tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Italian Grand Prix 1993

Italian Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 545. osakilpailu. Se ajettiin 12. syyskuuta Monzan huippunopealla radalla.
Kilpailun viimeisellä kierroksella, maalisuoralla, Minardi-kuljettaja Christian Fittipaldi lähti ohittamaan tallikaveriaan Pierluigi Martinia, kun hän osui Martinin auton takarenkaaseen ja auto pyörähti ilmassa ympäri, putosi maahan oikein päin ja Fittipaldi ajoi maaliin.
Taivalniskan seisake

Taivalniskan seisake () oli rautatieliikennepaikka rataosalla Kontiomäki–Taivalkoski. Liikennepaikka sijaitsi Taivalkosken kunnassa, Iijoen rannalla. Se toimi henkilöliikenteen seisakkeena kahdessa paikassa vuosina 1959–1982.
Ensimmäisen kerran Taivalniska-niminen seisake avattiin liikenteelle vuonna 1959. Silloin seisake sijaitsi ratakilometrillä 813,270 Iijoen etelärannalla, 1 610 metrin päässä Taivalvaaran rautatieaseman pohjoispuolella paikassa, joka oli tuolloin Kontiomäeltä Taivalkoskelle rakennetun radan päätepiste. Liikennepaikka oli käytössä 1. joulukuuta 1961 saakka, jolloin Iijoen ylittävä rautatiesilta ja Taivalkosken rautatieasema valmistuivat.
Iijoen rautatiesillan valmistuttua Taivalniskan seisake siirrettiin Iijoen pohjoisrannalle, ratakilometrille 813,662, jossa se oli käytössä aina vuoteen 1982 saakka, jolloin henkilöliikenne Taivalkoskelle päättyi.
Mataram (kaupunki)

Mataram on Läntisen Nusa Tenggaran provinssin pääkaupunki Lombokin saarella Indonesiassa. Se on ottanut nimensä Jaavan saarella olleiden kuningaskunnan ja mahtavan sulttaanikunnan mukaan. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 449 438 asukasta. Mataram, samoin kuin koko Lombok, on suosittu turistikohde, mutta ajoittain uskonnolliset kiistat kehittyvät matkailua häiritseväksi vaaraksi asti.
Incheonin kansainvälinen lentoasema

Incheonin kansainvälinen lentoasema () on Etelä-Korean suurin ja yksi Aasian suurimmista lentoasemista. Se sijaitsee Incheonin kaupunkiin kuuluvalla saarella, noin 50 kilometriä Soulista länteen. Incheonin lentoasema on merkittävä matkustaja- ja tavaraliikenteen solmukohta Itä-Aasiassa. Sitä pidetään yhtenä Aasian teknologisesti kehittyneimpänä lentoasemana.
Vuonna 2024 lentoaseman matkustajamäärä oli 71,2 miljoonaa. Vuonna 2022 lentoaseman kautta kulki 17,9 miljoonaa matkustajaa. Vuonna 2019 matkustajia oli 71,2 miljoonaa.
Lentoaseman rakennustyöt aloitettiin 1992. Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 2001, jolloin se suurelta osin korvasi kansainvälisessä liikenteessä Gimpon lentoaseman. Incheonin lentoasemalla oli alkuun yksi terminaali ja kaksi kiitotietä. Vuonna 2005 aloitettiin kolmannen kiitotien rakentaminen, ja se valmistui vuoteen 2008 mennessä. Toinen terminaali rakennettiin vuosina 2013–2018. Neljännen kiitotien rakentaminen alkoi 2018, ja se valmistui vuonna 2024.
Incheonin lentoasema on muun muassa Korean Airin solmukohta.
Incheonista on paikallisjunayhteys (AREX) Souliin sekä suurnopeusjunayhteydet (KTX) Soulin kautta eteläisen Korean suurimpiin kaupunkeihin.
Marco Apicella

Marco Apicella (s. 7. lokakuuta 1965 Bologna, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen osakilpailuun, vuoden 1993 Italian GP:hen Jordan-tallin autolla. Hän joutui kuitenkin keskeyttämään heti ensimmäisellä kierroksella ensimmäisessä mutkassa usean auton kolarissa, ajettuaan vain noin 400 metriä.
Apicella voitti Formula Nippon -sarjan mestaruuden vuonna 1994. Hän on myös kilpaillut Italian Formula 3000 ja Japanin Super GT -sarjoissa.
Henake Schubak

Henake Schubak (30. elokuuta 1911 Turku – 12. kesäkuuta 1986 Bromarv) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran suomenruotsalaisissa teattereissa paitsi näyttelijänä myös ohjaajana ja teatterinjohtajana. Hän työskenteli myös ruotsalaisissa teattereissa ja teki elokuvarooleja sekä Suomessa että Ruotsissa.
Elämä ja ura.
Henake Schubakin vanhemmat olivat liikemies Simon Schubak ja Siffre Schubak. Hän oli naimisissa näyttelijä Synnöve Isakssonin kanssa vuodesta 1954. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta: Sera (1956) ja Sem (1958).
Schubak suoritti Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1933–1935. Uransa aikana hän näytteli Ruotsalaisen teatterin lisäksi Turun ruotsalaisessa teatterissa sekä ruotsinmaalaisissa teattereissa Riksteatern ja Folkparken. Schubak toimi Wasa Teaterin johtajana vuosina 1953 ja 1954.
Toisen maailmansodan aikana Schubak oli aktiivisesti mukana niin sanotussa sotateatteritoiminnassa. Hän näytteli sekä suomenkielisessä Karhumäen Teatterissa että ruotsinkielisessä Frontteaternissa. Uskonnoltaan juutalainen Schubak ohjasi vuonna 1964 Unga Teaternissa näytelmän "Anne Franks dagbok". Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1966. Vuonna 1976 hänet palkittiin Ruotsalaisen teatterin kultaisella laakeriseppeleellä. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle. 
Elokuvauransa Schubak aloitti järjestäjänä Nyrki Tapiovaaran elokuvissa. Schubakin merkittävin rooli valkokankailla on Peterin osa elokuvassa "Saariston tyttö". Schubak näytteli sivuosia myös eräissä ruotsalaisissa elokuvissa 1940- ja 1950-luvuilla.
Hanna-Kaisa Siimes

Hanna-Kaisa Siimes (s. 13. syyskuuta 1971) on entinen Vasemmistoliiton helsinkiläinen kaupunginvaltuutettu. Hänet valittiin varavaltuutetuksi vaaleissa 2000 ja varsinaiseksi kaupunginvaltuutetuksi vaaleissa 2004. Hän oli ryhmänsä toinen varapuheenjohtaja. Siimes oli myös sosiaalilautakunnan jäsen ja profiloitunut lasten asioiden ajajana.
Siimes toimi vuodesta 2008 vuoteen 2010 puolueensa Uudenmaan piirijärjestön toiminnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti.
Hanna-Kaisa Siimeksen sisko on Vasemmistoliiton entinen puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes.
Kovajärven rautatieasema

Kovajärven rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomussalmen kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. kesäkuuta 1956, kun valtion rataverkon rataosuus Pesiökylän rautatieasemalta valmistui. Se sijaitsi 11,3 kilometriä pohjoiseen Pesiökylän asemalta. Liikennepaikka nimettiin radan itäpuolella sijaitsevan Kovajärven mukaan.
Liikennepaikalla ei ollut lainkaan asemarakennusta. Jo seuraavana vuonna avattiin rata Vääkiön rautatieasemalle, ja myöhemmin Kovajärven liikennepaikka muuttui käytännössä seisakkeeksi. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1982, ja liikennepaikka lakkautettiin 29. toukokuuta 1983.
Liikennepaikalla on edelleen nähtävillä sivuraiteiden pohjat sekä niiden vanhoja ratapölkkyjä. Liikennepaikalla on myös vielä vuonna 2005 ollut pieni seisakekoju tai vastaava, mutta se on purettu tai palanut.
M/S Aknoul

M/S Aknoul () on marokkolaisen Compagnie Marocaine de Navigationin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Aluksen rakentaminen on aloitettu vuonna 1993 Mačvanska Mitrovicassa, Jugoslaviassa ja loppuun työt on saatettu norjalaisella Fosen Mekaniske Verksted -telakalla. Kuollutta painoa "Aknoulilla" on 5 300 tonnia, ja sen jääluokitus on 1A1. Alus on rekisteröity Marokon lipun alle, ja sen kotisatama on Casablanca. "Aknoul" liikennöi nykyään reitillä Casablanca–Marseille.
"Aknoulin" sisaraluksia ovat M/S "Birka Shipper", M/S "Birka Exporter", M/S "Birka Transporter", M/S "Amber" ja M/S "Ahtela".
Käyttöhistoria.
Vuonna 1993 Compagnie Marocaine de Navigation (COMANAV) hankki aluksen omistukseensa. Saman vuoden aikana alus aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään, Casablancan ja eteläranskalaisen Marseillen kaupungin välillä.
Lokakuussa 2003 22 hengen ryhmä nuoria marokkolaisia, pääasiassa Casablancasta, saapui salaa Marokosta Marseilleen "Aknoulilla". Ryhmä oli piilotellut ilman ruokaa ja juomaa neljä päivää kestäneen matkan ajan. Kun "Aknoul" saapui Marseillen satamaan, yritti ryhmä paeta alukselta, mutta turhaan. Kaksi ryhmän jäsentä jopa hyppäsi mereen, mutta heidätkin saatiin kiinni. Ranska käännytti ryhmän takaisin Marokkoon samalla aluksella.
Jalkapallon Suomen Cup 2007

Suomen Cup 2007 oli kaikkiaan 53. jalkapallon Suomen Cupin järjestämisvuosi. Turnaus aloitettiin 1. huhtikuuta 2007 ja loppuottelu pelattiin 11. marraskuuta. Cupiin osallistui 340 joukkuetta. Turnauksen voitti lopulta Tampere United kukistettuaan finaalissa FC Hongan.
Finaali.
Kokoonpanot.
Tampere United
FC Honka
Huuhkajavaaran seisake

Huuhkajavaaran seisake () oli rautatieseisake Suomussalmen kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluneella rataosalla Kontiomäki–Taivalkoski. Liikennepaikka otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1958. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1982 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 29. toukokuuta 1983. Liikennepaikka sijaitsi 15,3 ratakilometriä pohjoiseen Pesiökylän asemalta.
Liikennepaikka on alun perin toiminut hiekkakuopalle johtavana pistoraiteena. Välittömästi vaihteen eteläpuolelle Asuntavaarantien tasoristeykseen perustettiin seisake kiskobussiliikenteen alkaessa. Seisake oli käytössä aina lättähattuliikenteen lakkauttamiseen saakka.
Huuhkajavaaran vaihde ja siinä pääraiteesta erkaantunut soraraide oli käytössä radan rakentamisen aikana vuosina 1956–1959 sekä edelleen vuodesta 1985 alkaen. Sivuraiteen pituus oli noin 450 metriä, ja se johti hiekkakuoppaan radan länsipuolella. Sivuraide ja vaihde ovat edelleen olemassa.
Svjatoslav I

Svjatoslav I Igorovitš (942 – maaliskuu 972) (ukr. Святослав Ігорович, ven. Святослав Игоревич) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 962–972.
Suku.
Hänestä tuli ruhtinas isänsä Kiovan ruhtinas Igorin kuoltua vuonna 945. Hänen ollessaan alaikäinen Svjatoslavin äiti oli Kiovan valtionhoitaja, ja hänet kasvatti taloudenhoitaja Asmud. Hänen varsinainen valtakautensa alkoi hänen äitinsä leskiruhtinatar Olgan luovuttua vallasta vuonna 957. Svjatoslav pysyi koko elämänsä pakanana, vaikka hänen äitinsä oli omaksunut kristinuskon.
Ruhtinas.
Svjatoslavin ensimmäinen teko oli hävittää heikentyneen kasaarivallan tukikohta Sarkel Donin varrelta. Tämän seurauksena hän pystyi alistamaan vjatitsien heimon Donista ja Okajoen laaksosta. Vuonna 968 kasaarien alaiset petsenegit tekivät rajun hyökkäyksen Kiovaan. Svjatoslav kosti tämän tuhoamalla Kasaarien pääkaupungin Itilin ja hajotti koko kasaarivaltion. Bysantin keisari Nikeforos II Fokas pyysi apua Svajatoslavilta vuonna 969 tuhotakseen voimistuneen Bulgarian. Svjatoslav suostui antamaan apua ja ihastui Tonavaan, niin että aikoi siirtää valtakunnan keskuksen sinne. Bysantin keisarinvaihdoksen hämmingeissä hän lähti ryöstämään myös Bysantin alueita Tonavan eteläpuolelta, kunnes keisari Johannes I Tzimiskes päihitti hänet vuonna 971. Svjatoslav joutui palaamaan kotiin, mutta matkalla petsenegit surmasivat hänet vuonna 972.
Perintö.
Svjatoslavin kuoltua maa jaettiin hänen ja hänen jalkavaimonsa Malušan kolmen pojan kesken. Vanhin Jaropolk sai Kiovan ja Etelä-Venäjän sekä yliruhtinaan aseman. Toiseksi vanhin Oleg sai drevljaanien maan ja nuorimmasta Vladimirista tuli Novgorodin käskynhaltija. 
Svjatoslav oli ensimmäinen Kiovan ruhtinas, jonka nimi ei ollut skandinaavitaustainen. Tämä heijastelee rusien eli Venäjälle ja Ukrainaan asettuneiden viikinkien slaavilaistumista.
Jaropolk

Jaropolk I Svjatoslavitš (; ); (n. 958 – 11. kesäkuuta 980 Kiova) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 972–980.
Suku.
Hänen vanhempansa olivat Kiovan ruhtinas Svjatoslav I ja tämän jalkavaimo Maluša. Hänellä oli kaksi nuorempaa veljeä Oleg, joka sai drevljaanien maan ja nuorimmasta Vladimirista tuli Novgorodin käskynhaltija.
Ruhtinas.
Hänen valtakautensa alkoi vuonna 972 hänen isänsä Svjatoslav I:n kuoltua. Hän piti hyviä yhteyksiä Länsi-Eurooppaan. Suhteita Bysanttiin auttoi hänen kreikkalainen vaimonsa. Jaropolk oli Kiovan ruhtinaana kahdeksan vuotta, ja hänen valtakautensa päättyi vuonna 980, jolloin hänet murhattiin veljensä Vladimirin käskystä.
Avioliitto.
Jaropolk avioitui entisen kreikkalaisen nunnan Irinan (k. 990) kanssa, jonka Svjatoslav I oli ryöstänyt Bulgariasta. Heille syntyi poika Svjatopolk I, jonka syntyperä on ollut kiistanalainen.
Soson seisake

Soson seisake (myös "Soson pysäkki", ) oli rautatieseisake Soson kylässä Muhoksen kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle rataosan Oulu–Muhos valmistuessa vuonna 1927 ja lakkautettiin lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla.
Liikennepaikalla on ollut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema pysäkkirakennus, joka on ollut rakenteeltaan samankaltainen kuin muut rataosan läntisen osuuden pysäkkirakennukset. Radan eteläpuolella sijainnut asemarakennus on myöhemmin purettu.
Soson seisake nousi uutisotsikoihin 3. huhtikuuta 1953, kun Väinö Kilpiäinen surmasi siellä ryöstön yhteydessä neljä ihmistä.
Khajuraho

Khajuraho () on kaupunki Intian Madhya Pradeshin osavaltiossa. Kaupungissa on keskiaikaisia hindu- ja jainatemppeleitä, jotka ovat kuuluisia eroottisesta taiteestaan. Nimi 'Khajuraho' tulee hindin sanasta "khajur", joka tarkoittaa välimerentaatelia. Khajurahon monumentit lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1986.
Historia.
Khajuraho oli Chandellan valtakunnan pääkaupunki. Valtakunta hallitsi Intian tätä osaa 900-luvulta 1100-luvulle. Khajurahon temppelit rakennettiin noin sadan vuoden aikana 950–1050.Chandellan pääkaupunki siirrettiin Mahoban tämän jälkeen, mutta Khajuraho jatkoi kukoistustaan vielä kuitenkin jonkun aikaa.
Koko temppelialue oli ympäröity muurilla, jossa oli kahdeksan porttia, joista jokaisen vieressä oli kaksi kultaista palmupuuta. Alueella oli alkujaan yli 80 temppeliä, mutta näistä vain 22 on säilynyt kohtuullisessa kunnossa. Temppelit ovat levittäytynyt noin 21 neliökilometrin alueelle.
Arkkitehtuuri.
Khajurahon temppelit kunnioittavat pohjoisintialaista sikhara-temppelityyliä. Muutama temppeleistä on jainalaisia, mutta loput on pyhitetty hindulaisille jumalille: Brahmalle, Vishnulle, Shivalle ja Devin monille eri muodoille. Panchayatanan temppelissä on neljä pienempää temppeliä neljässä kulmassa ja pääpyhäkkö keskellä koroketta. Temppelit voidaan jakaa kolmeen maantieteelliseen ryhmään: läntiseen, itäiseen ja eteläiseen.
Temppeleille on tyypillistä sikharoiden (tornien) hiljattainen nouseminen pääsikharaan pyhätön päällä. Nämä sikharat antavat Khajurahon arkkitehtuurille oman leimansa. Sikharoiden korkeus nousee hiljalleen eteisestä, juhlasaliin, pääsaliin, eteishalliin ja lopulta pyhättöön. Tornit nousevat asteittain samaan tapaan kuin Himalajan vuoret. Kandariya Mahadeva koostuu 84 sikharasta, joista korkeimman huippu ylettyy noin 35 metriin maan pinnasta.
Porttikielto taivaaseen

Porttikielto taivaaseen on suomalainen elokuva vuodelta 1990. Se kertoo kolmen ilotytön sotkeutumisesta rikosten vyyhtiin. Tarinan kantavana voimana on rahan, seksin ja väkivallan kolmiyhteys. 
Juoni.
Tummaveriköiden Bellan ja Saran sekä vaaleahiuksisen Lulun työtehtäviin kuuluu miesvieraiden viihdyttäminen hotelliemäntinä. Keskeinen osa työtä ovat maksulliset seksipalvelut. Kaiken takana on häikäilemätön johtaja TT, jolla on apunaan ilotyttöjen toiminnan järjestäjä Cindy sekä poikansa Jukka. TT naamioi hämäräperäisen toimintansa käyttäen hyväkseen suhteitaan poliisiin. TT:llä on lisäksi oma jääkiekkoseura. Siinä pelaa muun muassa Timi, joka on Bellan haaveiden mies. Jääkiekkoilija Matti Hagmanin tulkitsema Timi edustaa Bellalle niin sanottua kunnon miestä, jolle Tapani Pertun näyttelemä TT on jyrkkänä vastakohtana.
Ilotyttöjen etuihin kuuluu virkavallan välttely. Tapahtuu kuitenkin synkkiä asioita, jotka pakottavat Bellan kääntymään poliisin puoleen. Lulun ammeesta löytyy itsemurhan tehnyt runoilijapoika, ja jonkin ajan kuluttua Lulu pahoinpidellään sairaalakuntoon. TT:n rikollinen toiminta uhkaa päätyä iltapäivälehtien lööppeihin. Hän joutuu konfliktiin niin Bellan kuin Cindynkin kanssa. Bella alkaa vähitellen ottaa etäisyyttä ilotyttöbisnekseen, mutta menneisyyden varjo ulottuu pitkälle. Korruptoituneesta poliisista ei ole apua, sillä TT:llä on kuvia, joilla hän voi kiristää poliisijohtoa. Bella joutuu repimään omin voimin itsensä ulos valheiden ja rikosten verkosta.
Esitykset.
Elokuva nähtiin televisiossa ensi kerran Yle TV1 -kanavalla 17. lokakuuta 1992. Myöhemmin Yle TV2 on esittänyt elokuvan vuosina 1995, 2002, 2010 ja Yle Teema 2025. Se on julkaistu DVD-formaatissa (DVD-5).
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" televisiosivulla 1992 Jussi Karjalainen sanoo elokuvan olevan ”täynnä kauheaa mainosmaista pintaestetiikkaa ja tekopyhää ongelmilla runkkausta”. Hän epäilee "Täältä tullaan, elämä!" -elokuvaan yltäneen Tapio Suomisen tämänkertaisia motiiveja. Saman lehden Helena Ylänen luonnehti elokuvan maailman olevan ”ihan hyvää harold robbinsia, mutta ei toimi kalle päätalojen maassa näin vähällä harjoittelemisella”. Hänestä juoni vuotaa pahasti, kuvaus on oudon latteaa, näyttelijätyön taso horjahtelee ja kirskuva äänitys sotkee puhetta. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo Suomisen yrityksen tehdä kansainvälisen tyylin elokuvaa onnistuvan vain kuvauksen osalta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. 
"Iltalehden" pääkirjoitussivulla Seija Nummijoki ihmetteli ironisesti, miten elokuvan kaikki naisroolit ovat huoria, vaikka huora on Suomessa suhteellisen harvinainen ammatti. Hän piti elokuvaa selvästi miesten fantasiana verrattuna esimerkiksi Lizzie Bordenin elokuvaan "Working Girls – yön ammattilaiset", jossa käsitellään prostituoitujen arkea realistisesti, naisten näkökulmasta. ”"Porttikielto taivaaseen" [--] ei kerro naisista naisten ehdoilla. "Porttikielto taivaaseen" on laskelmoitu tuote, jossa kassakoneen kilahtelu kuuluu kerronnan läpi.”
Hubert-Joseph Henry

Hubert-Joseph Henry (2. kesäkuuta 1846 Pogny, Marne – 31. elokuuta 1898 Suresnes) oli ranskalainen upseeri, joka väärensi todisteet, joiden perusteella Alfred Dreyfus tuomittiin vakoilusta. Henry pidätettiin myöhemmin, ja hänet löydettiin kuolleena sellistään vuonna 1898. Carl Grimbergin mukaan Henry teki itsemurhan, sillä hän totesi säästyvänsä näin julkiselta häväistykseltä sotaoikeudessa.
Elämäkerta.
Hubert-Joseph Henry syntyi maanviljelijäperheeseen ja aloitti sotilasuransa vuonna 1865. Hän yleni ensin ensimmäisen luokan sotamieheksi vuonna 1866 ja sotilasmestariksi vuonna 1868. Hän joutui vangiksi 11. lokakuuta 1870, mutta hänen onnistui paeta jo viikon kuluttua, ja sittemmin hän yleni luutnantiksi. Hän otti osaa taisteluihin Afrikassa ja Tonkinissa saavuttaen menestystä ja kunnianosoituksia. Naimisiin hän meni vuonna 1892. Syytettyään Alfred Dreyfusia oikeudessa hän pääsi päälliköidensä suosioon. Ehkä tästä innostuneena hän väärensi todisteita Dreyfusia vastaan. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.
Todisteet paljastuivat kuitenkin väärennetyiksi ja paikkaansapitämättömiksi, minkä Henry tunnusti, ja hänet pidätettiin. Hänet vietiin 30. elokuuta Fort Mont-Valérienin linnoitukseen Pariisin lähellä. Seuraavana päivänä noin kello viisi iltapäivällä hänet löydettiin kuolleena sellistään. Hänen leskelleen ja isättömäksi jääneelle pojalleen kerättiin lahjoituksia 131 000 frangin edestä. Kerääjät sanoivat "juutalaisen" tappaneen Henryn viitaten Dreyfusiin.
Ilpo Jorasmaa

Ilpo Keijo Kullervo Jorasmaa (s. 17. heinäkuuta 1950) on suomalainen entinen kunnanjohtaja ja nykyinen kunnallispoliitikko.
Ura.
Jorasmaa suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineena suunnittelumaantiede. Sitten hän toimi seutukaavatutkijana ja ympäristösuunnittelijana Heinolassa. Tämän jälkeen Jorasmaa siirtyi Pornaisiin, missä oli elinkeinoasiamiehenä viisi vuotta. Myöhemmin hän oli Uukuniemen ja Rääkkylän kunnanjohtajana yhteensä 14 vuoden ajan. Rääkkylän kunnanjohtajana hän oli vuosina 1997–2004. Hän toimii yrittäjänä ja kunnanvaltuutettuna Rääkkylässä. Vuodesta 2008 hän ollut Maaseudun kehittämisyhdistys Jetina ry:n toiminnanjohtajana. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Jorasmaa oli Vihreän liiton ehdokkaana.
Perhe ja harrastukset.
Jorasmaan perheeseen kuuluu vaimo ja kolme lasta. Hän harrastaa näyttelemistä Riäkkyteatterissa ja kuntoilua.
Yhdysvaltain sotilassuklaa

Sotilassuklaa on kuulunut vuodesta 1937 lähtien Yhdysvaltojen armeijan kenttäolosuhteissa käytettäviin ruoka-annoksiin. Suklaan tarkoitus on kaksitahoinen: toisaalta sen tehtävänä on parantaa joukkojen taistelutahtoa, mutta toisaalta sen on tarkoitus toimia taskukokoisena hätäravintona. Sotilaskäyttöön tarkoitettu suklaa valmistetaan yleensä armeijan asettamien vaatimusten mukaisesti erikoistuotantona. The Hershey Company on suurin yksittäinen sotilassuklaan valmistaja.
Taistelutahdon kohottamiseen käytettävä sotilassuklaa ei juurikaan poikkea kaupoissa myytävistä tuotteista maun tai koostumuksen osalta. Usein suklaa kuitenkin pakataan ja valmistetaan eri muotoon kuin tavallisesti. 
Hätäravintona käytettävä sotilassuklaa poikkeaa huomattavasti tavallisesta suklaasta. Suklaan tarkoituksena oli taata taistelutilanteessa sotilaiden käyttöön nopeasti sulava energia-annos, ja niinpä aluksi suklaasta pyrittiin tekemään mahdollisimman epämiellyttävän makuinen, jotta joukot eivät nauttisi sitä ennen kuin todellisessa hätätilanteessa. Tässä onnistuttiinkin varsin hyvin, sillä vaikka suklaan makua yritettiin parantaa myöhemmin, se ei koskaan saanut kovin ylistäviä arvioita. Hätäravinnoksi tarkoitetut suklaat valmistettiin mahdollisimman energiatiheiksi, helpoiksi kuljettaa ja lämmönkestäviksi. Jalkaväen sotilaat joutuivat usein taistelemaan trooppisissa ja aavikkomaisissa olosuhteissa, joissa tavallinen suklaa sulaisi hyvin nopeasti, joten lämmönkestävyys oli tärkeätä.
Hämäräkytkin

Hämäräkytkimeksi nimitetään laitteistoa, joka pystyy ohjaamaan valon funktiona toista (sähköistä) laitetta. Hämäräkytkin on toteutettu toiminnallisesti esim. LDR-valovastuksella: LDR-resistori ohjaa esimerkiksi kanavatransistoria tai triacia, joka releen tai kontaktorin avulla kytkee virran ohjattavaan laitteeseen. Hämäräkytkimen yhteydessä käytetään elektronisessa kytkennässä hystereesiä siten, että valoa ohjaava komponentti ei ala vuoroin kytkemään ja katkaisemaan hämärän alkaessa tai loppuessa.
Kaupallisissa hämäräkytkinsovelluksissa hämäräkytkimeen liitetään usein herkkyysasettelu, jossa kytkentähetken valonvoimakkuus on säädettävissä. Edelleen hämäräkytkimiin voidaan liittää kelloja, joissa esimerkiksi ulkovalojen ohjaus voidaan toteuttaa pimeään aikaan, mutta kellolaitteisto sammuttaa valaistuksen haluttuna ajanjaksona. Hämäräkytkinsovelluksissa voidaan käyttää mikrokontrollereita tai muita soveltuvia elektronisia kytkentöjä, jotka mahdollistavat hämärä- ja liiketunnistimien sekä kellokytkinten yhtäaikaisen käytön.
EPICA

EPICA () on monikansallinen eurooppalainen jääkairausprojekti Antarktiksella. Sen päätavoite on dokumentoida antarktisesta jäästä saatavaa ilmastollista tietoa kairaamalla ja analysoimalla kahta jääkairausnäytettä ja vertaamalla niitä Grönlannista otettuihin näytteisiin (GRIP ja GISP). Näytteistä saadaan tietoa ilmastoherkkyydestä ja viime jääkaudella tapahtuneista äkillisistä muutoksista ilmastossa.
Vuonna 2008 hanke sai tutkimuksistaan Descartes -palkinnon.
Chandra Shekhar

Chandra Shekhar Singh (, 1. heinäkuuta 1927 – 8. heinäkuuta 2007) oli Intian 11. pääministeri vuosina 1990–1991.
Ura.
Chandra Shekhar syntyi vuonna 1927 maanviljelijäperheeseen Ibrahimpatin kylään Uttar Pradeshin osavaltioon. Hän suoritti tutkinnon valtio-opissa Allahabadin yliopistossa vuonna 1951.
Hän istui Rajya Sabhassa, Intian parlamentin (Sansad) ylähuoneessa, vuosina 1962–1984. Kun pääministeri Vishwanath Pratap Singh erosi vuonna 1990, ja uusintavaaleja haluttiin välttää, Shekar nousi valtaan pienellä enemmistöllä 10. marraskuuta 1990. Hän toimi pääministerinä seitsemän kuukautta, ja erosi 21. kesäkuuta 1991, koska hän oli menettänyt kongressipuolueen tuen.
Barry Blue

Barry Blue (oikealta nimeltä "Barry Ian Green") (s. 4. joulukuuta 1950 Lontoo) on rocklaulaja, levytuottaja ja laulunkirjoittaja Englannista. Hän on tunnettu varsinkin listahiteistään "Dancin' (on a Saturday Night)", jonka hän kirjoitti yhdessä Lynsey De Paulin kanssa ja "Do You Wanna Dance", jotka molemmat ovat peräisin vuodelta 1973.
Hän liittyi Bell Recordsiin 1970-luvun alussa ja sai aikaan viisi hittisingleä, mutta 1970-luvun lähetessä loppuaan hänen suosionsa väheni. Hänen viimeisin Top 40 -hitti Englannin singlelistalla oli lokakuussa 1974, kun "Hot Shot" saavutti sijan 23. 
Vaikkei hän koskaan saavuttanut samanlaista suosiota kuin kilpailijansa The Sweet, Gary Glitter, David Bowie tai T Rex, Blue on jatkanut työskentelyään musiikkialalla, etenkin tuottajana muille artisteille, esimerkkeinä yhtyeet sekä artistit Heatwave, Bananarama, Toto Coelo ja Cheryl Lynn. Bluen kokoelmalevy, "Greatest Hits" julkaistiin levy-yhtiön Repertoire Records kautta vuonna 2002.
Ranskan aluevaalit

Ranskan aluevaalit ovat kansalaisille perustuslaissa tarjottu mahdollisuus äänestää ja valita alueneuvostojen jäsenet, joiden toimikausi on pääsääntöisesti kuusi vuotta.
Viimeisimmät vaalit käydään 20. ja 27. kesäkuuta 2021 ja seuraavien pitäisi olla vuorossa vuonna 2027. 
Erityispiirteitä.
Vaalitapa.
Vaalitapa Ranskan aluevaaleissa perustui vuonna 2004 vaalilain muutokseen, joka tuli voimaan 11. huhtikuuta 2003. Lain mukaan vaalit ovat suhteelliset, kahden kierroksen vaalit, joissa kuitenkin noudatetaan osittain ja erityisesti myös enemmistövaalia.
Vaalitavassa tuli vuonna 2004 oleellisenä muutoksena se, että vaalien järjestämisestä ei vuoden 1998 tapaa vastaa enää departementit vaan alue. Kuitenkin listoissa sallitaan vielä jako departementteihin, jotta äänestäjät voivat helpommin tunnistaa omat ehdokkaansa.
Vaalien keskeisiä periaatteita ovat:
Lain mukaan jokaisessa vaaliliitossa tulee olla yhtä monta nais- ja miesehdokasta.
Valitsijakunta.
Aluevaalien äänioikeus on kaikilla kansallisiin vaaleihin oikeutetuilla, eli kaikilla niilla henkilöillä, jotka:
Ehdokkaat.
Vaaleissa voivat ehdokkaina olla henkilöt, jotka:
Vaalilain 10. artikla mahdollistaa ehdokkuuden vain yhdellä ainoalla vaalilistalla.
Vanderlei Luxemburgo

Vanderlei Luxemburgo da Silva (s. 10. toukokuuta 1952 Nova Iguaçu, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. 
Ura.
Vuonna 1971 alkaneella pelaajaurallaan Luxemburgo edusti Flamengoa, Internacionalia ja Botafogoaa.
Valmennusuransa alussa Luxemburgo valmensi useita brasilialaisseuroja muun muassa Flamengoa, Ponte Pretaa, Palmeirasia ja Paraná Clubea. Brasilian maajoukkuetta hän taas valmensi vuosien 1998 ja 2000 välillä. Mário Zagallon vuoden 1998 MM-kisojen jälkeen korvanut Luxemburgo tunnettiin siitä, että keskitti joukkueen pelin paljolti Rivaldon ympärille. Vuoden 2000 Olympialaisissa Brasilia voitti alkulohkonsa, mutta hävisi puolivälierissä Kamerunille numeroin 2–1.
Émerson Leãosta tuli Luxemburgon seuraaja Brasilian maajoukkueessa.
Kauden 2004/2005 toisella puoliskolla Luxemburgosta tuli Real Madridin päävalmentaja, erotetun Mariano García Remónin tilalle. 11 kuukauden pestin jälkeen hän sai potkut.
Joulukuusta 2009 Luxemburgo siirtyi Clube Atlético Mineiron peräsimeen. Hän sai potkut syyskuussa 2010 seuran hävittyä 1–5 Fluminenselle. 
Lokakuun alussa 2010 Luxemburgo siirtyi Flamengon päävalmentajaksi. Hän sai potkut helmikuun alussa 2012. Pian potkujensa jälkeen Luxemburgo allekirjoitti vuoden 2012 loppuun ulottuvan sopimuksen Grêmion kanssa. Luxemburgo nosti Grêmion Brasilian liigassa sijalta 12 kärkitaisteluun. Marraskuun lopulla hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Luxemburgon johdolla Grêmio oli lopulta liigassa kolmas kauden 2012 päätteeksi. Hyvistä tuloksista huolimatta seurajohto ei ollut tyytyväinen, sillä Luxemburgo ei luotsannut Grêmiota mestariksi missään kilpailussa. Lopulta kokenut valmentaja sai potkut kesäkuun lopussa 2013.
Protonin hajoaminen

Protonin hajoaminen on hypoteettinen radioaktiivinen hajoamisen muoto, jossa protoni hajoaa kevyemmiksi alkeishiukkasiksi. Hajoamista ei ole toistaiseksi havaittu kokeellisesti, eikä sen olemassaolosta ole varmuutta.
Hiukkasfysiikan standardimallin mukaan protonit eivät hajoa, sillä baryoniluku säilyy kaikissa vuorovaikutuksissa. Protonit ovat kaikkein kevyimpiä eli vähiten energeettisiä baryoneja, joten ne ovat vakaita hiukkasia.
Standardimallin seuraajiksi ehdotetuissa suurissa yhtenäisteorioissa baryoniluvun säilyminen kuitenkin rikkoutuu, jolloin protonin olisikin mahdollista hajota esimerkiksi ns. X-bosonin kautta. Protonin hajoaminen on yksi harvoista prosesseista, joita havaitsemalla ehdotettujen suurten yhtenäisteorioiden paikkaansapitävyyttä voitaisiin tutkia kokeellisesti.
Suuret yhtenäisteoriat.
Jotkut suuret yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoamista esimerkiksi neutraaliksi pioniksi ja positroniksi. Pioni hajoaisi tämän jälkeen lähes välittömästi kahdeksi fotoniksi. Prosessin kokeellinen tutkimus on kuitenkin hyvin vaikeaa, sillä protonin puoliintumisajan alarajaksi sen kautta arvioitiin 90 % todennäköisyydellä 8,2 × 1033 vuotta. Myöhemmin arviota on nostettu 1,01 × 1034 vuoteen.
p+  →  e+ + π0
Toinen teoreettinen protonin hajoamisprosessi on hajoaminen myoniksi ja pioniksi. Arvioitu puoliintumisajan alaraja 90 % varmuudella on 6,6 × 1033 vuotta.
p+  →  μ+ + π0
M/S Baltic Excellent

M/S Baltic Excellent () on ahvenanmaalaisen Birka Cargo Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Aluksen rakentaminen on aloitettu vuonna 1994 kahdella eri telakalla Kroatiassa, Trogirissa ja Kraljevicassa, ja loppuun työt on saatettu Nymo Werft -telakalla Grimstadissa, Norjassa. Kuollutta painoa "Baltic Excellentillä" on 5 866 tonnia, ja jääluokitus on 1A, eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle, ja sen kotisatama on Maarianhamina. Nykyään alus liikennöi Euroopan alueella.
"Baltic Excellentin" sisaralus on M/S "Trans Carrier".
Käyttöhistoria.
Aluksen runko rakennettiin vuonna 1994 Brodogradiliste Trogir -telakalla, Trogirissa, Kroatiassa, josta se hinattiin Brodogradiliste Kraljevica -telakalle loppuunrakennusta varten. Alus oli määrä kastaa "Crown Linkiksi". Näin ei kuitenkaan koskaan tapahtunut, sillä sota keskeytti rakennustyöt. 11. maaliskuuta – 29. elokuuta 1994 välisen ajan alus vietti pohjoisitalialaisessa Triesten kaupungissa. Syyskuussa alusta lähdettiin hinaamaan loppuunrakentamista varten norjalaiselle Nymo Werft -telakalle, jonne se saapui 27. syyskuuta. 
Bravo ja Norcliff.
10. huhtikuuta 1995 alus luovutettiin Swan Shipping A/S:n omistukseen, joka rekisteröi sen Norjan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Oslo. Tuolloin alus oli nimeltään "Bravo". 10. huhtikuuta 1995 – 31. maaliskuuta 1996 välisen ajan alus oli vuokrattuna North Sea Ferriesille. Tuona aikana alus nimettiin "Norcliffiksi". Huhtikuun alussa 1996 "Norcliff" vuokrattiin Sea-Link Ab:lle Terneuzen ja Piitimen väliseen liikenteeseen. Maaliskuussa 1997 alus siirtyi Exxtor Ferriesin liikenteeseen välille Rotterdam–Immingham. Vuonna 1998 Tor Line vuokrasi "Norcliffin". Jälleen 7. tammikuuta 1999 vuokraaja vaihtui; Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, linjalla Kotka–Lyypekki. Joulukuusta 2001 joulukuuhun 2005 laiva oli vuokrattuna Finnlinesille, joka liikennöi sillä reitillä Hamina–El Ferrol–Bilbao–Amsterdam–Helsinki–Kotka. Tammikuussa 2006 Sea-Cargo vuokrasi "Norcliffin" reitille Tananger–Bergen–Husnes–Karmøy–Amsterdam–Immingham.
Nykyinen omistaja, ahvenanmaalainen Birka Cargo Ab, osti aluksen elokuussa 2006. 10. tammikuuta 2007 alus luovutettiin uudelle varustamolle, joka kastoi aluksen "Baltic Excellentiksi".
Ultima Thule (ruotsalainen yhtye)

Ultima Thule on ruotsalainen yhtye, joka soittaa viikinkirokkia. Yhtyeellä on pitkä historia ja levyjä on ilmestynyt yli kymmenen, muun muassa "Folkets Röst" ja "Nu grönskar det".
Yhtye on tehnyt myös monia cover-kappaleita kuten esim. I will stay ja Frosty the Snowman
Henri Stenroth

Henri Stenroth (s. 8. lokakuuta 1985 Nivala) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2007. Hän sai tuomaristolta 221 pistettä ja päihitti toiseksi sijoittuneen Antti Ahopellon kahdella pisteellä. Stenroth lauloi kilpailun finaalissa Antti Ahopellon kanssa Teemu Harjukarin ja Sinikka Svärdin tekemän "Onko rikos rakastaa" -tangon sekä kappaleet "Tango Desiree" ja "Keskiyön aikaan". Henri Stenrothin äiti on Suomen ensimmäinen tangoprinsessa Aura Stenroth.
Stenrothin esikoisalbumi "Ensikerran" julkaistiin huhtikuussa 2008. Tällä hetkellä putkiasentajana työskentelevä Stenroth on luonut uraa myös nyrkkeilijänä.
Vampire Bats

Vampire Bats, televisioesityksessä "Vampire Bats – lentävät tappajat", on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvan ohjauksesta vastasi Eric Bross ja pääosassa on Lucy Lawless.
Elokuva kertoo biologian opettajasta Maddy Rierdonista, joka saa kuulla että yksi hänen oppilaistaan löydettiin kuolleena. Tästä järkyttynyt Maddy alkaa tutkia nuorukaisen kuolemaa ja huomaa että murhaaja on ollut jotakin muuta kuin ihminen. Maddy löytää pojasta hampaan jälkiä ja tekee havainnon siitä että asialla on ollut vampyyrilepakko. Pian Maddy saa tietää että koko kaupunki on täynnä aggressiivisia lepakoita.
Flying the Flag (for You)

Flying the Flag (for You) on Scooch-yhtyeen kappale, jonka se lauloi edustaessaan Isoa-Britanniaa Helsingissä järjestetyissä vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuissa. Laulun ovat sanoittaneet Russ Spencer, Morten Schjolin, Andrew Hill ja Paul Tarry. Kappale keräsi yhteensä 19 pistettä ja se sijoittui sijalle 23.
Kappaleen teemana on lentokone, johon yhtyeen jäsenet olivat pukeutuneet sturteiksi ja lentoemänniksi. Jäsenet ovat Natalie Powers, Russ Spencer, David Ducasse ja Caroline Barnes.
Kari Myyryläinen

Kari Myyryläinen (s. 22. lokakuuta 1963) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.
Suomen tunnetuimpiin pyöräilijöihin kuuluva Myyryläinen voitti 21 Suomen mestaruutta, muun muassa maantieajossa vuosina 1985 ja 1986 ja maantiepyöräilyn aika-ajossa vuosina 1983, 1984, 1985 ja 1993. Vuonna 1985 hänet valittiin . Nykyään hän valmentaa maantiepyöräilijöitä. Myyryläinen kilpaili aktiivisesti myös maastopyöräilyssä.
Myyryläinen sijoittui olympialaisten maantieajossa 25:nneksi Los Angelesissa 1984 ja 63:nneksi Atlantassa 1996. MM-edustajana hän oli seitsemän kertaa ja sijoittui maantieajossa 9:nneksi 1985. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti maantiejoukkueajossa 1983 ja maastoajossa 1993–1994. 
Myyryläinen edusti Suomessa Turun Urheiluliittoa, Hyvinkään Pontevaa ja vantaalaista Let's Go-seuraa. Hän siirtyi vuonna 1986 ammattilaiseksi espanjalaiseen Reynolds-talliin. Hän osallistui vuonna 1988 ensimmäisenä suomalaisena Italian ympäriajoon mutta joutui keskeyttämään kilpailun 10. etapilla.
Kari Myyryläisen isä Reijo Myyryläinen ja setä Seppo Myyryläinen ovat voittaneet pyöräilyssä useita TUL:n mestaruuksia. Reijo Myyryläinen toimi pyöräilyn olympiajoukkueen johtajana ja mekaanikkona Los Angelesissa 1984 sekä pyöräilyn ja hiihdon valmennustehtävissä ja kilpailuselostajana.
Veteraanien SM-kilpailuissa 2010 Hyvinkäällä Myyryläinen saavutti hopeaa yli 40-vuotiaiden sarjassa. 
Myyryläinen voitti maailmanmestaruus hopeaa vuonna 2024 60-64 vuotiaiden masters-sarjassa gravelpyöräilyssä Belgian Halle-Leuvenissa.
Saavutuksia.
Lähde:
Frank Edwards

Frank Edwards (4. elokuuta 1908 – 23. kesäkuuta 1967 Indianapolis) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka tuli tunnetuksi ufoihin liittyvän kiinnostuksensa vuoksi.
Edwards työskenteli radiotoimittajana Mutual Broadcasting Systemissä, jossa hänellä oli oma AFL-ammattiliiton sponsoroima radio-ohjelma. Edwards irtisanottiin ohjelmasta vuonna 1954, sillä AFL:n mukaan Edwards uutisoi radiossa mieluummin omista näkemyksistään ja lentävistä lautasista kuin merkittävistä uutistapahtumista. Potkuistaan huolimatta Edwards työskenteli myöhemmin urallaanuseissa paikallisradiossa.
Edward kirjoitti bestsellerin "Flying Saucers, Serious Business" (suomennettu "Lentävien lautasten arvoitus" (1968)) ja julkaisi sen vuonna 1966. Lisäksi hän julkaisi elämänsä aikana useita muita kirjoja.
Frank Edwardsin otetta ovat kriittiset ufotutkijat arvostelleet, mutta Edwards ei pitänyt itse esimerkiksi Adamskin ufokontaktista, joka oli tekele. Edwards kuoli päivää ennen kuin oli kulunut 20 vuotta ensimmäisestä Arnoldin tekemästä ufohavainnosta. Tieto Edwardsin hieman ennen puoltayötä tapahtuneesta kuolemasta levisi vasta seuraavana päivänä, mikä synnytti legendan, jonka mukaan Edwards olisi kuollut 24. päivänä.
Huw Lloyd-Langton

Richard Hugh ”Huw” Lloyd-Langton (7. helmikuuta 1951 Lontoo, Iso-Britannia – 6. joulukuuta 2012) oli brittiläinen kitaristi, joka muistetaan parhaiten Hawkwind-yhtyeen jäsenenä.
Lloyd-Langton liittyi Hawkwindiin vuonna 1970 soolokitaristiksi yhtyeestä lähteneen Mick Slatteryn tilalle. Lloyd-Langton oli mukana yhtyeen ensimmäisellä albumilla, mutta erosi pian levyn ilmestymisen jälkeen koettuaan yhtyeen huumeidentäytteisen elämäntyylin liian raskaaksi. 1970-luvulla hän soitti useiden artistien kanssa ja oli jäsenenä Widowmaker-yhtyeessä vuosina 1974–1978. Yhtye keikkaili ahkerasti Yhdysvalloissa ja sai siellä listasijoituksiakin. Lloyd-Langton palasi Hawkwindiin vuonna 1979 ja pysyi yhtyeessä aina vuoteen 1988 asti. Vuonna 1982 hän perusti sivuprojektina sooloyhtyeen Lloyd Langton Group, jota hän pyöritti enemmän ja vähemmän näkyvästi aina 2000-luvulle saakka. Vuonna 2001 Lloyd-Langton palasi jälleen Hawkwindiin, mutta joutui eroamaan seuraavana vuonna sairastuttuaan legioonalaistautiin. Sen jälkeen hän vietti hiljaiseloa toipuen sairaudestaan. Vuonna 2012 hän kuoli syöpään.
How High the Moon

How High the Moon on jazzstandardi vuodelta 1940, jonka sanoitus on Nancy Hamiltonin ja sävellys Morgan Lewisin. Kappale on alun perin Broadway-musikaalista "Two For The Show", joka sai ensi-iltansa Booth Theatressa 8. helmikuuta 1940.
Tunnetuimman levytyksen kappaleesta ovat tehneet Les Paul ja Mary Ford 4. tammikuuta 1951. Levyn julkaisi Capitol Records numerolla 1451. Kappale oli yhdeksän viikkoa "Billboardin" listan ykkösenä. Toisen version on levyttänyt useita kertoja Ella Fitzgerald, ja siitä tuli Gershwinin ”Lady Be Goodin” ohella hänen tunnuskappaleensa. Fitzgeraldin suosituin levytys kappaleesta on albumilla "Ella in Berlin" (1960). Diskoversion laulusta on levyttänyt Gloria Gaynor. Pat Suzukin vuonna 1950 levyttämä "How High the Moon" soi elokuvan Biloxi Blues alkukohtausten aikana.
Charlie Parkerin vuoden 1946 jazzklassikko ”Ornithology” perustuu kappaleen ”How High the Moon” sointuihin. Monet jazzmuusikot, kuten Ella Fitzgerald ja Lionel Hampton, liittivät ”Ornithologyn” usein saumattomasti mukaan ”How High the Moonia” esittäessään. Miles Davisin ”Solar” vuodelta 1954 perustuu myös osittain samaan sointurakenteeseen. John Coltrane sävelsi vuonna 1960 ”How High the Moonin” pohjalta kappaleen ”Satellite”.
Kullervo on tekstittänyt kappaleen suomeksi nimellä ”Kuun lumoissa”. Sen levytti Donna Arima vuonna 1959.
Harri Moisio (poliitikko)

Harri Moisio (s. 16. toukokuuta 1954) on vaasalainen poliitikko, Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu ja Pohjanmaan hyvinvointialueen valtuutettu. Kustaalan lastenkodin (myöhemmin nuorisokoti) johtajana hän toimi vuodesta 1988–2019. Hän toimi Suomen Demokraattisen Nuorisoliiton puheenjohtajana vuosina 1982–1985.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Moisio oli 3 636 äänellä sekä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 4 601 äänellä Vasemmistoliiton suosituin ehdokas Vaasan vaalipiirissä, mutta puolue ei saanut kansanedustajia. Moisio oli ehdokkaana vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ja sai 1 150 ääntä, mikä ei riittänyt läpimenoon.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Moisio sai toiseksi eniten ääniä Vaasassa, kaikkiaan 1 123 ääntä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa valittiin uudelleen valtuustoon 679 äänellä. Kuntavaaleissa 2017 Moisio keräsi 461 ääntä ja tuli edelleen valituksi kaupunginvaltuutetuksi. Vuoden 2021 kuntavaaleissa tuli 320 ääntä, joka riitti edelleen kaupunginvaltuustoon. 
Vasemmistoliiton puoluevaltuuston varapuheenjohtaja hän toimi 2007–2010 ja puheenjohtajana 2010–2013. Porin puoluekokouksessa hänet valittiin puoluehallituksen jäseneksi.
Jarl Ungern

Jarl Viking Ungern (20. lokakuuta 1888 Tammisaari – 3. toukokuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi rautatiehallituksen rakennusosaston arkkitehtina vuodesta 1923, vuosina 1945–1958 sen päällikkönä. Ungernin signeeraamia rautatieasemien piirustuksia ovat muun muassa Hangon ja Kiuruveden asemat, ja hänen signeerauksensa löytyy myös Kuopion rautatieaseman piirustuksista. Ungern teki usein yhteistyötä Thure Hellströmin kanssa.
Ungernin suunnittelemia laudalla vuorattuja, ilmeisesti hirsirunkoisia väliliikennepaikkojen asemarakennuksia on muun muassa rataosalla Laurila–Kemijärvi, jonne rakennettiin uusia asemarakennuksia korvaamaan talvi-, jatko- ja Lapin sodissa tuhottuja asemarakennuksia.
Ungernin suunnittelema on myös Joensuun asemaravintolarakennus, jossa nykyään toimii kulttuurikahvila Laituri.
Hangon rautatieasema

Hangon rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Hangossa, noin 50 kilometriä Karjaalta lounaaseen rataosan eteläpäässä. Asema on myös Suomen rataverkon eteläisin liikennepaikka.
Historia.
Asema avattiin 8. lokakuuta 1873 Hyvinkäältä Hankoon rakennetun yksityis­radan pääteasemaksi, mutta se siirtyi valtion omistukseen kaksi vuotta myöhemmin. Rata vaikutti merkittävästi paikkakunnan kehittymiseen; Hangon kaupunki perustettiin vuonna 1874 aseman ja sataman ympärille. Alkuaikoina Hangon radalla kulki yksi juna vuorokaudessa kumpaankin suuntaan. Tarvittaessa voitiin kuitenkin ajaa ylimääräinenkin junavuoro; yksi ensimmäisistä ajettiin Hangossa vuonna 1874 pidettyihin purjehduskilpailuihin. Näistä kilpailuista kehittyi jokavuotinen Hangon Regatta.
1900-luvun alkuvuosina aseman kautta kulki suurin osa laivalla Englantiin ja Amerikkaan lähteneistä siirtolaisista, enimmillään vuosina 1906 ja 1907 noin 30 000 matkustajaa kumpanakin. Näistä noin puolet oli venäläisiä, muun muassa Venäjän juutalaisia. Siirtolaisvirrat vähenivät 1920-luvulla Yhdysvaltain alettua rajoittaa maahanmuuttoa niin voimakkaasti, että Hangosta lähtijöitä oli enää muutama sata vuodessa.
Asema koki strategisen sijaintinsa vuoksi vahinkoja ensimmäisessä maailmansodassa, jonka seurauksena muun muassa konepaja siirrettiin myöhemmin Karjaalle. Enimmät tuhot tulivat kuitenkin toisen maailmansodan aikana: vanha puinen asemarakennus sekä makasiini tuhoutuivat jatkosodan aikana vuokra-alueen takaisinvaltauksen yhteydessä. Sodan jälkeen asema sekä ratapiha siirrettiin pohjoisemmaksi, ja Jarl Ungernin suunnittelema funktionalistinen asemarakennus valmistui vuonna 1952. Hangon asemaa voidaan pitää Suomen nuorimpana funktionalistisen tyylisuunnan asemarakennuksena.
Aseman päässä oli Kadermonkadun vartioimaton jalankulun ja pyöräilyn tasoristeys, joka korvattiin kesäkuussa 2020 valmistuneella alikulkusillalla. Raiteella 1 oli aikoinaan vartioimaton ylikäytävä nimeltään Hanko.
Asema nykyään.
Hangon asemalta liikennöidään lähijunia Karjaalle, joista yksi iltavuoro kulkee kolme kertaa viikossa Helsinkiin. Lipunmyynti asemalla lakkautettiin vuonna 2008, mutta siellä on kuitenkin lippuautomaatti. Matala asemalaituri korvattiin uudella, 150 metriä pitkällä korkealla laiturilla vuonna 2013.
Suojeltu asemarakennus on ulkopinnaltaan rapattu ja siinä on kaksi kerrosta ja kellari. Pulpettikattoinen maalämmöllä lämpiävä rakennus on peruskorjauksen tarpeessa, kertoi sitä hallinnoiva Senaatti-kiinteistöt vuonna 2021 laittaessaan rakennuksen myyntiin. Tyhjillään olevan rakennuksen putkistot ja muut tekniset laitteet olivat huonokuntoisia ja uusimisen tarpeessa. Hangon asemaa yritettiin myydä huutokaupalla kuukauden ajan, jotta löytyisi ostaja, joka huolehtisi tästä Suomen nuorimpana funktionalistisen tyylisuunnan asemarakennuksena pidetystä talosta ja 2 200 neliömetrin tontista.
Asemarakennuksen osti hankolainen Oy Chyde Invest Ab huhtikuussa 2021. Yritys suunnitteli tekevänsä rakennukseen majoitustiloja, ravintolan sekä kokous- ja näyttelytiloja.
Jerome K. Jerome

Jerome Klapka Jerome (2. toukokuuta 1859 – 14. kesäkuuta 1927) oli englantilainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten humoristisesta matkakertomuksestaan "Kolme miestä veneessä" (1889) . Hän syntyi Caldmore Roadilla, Bradford Streetin kulmassa olevassa talossa Walsallissa, Staffordshiressa, jossa sijaitsee nyt museo hänen muistokseen.
Alkuvaiheet.
Jerome syntyi Jerome Clapp Jeromen ja Marguerite Jonesin perheeseen neljäntenä lapsena. Lapsuus oli äärimmäisen köyhää. Hänellä oli kaksi siskoa ja yksi veli, joka kuoli nuorena. Jerome rekisteröitiin isänsä kaimaksi; K hänen nimessään on myöhempi muunnos Clappista. Isä kuoli, kun hän oli 12-vuotias, ja hän joutui pian lopettamaan koulunkäynnin. Äiti kuoli puolitoista vuotta myöhemmin. Jerome toimi monenlaisissa ammateissa, muun muassa rautateillä konttorissa.
Heinäkuussa 1888 Jerome avioitui Georgina Elizabeth Henrietta Stanley Marrisin kanssa, jolla oli yksi tytär edellisestä avioliitostaan. Jerome ja Marris viettivät kuherruskuukauden Thamesilla, ja sillä oli merkittävä vaikutus Jeromen menestysteokseen "Kolme miestä veneessä".
Ura.
Jerome siirtyi vähitellen kirjallisuuden, teatterin ja journalismin pariin. Vuonna 1886 ilmestyi hänen teoksensa "The Idle Thoughts of an Idle Fellow", joka jo saavutti menestystä. Hän muutti vuonna 1888 Chelsea Gardensiin, jossa hän kirjoitti vuonna 1889 "Kolme miestä veneessä". Teos sai myös jatkoa, kun "Three Men on the Bummel" ilmestyi vuonna 1900. Lisäksi Jerome kirjoitti näytelmiä ja saavutti jonkin verran suosiota Lontoossa.
Jerome menestyi toimittajana ja vaikutti monissa lehdissä. Hänet valittiin 1892 toimittamaan "The Idler" -lehteä, johon ovat kirjoittaneet useat merkittävät kirjailijat. Vuonna 1893 hän perusti lehden "To-Day". Hän joutui kuitenkin luopumaan molemmista lehdistä taloudellisten vaikeuksien ja kunnianloukkaussyytteen vuoksi.
Ensimmäinen maailmansota ja kuolema.
Jerome tarjoutui palvelemaan maataan sodassa, mutta hänet hylättiin ikänsä takia (56). Hän kuitenkin tarjoutui ambulanssinkuljettajaksi Ranskan armeijaan. Sota masensi häntä, kuten varmasti myös hänen tytärpuolensa kuolema 1921. Vuonna 1926 ilmestyi hänen omaelämäkertansa "My Life and Times". Pian tämän jälkeen hänet julistettiin Borough'n kunniakansalaiseksi.
Vuonna 1927 hän sai aivoverenvuodon ja ehti olla sairaalassa kaksi viikkoa ennen kuolemaansa 14. kesäkuuta Northamptonshiressa. Hänet tuhkattiin ja haudattiin Ewelmeen Oxfordshireen.
Kiinteistö Oy Turun Lintula

Kiinteistö Oy Turun Lintula on arkkitehti Albert Richardtsonin suunnittelema vuonna 1932 valmistunut rakennus, joka sijaitsee Turun ydinkeskustassa. Rakennuksen kadun puolella on asuinrakennuksia ja pihan puoleiset tilat rakennettiin alun perin liikuntatiloiksi. Tarkoitus oli rakentaa tiloihin tennis- ja uimahalli, mutta vain tennishalli valmistui. Vuonna 1936 Erik Bryggman suunnitteli tiloihin Suomi-Filmin elokuvateatterin Kino-Palatsin. 
Vuonna 1978 teatterista tehtiin Suomen ensimmäinen "multiplex" eli monisaliteatteri, kun 460-paikkaisen Kinopalatsin oheen rakennettiin 98- ja 74-paikkaiset Colt 1 ja 2 -salit. Elokuvatoiminta kiinteistössä jatkui vuoteen 1986.
Turun kaupunki kaupunki osti rakennuksen 1.–3. kerroksen tilat nuorten käyttöön vuonna 1990 ja Nuorisokeskus Palatsi avattiin 1992. Tilat maksoivat kolme miljoonaa euroa ja vähintään saman verran kului rahaa korjaukseen. 2000-luvun alussa Palatsissa oli nettikahvila, koululaisten iltapäiväkerho ja mediapaja sekä biljardi- ja snooker-sali. Eri järjestöt ja nuorisoryhmät voivat varata Palatsista tiloja käyttöönsä. Nuorisokeskuksessa oli kävijöitä vuodessa yli 80 000. Talon neljäs kerros oli liikuntatoimen ja viides yksityisen kuntokoulun käytössä.
Nuorisokeskuksen toiminta lakkasi 28.4.2006 ja jäähyväiskeikalla esiintyivät muun muassa Lovex
 ja Uniklubi Palatsin tiloista päätettiin luopua, koska ne olivat liian suuret, kalliit ja epäkäytännölliset. Tyhjiksi jääneitä tiloja yritettiin myydä ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja uudelleen vuonna 2007. 
Tiloihin on suunniteltu musiikkitaloa, yökerhoa, kulttuuriareenaa
ja kaupungin työterveyshuoltoa .
Uusi nuorisokeskus Vimma avattiin syksyllä 2006 entiseen Aurakadun tyttökouluun.
Kotavaaran rautatieasema

Kotavaaran rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Kemijärven kaupungissa, 8,3 kilometrin päässä Kemijärven rautatieasemalta ja 1,8 kilometrin päässä Isokylän rautatieasemalta itään. Liikennepaikka lakkautettiin 3. kesäkuuta 2007, kun uudet Isokylän liikennepaikkamerkit asennettiin. Tässä yhteydessä Kotavaaran liikennepaikka jäi nykyisen Isokylän liikennepaikan rajojen sisäpuolelle.
Kotavaaran liikennepaikka käsitti vain liikennepaikkamerkit nimikyltteineen, ja toimi liikenteenohjaukseen liittyvänä ilmoittautumis- ja luvankysymispaikkana.