tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hôtel van Eetvelde

Hôtel van Eetvelde on Belgian pääkaupungissa Brysselissä sijaitseva historiallinen kaupunkitalo, joka edustaa arkkitehti Victor Hortan art nouveau -kauden huippua.
Brysselin päärautatieaseman lähellä sijaitsevan talon suunnittelu ja rakentaminen toteutettiin vuonna 1895 lähes rajattomalla budjetilla, joten materiaaleissa ja käsityössä ei säästelty.
Horta suunnitteli talon Edmond van Eetveldelle, joka oli Kongon vapaavaltion hallinnonjohtaja. Van Eetvelde pääsi käsiksi Kongon luonnonvaroihin, jotka todellisuudessa kuuluivat henkilökohtaisesti kuningas Leopoldille. Kongon väestö joutui kovaan hyväksikäyttöön, ja kuolonuhrien määräksi arvioidaan 5–10 miljoonaa. Tämä herättää ristiriitaisia tunteita, sillä juuri tämän rahan turvin Hôtel van Eetvelde rakennettiin. Vuonna 1898 Horta suunnitteli talolle myös laajennuksen, jossa oli autotalli, toimisto ja asuinhuoneistoja.
Talo oli aikanaan uraauurtava myös teknisesti, sillä siinä käytettiin teollisia materiaaleja kuten terästä ja lasia julkisivussa sekä keskellä taloa sijaitsevassa kupolikatossa, joka valaisee sisätiloja. Talon sisätila keskittyy kahdeksankulmaiseen rotundaan, jonka kupolissa on värillisiä lasi-ikkunoita. Rotunda toimii olohuoneen ja liikkumisalueen yhdistelmänä.
Nykyään belgialaisen kaasu- ja sähkönjakeluyhtiö Synergridin omistama rakennus on yksi Hortan tärkeimmistä töistä ja on kuulunut vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2023 Hôtel Van Eetvelde avattiin yleisölle osana art nouveau -vuoden tapahtumia. Samalla valmistui rakennuksen lasikupolin restaurointi, ja rakennukseen perustettiin uusi art nouveaun tiedotus- ja tulkintakeskus LAB·AN. Keskus tarjoaa näyttelyitä, seminaareja ja työpajoja, joissa esitellään art nouveau -tyylin ominaisuuksia sekä sen historiallisia yhteyksiä.
Marja-Liisa Julkunen

Marja-Liisa Julkunen o.s. Heiskanen (31. joulukuuta 1943 Varkaus – 25. syyskuuta 2019 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kasvatustieteen professori.
Marja-Liisa Julkunen syntyi piiritarkastaja Arvo Fredrik Heiskasen ja toimistosihteeri Kirsti Maria Janhusen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 oli lehtori Kyösti Julkunen (k. 2004). Marja-Liisa Julkunen tuli ylioppilaaksi Joensuun tyttölyseosta 1963 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1968. Hän valmistui Joensuun korkeakoulusta filosofian lisensiaatiksi 1979 ja väitteli Joensuun yliopistosta filosofian tohtoriksi 1984. 
Julkunen oli äidinkielen lehtori Siilinjärven yhteislyseossa ja Joensuun lyseossa 1970–1975. Joensuun yliopistossa, vuoteen 1984 korkeakoulussa, hän oli äidinkielen didaktiikan lehtorina 1975–1990, vt. yliassistenttina 1981–1984 ja vt. apulaisprofessorina 1984–1990. Kasvatustieteen, erityisesti peruskouludidaktiikan, professorina hän toimi 1990–2007. Hän oli myös kasvatustieteen didaktiikan dosentti Kuopion yliopistossa. 
Julkusella oli useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän julkaisi tutkimusten lisäksi oppi- ja tietokirjoja. Tutkijana hän paneutui erityisesti lukemaan oppimiseen ja luetun ymmärtämiseen.
Tutkimusalansa ulkopuolelta hän on kirjoitti Joensuun kaupunginteatterin historiikin "Katsomosta kulisseihin – satavuotias Joensuun kaupunginteatteri".
Västlänken

Västlänken on rakenteilla oleva rautatielinja Göteborgissa, Ruotsissa. Se koostuu 8 kilometriä pitkästä rautatielinjasta, josta 6 kilometriä sijaitsee tunnelissa. Tunneliin rakennetaan kolme uutta asemaa: Centralen, Haga ja Korsvägen. Hankkeen tarkoituksena on lisätä lähi- ja kaukojunien kapasiteettia ja lyhentää matka-aikoja. Centralenin rautatieaseman on määrä avautua joulukuussa 2026 ja muiden asemien on tarkoitus avautua joulukuuhun 2030 mennessä. 
Hankkeen syyt.
Länsilinkki-hanke käynnistettiin Göteborgin päärautatieaseman kapasiteettiongelmien ratkaisemiseksi, sillä se toimii päätepysäkkinä, jossa ei ole tilaa ylimääräisille junille ruuhka-aikoina. Tämä rajoitus on estänyt pyrkimykset laajentaa junaliikennettä sekä rakentaa uusi rautatieyhteys alueen toiseksi suurimpaan kaupunkiin Borosiin, joka on tällä hetkellä yhteydessä Göteborgiin pääasiassa tiheällä bussiliikenteellä. Hankeen tarkoitus on muuttaa päärautatieasema pääteasemasta läpikulkuasemaksi.
Hanke on osa Länsi-Ruotsin rahoituspakettia ()"," ja sen arvioidaan maksavan 24,1–27,1 miljardia kruunua (vuoden 2009 hintataso). Rakennustöihin kuuluu kallioperän räjäytys, saven louhinta, ja ratainfrastruktuurin asennus. Alun perin linjan oli tarkoitus avautua kokonaan vuoteen 2026 mennessä, mutta sen odotetaan valmistuvan vasta joulukuuhun 2030 mennessä.
Vastaavia tunneleita Ruotsin muissa suurimmissa kaupungeissa ovat Malmössä vuonna 2010 valmistunut Citytunneln ja Tukholmassa vuonna 2017 valmistunut Citybanan.
Sanna Salminen

Sanna Salminen (s. 1974 Ruovesi) on jyväskyläläinen kuoronjohtaja sekä musiikkikasvatuksen yliopistonopettaja Jyväskylän yliopistossa. Salminen johtaa kansainvälisesti tunnettua Vox Aurea-kuoroa (2009–) ja on perustanut Ruamjai-kuoron (2000–2009). 
Tutkijana Salminen on keskittynyt kuoropedagogiikkaan ja kuoroharrastukseen yhteisöllisyyden ja osallisuuden lisääjänä. 
Vuonna 2024 Sulasol palkitsi Salmisen Klemetti-palkinnolla.
Albaniansärki

Albaniansärki ("Pachychilon pictum") on Albanian rajoilla sijaitsevissa vanhoissa Ohrid- ja Skutarijärvissa ja niihin yhteydessä olevissa vesistöissä endeemisenä elävä karppikalalaji. Se on hieman särkeä muistuttava, solakka ja paksuhuulinen selästään tummalaikkuinen kalalaji, joka kasvaa nin 15 cm mittaiseksi. Sen ruokavalioon kuuluvat erilaiset pikkueläimet. Taloudellinen merkitys on vähäinen eikä lajia tunnettu vuonna 2000 kovin tarkasti. Laji on arvioitu silmälläpidettäväksi. Lajia on istutettu jonkin verran Italiaan ja Ranskaan.
Defcon Zero

Defcon Zero on ovat brittiläinen punk rockyhtye.
Defcon Zero perustettiin 17 Stitches ja Throw Bricks At Coppers jäänteistä. Leo Stich laujana, Seamus O'Hooligan bassossa sekä Ben Zero kitarassa ja Monkey Boy rummuissa. Vuosina 2011-2013 Jyrki "Spider" Hämäläinen toimi toisena kitaristina. Hämäläinen tuli myöhemmin tutuksi Killing Joke historiikistaan.
Debyyttialbumi "Music For Gluesniffers, Terrorists &amp; The Mentally Ill" julkaistiin 4. marraskuuta 10. "Big Cheese" lehti kuvasti sitä englanniksi "fucking angry and bloody good at it." ja antoivat sille 3/5 tähteä. Albumin nimi itsessään oli otettu arvostelusta. Toinen arvostelu kuvaa albumi englanniksi "thrashy hardcore with topical lyrics that aren’t afraid to make a point".
Albumi on sijalla 9 "Kymmenen aliarvostetun UK punk-albumin" joukossa Metal Hammer lehdessä.
Yhtye on kiertänyt Suomea pariin otteeseen muun muassa Kivesveto Go Go:n kanssa.
Jan Gehl

Jan Gehl (s. 17. syyskuuta 1936 Kööpenhamina) on tanskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija.
Gehl toimi professorina Tanskan Taideakatemiassa vuosina 1966–2006 sekä arkkitehtina perustamassaan arkkitehtitoimistossa Gehl Architects vuosina 2000–2016. Gehl on kirjoittanut useita kirjoja kaupungeista ja kaupunkisuunnittelusta, kuten "Livet Mellom Husene" (1971) ja "Byer for mennesker" (2010), jotka on käännetty yli 40 kielelle. Gehl Architects -toimisto on osallistunut useisiin kaupunkien kehityshankkeisiin muun muassa Kööpenhaminassa, Melbournessa, Sydneyssä, Lontoossa, Moskovassa ja New Yorkissa.
Gehl on saanut lukuisia arvostettuja palkintoja työstään kaupunkisuunnittelijana. Hän on Edinburghin, Toronton, Varnan ja Halifaxin yliopistojen kunniatohtori. Gehl jäi eläkkeelle arkkitehtitoimistostaan vuonna 2016, mutta on jatkanut työtään parempien kaupunkiympäristöjen edistämisen parissa muun muassa esitelmöimällä eri tilaisuuksissa.
Kiia Laine (ohjaaja)

Kiia Laine (s. 6. kesäkuuta 1988) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun ohjauksen koulutusohjelmasta vuonna 2023. Laine ohjasi Teatterikorkeakoulun taiteellisena opinnäytetyönään Liila Jokelinin käsikirjoittaman teoksen "leipuriakatemia", joka kantaesitettiin Teatteri Takomossa 2022.
Laineen ohjaamia teoksia ovat "Rouva C" (2024) Kuopion Kaupunginteatterissa, "Fucking Åmål" (2024) Kajaanin kaupunginteatterissa. Laineen muita ohjauksia on esitetty muun muassa Rovaniemen kaupunginteatterissa, Teatteri Vanha Jukossa sekä Ylioppilasteatterissa.
Aatu Raitala

Aatu Raitala (s. 3. kesäkuuta 1979 Lappeenranta) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Hän aloitti stand up-komiikan vuonna 2012. Vuonna 2013 hänet palkittiin muiden koomikoiden toimesta Vuoden tulokkaan Jorma-palkinnolla ja vuonna 2018 Vuoden koomikko -Jormalla.
Hän pyörittää Takakeno-komediaklubia Helsingin Mascot-ravintolassa ja englanninkielistä Used To Be Eric's Comedy Clubia yhdessä Jamie MacDonaldin kanssa. Hän on myös koomikkokollektiivi Paukutusjengin jäsen.
Aatu Raitala on yksi "Kovan viikon ilta" -ohjelman panelisteista. Hän on esiintynyt ohjelmissa "Pitääkö olla huolissaan?", "Posse", "Stand Up!", "Komediaklubi", "Naurun tasapaino" ja "Noin viikon studio".
Ennen koomikon uraansa Raitala opiskeli elokuva-alaa Balkanilla ja valmensi nyrkkeilyä Helsingin Tarmossa.
Uuden Musiikin Kilpailu 2026

Uuden Musiikin Kilpailu 2026 (UMK26) järjestetään 28. helmikuuta 2026 Tampereen Nokia Areenalla. Se on 15. "Uuden Musiikin Kilpailu", ja siinä valitaan mahdollinen Suomen edustaja vuoden 2026 Eurovision laulukilpailuun.
Kilpailun kappalehakuvaihe järjestettiin 18.–24. elokuuta 2025. Hakuvaiheessa kappaleita lähetettiin 491.
Vili Still

Vili Still (s. 5. elokuuta 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Still edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Napapiirin Pesis. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana ja kotiuttajana ja ulkokentällä polttolinjassa. Still on pelannut 20 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän lyönyt kymmenen tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua ja kerännyt 50 kärkilyöntipistettä. Still on pelannut viisi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin, tuonut yhden juoksun ja kerännyt kahdeksan kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 15. toukokuuta 2025.
Eugenyyliasetaatti

Eugenyyliasetaatti (C12H14O3) on estereihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana hajusteissa. Luonnossa eugenyyliasetaattia esiintyy muun muassa mausteneilikan ja kanelien eteerisissä öljyissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa eugenyyliasetaatti on valkoista kiteistä ainetta tai kellertävää nestettä, jolla on makeahko neilikkaa muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, ja liukenee paremmin muun muassa etanoliin.
Eugenyyliasetaattia valmistetaan eugenolin ja etikkahappoanhydridin välisellä esteröintireaktiolla.
Eugenyyliasetaattia käytetään hajusteissa, erityisesti kukkaistuoksuissa, tuomaan niihin neilikankaltaista tuoksua.
Rein Miller

Rein Miller (2. elokuuta 1938 – 10. huhtikuuta 2017) oli virolainen talousasiantuntija, poliitikko ja urheiluvaikuttaja. 
Rein Miller valmistui vuonna 1957 Kiviõlin lukiosta ja 1962 Tarton valtionyliopistosta pääaineenaan rahoitus ja luototus.
Vuosina 1962–1963 hän työskenteli taloustieteilijänä Tallinnan kaupungin talousosastolla ja vuosina 1963–1966 Tallinnan merenkulkupiirin apulaisjohtajana ja talousosaston päällikkönä. Vuosina 1966–1990 hän työskenteli Neuvosto-Viron valtiovarainministeriössä, jossa hän toimi kaupan ja palvelujen rahoitusosaston päällikkönä, valvonta- ja tarkastushallituksen päällikkönä, valtion verohallinnon päällikkönä ja budjettihallituksen päällikkönä.
Vuosina 1990–1992 hän toimi valtiovarainministerinä Edgar Savisaaren hallituksessa. Hallituksen noustessa valtaan huhtikuun alussa 1990 Viro oli Neuvostoliiton osa; talous oli osa Neuvostoliiton keskusvallan budjettia. Viron edustajat, pääministeri Savisaar ja valtiovarainministeri Miller, neuvottelivat Neuvostoliiton pääministeri Valentin Pavlovin kanssa Viron taloudellisesta asemasta. Neuvotteluja ilman selvää ratkaisua käytiin aina elokuun 1991 vanhakantaisten kommunistienvallankaappaukseen asti. 
Savisaaren hallitus istui uuden itsenäistymisen jälkeen tammikuuhun 1992. Sen seuraajaksi muodostettiin Tiit Vähin johtama hallitus, jossa Miller jatkoi valtiovarainministerinä. Merkittävin tapahtuma Millerin kannalta Tarandin hallituskauden aikana oli valuuttauudistus, jossa Viro luopui ruplasta ja siirtyi omaan kruunuvaluuttaan. Tämä tapahtui kesäkuussa 1992.
Ministeriuran jälkeen Miller toimi vuosina 1993–1994 AS Eesti Sotsiaalpankin johtokunnan puheenjohtajana, vuosina 1994–1996 venevalmistaja AS Naviplastin pääjohtajana ja vuosina 1992–2008 turvallisuusyhtiö Falck Balticin talousjohtajana.
Nuoruudessaan Rein Miller harrasti jääkiekkoa. Harrastuksen myötä hän toimi vuosina 1976–1999 Neuvosto-Viron ja edelleen Viron jääkiekkoliiton puheenjohtajana. Toiminnastaan jääkiekon piirissä hän sai vuonna 1999 Suomen Jääkiekkoliiton ansiomitalin, 2008 Viron jääkiekkoliiton ansiomitalin ja vuonna 2017 valittiin Viron jääkiekon "Hall of Fame"en.
Rein Millerin tyttärentytär on Viron kansainvälinen tennispelaaja Anett Kontaveit. Miller kuoli vuonna 2017.
Widdern

Widdern on pikkukaupunki Baden-Württembergin osavaltion pohjoisosassa lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Jagst-joen varrella Heilbronnin piirikunnan koilliskolkassa noin 62 kilometriä Stuttgartista pohjoiskoilliseen.
Historia.
Widdern oli asutettu jo roomalaisaikana, kuten naapurikuntansakin. Ensimmäinen kirjallinen maininta Widdernistä on vuodelta 775 (Lorschin koodeksi) ja kaupunkioikeudet se sai 1200-luvulla. Widdernin asukkaista suuri osa kuoli kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Kaupunki oli osavaltionsa pienin vuonna 2023.
Vanhan Zyllhardtin linnan paikalla sijaitsee nykyisin raatihuone. Itse linnasta on säilynyt vain vähäinen osa. Dörnlen kappelin historia on pitkä. Tarun mukaan metsään eksynyt linnanneito löysi perille kappelin kellojen soiton kuultuaan. Muita historiallisia kohteita ovat Widdernin linnan rauniot, Gemmingenin linna (Gemmingensche Schloss Widdern), useat ristikkotalot ja niin edelleen.
Talous ja liikenne.
Widdernin elinkeinoja on viininviljely. Widdernin halki kulkee moottoritie Bundesautobahn 81.
Ilvesjärvi (Hyrynsalmi)

Ilvesjärvi on matala metsäjärvi Hyrynsalmella Kainuussa. Kuntansa itäosassa Mikitänjoen reitillä sijaitsevan Ilvesjärven pinta-ala on 1,5 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 70 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Etäisyys Ilvesjärven länsiosasta itäosan Suolahden pohjukkaan on noin 2,5 kilometriä. Järven koillisosan muodostaa Talaslahti, jonka länsipuolisen Koiraniemen kohdalla järven leveys on noin puoli kilometriä. Ilvesjärven länsirannalla sijaitsee Kokkojoki-niminen asutus ja etelärannalla on Ilves-niminen asutus. Järven kaakkoispuolella levittäytyy Kovalaisensuo. Noin 85 prosenttia Ilvesjärvestä on enintään neljä metriä syvää ja noin seitsemän prosenttia on vähintään kuusi metriä syvää. Syvin kohta, noin kymmenen metriä, sijaitsee järven itäosassa.
Ympäristötietojärjestelmä Hertan mukaan Ilvesjärvi on saareton, mutta kartan mukaan saaria on muutama. Laajin niistä on noin puolen hehtaarin kokoinen Kalmansaari järven syvimmän kohdan länsipuolella.
Ilvesjärven merkittävin tulouoma on Mikitänjoki, joka laskee idästä Mikitänjärveltä (182,6 metriä merenpinnan yläpuolella). Ilvesjärven vedet virtaavat Mikitänjokea luoteeseen Luvanjärvelle (171,1 metriä mpy). Mikitänjärven ja Ilvesjärven välissä Mikitänjokeen yhtyvät etelästä virtaavat Karhujoki ja Kylkijoki.
Ilvesjärven vesitilavuus on 3 753 000 kuutiometriä.
Ilvesjärvi (59.731.1.002) kuuluu Mikitänjoen alaosan alueeseen (59.731), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Mikitänjärven alue (59.73) ja ensimmäinen jakovaihe on Luvanjoen valuma-alue (59.7). Ilvesjärvi on laajin Mikitänjoen alaosan alueen vakavesistä.
Harhan ja varianssin välinen kompromissi

Harhan ja varianssin välinen kompromissi kuvaa tilastotieteessä ja koneoppimisessa mallin kompleksisuuden, sen antamien ennusteiden ja sen yleistettävyyden välistä suhdetta. Yleistettynä, mitä enemmän mallissa on sovitettavia parametreja, sitä joustavampi malli on ja sitä paremmin malli on sovitettavissa opetusdataan. Tällöin mallin harhaisuus on pienempi. Toisaalta mitä joustavampi malli on, sitä suurempi vaihtelu uudella opetusdatan otannalla tehdyllä sovituksella tyypillisesti on. Tällöin sovitettujen parametrien varianssi on suurempi. Kompromissi siis syntyy siitä, että tyypillisesti ei samanaikaisesti pystytä minimoimaan sekä mallin harhaisuutta että sovitettujen parametrien varianssia.
Vaikka harhan ja varianssin välinen kompromissi pätee yleisesti niin kutsulla klassisella alueella, jossa mallin vapaiden parametrien määrä on pienempi kuin datapisteiden määrä opetusdatassa, osoittautuu, että niin kutsulla yliparametrisoidulla alueella, jossa parametreja on enemmän kuin datapisteitä, on mahdollista samanaikaisesti minimoida sekä mallin harhaisuus että sovitettujen parametrien varianssi. Tätä ilmiötä kutsutaan kaksoislaskuilmiöksi.
Hiekka-akku

Hiekka-akku on uusiutuvaan energiaan perustuva energian varastointiratkaisu, joka hyödyntää hiekkaa energian säilyttämiseen. Kyseessä on ekologinen innovaatio, joka tähtää fossiilisten polttoaineiden korvaamiseen erityisesti kaukolämmön ja teollisuuden korkealämpötilaisen lämmöntarpeen alueilla. Ensimmäiset kaupalliset pilotit on rakennettu Suomessa, ja ratkaisu on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi.
Toimintaperiaate.
Hiekka-akun keskeinen osa on terässäiliö, joka täytetään hiekalla. Hiekka lämmitetään sähkövastusten avulla noin 500–600 °C:n lämpötilaan. Säiliöön on integroitu lämmönsiirtojärjestelmä, joka mahdollistaa lämmön tehokkaan siirron joko kaukolämpöverkkoon tai suoraan teollisiin prosesseihin.
Sähkö voidaan muuttaa lämmöksi erityisesti silloin, kun sähkön hinta on alhainen, esimerkiksi yöaikaan tai silloin, kun uusiutuvan sähkön tuotanto on suurta. Lämpö siirretään hiekasta kuumana ilmana, jota voidaan käyttää esimerkiksi teollisuusuunien lämmitykseen. Jäähtynyt ilma voidaan palauttaa järjestelmään tai ohjata muuhun lämmön hyötykäyttöön.
Käyttökohteet.
Hiekka-akku soveltuu erityisesti teollisuudenaloille, joissa tarvitaan korkeita lämpötiloja, kuten puunjalostus-, rakennus-, elintarvike- ja metalliteollisuudessa. Näissä sovelluksissa hiekka-akku voi korvata nestekaasun tai maakaasun käytön, ja näin vähentää päästöjä merkittävästi.
Lisäksi hiekka-akku mahdollistaa halvan sähkön hyödyntämisen ajankohtina, jolloin sitä muuten ei voitaisi käyttää tehokkaasti. Tämä parantaa energiatehokkuutta ja vähentää riippuvuutta fossiilisista energialähteistä. Suomessa teollisuuden lämmöntarve on arviolta kaksinkertainen kaukolämpöön verrattuna, mikä tekee ratkaisuista kuten hiekka-akusta erityisen kiinnostavia päästövähennysten näkökulmasta.
Arbëresh

Arbëresh (albaniaksi: "Arbërisht", italiaksi: "Arberesco", "Lingua Albanese d'Italia", "Italo-albanese") on albanian kielen murre, jota puhutaan Etelä-Italiassa. Sen puhujia eli arbëreshëja on noin 70 000 – 100 000.
Murteen käyttö on ollut laskussa erityisesti nuorten keskuudessa, joista monet käyttävät mieluummin italiaa tai paikallisia murteita. UNESCO on luokitellut arbëreshin murteen luokituksella "Definitely endangered".
Kovat miehet

Kovat miehet on suomalainen vuonna 1999 julkaistu lyhytelokuva. Sen on ohjannut Maarit Lalli ja käsikirjoittanut Leo Viirret. Se on saavuttanut kulttimainetta humoristisella kuvauksellaan suomalaisista miehistä.
André Cluysenaar

André Edmond Alfred Cluysenaar (1872–1939) oli belgialainen taidemaalari. Hänet tunnetaan etupäässä maalamistaan muotokuvista ja naishahmoista. 
Lyhyt elämäkerta.
André Cluysenaar syntyi taiteelliseen brysseliläiseen perheeseen. Hänen isoisänsä oli arkkitehti ja isänsä taidemaalari. Taiteellisen alkuopetuksensa hän sai isältään. 
Aluksi Cluysenaar halusi kuvanveistäjäksi. Valmistuttuaan taidekoulusta hän perusti vuonna 1897 kuvanveistoateljeen. Se ei ollut mitenkään menestyksekäs, sillä hän ei saanut viiden vuoden aikana ainuttakaan työtään näyttelyihin. Avioliiton hän solmi samana vuonna englantilaisen Frances Alce Pymin kanssa. Heidän pojastaan Johnista tuli myös kuvataiteilija.
Vuonna 1902 Cluysenaar esitteli näyttelyssä vaimonsa muotokuvan, jossa tämä poseeraa pariskunnan tyttärien kanssa. Maalaus sai ylistävät arviot, minkä jälkeen Cluysenaar päätti keskittyä ainoastaan maalaustaiteeseen. Hyvät arviot toivat taiteilijalle paljon asiakkaita Brysselin yläluokasta. Lisäksi hän maalasi asetelmia, maisemia ja vertauskuvallisia maalauksia, jotka kävivät kaikki hyvin kaupaksi. Hän sai myös tehtäväkseen maalata Saint Gillesin kaupungintaloon kattomaalaukset. 
Ammatillista tunnustusta seurasi vuonna 1907, jolloin hänet palkittiin Salon des artistes français`ssa kunniamainilla.
Ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheissa vuonna 1914 Saksa valtasi Belgian. Cluysenaar oli tuolloin menestyvä brysseliläinen muotokuvamaalari. Vaimon sukulaissuhteiden ansiosta Cluysenaar pääsi perheineen sotapakolaiseksi Englantiin. Aika pakolaisuudessa ei ollut mitenkään epämiellyttävää. 
Pakolaisuutensa aikana Cluysenaar sai aseman Lontoon yläluokan muotokuvamaalarina. Hänen mallinaan istuivat muun muassa pääministeri Herbert Asquith ja Arthur Balfour. Maalaus on nykyään The National Portrait Galleryn kokoelmissa. Hänen taidettaan on myös Pariisissa Musée du Luxembourgin kokelmissa ja Brysselin ja Gentin museoiden kokoelmissa. 
Pakolaisuudessa Cluysenaar maalasi myös isänmaallisia maalauksia. Hän maalasi vuonna 1915 teoksen "Britannia ja Belgian pakolaiset". Siinä kypäräpäinen, Britanniaa kuvaava symbolinen naishahmo ottaa suojiinsa uupuneelta näyttävän äidin lapsineen. 
Sodan päätyttyä Cluysenaar palasi Belgiaan, missä jatkoi uraansa paikallisen yläluokan muotokuvamaalarina. Vuodelle 1922 päivitetty dokumentti antaa vihjeen, että Cluysenaar olisi ollut mukana kolmiodraamassa. Cluysenaar mainitaan Herbert Walter Acland-Troyten ja Marjorie Florencen avioerodokumenteissa. Tämän jälkeen Cluysenaarin vaimo Frances olisi ottanut eron ja Cluysenaar olisi mennyt vihille Marjorien kanssa. Belgian valtio myönsi hänelle kunniamerkit vuosina 1919 ja 1934.
Cluysenaarin maalaamista muotokuvista on todettu, että hän ei ollut paras eikä edes teknisesti erityisen taitava maalari. Sen sijaan hänellä oli taito saada mallinsa näyttämään eleganteilta ja lumovoimaisilta.
Vimma-kulttuuripalkinto

Vimma on Kynnys ry:n ja Tukilinjan vuodesta 2009 lähtien myöntämä vammaiskulttuuripalkinto, joka jaetaan vuosittain YK:n kansainvälisenä vammaisten päivänä 3.12. Raadin valitsema palkinto on tunnustus taiteellisesta toiminnasta, teoksista tai tapahtumista, jotka lisäävät yhteiskunnallista tietoisuutta ja myönteistä keskustelua toimintarajoitteisuudesta ja vammaisuudesta. Vimma-palkinnon rinnalla vuodesta 2014 alkaen on jaettu vuosittain myös 1–2 Kunnia-Vimmaa.
Kition (Makedonia)

Kition (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi jossakin Pellan ja Beroian välisellä alueella, mutta sen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta.
Kition sijaitsi sillä tasangolla, jonka edustalla Perseus tarkasti armeijansa ennen kuin marssi Thessaliaan, ja tunnetaan vain Liviuksen tätä koskevasta maininnasta. Kaupungin nimi on ilmeisesti foinikialaista alkuperää, kuten myös Kyproksen tunnetumman Kitionin, mikä voisi viitata siihen, että foinikialainen siirtokunta olisi saattanut muinoin asettua Thermainlahden pohjukan hedelmälliselle alueelle.
William Martin Leake sijoitti Kitionin nykyiseen Náousaan.
Shtime

Shtime (, ) on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Ferizaj’n piirissä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väkiluku oli 27 324 asukasta.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Shtimen 27 324 asukkaasta 26 447 oli albaaneja, 750 aškaaleita, 41 romaneja, 49 serbejä, 23 romaneja, 20 bosniakkeja, 2 goraneita ja 1 turkkilainen. 13 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin ja 19 ei määritellyt etnisyyttään.
Kyrrhos (Makedonia)

Kyrrhos (, myös , ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Péllan kunnan alueella etelään nykyisestä Aravissóksen kylästä.
Maantiede.
Kyrrhoksen kaupunki sijaitsi Bottiaiassa, joka tunnettiin roomalaisella kaudella Emathiana, Pellan ja Edessan välillä. Se oli hieman pohjoiseen tärkeästä itä-länsisuuntaisesta tiestä, joka oli roomalaisella kaudella Via Egnatiaa. Kyrrhoksen paikka on etelään nykyisestä Aravissóksen kylästä, paikalla, jossa oli aiemmin pieni kaupunki, joka tunnettiin 1800-luvulla nimellä Palaiókastro. Nykyisin asutus on hylätty.
Kyrrhoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Se rajautui lännessä Edessan alueeseen, lounaassa Skydran alueeseen, kaakossa Pellan alueeseen, idässä Tyrissan alueeseen ja koillisessa Europoksen alueeseen. Alueella sijaitsi ainakin yksi Kyrrhoksen alainen kylä, Genderrhos. Tunnetaan myös nimi Mandarai; se oli kylä tai joku muu osa Kyrrhoksen aluetta.
Joskus on arveltu, että Kyrrhos olisi sama paikka kuin "Itinerarium Burdigalensen" myöhäisantiikin aikana mainitsema "Scurio" ("mutatio Scurro"). Nykyisin sen arvellaan sijainneen etelämpänä, sillä se oli Via Egnatian varrella, mutta sillä oli yhteys Kyrrhokseen.
Historia.
Kyrrhoksen kaupunki oli olemassa klassiselta roomalaiselle kaudelle. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Kyrrhestēs" () ja "Kyrrhaios" ().
Thukydides kertoo, että Sitalkeen johtamat joukot tulivat Makedoniaan Kyrrhoksen ja Pellan lähistöllä. Hellenistisellä kaudella Syyriaan perustettu Kyrrhoksen kaupunki sai nimensä ja kaupungin suojelijan Athene Kyrrhestiin kultin Makedonian Kyrrhoksesta.
Nykyisen Péllan kunnan osa Kýrroksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, jonka alueella antiikin Kyrrhos sijaitsi, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan.
Rakennukset ja löydökset.
Kyrrhoksen paikka on tunnistettu sieltä löydetyn piirtokirjoituksen perusteella. Kaupungissa oli Athene Kyrrhestikselle omistettu temppeli, josta on löydetty joitakin jäänteitä, kuten pylvään kapiteeleja. Aleksanteri Suuri suunnitteli suuren temppelin rakentamista jumalattarelle, mutta suunnitelma jäi keskeneräiseksi hänen kuolemansa vuoksi. Kyrrhoksessa tiedetään olleen kultit ja näin oletettavasti pyhäköt myös Artemis Agroteralle ja Zeus Hypsistokselle. Kirjallisissa lähteissä mainitaan kaupungin agora.
Maikki (omena)

Maikki on tarhaomenapuun ("Malus domestica") lajike, jonka omenat ovat tuoreina syötäviä ja kypsyvät elo-syyskuun vaihteessa. Hedelmät ovat keskikokoisia ja maku on aromikas, mehukas ja miedosti hapokas. Pohjaväri on keltavihreä ja peiteväri hehkuvanpunainen. Puu on hillittykasvuinen ja runsassatoinen.
Hedelmät ovat alttiita taudeille, joten istuttamista kotipihaan ei suositella.
Kyrrhos

Kyrrhos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Rydaholm

Rydaholm on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 477 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Bredaryd

Bredaryd on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 497 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Forsheda

Forsheda on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 431 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Bor (Värnamo)

Bor on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 277 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Horda

Horda on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 360 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Lanna (Värnamo)

Lanna on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 344 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Kärda

Kärda on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 309 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Hånger

Hånger on taajama Värnamon kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 316 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Gość Niedzielny

Gość Niedzielny on puolalainen katolinen uutisviikkolehti. Se on perustettu vuonna 1923 ja ilmestyy maanantaisin. Lehden toimitus on Katowicessa.
Polityka

Polityka on puolalainen liberaali ja EU-myönteinen uutisviikkolehti. Se on perustettu vuonna 1957 ja ilmestyy keskiviikkoisin. Alun perin "Polityka" oli Puolan yhistyneen työväenpuolueen äänenkannattaja.
Fakt

Fakt on puolalainen iltapäivälehti, jota julkaisee saksalainen Ringier Axel Springer -mediayhtiö. Lehti on perustettu vuonna 2003 ja ilmestyy kuudesti viikossa.
O Jornal Económico

O Jornal Económico on portugalilainen talousviikkolehti. Se on perustettu vuonna 2016 ja ilmestyy perjantaisin.
Pertti Packalén

Pertti ”Dave” Packalén (s. 22. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi SM-liigaa Helsingin IFK:ssa yhteensä 6 ottelun verran kausilla 1989–1990 ja 1990–1991.
Packalén on HIFK:n kasvatti. Hän voitti HIFK:n paidassa A-junioreiden Suomen-mestaruuden kaudella 1987. SM-liigan lisäksi hän pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa 97 ottelua SapKon, Karhu-Kissojen ja Pitäjänmäen Tarmon paidassa.
Pelaajauransa jälkeen Packalén on toiminut jääkiekkovalmentajana. Hän on toiminut päävalmentajana useissa Suomi-sarjan joukkeissa. Vuodesta 2016 lähtien hän on työskennellyt Helsingin Jääkiekkoklubin organisaatiossa.
Tólepbergen Qayıpbergenov

Tólepbergen Qayıpbergenov (7. toukokuuta 1929 Kegeylin piirin Shortanbayn kylä – 14. syyskuuta 2010) oli karakalpakstanilainen kirjailija.
Tólepbergen Qayıpbergenov syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän valmistui Xojelin opettajaopistosta, työskenteli kyläkoulun opettajana ja valmistui Karakalpakstanin opettajakorkeakoulun venäjän kielen ja kirjallisuuden laitokselta vuonna 1955. Qayıpbergenov työskenteli sen jälkeen tasavallan lehdistössä, radiossa ja televisiossa, kirjakustantamossa, lehdistöhallinnossa ja kirjailijaliitossa. Hänet valittiin Karakalpakstanin kirjailijaliiton puheenjohtajaksi vuonna 1980 ja vuosina 1987–1991 hän toimi tasavallan korkeimman neuvoston varapuheenjohtajana. Qayıpbergenov nimitettiin Uzbekistanin presidentinneuvostoon vuonna 1990 ja vuodesta 1995 hän johti Keski-Aasian kansojen kulttuurisäätiötä.
Qayıpbergenovin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1955. Hänen varhaisilla pienoisromaaneillaan oli huomattava merkitys karakalpakinkielisen proosan kehityksessä. Romaani "Qaraqalpaq qızı" (”Karakalpakkityttö”) sai tasavallan valtionpalkinnon vuonna 1967. Kirjailijan pääteos on 1960-luvun loppupuolelta 1980-luvulle saakka ilmestynyt historiallinen suurromaani "Qaraqalpaq dástanı" (”Kertomus karakalpakeista”). Sen kolme osaa kuvaavat karakalpakkien elämää ja kamppailua naapurikansojen ja vallanpitäjien puristuksessa 1700- ja 1800-luvuilla. "Qaraqlpaq dástanı" sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1986. Romaani "Kózdiń qarashıǵı" (”Silmäterä”) kuvaa kriittisesti Neuvostoliiton pysähtyneisyyden aikaa ja esseeromaani "Qaraqalpaqnama" yhdistää kansanrunouden aineksia realistiseen kerrontaan. "Qaraqalpaqnama" sai Mahmud al-Kašgarin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1994. 1980-luvulta lähtien Qayıpbergenov julkaisi paljon muun muassa ympäristöongelmia käsitteleviä artikkeleita Taškentin ja Moskovan lehdissä. Hänen teoksiaan on käännetty uzbekiksi, venäjäksi ja muille kielille.
Qayıpbergenoville on myönnetty Karakalpakstanin (1974) ja Uzbekistanin (1994) kansankirjailijan arvonimet. Hän sai Uzbekistanin sankarin arvonimen vuonna 2003.
Ice Force Helsinki

Ice Force Helsinki on helsinkiläinen juniorijääkiekkoseura. Se perustettiin vuonna 2025, kun Itä-Helsingin Kiekko ja REDS Helsinki päättivät yhdistyä.
Seura korvasi uutena yhdistyksenä aiemmat seurat. Se toimii erityisesti Kivikon jäähallissa .
Rautatievastuuasetus

EU:n rautatievastuuasetus on Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin neuvoston vuonna 2021 antama asetus, jonka tarkoitus on kehittää rautateiden matkustajaliikennepalveluja Euroopan unionissa.
Asetus tuli voimaan 6. kesäkuuta 2021 ja sitä alettiin soveltaa 7. kesäkuuta 2023 alkaen. Se kumosi asetuksen (EY) N:o 1371/2007. Uusi asetus pyrkii parantamaan rautatieliikenteen matkustajien suojaa matkan keskeytyessä sekä vastaamaan paremmin vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden tarpeisiin, minkä lisäksi siihen sisältyy useita uusia kohtia muun muassa polkupyörien kuljettamisesta ja vakavista häiriöistä.
Suomessa.
Vaikka asetuksen säännökset ovat suoraan sovellettavaa oikeutta Suomessa, Suomi voi kansallisesti päättää asetuksen mahdollistamien poikkeuksien ja optioiden käytöstä. Suomessa rautatievastuuasetusta ei sovelleta Suomen ja Venäjän välisessä suorassa kansainvälisessä rautatieliikenteessä eikä yksinomaan historiallisiin rautatieliikenteen palveluihin, lukuun ottamatta rautatievastuuasetuksen 13 artiklaa vastuusta matkustajista ja matkatavaroista ja 14 artiklaa vakuutuksesta ja vastuun kattamisesta. Rautatievastuuasetuksen 19 artiklaa korvauksesta ja 20 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa ateria- ja majoittamisvelvollisuudesta ei sovelleta niihin lähijunaliikenteen yhteysväleihin, joista säädetään valtioneuvoston asetuksella.
Richard Osman

Richard Osman (s. 28. marraskuuta 1970) on englantinen kirjailija, koomikko, tuottaja ja tv-juontaja, joka on tunnettu erityisesti "Torstain murhakerho" -kirjasarjastaan.
Koko Venäjänmaa

Koko Venäjänmaa () on ideologia, jonka mukaan venäläinen kansa muodostuu kolmesta osasta: venäläiset (isovenäläiset), ukrainalaiset (vähävenäläiset) ja valkovenäläiset. Tässä näkemyksessä ukrainalaiset ja valkovenäläiset eivät ole erillisiä kansoja, vaan osa yhtä suurta venäläistä kansakuntaa.
Ajatus on peräisin 1600–1700-luvuilta, jolloin Venäjä pyrki yhdistämään itäslaavilaiset alueet ja kansat. Ideologiaa on vahvistettu Venäjän historiassa ja viime vuosina se on korostunut Kremlin propagandassa, erityisesti Putinin kirjoituksessa vuonna 2021. Narratiivi korostaa itäslaavien yhteyttä ja väittää, että ukrainalainen ja valkovenäläinen identiteetti on ulkovaltojen luoma keino heikentää Venäjää. Se perustuu myös uskonnolliseen kolminaisuusoppinäkemykseen. Tavoitteena on oikeuttaa Venäjän imperiumin rajat ja sotilaalliset toimet Ukrainassa. Nykyisessä sodassa ukrainalainen kansallisidentiteetti vahvistuu, mutta Venäjällä panvenäläinen identiteetti on uhattuna.
Ideologia on toistuva Kremlin tukema narratiivi, joka korostaa panvenäläistä kansaa ja venäläistä maailmaa. Kyseessä on imperialistinen ja revansistinen ideologia, jonka tavoitteena on heikentää ukrainalaisten kansallista identiteettiä ja itsemääräämisoikeutta. Todellisuudessa Ukraina on selkeästi määritelty kansallisvaltio omalla pitkällä historiallaan, kirjallisuudellaan ja identiteetillään. Vaikka ukrainalaiset ja venäläiset kuuluvat samaan slaavilaiseen kieliryhmään, he eivät ole yksi kansa.
Markku Juslin

Markku Juhani Juslin (2. toukokuuta 1939 Vilppula – 3. tammikuuta 2018 Turku) oli suomalainen apteekkari ja professori.
Markku Juslin syntyi työnjohtaja Aaro Arvo Sakarias Juslinin ja Aili Emilia Teivaanmäen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 oli merkonomi Inkeri Karvinen. Juslin tuli ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta 1958. Hän valmistui Helsingin yliopistosta farmaseutiksi 1960, proviisoriksi 1966, farmasian lisensiaatiksi 1970 ja farmasian tohtoriksi 1972. Juslin oli järjestyksessä kolmas farmasian tohtori Suomessa ja ensimmäinen, joka väitteli farmasian teknologiasta.
Juslin oli uransa alussa Helsingin yliopiston farmasian assistentti ja ajoittain vt. apulaisprofessori ja sitten vuodesta 1974 yliopiston farmasian teknologian dosentti. Kuopion yliopiston, vuoteen 1984 nimeltään Kuopion korkeakoulu, farmasian teknologian professori Juslin oli 1977–1984 ja toimi siellä myös farmasian osaston johtajana. Apteekkari Turun VII Puutorin apteekissa Juslin oli 1984–1993 ja sitten XVI Länsikeskuksen apteekissa vuoteen 2008 asti. Hän julkaisi sekä tutkimuksia että oli kirjoittamassa oppi- ja tietokirjoja. Juslin oli myös perustamassa 1987 lääkealan tutkimuspalveluyritystä ja toimi sen hallituksessa ja omistajana vuoteen 2017 asti.
Laajaranta

Laajaranta voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Szvetiszláv Sasics

Szvetiszláv Sasics (19. tammikuuta 1948 – 13. toukokuuta 2025) oli unkarilainen nykyaikainen viisiottelija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa ja voitti pronssimitalin joukkuekilpailussa.
Sasics kuoli 13. toukokuuta 2025 77-vuotiaana.
Pirja

Pirja on tarhaomenapuun ("Malus domestica") lajike, jonka omenat kypsyvät elokuun puolivälissä ja ovat tuoreina syötäviä. Hedelmät ovat pieniä tai keskikokoisia, litteänpyöreähköjä ja malto on rapea, kellertävä, välillä punaviiruinen ja miellyttävän mieto. Pohjaväri on keltainen ja peiteväri punaviiruinen. Peiteväri voi peittää koko pinnan. Puu on pienikokoinen ja hillitty, latvus leveä. Sato on runsas parin vuoden kuluttua istuttamisen jälkeen.
Pirjalla on hyvä vastustuskyky muumiotautia ja kuorimätää kohtaan. Puuta on suojattava myyriltä ja jäniksiltä.
Momotoko

Momotoko oli rāmen-nuudeliannoksia ja muita japanilaisen keittiön ruokia tarjoava suomalainen ravintolaketju. Sen valikoimaan kuului muun muassa takoyakia, yakitoria, kimchiä ja ramen-keittoja. Sushia ketjun ravintoloissa ei valmistettu. Ketju kertoi valmistavansa annosten nuudelit käsin nuudelikoneella, ja ramen-keittojen lientä keitettiin kymmenen tuntia.
Ketju luonnehti itseään kolmen perheen perustamaksi perheyritykseksi. Sen ensimmäinen ravintola avattiin Helsingin keskustan Yliopistonkadulle vuonna 2015. Vuoden 2025 alkupuolella Momotoko-ravintoloita oli yhteensä seitsemän; pääkaupunkiseudun lisäksi ketjulla oli ravintolat Tampereella ja Turussa. Toukokuussa 2025 ketjun taustayhtiö Cathywong oy jätti konkurssihakemuksen.
Lossisaari

Lossisaari on Nilakan saari Pohjois-Savon Keiteleellä. Se sijaitsee pitkässä Vuonamonlahden Vuonamonsalmessa Keiteleen kirkonkylällä. Saaren aikaisempi nimi on ollut Vuohisaari .
Maantietoa.
Lossisaari on 750 metriä pitkä, 420 metriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna noin 14 hehtaaria . Saaren eteläpuolella mantereella levittäytyy Keiteleen kirkonkylän taajama-alue. Saari sijaitsee Vuonamonsalmessa, joka on osa 19 kilometriä pitkää Vuonamonlahtea, joka työntyy Nilakan keskiosasta kohti pohjoista. Lahden leveys saaren kohdalla on 850–900 metriä, jolloin saaren koillispuolelle jää 180 metrin ja lounaispuolelle 150 metrin salmet. Saaren kautta on linjattu kantatie 77. Koillispuolella salmi tukittiin, kun saareen rakennettiin pengertie. Lounaispuolelle on tien alle jätetty penkeröimättä lähes 80 metrin aukko, johon on rakennettu Vuonamonsalmen silta. Lossisaaren kaakkoispuolella sijaitsee pieni Pajuluoto ja suurempi Myhkyri. Lisäksi 1,3 kilometriä pitkä Marjosaari näkyy kaakossa vajaa kilometrin etäisyydellä. Keiteleen kirkonkylälle tuleva 2,4-metrinen laivaväylä päättyy satamaan, mutta satamasta jatkaa 1,0 metriä syvä veneväylä sillan ali Vuonamonlahden pohjukkaan. Sillan eteläpuolella sijaitsee vierassatama, jonka lahdessa on yli metrin syvää .
Nilakan vedenpinnan korkeus on 102,7 metriä mpy. Lossisaari on matala saari ja sen pienet mäet kohoavat hieman yli 107,5 metrin korkeuteen mpy. Korkeinkin mäki kohoaa lähes viisi metriä Nilakan vedenpinnasta. Kantatie jakaa saaren kahtia. Eteläpuolella sijaitsee kunnan uimaranta, kävelypolkuja ja laavu niemen päässä. Tien pohjoispuolella toimii Matkailukeskus Lossisaari ja SFC-luokiteltu Lossisaari Caravan. Tälläkin puolella saarta on polkuja ja laavu niemenkärjessä. Sillan vieressä on vierasvenesatama, jossa on joitakin retkeilijöille tarkoitettuja palveluita.
Historiaa.
Nilakan asukkaat ovat muinoin liikkuneet pitkät matkat pääosin veneillä ja lyhyet matkat polkuja pitkin. Kirkonkylälle rakennettiin ensimmäiset tiet 1800-luvun loppupuolella. Tällöin alkoi keskustelu Vuonamonsalmen ylittämisestä lossiyhteydellä. Ensimmäinen lossi oli itserakennettu. Sitä käytti siihen nimitetty lossari, joka asui länsirannan mökissä. Lossilla ei ollut aluksi Vuohisaaren kanssa mitään tekemistä, koska sillä liikuttiin mantereen rannasta rantaan. Ensimmäinen lossi oli kahdella airoparilla soudettava veneen muotoinen lautta, johon mahtui kolme hevosta rattaineen. Sen käyttö oli hankalaa tuulella, kelirikkoaikana ja yöllä. Lossi on myöhemmin ollut myös vaijeriohjattu kapulalossi ja 1950-luvulla airot on korvannut moottori. Lossi on tuolloin ollut 12 tonnin kapulalossi. Vuohisaari otettiin liikenteen käyttöön 1930-luvun alussa, kun Vuohisaaren itäpuoliseen Näkkisalmeen rakennettiin pengertie ja silta. Lossi siirrettiin kulkemaan Vuohisaaren ja mantereen väliseen Syväsalmeen. Saaren kautta oli ennen sotia suunnitteilla myös rautatieyhteys, mutta se ei ole toteutunut. Vuohisaaren nimeksi vakiintui Lossisaari. Syväsalmeen rakennettiin vuonna 1969 nykyaikainen silta kantatien 77 tarpeisiin ja lossi siirrettiin pohjoiseen Pelkosenniemen Kairalan lossipaikalle Luirojokeen.
Kansainvälinen poikien päivä

Kansainvälinen poikien päivä on joka vuosi 16. toukokuuta. Päivä tunnustaa poikien hyvinvoinnin tärkeyden ja heidän kohtaamiensa haasteiden tärkeyden. Samalla se juhlistaa niitä myönteisiä puolia, joita he tuovat yhteisöilleen ja perheilleen. Toisin kuin kansainvälisen tyttöjen päivän, YK ei virallisesti tunnusta kansainvälistä poikalasten päivää, vaikka se sai virallisen aseman vuonna 2018.
Poikien päivän vieton tarkoitus on, että pojillekin annettaisiin onnistumisen kokemuksia ja viesti, että heistäkin välitetään ja heidänkin ongelmiaan kuullaan. Usein pojat ovat pahemmassa syrjäytymisvaarassa ja heidän koulumenestyksensä on heikompaa.
Tausta.
Miesinfon mukaan kansainvälinen lasten ja nuorten päiväkomitea nimitti poikien päivän vuonna 2018 osaksi virallista kansainvälistä kalenteriaan. Sen mukaan poikien haasteet kestävät varhaislapsuudesta aikuisuuteen: väkivalta, sukupuolistereotypiat, rooliodotukset, koulutukselliset esteet. Pojilta vaaditaan, että he olisivat vahvoja ja toimivaisia, mikä luo stressiä ja lisäpaineita.
Päivän vietto.
Vuonna 2024 Kihniön kunnanjohtaja kutsui yhden pojan "sijaistamaan" häntä päivän ajan. Kihniö haastoi muutkin kunnat viettämään poikien päivää, joka on jäänyt vähälle huomiolle. Tyttöjen päivänä tyttöjä on kutsuttu sijaistamaan ministereitä, toimitusjohtajia, kaupunginjohtajia ja päätoimittajia.
Keskustelua.
Miesten tasa-arvo ry pahoittelee, että pojat joutuvat kasvamaan myrkyllisessä ympäristössä, jossa miehisyyden halveksunta ja pilkkaaminen sekä miesten kollektiivinen leimaaminen ja syyllistäminen ovat valtavirtaa ja yleisesti hyväksyttyä käytöstä ja että tällainen seksismi on levinnyt jopa poliitikkojen puheisiin, viranomaisten lausuntoihin ja tiedotusvälineiden antiin – missä tytöt ovat hyviä sellaisina kuin ovat mutta pojille sanellaan, millaisia heidän pitää olla.
Kansanedustaja Pekka Aittakummun mukaan on väärin luokitella pojat "etuoikeutetuiksi" ja jättää heidän näkökulmansa sivuun, vaikka hekin tarvitsevat tukea ja tasa-arvoista kohtelua, he päätyvät useammin syrjäytyneiksi, asunnottomiksi, vankiloihin ja itsemurhiin. Siksi medioiden ja poliitikkojen pitäisi nostaa esiin poikien päivä sen sijaan, että poikia syyllistetään naisten asemasta. 
Keskustan isäverkoston edustajan mukaan myös poikia syrjäyttäviä rakenteellisia ongelmia ja ilmiöitä pitää tutkia ja poistaa yhtä lailla kuin tyttöjen ja koulussakin biologisista syistä erilaisia haasteita pitää huomioida riittävästi.
Vuolle Setlementin nuorisotyöohjaajien mielestä poikienkin pitäisi saada kokea olevansa arvokkaita, kuultuja ja hyväksyttyjä sellaisina kuin ovat.
Elatusvelvollisten liiton puheenjohtajan mukaan poikien kuolleisuus ja syrjäytyminen ovat jo nuorena suurempaa kuin tyttöjen ja heidän osuutensa lukiolaisista ja jatko-opiskelijoista vähenee koko ajan. Silti poikien päivää ei juuri huomioida ja valtio tukee vain Naisjärjestöjen keskusliittoa, ei Miesjärjestöjen keskusliittoa.
Katso myös.
Samo (omena)

Samo on tarhaomenapuun ("Malus domestica") lajike, jonka omenat kypsyvät syyskuun alkupuolella parhaimmillaan loka–marraskuussa ja ovat tuoreena syötäviä. Hedelmät ovat keskikokoisia tai suuria, muodoltaan pyöreähköjä, tukevakantaisia ja ohutkuorisia. Malto on kellanvalkoinen ja rapea, maultaan raikas, mietoarominen, mehukas ja makeahappoinen. Pohjaväri on keltainen ja peiteväri ruskeanpunainen. Puu on rehevä, leveä, ja sen latvus on matalahko. Tuottaa runsaan ja säännöllisen sadon.
"Samolla" on melko hyvä kestävyys rupea ja muumiotautia vastaan.
Eemil Salminen

Eemil Salminen (s. 5. tammikuuta 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Salminen edustaa Superpesiksessä pelaavia Haminan Palloilijoita. Hänen kasvattajaseuransa on Sotkamon Jymy. Hän on pelannut Superpesistä myös lainasopimuksella Seinäjoen JymyJusseissa. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä ja ulkopelissä etukentällä. Salminen on pelannut 20 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, tuonut yhdeksän juoksua ja kerännyt 47 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 16. toukokuuta 2025.
Gúlaysha Esemuratova

Gúlaysha Esemuratova (18. helmikuuta 1930 Shımbayn piiri) on karakalpakstanilainen kirjailija.
Gúlaysha Esemuratovan isä tuomittiin neuvostovastaisen kapinan johtajana tytön ollessa muutaman kuukauden ikäinen. Hän kasvoi sukulaistensa luona, harrasti kirjallisuutta ja valmistui Karakalpakstanin opettajakorkeakoulun kielen ja kirjallisuuden tiedekunnasta vuonna 1951. Esemuratova työskenteli "Jas leninshi" ja "Ámiwdárya" -lehdissä, nai historioitsija Sabır Kamalovin ja sai viisi lasta.
Esemuratova tunnetaan parhaiten kertomuksistaan, jotka kuvaavat realistisesti ja usein tositapahtumiin perustuen karakalpakkinaisten kohtaloita 1900-luvun aikana. 1980-luvulta lähtien hän julkaisi myös laajempia proosateoksia. Esemuratova perusti vuonna 1991 toimittamansa "Aral qızları" -lehden, josta tuli tasavallan naisten äänitorvi. Hän on saanut Karakalpakstanin kansankirjailijan arvonimen.
Kultakeisarimonni

Kultakeisarimonni ("Horabagrus brachysoma") on keisarimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Intian makeista vesistä.
Koko ja ulkonäkö.
Kultakeisarimonni voi kasvaa suurimmillaan 35–45 cm pitkäksi. Lajin ruumiinrakenne on pitkänomainen, litteähkö ja suuripäinen. Selkäevän etuosassa on piikki ja selkäevää seuraa pieni rasvaevä. Piikki on yhteydessä myrkkyrauhaseen. Kalan pyrstöevä on haarautunut. Kultakeisarimonnin kuonossa on viisi viiksiparia ja silmät ovat kookkaat. Kultakeisarimonni on väriltään selästään kellanvihreä, kyljistään keltainen ja vatsastaan vaalea. Kyljessä on keltareunainen musta täplä.
Levinneisyys ja elintavat.
Kultakeisarimonnia tavataan eteläisestä Intiasta Keralan ja Karnatakan aleuilta. Lajin elinympäristöä ovat alankojen hitaasti virtaavat joet ja järvet. Kultakerisarimonnit elävät parvina lähellä hiekka- tai mutapohjaa. Kala on yöaktiivinen. Kultakeisarimonnin ravintoa ovat äyriäiset, nilviäiset ja kalat. Lisääntymiskausi on hieeman ennen monsuunikautta ja päättyy monsuunikauden aikana.
Kultakeisarimonni on yksi tärkeimmistä ja kaupallisesti enitenkalastetuista kaloista Etelä-Intiassa. Lisäksi sitä voidaan pitää akvaariokalana. Kala on luokiteltu vaarantuneeksi ja kantaa uhkaa ylikalastus ja elinympäristön saastuminen.