyrkii tekemään Ukrainasta houkuttelevamman investointikohteen ulkomaalaiselle rahalle. Zelenskyi sanoi asettuessaan virallisesti ehdolle presidentinvaaleissa: ”Meidän tulisi elää eri maassa – Ukrainassa, mutta sellaisessa Ukrainassa, joka on korruptiosta, lahjusten ottajista ja muista ongelmista vapaa, demokraattisessa maassa, yhtenäisessä maassa, johon kuuluvat myös Krim ja Donbass”.
Poliittisen ohjelmansa mukaan Kansan palvelija kannattaa muun muassa
Silja Jaatinen

Silja Jaatinen (s. 15. huhtikuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kaudella 2025 Kansallisessa liigassa Åland Unitedia. Hän on pelannut Suomen pääsarjan lisäksi Ruotsissa ja Liettuassa.
Jaatinen on edustanut juniorisarjoissa Helsingin Jalkapalloklubia. Hän voitti HJK:ssa 18-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuosina 2018 ja 2020. Hän pelasi HJK:n naisten joukkueessa ensimmäisen liigakautensa vuonna 2021. Hän pelasi kauden aikana 20 liigaottelua ja teki ainoan maalinsa huhtikuussa avausottelussaan Jyväskylän Pallokerhoa vastaan. Kaudella 2022 hän pelasi 14 liigaottelua ja teki maalin heinäkuussa FC Honkaa vastaan. Hän pelasi myös Ykkösessä Pallokerho Keski-Uusimaan joukkueessa ja kauden lopulla Turun Palloseurassa. Kaudella 2023 hän pelasi liigaan nousseessa TPS:n joukkueessa 18 liigaottelua.
Jaatinen siirtyi elokuussa 2023 ruotsalaisseura AIK:hon. Hän pelasi kaudella 2023 toisella sarjatasolla Elitettanissa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja kaudella 2024 pääsarja Damallsvenskanissa kuusi ottelua. Heinäkuussa 2024 hän siirtyi liettualaisseura Gintraan, jossa hän voitti liigamestaruuden. Kaudeksi 2025 Jaatinen siirtyi Åland Unitediin.
Jaatinen on edustanut Suomea alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Yleisurheilussa Jaatinen on edustanut Espoon Tapioita ja Helsingin IFK:ta. Yleisurheilussa hän on voittanut Suomen Mestaruudet vuonna 2019 N17 4x100 m ja N17 4x300 m -viesteissä Espoon Tapioiden joukkueessa ja vuonna 2020 N19 4x400 m -viestin Helsingin IFK:n joukkueessa.
Hän voitti vuonna 2023 Paavo Nurmi Gamesin yhteydessä järjestetyn Turun nopein -kisan.
Ilona Walta

Ilona Walta (s. 2006) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut juniorisarjoissa Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi HJK:n naisten joukkueessa ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Jyväskylän Pallokerhoa vastaan. Kauden aikana hän pelasi 11 liigaottelua. Kaudella 2022 hän pelasi 16 liigaottelua ja teki kauden avausottelussaan maalin Oulu Nice Socceria vastaan.
Walta solmi vuoden 2024 lopulla kolmivuotisen sopimuksen Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavan Vittsjö GIK:n kanssa. 
Walta on ollut Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueen leirillä ja pelannut alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa EM-lopputurnauksessa 2022.
Fanny Söderström (jalkapalloilija)

Fanny Söderström (s. 15. marraskuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti juniorisarjoissa ja Naisten Ykkösessä Vasa IFK:ta. Hän siirtyi kaudeksi 2021 Kansallisessa liigassa pelaavaan Jyväskylän Pallokerhoon, jossa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan yhdeksän liigaottelua. Kaudella 2022 Söderström pelasi Kuopion Palloseuran joukkueessa 14 liigaottelua ja voitti Suomen-mestaruuden. Kaudella 2023 hän pelasi Kuopion Palloseurassa 17 liigaottelua ja voitti Suomen-mestaruuden sekä myös Suomen Cupin. Tämän jälkeen hän pelasi itävaltalaisseura SPG Lustenau/Dornbirnissä. Hän lähti muutaman muun pelaajan kanssa joukkueesta vuoden 2024 lopulla sen jälkeen, kun joukkueen toimihenkilö oli uhkaillut pelaajia aseen kanssa pukukopissa.
Söderström on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Ernst van Heerden

Ernst van Heerden (20. maaliskuuta 1916 Pearston Itä-Kap – 30. syyskuuta 1997 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen runoilija ja olympiamitalisti. Hän oli avoimesti homoseksuaali. 
Vuonna 1948 van Heerden osallistui Lontoon olympialaisiin, joissa hänen runoteoksensa "Ses gedigte"/"Six poems" () palkittiin hopeamitalilla lyriikassa. 
Uransa aikana van Heerden julkaisi viisitoista runokokoelmaa, sai neljä akateemista kunniamainintaa Stellenboschin, Gentin, Rhodesin sekä Witwaterstrandin yliopistoista ja työskenteli afrikaansin ja hollannin kielten professorina Witwaterstrandissa. Hänet palkittiin runoistaan Hofmeyr-palkinnolla vuonna 1975.
Jevgenija Mravina

Jevgenija Konstantinovna Mravinskaja (; 4. helmikuuta / 16. helmikuuta 1864 Pietari – 12. lokakuuta / 24. lokakuuta 1914 Jalta) oli venäläinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Jevgenija Mravina. Neuvostodiplomaatti Aleksandra Kollontai oli Mravinan sisarpuoli.
Jenny Han

Jenny Han (s. 1980 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa "The New York Timesin" julkaisemalle myydyimpien kirjojen listalle nousseet nuortenkirjasarjat "Lara Jean" ja "Kesä". Vuoteen 2023 mennessä Hanin teoksia on myyty yli 8 miljoonaa kappaletta.
Hanin teoksia on sovitettu elokuviksi ja televisiosarjoiksi, joiden tuotantoon hän on myös osallistunut. Han on ollut vastaava tuottaja "Lara Jeaniin" perustuvassa elokuvatrilogiassa sekä showrunner televisiosarjoissa "The Summer I Turned Pretty" ja "XO, Kitty". Hänellä on oma tuotantoyhtiö Jenny Kissed Me.
Syntyperältään amerikankorealainen Han on yhdysvaltalaisen "Time"-lehden mukaan merkittävä suunnannäyttäjä amerikanaasialaisten naisnuortenkirjailijoiden joukossa, ja hän on teoksillaan lisännyt amerikanaasialaisten näkyvyyttä nuorille suunnatussa viihdemediassa.
Lapsuus.
Han vietti lapsuutensa Richmondissa, Virginiassa. Hänen vanhempansa ovat Yhdysvaltoihin muuttaneita korealaisia. Han opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä sekä psykologiaa että englannin kieltä ja muutti New Yorkiin maisterintutkintoa varten. Hän valmistui luovan kirjoittamisen maisteriksi () The New Schoolista vuonna 2005.
Teokset.
Suomentamattomat teokset.
Burn for Burn.
Kirjoitettu yhdessä Siobhan Vivianin kanssa.
Eriikka Etholén-Paju

Eriikka Etholén-Paju (ent. Rahikainen, s. 11. heinäkuuta 1976) on suomalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja.
Eriikka Etholén-Pajun käsikirjoittama 10-osainen draamasarja "Rauhantekijä" (2020) sai suurta huomiota. Sarja käsitteli fiktiivisen suomalaisen rauhanvälittäjän Ann-Mari Sundellin työtä. Antti-Jussi Annilan ohjaamassa sarjassa pääroolia esitti Irina Björklund, joka on kertonut pitäneensä roolia siihen astisen elämänsä merkittävimpänä työnään. Suomalaisena rauhanvälittäjänä Nobelin rauhanpalkinnon saanut presidentti Martti Ahtisaari toimi tuotannon neuvonantajana. Johanna Enäsuo tuotti sarjan. "Rauhantekijä"-sarja oli ehdolla neljässä eri kategoriassa televisioalan vuoden 2020 Kultainen Venla -kilpailussa. Etholén-Paju oli ehdolla vuoden käsikirjoittajaksi. Sarja ei kuitenkaan sijoittunut.
Koulutus ja aikaisempi ura.
Etholén-Paju valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta Helsingissä vuonna 1995. Tämän jälkeen hän on opiskellut Euroopan historiaa Helsingin yliopistossa vuosina 1997–2001. Hän on opiskellut myös elokuva-alan käsikirjoittamista brittiläisessä Northern Film Schoolissa vuosina 2007–2009. Eriikka Etholén-Paju on toiminut televisiotuotantojen taustatoimittajana ja käsikirjoittajana vuodesta 2001 lähtien.
Televisio- ja elokuvatuotantojen lisäksi Etholén-Paju on myös ollut teatterinäytelmän "Aino - tahdon tämän rakkauden" (2009) yhtenä käsikirjoittajana.
Eriikka Etholén-Pajun vanhin tytär on näyttelijä Aava Merikanto.
Hans Poelzig

Hans Poelzig (30. huhtikuuta 1869 Berliini – 14. kesäkuuta 1936 Berliini) oli saksalainen arkkitehti. Poelzig vaikutti aktiivisesti myös maalaus-, lavaste- ja elokuvataiteen alueilla, ja hän toimi Berliinin teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin professorina vuosina 1923–1936.
Poelzig muutti vuonna 1900 Breslauhun, jossa hän suunnitteli toimisto- ja näyttelyrakennuksia sekä vuonna 1911–1912 toteutetun Luban kemiantehtaan. Hän toimi Dresdenin kaupunginarkkitehtina 1916 ennen kuin palasi Berliiniin, jossa hän laati ekspressionismia edustavat Berliinin Grosses Schauspielhausin ja Salzburgin Festspielhausin suunnitelmat. Ekspressionistisissa suunnitelmissaan Poelzig käytti stalaktiittiholvia. Hänen myöhemmät suunnitelmansa noudattavat jo enemmän funktionalismin ihanteita, joskin niissä on vielä mukana ekspressionistista otetta. Hän myöhemmistä töistään huomattavia ovat 1927–1929 toteutetut Berliinin messualueen rakennukset, Haus des Rundfunks ja vuonna 1928–1931 rakennettu IG Farbenin toimistotalo Frankfurt am Mainiin.
Abdul Hamid Dbeibeh

Abdul Hamid Mohammed Dbeibeh (, s. 1969 Misarata, Libya) on libyalainen poliitikko ja liikemies Misratasta. Dbeibeh nimettiin Libyan pääministeriksi siirtymäkauden hallitukseen 16. maaliskuuta 2021. Hallitus jatkaa vuoden 2021 lopulla pidettäviin vaaleihin asti virassa. Syyskuussa 2021 parlamentti äänesti epäluottamuslauseesta Dbeibeh’n hallitusta vastaan. Marraskuussa 2021 Dbeibeh ilmoittautui ehdokkaaksi joulukuun 2021 presidentinvaaleihin.
Vaaleja kuitenkin lykättiin.
Dbeibeh on väittänyt, että hänellä on tekniikan tohtorin tutkinto Toronton yliopistosta, mutta oppilaitos paljasti joulukuussa 2021, että tämä ei ole totta. Paljastus on vakava, koska ehdokkailta edellytetään yliopistotutkintoa.
Camille van Mulders

Camille van Mulders (1868–1949) oli belgialainen taidemaalari. Van Mulders erikoistui kukka-asetelmien maalaamiseen ja käytti öljyä sekä pastellivärejä. Hänen töitään oli esillä Chicagon vuonna 1893.
Mohamed al-Menfi

Mohamed Yunus al-Menfi (; s. 1976, Tobruk) on libyalainen diplomaatti ja poliitikko. Hänet valittiin 5.2.2021 Libyan kolmejäsenisen presidenttineuvoston johtoon. al-Menfi on maan itäosasta, ja presidenttineuvoston muut jäsenet edustavat maan etelä- ja länsiosia.
Siirtymäkauden hallituksen piti jatkaa virassaan vuoden 2021 lopulla järjestettäviin vaaleihin saakka. Vaaleja kuitenkin lykättiin. Neuvosto valittiin YK:n johtamassa foorumissa, ja on sovittu, että sen jäsenet eivät asetu ehdokkaiksi joulukuun vaaleissa.
Menfi on opiskellut tekniikkaa Libyassa ja Ranskassa. Hän tuli politiikkaan paikallishallinon kautta vuonna 2011. Vuonna 2018 hänet lähetettiin suurlähettilääksi Kreikkaan.
Akwaeke Emezi

Akwaeke Emezi (s. 1987 Umuahia, Nigeria) on nigerialainen kirjailija ja videotaiteilija
Akwaeke Emezi syntyi vuonna 1987 Nigerian Abian osavaltion pääkaupungissa Umuahiassa. Hän on puoliksi igbo ja puoliksi tamili. Emezi opiskeli vuosina 2010–2012 New Yorkin yliopistossa kansainvälistä politiikkaa ja voittoa tavoittelemattoman organisaation johtamista, ja vuosina 2014–2016 hän osallistui Syracusen yliopiston luovan kirjoittamisen kurssille.
Emezin ensimmäisia lyhytproosateoksia julkaistiin useissa lehdissä. "The Fader" -lehti listasi Emezin kirjoituksen ”Who Will Claim You?” vuoden 2015 parhaimpien kulttuurikirjoitusten joukkoon. "Granta Onlinessa" julkaistu ”Who Is Like God” puolestaan voitti Afrikan Commonwealth Short Story Prize -palkinnon. BlackStar-elokuvajuhlilla Emezin elokuva Ududeagu puolestaan sai parhaan lyhyen kokeellisen elokuvan yleisöpalkinnon. Emezi sai vuonna 2017 videotaiteen apurahan, ja hänen työnsä ensiesitys oli vuonna 2018 Gavin Brown’s Enterprise -galleriassa.
Emezin ensimmäinen romaani "Makeaa vettä" julkaistiin vuonna 2018. Sen keskeinen hahmo on nigerialainen Ada, joka tulee tähän maailmaan ogbanjena. Ogbanje on igbokulttuurissa kujeilijahahmo, joka kuolee yhä uudestaan ja kiduttaa näin vanhempiansa. Kirja on kasvutarina, jossa Ada kohtaa useat sisäiset äänensä ja herää sekä seksuaalisesti, henkisesti että tunteellisesti. Kirja sai julkaisuaikanaan hyvän vastaanoton, ja esimerkiksi "The New York Timesissa" sitä kutsuttiin ”uskomattomaksi ja rohkeaksi esikoisromaaniksi”. Se sai Otherwise- ja Nommo-palkinnot.
Emezin lastenkirja "Pet" puolestaan julkaistiin vuonna 2019 ja toinen romaani "Vivek Ojin kuolema" vuonna 2020. Se nousi "The New York Timesin" myydyimpien kirjoje listalle.
Ester Ellqvist

Ruth Ester Elisabet Ellqvist (4. lokakuuta 1880 Ausås – 20. marraskuuta 1918 Vättern) oli ruotsalainen taidemaalari. Hänen aviomiehensä oli taidemaalari John Bauer. Ester Ellqvist kuoli aviomiehensä ja poikansa kanssa sisävesionnettomuudessa Vätternillä, kun höyrylaiva S/S Per Brahe haaksirikkoutui matkalla Jönköpingistä Tukholmaan marraskuussa 1918.
Westin

Westin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Passi (täsmennyssivu)

Passi voi tarkoittaa seuraavia:
Stalaktiittiholvi

Stalaktiittiholvi on arabialaisessa rakennustaiteessa holvi, jossa holvivaippa koostuu tippukivimuodostumien kaltaisista kuppimaisista osista.
Andrei Makajonak

Andrei Jagoravitš Makajonak (, 12. marraskuuta 1920 Homelin alueen Rahatšoun piirin Borhaun kylä – 16. marraskuuta 1982 Minsk) oli valkovenäläinen näytelmäkirjailija.
Andrei Makajonak syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän kävi keskikoulun, palveli puna-armeijassa ja osallistui toiseen maailmansotaan. Sodan jälkeen Makajonak työskenteli puoluetehtävissä ja valmistui Valko-Venäjän puoluekoulusta vuonna 1949. Hän työskenteli pilalehti "Vožykin" toimittajana ja omistautui kirjailijanuralleen vuonna 1953. Vuosina 1966–1978 Makajonak oli kirjallisuuslehti "Njomanin" päätoimittaja.
Makajonak julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1946. Hänen satiirinen komediansa "Vybatšaitse, kali laska!" (”Anteeksi, olkaa hyvä”, 1953) herätti suurta huomiota. Makajonakin yhteiskunnallisia epäkohtia kritisoivia näytelmiä esitettiin laajasti eri puolilla Neuvostoliittoa. Hän kirjoitti myös elokuvakäsikirjoituksia ja toimi kääntäjänä. Komediat "Trybunal" (”Tribunaali”) ja "Tabletku pad jazyk" (”Tabletti kielen alle”) saivat Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1974.
Makajonak liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945. Hän oli Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustaja vuosina 1971–1982. Makajonok hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1949. Hän sai Valko-Venäjän kansankirjailijan arvonimen vuonna 1977.
Fanny Lindholm

Fanny Lindholm (s. 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi juniorina Kokkolan Pallo-Veikoissa. Hän edusti IK Myrania kausina 2018–2020, joista kauden 2019 joukkue pelasi liigassa. Lindholm pelasi tuolla kaudella 15 liigaottelua. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Jyväskylän Pallokerhoon ja pelasi kauden aikana Kansallisessa liigassa 19 ottelua. Hän teki maalin syyskuussa vierasottelussa Tampereen Ilvestä vastaan. Kaudet 2022–2024 Lindholm pelasi Ykkösessä, ensin yhden kauden Turun Palloseurassa ja sitten kaksi kautta Vasa IFK:ssä. Kaudella 2025 hän pelaa Vasa IFK:n liigajoukkueessa.
Lana Condor

Lana Condor (s. ) on amerikanvietnamilainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2016 ensi-iltansa saanessa elokuvassa '. Sen jälkeen Condor on esittänyt pääosaa yhdysvaltalaiskirjailija Jenny Hanin nuortenkirjasarjaan "Lara Jean" pohjautuvissa elokuvissa "To All the Boys I’ve Loved Before" (2018), ' (2020) ja ' (2021). Hän on näytellyt myös elokuvassa ' ja televisiosarjassa "Deadly Class".
Condor syntyi Vietnamissa, josta hänet adoptoitiin neljän kuukauden ikäisenä. Näyttelijänuransa ohella Condor on julkaissut myös musiikkia.
Walter Battiss

Walter Whall Battiss (6. tammikuuta 1906 Karoo Somerset East – 20. elokuuta 1982 Port Shepstone) oli eteläafrikkalainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti.
Vuonna 1948 van Heerden osallistui Lontoon olympialaisiin, joissa hän sai pronssia kaiverruksissa ja etsauksissa teoksellaan "Seaside Sport" (). Hän sai myös kunniamaininnan öljymaalausten luokassa sukupuuttoon kuollutta kvaggaa koskevalla teoksellaan "Quagga Race".
Battiss julkaisi kymmenen kirjaa ja kirjoitti monta taideartikkelia. Hän opetti myös kuvataidetta Pretoria Boys High Schoolissa vuodesta 1936 alkaen sekä toimi Pretorian Art Centren rehtorina vuosina 1953–1958. Omaan tyylisuuntaansa Battiss sai vaikutteita kreikkalaisesta ja arabialaisesta taiteesta. Hän kehitti myös kuvataiteessa käsitteen "Fook Island", jonka keskeisinä teemoina olivat utopistinen paratiisisaari ja sen kuvitteellinen luonto sekä asukkaat.
Vožyk

Vožyk (, ”Siili”) on valkovenäläinen pilalehti. Se ilmestyy kerran kuussa Minskissä valkovenäjän kielellä.
Vuonna 1945 perustettu lehti on saanut alkunsa toisen maailmansodan aikana julkaistuista satiirisista julisteista. Se julkaisee pakinoita, humoristisia kertomuksia, parodioita, sketsejä, vitsejä ja pilapiirroksia.
Abigail Becker

Abigail Becker (14. maaliskuuta 1830 – 21. maaliskuuta 1905) oli kanadalainen nainen, joka tuli tunnetuksi pelastettuaan haaksirikkoutuneen kuunarin miehistön Eriejärven rannikolla 24. marraskuuta 1854. 
Elämäkerta.
Abigail Becker (omaa sukua Jackson) syntyi 14. maaliskuuta 1830 Frontenacin aluekunnassa tuolloisessa Ylä-Kanadassa eli nykyisessä Ontariossa. Hän avioitui Jeremiah Becker -nimisen metsästäjän kanssa ja asettui vuonna 1848 Long Pointin niemimaalle Eriejärven rannikolle.
Niemimaa Eriejärvellä tunnettiin navakoista tuulistaan ja liikkuvista hiekkasärkistä. Yöllä 24. marraskuuta 1854 kuunari "Conductor" purjehti järvellä ja törmäsi yhteen hiekkasärkistä. Miehistö selviytyi joutuen roikkumaan aluksen takilasta. Abigail Becker sattui löytämään aluksen ja miehet seuraavana aamuna. Hän ei osannut uida, mutta hän kahlasi olkapäihin asti syvään veteen lähemmäksi suostutellen miehistön uimaan luokseen. Laivan kapteeni ja kuusi miehistön jäsentä pelastautuivat tällöin uiden. Aluksen kokki jäi laivalle, josta hänet pelastettiin päivää myöhemmin.
Aluksen miehistö kiitteli pelastumisestaan Beckerin urhoollisuutta. New Yorkin Buffalossa merimiehet keräsivät hänelle 350 dollarin palkinnon. New Yorkin hengenpelastusjärjestö lahjoitti kultaisen mitalin ja kuningatar Viktoria kirjoitti henkilökohtaisen kirjeen luovuttaen samalla 50 dollaria.
Becker sai lempinimen "The Heroine of Long Point". Hänet yhdistettiin tunnetumman tapauksen jälkeen vielä esimerkiksi erään pojan pelastamiseen kaivosta. Becker kasvatti 17 lasta, joista 2 oli adoptoitu ja 6 puolison lapsia. Hän kuoli Walsinghamissa 21. maaliskuuta 1905. Vuonna 1958 Beckerille asetettiin muistolaatta Port Rowanissa ja hänen entiselle kotitilalleen perustettiin Abigail Becker Conservation area -suojelualue.
Ryūji Fujita

Ryūji Fujita (, 13. huhtikuuta 1907 – 28. tammikuuta 1965) oli japanilainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa hän oli kolmas öljyvärimaalaukset-sarjassa teoksellaan "Ice Hockey" (’jääkiekko’).
Gloryhammer

Gloryhammer on brittiläinen power metal -yhtye, jonka perusti Alestormin kosketinsoittaja Christopher Bowes. Jokainen bändin jäsen edustaa hahmoa tarinakonseptissa. Yhtye esiintyy lavalla panssareissa ja puvuissa esittäen omia hahmojaan.
Gloryhammer julkaisi esikoisalbuminsa "Tales from the Kingdom of Fife" Napalm Recordsin kautta 29. maaliskuuta 2013. Ennen albumin julkaisua single ”Angus McFife” julkaistiin Napalm Recordsin YouTube-kanavalla 7. maaliskuuta 2013. Yhtye julkaisi samalla YouTube-kanavalla ”Universe on Fire” -kappaleen musiikkivideon 8. elokuuta 2015 ja ”Rise of The Chaos Wizards” -kappaleen musiikkivideon 11. syyskuuta 2015.
Gloryhammer julkaisi toisen studioalbuminsa "Space 1992: Rise of the Chaos Wizards" 25. syyskuuta 2015 ja nousi virallisille albumilistoille useissa maissa, minkä jälkeen yhtye lähti kiertueelle Stratovariuksen, Blind Guardianin ja HammerFallin kanssa. Saksalainen musiikkilehti Metal Hammer nimesi Gloryhammerin 16. toukokuuta 2017 ehdolle Metal Hammer Awards 2017 "Up &amp; Coming" -kategoriassa. Vuonna 2018 yhtye sai uudelleen saman ehdokkuuden. 
Tammikuussa 2018 yhtye teki 24 esiintymisen kiertueen Euroopassa. Syyskuussa 2018 Gloryhammer esiintyi Alestormin kanssa Pohjois-Amerikan kiertueella ensimmäistä kertaa soittamalla 19 esitystä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Yhtyeen virallisella Facebook-sivulla ilmoitettiin 30. tammikuuta 2019 että "Legends from Beyond the Galactic Terrorvortex" -albumin julkaisusta 31. toukokuuta 2019. Yhtye julkaisi Napalm Recordsin YouTube-kanavalla singlet ”Gloryhammer” 12. huhtikuuta 2019 ja ”The Siege of Dunkeld (In Hoots) We Trust)” 10. toukokuuta 2019. Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki ensimmäisen Pohjois-Amerikan kiertueensa pääesiintyjinä kesäkuussa Æther Realm -yhtyeen kanssa.
Gloryhammer ilmoitti 22. elokuuta 2021, että yhtyeen laulaja Thomas Winkler oli jättänyt bändin. Winkler ilmoitti, että hänet erotettiin sähköpostilla, jossa mainittiin syyksi muun muassa erimielisyydet liiketoiminnan suhteen. Joulukuussa 2021 yhtye kertoi kyproslaisen Sozos Michaelin olevan yhtyeen uusi laulaja.
Njoman (lehti)

Njoman () on valkovenäläinen kirjallis-taiteellinen ja yhteiskuntapoliittinen aikakauslehti. Se ilmestyy kerran kuussa Minskissä venäjän kielellä.
Lehti ilmestyi vuodesta 1945 Valko-Venäjän kirjailijaliiton venäläisen osaston aikakauskirjana aluksi nimellä "Ottšizna" ja vuodesta 1947 nimellä "Sovetskaja ottšizna". Se sai nykyisen nimensä vuonna 1960. "Njoman" julkaisee venäjänkielisten kirjailijoiden teoksia sekä valkovenäläisten ja ulkomaisten kirjailijoiden käännöksiä. Se sisältää myös kirjallisuuskritiikkiä sekä kulttuuria, yhteiskuntaa ja historiaa käsitteleviä artikkeleita. Lehden päätoimittajina ovat työskennelleet Ivan Šamjakin (1952–1953), Mihas Kalatšynski (1953–1954), Pimen Pantšanka (1954–1958), Jaugen Vasiljonak (1958–1966), Andrei Makajonak (1966–1977), Anatol Kudravets (1978–1996) ja Ales Žuk (vuodesta 1997).
Mary Hammond

Mary Hammond on englantilainen lauluopettaja ja laulaja. Hän perusti Royal Academy of Musicin musiikkiteatterin maisteriohjelman ja toimi sen johtajana perustamisvuodesta 1993 aina vuoteen 2012 saakka. Hän on julkaissut kirjan "Thank you – that's all we need for today," käytännön oppaan musiikkiteatterin koe-esiintymisiin.
Hammond opiskeli laulua ja pianon soittoa Royal Academy of Musicissa. Hän on työskennellyt taustalaulajana monissa TV-tuotannoissa ja lauluopettajana lukuisissa West End -musikaaleissa.
Aiheesta muualla.
Mary Hammondin viralliset kotisivut (englanniksi)
Tribhuwanatunggadewi

Tribhuwanatunggadewi oli Jaavalla sijainneen Majapahitin hindulais-buddhalaisen kuningaskunnan kuningatar tai oikeammin muodollisesti sijaishallitsija vuodesta 1329 vuoteen 1350.
Elämäkerta.
Majapahitin kuningas Jayanagar oli valtaan noustessaan vuonna 1309 vaikeuksien edessä. Valtakunta oli hajanainen, mutta hänen onnistui etenkin pääministerinsä Gajah Madan avulla vakiinnuttaa Majapahitin valta-asema Kaakkois-Aasian saarilla ja Malakan niemimaalla. Hänen kuollessaan hänellä ei kuitenkaan ollut miespuolista perillistä. Vallanperimysjärjestyksessä seuraavana oli periaatteessa hänen isänsä leski Rajapatni. Rajapatni oli kuitenkin vetäytynyt buddhalaiseen luostariin. Valtaan nousi vuonna 1329 muodollisesti sijaishallitsijana Rajapatnin tytär Tribhuwanatunggadewi.
Tribhuwanatunggadewin valtakaudella todellista valtaa valtakunnassa käytti pääministeri Gajah Madan. Majapahit laajeni huomattavasti Tribhuwanatunggadewin valtakaudella, mutta suurin vaikuttava tekijä tälle oli pääministeri. Esimerkiksi Bali vallattiin vuonna 1343, mikä merkitsi paikallisen hallitsijasuvun sammumista ja jaavalaisten vaikutteiden saapumista. Tribhuwanatunggadewi itse oli vakaumuksellinen buddhisti. Tribhuwanatunggadewin asema sijaishallitsijana päättyi Rajapatnin kuollessa vuonna 1350. Valtaan nousi Tribhuwanatunggadewin poika Hayam Vuruk, jota pidetään myös viimeisenä loistokkaana Jaavan hindulais-buddhalaisena hallitsijana. Myöhemmin alueelle levisi islam. Tribhuwanatunggadewi itse kuoli vuonna 1372.
Itä-Jaavalla Mojowarnossa lähellä Majapahitin historiallista pääkaupunkia Trowulania sijaitsee Candi Ngrimbin rauniot, jolta löydettyä Shivan vaimoa Parvatia esittävän naishahmoisen patsaan on joskus tulkittu esittävän Tribhuwanatunggadewiä.
Sujaku Suzuki

Sujaku Suzuki (, 7. joulukuuta 1891 – 4. toukokuuta 1972) oli japanilainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa hän oli kolmas piirrokset ja vesivärityöt -sarjassa teoksellaan "Klassiset hevoskisat Japanissa".
Sädesairaala

Sädesairaala on Jyväskylässä sijaitseva sairaalarakennus. Jyväskylän kaupunki lahjoitti tontin Keski-Suomen Syöpäyhdistykselle 1963 keskussairaalan mäeltä ja lupautui rakentamamaan sille kunnallistekniikan. Sädesairaalan rakentamisen rahoitti Keski-Suomen Syöpäyhdistys ja sen rakentaminen alkoi vuonna 1965. Sädesairaalan on suunnitellut arkkitehti Helge Railio. Sairaala otettiin käyttöön 1. kesäkuuta 1967. Sädesairaala siirtyi Keski-Suomen keskussairaalan kuntainliitolle 1. tammikuuta 1969. Keskussairaalan ja Sädesairaalan välinen yhdyskäytävä valmistui vuonna 2002. 
Keski-Suomen Sairaala Nova otettiin käyttöön 18.-19.1.2021. Myös Sädesairaalan toiminnot siirtyivät Sairaala Novaan.
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri myi 11. lokakutta 2021 Sädesairaalan Investors Housen Oyj:lle, Ovaron Oyj:lle ja Royal Housen Oy:lle osana Keski-Suomen keskussairaalan vanhaa aluetta.
Guðrún Helgadóttir

Guðrún Helgadóttir (7. syyskuuta 1935 Hafnarfjörður, Islanti – 23. maaliskuuta 2022) oli islantilainen kirjailija ja poliitikko, joka kirjoitti erityisesti lapsille tarkoitettua kirjallisuutta. Teoksissaan hän antaa kriittisen kuvan sekä lasten että aikuisten maailmasta.
Guðrúnin ensimmäinen teos "Kekseliäät kaksoset" julkaistiin vuonna 1974. Se oli ensimmäinen kolmesta kirjasta, jotka kertoivat kaksosveljeksistä. Guðrún oli vuonna 1988 ehdolla Hans Christian Andersen -palkintoon, ja vuonna 1992 hän sai teoksesta "Undan Illgresinu" Pohjoismaisen lastenkirjapalkinnon.
Guðrún työskenteli vuosina 1957–1970 Reykjavíkin lukiossa ja vuosina 1973–1980 valtion sosiaaliturvalaitoksen Tryggingastofnunin osastojohtajana. Reykavíkin kaupunginvaltuustossa Guðrún edusti vuosina 1978–1982 Kansanliittoa. Alltingiin hänet valittiin vuonna 1979, ja kansanedustajana hän toimi vuoteen 1995. Alltingin puhemies Guðrún oli 1988–1991. Hän oli ensimmäinen nainen tehtävässä.
Teksuo

Teksuo on vuonna 2005 perustettu metalcore-yhtye Espanjasta.
Lantaanihydroksidi

Lantaanihydroksidi (La(OH)3) on lantaani- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa lantaanihydroksidi on valkoista amorfista ainetta, joka voi hieman vettä sisältäessään olla geelimäistä. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Se ei liukene veteen mutta liukenee happoihin. Voimakkaasti kuumennettaessa lantaanihydroksidi hajoaa ensin lantaanioksidihydroksidiksi ja edelleen lantaanioksidiksi. Yhdiste on voimakkaasti emäksistä, ja se reagoi hiilidioksidin kanssa muodostaen lantaanikarbonaattia.
Lantaanihydroksidia valmistetaan saostamalla vesiliukoisen lantaanisuolan, kuten lantaanikloridin, lantaaninitraatin tai lantaanisulfaatin, vesiliuoksesta alkalimetallihydroksidin avulla. 
LaCl3(aq) + 3 OH-(aq) → LaOH3(s) + 3 Cl-(aq)
Yhdistettä käytetään lantaanioksidin ja muiden lantaaniyhdisteiden valmistukseen.
Jorge Guillén

Jorge Guillén (1893 Valladolid, Espanja – 1984 Málaga, Espanja) oli espanjalainen runoilija.
Guillén oli espanjan opettaja Sorbonnessa ja myöhemmin kirjallisuuden professori Murcian, Oxfordin ja Sevillan yliopistoissa.
Olivia Cooke

Olivia Kate Cooke (s. 27. joulukuuta 1993 Oldham, Suur-Manchester) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Emma Decodyn roolista televisiosarjassa "Bates Motel" (2013–2017), Becky Sharpin roolista minisarjassa "Turhuuden turuilla" (2018) sekä Alicent Hightowerin roolista sarjassa "House of the Dragon" (2022–). Hän on esiintynyt myös elokuvissa "Ouija" (2014), "Minä &amp; Earl &amp; kuolemansairas tyttö" (2015), "The Limehouse Golem" (2016), "Thoroughbreds" (2017), "Ready Player One" (2018) ja "Metallin soundi" (2020).
Jeong Gyeong-mi

Jeong Gyeong-Mi (s. 26. heinäkuuta 1985 Gunsan) on eteläkorealainen judoka. Jeong kilpaili 78 kilogramman sarjassa.
Jeong osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 sijoittuen kolmanneksi ja Lontoon olympialaisiin 2012 sijoittuen jaetulle 17:nnelle sijalle.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Jeong oli pronssilla vuonna 2007 Rio de Janeirossa. Aasian kisoissa hän voitti vuosina 2010 ja 2014. Aasian-mestaruuskilpailuissa Jeong voitti vuosina 2009 ja 2013, oli hopealla vuosina 2008 ja 2011 sekä pronssilla vuosina 2005 ja 2012.
Musikalakademien

Musikalakademien (engl. Umeå Musical Theatre Academy) on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva musiikkiteatterin koulutusohjelma (ruots. "eftergymnasial yrkesutbildning"). Koulutusohjelman perusti Leif Edberg vuonna 2000 yhteistyössä Mary Hammondin ja Lontoon Royal Academy of Musicin kanssa. Koulutuksen kesto oli alun perin kaksi vuotta, mutta vuonna 2018 koulutus piteni kolmivuotiseksi. Opetus tapahtuu ruotsiksi ja koulutusohjelmassa opiskelee yksi luokka kerrallaan. Koulutusohjelmasta valmistutaan musikaaliartistiksi.
Musikalakademien on Ruotsin pohjoisimpana sijaitseva musiikkiteatterin koulutusohjelma. Opetus tapahtuu Strömbäcks folkhögskolanin tiloissa, ja oppilailla on mahdollisuus myös asua koulun asuntolassa. Opinnot koostuvat muun muassa seuraavista aineista: laulu, teatteri, tanssi, kuorolaulu, musikaalihistoria, äänenhuolto, musiikinteoria ja auditiontekniikka.
Koulutukseen hakevalla on oltava toisen asteen koulutus ja hakijan on oltava vähintään 18-vuotias. Koulutusohjelmassa opiskelevat ovat oikeutettuja saamaan opintotukea ja opintolainaa Ruotsin opintotukiasiain keskuslautakunnalta (ruots. CSN). Suomen sosiaaliturvan piiriin kuuluvat opiskelijat voivat saada koulutukseen opintotukea Suomen Kansaneläkelaitokselta.
Seven (Mors Principium Estin albumi)

Seven on suomalaisen death metal -yhtye Mors Principium Estin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2020.
Kroatian presidentinvaali 2000

Kroatian presidentinvaali 2000 järjestettiin Kroatiassa 24. tammikuuta 2000. Vaalit olivat myös ensimmäiset ennenaikaiset presidentinvaalit, koska ne pidettiin nykyisen presidentin Franjo Tuđmanin kuoleman vuoksi 10. joulukuuta 1999 sekä viimeiset vaalit, jotka pidettiin puolipresidenttisen hallintojärjestelmän aikana, jolloin presidentti oli hallitusrakenteen voimakkain virkamies ja pystyi nimittämään ja erottamaan pääministerin ja heidän kabinettinsa.
Koska yksikään ehdokas ei saanut vaadittua äänienemmistöä ensimmäisellä kierroksella 24. tammikuuta, niin toinen kierros järjestettiin 7. helmikuuta 2000, mikä oli ensimmäinen kerta, kun toinen kierros oli järjestetty maan historiassa. Presidentinvaalit voitti Kroatian kansanpuolueen ehdokas Stjepan Mesić, joka sai 56,01 % äänistä. Äänestysprosentti oli 62,98 % ensimmäisellä kierroksella ja 60,88 % toisella kierroksella.
Mesić vihittiin viiden vuoden toimikaudeksi Kroatian toiseksi presidentiksi 18. helmikuuta 2000 Pyhän Markuksen torilla perustuslakituomioistuimen tuomareiden edessä.
Alexander Aminoff (valtiopäivämies)

Alexander Aminoff (15. huhtikuuta 1865 Ruovesi – 5. helmikuuta 1918 Ruovesi) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja valtiopäivämies.
Aminoffin vanhemmat olivat tilanomistaja Adolf Fredrik Aminoff ja Emilia Grotenfelt ja puoliso vuodesta 1902 Sophie Emmy Ulrika Julia von Kraemer (k. 1956), amiraali Johan Fredrik Oskar von Kræmerin ja vapaaherratar Sofia Maria Julia Dorotea Cedercreutzin tytär. Aminoff tuli ylioppilaaksi 1883 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886. 
Hän omisti Pekkalan kartanon sivutiloineen Ruovedellä 1888–1918. Aminoff teki Pekkalan kartanosta nykyaikaisen suurtilan, joka perustui maanviljelyn että metsänhoidon korkeaan tasoon, laajuuteen ja edelläkävijän rooliin. Kartanon metsien hoitosuunnitelma pyrki ehkäisemään ympäristötuhoja ja tasapainottelemaan voimaperäisen metsätalouden ja luonnonhoidon välillä. Hoitosuunnitelma oli aikaansa edellä. Aminoffin aikana kartanon maille rakennettiin runsas määrä uusia rakennuksia ja vanhoja rakennuksia kunnostettin. 
Aminoff toimi Pekkalan meijerikoulun johtajana 1886–1918. 
Aminoff rakensi keuhkotautiparantolan omilla varoillaan, jonka hän lahjoitti Ruoveden kunnalle. Aminoff toimi Kurun-Ruoveden-Virtain Telefooni Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Hän oli perustamassa Ruoveden maamiesseuraa ja toimi seuran puheenjohtajana. Aminoff toimi Ruoveden osuuskaupan hallituksen puheenjohtajana ja Ruoveden säästöpankin isännistön puheenjohtajana. Hän toimi Suomen Ayrshire-yhdistyksen johtokunnan varapuheenjohtajana. 
Aminoff oli myös Ruoveden kuntakokouksen esimies 1896–1904 ja kunnanvaltuuston jäsen. Aminoff oli puoluetaustaltaan nuorsuomalainen. 
Aminoff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kannatti säätyvaltiopäivillä naisten äänioikeutta vuonna 1897. Aminoff oli talousvaliokunnan puheenjohtaja säätyvaltiopäivillä 1905-1906. 
Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1908.
Hän joutui punaisten surmaamaksi kotonaan helmikuussa 1918.
Aminoffia pidettiin aloiterikkaana, kaukonäköisenä, tarmokkaana, valistuneena ja uudistukselle alttiina. 
Maanviljelysneuvos, osuustoimintaliikkeen vaikuttaja Gunnar Aminoff oli Alexander Aminoffin poika.
Nicolás Guillén

Nicolás Guillén Batista (10. heinäkuuta 1902 Camagüey, Kuuba – 16. heinäkuuta 1989 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen runoilija. Hän oli niin sanotun mustan runouden johtava hahmo ja kotimaassaan kansallisrunoilijan arvossa.
Guillén opiskeli oikeustiedettä Havannan yliopistossa, mutta jätti opinnot vuonna 1921 keskittyäkseen runouden kirjoittamiseen. Guillén liittyi 1937 kommunistiseen puolueeseen, lähti 1953 maanpakoon Chileen mutta palasi Kuubaan vallankumouksen jälkeen. Hän oli taustaltaan afrokuubalainen. Hänen runoutensa oli 1930-luvulta alkaen yhteiskuntakriittistä.
Bertha Wegmann

Bertha Wegmann (16. joulukuuta 1847 Soglio, Sveitsi – 22. helmikuuta 1926 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen, sveitsiläis-taustainen taidemaalari. Häntä pidetään asialleen omistautuneena ja taitavana taiteilijana ja yhtenä Tanskan keskeisistä realistisen suuntauksen taidemaalareista. Vuonna 1909 häntä pidettiin Tanskan parhaana muotokuvamaalarina.
Elämänvaiheita.
Wegmann osoitti kiinnostuksensa kuvataiteeseen jo varhain. Perheen äiti kuoli tytön ollessa kymmenenvuotias, mutta isä kannusti tytärtään ryhtymään taiteilijaksi. Wegmann pääsi opiskelemaan taidetta 19-vuotiaana. Hän jatkoi opintojaan Münchenissä, mutta oli pian tyytymätön tapaan, millä siellä opetettiin. Uudet suuntaukset, kuten impressionismi, oli tuloillaan. Wegmann ystävystyi ruotsalaisen Jeanna Bauckin kanssa, ja he ryhtyivät maalaamaan ulkona. He tekivät maalausmatkan Italiaan ja muuttivat yhdessä Pariisiin. Wegmann piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisin salongissa vuonna 1880 ja sai kunniamaininnan töistään. Seuraavina vuosina hän sai kulta- ja hopeamitalit. Hän palasi Tanskaan vuonna 1883.
Siitä huolimatta, että oli hän ollut poissa kotimaastaan muutaman vuoden, Wegmann oli Tanskan taidemaailmassa tunnettu. Hän oli lähettänyt töitään Tanskaan vuosittaisiin näyttelyihin ja tullut niillä tunnetuksi. Vuonna 1883 hän julkaisi sisarensa muotokuvan, mikä palkittiin Tanskan taidemaailman korkeimmalla palkinnolla, Thorvaldsenin mitalilla. Kun muotokuvaa vertaa sisarta esittäviin valokuviin, huomaa, miten tarkasti Wegmann on saanut ikuistettua mallinsa näköisyyden. Vuonna 1887 Wegmannista tuli Tanskan taideakatemian ensimmäinen naispuolinen professori.
Pariisin salongissa oli usein esillä Wegmannin töitä, samoin muualla Euroopassa. Hänet palkittiin useista töistään mitalein. Wegmann oli myös ensimmäisiä naispuolisia mitalinsaajia, kun Tanskan kuningas ojensi hänelle henkilökohtaisesti Ingenio et arti -ansiomitalin. Hän edusti usein Tanskan taidetta maailmannäyttelyissä, kuten vuoden 1893 Chicagon näyttelyssä. Hän loi omana aikanaan havinaisen näyttävän uran, ja on melko käsittämätöntä, että hänen työnsä olivat pitkään unohduksissa.
Wegmann kuoli yllättäen ateljeessaan kesken työskentelyn.
Korvaava elinympäristö

Korvaava elinympäristö tai uusympäristö on sellainen elinympäristö, joka on ihmisen voimakkaasti muokkaama esimerkiksi rakentamisen tai viljelyn kautta. Nimi viittaa siihen, että tällaiset ympäristöt tarjoavat kasvi- ja eläinlajeille uuden elinympäristön, kun niiden luonnolliset elinympäristöt ovat vähentyneet.
Korvaavia elinympäristöjä ovat muun muassa junaratojen penkereet ja teiden pientareet sekä niiden muut reuna-alueet, lentokentät, ampuma-alueet, maa-ainesten ottoalueet, satamat, joutomaa-alueet ja voimajohtoaukeat. Niihin voidaan lukea myös esimerkiksi niittymäisiksi muuttuneet tai muutetut peltoheitot sekä linnoitusten vallit. Erityisen paljon Suomessa on tienpientareita, joita on yli 100 000 hehtaaria sellaisia, jotka niitetään vähintään kerran kasvukaudessa.
Korvaavat elinympäristöt edesauttavat uhanalaistuneiden luontotyyppien eliölajiston säilymistä, sillä ne toimivat lajiston turvapaikkoina, joista lajit voivat joskus levitä takaisin luonnonympäristöihin. Korvaavan elinympäristön kautta lajit voivat myös siirtyä alueelta toiselle. Esimerkiksi lämpimiin ilmansuuntiin antaville hiekkaisille ja vähäkasvisille tienpientareille voi kehittyä keto- ja nummimaisia kasviyhteisöjä, joista hyötyvät paikallisesti taantuneet paahdeympäristöjen hyönteislajit.
She Loves Me

She Loves Me on musikaali, jonka käsikirjoituksen on tehnyt Joe Masteroff, musiikin säveltänyt Jerry Bock ja lyriikat kirjoittanut Sheldon Harnick. Musikaalin juonessa budapestilaisessa hajuvesiliikkeessä työskentelevät ja keskenään kinastelevat Georg Nowak ja Amalia Balash ovat toistensa romanttisia kirjekavereita tietämättään.
Musikaali perustuu unkarilaisen näytelmäkirjailijan Miklós Lászlón teokseen "Parfumerie" vuodelta 1937.
Musikaalin ensi-ilta oli Broadwaylla vuonna 1963 ja uusintaensi-ilta vuonna 2016. Tästä kyseisestä uudesta tuotannosta (engl. "revival") tuli ensimmäinen Broadway-esitys, joka livestriimattiin.
Eppstein

Eppstein on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota.
Maantiede.
Eppstein sijaitsee Taunus-vuoriston etelärinteellä 20 kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta länteen ja 12 kilometriä Wiesbadenista koilliseen.
Eppsteinin kaupunginosat ovat Eppstein, Bremthal, Ehlhalten, Niederjosbach ja Vockenhausen.
Historia.
Ensimmäinen asiakirjamaininta Burg Eppsteinista on vuodelta 1122. Vuoristolinnan ympärille kasvoi kylä, ja Alt-Eppstein sai kaupunkioikeudet 1318. Puolet kaupungista myytiin Hessenin maakreiveille 1492. Toinen puoli kaupungista sekä Bremthal, Ehlhalten, Niederjosbach ja Vockenhausen siirtyivät Eppsteinin suvun sammuttua 1500-luvulla Mainzin vaaliruhtinaskunnalle. Jako Hessenin kreivien ja vaaliruhtinaskunnan alueisiin säilyi vuoteen 1803. Lyhyen ranskalaiskauden jälkeen Eppstein siirtyi osaksi Nassaun herttuakuntaa ja edelleen Preussiin 1866. Bremthal, Ehlhalten ja Vockenhausen liitettiin Eppsteiniin 1977; Niederjosbach oli liitetty Bremthaliin jo 1971.
Burg Eppstein on rauniolinna, jonka ympärillä sijaitsee Eppsteinin vanhakaupunki, Die Eppsteiner Altstadt. Siellä on muun muassa ristikkotalo vuodelta 1459 ja myöhäisgoottilainen kirkko (noin 1430). Vanhankaupungin itäpuolella on uusklassistinen Kaisertempel vuodelta 1894.
Talous ja liikenne.
Eppsteinin talousmaantieteellinen sijainti Frankfurt am Mainin ja Wiesbadenin vaikutusalueella on suotuisa. Sekä teollisuus- että palveluyritysten kirjo on laaja. Eppstein on Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä Main-Lahn-rautatien varrella. Bundesautobahn 3 kulkee kaupungin länsiosan halki.
Elin Juselius

Elin Ingeborg Juselius (22. kesäkuuta 1872 Helsinki – 10. heinäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen keraamikko.
Elämä.
Elin Juselius syntyi hovineuvos Viktor Emil Juseliuksen ja Wilhelmiina Juseliuksen (o.s. Almqvist) seitsemänlapsisen perheen viidentenä lapsena. Hänen sisaruksiaan ovat professori Axel Juselius ja silmälääkäri Emil Wilhelm Juselius. Elin kouluttautui ensin lääkintävoimistelijaksi Tukholmassa 1800-luvun lopulla, kunnes suuntautui taidekeraamikon uralle.
Juselius opiskeli vuosina 1901–1910 Taideteollisuuden keskuskoulussa suomalaisen keramiikkataiteen uranuurtajan Alfred William Finchin opetuksessa. Opintoihin kuului muun muassa nahkaplastiikan, puunveiston ja keramiikan kursseja. Juseliuksen läheinen opiskelutoveri ja kollega oli Gerda Thesleff. Opiskeluiden päätyttyä Juselius sai käyttää Ateneumissa sijainneen koulun tiloja ja uuneja. Finch tuki keramiikkataiteen kehitystä Suomessa tarjoamalla koulun entisille opiskelijoille tiloja taiteen harjoittamiseen. Juselius oli hyvin tuottoisa keraamikko, joka piti useita näyttelyitä sekä kotimaassa että ulkomailla. Hän oli naimaton ja lapseton, joten hänen yksityiselämästään tiedetään vain vähän.
Tuotanto.
Juseliuksen tunnetuimmat työt ovat dreijattuja fajanssiastioita, jotka on käsinmaalattu hänelle ominaisella, koristeellisella tyylillä. Ateneumissa ollessaan hän teki pääasiassa poltettuja punasaviastioita. Astioiden koristelussa käytettiin usein engobe-tekniikkaa ja kuvioina oli erilaista kasviornamentiikkaa. Hän työskenteli Arabialle noin vuosina 1922–1924 ja teki yritykselle fajanssiastioita.
Fabienne Wohlwend

Fabienne Wohlwend (s. 7. marraskuuta 1997 Vaduz) on liechtensteinilainen autourheilija. Hän on ajanut muun muassa W Series -sarjassa. Nykyään hän kilpailee Ferrari Challenge -sarjassa.
Ura.
Formula 4.
Wohlwendin ensiesiintyminen formulasarjoissa tapahtui Aragón Racing -tallissa Italian F4 -sarjassa vuonna 2016, mutta hän vaihtoi myöhemmin kauden aikana DR Formula -talliin. Wohlwendin parhaaksi tulokseksi jäi kauden päätöskilpailun yhdestoista sija Monzan radalla. Hän voitti kuitenkin naisten luokan pokaalin, vaikka oli ainoa naisosallistuja.
Audi Sport TT Cup.
Wohlwend siirtyi Audi Sport TT Cup -urheiluautosarjaan vuonna 2017. Hän ajoi kauden parhaimman tuloksensa sijoittumalla kahdeksanneksi tulokaskilpailussaan Hockenheimringillä ja oli kauden lopputuloksissa 11:nnes.
Ferrari Challenge.
Vuonna 2017 Wohlwend ajoi myös Euroopan Ferrari Challenge -sarjassa. Hän osallistui kuuteen osakilpailuun, joissa ajoi kahdesti paalupaikalle, neljä kertaa palkintokorokkeelle sekä voitti ensimmäisenä naisena Imolan osakilpailun. Wohlwend kilpaili myös kauden päättäneessä "Finali Mondiali" -kilpailussa Mugellossa, missä hän sijoittui kolmanneksi.
Wohlwend jatkoi Ferrari Challenge -sarjassa myös seuraavan kauden ja sijoittui toiseksi. Hän voitti samana vuonna Finali Mondialin Pro-Am -luokassa. Vuoden 2019 Finali Mondiali päättyi neljänteen sijaan. 
Vuonna 2020 Wohlwend ajoi kauden avauskilpailussa Imolassa paalupaikalle ja oli viikonlopun molemmissa kilpailuissa palkintokorokkeella. Kauden aikana hänen kilpa-ajamisensa mahdollisuuksiin vaikuttivat koronaviruksen aiheuttama osallistujien sekä kisajärjestäjien väheneminen. Wohlwend voitti kauden aikana yhden osakilpailun Misanon radalla ja oli Finali Mondialissa toinen.
W Series.
Wohlwend osallistui naiskuljettajille tarkoitettuun W Series -sarjaan vuonna 2019. Avausosakilpailu Hockenheimilla alkoi eturivistä, mutta päättyi kilpailun kuudenteen sijaan. Zolderin osakilpailu puolestaan päättyi seitsemänteen sijaan. Kauden parhaimman tuloksensa Wohlwend ajoi Misanon osakilpailussa, missä hän ajoi paalupaikalle ja oli kilpailussa kolmas. Norisringin osakilpailu päättyi neljänteen sijaan, kun hän pystyi pitämään Emma Kimiläisen takanaan, mutta ensimmäinen pisteetön kilpailu oli Assenin osakilpailu, missä hän rikkoi autonsa etusiiven. Brands Hatchin päätösosakilpailussa Wohlwend ajoi kilpailussa viidenneksi.
Kestävyysajot.
Wohlwend on kilpaillut myös Nürburgring Langstrecken Serie (NLS, ennen VLN) sarjassa.
Yksityiselämä.
Wohlwend on yhdessä Frederick von Opelin ja Manfred Schurtin kanssa tunnetuimpia liectehsteinilaisia kilpa-ajajia. Lisäksi Wohlwend on ollut kahdesti ehdolla Liechtensteinin Vuoden naisurheilijaksi vuosina 2018 ja 2019.
Uransa alkuaikoina Wohlwend sai rahoitusta kilpa-autoiluun toimimalla Vaduzin VP Bankin keulahahmona.
Laura Osnes

Laura Osnes (s. 19. marraskuuta 1985 Burnsville, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan työstään Broadway-musikaaleissa.
Broadwaylla hän on esittänyt päärooleja musikaaleissa "Grease", "South Pacific", "Anything Goes", "Bonnie &amp; Clyde," "Cinderella" ja "Bandstand". Hän on ollut ehdokkaana Tony-palkinnon saajaksi kaksi kertaa, vuosina 2012 ja 2013.
Oumayma Bel Ahbib

Oumayma Bel Ahbib (s. 21. elokuuta 1996) on marokkolainen amatöörinyrkkeilijä. 
Bel Ahbib on kilpaillut vuodesta 2019 lähtien. Hän osallistui vuoden 2019 MM-kilpailujen 69 kg sarjaan. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella barbadoslaisen Kimberly Gittensin, mutta hävisi toisella kierroksella intialaiselle Lovlina Borgohainille 5–0. Vuonna 2020 Bel Ahbib varmisti paikan Tokion olympialaisten 69 kg sarjaan voitettuaan Afrikan olympiakarsintaturnauksen.
Huhtikuuhun 2021 mennessä Bel Ahbib on kilpaillut amatööriurallaan yhdeksän ottelua, josta on voittanut kuusi.
Lovlina Borgohain

Lovlina Borgohain (s. 2. lokakuuta 1997) on intialainen amatöörinyrkkeilijä.
Borgohain on otellut vuodesta 2014 lähtien. Ensimmäisiin arvokisoihin Borgohain osallistui vuoden 2017 Aasian-mestaruuskilpailuissa, kun hän otteli 69 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussa mongolialaisen Erdenetuya Enkhbaatarin, mutta hävittyään välierissä kazakstanilaiselle Valentina Khalzovalle 5–0 hän saavutti AM-pronssia. Hän otteli myös 69 kg sarjassa New Delhin MM-kilpailuissa 2018. Hän aloitti turnauksen toiselta kierrokselta, jolla voitti panamalaisen Atheyna Bylonin 5–0. Voitettuaan myös australialaisen Kaye Scottin 5–0 Borgohain eteni välieriin, mutta hävisi sen taiwanilaiselle Chen Nien-chinille 4–0. Vuoden 2019 AM-kilpailuissa Borgohain otteli 69 kg sarjasa. Hän voitti karsintaottelussa vietnamilaisen Trần Thị Linhin 5–0, mutta hävisi puolivälieräottelunsa taiwanilaiselle Chenille 5–0. Ulan-Uden MM-kilpailuissa 2019 Borgohain aloitti toiselta kierrokselta. Hän voitti ensimmäisessä ottelusaan marokkolaisen Oumayma Bel Ahbibin ja puolivälierissä puolalaisen Karolina Koszewskan. Välierissä kiinalainen Yang Liu oli parempi pistein 3–2. Vuonna 2020 Borgohain varmisti paikan Tokion olympialaisten 69 kg sarjaan oltuaan kolmas Aasian karsintaturnauksessa.
Huhtikuuhun 2021 mennessä Borgohain on otellut amatööriurallaan 18 ottelua, joista on voittanut 10.