tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Charles Keeling

Charles Keeling (20. huhtikuuta 1928 Pennsylvania – 20. kesäkuuta 2005 Montana) oli yhdysvaltalainen ilmastotutkija. Keeling tunnetaan erityisesti ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden mittauksista. 50 vuotta kestäneiden mittaustensa avulla hän osoitti, että pitoisuus vaihtelee vuorokauden- ja vuodenajan mukaan ja että pitoisuus kasvaa, kun fossiilisia polttoaineita poltetaan. Hiilidioksidipitoisuuden kasvua kuvaavaa tilastoa kutsutaan ”Keelingin käyräksi”.
Keeling väitteli kemian tohtoriksi Northwestern-yliopistossa vuonna 1954. Sen jälkeen hän kehitti California Institute of Technologyssä tarkan menetelmän ilman hiilidioksidipitoisuuden mittaamiseksi. Aluksi hän keräsi ilmanäytteitä Kaliforniasta, kunnes sai rahoituksen Havaijille Mauna Loan mittausasemaan, jossa kaupunkien saasteet eivät vaikuttaneet mittaustuloksiin.
Keelingiä motivoi ruotsalaisen Svante Arrheniuksen esittämä ajatus, että ilmakehän hiilidioksidipitoisuus voisi nousta fossiilisten polttoaineiden polttamisen takia ja että se voisi vaikuttaa maapallon ilmastoon. 1950-luvulla ajatus oli kiistanalainen osittain sen takia, että oli epäselvää, kuinka suuri osa hiilidioksidipäästöistä imeytyy meriveteen. Muutaman vuoden mittausten jälkeen Keeling pystyi todistamaan, että Arrheniuksen teoria oli oikea ja ilmakehän hiilidioksidipitoisuus kasvaa. Hän mittasi myöhemmin hiilidioksidin määrää myös valtamerissä ja laati malleja hiilen kierrosta maapallolla.
Keeling teki elämäntyönsä Kalifornian yliopiston Scripps-merentutkimuslaitoksessa. Vuonna 1968 hänet nimitettiin meritieteen professoriksi. Vuonna 1994 Keeling valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi. Hän sai elämänsä aikana lukuisia tiedepalkintoja. Vuonna 2002 presidentti George W. Bush myönsi Keelingille Yhdysvaltain korkeimman tiedepalkinnon, National Medal of Science.
Bakari Diarra

Bakari Diarra (s. 1998), taiteilijanimeltään baka®, on suomalainen muotisuunnittelija ja rap-artisti. Hän perusti vaatemerkki Vitunleijan kesäkuussa 2020. 
Bakari Diarra on poliitikko Fatim Diarran veli.
Diarra on osallistunut vuonna 2023 Amazing Race Suomen ensimmäiselle kaudelle, sekä vuonna 2024 Selviytyjät Suomi yhdeksännelle kaudelle.
Chagny (Ardennes)

Chagny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista etelään.
Vuonna 1768 Chagnyn asukkaat kirjoittivat Reimsin arkkipiispalle pyytäen suurempaa kirkkoa vanhan huonokuntoisen tilalle. Kuntalaiset sitoutuvat samalla osallistumaan taloudellisesti sen rakentamiseen. Saint-Pierren kirkon rakennustyöt tehtiin vuosina 1770-1780. Kunnassa on yksityinen maailmansotien museo "Le Musée des deux Guerres Mondiales". Museossa on yli 50 000 esineen kokoelma sotilasajoneuvoista univormuihin.
Fritz

Fritz on miehen etunimi, alun perin Friedrich-nimestä muodostettu saksankielinen lempinimi. Paitsi saksankielisissä maissa, on nimi käytössä myös Alankomaissa ja pohjoismaissa..
Via Labicana

Via Labicana (lat.; ) oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa Italiassa ja johti alun perin Roomasta Labicumiin.
Historia.
Via Labicana sai nimensä siitä, että se oli alun perin tie Labicumiin. Sen alkuosa on saattanut olla myös osa alkuperäistä tietä Tusculumiin. Myöhemmin tietä jatkettiin Labicumista Albanolaisvuorten itäpuolelle, kunnes se yhtyi Via Latinaan. Sellaisena se muodosti monin tavoin helpompikulkuisen reitin kyseiselle seudulle kuin Via Latina, sillä se ei vaatinut samanlaista vuorten ylitystä: sen korkein kohta oli lähes 200 metriä Via Latinaa alempana, ja sen pituus teiden yhtymäkohtaan saakka oli lähes sama. Niin siitä vaikuttaa tulleen ajan kuluessa suositumpi reitti. Niinpä esimerkiksi "Itinerarium Antonini Augusti" esittää Via Latinan liittyneen Via Labicanaan, eikä toisin päin, ja kuvaa Via Labicumin reitiksi aina Beneventumiin saakka. Strabonin todistus osoittaa kuitenkin, että virallisesti asia oli ainakin vielä Augustuksen ajalla toisin päin. Tiestä vastasi ainakin 200-luvulla jaa. sama virkamies kuin Via Latinasta.
Reitti.
Via Labicana erkani oikealle Via Praenestinasta juuri ennen Aurelianuksen muurien Porta Praenestina -porttia, jossa oli oma aukko kummallekin tielle. Strabon tosin sanoo kummankin tien saaneen alkunsa jo sisempien Serviuksen muurien Porta Esquilinalta, mutta muurien välinen osuus oli todennäköisesti virallisesti Via Praenestinaa, minkä voi päätellä siitä, että ulompien muurien portti sai siitä nimensä. Teiden välissä heti Porta Praenestinan ulkopuolella sijaitsi Eurysaceen hauta.
Via Labicanan ensimmäinen tieasema oli Ad quintanas, joka sijaitsi Labicumin kukkulan juurella. Tie päättyi, kun se liittyi joko Ad pictaksessa tai Ad biviumissa Via Latinaan. Tien kokonaispituus oli 25 roomalaista mailia eli noin 37 kilometriä Ad pictakseen laskettuna ja 30 mailia eli noin 44 kilometriä Ad biviumiin laskettuna.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat "Itinerarium Antonini Augustin" ja "Tabula Peutingerianan" mukaan:
Via Laurentina

Via Laurentina oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa Italiassa ja johti Roomasta Laurentumiin.
Via Laurentina oli lähinnä Via Ostiensiksen haarauma. Se erkaantui Via Ostiensiksesta noin kolme roomalaista mailia Rooman porttien jälkeen, ja eteni lähes suoraan kohti nykyistä Torre di Paternòa. Noin yhdentoista mailin päässä Roomasta se ylitti pienen joen siltaa, joka vaikuttaa tunnetun nimellä Pons ad decimum ja myöhemmin Pons Decimus. Tästä seudulla on säilynyt nykyäänkin paikannimi Decimo. Nimi viittasi sijaintiin kymmenen mailin päässä Roomasta, mutta mittaukset sekä paikalta löydetty yhdentoista mailin mailipylväs osoittavat todellisen etäisyyden. Tiestä on löydetty osia sekä ennen että jälkeen siltaa.
Via Minucia

Via Minucia oli roomalainen tie, joka kulki Apulia et Calabriassa Italiassa ja johti Beneventumista Brundisiumiin. Se oli vaihtoehtoinen reitti Via Appian loppuosalle. Via Trajana korvasi Via Minucian myöhemmin.
Historia.
Via Minucia tunnetaan vain huonosti. Sen paikalla kulki alun perin vanha paikallinen tie, jota käytettiin karjan laiduntamisessa. Sen rakennutti uudelleen roomalaiseksi sotilastieksi konsuli Marcus Minucius Rufus vuonna 110 eaa. Tie ei sopinut kovin hyvin raskaammalle liikenteelle eli vaunuille, ja korvattiin uudella Via Trajanalla, joka rakennettiin keisari Trajanuksen aikana noin vuonna 108–110 jaa.
Reitti.
Via Minucia haarautui Via Appiasta Beneventumissa ja kulki Aequum Tuticumin, Herdoniaen, Canusiumin, Butuntumin ja Egnatian kautta Adrianmeren rannikolle Brundisiumiin. Reitti oli suureksi osaksi sama, mistä Via Trajana myöhemmin kulki. On kuitenkin arveltu, että Via Minucia kulki eri reittiä ainakin Αequum Tuticumin ja Herdoniaen välillä, jossa se kulki Via Trajanaa eteläisempää reittiä laaksojen kautta sen sijaan, että olisi kulkenut läpi Daunian vuorten; sekä Butuntumin ja Egnatian välillä, jossa se kulki sisämaassa, siinä missä Via Trajana kulki rannikolla Bariumin kautta.
Via Nomentana

Via Nomentana oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa ja Samniumissa Italiassa ja johti Roomasta Eretumiin.
Reitti.
Via Nomentana suuntasi Roomasta pohjoiseen ja sitten koilliseen. Se kulki Serviuksen muurien läpi Porta Collinasta yhdessä Via Salarian kanssa. Heti tämän jälkeen Via Nomentana erkaantui oikealle, niin että Aurelianuksen muurien läpi se kulki tiestä nimensä saaneesta Porta Nomentanasta, kun taas Via Salaria kulki Porta Salariasta.
Via Nomentana ylitti Aniojoen (nyk. Aniene) Pons Nomentanus (nyk. Ponte Nomentano/Lamentana) -siltaa pitkin Mons Sacer -kukkulan juurella. Sieltä se johti lähes suoraan Nomentumiin kulkien Ficulean kautta. Siksi se tunnettiin myös nimellä "Via Ficulensis". Nomentumista tie jatkoi varsin suoraan Eretumiin, jossa se yhtyi jälleen Via Salariaan 26 mailipylvään kohdalla. Tämä tekee tien pituudeksi noin 38 kilometriä. Via Nomentanasta on säilynyt jäänteitä useissa kohdissa sen matkalla.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Via Ostiensis

Via Ostiensis oli roomalainen tie, joka kulki Latiumissa Italiassa ja johti Roomasta sen satamakaupunkiin Ostiaan. Se kulki Tiber-joen eteläpuolella.
Historia.
Via Ostiensis kehittyi Ostian sataman myötä. Se oli aina yksi Rooman merkittävimpiä teitä, ja sillä oli kaupungin huippuaikoina paljon liikennettä. Tien merkitys kuitenkin väheni myöhäisantiikin aikana Ostian merkityksen vähenemisen myötä, samalla kun Portus ja sinne johtanut Via Portuensis kasvattivat merkitystään. Via Ostiensista ja Via Campanaa hallinnoi yhteinen ritariluokkaan kuulunut virkamies.
Reitti.
Via Ostiensis sai alkunsa Serviuksen muurien Porta trigemina -portilta ja kulki alkumatkansa Aventinus-kukkulan luoteis- ja lounaispuolelta. Sitten siihen yhtyivät tiet, jotka tulivat Porta Lavernalis ja Porta raudusculana -porteilta. Tämän jälkeen tie kulki Aurelianuksen muurien läpi Porta Ostiensis -portista, joka tunnetaan nykyisin nimellä Porta San Paolo lähellä olevan San Paolo fuori le mura -basilikakirkon mukaan. Se sijaitsi Via Ostiensiksen varrella noin roomalaista mailia portin ulkopuolella.
Tie seurasi pääosin Tiberin etelärantaa, mutta oikaisi suurempien joenmutkien kohdalla. Kolmen tai neljän mailin päässä Roomasta tie ohitti kylän tai esikaupungin nimeltä Vicus Alexandri. Sen kohdalla Via Laurentina erkani kohti Laurentumia, kun taas Via Ostiensis kääntyi hieman oikealle ja suuntasi tämän jälkeen varsin suoraan kohti Ostiaa. 11 mailin kohdalla Via Ostiensiksesta erkani etelään päin tie, jota pitkin pääsi Laurentumin suunnassa sijainneelle Plinius nuoremman huvilalle yhtä hyvin kuin Via Laurentinaa pitkin. Se tunnetaan nykyisin nimellä Via Laurentina nova, siinä missä vanhaan voidaan viitata nimellä Via Laurentina vetus.
Ostiassa Via Ostiensis jatkui kaupungin pääkatuna. Koko tien pituus Ostiaan oli 14 mailia eli noin 21 kilometriä. "Itinerarium Antonini Augusti" kuitenkin ilmoittaa etäisyydeksi 16 mailia eli noin 24 kilometriä.
Tiberin toisella eli pohjoispuolella kulkivat Roomasta rannikolle Via Campana ja Via Portuensis.
Fritz (sukunimi)

Fritz on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Via Pompeia

Via Pompeia oli roomalainen tie, joka kulki Sisilian itärannikolla ja johti Messenestä Syrakusaan.
Historia.
Via Pompeian rakentamisajankohtaa ei tunneta varmuudella. Sen rakennuttajaksi on arveltu Pompeiusta, joka toimi Sicilian provinssin propreettorina vuonna 82 eaa., ja rakentamisajaksi noin vuosia 82–80 eaa. Via Pompeia oli yksi Sisilian kolmesta roomalaisesta päätiestä saaren pohjoisrannikolla kulkeneen Via Valerian ja etelärannikolla kulkeneen Via Selinuntinan ohella.
Reitti.
Via Pompeia kulki Sisilian itärannikkoa pitkin Messenestä Tauromenionin ja Katanen kautta Syrakusaan. Messenestä sitä jatkoi Via Valeria ja Syrakusasta Via Selinuntina, jotka kummatkin veivät saaren länsikärkeen Lilybaioniin.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Etäisyydet on yhdistetty "Itinerarium Antonini Augustista" ja "Tabula Peutingerianasta". Näin tien kokonaispituudeksi saadaan 108 roomalaista mailia eli noin 160 kilometriä, mikä täsmää täysin nykyisten Messinan ja Syrakusan väliseen etäisyyteen.
Via Popilia

Via Popilia tai Via Popillia voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin roomalaisiin teihin:
Via Portuensis

Via Portuensis oli roomalainen tie, joka kulki Tiber-joen pohjoispuolta ja johti Roomasta rannikolle Portuksen satamaan ja sieltä Alsiumiin.
Historia.
Via Portuensiksen rakennutti keisari Claudius samalla kun hän rakennutti Portuksen vanhan Ostian sataman korvaajaksi. Trajanus paransi tietä samoin kuin satamaa myöhemmin. Via Portuensiksen samoin kuin Portuksen itsensä merkitys kasvoi myöhäisantiikin aikana samalla kun Ostian ja sinne johtaneen Via Ostiensiksen merkitys väheni.
Reitti.
Via Portuensis sai alkunsa Tiberin ylittäneeltä Pons Aemilius -sillalta. Tie kulki Aurelianuksen muurien läpi Porta Portuensis -portista. Portti oli kaksikaarinen, mikä kertoo liikenteen suuresta määrästä. Alkumatkan Via Portuensis kulki samaa reittiä kuin vanhempi Via Campana, mutta oikaisi sitä myöhemmin. Tiet erkanivat toisistaan suunnilleen roomalaisen mailin päässä portilta nykyisessä Pozzo Pantaleossa, jonka jälkeen Via Portuensis suuntasi enemmän oikealla eli pohjoisempaa kulkeneelle linjalle kukkulaisempaan maastoon, kun taas Via Campana pysytteli Tiberin laaksossa. Tiet yhtyivät nykyisessä Ponte Galerassa. Etäisyys Roomasta Portukseen oli noin 16 mailia. "Itinerarium Antonini Augustissa" Portuksen sanotaan sijainneen 19 mailin päässä Roomasta, mutta tämä on ilmeisesti virhe. Portuksesta tie jatkoi rannikkoa pohjoiseen, kunnes liittyi Via Aureliaan Alsiumissa.
Tien asemapaikat olivat:
Tämä tekee tien kokonaispituudeksi 34 mailia eli noin 50 kilometriä. Tiestä on löydetty jäänteitä nykyisestä Pozzo Pantaleosta.
Lars Oftedal

Lars Oftedal (3. tammikuuta 1877 Stavanger – 19. huhtikuuta 1932 Stavanger) oli norjalainen juristi, toimittaja ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1921–1927 ja toimi Norjan sosiaaliministerinä 1921–1922 ja 1924–1926 sekä kauppaministerinä 1922–1923 ja 1928–1931. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli "Stavanger Aftenbladin" uutispäällikkönä.
Hornsrudin hallitus

Hornsrudin hallitus oli Norjan hallitus 28. tammikuuta 1928 – 15. helmikuuta 1928. Se oli työväenpuolueen muodostama vähemmistöhallitus.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Oikeusministeri
Puolustusministeri
Valtiovarainministeri
Kauppaministeri
Työministeri
Maatalousministeri
Sosiaaliministeri
Polaris Media

Polaris Media on Norjan kolmanneksi suurin mediakonserni. Se omistaa 72 mediataloa Norjassa ja Ruotsissa. Yhtiö perustettiin vuonna 2008 ja sen pääkonttori on Trondheimissa. Konsernin suurimmat omistajat ovat Schibsted (29 prosenttia) ja NWT Media (26,4 prosenttia).
Rooman keisarikunnan kielet

Rooman valtakunta oli melko monikielinen alue, mutta antiikin klassiset kielet, latina ja kreikka, olivat dominoivassa asemassa.
Latina oli aluksi pienen ihmisjoukon puhuma kieli Tiberjoen varrella. Kieli levisi roomalaisten mukana ensin muualle Apenniinien niemimaalle ja sitten muualle Rooman valloittamille alueille. Erityisen tärkeä asema latinalla oli Rooman armeijassa. Esimerkiksi Octaviuksen valloitettua Egyptin vuonna 30 latinaa alettiin käyttämään paikallisessa hallinnossa johtuen Rooman armeijan vahvasta läsnäolosta uudessa provinssissa.
Rooman valtakunnan romahdettua latina alkoi kehittyä nykyisiksi romaanisiksi kieliksi (muiden muassa espanja, italia ja ranska). Latina itse säilyi katolisen kirkon käyttämänä kielenä.
Aleksanteri Suuren valloitusretkien seurauksena muinaiskreikasta alkoi kehittyä jokseenkin yhtenäinen puhuttu kieli, eli koinee-kreikka. Tätä puhuttiin Rooman valtakunnassa etenkin Vähässä-Aasiassa, Egyptissä ja Syyriassa. Itä-Rooman aikana kreikka korvasi latinan keisarikunnan virallisena kielenä keisari Herakleioksen valtakaudella (610–614). 
Egyptin kieli säilytti asemansa tavallisen kansan ensisijaisena kielenä Egyptin päädyttyä Rooman valtakunnan alaisuuteen. Tästä kehittyi sittemmin koptin kieli, jota Egyptistä lähtöisin olevat koptikristityt käyttävät edelleen liturgisena kielenä.
Uzyn

Uzyn () on kaupunki Ukrainan Kiovan alueen Bila Tserkvan piirissä. Uzyn sijaitsee Dneprin vesistön Uzynijoen (Uzynka) varrella, maanteitse noin 24 kilometriä piirikeskus Bila Tserkvasta itään ja linnuntietä 70 kilometriä aluekeskus Kiovan keskustasta etelään.
Tammikuun keskilämpötila on -5,9 ja heinäkuun +19,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 530 millimetriä. 
Paikkakunta on tunnettu vuodesta 1651, ja kaupungiksi se nimitettiin vuonna 1971. On myös esitetty, että paikkakunta olisi tunnettu vuodesta 1590 nimellä "Uzenytsja" (), myöhemmin nimellä "Temberštšyna" (). Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 11 921 asukasta (1.1.2022), vuonna 1990 asukkaita oli noin 16 600.
Kaupungissa toimii sokerikombinaatti, ja siellä valmistetaan myös purkkiruokaa, leipää, tiiliä ja asfalttia. Kaupungissa on asunut kaksinkertainen Neuvostoliiton sankari, kosmonautti Pavel R. Popovytš. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Uzynin lentotukikohta.
Allegheny (Pennsylvania)

Allegheny City oli kaupunki Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa. Alleghenyn kaupunki lakkasi olemasta, kun Alleghenyjoen toisella puolella sijaitseva Pittsburghin kaupunki liitti sen itseensä vuonna 1907.
Alleghenyn kunta perustettiin vuonna 1828, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1840. Kaupungin teollistuessa se toteutti useita kuntaliitoksia viereisten kuntien kanssa, kuten teki myös viereinen kaupunki Pittsburgh. Vuonna 1906 Pennsylvaniassa säädettiin laki, jonka mukaan kuntaliitokseen riitti se, että enemmistö molempien kuntien yhteenlasketuista äänistä hyväksyi kuntien yhdistymisen. Suurin osa Alleghenyn asukkaista vastusti kuntaliitosta, mutta väkirikkaamman Pittsburghin asukkaat kannattivat sitä, minkä seurauksena kaupungit yhdistettiin. Yhdistyneen kaupungin nimeksi jäi Pittsburgh. Pittsburghista tuli kuntaliitoksen myötä Yhdysvaltojen kahdeksanneksi suurin kaupunki.
Kuusjärvi (Outokumpu)

Kuusjärvi on kylä Outokummun kaupungissa. Kylä sijaitsee samannimisen järven rannalla noin viisi kilometriä kaupungin keskustan lounaispuolella valtatien 9 varrella. Vuoteen 1956 saakka se oli silloisen Kuusjärven kunnan hallinnollinen keskus.
Arkkitehti Ferdinand Öhmanin suunnittelema, uusgotiikkaa edustava Kuusjärven kirkko on valmistunut vuonna 1878. Kirkko toimi silloisen Kuusjärven seurakunnan pääkirkkona vuoteen 1968 asti, jolloin Kuusjärven kunta muutti nimensä Outokummun kauppalaksi ja seurakunta vaihtoi nimensä Outokummun seurakunnaksi. Pääkirkoksi tuli Outokummun kirkko.
Sardinian ralli 2018

Sardinian ralli 2018 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2018. Kilpailu ajettiin 7.–10 heinäkuuta 2018. Kilpailussa ajettiin 20 erikoiskoetta, joiden pituus yhteensä oli . Siirtymiä oli yhteensä , jolloin rallin kokonaispituus oli .
Tapahtumia.
Sébastien Ogierin kartanlukija Julien Ingrassia unohti aikakortin erikoiskokeen 19 alkuun, mutta Ott Tänak kuljetti sen perille. Ilman aikakorttia kaksikkoa ei oltaisi päästetty viimeiselle erikoiskokeelle. Ogier ja Ingrassia saivat sakot ulkopuolisen avun saannista. Sakon lisäksi heille määrättiin pisteiden menetys ehdollisena mikäli rike toistuisi ennen kauden loppua.
Erikoiskokeet.
Shakedown ja ensimmäinen erikoiskoe ajettiin torstaina 7. heinäkuuta.
Marianne Borgen

Marianne Borgen (s. 2. kesäkuuta 1951 Oslo) on Oslon nykyinen pormestari. Hänet valittiin virkaan vuonna 2015 ensimmäisenä sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikkona. Borgen valmistui sosiologiksi Oslon yliopistosta vuonna 1979, ja samana vuonna hänet valittiin Oslon kaupunginvaltuustoon. Hän istui siellä vuoteen 1983 ja nousi uudelleen valtuustoon vuonna 1995. Vuosina 1989–2005 hän oli varasijalla suurkäräjille.
Safari-ralli 1994

Safari-ralli 1994 (viralliselta nimeltään "42. Trust Bank Safari Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1994. Kilpailu järjestettiin 31. maaliskuuta – 3. huhtikuuta 1994. Kilpailu oli kauden kolmas. Kilpailu ajettiin avoimilla tieosuuksilla, joilla oli 58 aikatarkastuspistettä. Rallissa oli 23 kilpailtua osuutta, joiden yhteispituus oli . Rallin kokonaispituus oli .
Kilpailuun lähti 43 autokuntaa, joista 14 pääsi maaliin.
Iver Huitfeldt

Iver Huitfeldt (5. joulukuuta 1665 Halden – 4. lokakuuta 1710 Køgenlahti) oli norjalaissyntyinen Tanskan laivaston kommodori. Hän aloitti sotilasuransa Alankomaiden ja Ranskan palveluksessa. Huitfeldtista tuli Tanskassa ja Norjassa sotasankari, kun hän Køgenlahden meritaistelussa vuonna 1710 esti ruotsalaisia käymästä tanskalaisalusten kimppuun sillä seurauksella, että hänen oma aluksensa syttyi palamaan ja räjähti.
Victoria terrasse

Victoria terrasse on Oslon keskustassa sijaitseva uusrenessanssityylinen rakennuskompleksi. Se rakennettiin vuosina 1884–1890, ja siinä oli alun perin kalliita asuntoja. Henrik Ibsen asui rakennuksessa vuosina 1891–1895. Vuonna 1913 Victoria terrasse myytiin valtiolle hallintorakennukseksi.
Toisen maailmansodan aikana Victoria terrassessa toimi Saksan salainen poliisi Gestapo, jossa harjoitettiin muun muassa kidutusta. Liittoutuneet yrittivät kahdesti ilmapommittaa rakennusta, mutta molemmilla kerroilla pommit menivät ohi. Uudenvuodenaaton 1944 pommituksessa tuhoutui viereinen rakennus osoitteessa Drammensveien 2, johon rakennettiin myöhemmin ulkoministeriön päämaja. Toinen pommi räjähti täyden raitiovaunun vieressä, ja myös kuninkaallisen linnan puistoon syntyi kraatereita. Virallisten lukujen mukaan 77 norjalaista siviiliä sai surmansa pommituksissa.
Sodan jälkeen rakennuksessa rakennus on ollut poliisilaitoksen ja ulkoministeriön käytössä. Poliisilaitos muutti rakennuksesta vuonna 2000 ja ulkoministeriö on siirtymässä hallintokortteliin vuonna 2025. Tämän johdosta Victoria terrasse aiotaan myydä.
Victoria terrasse on nimetty tuolloisen Ruotsi-Norjan kruununprinssin Kustaa V:n puolison Viktorian mukaan.
Hartiahuivikyyhky

Hartiahuivikyyhky ("Caloenas nicobarica") on lintulaji, joka elää itäisen Intian valtameren ja eteläisen Tyynenvaltameren rannikkoalueilla. Hartiahuivukyyhky on ainut Caloenas-suvun elossa oleva laji. Hartiahuivikyyhky on sukupuuttoon kuolleen dodojen lähin elossa oleva sukulaislaji.
Unter den Lindenin metroasema

Unter den Linden on Berliinin metron asema Unter den Linden ja Friedrichstraße -katujen risteyksessä, Mitten kaupunginosassa. Asemaa käyttävät linjat U5 ja U6. Asema avattiin joulukuussa 2020 osana U5 ja U55 -linjojen yhdistämistä, johon kuuluvat myös Museumsinselin ja Rotes Rathausin metroasemat. Aiemmin nykyinen Brandenburgin portin metroasema kantoi nimeä "Unter den Linden".
Knjaz

Knjaz () on historiallinen slaavilainen aatelinen arvonimi, jota käytettiin historian eri aikoina muinaisissa slaavilaisissa maissa. Sanan merkitys on muuttunut historian aikana. Aluksi termiä käytettiin tarkoittamaan slaavilaisen heimon päällikköä. Myöhemmin, feodaalisen valtiollisuuden kehittyessä, siitä tuli valtion hallitsijan arvonimi. Myöhemmin Venäjällä termi "knjaz" () tuli tarkoittamaan ruhtinaan arvonimeä. "Knjaz" on lainasana germaanisen kantakielen sanasta *"kuningaz".
Bahamantemppelipuu

Bahamantemppelipuu ("Plumeria obtusa") on oleanterikasvien (Apocynaceae) heimoon, temppelipuiden ("Plumeria") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pieni, pyöreälatvuksinen puu, joka kasvaa tavallisesti 3–4,5 metriä korkeaksi, mutta joskus lähes 8 m korkeaksi. Sen lehdet ovat enintään 20 cm pitkiä, muodoltaan vastapuikeita ja väriltään kiiltäväntummanvihreitä. Kukat ovat viisiterälehtisiä ja halkaisijaltaan noin 4 cm. Kukat ovat väriltään valkoisia, mutta niissä on keltainen keskusta. Kukat kasvavat rykelminä ja niitä esiintyy keväästä syksyyn. Voimakkaimmin bahamantemppelipuu kukkii yleensä heinä–elokuussa. Hedelmät ovat palkomaisia ja pituudeltaan noin 7–13 cm. Kasvatettuihin puihin muodostuu kuitenkin vain harvoin hedelmiä.
Bahamantemppelipuu on kotoisin Bahamalta sekä Isoilta Antilleilta, mutta sitä kasvatetaan laajalti ympäri tropiikkia eri puolilla maailmaa. Viileämmässä ilmastossa kasvia voi kasvattaa kasvatusastiassa pitäen kasveja talvet sisätiloissa. Kasvia voi lisätä helposti varsipistokkaista.
Rio Bermejo

Rio Bermejo ('Punainen joki') on Paraguayn lisäjoki, joka saa alkunsa Boliviasta ja virtaa kaakkoon. Sen pituus on 1 224 kilometriä, ja se jakautuu useaan haaraan.
Rooman puhuvat patsaat

Rooman puhuvat patsaat tarkoittavat 1600-luvulla alkanutta roomalaisten aloittamaa tapaa kirjoittaa nimettömiä poliittisia solvauksia eli paskilleja "("it. "pasquinade)" paperilapuille, joita kiinnitettiin julkisiin patsaisiin. Yksi "puhuvista patsaista" oli Babuino. Muita olivat Madama Lucrezia Piazza Venezialla, Pasquino (josta myös nimi paskilli) lähellä Piazza Navonaa, Abate Luigi ja Marforio.
Shebitku

Shebitku (myös Shabataka) oli muinaisen Egyptin 25. dynastian hallitsija eli faarao vuosina 702–690 eaa. Hän oli faarao Sabakon poika.
Shebitku suhtautui Assyriaan edeltäjiään vihamielisemmin. Vuonna 701 eaa hän johdatti armeijansa puolustamaan Jerusalemia, mutta liittouma kärsi tappion Palestiinassa. Juudan kuningas Hiskia antautui Assyrialle ja joutui maksamaan raskaat lunnaat, jotta Jerusalemia ei olisi tuhottu. Vanhan testamentin mukaan Assyrian armeijaan iski rutto, joka pelasti egyptiläiset ja heprealaiset täydelliseltä tappiolta. Herodotos puolestaan kertoo, että assyrialaisten perääntyminen johtui hiiriparvista, jotka söivät heidän aseensa.
Shebitku rakennutti rakennuksia Thebaan sekä Karnakin pyhän järven rannalle kappelin ja Luxoriin reliefejä. Myös Memfisiin ja Kawaan rakennettiin hänen valtakaudellaan. Shebitku on haudattu pyramidiin numero 18 el-Kurrussa. Haudasta on löydetty esineistöä sekä kallo ja luita.
Marxilainen humanismi

Marxilainen humanismi on Nikita Hruštšovin aikana Neuvostoliitossa suosiota saanut marxilaisuuden suuntaus, joka korostaa inhimillistä näkökulmaa, subjektiivisuutta ja eettisyyttä. Marxilaisen humanismin ytimessä on usko siihen, että taistelun sosiaalisesti ja taloudellisesti oikeudenmukaisemman yhteiskunnan puolesta on perustuttava sekä inhimillisiin arvoihin että alistetussa asemassa olevien yksilöiden ja yhteisöjen voimaannuttamiseen. Keinoina taistelussa korostuvat kapitalistisen riiston ja sorron vastustaminen sekä epäoikeudenmukaisuutta ja vieraantumista ylläpitävien yhteiskunnallisten rakenteiden kritisointi ja muuttaminen. Marxilaiset humanistit perustavat aatteensa yleensä Karl Marxin varhaisiin kirjoituksiin, kuten teokseen "Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844". 
Itä-Euroopan maissa marxilainen humanismi oli kylmän sodan aikana osittain valtiososialismin seurausta. Jugoslaviassa marxilaiset humanistit muodostivat 1960-luvulla Praxis-nimellä tunnettu ryhmän. Lännessä marxilainen humanismi nousi aatteena näkyvästi esiin Pariisissa vuonna 1968 puhjenneissa opiskelijamielenosoituksissa. Kyse oli sekä idässä että lännessä tyytymättömyydestä kansallisten kommunistipuolueiden aatteelliseen linjaan ja vastareaktiosta objektiiviseen marxilaisuuden tulkintaan. Tunnettuja marxilaisia humanisteja ovat Lev Trotskin entinen sihteeri Raja Dunajevskaja, Erich Fromm, Ernst Bloch ja Herbert Marcuse.
Fagnanojärvi

Fagnanojärvi (esp. "Lago Fagnano", myös "Lago Cami" tai "Lago Kami") on järvi Tulimaan pääsaarella Isla Grande de Tierra del Fuegolla. Se on itä–länsisuunnassa pitkulainen, noin 100 km pitkä järvi. Järven ympärillä on alle 1500 metrin korkeuteen kohoavia vuorijonoja, joiden vuorilla on pieniä vuoristojäätiköitä yli 1000 metrin korkeudessa. Alueen nykyinen ilmasto on melko kuiva ja viileä; alueen vuotuinen sademäärä on 550 mm ja keskilämpötila +6°C.
Fagnanojärvi on osa Etelä-Amerikan ja Scotian laattojen välistä siirroslinjaa, joka kulkee Isla Grande de Tierra del Fuegon läpi. Alue on tektonisesti aktiivista, joskin sen seisminen aktiivisuus on ollut nykyisin vähäistä. Aiemmin alueella on kuitenkin esiintynyt voimakkaitakin maanjäristyksiä, muun muassa vuonna 1949.
Varsiluomi

Varsiluomi on pieni hyvänlaatuinen kasvain, joka muodostuu ensisijaisesti alueille, joissa iho poimuuntuu (tai hankaa yhteen), kuten kaulaan, kainaloon ja nivusiin. Niitä voi esiintyä myös kasvoilla, yleensä silmäluomissa. Varsiluomen pinta voi olla sileä tai epäsäännöllinen, ja se usein rippuu ihon pinnasta lihaisan varren varassa. Mikroskooppisesti varsiluomi koostuu fibrovaskulaarisesta ytimestä, jossa on joskus myös rasvasoluja ja jota peittää epämääräinen orvaskesi. Parranajo, vaatteet, korut tai ihottuma voivat ärsyttää varsiluomia.
Etiologia.
Varsiluomien uskotaan syntyvän ihon hankaamisesta ihoa vasten, koska niitä löytyy niin usein ihon rypyistä ja poimuista. Tutkimukset ovat osoittaneet vähäriskisten ihmisen papilloomavirusten 6 ja 11 olemassaolon varsiluomissa, mikä viittaa mahdolliseen rooliin niiden patogeneesissä , vaikka vuoden 2012 tutkimuksessa ei löydetty yhteyttä varsiluomien ja joko pienen tai korkean riskin HPV:n välillä. Varsiluomia on raportoitu olevan 46 % yleisestä väestöstä . Kausaalisen geneettisen komponentin uskotaan olevan olemassa. Ne ovat myös yleisempiä naisilla kuin miehillä. Varsiluomen uskottiin aikoinaan liittyvän kolorektaalisiin polyyppeihin, mutta tutkimukset ovat osoittaneet, ettei tällaista yhteyttä ole. Harvoin ne voivat liittyä Birt-Hogg-Dubén oireyhtymään, akromegaliaan tai munasarjojen monirakkulatautiin . 
Kohonnut verensokeri ja insuliini liittyvät tuntemattoman mekanismin kautta lisääntyneeseen varsiluomien esiintymiseen. 
Hoito.
Haluttaessa tai perustellun poiston voi tehdä ihotautilääkäri, yleislääkäri tai vastaavasti koulutettu ammattilainen, joka voi käyttää kauterisaatiota, kryokirurgiaa, leikkausta, laseria tai kirurgista ligaatiota varsiluomen poistamiseen. Saatavilla on myös erilaisia kotihoitoja, mutta useimpia niistä ei ole tieteellisesti todistettu ja jotkut (esim. teepuuöljy ) voivat aiheuttaa allergisia ihoreaktioita.
Costa Rican historia

Costa Rican historia ulottuu tuhansia vuosia taakse ja käsittää sekä alkuperäiskansojen kulttuurit että espanjalaisen siirtomaa-ajan ja itsenäisyyden saavuttamisen. 
Varhaisimmat merkit ihmisasutuksesta Costa Rican alueelta ovat peräisin 10000 vuoden takaa. Ensimmäinen Costa Ricassa käynyt eurooppalainen, Kristoffer Kolumbus, saapui maan rannikolle vuonna 1502. Niinä aikoina, kun Kolumbus saapui Costa Rican alueelle, alueella eli neljä vallitsevaa intiaaniheimoa. Näitä olivat karibit, jotka asuivat rannikolla sekä lounaassa asuvat borucat, chibchat ja diquit. 
Costa Ricasta tuli varsinainen Espanjan siirtomaa vuonna 1562. Espanjalaisten kiinnostus siirtomaahan oli kuitenkin melko vähäistä. Espanjalaiset suosivat asuinpaikkoina enimmäkseen Meksikoa ja Perua. 1540 alkaen Costa Rica kuului "Uuteen Espanjaan". 1561 alkaen Juan de Cavallon oli ensimmäinen merkittävä kolonisaation johtaja. 
Vuonna 1808 kahvin viljely levisi Kuubasta Costa Ricaan, ja siitä tuli merkittävin viljelykasvi. 1823 Costa Rica yhtyy Keski-Amerikan Yhdistyneisiin Provinsseihin, joihin kuuluivat myös Nicaragua, Honduras, Guatemala ja El Salvador. Costa Rica itsenäistyi lopullisesti vuonna 1838. Juan Rafael Moran johtamalla Costa Ricalla oli vuosina 1849–1859 merkittävä asema Keski-Amerikan vastarintaliikkeessä yhdysvaltalaista Nicaraguan vallannutta William Walkeria vastaan. Vuonna 1859 Costa Ricassa tapahtui vallankaappaus. Vuosina 1870–1882 Costa Ricassa innoitettiin kansainvälisiä rautateiden rakentamishankkeita. 1917–1919 Costa Ricassa tapahtui vallanvaihtoa. Vuonna 1948 Costa Ricassa oli lyhytaikainen sisällissota. 1950-luvun lopulta 1970-luvun alkuun Costa Rican hallinnossa valtaa pitivät yleensä konservatiiviset suuntaukset, jotka alkoivat menettää valta-asemaansa 1970-luvulla.
Kivertsi

Kivertsi () on kaupunki Ukrainan luoteisosassa, Volynian alueen Lutskin piirissä. Kivertsi sijaitsee 13 kilometriä piiri- ja aluekeskus Lutskista koilliseen ja 456 kilometriä Kiovasta länteen. Kaupungissa on rautateiden risteysasema. Asema otettiin käyttöön vuonna 1873 valmistuneen rautatielinjan Žytomyr–Kovel yhteydessä. Nimi rautatieasemalle ja sen lähiasutukselle otettiin seitsemän kilometrin päässä sijaitsevalta kylältä (vuodesta 1964- Prylutske).
Tammikuun keskilämpötila on -5,6 ja heinäkuun +18,6 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 617 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 13 798; asukasta (1.1.2022). Väestönlaskennassa 2001 väkiluku oli 16 678. Enimmäkseen väestö oli tuolloin etniseltä taustaltaan ukrainalaista, mutta myös venäläisiä ja valkovenäläisiä asui kaupungissa.
Kivertsi sai alkunsa vuosina 1870-1873 Žytomyr–Kovel rautatielinjan rakennustöiden seurauksena. Paikkakunnalle rakennettiin rautatieasema. Risteyspaikkakunta Kivertsistä tuli, kun sieltä rakennettiin rautatie myös lounaaseen Lutskiin (1890) ja edelleen Lviviin. Kaupungiksi Kivertsi tuli vuonna 1951. Se oli Kivertsin piirin keskus vuodesta 1939 Ukrainan kesän 2020 aluehallinnolliseen uudistukseen saakka. Kun useita piirejä yhdistettiin (2020), Kivertsi liitettiin osaksi laajennettua Lutskin piiriä.
Rožyštše

Rožyštše () on kaupunki Ukrainan Volynian alueen Lutskin piirissä. Rožyštše sijaitsee Dneprin vesistön Pripetin haarajoen Styrin (Стир) varrella, noin 24 kilometriä piiri- ja aluekeskus Lutskista etelään (maanteitse valtatien M19 kautta). Kaupungissa on rautatielinjan Kivertsi–Kovel asema.
Tammikuun keskilämpötila on -5,0 ja heinäkuun +18,4 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 630 millimetriä.
Luotettavana pidetty kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1545, aiempia vuosien 1322 tai 1377 viittauksia on pidetty epävarmoina. Lutskin piispa sai sille Magdeburgin kaupunginoikeudet vuonna 1598; tätä varhaisempi kaupungin perustamisyritys ei onnistunut. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai puna-armeijan miehityksen jälkeen 1939 (tai 1940). Piirihallinnon alaisen kaupungin aseman Rožyštše sai 1989.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Rožyštšen väkiluvuksi 12 483 asukasta (1.1.2022). Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli noin 13 500. Kaupunki oli Rožyštšen piirin keskus kesän 2020 aluehallinnolliseen uudistukseen saakka; tuolloin kaupungista tuli osa Lutskin piiriä.
Berliinin ePrix

Berliinin ePrix on kaudesta 2014–2015 alkaen järjestetty Formula E -sarjan osakilpailu, jossa kilpaillaan sähköisillä formula-autoilla. Yhtä poikkeusta lukuun ottamatta kilpailu on aina ajettu Berliinissä suljetun Tempelhofin lentoaseman yhteyteen rakennetulla katuradalla.
Tempelhofin katuradan on suunnittelut Rodrigo Nunes.
Formula E -sarjan ensimmäinen Grand Slam ajettiin Berliinin ePrix’ssä vuonna 2018 Jake Dennisen toimesta. Vuonna 2020 António Félix da Costa onnistui myös Grans Slamissä Berliinissä. Vuosina 2020 ja 2021 sarjan maailmanmestaruus on ratkennut Berliinin ePrix’ssä.
Radat.
Tempelhofin lentoaseman katurata.
Tempelhofin lentoaseman katurata on ollut tapahtumapaikkana vuonna 2015 sekä vuodesta 2017 eteenpäin. Rataa on kuitenkin vuosien aikana useasti muutettu eri konfiguraatioihin ja samaa rataa on voitu ajaa myös kahteen eri suuntaan. Vuodesta 2021 on ajaettu 2355 metriä pitkää "Tempelhofring" versiota, jota voidaan ajaa myös vastakkaiseen suuntaan. Päivastaiseen suuntaan ajettavan konfiguraation nimi on NILREB.
Vuonna 2015 käytetty alkuperäinen konfiguraatio oli nimeltään "Airport Circuit". Se oli 2469 metriä pitkä ja sisälsi 17 mutkaa. Vuonna 2017 siirryttiin ensimmäiseen "Tempelhofring" versioon, jossa oli 10 mutkaa ja se oli 2277 metriä pitkä. Seuraava vuonna rataa hieman muutettiin ja sen pituudeksi tuli 2250 metriä. Vuonna 2020 radalla ajettiin yhteensä kuusi ePrix -kilpailua koronaviruspandemian vuoksi. "Tempelhofringillä" ajettiin neljä kilpailua, joista kaksi myötäpäivää ja kaksi vastapäivään. Rataa muokattiin myös hieman ja sen pituudeksi tuli 2355 metriä. Näiden lisäksi luotiin "Tempelhofer Park" versio, jolla kilpailtiin myös kahdesti. Siinä oli 16 mutkaa ja pituutta 2505 metriä.
Radan pinta on lentoasemille tyypillistä betonia, mikä poikkeaa huomattavasti tavallisesta kilparadasta. Pinta koostuu betonilaatoista, mikä aiheuttaa jatkuvaa värinää autoon. Tavallisesta poikkeava pinta vaikuttaa myös renkaiden ja energian kulutukseen. 
Berliinin katurata.
Berliinin katurataa käytettiin vuoden 2016 kilpailussa, koska Tempelhofin lentoasema oli varattu Euroopan pakolaiskriisin hoitoon. Rata sijaitsi Mitten kaupunginosassa lähellä Alexanderplatzia. Maali ja lähtö sijaitsivat Karl-Marx-Alleella. Rata oli 2030 metriä pitkä ja siinä oli 11 mutkaa.
Novion-Porcien

Novion-Porcien on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Rethelin kaupungista pohjoiseen.
Sota- ja rauhamuseo "Le Musée Guerre et Paix" pyrkii esittelemään Ardennien historiaa kolmen sodan aikana: Saksan–Ranskan sota vuonna 1870, ensimmäinen maailmansota vuosina 1914-1918 ja toinen maailmansota vuosina 1939-1945.
Chicago Cougars

Chicago Cougars oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi entisessä World Hockey Association (WHA) -liigassa. Joukkue perustettiin vuonna 1972 ja sen kotikaupunki oli Chicago Illinoisin osavaltiossa.
Cougars pelasi WHA:ssa kolme kautta, ja sen paras saavutus oli kaudella 1973–1974, jolloin se selvisi aina finaaleihin asti. Niissä se hävisi suoraan neljässä ottelussa Houston Aerosille. Joukkueen paras pistemies sen historiassa oli kanadalainen Rosaire Paiement, joka teki 234 ottelussa 216 tehopistettä.
Cougars lopetti toimintansa talousvaikeuksien vuoksi kauden 1974–1975 päätteeksi. Laajennusjoukkueena WHA:han liittynyt Denver Spurs varasi suurimman osan Cougarsin pelaajista, jonka vuoksi Spursia joskus pidetään Cougarsin seuraajana.
Kausittaiset tilastot.
O = Ottelut&lt;br&gt;
V = Voitot&lt;br&gt;
H = Häviöt&lt;br&gt;
T = Tasapelit&lt;br&gt;
P = Pisteet&lt;br&gt;
TM = Tehdyt maalit&lt;br&gt;
PM = Päästetyt maalit&lt;br&gt;
Pikkumaakäki

Pikkumaakäki ("Morococcyx erythropygus") on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkumaakäki kasvaa 25–28 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja selkä ovat harmahtavan ruskeat. Silmien ympärillä on paljasta sinistä ihoa ja kaksi mustaa juovaa. Siivissä on vihertävä kiilto. Pikkumaakäen rinta ja vatsa ovat kellanruskeat. Alalajeista "M. e. erythropygus" on tummempi ja ruskeampi kuin "M. e. mexicanus". 
Levinneisyys ja elintavat.
Pikkumaakäen levinneisyysalue ulottuu länsirannikkoa pitkin Meksikosta Costa Ricaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät, pensaikot ja maatalousmaat. Pikkumaakäet liikkuvat yksin tai pareittain
Cincinnati Stingers

Cincinnati Stingers oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi entisessä World Hockey Association (WHA) -liigassa. Joukkue perustettiin vuonna 1975 ja sen kotikaupunki oli Cincinnati Ohion osavaltiossa.
Stingers pelasi WHA:ssa neljä kautta. Sen parhaiksi saavutuksiksi jäi selviäminen pudotuspeleihin kausilla 1976–1977 ja 1978–1979, joissa molemmissa se hävisi puolivälierissä. Joukkueessa aloittelivat ammattilaisuraansa Mark Messier ja Mike Gartner, jotka myöhemmin pelasivat maineikkaat urat NHL:ssä. Joukkueen paras pistemies sen historiassa oli Rick Dudley, joka teki 270 ottelussa 277 tehopistettä.
Kun WHA lopetti toimintansa kauden 1978–1979 päätteeksi, Stingersiä ja Birmingham Bullsia ei otettu mukaan WHA:n fuusioitua NHL:n kanssa. Kaudeksi 1979–1980 Stingers meni pelaamaan Central Hockey Leagueen, mutta lopetti toimintansa kesken kauden 33 ottelun jälkeen.
Kausittaiset tilastot.
O = Ottelut&lt;br&gt;
V = Voitot&lt;br&gt;
H = Häviöt&lt;br&gt;
T = Tasapelit&lt;br&gt;
P = Pisteet&lt;br&gt;
TM = Tehdyt maalit&lt;br&gt;
PM = Päästetyt maalit&lt;br&gt;
Severi Kaukiainen

Severi Kaukiainen (s. 11. toukokuuta 1998) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Virolaisessa BC Kalev/Cramossa Viro-Latvia koripalloliigaa. Aiemmin Kaukiainen on edustanut Korisliigassa KTP-Basketia, Kouvoja ja Karhubasketia sekä parin kuukauden ajan slovakialaista Patrioti Leviceä. 
Kaukiainen on voittanut Korisliigan mestaruuden kaudella 2021–2022 Karhubasketin kanssa, sekä samaisen joukkueen kanssa Korisliigan hopeaa kaudella 2022–2023. Kouvoissa Kaukiainen saavutti Korisliigan hopeaa kaudella 2018–2019.
New Harmony

New Harmony oli Robert Owenin vuonna 1824 Yhdysvaltoihin Indianan osavaltioon perustama kommunistinen yhdyskunta. Säilyneet rakennukset on listattu Yhdysvaltojen historiallisten kohteiden rekisteriin. 
Tehtaan johtajana Englannissa vaurastunut Owen osti lehti-ilmoituksen perusteella 30 000 eekkerin kokoisen alueen 150 000 dollarilla. Alueen myivät rappilaisiksi kutsutut siirtolaiset, jotka olivat rakentaneet alueelle "Harmonie-"nimisen kylän. Owen halusi kokeilla keskinäiseen yhteistoimintaan perustuvaa teollisuussiirtolaa, jonka asukkaat tuottaisivat omalla työllään kaiken tarvitsemansa. Miehet hoitaisivat varsinaisen tuotannon ja naiset vastaisivat talousaskareista ja lasten kasvatuksesta. Owenin kokeilulle oli hyvät lähtökohdat: kylässä oli valmiiksi katuja, puistikko, asuintaloja, tehdas- ja teollisuusrakennuksia sekä noin kolme tuhatta eekkeriä maata viljelyksessä, kaikki hyvässä kunnossa. Owenin apuna kokeilussa toimi geologi William Maclure, jonka oli tarkoitus vastata uuden yhdyskunnan kouluista ja opetuslaitoksista. Macluren mukana alueelle muutti joukko nimekkäitä tiedemiehiä ja opettajia.
Owen kutsui “työtätekevät ja hyvää harrastavat kaikista kansoista” tulemaan uuteen siirtolaan, jonka nimeksi hän antoi New Harmony. Uusia asukkaita tulikin kaikkiaan 900. Mitään kelpoisuusehtoja tulijoille ei ollut, eikä tulon syytä kysytty. New Harmonyn yhdyskuntakokeilu kesti kaksi vuotta, minä aikana yhdyskunnalle laadittiin seitsemän erilaista hallitusmuotoa. Lopulta kokeilun kohtaloksi koituivat erimielisyydet ja yhdyskunnan hajaantuminen pienempiin osiin. Uskontoon liittyvät kysymykset, asukkaiden erilaiset arvot ja yhteisen suunnitelman puute olivat erimielisyyden syistä suurimpia.
Ristikäytävä

Ristikäytävä on neliömäistä luostaripihaa kiertävä, kirkon eteläsivuun liittyvä rakennelma. Se on luostarin eri osien yhteyttä välittävä, aikaisemmin puukattoinen, myöhemmin holvattu, munkkien jokapäiväinen oleskelu- ja tapahtumahalli. Istutuksin varustetun ja usein hautausmaana käytetyn, atriumia muistuttavan ristipihan keskellä kohosi risti, ja lounaiskulmassa oli usein kaivo. Avoimien arkadien, pylväiden ja myöhemmin holvienkin tyylikästä ja runsasta koristelua pidettiin keskiajalla tärkeänä, joten niistä tuli keskiaikaisen rakennustaidon viehättävimpiä ja tunnelmallisimpia luomuksia, ja kodikkuutta edisti suhteellisen pieni mittakaava.
Ristikäytäviä tapaa varsinkin romaanisen ajan suuremmissa luostarirakennuksissa Saksassa, Englannissa ja Italiassa. Erityisen hienoiksi ja runsaiksi ne kehittyivät goottilaisella ja renessanssiajalla. Tunnetuimpia rakennuksia, joissa on ristikäytävä, ovat San Giovanni in Laterano ja San Paolo fuori le mura 1200-luvulta Roomassa, Monrealen katedraali Sisiliassa, Zürichin Grossmünster, Magdeburgin, Halberstadtin, Mainzin, Hildesheimin, Trierin tuomiokirkot sekä Ranskassa Arlesin Pyhän Trofimuksen kirkko ja monet muut.
Ristikäytäviä on myös linnoissa.
Edvard Bull (1881–1932)

Edvard Bull (4. joulukuuta 1881 Kristiania – 26. elokuuta 1932 Oslo) oli norjalainen historian professori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan ulkoministerinä vuonna 1928. Bull tutki erityisesti Norjan keskiaikaista historiaa ja Oslon paikallishistoriaa. Puolueessaan hän kuului vasempaan laitaan.
Bullin poika oli historioitsija Edvard Bull.
Piverone

Piverone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1 297 asukasta.
Edvard Bull (1914–1986)

Edvard Bull (22. helmikuuta 1914 Kristiania – 15. joulukuuta 1986 Trondheim) oli norjalainen historioitsija. Hän toimi professorina Trondheimin yliopistossa vuosina 1963–1981. Bull erikoistui Norjan työväenluokan poliittiseen ja sosiaaliseen historiaan.
Bullin isä oli historioitsija Edvard Bull.
Edvard Bull

Edvard Bull on seuraavien henkilöiden nimi:
Erityiset

Erityiset on suomalainen, lapsille suunnattu TV-sarja, jonka tapahtumat sijoittuvat alakoulun pienluokkaan. Sarjaa on tehty neljä kautta ja esitetty Ylen palveluissa. Sarjan on käsikirjoittanut Hannu Kontturi, toisella kaudella käsikirjoittajana oli myös Marjo Vento. Kaudet 1–3 on ohjannut Lenka Hellstedt ja 4. kauden Lauri Nurkse. Aikuispäärooleissa ovat Ylermi Rajamaa, Miitta Sorvali ja Jenni Kokander. Lapsirooleissa on joka kaudella eri näyttelijät. Sarjassa on mukana kokeneitakin lapsinäyttelijöitä, kuten Pertsa ja Kilu – Faaraon sormus -elokuvassa näytelleet Leon Ruokola ja Klaara Mattila ja useita rooleja tehnyt Ellen Herler.
Sarjaan liittyy Yle Areenassa julkaistu radiokuunnelmasarja "Rehtori Anjan aamunavaus".
Fotografia (Al Bano &amp; Romina Powerin kappale)

Fotografia on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1990. Sen sävelsivät ja sanoittivat Alberto Dati, Hans-Joachim Horn-Bernges ja Romina Power. Singlen b-puolena on Nessun dorma, joka on aaria oopperasta "Turandot". "Fotografia" sisällytettiin Al Bano &amp; Romina Powerin studioalbumille "Fotografia di un momento" (1990). "Fotografia" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä, jonka kolmantena musiikkikappaleena on "Era casa mia". Singlen CD-julkaisu sisältää samat kappaleet kuin maxisingle. "Nessun dorma" ja "Era casa mia" julkaistiin alkuaan vuonna 1988 studioalbumilla "Fragile".
"Fotografia" on voimaballadi, jonka kertojaminät palaavat nuoruutensa kesään 1966 ja meren äärellä vietettyyn taianomaiseen sunnuntaihin, jonka he tallensivat polaroid-filmille. He käyttäytyivät hupsusti ja ajan muoti oli hieman hassunkurista.
Donna per amore

Donna per amore on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1990. Sen sävelsivät ja sanoittivat Albano Carrisi, Alexander Seidl, Joachim Horn-Bernges ja Romina Power. Singlen b-puolena on Carrisin ja Powerin teos "Non piangere". Sekä a- että b-puoli sisällytettiin duon studioalbumille "Fotografia di un momento". "Donna per amore" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä ja digitaalisena CD-singlenä. Kummankin julkaisun kolmantena kappaleena on uusi versio balladista "Libertà". Al Bano &amp; Romina Power levyttivät kappaleesta "Donna per amore" myös espanjankielisen version "Mujer por amor".
"Donna per amore" nousi Itävallan singlelistan sijalle 21.
"Donna per amore" on tekijöidensä näkemys asioista, joita nainen tekee rakkauden tähden. Kappale alkaa taustakuoron laulamalla introlla, jossa kertojaminä luettelee yksitoista asiaa, jotka ovat ainoastaan hänen tapansa sanoa "rakastan sinua". Duo laulaa säkeistöjä vuorotellen, kertosäkeeseen kohottavan sillan yhdessä ja kertosäkeistöt lauletaan Al Bano -vetoisesti, mikä on tyypillistä duolle.
Eidsivatingin laamanninoikeus

Eidsivatingin laamanninoikeus on yksi Norjan kuudesta laamanninoikeudesta. Sen tuomiopiirialue koostuu Innlandetin läänistä sekä osasta Vikenin lääniä. Ennen vuotta 1995 Eidsivatingin laamanninoikeus käsitti myös nykyisen Borgartingin laamanninoikeuden.
Käräjäoikeudet.
Eidsivatingin laamanninoikeus toimii valitustuomioistuimena Vestre Innlandetin, Østre Innlandetin, Romeriken ja Glåmdalin, Follon ja Nordre Østfoldin sekä Søndre Østfoldin käräjäoikeuksille.
Sempre sempre (kappale)

Sempre sempre on italialaisen popduo Al Bano &amp; Romina Powerin single vuodelta 1986. Sen sävelsivät ja sanoittivat Claude Lemesle, Michel Carre, Michel Gouty ja Vito Pallavicini. Singlen b-puolena on Albano Carrisin ja Pallavicinin teos "Saranda-Okinawa". "Sempre sempre" on myös saman nimisen studioalbumin avausraita. "Saranda-Okinawa" sisällytettiin niin ikään samalle studioalbumille. "Sempre sempre" on julkaistu myös 12-tuumaisena maxisinglenä, jolla sen kesto on yli viisi minuuttia. Al Bano &amp; Romina Power levyttivät kappaleesta myös espanjankielisen version "Siempre siempre".
"Sempre sempre" menestyi Itävallan singlelistalla, jossa sen korkein sijoitus oli kolmas.
Albano Carrisi sai WEAlta nauhoitteita, joista hänen oli määrä valita materiaalia uuteen albumiin. "Sempre sempre" teki häneen vaikutuksen musikaalisen rakenteensa ansiosta. Vaikka kappale kuulostaa yksinkertaiselta, se ei ole yksinkertainen laulaa, Carrisi kertoo. Korkeiden ja matalien kohtien vaihtelu teki kappaleesta kiinnostavan. Lisäksi Power laulaa matalat kohdat ja Carrisi korkeat, päinvastoin kuin yleensä.
Pirkkalan koulu

Pirkkalan koulu on Harjavallan Pirkkalassa sijaitseva peruskoulu, joka tarjoaa opetusta luokille 1–6. Koulussa on kuusi luokanopettajaa ja kaksi erityisopettajaa.
Sempre sempre (albumi)

Sempre sempre on italialaisduo Al Bano &amp; Romina Powerin studioalbumi vuodelta 1986. Se julkaistiin CD:nä, vinyylilevynä ja C-kasettina. Albano Carrisi ja Romina Power levyttivät levyn myös espanjaksi. Albumin uusintapainokseen otettiin avausraidaksi "Nostalgia canaglia", joka oli menestynyt San Remon musiikkifestivaaleilla 1987. Albumin tuotti Anthony Monn.
Tematiikka.
Kevyelle musiikille tavanomaista romanttista rakkautta edustaa nimikappale "Sempre sempre" ja "Caro amore". "C'est facile" kertoo ranskankielisin sanonnoin höystettynä siitä, kuinka helppoa on rakastua Pariisissa. Englanniksi ja italiaksi laulettu "Love" kertoo rakkaudesta globaalina ilmiönä. Kappaleessa "Saranda-Okinawa" Power ja Carrisi laulavat isistään toisessa maailmansodassa, sanoituksen mukaan Carrisin isä soti Albanian Sarandassa ja Powerin isä Japanin Okinawalla. "Settembre" on omistettu Carrisin ja Powerin kolmannelle lapselle, Cristel Carrisille, joka syntyi joulupäivänä 1985. "Lord Byron" on Powerin laulama kokonaan englanninkielinen kappale, joka kertoo Lord Byronin elämäntarinan tiivistettynä kolmeen minuuttiin.
Andøyposten

Andøyposten on norjalainen vuonna 1979 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Andøy. Se ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.
Thomason

Thomason on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: