tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Äxmät İsxaq

Äxmät Ğabdulla ulı İsxaq (, ; 1905–1991) oli tataaritaustainen neuvostoliittolainen runoilija, kääntäjä ja toimittaja. 
Nuoruus.
Äxmät İsxaq (Ahmet Ishakov) syntyi Kazanissa vuonna 1905. Hän aloitti opintonsa "Möxämmädiyä" -madrasassa ja jatkoi humanististen ja kasvatustieteiden yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi Leninin kommunistisen nuorisoliiton toimituksessa. Vuonna 1925 İsxaq meni Moskovaan, jossa hänen oli tarkoitus aloittaa opinnot Gerasimovin elokuvainstituutissa, mutta pian liittyikin tataarinkielisen "Eşçe"-sanomalehden toimitukseen, jossa tapasi kirjailijat Musa Cälil ja Qäwi Näcmi. Vuonna 1928 İsxaq palasi Kazaniin ja aloitti työskentelyn muissa tataarijulkaisuissa, kuten sanomalehdessä "Qızıl Tatarstan," ja satiirisessa lehdessä "Çayan."
Vuosina 1939-1942 İsxaq oli "Tataarien ASNT:n Neuvostoliiton kirjailijoiden" johtaja. Toisen maailmansodan aikaan İsxaq värväytyi Neuvostoliiton armeijaan ja palveli komentajana ja sotilastoimittajana ensin Venäjän Kaukoidässä ja sitten Ukrainassa. Sodan jälkeen hän työskenteli lehdessä "Vatan çaqıra" ja vuosina 1963-1969 İsxaq oli "Çayan -"lehden päätoimittaja, jossa hän käytti pseudonyyminään "Qaräxmätne".
Julkaisutyö.
İsxaq julkaisi kokonaisuudessaan noin 40 kirjaa. Ensimmäinen kirjallinen työ oli runo nimeltään "Qızıl qoşlar," joka julkaistiin vuonna 1923 lehdessä "Qızıl Şäreq yäşläre." Hän myöhemmin julkaisi monia runokokoelmia, kuten "Taş uramnar cırı" (1929), "Bäxet turında cır" (1939), "Quray" (1946), ja "Cırda oçraşu" (1957). İsxaq kirjoitti myös kirjallisuuskritiikkiä ja julkaisi teoksia Musa Cälilin ja Ğabdulla Tuqayn töistä.
Käännettyihin kirjailijoihin kuuluu Ali-Shir Nava'i, Abai Qunanbaiuly, Mahtumkuli, Alexandr Puškin, Mihail Lermontov ja Vladimir Majakovski. Hän myös käänsi vanhaa tataarin kieltä käyttäneen Qol Ğälin teoksia nykyaikaisen tataarin muotoon.
İsxaq otti osaa tataarien musiikkikulttuuriin. Hän kirjoitti muun muassa libreton oopperalle, joka perustui tataarikirjailijan Ğomär Bäşirovin vuoden 1948 romaaniin "Namusı." Hän käänsi monia librettoja, kappaleita ja muita musiikkeja tataarin kielelle. Näihin kuuluu Neuvostoliiton kansallislaulu tataariksi.
Yksityiselämä.
İsxaqin vaimo oli Zäynäp Ğosmanova. Heillä oli kaksi poikaa; İrşat ja İliq.
Kunniaritarikunta (Kreikka)

Kunniaritarikunta () on kreikkalainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1975. Se korvasi , joka lakkautettiin samana vuonna. Kreikkalaisten ritarikuntien keskenäisessä järjestyksessä se on toiseksi korka-arvoisin. 
Kunnianosoitusta jaetaan Kreikan kansalaisille, jotka ovat osallistuneet maan itsenäisyystaisteluihin, hallinnon edustajille sekä taiteen, tieteen ja teollisuuden alalla erikoisesti ansioituneille henkilöille. Lisäksi kunniamerkkiä voidaan myöntää ulkomaalaisille, jotka ovat ansioituneet ja edistäneet Krekan valtiota. Uudet nimitykset vahmistaa maan presidentti, joka toimii virkansa puolesta ritarikunnan suurmestarina.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Meikä matadori / relevantti

meikä matadori / relevantti on suomalaisen rap-artistin Costin tuplasingle, joka julkaistiin 5. elokuuta 2022. ”meikä matadori” -kappaleella vierailee rap-artisti Sexmane, jonka lisäksi kappaleen intro- ja outro-osuuksilla kuullaan myös VilleGallea.
”meikä matadori” -kappaleelle julkaistiin myös Niko Hirvimäen sekä Mark Mindubaevin tekemä musiikkivideo.
”meikä matadori” debytoi Suomen singlelistalla julkaisuviikollaan sijalla 16. viikolla 32/2022. Seuraavalla viikolla 33/2022 se saavutti korkeimman listasijoituksensa ollessaan sijalla 8.
Jenny Diski

Jenny Diski (alun perin "Jenny Simmonds"; 8. heinäkuuta 1947 Lontoo – 28. huhtikuuta 2016) oli brittiläinen kirjailija.
Diski varttui Lontoossa työväenluokkaisten juutalaisten maahanmuuttajien ainoana lapsena. Hän koki lapsuudessaan perheensä hajoamisen ja joutui teini-ikäisenä ensimmäisen kerran psykiatriseen sairaalaan otettuaan yliannostuksen äitinsä Nembutalia. Diski kävi nuoruusiässään läpi myös muita hoitojaksoja psykiatrisissa sairaaloissa. Vasta aikuisena hän sai kuulla entisiltä naapureilta, että hänen isänsä oli ollut vankilassakin istunut huijari. Diski tapasi kirjailija Doris Lessingin pojan Peterin ja tutustui tämän kautta kirjailijaan itseensä. Lessingin ja Diskin välit muodostuivat merkittäviksi Diskin kehityksen kannalta; Lessing epävirallisesti adoptoi tämän. Diski ei ryhtynyt suoraan kirjailijaksi vaan aloitti antropologian opinnot University College Londonissa. Hän kuitenkin keskeytti ne ja kouluttautui englannin kielen opettajaksi. Hän loi uran opettajana 1970–1980-luvuilla ja oli 1970-luvun alussa mukana perustamassa Freightliners free schoolia järjestelmän ulkopuolelle pudonneita lapsia varten. Diski meni vuonna 1976 naimisiin Roger Marksin kanssa. Puolisot ottivat yhdessä käyttöön keksimänsä sukunimen Diski. Avioliitosta syntyi tytär Chloe vuonna 1977. Myöhemmin pariskunta erosi, ja vuonna 2008 Jenny Diski meni uusiin naimisiin Ian Pattersonin kanssa.
Diskin ensimmäinen romaani oli "Nothing Natural" (1986), joka käsittelee sadomasokistista suhdetta. Diski ei muutenkaan vältellyt kirjoissaan tabuina pidettyjä aiheita. Hänen muita romaanejaan ovat "Rainforest" (1987), "Happily Ever After" (1991), "Only Human: A Comedy" (2000) ja "Apology for the Woman Working" (2008). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös novelleita, esseitä, muistelmia ja matkakertomuksia. Muistelmateoksessa "Skating to Antarctica" (1997) keskeisenä henkilönä on Diskin tytär Chloe, joka kannusti Diskin selvittämään äitinsä vaiheita välien oltua katkenneina vuosikymmenten ajan.
Diski kirjoitti vaihtelevista aiheista kolumneja "London Review of Booksiin". Hän käsitteli siellä syyskuusta 2014 alkaen myös elämistä kuolemaan johtavan sairauden kanssa saatuaan elokuussa leikkaushoitoon soveltumattoman keuhkosyövän diagnoosin. Näistä myöhäisistä kolumneista kerättiin kokoelma "In Gratitude" (Bloomsbury Publishing, 2016). Käsiteltynä aiheena oli myös Diskin suhde Doris Lessingiin.
Redzed

Redzed (oikealta nimeltään Zdeněk Veselý) (s. 17. huhtikuuta 1998) on tsekkiläinen rap-artisti ja musiikin tuottaja. Hän on kotoisin Starovicen kylästä Břeclavin alueelta. Hänet tunnetaan ensisijaisesti ainutlaatuisesta tyylistään yhdistää rap-musiikkia genreihin, kuten nu metaliin tai klassiseen heavy metalliin. Tämä genrejen yhdistely vaikuttaa sekä instrumentaaliseen että laulusuoritukseen hänen sävellyksissä. Lähes jokaiseen hänen kappaleeseensa kuuluu kitaranäytteitä, joita hän äänittää itse, hän myös säveltää ja tuottaa biittejä itse. Toinen Redzedin erityispiirre on, että vaikka hän on Tšekin kansalainen, hän käyttää laulujensa kirjoittamiseen vain englantia. Hän itse perusteli tätä haastattelussa sillä, että englanti tuntuu hänestä soinnillisemmalta kieleltä ja samalla hän voi sanoa naturalimpia asioita, joita kukaan ei ajattele liikaa. Hänen musiikillisen konseptinsa vahvuus piilee epäilemättä genren hajanaisuudessa, jonka ansiosta hänellä on potentiaalia vedota laajaan kuuntelijakuntaan.
Northern European Football League

Northern European Football League eli NEFL oli lyhytikäinen amerikkalaisen jalkapallon maailmanliiton alainen monikansallinen kilpasarja. Sarja perustettiin vuonna 2017 täyttämään lakkautetun IFAF Champions Leaguen aukkoa. Sarjaan osallistui menestyneitä seurajoukkeita lähinnä Pohjois-Euroopasta. Sarjaa pelattiin vain kolme kautta ennen sen lopettamista vuonna 2019.
Ensimmäisellä kaudella sarjaan osallistui viisi joukkuetta. Suomalainen Helsinki Roosters voitti sarjan mestaruuden. Toisen kauden mestaruuden voitti tanskalainen Copenhagen Towers. Sarjan mestari kohtasi vielä CEFL-sarjan mestarin Euroopan superfinaalissa, jossa itävaltalainen Swarco Raiders Tirol vei voiton.
Kolmanneksi kaudeksi sarjan nimeksi vaihtui "IFAF European Club Team Competition". Sarja jaettiin kahteen alueelliseen lohkoon, joiden voittajien oli määrä kohdata loppuottelussa. Toinen lohkovoittaja Helsinki Roosters vetäytyi loppuottelusta, joten itävaltalainen Vienna Vikings julistettiin mestariksi. Euroopan superfinaalissa Vikings hävisi Swarco Raiders Tirolille.
Rotenberg

Rotenberg on suku, johon kuuluu mm. venäläissuomalaisia miljardöörejä.
Suvun rikkaimpia ovat Arkadi Rotenberg 3,5 miljardin dollarin omaisuudella ja Boris Romanovitš Rotenberg 1,4 miljardin dollarin omaisuudella. Boris Romanovitš ja Roman Borisovitš, isä ja poika, ovat Suomen kansalaisia.
Frydenlunds Bryggeri

Frydenlunds Bryggeri oli Oslossa vuosina 1859–1995 toiminut panimo. Sen perusti merikapteeni Mads Ellef Langaard, ja hänen nimikirjaimistaan ML kuusisakaraisen tähden sisällä tuli Norjan ensimmäinen rekisteröity tavaramerkki vuonna 1884. Logoa käytetään edelleen Frydenlund-nimisen oluen markkinoinnissa.
Frydenlunds Bryggeri oli aikoinaan yksi Norjan suurimmista panimoista. Vuonna 1977 se yhdistyi Schous Bryggerin kanssa, ja 1981, kun Schoun toiminta loppui, Ringnes Bryggerin kanssa. Frydenlundin panimo lakkautettiin vuonna 1995, ja samannimistä olutta valmistetaan nykyisin Ringnesin tehtaalla Nittedalissa. Entiset panimorakennukset Pilestredetin varrella ovat siirtyneet Oslomet-yliopiston käyttöön.
Mads Ellef Langaard

Mads Ellef Langaard (3. toukokuuta 1815 Lillesand – 23. maaliskuuta 1891 Kristiania) oli norjalainen merikapteeni ja Frydenlundin panimon perustaja. Langaardista tuli panimon ansiosta menestynyt liikemies. Hänen veljensä Conrad Langaard oli tupakkatehtailija.
Frydenlund-oluissa käytetty logo, jossa on Langaardin nimikirjaimet ML kuusisakaraisen tähden sisällä, oli Norjan ensimmäinen rekisteröity tavaramerkki vuonna 1884.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1961

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1961 käytiin 28. toukokuuta Helsingissä. Kilpailujen järjestäjänä toimi Helsingin Kisa-Veikot.
Miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti viime vuoden tavoin Olavi Salonen ja 10 km matkalta mestaruuden voitti myöskin viime vuoden tavoin Paavo Pystynen. Joukkueissa miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti viime vuoden tavoin Kaipolan Vire ja 10 km matkalta mestaruuden voitti Vuoksenniskan Urheilijat. Naisissa Suomen mestaruuden 1,5 km matkalta voitti Eila Mikola ja joukkueissa mestaruuden voitti Lahden Urheilijat. 
Tulokset.
Lähde:
Pyrstömarhi

Pyrstömarhi ("Uratelornis chimaera") on marhiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Madagaskarilla.
Koko ja ulkonäkö.
Pyrstömarhikoiras kasvaa 47–52 cm ja naaras noin 39 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Laji on ruumiinrakenteeltaan hyvin pitkäpyrstöinen. Pyrstömarhen pää selkä ja siivet ovat mustan ja harmahtavanruskean viiruttamat. Siipien uloimmat sulat ovat vaaleansiniset. Lajin rinta ja vatsa ovat valkoiset. Rinnan poikki kulkee kaareva musta juova. Pyrstössä on ruskeita ja mustia raitoja.
Levinneisyys ja elintavat.
Pyrstömarhea tavataan Madagaskarin lounaisosissa. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Laji liikkuu lähellä maata yksin, pareittain tai pieninä ryhminä. Pyrstömarhen ravintoa ovat hyönteiset. Lajin pesimäkausi on lokakuusta tammikuulle. Naaras munii kahdesta neljään munaa maahan kaivettuun käytävään. 
Pyrstömarhi luokitellaan vaarantuneeksi, ja kannan kooksi arvioidaan noin 21 000 täysikasvuista yksilöä. Tärkein uhka kannalle ovat metsien hakkuut maatalousmaiksi. Uhka ovat myös vieraslajit, esimerkiksi koirat ja rotat.
Leopardikämmekkä

Leopardikämmekkä ("Ansellia africana") on Afrikassa kasvava kämmekkälaji. Se on leopardikämmekköjen suvun ainoa laji. Kasvi on ollut kasvitieteellisillä kirjoilla vuodesta 1844 lähtien. Leopardikämmekkä on muun muassa hyvä ruukkukasvi.
Ulkonäkö.
Leopardikämmekkäkasvi kasvaa yleensä noin metrin pituiseksi. Siinä on noin 70 cm pitkä varsimukula, ja 4 - 10 lehteä. Leopardikämmekän kukat ovat halkaisijaltaan yleensä noin 2.5 - 5 cm. Niiden värit vaihtelevat täysin keltaisesta ruskeankeltaiseen, joka muistuttaa nimensä mukaisesti leopardin kuviontia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Leopardikämmekkää tavataan Afrikan maanosan keski- ja eteläosissa. Sen yleisimmät kasvupaikat ovat kuivat ja lämpimät ympäristöt lähellä rantoja ja jokia. Leopardikämmekkä on epifyytti, eli sillä ei ole juuria lainkaan maassa, vaan yleensä se kasvaa kimppuina isäntäpuussa kiinni saadakseen siitä tarpeellisen ravintoaineen.
Maailman kulttuurineuvosto

Maailman kulttuurineuvosto (, WCC) on Meksikossa vuonna 1982 perustettu kansainvälinen, voittoa tavoittelematon järjestö. Neuvosto on jakanut vuodesta 1984 Albert Einstein -tiedepalkintoa ("Albert Einstein World Award of Science"), José Vasconcelos -koulutuspalkintoa ("José Vasconcelos World Award of Education") ja Leonardo da Vinci -taidepalkintoa ("Leonardo da Vinci World Award of Arts"). Neuvostoon kuuluu useita Nobel-palkittuja jäseniä.
Red Notice (elokuvasarja)

Red Notice on elokuvasarja, johon kuuluu kuuluu kolme elokuvaa, joista kahta vielä tuotetaan. Elokuvat ohjaa ja käsikirjoittaa Rawson Marshall Thurber ja tuottaa Beau Flynn ja Hiram Garcia. Elokuvien pääosissa on Dwayne Johnson, Ryan Reynolds ja Gal Gadot. 2. ja 3. elokuva kuvataan samalla kertaa.
S'more

S'more on makea täytekeksiä muistuttava herkku, joka koostuu kahdesta keksistä, suklaasta ja paahdetusta vaahtokarkista. S'moret ovat suosittuja varsinkin Yhdysvalloissa ja Kanadassa, mutta ne ovat vuosien varrella levinneet myös muualle maailmaan. Perinteisesti s’moret valmistetaan leirinuotiolla.
Historia.
S'moret ovat olleet suosittu leirinuotiolla valmistettava herkku Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuosikymmeniä. S'moren ensiesiintyminen keittokirjassa oli 1920-luvun alussa, kun "Campfire"-karkkivalmistaja julkaisi keittokirjan, joka hyödyntää resepteissään vaahtokarkkeja. Keittokirjassa s’more esiintyy nimellä “Graham Cracker Sandwich”, eli grahamkeksi kerrosleipä. Myöhemmin käyttöön vakiintui termi s'more. Tämä nimitys tulee englannin kielen “some more” ilmauksen lyhentämisestä. Tällä viitataan siihen, että herkku olisi niin hyvää, että sen syöjä ei malta sanoa lausettaan loppuun, kun pyytää lisää herkkua. 
S'morea on vuosien varrella kutsuttu muillakin nimillä, ja sillä on ollut eri kirjoitusasuja. 1950-luvulla jotkin keittokirjat käyttivät kirjoitusasua S’More. Vuonna 1958 julkaistu "Intramural and Recreational Sports for High School and College" käyttää samasta herkusta nimeä “marshamallow toasts”, eli paahdetut vaahtokarkit. 
Valmistus.
Alun perin partiolaisten suosima herkku valmistetaan perinteisesti leirinuotion tai muun avotulen ääressä. Nykyään valmistustapaa voi soveltaa, ja s’moreja voi valmistaa uunissa, mikrossa tai kaasuhellan liekissä. 
S'moren yksinkertaisuus on merkittävä syy herkun suosioon. Perinteinen s'more valmistetaan paahtamalla vaahtokarkkia avotulella käyttämällä grillitikkua. Vaahtokarkkia suositellaan paahtamaan, kunnes se on lämmennyt ja saanut pintaansa sopivasti kultaisen ruskeaa väriä. Vaahtokarkin paahtoastetta on helppo muokata valmistajan tai syöjän mieltymysten mukaan hyvin kevyesti paahdetusta lähes palaneeseen. Kahden grahamkeksin tai muun kaurakeksin väliin laitetaan ohut viipale tummaa tai maitosuklaata ja sopivasti paahdettu vaahtokarkki. Keksejä voi kevyesti puristaa yhteen, jotta kaikki raaka-aineet tarttuisivat toisiinsa. Lämmin vaahtokarkki sulattaa suklaata hieman ja näin valmistuu helppo, nopea ja makea leirinuotioherkku. Vapaaehtoinen viimeinen vaihe on kääriä valmis s’more esimerkiksi folioon ja lämmittää sitä vielä lisää. Tämä on hyödyllinen vaihe, jos haluaa, että s’moren sisällä oleva suklaa sulaa kunnolla. 
Yksinkertaisten raaka-aineidensa ansiosta s’moreja voi muunnella, ja niitä voi hyödyntää myös muissa leivonnaisissa, kuten kakuissa, brownieissa ja pikkuleivissä. Lisäksi s’more on nykyään yleinen maku muun muassa kekseissä tai suklaassa. Näin yhteen s’moren raaka-aineeseen yhdistetään jo valmistusvaiheessa kaksi muuta, ja tuttu makuyhdistelmä on valmis syötäväksi ilman herkkupinon rakentamista ja vaahtokarkin paahtamista.
European League of Football

European League of Football on amerikkalaisen jalkapallon Euroopassa pelattava ammattilaissarja. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjassa pelaa 17 joukkuetta eri puolilta Eurooppaa.
ELF pelaa NFL-liigan säännöillä, mikä on Euroopassa poikkeuksellista. Eurooppalaiset sarjat ja kansainväliset ottelut pelataan yleensä college-säännöillä.
Historia.
Euroopassa ei ole ollut monikansallista ammattilaissarjaa NFL Europan lopettamisen jälkeen, seurajoukkueiden monikansallisia turnauksia ja sarjoja kylläkin. European League of Football perustettiin vuonna 2020 ja liiga hankki vanhojen NFL Europa -joukkueiden oikeudet. Siten useat historialliset ammattilaisseurat perustettiin uudelleen uuteen liigaan. Aluksi sarjalla ei ollut sopimusta lajin maailmanliiton kanssa, mikä vaikeutti muun muassa pelaajasiirtoja. Maailmanliitto ja ELF pääsivät yhteisymmärykseen vuonna 2022.
Lajin toinen eurooppalainen ammattilaissarja, Saksan kansallinen GFL, on nähnyt ELF-liigan uhkana sarjojen kilpaillessa samoista pelaajista, sponsoreista ja katsojista.
Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 2021. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta ja ensimmäisen mestaruuden voitti itävaltalainen Raiders Tirol. Toiseksi kaudeksi joukkueita oli jo 12 ja ne jaettiin kolmeen konferenssiin. Mestaruuden vuonna 2022 voitti Vienna Vikings. Kaudella 2023 joukkueita oli 17. Mestaruuden voitti saksalainen Rhein Fire.
Joukkueet 2025.
Sarjassa pelaa 16 joukkuetta, jotka on jaettu neljään divisioonaan.
Miitopia

Miitopia on Nintendo EPD:n kehittämä seikkailuroolipeli. Se julkaistiin 28. heinäkuuta 2017 (21. toukokuuta 2021 Nintendo Switchille). Pelin kaikki hahmot ovat Mii-hahmoja. Pelissä voi käyttää omia tai pelin tekemiä hahmoja.
Juoni.
Pelissä paha Dark Lord varastaa henkilöiden kasvoja ja pelaaja tiiminsä kanssa yrittää palauttaa ne takaisin omistajilleen ja päihittää Dark Lordin.
Jean-Paul Driot

Jean-Paul Driot (7. lokakuuta 1950 Sainte-Sigolène – 3. elokuuta 2019 Pariisi) oli ranskalainen moottoriurheiluvaikuttaja.
Driot oli ajannut kansallisella tasolla rallia ja rata-autoja 1970-luvulla. Vuonna 1987 Driot oli perustamassa Écurie GDBA Motorsports nimistä tallia yhdessä kolmen muun osakkaan kanssa. Tallin toiminta kuitenkin loppui vuonna 1989 yhden osakkaan kuoltua. Driot perusti DAMS-tallin yhdessä entisen Formula 1 -kuljettajan René Arnouxin kanssa vuonna 1990. Vuonna 2013 Driot oli perustamassa Formula E -talli e-damsia yhdessä toisen F1-kuljettajan, Alain Prostin, kanssa.
Driot kuoli elokuussa 2019 sairastettuaan pitkään leukemiaa.
Myrskylän terveyskeskus

Myrskylän terveyskeskus on Myrskylän kirkonkylällä toimiva julkisen palvelun terveysasema. Siellä hoidetaan kroonisia sairauksia ja annetaan ei-kiireellistä sairaanhoitoa. Mikäli on tarve päästä samana päivänä hoitoon, asiasta huolehtii Askolan terveyskeskus. 
Vaikka Myrskylä sijaitsee Uudellamaalla, kunta on ollut Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän osakas. Tämä kuntayhtymä on tuottanut Myrskylän sosiaali- ja terveyspalvelut. Päivystyspalveluja on tarjonnut virka-aikana Orimattilan kaupungissa, Orimattilan terveysasemalla. Kiireellistä hoitoa iltaisin, öisin ja viikonloppuisin tarjoaa Päijät-Hämeen keskussairaalan yhteydessä toimiva Akuutti24-yhteispäivystys (Keskussairaalankatu 7, Lahti).
Myrskylän kunta kuuluu vuodesta 2023 Itä-Uudenmaan hyvinvointialueeseen.
Tarinaharjun keuhkotautiparantola

Tarinaharjun keuhkotautiparantola, myöhemmin Tarinan sairaala, oli Kuopion lähellä 1,5 km Siilinjärven rautatieasemalta sijainnut tuberkuloosiparantola, joka aloitti toimintansa 8. marraskuuta 1913. Alkuun siihen kuului kaksi varsinaista potilasrakennusta. Kaksikerroksinen ensimmäinen päärakennus oli kivestä. Lisäksi siihen kuului lisärakennuksia, kuten konehuoneet ja sauna. Parantolassa oli alkuun oma sähkövalo. Parantola perustettiin vähävaraisille kansanparantolaksi, ja perustamisvaiheessa potilaspaikkoja oli 25.
Parantolan rakennutti Pohjois-Savon keuhkotaudin vastustamisyhdistys, joka oli sen omistaja. Sen avustamiseksi antoi varoja Keräystoimikunta vähävaraisten keuhkotautisten hyväksi sekä suoranaisina lahjoituksina että edullisena lainana.
Työkykyisten keuhkotautisten kansanparantola käynnistyi vuonna 1911 jolloin J. V. Strömbergin suunnittelema hirsinen rakennus valmistui. Se on sairaalakompleksin rakennuksista ensimmäinen. Mustakattoinen pikku-Tarina rakennettiin vuonna 1913, suunnittelijoina Valter Thomé ja Ivar Thomé. Eino Forsmanin suunnittelemat uusi päärakennus ja ylilääkärin asuinrakennus valmistuivat 1931. Päärakennuksessa näkyy klassismin lisäksi vaikutteita 1930-luvun funkkiksesta. Uudessa päärakennuksessa potilaspaikkoja oli 163. Tarinaharjun sairaala liitettiin osaksi Kuopion yliopistollista sairaalaa vuonna 1971.
Tarinaharjun-nimen kerrotaan johtuvan paikan entisestä omistajasta, puheliaasta emännästä, jonka kanssa parantolanpaikkaa etsiskelevät kolme kuopiolaislääkäriä joutuivat neuvottelemaan. Tarinaharju suljettiin talousvaikeuksien takia vuonna 1918 mutta avattiin uudelleen 1923. 
Parantolassa toimi talvisodan ajan lokakuussa 1939 perustetun 20. sotasairaalan osasto 12. Päärakennuksessa oli 300 sairaansijan kirurginen sairaala. Pikku Tarinassa oli 50 sairaansijaa tuberkuloosipotilaille. Jatkosodan aikana sairaala oli myös 20. sotasairaalan käytössä. Tuolloin tiloissa toimi jaostosairaala IX ajalla 17.6.1941–15.1.1942 sekä uudelleen 22.6.1944 alkaen. Tuolloin sairaalassa sijaitsi 350 sairaansijan A-kirurginen yksikkö. Väliajan parantolassa oli 100 tuberkuloosisairaansijaa.
Sotien jälkeen parantolassa toimi potilaita varten Parantolaopisto, jossa toipuville potilaille opetettiin kevyempiä ammatteja, kuten kirjansidontaa ja konekirjoitusta.
Parantolan ylilääkärin entisessä asunnossa oli 1981–2021 Kuopion yliopistollisen sairaalan Tarinaharjun sairaalamuseo. Museotoiminnan päätyttyä esineistö pakattiin odottamaan valtakunnallisen sairaalamuseon syntyä.
Läheinen Patakukkulan-Tarinaharjun alue kuuluu valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelman alueeseen.
Pieter Aertsen

Pieter Aertsen (1507 Amsterdam – 1573 Amsterdam) oli alankomaalainen taidemaalari.
Elämä ja ura.
Aertsenia kutsuttiin "lange Pieriksi" poikkeuksellisen pituutensa vuoksi. Hän oli Allart Claeszoonin oppilas Amsterdamissa ja ainakin vuodesta 1535 alkaen aktiivinen Antwerpenissä, mutta noin vuodesta 1556 kuolemaansa saakka hän asui jälleen Amsterdamissa. Antwerpenissä hän sai vaikutteita flaamilaisesta taiteesta, erityisesti Quentin Massysilta, ja hänestä tuli yksi alankomaalaisen laatukuvamaalauksen uranuurtajista. Aertsen oli Pyhän Luukkaan killan jäsen. Kolme hänen pojistaan saavutti jonkin verran mainetta taidemaalareina.
Nuorena hän kunnostautui maalaamalla arkisia kohtauksia, joissa hän kuvasi huonekaluja, keittiövälineitä jne. erittäin tarkasti, mutta myöhemmin hän harrasti historiallista maalausta. Taiteilijaa kiinnostivat eniten rehevät myyjättäret ja hienosti toteutetut erilaiset elintarvikkeet. Yksi hänen parhaista maalauksistaan on Amsterdamin kansallismuseossa oleva "Munatanssi". Hän kunnostautui erityisesti keittiön sisätilojen tuottamisessa. Useat hänen parhaista teoksistaan - eri kirkkojen alttaritaulut, joita hänen aikalaisensa arvostivat suuresti - tuhoutuivat Alankomaiden uskonsodissa ja vuoden 1566 ikonoklasmissa, joten niistä on säilynyt vain fragmentteja.
Jenni Matola

Jenni Matola (s. 9. toukokuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija. Matola edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Maila-Jusseja. Hänen kasvattajaseuransa on Ylivieskan Kuula. Matola kuului Lännen joukkueeseen tyttöjen Itä-Länsi-ottelussa vuonna 2022. Matola valittiin naisten Itä-Länsi-otteluun vuonna 2023. ja 2025. Hän pelaa ulkokentällä kolmosvahtina. Matola on pelannut 11 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut 14 juoksua ja kerännyt 39 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2023.
Marie Bracquemond

Marie Bracquemond alkujaan Quivoron (1840 - 1916) oli ranskalainen impressionistinen taidemaalari. Yhdessä Berthe Morisot´n, Eva Gonzalèsin ja Mary Cassattin kanssa häntä pidetään yhtenä naisimpressionistien kärkitaiteilijoista. He olivat yhtä innovatiivisia ja merkittäviä taiteilijoita kuin mieskollegansa. 
Marie Quivoron syntyi vähävaraiseen perheeseen eikä saanut koskaan virallista taidekoulutusta. Ensiopetuksensa hän perhetutulta taiteilijalta, joka opetti häntä entisöimään maalauksia.Tästä työstä saaduilla ansiolla hänen piti elättää itsensä lisäksi myös äitinsä ja sisarensa. Quivoron lähetti ensimmäisen työnsä kokeeksi Pariisin salonkiin 17- vuotiaana ja työ hyväksyttiin sinne. Tämän jälkeen hän opiskeli vähän aikaa Jean Ingresin oppilaana. 
Myöhemmin Braquemond muisteli, että Ingresin vakavuus tuntui nuoresta naisesta jopa pelottavalta. Ingres epäili naisten sitkeyttä opiskella taidetta ja tarjosi näille harjoitustöiksi kukka- ja hedelmäasetelmia ja arkielämän näkymiä. Ollessaan Louvressa tekemässä kopioita kuuluisista teoksista, Marie tapasi maalarin ja etsausten tekijän Félix Bracquemondin. Nuoret ihastuivat, kihlautuivat vuonna 1867, avioituivat vuonna 1869 ja pariskunnan ainoa lapsi syntyi vuonna 1870. Pojasta tuli aikuisena äitinsä taiteen tukija. 
Aviomies opetti vaimoaan etsauksien tekoon. Pariskunta teki yhdessä useita etsauksia. Lisäksi Marie suunnitteli keramiikkaa Haviland- tehtaille ja hänen suunnittelemansa keramiikkapaneli oli esillä vuoden 1878 maailmannäyttelyssä. Teos on valitettavasti kadonnut.Lisäksi hänen piirroksiaan julkaistiin "La Vie moderne"- lehdessä vuosen 1879 ja 1886 välissä. Perheessä tuli vakavia riitoja siitä, että aviomies Felix piti etsauksia merkittävämpänä taidemuotona eikä kannustanut vaimoaan maalaamaan. Marie piti taas etsauksia hänen ilmaisuaan rajoittavana taidemuotona. 
Marie Braquemond innostui uudesta taidesuuntauksesta impressionismista. Hän sai hyviä ohjeita Claude Monet´lta ja Edgar Degas´lta ja ryhtyi käyttämään kirkkaita värejä, suuria kankaita ja ryhtyi maalaamaan ulkona.Spontaanista vaikutelmasta huolimatta hän suunnitteli maalauksensa tarkasti etukäteen. Aviomies Felix halveksi tätä kaikkea. Pariskunnan pojan mukaan isä ei suostunut näyttämään heillä vierailleille vaimonsa maalauksia eikä koskaan innostunut tämän saamasta positiivisesta kritiikistä. 
Marie Bracquemond oli yleensä kotonaan ja maalasi työnsä kotinsa puutarhasta. Koska hän ei voinut palkata malleja, hänen töissään on perheenjäseniä. Lopettaakeseen perheriidat hän lopetti maalaamisen vuonna 1890. Hänen viimeiseksi työkseen jäi "Taiteilijan poika ja sisar puutarhassa Sevressissä". 
Näyttelyt Marie Bracquemond piti elinaikanaan vuosina 1879, 1880, 1881 ja 1886. Vuoden 1881 näyttely oli Lontoossa.
Tšonharinsalmi

Tšonharinsalmi tai Tšongarinsalmi (, ) on Syvašinlahdessa oleva kapea salmi Ukrainassa. Salmi erottaa Krimin niemimaan itäosan mantereesta ja jakaa Syvašin vesialueen läntiseen ja itäiseen osaan.
Mantereelta kuroutuvan Tšonharinniemen ja Krimin väliin jää 300 metriä leveä matala salmi, jonka yli on rakennettu silta. Salmi on hyvä kulkureitti Krimille, minkä vuoksi sen äärellä on taisteltu Ukrainan itsenäisyyssodassa, toisessa maailmansodassa ja Ukrainan sodassa.
Control (näppäin)

Control (Ctrl) on tietokoneiden näppäimistössä oleva näppäin. Sitä käytetään yleensä yhdistelmänä jonkin toisen näppäimen kanssa, jotta saataisiin tehtyä jokin operaatio.
HTTP 404

HTTP 404 on standardisoitu HTTP-virhekoodi, joka tarkoittaa että haettua resurssia ei löydy tai sitä ei ole olemassa.
Usein WWW-palvelin näyttää erillisen virhesivun käyttäjälle virheen tapahtuessa. Se on yksi yleisimpiä virhekoodeja joihin käyttäjät törmäävät verkkosivustoilla. kun esimerkiksi joitain sivuja ei ole enää olemassa vanhentumisen vuoksi.
Kotajärvi (Kemijärvi)

Kotajärvi on Kemijärven kanssa samantasoinen vakavesi Kemijärven keskustan itäpuolella Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 84 kilometriä itäkoilliseen. Järvi on toiseksi laajin Suomen 63 Kotajärvestä.
Maantiede.
Kotajärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 4,3 kilometriä. Järven keskiosan leveys on noin kilometrin. Järven pohjoisin osa jakautuu kahteen lahteen. Rautatie Kemijärveltä itään kulkee Kotajärven halki ja syvyyskäyrät on merkitty karttaan vain rautatien eteläpuoleiselle järvenosalle.
Kotajärven länsi- ja etelärannoilla on asutusta (Kallaanvaara, Isokylä). Pohjoinen ranta-alue on suota ja metsää. Järven itäpuolella kohoaa Kotavaara, jonka laki on lähes 250 metriä merenpinnan yläpuolella. Kotavaaran koillispuolella kohoaa lähes yhtä korkea Puikonvaara. Kotavaaran eteläpuolella sijaitsee Tarvaslampi (147,0 metriä mpy). Kotajärven eteläpuolitse kulkee valtatie 5.
Kotajärveen laskee Myllyoja luoteesta Myllylammelta (158,1 metriä mpy) ja Kyröjoki koillisesta Kyröjärveltä (152,7 metriä mpy). Kyröjärven ja Puikonvaaran välissä sijaitsee Puikonjärvi (151,6 metriä mpy), joka laskee Kotijokea pitkin Kyröjokeen. Kotajärveä yhdistää Kemijärveen Kotajoki
Kotajärvi (65.314.1.001) kuuluu Kotajärven valuma-alueeseen (65.314), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kemijärven alue (65.31) ja ensimmäinen jakovaihe on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Kotajärvi on toiseksi laajin Kotajärven valuma-alueen 32:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kyröjärvi ja kolmanneksi laajin on Kummunjärvi.
Samettiorvokki

Samettiorvokki ("Viola suavis") on orvokkeihin ("Viola") kuuluva kasvilaji. Se on monimuotoinen sekä taksonomisesti hankala laji, joka kuuluu orvokkien "Viola"-sektion "Viola"-alasektioon. Samaiseen alasektioon kuuluu noin 25 Euraasiassa kasvavaa lajia, jotka ovat genomeiltaan tetra- tai oktoploidisia. Alasektio on myös taksonomisesti monimutkainen. Marschall von Bieberstein kuvasi samettiorvokin tieteelle vuonna 1819, minkä jälkeen on kuvattu lukuisia muita taksoneita, jotka on luokiteltu joko omina lajeinaan samaan lajiryhmään samettiorvokin kanssa tai samettiorvokin alalajeiksi, muunnoksiksi tai muodoiksi.
Samettiorvokki on todennäköisesti jo kauan sitten syntynyt allo-oktoploidinen taksoni. Sen runsas morfologinen ja geneettinen vaihtelu viittaavat polyploidisaation tapahtuneen kauan sitten, minkä jälkeen syntyneiden oktoploidisten taksonien välillä on ollut geenivirtaa. Yksi samettiorvokin kantalajeista on todennäköisesti ollut "Viola pyrenaica", mutta muita kantalajeja ei pysty varmuudella määrittämään. Mahdollisia muita kantalajeja voisivat olla tuoksuorvokki ("Viola odorata"), mäkiorvokki ("Viola collina") sekä "Viola jaubertiana".
Ulkonäön osalta samettiorvokki eroaa lähilajeistaan suhteellisen lyhyiden ja suorien varsiensa sekä korvakkeiden ja kukkaperiensä ulkonäön perusteella.
Samettiorvokkia kasvaa Välimeren ympäristössä Iberian niemimaalta ja Marokosta Lähi-itään. Lajin levinneisyysalue on myös laajentunut Keski- ja Pohjois-Eurooppaan sen runsaan kasvatuksen sekä viljelykarkulaisten seurauksena.
Williers

Williers on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 33 kilometriä Sedaninin kaupungista itään ja rajoittuu Belgian rajaan.
Kunnan kautta kulki roomalainen tie, joka oli rakennettu vuonna 45 eaa. Belgian puolella rajaa on Chameleux'n roomalaisen kylän rauniot.
Exermont

Exermont on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 31 kilometriä Vouziers’n kaupungista kaakkoon.
Ariéthalin maasilta rakennettiin vuosina 1932–1934. Se on 200 metriä pitkä, 5 metriä leveä ja siinä on yhdeksän holvikaarta, joista korkein on 30 metriä korkea. Maasiltaa pitkin kulki rautatieyhteys, jolla oli tarkoitus huoltaa Maginot-linjaa. Ranskalaiset tuhosivat sen osittain vetäytyessään kesäkuussa 1940. Saksalaiset korjasivat radan vuonna 1941, mutta lopulta he purkivat kiskot vuonna 1943, ja lähettivät ne itärintamalle. Silta on nykyään käyttämätön ja sinne on pääsy kielletty.
Kyröjärvi

Kyröjärvi on matala metsäjärvi Kemijärven keskustan itäpuolella Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 87 kilometriä itäkoilliseen. Järven keskisyvyys on vain noin metrin.
Maantiede.
Kyröjärvi koostuu länsiosan Niskaselästä ja itäosan Takaselästä. Järvenosia erottaa noin kilometrin pituinen Hanhiniemi ja yhdistää niemen pohjoispuolinen salmi. Järven pohjoisimman osan muodostaa Pohjaspää. Kyröjärvi on lähes kauttaaltaan enintään kolme metriä syvä. Ainoa yli kuusi metriä syvä alue sijaitsee Takaselän keskiosassa.
Kyröjärven ainoa saari on muutaman aarin laajuinen Kuikkasaari. Järveä reunustaa metsä- ja suomaa (Myllyaapa, Loukasaapa). Etelärannalla on pientaloja ja Puikkola-niminen kyläasutus. Koillisella rannalla sijaitsee Kyrönselkä, jonka korkein kohta on noin 190 metriä merenpinnan yläpuolella. Takaselän eteläpuolella sijaitsee Kyrövaara, jonka huippu on yli 270 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 120 metriä Kyröjärven pintaa korkeammalla.
Kyröjärven kaakkoiskolkan Isolahteen virtaa mutkainen Kummunjoki idästä. Pohjaspäähän virtaa Pohjaspäänoja pohjoisesta. Runsaat kaksi kilometriä Pohjaspäältä pohjoiseen sijaitsee noin hehtaarin laajuinen Pohjaspäänlampi (163,0 metriä mpy). Pohjaspäänojan länsipuolella sijaitsee Pohjaspäänmaa. Kyröjärven luusua sijaitsee Niskaselän lounaisrannalla, josta alkaa lounaaseen Kotajärveen virtaava noin kilometrin pituinen Kyröjoki. Jokeen yhtyy kaakosta Kotijoki, joka alkaa Niskaselän eteläpuolella sijaitsevalta Puikonjärveltä (151,6 metriä mpy).
Kyröjärven vesitilavuus on 3 620 000 kuutiometriä.
Kyröjärvi (65.314.1.011) kuuluu Kotajärven valuma-alueeseen (65.314), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Kemijärven alue (65.31) ja ensimmäinen jakovaihe on Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3). Kyröjärvi on laajin Kotajärven valuma-alueen 32:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Kotajärvi ja kolmanneksi laajin on Kummunjärvi.
Haisuhuput

Haisuhuput ("Symplocarpus") on kuusilajinen vehkakasvisuku, joka kuuluu samaan alaheimoon kuin koristekasveina tunnetut majavankaalit ("Lysichiton"). Haisuhuppuja esiintyy Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa: Tyyppilaji suohaisuhuppu ("Symplocarpus foetidus") kasvaa Itä-Kanadassa, Yhdysvaltojen itä- ja koillisosassa. Muut viisi lajia esiintyvät Itä-Aasiassa, Koreassa, Japanissa, Kiinan Mantšuriassa, Sahalinilla, Venäjän Primorjen ja Habarovskin alueilla. Haisuhuput ovat maanalaisesta juurakosta versovia ruohokasveja, jotka elävät luonnonvaraisena lauhkean vyöhykkeen metsien kosteikoissa.
Charnois

Charnois on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Rémin kirkko on vuodelta 1750. Kunnan suihkulähde on vuodelta 1864, ja se on omistettu pyhälle Quirinukselle. Pyhä Quirinus oli kristinuskoon kääntynyt roomalainen upseeri, joka koki marttyyrikuoleman, ja jonka ruumis heitettiin järveen.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2025

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2025 olivat 49. jääkiekon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Kanadan pääkaupunki Ottawassa. Turnaus alkoi 26. joulukuuta 2024 ja päättyi loppuotteluun 5. tammikuuta 2025.
Joukkueet.
Lähde:
Turnauksen tuomaristo.
Turnauksen tuomaristoon kuuluu 12 päätuomaria ja 11 linjatuomaria.
Lähde:
Alkusarjan ottelut.
Lohko A.
Sarjataulukko
Lohko B.
Sarjataulukko
Pudotuspelit.
Lohkosijoitukset ennen pudotuspelejä:
A-lohko
B-lohko
Lähteet:
HK Norilsk

HK Norilsk () on venäläinen jääkiekkojoukkue Norilskin kaupungista. Seura pelaa tällä hetkellä maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Fépin

Fépin on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 42 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen, ja rajoittuu Belgian rajaan.
Kylässä sijaitsee pieni Notre-Damen kirkko. Sen moniväriset puupatsaat ovat peräisin 1800-luvun ensimmäiseltä puoliskolta. Kirkon vanhin teos on 1500-luvulta. Kunta on nimetty Kaarle Suuren isän Pipin Pienen mukaan. Hän pysähtyi kylässä ollessaan matkalla Liègestä Soissonsiin.
Bernt Holtsmark

Bernt Holtsmark (27. joulukuuta 1859 Asker – 20. huhtikuuta 1941) oli norjalainen maanviljelijä ja Frisinnede Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1903–1909 ja 1916–1921 sekä toimi Norjan maatalousministerinä 1910–1912.
Skolekorps

Skolekorps on norjankielinen nimitys kouluorkestereille. Niitä on kahta lajia: messinkiyhtyeitä (norjaksi "brassband"), joissa on pelkästään vaskipuhaltimia ja lyömäsoittimia, sekä janitsaariyhtyeitä, joissa on lisäksi puupuhaltimia. Skolekorps-orkesterin jäsenet ovat tyypillisesti 8–19-vuotiaita, ja lukion jälkeen osa jatkaa aikuisorkestereihin. Orkestereiden välillä järjestetään kilpailuja ja ne osallistuvat Norjan kansallispäivän juhlintaan.
Ensimmäisen skolekorps-orkesterin perusti William Farre Møllergatan kouluun vuonna 1901. Aluksi skolekorpsit olivat ainoastaan pojille, ja ensimmäiset tytöt pääsivät mukaan vasta vuonna 1945. Vuonna 1956 tehtiin skolekorpsien valtakunnallisessa liitossa päätös, että tytöillä on yhtäläinen oikeus osallistua toimintaan, ja nykyisin monissa skolekorpseissa enemmistö on tyttöjä.
Björnstadin oireyhtymä

Björnstadin oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä. Se aiheuttaa pili torti -oireen eli hauraat hiukset ja kuulovammaisuutta. Björnstadin oireyhtymä johtuu mutaatioista geenissä BCS1L.
Björnstadin oireyhtymän yhteydessä esiintyvä hauraus ei yleensä koske muuta kehon karvoitusta kuin hiuksia. Tyypillisiä potilailla ovat alueet, joissa esiintyy alopeciaa eli hiusten lähtöä. Kuulon ongelmat ilmenevät sensorineuraalisena eli sisäkorvan muutoksista johtuvana kuulovikana. Kuulon ongelmat voivat vaihdella lievistä täyteen kuurouteen ja saattavat johtaa myös puheen vaikeuksiin. Yleensä kuulovika on molemmissa korvissa. Eräissä potilaissa on raportoitu kehitysvamma tai hypogonadismi, mutta näistä kumpikaan ei kuulu oireyhtymän tyypillisiin piirteisiin. Björnstadin oireyhtymän oireet alkavat ilmetä varhain lapsuudessa. Hiusten poikkeavuus voi lievittyä iän myötä, erityisesti murrosiän jälkeen.
Björnstadin oireyhtymän tunnisti ensimmäisenä professori Roar Bjørnstad vuonna 1965. Hän oli havainnut haurashiuksisuuden kahdeksalla potilaalla, joista viidellä esiintyi myös sensorineuraalinen kuurous. Sittemmin Björnstadin oireyhtymää on havaittu eri puolilla maailmaa. Esiintyvyydestä ei kuitenkaan ole tarkkaa tietoa. Joissain geneettisissä häiriöissä esiintyy samankaltaisia oireita kuin Björnstadin oireyhtymässä. Erotusdiagnostiikassa saatetaan ottaa huomioon Menkesin tauti ja ektodermaalisten dysplasioiden tautiryhmä. Björnstadin oireyhtymän tavoin mutaatioista BCS1L-geenissä johtuvia oireistoja ovat GRACILE-oireyhtymä ja oireyhtymä, jotka kuitenkin ilmenevät vakavammin oirein.
Björnstadin oireyhtymän hoito on oireenmukaista.
Gastrinooma

Gastrinooma on neuroendokriininen kasvain, joka erittää gastriinia. Tämä aiheuttaa mahahapon määrän kohoamisen. Noin 70 % gastrinoomista saa alkunsa pohjukaissuolesta ja noin 25 % haimasta; haiman gastrinooma on usein suurempi kuin pohjukaissuolen gastrinooma. Harvinaisemmissa tapauksissa gastrinooma voi saada alkunsa mahalaukusta, sappiteistä, munasarjoista, sydämestä tai keuhkoista. Gastrinooma on useimmiten pahanlaatuinen.
Gastrinooma on hitaasti kasvava, mutta useimmiten levinnyt etäpesäkkeiseksi diagnoosihetkellä. Mahdollinen metastasointi maksaan ja sen laajuus ovat tärkeimmät taudin ennusteeseen vaikuttavat tekijät. Ilman maksametastaaseja kymmenen vuoden eloonjäämisennuste on noin 90–100 %, maksaan levinneessä taudissa noin 20–40 %. Haiman gastrinooma leviää suuremmalla todennäköisyydellä kuin pohjukaissuolen gastrinooma. Noin 75–80 % gastrinoomista on sporadisia, mutta joskus gastrinooma liittyy multippeli endokriininen neoplasia tyyppi 1 -sairauteen (MEN1). Gastrinooman tavallisimmat oireet ovat vatsakipu ja kroonistunut ripuli. Mahdollisia muita oireita ovat tahaton painon aleneminen, dyspepsia, refluksioireet ja maha-suolikanavan verenvuoto. Zollinger–Ellisonin oireyhtymäksi kutsutaan gastrinoomasta johtuvaa mahahaavaa, joka kehittyy mahahapon erityksen kasvun seurauksena.
Maailmanlaajuisesti noin 0,5 – 3 ihmistä sairastuu gastrinoomaan vuosittain. Gastrinooma on hieman yleisempi miehillä ja diagnosoidaan usein 20–50 vuoden iässä. MEN1-potilailla gastrinooma ilmenee usein tavallista nuoremmalla iällä, 10–30 ikävuoden välillä. Gastrinooma on yleisin pahanlaatuisista haiman endokriinisista kasvaimista. Diagnoosi voidaan asettaa kliinisen kuvan ja kohonneen paastonjälkeisen gastriinitason pohjalta; normaaliin nähden yli kymmenkertaisesti kohonnut gastriinitaso ja mahalaukun alle 2:n pH-arvo varmistavat diagnoosin. Gastrinooma voidaan kuitenkin todeta myös ilman näiden ehtojen täyttymistä, mikäli varmistus saadaan sekretiinistimulaatiotestillä. Kasvain paikannetaan kuvauksella, ja pohjukaissuolen haavoja voidaan löytää gastroskopian avulla. Leikkaus on ainoa gastrinooman parantava hoito. Kemoterapiaa voidaan käyttää levinneen taudin hoidossa.
Beare–Stevensonin oireyhtymä

Beare–Stevensonin oireyhtymä eli Beare–Stevensonin cutis gyrata -oireyhtymä on geneettinen oireyhtymä, jonka piirteisiin kuuluvat kraniosynostoosi (kallon saumojen ennenaikainen yhteen luutuminen), ihomuutokset, nenänielun umpeuma ja pään, keskikasvojen sekä sukupuolielinten epämuodostumat. Oireyhtymään liittyvä kehitysvamma on usein vaikea-asteinen. Huomattava napatynkä todetaan lähes kaikilla oireyhtymästä kärsivistä; yli 90 %:lla on napatyrä.
Beare–Stevensonin oireyhtymään liittyvä kraniosynostoosi aiheuttaa aivojen kehityksen häiriytymisen ja epämuodostumia. Tyypillinen oireyhtymään liittyvä ihomuutos on cutis gyrata, joka tarkoittaa paksujen ihopoimujen ja uurteiden ilmenemistä muun muassa päässä, kaulassa, korvissa, kämmenissä ja jalkapohjissa. Muita yleisiä ihomuutoksia ovat taivetummuus (acanthosis nigricans) ja useimmiten vaarattomat polyypit. Oireyhtymään saattaa liittyä hirsutismi. Vastasyntyneillä ylähengitystiet saattavat olla tukkeutuneet, ja noin 60 %:lle potilaista onkin tehty trakeostomia.
Beare–Stevensonin oireyhtymä periytyy autosomin kautta vallitsevasti. Tunnetaan useita kromosomin 10 geenin FGFR2 mutaatioita, jotka aiheuttavat oireyhtymää. Hoito on oireenmukaista, mutta elinajanodote näyttää olevan alhainen. Erään tutkimustiedon mukaan useimmat potilaat kuolivat ennen toista ikävuotta muun muassa sydän- ja hengitystieongelmiin. Äkillinen kuolema on ollut Beare–Stevensonin oireyhtymässä yleisempi kuin samankaltaisissa häiriöissä, kuten Apertin, Pfeifferin ja Crouzonin oireyhtymissä. Beare–Stevensonin oireyhtymän esiintyvyys on vähäisempi kuin 1 / 1 000 000. Oireyhtymän kuvasi ensimmäisenä John Martin Beare vuonna 1969. Vuoteen 2015 mennessä potilaita oli raportoitu vain 21.
Eric Salzman

Eric Salzman (8. syyskuuta 1933 Queens – 12. marraskuuta 2017 Brooklyn) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, musiikkikriitikko ja musiikkikirjailija. Hän keskittyi uudenlaiseen näyttämömusiikin tyyliin, jolle ominaisia piirteitä olivat oopperaa pienempi muoto, musikaalia vähäisemmät lineaarisuus ja tekstipohjaisuus sekä pyrkimys huomattavaan odotusten rikkomiseen. Hän käytti tästä näyttämömusiikin muodosta nimitystä "music theater" erotukseksi musikaalista ("musical theater").
Salzman sai kandidaatin arvon Columbian yliopistosta vuonna 1954 ja maisterin arvon Princetonin yliopistosta 1956. Hän aloitti työskentelyn kriitikkona "The New York Timesissa" vuonna 1958. Myöhemmin hän laati musiikkikritiikkiä muun muassa "New York Herald Tribuneen" ja "Stereo Reviewiin". Salzman toimi 1960-luvulla WBAI-FM:n musiikkijohtajana New Yorkissa. Vuonna 1970 hän perusti esittävän taiteen Quog-ryhmän, joka toiminnassaan ylitti taiteenlajien rajat. Vuonna 1984 hän oli mukana perustamassa Philadelphiassa American Music Theater Festivalia, jonka taiteellisena johtajana toimi vuoteen 1994. 
1960-luvulta lähtien Salzman sävelsi kokeilevia teoksia, joista monet olivat muiden kanssa yhteistyössä tehtyjä. Teoksissa yhdisteltiin valtavirtaisille näyttämöille epätyypillisin tavoin musiikkia, tekstiä, tanssia ja muita elementtejä. Salzmanin teosten joukossa ovat "The Nude Paper Sermon" (1970), "The True Last Words of Dutch Schultz" (1997), "Jukebox in the Tavern of Love" (2009) ja enemmän oopperan kaltainen "Big Jim and the Small-Time Investors" (kantaesitetty 2018). Salzman kirjoitti myös kirjoja, joihin kuuluu "20th-Century Music: An Introduction". Hän oli vuodesta 1955 naimisissa Lornan (o.s. Jackson) kanssa, ja hänellä oli kaksi tytärtä. Hän kuoli 84-vuotiaana sydänpysähdykseen kotonaan.
Åsa Jinder

Åsa Jinder (s. 9. lokakuuta 1963) on ruotsalainen muusikko ja kirjailija. Hän soittaa avainviulua ja sai vuonna 1979 riksspelman-arvonimen. Vuonna 1995 hän voitti osana Secret Garden -yhtyettä Eurovision laulukilpailun. Jinderin tytär Josefine Jinder on laulaja.
Riksspelman

 
Riksspelman on Svenska Folkdansringen -yhdistyksen myöntämä kunnianimi muusikolle, joka on saavuttanut vähintään hopeisen Zorn-merkin. Ansiomerkkiä on jaettu vuodesta 1933. Sen suunnitteli Anders Zorn vuonna 1910 muistolahjaksi samana vuonna järjestämilleen kansanmusiikkijuhlille osallistuneille.
Bogstadveien

Bogstadveien on Oslossa Frognerin kaupunginosassa sijaitseva katu. Se sai nykyisen nimensä vuonna 1879 ja oli tätä ennen nimeltään Sørkedalsveien. Bogstadveien on merkittävä kauppa- ja ravintolakatu, ja sillä kulkee myös raitiovaunuja.
Lewis Cook

Lewis John Cook (s. 3. helmikuuta 1997 York) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia.
Cook pelasi Leeds Unitedin junioreissa seitsenvuotiaasta alkaen. Hän nousi mestaruussarjassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi tuolla kaudella 37 sarjaottelua ja seuraavalla kaudella 43. Hän teki ainoan sarjaottelumaalinsa helmikuussa 2016 Fulhamia vastaan. Liigacupissa hän teki elokuussa 2015 maalin Doncaster Roversia vastaan.
Cook siirtyi kesällä 2016 valioliigajoukkue Bournemouthiin. Hän pelasi ensimmäisellä valioliigakaudellaan vain kuusi liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 liigaottelua, mutta joulukuussa 2019 tullut ristisiteen repeämä jätti kolmannen kauden liigaottelumäärän 13:een. Kaudella 2019–2020 Cook pelasi 27 valioliigaottelua. Kaksi seuraavaa kautta Bournemouth pelasi mestaruussarjassa, jossa Cook pelasi kausittain 31 ja 28 ottelua ja teki molempina kausina yhden maalin. Maaliskuussa 2021 hän sai jälleen ristisidevamman, joka siirsi hänen seuraavan kauden alkunsa marraskuulle. Kaudella 2022–2023 Bournemouth pelasi jälleen Valioliigassa ja Cook oli kentällä 28 ottelussa, joista 18 ottelua hän pelasi avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 valioliigaottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua, joista avauksessa 32. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki Evertonia vastaan elokuussa 2024. Tuossa ottelussa hän toimi joukkueen kapteenina.
Cook voitti Englannin joukkueessa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2017. Hän oli jälkimmäisessä turnauksessa joukkueensa kapteeni ja teki maalin tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Guineaa vastaan. Hän pelasi Englannin eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä yli 50 ottelua.
Cook pelasi Englannin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018 parikymmentä minuuttia ystävyysottelussa Italiaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle Jesse Lingardin tilalle.