tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iikka Heino

Iikka Heino (s. 9. tammikuuta 1995 Parainen) on suomalainen sulkapalloilija. Vuodesta 2011 Heino on ollut maajoukkueen jäsen. Heino opiskeli Haukilahden lukiossa. Tällä hetkellä hän asuu Tanskan Holbækissa.
Heino voitti Mathilda Lindholmin kanssa sekanelinpelin alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka saavutti miesten joukkuekilpailun EM-pronssia Baselissa 2014.
Heino on ollut kaksinpelin maailmanrankingissa parhaimmillaan 108:s vuonna 2018.
Vilho Hietakari

Henrik Vilhelm ”Vilho” Hietakari (alk. Häggblad, 6. huhtikuuta 1894 Lappeenranta – 31. elokuuta 1946 Joensuu) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hietakari osallistui maratonjuoksuun vuoden 1924 kesäolympialaisissa, jossa kuitenkin keskeytti. Hänen seuransa oli Viipurin Urheilijat.
SM-kisoissa Hietakari saavutti pronssia 25 000 metrin juoksussa vuonna 1922. Viestijuoksun SM-kisoissa hän saavutti hopeaa 5 × 2 000 metrin viestissä vuonna 1921.
Arvo Peussa

Aarne Aatami ”Arvo” Peussa (25. joulukuuta 1900 Makslahti, Koiviston maalaiskunta – 19. heinäkuuta 1941) oli suomalainen keskimatkan juoksija, joka osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisiin, jossa sijoittui 1 500 metrin juoksussa yhdeksänneksi. Peussan urheiluseura oli Viipurin Urheilijat.
SM-kilpailuissa Peussa saavutti kultaa 1 500 metrin juoksussa 1924 ja 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 1926 ja 5 × 2 000 metrin viestissä kultaa 1922 ja hopeaa 1921. Maastojuoksun SM-kisoista hän sai joukkuekilpailun hopeaa 1923.
Peussa kaatui Jatkosodassa Salmissa Laatokan Karjalassa.
Otso Räisänen

Otso Räisänen (s. 1. lokakuuta 1994 Helsinki) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1864

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1864 järjestettiin 8. marraskuuta 1864. Vaalit voitti republikaani Abraham Lincoln haastajanaan demokraatti George B. McClellan. Lincoln sai äänestyksessä 212 valitsijamiestä McClellanin 21 valitsijamiesääntä vastaan. Koska vaalit järjestettiin Yhdysvaltain sisällissodan aikana, ne pidettiin vain Unioniin kuuluvien osavaltioiden kesken.
Tausta.
Kun vuoden 1864 presidentinvaalit lähestyivät, Lincolnin mahdollisuudet toiselle kaudella oli hyvin epävarmat. Pohjoisvaltioiden ja Konfederaation välinen sota oli jatkunut kauemmin kuin odotettiin, ja unionin armeijan yritykset vuoden 1864 alussa eivät antaneet toivoa nopeaan lopputulokseen. Lincolnin oman puolueen sisällä radikaalit orjuudenvastaiset republikaanit väittivät, että orjien todellista vapauttamista ei toteuttu riittävän nopeasti ja Lincolnin ehdotukset Konfederaation liittämiseksi takaisin Unioniin olivat liian lempeitä.
Republikaanit yrittivät saada sotaa tukevien demokraattien tuen nimeämällä puolueen väliaikaisesti Kansalliseksi liittovaltioksi ja nimittämällä entisen demokraattisenaattorin Andrew Johnsonin varapresidenttiehdokkaaksi.
Demokraatit olivat jakautuneet niiden välillä, jotka kannattivat sodan jatkamista, ja niiden, jotka etsivät rauhaa neuvotteluratkaisun kautta. He pääsivät kompromissiin demokraattien presidenttiehdokkaiden nimeämiskokouksessa, jossa McClellan nimitettiin puolueen presidenttiehdokkaaksi ja Pendleton varapresidenttiehdokkaaksi, joka oli rauhan puolestapuhuja.
Tulokset.
Vaaleihin Unioni tarvitsi tapaa, joka mahdollistaisi kauas kodeistaan sijoitettujen sotilaiden äänestäminen. Tätä varten useat osavaltiot hyväksyivät uudet lait, jotka sallivat sotilaiden äänestämisen sotilasleireiltä.
Lincoln voitti vaalit 8. marraskuuta 1864. Hän sai 54 prosenttia siviilien äänistä, 78 prosenttia sotilaiden äänistä ja 212 valitsijamiesääntä yhteensä 22 osavaltiosta. McClellan sai vain 21 valitsijamiesääntä kolmesta osavaltiosta, jotka olivat Delaware, Kentucky ja New Jersey.
Seuraukset.
Johnsonin valinta varapresidenttiehdokkaaksi nosti hänet pian presidentiksi, kun Lincoln murhattiin 14. huhtikuuta 1865.
Tauno Suvanto

Tauno Johannes Suvanto (6. syyskuuta 1924 Turku – 29. marraskuuta 1974 Turku) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Turun Rientoa vuoteen 1949 ja sittemmin Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajansa oli Martti Patero.
Suvanto osallistui vuoden 1948 kesäolympialaisiin, Hän karsiutui miesten 400 metrin juoksun alkuerissä. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi avausosuuden neljänneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa.
Suvanto saavutti viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa 4 × 100 metrin viestissä hopeaa 1952 ja pronssia 1950, 4 × 400 metrin viestissä hopeaa 1949 ja pronssia 1947 sekä 4 × 800 metrin viestissä kultaa 1948 ja hopeaa 1949.
Suvanto osallistui maaotteluissa vuosina 1947–1948 kahteen 400 metrin juoksuun sijoittuen molemmissa neljänneksi sekä kolmeen pikaviestikilpailuun, joissa Suomi oli kaikissa toinen.
Suvanto juoksi 400 metrin ennätyksensä 49,8 Turussa 13. heinäkuuta 1948.
Lippisch P.11

Lippisch P.11, myöhemmin Delta VI, oli toisen maailmansodan aikana suunniteltu saksalainen sotilaskäyttöön tarkoitettu lentokone. Lentokoneesta suunniteltiin useita eri malleja, mutta mikään niistä ei edennyt prototyyppiastetta pidemmälle.
Suunnittelu ja kehitys.
Vuoden 1942 kesäkuussa Alexander Lippisch tiimeineen suunnitteli nopeaa kaksimoottorista suihkupommittajaa. Tämä projekti oli nimeltään P.11. Kone muistutti aluksi kahdella suihkumoottorilla varustettua suurennettua Me 163:sta, mutta suunnittelutöiden edetessä muuttui koneen ulkonäkö lähes kokonaan. Koneen runko oli muuttunut osaksi yhtä suurta deltasiipeä, jonka keskiosassa sijaitsi ohjaamo, sekä pyrstö kahdella sivuvakaimella.
Projekti päätettiin keskeyttää Saksan ilmailuministeriön (RLM) asetettua Hortenin veljesten Horten Ho 229: n etusijalle. Vuotta myöhemmin lokakuussa päätettiin projektia jatkaa kun RLM teki sopimuksen Alexander Lippischin kanssa suunnitella erittäin nopea pommikone, joka perustuisi Lippischin aikaisemmin tekemään tutkimustyöhön. Projektin nimi muutettiin Delta VI:ksi, kun prototyypiksi tarkoitetun liidokkiversion suunnittelutyöt saatiin valmiiksi. Siihen mennessä RLM oli kuitenkin asettanut pääprioriteetiksi hävittäjäversion valmistamisen, joten suunnittelutöitä jatkettiin. Suunnittelutöiden myötä syntyneistä malleista valmistettiin tuulitunnelimalleja tuulitunnelitutkimuksia varten Saksan ilmailutekniikan tutkimuslaitoksessa (LFA).
Vuoden 1944 helmikuuhun mennessä oli suunnittelutyöt saatu melkein valmiiksi. Koneen siivet olivat 37° kulmassa, ja niiden pieni kuormitus mahdollisti hyvän nousunopeuden sekä erinomaisen ohjattavuuden. Kone oli aseistettu kahdella MK 103 30mm kanuunalla, jotka sijaitsivat siivissä. Koneeseen oli myös mahdollista asentaa toisetkin MK 103 30mm kanuunat, tai yksi BK 7.5 75mm kanuuna ulkoisissa koteloissa. 
Henschellille tehtiin tilaus neljästä prototyypistä helmikuussa 1944. Alexander Lippisch toivoi pääsevänsä testaamaan liidokkiversiota huhtikuuhun mennessä ja Junkers Jumo 004B suihkumoottoreilla varustettua versiota heinäkuuhun mennessä. Koneen ensimmäisen prototyypin (V1) valmistus ehdittiin aloittaa, mutta amerikkalaisten pommitukset Viennassa tuhosivat tehtaan kesäkuussa 1944. Koneen keskeneräinen runko selvisi pommituksista, mutta sitä ei ehditty saada valmiiksi, sillä venäläiset sotilaat valtasivat kaupungin.
Valo Urho

Valo Ilmari Urho (30. tammikuuta 1916 Helsinki – 5. joulukuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija. Urho sijoittui vuoden 1948 kesäolympialaisiin 6mR-luokassa yhdeksänneksi.
Lauri Kivari

Lauri Kivari (s. 23. maaliskuuta 1996 Helsinki) on suomalainen freestylehiihtäjä.
Kivari saavutti vuoden 2012 nuorten talviolympialaisissa hopeaa halfpipessa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui samana vuonna slopestylessa kymmenenneksi. Sotšin vuoden 2014 talviolympialaisissa hän oli slopestylessa 29:s.
Maailmancupin osakilpailussa Kivari on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi Copper Mountainin slopestyle-kisassa tammikuussa 2013.
Tauno Honkanen

Tauno Immanuel Honkanen (9. lokakuuta 1927 Kittilä – 27. maaliskuuta 2023 Rovaniemi) oli suomalainen maastohiihtäjä. Honkanen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisissa näytöslajina olleeseen sotilaspartiohiihtoon, jossa Suomen joukkue sijoittui toiseksi.
Honkanen edusti urallaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa, Kittilän Urheilijoita ja Palotievan Poikia. Häntä valmensi Pekka Niemi.
SM-kisoissa Honkanen sai 3×10 kilometrin viestissä hopeaa Ounasvaaran Hiihtoseuran joukkueessa vuonna 1949. Joukkueessa hiihtivät lisäksi Honkasen veli Pauli Honkanen ja Eero Naapuri. Honkanen valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 1950 MM-kisoihin, mutta polvivamman vuoksi hän joutui jättämään kisat väliin.
Albert Grey

Albert Henry George Grey (28. marraskuuta 1851 – 29. elokuuta 1917) oli englantilainen aatelismies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1904–1911. Hän perusti useita palkintoja edistääkseen kanadalaista taidetta, kulttuuria ja teatteria. Kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan kiertopalkintona jaetaan edelleen Greyn malja, Grey Cup.
Veikko Ruotsalainen

Veikko Hannes Ruotsalainen (12. toukokuuta 1908 Sonkajärvi – 5. maaliskuuta 1986 Lappeenranta) oli suomalainen hiihtäjä. Hän osallistui vuoden 1928 talviolympialaisiin näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa. Joukkue, jossa hiihtivät hänen lisäkseen Eino Kuvaja, Kalle Tuppurainen ja Esko Järvinen, sijoittui toiseksi.
Ruotsalainen oli ammatiltaan poliisi. Hän toimi Lappeenrannan kaupungin poliisimestarina vuosina 1947–1971.
Mikko Meriläinen

Mikko Antero Meriläinen (4. marraskuuta 1927 Sotkamo – 13. tammikuuta 2015 Sotkamo) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. 
Meriläinen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisiin Sankt Moritzissa Sveitsissä. Hän kuului näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa toiseksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Oslon olympialaisissa 1952 hän oli Suomen yhdistetyn joukkueen varamies. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui yhdistetyssä 12:nneksi.
SM-kilpailuissa Meriläinen saavutti yhdistetyssä pronssia vuosina 1949, 1950 ja 1951.
Meriläisen kotikunta oli Sotkamo. Hän oli ammatiltaan postimies ja edusti urallaan Sotkamon Jymyä. Meriläinen toimi Sotkamon Jymyn hiihtojaostossa useita vuosia ja kunnan urheilulautakunnassa viisi vuotta.
Ernst Albert Gustaf Brander

Ernst Albert Gustaf Brander (18. heinäkuuta 1827 Turku – 21. joulukuuta 1891 Kokkola) oli suomalainen juristi, upseeri, metsänhoitaja ja valtiopäivämies. 
Branderin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden presidentti Ernst Fredrik Brander ja Fredrika Albertina von Willebrand ja puoliso vuodesta 1861 Jenny Amanda Karolina Resin (Rääf, k. 1916). Brander tuli ylioppilaaksi 1846 ja suoritti tuomarintutkinnon 1850, varatuomarin arvon hän sai 1853. Suoritettuaan vielä sotilastutkinnon 1856 hän palveli vänrikkinä Fredrik Vilhelm III:n krenatöörirykmentissä 1857, mutta erosi sotapalveluksesta 1858. Brander oli Tukholman metsäinstituutin oppilas 1859 ja Tharandtin metsänhoitoakatemian oppilas 1860. Metsänhoitajatutkinnon hän suoritti 1860 ja tuli metsäkonduktööriksi. Hän oli läntisen Aureen hoitoalueen vt. metsänhoitaja samasta vuodesta, Turun-Hämeen läänin tarkastuspiirin vt. ylimetsänhoitaja vuodesta 1864 ja läntisen Aureen hoitoalueen vakinainen metsänhoitaja vuodesta 1866. Vaasan läänin läntisen tarkastuspiirin vt. ylimetsänhoitajaksi Brander tuli 1870 ja Kokkolan tullinhoitajaksi 1873. Hän oli porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Valokuvaaja Signe Brander oli Ernst Albert Gustaf Branderin tytär.
Sami Leinonen

Sami Petri Tapani Leinonen (s. 30. syyskuuta 1963 Hyvinkää) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Lahden Hiihtoseuraa.
Leinonen osallistui vuoden 1988 talviolympialaisiin sijoittuen henkilökohtaisessa kilpailussa 17:nneksi. Maailmancupissa hän sijoittui maaliskuussa 1988 kolmanneksi Falunissa ja neljänneksi Rovaniemellä. Kauden 1987–1988 kokonaiskilpailussa hän oli kolmastoista.
Beulah Koale

Beulah Koale (26. lokakuuta 1992) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Koale varttui Etelä-Aucklandissa. Koulunkäynti ei häntä liiemmin kiinnostanut, vaan hän panosti lukioaikana kaiken rugbyn pelaamiseen. Lukion viimeisellä luokalla hän päätyi kuitenkin draamatunneille, jolloin hän innostui näyttelemisestä. Koale on itseoppinut näyttelijä. Hän harjoitteli viiden vuoden ajan näyttelemistä pienissä teatteriryhmissä.
Koale on juuriltaan samoalainen. Läpimurtonsa hän teki elokuvassa "Thank You For Your Service". Se on Steven Spielbergin DreamWorks Pictures -yhtiön elokuva. Elokuva kertoo Irakin sodan veteraaneista, ja sen sivuosaan tarvittiin samoalainen amerikkalaissotilas. Hollywoodista ei löytynyt rooliin sopivaa näyttelijää, joten yhtiö lähti etsimään näyttelijää Uudesta-Seelannista, Australiasta ja Amerikan Samoasta. Etsinnöissä tehtiin 1 400 koekuvausta, ja roolin sai tuolloin täysin tuntematon Beulah Koale.
Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017, kaksi vuotta kuvauksien jälkeen. Koale oli palannut kotimaahansa jatkamaan näyttelijän töitään. Ensi-illan jälkeen hänet kuitenkin palkattiin saman tien yhdysvaltalaiseen poliisisarjaan "Havaiji 5-0". Siitä lähtien hän on asunut Havaijilla.
Syksyllä vuonna 2020 Koale oli Tampereella kuvaamassa Hollywood-elokuvaa "Dual".
Koszalinin piirikunta

Koszalinin piirikunta () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 66 480. Piirikunta jakautuu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Będzino, Biesiekierz, Bobolice, Manowo, Mielno, Polanów, Sianów sekä Świeszyno. Piirikunnan hallinnollinen keskus Koszalin on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.
Koszalinin piirikunnan pinta-alasta 43 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Koszalinin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 11,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Koszalinin piirikunnassa oli 66 480 asukasta, joista 50,2 prosenttia naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 65 440 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 64 445 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,9 prosenttia, työikäisten 63 prosenttia ja eläkeikäisten 19,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 512 lasta.
Victor Cavendish

Victor Christian William Cavendish (31. toukokuuta 1868 – 6. toukokuuta 1938) oli englantilainen aatelismies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1916–1921.
Cavendish kuuli nimityksestään juuri ennen Sommen taistelua, ja oli haluton lähtemään Englannista. Appivanhempiensa ja ulkoministerin suostuttelemana hän kuitenkin muutti perheineen Kanadaan. Maa oli poliittisessa kriisissä sotaponnistelujen vuoksi, ja Cavendish toimi sovittelijana pääministerin ja opposition välillä. Pääministeri Robert Borden toivoi Cavendishin jatkavan toisen kauden, mutta emämaa Englanti ei suostunut tähän.
Cavendishin vaimo oli Evelyn Petty-Fitzmaurice, Henry Petty-Fitzmauricen tytär. Heillä oli seitsemän lasta, joista kuusi nuorinta seurasi vanhempiaan Kanadaan.
Kia Carnival

Kia Carnival on Kia Motorsin vuodesta 1998 lähtien valmistama suurikokoinen tila-automalli. Muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Pohjois-Amerikassa mallia myydään nimellä Kia Sedona.
Kia Carnival KV-II (1998–2005).
Ensimmäisen sukupolven Carnival esiteltiin vuonna 1998. Se perustuu Mazdan kehittämälle pohjalevylle, jota käytettiin myös Kia Clarus -mallissa.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Carnival sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä.
Moottorivaihtoehtoina olivat Roverilta peräisin oleva 2,5-litrainen V6 (163 hv), Hyundain 3,5-litrainen V6 (195 hv) ja vuodesta 2001 lähtien myös 2,9-litrainen (144 hv) CRDi-dieselmoottori. Suurempi V6-moottori oli saatavana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla.
Vuonna 2002 autolle tehtiin ensimmäisen facelift, jossa uudistukset kohdistuivat lähinnä puskureihin ja etusäleikköön. Toinen, pienempi uudistus tuli vuonna 2004, jälleen etusäleikköön.
Kia Carnival VQ (2005–2014).
Vuonna 2005 esitelty toisen sukupolven Carnival oli saatavana sekä normaalipituisena että pidennettynä versiona (Grand Carnival). Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Hyundai Santa Fe ja Kia Sorento. Kiinassa autoa myytiin nimellä Kia VQ. Lisäksi vuosina 2006–2009 Carnivalia myytiin myös Hyundai Entourage -nimisenä, joka oli saatavana ainoastaan pitkäakselivälisenä versiona.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Carnival sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2010 malli sai muun muassa uuden etusäleikön. 
Kia Carnival YP (2014–).
Kolmannen sukupolven malli esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2014. Auto perustui jälleen samalle pohjalevylle esimerkiksi Hyundai Santa Fen ja Kia Sorenton kanssa.
Keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Carnival. Suurimmat uudistukset kohdistuivat keulan alueelle, jossa muutoksia oli tehty etupuskuriin ja -säleikköön. Ajovalot muuttuivat LED-tyyppisiksi ja myös takavaloihin oli tehty pieniä muutoksia.
Kia Carnival KA4 (2020–).
Neljännen sukupolven Carnival esiteltiin kesäkuussa 2020. Joissain maissa auto on saatavana jopa 11-paikkaisena versiona, jolloin istuimet on sijoitettu neljään riviin. Seitsemän- ja yhdeksänpaikkaiset versiot on varustettu kolmella istuinrivillä. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 40 millimetriä, akseliväli 30 millimetriä ja leveys 10 millimetriä. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi uudet Hyundai Santa Fe- ja Kia Sorento -mallit.
Moottorivaihtoehtoina ovat 3,5-litrainen (294 hv) V6-bensiinimoottori ja nelisylinterinen 2,2-litrainen (202 hv) dieselmoottori. Molempien moottorien yhteydessä voimansiirtona on kahdeksanportainen automaattivaihteisto.
Vere Brabazon Ponsonby

Vere Brabazon Ponsonby (27. lokakuuta 1880 – 10. maaliskuuta 1956) oli brittiläinen aatelinen liikemies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1931–1935.
Ponsonby oli kenraalikuvernööri laman aikana, ja myötätunnosta pyysi ja sai kymmenen prosentin palkanalennuksen.
Ponsonbyn kaudella puhelin levisi koko Kanadaan, ja hän asennutti suoran linjan toimistostaan pääministerin toimistoon.
Olavi Koponen

Olavi Koponen (s. 1951) on suomalainen arkkitehti, joka on erikoistunut puuarkkitehtuuriin.
Olavi Koponen syntyi vuonna 1951, ja hän valmistui vuonna 1993 arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta. Hän oli opiskellut myös yhteiskuntatieteitä Moskovassa.
Koposen suunnittelemaa Kolinportin liikenneasemaa (1992) Juuassa on sanottu aikakautensa kenties merkittävimmäksi lajityyppinsä edustajaksi ja se on määritelty maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Rakennuksen purkamista suunnitellaan.
Koponen alkoi herättää huomiota 2000-luvun alussa puusta rakennetuilla pientaloilla ja loma-asuinnoilla. Koposen puutöitä pidetään persoonallisina, ja hän on itse kuvannut niitä tulkinnoiksi luonnon ja ihmisen suhteesta. Koposen 2000-luvun alun suunnitelmia on muun muassa Espoossa oleva Kotilo-talo. Se rakennettiin vuoden 2006 Kauklahden asuntomessualueelle ja palkittiin seuraavana vuonna puuarkkitehtuurin Puupalkinnolla.
Koponen muutti vuonna 2010 Ranskan Grenobleen, missä hän on työskennellyt R2k Architecte -toimistossa. Koposen partneri toimistossa on ranskalainen Veronique Klimine. Ranskassa Koponen on jatkanut puuarkkitehtuurin parissa, ja hänen suunnitelemiaan ovat muun muassa Limeil-Brévannesin koulukeskus ja tenciniläinen päiväkoti.
Koponen palkittiin Arkkitehtuurin valtionpalkinnolla vuonna 2020.
Date (Hokkaidō)

Date () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Iburin yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn lounaisosassa Tyynenmeren Uchiuranlahden rannikolla. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Usuvuorelle ja siihen kuuluu suurikokoinen eksklaavi. Datessa on 33 478 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 444,21 neliökilometriä.
Date on saanut nimensä siitä, että paikkakunnan ensimmäisiä japanilaisia uudisasukkaita 1870-luvulla olivat Date Kunishige vasalleineen Sendain daimiokunnasta. Kaupunkioikeudet Date sai vuonna 1972. Kaupunkiin on sijoittunut sokerin, maatalouskoneiden ja metallien tuotantoa, ja sinne on rakennettu myös lämpövoimala. Alueella on Hokkaidōn muihin osiin verrattuna lämmin ilmasto, jonka ansiosta siellä viljellään riisin lisäksi monenlaisia erityyppisiä vihanneksia, hedelmiä, palkokasveja ja sokerijuurikasta. Uchiuranlahdella harjoitetaan muun muassa "konbu"-merilevän ja "Mizuhopecten yessoensis" -kampasimpukoiden vesiviljelyä. Vuonna 2006 Dateen liitettiin Ōtakin kyläkunta, jonka alue kuitenkin sijaitsee muusta kaupungista erillään Sōbetsun maaseutukaupungin toisella puolella. 
Daten nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Usu Zenkō-jin buddhalaisen temppelin raunioalue, joka tunnetaan kirsikankukistaan, ja Ōtakin alueella sijaitseva Kita-Yuzawa-onsenin kuuma lähde. Kaupunki toimii myös porttina Shikotsun–Tōyan kansallispuistoon suuntautuvalle retkeilylle. Datea palvelee JR Hokkaidōn Muroran-päälinja.
Loimaan Panimo

Loimaan Panimo on Loimaalla sijaitseva suomalainen pienpanimo. Panimo on perustettu vuonna 2018. Panimo ja sen yhteydessä toimiva myymälä sijaitsevat Hulmin teollisuusalueella.
Historia.
Loimaalle perustettiin ensimmäinen panimo vuonna 1927 samalla nimellä kuin nykyinen panimo. Vuonna 1933 panimo perustettiin uudelleen nimellä Loimaan oluttehdas. Vuosina 1953–1966 panimomestarina toimi Georg Orlow. Tuona aikana panimo tuli tunnetuksi Loimaan pilsneristä.. Panimotoiminta lakkasi kunnan alueella vuonna 1970, kun Loimaan Panimo yhdistyi Auran Panimon kanssa.
Vuonna 2018 perustettu panimo on ilmoittanut seuraavansa aikaisemman panimon perinteitä ja valmistavansa nykyaikaisia käsityöläisoluita.
Tuotteet.
Loppuvuodesta 2020 panimon valikoimaan kuului yhteensä yhdeksän olutta:
Oluiden lisäksi panimo teettää tilaustyönä omia etikettejä vuokraa oluthanoja sekä tiskejä.
Marika Maijala

Marika Maijala (s. 1974) on suomalainen kuvittaja, graafikko ja lastenkirjailija, joka on tehnyt yhteistyötä useiden kirjoilijoiden kanssa ja joka vuonna 2018 julkaisi ensimmäisen oman lastenkirjansa. Maijala on kuvittanut muun muassa Hannu Mäkelän, Juha Virran, Tuula Kallioniemen, Essi Kummun ja Riikka Ala-Harjan teoksia. Hän on saanut kahdesti Rudolf Koivu -palkinnon. Toinen palkinto tuli Maijalan esikoisteoksesta "Ruusun matka". Lisäksi Maijala on palkittu kuvitustaiteen valtionpalkinnolla.
Elämä.
Opiskelu ja uran alku.
Marika Maijala opiskeli 1990-luvulla Jyväskylän ja Turun yliopistoissa muun muassa kirjallisuutta. Opiskeluaikana hän omien sanojensa mukaan tajusi, että kuvien tekeminen oli kuitenkin kiinnostavin ala. Myöhemmin Atena-kustantamon johtajaksi noussut Ville Rauvola perusti Jyväksylässä ainejärjestölehden ja pyysi Maijalaa kuvittamaan sen. Maijala nautti työstä ja kuvitti myös Turussa Juri Nummelinin toimittamaa Turun ylioppilaslehtieä. 
Maijala hakeutui yliopistosta Pekka Halosen akatemian opiskelemaan graafista suunnittelua ja teki vuoden töitä Tammelle. Hän suunnittelu ulkoasuja ja kuvitti oppikirjoja. Maijala pyrki kuitenkin samaan aikaan kuvittamaan lastenkirjoja, mutta hänen tyylinsä ei alkuun innostanut. Maijalan ura kuvittajana alkoi lopulta vuonna 2004, kun häntä pyydetiin kuvittamaan Laura ja Ville Lähteenmäen "Salakari"-sarjan kirjan. Samana vuonna hän kuvitti myös Hannu Mäkelän teoksen "Kaksi prinsessaa".
Kuvitajana useiden kirjoilijoiden teoksiin.
Maijala teki Mäkelän kanssa yhteistyötä kymmenen vuoden ajan. "Olipa kerran ja monta kertaa" -teoksen hän kuvitti vuonna 2014. Maijalan mukaan yhteistyö tuntui erityiseltä, sillä Mäkelä oli yksi Maijalan lapsuuden sankareista. Maijala palkittiin vuonna 2009 Mäkelän kirjan "Vauvaunia" kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnolla. Juha Virran kanssa Mäkelä on puolestaan tehnyt seitsemän lastenkirjaa. Ensimmäinen niistä oli "Sylvi Kepponen" -sarjan ensimmäinen osa vuodelta 2008. Maijala ja Virta oli myös 16 vuoden parisuhteessa, ja he ovat jatkaneet kirjallista yhteistyötä vielä eronsa jälkeen.
Maijala on tehnyt yhteistyötä myös Tuula Kallioniemen, Essi Kummun ja Riikka Ala-Harjan kanssa. Hän on kuvittanut kahdeksan Kallioniemen "Karoliina"-sarjan osaa. "Karoliina ja villit luistimet" oli vuonna 2008 ehdokkaana Finlandia Junioriin. Toisen Finlandia-ehdokkuutensa Maijala sai Kummun kanssa teoksesta "Puhelias Elias". Maijalan kuvittama japanilaisen Hiroko Motain teos "Miljoona biljoona joulupukkia" pääsi vuonna 2015 AOI World Illustration Awardsin ehdokaslistalle, ja seuraavana vuonna se oli esillä Bolognan lastenkirjamessuilla.
Ensimmäiset omat teokset.
Maijala sai vuonna 2017 Taiteen edistämiskeskuksen kolmivuotisen apurahan. Apurahan turvin Maijala kirjoitti ensimmäisen oman teoksensa "Ruusun matkan" ja aloitti toista, "Suden hetkeää". "Ruusun matkan" julkaisi vuonna 2018 Etana Editions. Kirja kertoo koirasta, joka rakastaa juoksemista. Maijala kuvasi teoksen koiran näkökulmasta. Kirja palkittiin Rudolf Koivu -palkinnolla, ja se oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoon.
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista

Tämä on luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista.
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista.
Selitteet: Jos osavaltiolla on kaksi sinettiä, niin toinen on taustapuoli. Osavaltion virallinen nimi on State of liitettynä taulukossa olevaa nimeen, poikkeuksena State of Hawaii/Mokuʻāina o Hawaiʻi sekä Commonwealth of Kentucky, Massachusetts, Pennsylvania ja Virginia.
Luettelo asutuista territorioista.
Lähde liittymisvuodelle, asukasluvulle ja pinta-alalle.
Peussa

Peussa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Muumio (hirviö)

Muumio on elävä kuollut hirviö, joka on muumioitu. Hirviön yleisiä tuntomerkkejä ovat esimerkiksi sen ympärille käärityt kangassuikaleet. Muumioita esiintyy yleisesti kauhuelokuvissa.
Aivojen tasavirtastimulaatio

Aivojen tasavirtastimulaatio (, tDCS) on masennuksen hoitoon kehitetty neuromodulaatiomenetelmä. Nykyään sitä käytetään monien psykiatristen ja neurofysiologisten oireiden hoidossa. 
Aivojen tasavirtastimulaatiota toteutetaan päähän vedettävän elektrodipäähineen avulla. Stimulaatioalue riippuu hoidettavasta oireesta. 
Masennuksen yhteydessä vasemman etuotsalohkon alueen toiminta on heikompaa kuin terveillä henkilöillä ja oikean etuotsalohkon alueen toiminta on vilkkaampaa. Täten hoidettaessa masennusta tasavirtastimulaation avulla sijoitetaan positiivinen elektrodi eli anodi (+) vasemman etuotsalohkon kohdalle, ja negatiivinen elektrodi eli katodi (-) sijoitetaan saman alueen oikealle puolelle.
Tiibetin taiteen keskus

Tiibetin taiteen keskus on Loimaan Alastarolla sijaitseva taidemuseo. Museo sijaitsee Ylhäisten vanhan kansakoulurakennuksen tiloissa. Taidekeskuksen yhteydessä toimii myös dharmakeskus, jossa opetetaan meditaatiota ja joogaa. Keskuksen taustalla toimii Buddhalainen Dharmakeskus -yhdistys, jonka kotipaikkakunta on Helsinki. 
Taidekeskuksen esineistö koostuu tiibetiläistä thangka-maalauksista, erilaisista rituaalisista esineistä sekä patsaista ja koruista. Kaikki näytteillä olevat esineet ovat pääsääntöisesti peräisin Nepalista ja niitä on hieman yli 200. Kokoelman kullatut patsaat on valmistettu pronssista. Kokoelman keräämisen aloitti taiteilija, muusikko ja meditaatio-opettaja Pekka Airaksinen vuonna 1974. Itse taidekeskus on avattu kesäkuussa 2017. Dharmakeskus on sijainnut samassa rakennuksessa jo kauemmin, mutta se piti pitkään matalaa profiilia osittain kirkon negatiivisten asenteiden vuoksi, vaikkei ollutkaan täysin suljettu ulkopuolisilta.
Markus Kuotesaho

Markus Kuotesaho (s. 1959 Oulu) on suomalainen romukauppias, transvestiitti ja keskustan kunnanvaltuutettu Siikajoelta, joka on esiintynyt muun muassa tv-ohjelmissa "Markus vs. maailma" ja "Markus vastaan kansa." Kuotesaho oli vuonna 2020 ehdolla Kultainen Venla -palkinnon voittajaksi kategoriassa Paras esiintyjä. Hän asuu Siikajoella Revonlahdella.
Ura julkisuudessa.
Kuotesaho nousi julkisuuteen vuonna 2014 esiinnyttyään "Seiska"-lehdessä. Suurelle yleisölle hän tuli kuitenkin tunnetuksi Yle TV1:n näyttämästä lyhytdokumentista "Minun tieni, perkele", joka palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kunniamaininnalla. Dokumentin jälkeen Kuotesaho nähtiin saman kanavan "Perjantai"-ohjelmassa esitetyissä lyhyissä videoissa. Tämän jälkeen Kuotesaho on esiintynyt muun muassa Ylen sarjoissa "Markus vs. maailma" ja "Markus vastaan kansa". 
Kuotesahosta julkaistiin syyskuussa 2020 Kirsi-Maria Hiltusen kirjoittama elämäkertateos "Markus Kuotesaho – Legenda jo eläessään."
Politiikka.
Kuotesaho oli ehdolla omalta listaltaan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Hän sai Oulun vaalipiirissä 4 002 ääntä. Vuoden 2021 kuntavaaleissa hänet valittiin Siikajoen kunnanvaltuustoon keskustan ehdokkaana.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän oli keskustan ehdokas Uudenmaan vaalipiirissä.
Nokimaa

Nokimaa on nuotion polttamisessa syntyvä palamisjäännösten ja maa-aineksen sekoitus. Nokimaa eroaa tuhkasta siitä, että siihen on sekoittunut erilaisia orgaanisia tai epäorgaanisia maa-aineksia sekä maa- ja kallioperän teknisiä ominaisuuksia.
Riikka Hannula

 
Riikka Maria Helena Hannula (s. 20. maaliskuuta 1990) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Hannula pelaa FC Hongassa.
Suomi kesäparalympialaisissa 1960

Suomi osallistui historian ensimmäisiksi kutsuttuihin kesäparalympialaisiin, jotka järjestettiin Roomassa 1960. Suomella oli kisoissa mukana kolmen hengen joukkue. Tauno Valkama voitti kultaa 50 m vapaauinnissa. 
Mitalit.
Kulta, Tauno Valkama, 50 m vapaauinti
Suomen joukkue.
Lähde
Erkki Rantala (juoksija)

Erkki Antero Rantala (28. huhtikuuta 1935 Kortesjärvi – 7. syyskuuta 2021 Jämsä) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Kortesjärven Järvi-Veikkoja, IF Drottia ja Kaipolan Virettä. Hän oli pituudeltaan 170 cm.
Rantala juoksi 10 000 metrin Suomen ennätyksen 29.21,0 Helsingissä 13. syyskuuta 1959. 3 000 metrillä hänen ennätyksensä oli 8.10,2 (Imatra 20. heinäkuuta 1962) ja 5 000 metrillä 14.08,4 (Helsinki 1. heinäkuuta 1957).
Rantala voitti 10 000 metrin Suomen-mestaruuden Helsingissä 1959 ajalla 30.28,6. Hän saavutti samalla matkalla SM-hopeaa 1957, 1960 ja 1965. 5 000 metrillä hän sai SM-hopeaa 1957 ja SM-pronssia 1959.
Viestijuoksun SM-kilpailuissa Rantala saavutti 4 × 1 500 metrin viestissä kultaa 1957 ja 1959, hopeaa 1963 sekä pronssia 1956 ja 1961.
Rantala voitti maastojuoksun pitkän matkan (10/11 kilometriä) Suomen-mestaruuden 1956, 1957 ja 1958 sekä sai SM-pronssia 1959. Hän voitti joukkuekilpailun Suomen-mestaruuden pitkällä matkalla 1956, 1957, 1958, 1959, 1962 ja 1964 sekä lyhyellä matkalla (6 km) 1965.
Rantala edusti Suomea aikuisten maaotteluissa 5 000 ja 10 000 metrillä vuosina 1957–1965. Hän voitti 10 000 metriä Suomi–Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa 1957. Hän sai Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa pronssia 10 000 metrillä 1965.
Ammatiltaan Rantala oli rakennusmestari.
Tawang

Tawang on Intian Arunachal Pradeshin osavaltiossa sijaitseva noin 11 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungissa on vuonna 1681 perustettu buddhalaisluostari, jonka ympärille Tawangin kaupunki aikaa myöten rakentui. Tawangin luostari on kooltaan Aasian toiseksi suurin buddhalaisluostari Lhasassa sijaitsevan jälkeen. Kuudes dalai-lama Tsangyang Gyatso syntyi kaupungin lähellä sijaitsevassa Urgyellingin kylässä.
Kiinalla ja Intialla on rajakiistoja Arunachal Pradeshin hallinnasta. Tawangilla on uskonnollisen merkityksensä vuoksi huomattava strateginen merkitys Kiinan Tiibetin politiikalle, koska dalai lama nimittää Tawangin luostarin johtajan. Dalai lama Tenzin Gyatson vierailut kaupungissa ovat aiheuttaneet suuttumusta Kiinan johdossa. Tawangissa sijaitsee vuonna 1962 soditun Kiinan–Intian sodan muistomerkki ja intialaiselle sotamies Jaswant Singh Rawatille omistettu pyhäkkö.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Tawangin asukasluku oli 11 202 henkeä. Heistä noin 52 prosenttia oli uskonnoltaan hindulaisia, 30 prosenttia buddhalaisia ja 10 prosenttia sikhejä.
Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva

Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva yhdisti aikaisemmin itsenäisesti toimineet Lahden Julistemuseon ja Lahden taidemuseon uudeksi museokokonaisuudeksi. Museo sijaitsee Mallasjuoman entisen tehtaan tiloihin avatussa Malski-keskuksessa, Lahdessa. Museo aukesi vuoden 2022 keväällä.
Näyttelytoiminta.
Museo pyrkii olemaan kansainvälisesti kiinnostava museo. Museon ensimmäinen näyttely on Lahden kansainvälinen julistetriennaali. Museossa on sekä kotimaisia, että kansainvälisiä näyttelyitä, joissa hyödynnetään uutta esitysteknologiaa.
Malva on Päijät-Hämeen aluetaidemuseo, joka tutkii ja tallentaa alueen taidetta ja ilmiöitä.
Kokoelmat.
Museon kokoelmissa on 9000 taideteosta ja 70000 julistetta. Museolla on Suomen suurin julistekokoelma. Osa taidekokoelmasta on julkaistu ja nähtävissä Finnassa. Kokoelmaan kuuluu myös museon aulatilassa oleva Ekho Collectiven vuorovaikutteinen Ahto-teos.
Perustaminen.
Museo on rakennettu uudisrakennukseen Mallasjuoman vanhan tehtaan yhteyteen. Museon aulassa sijaitsee museokauppa jossa myydään museon kokoelmissa olevista taideteoksista tehtyjä tuotteita. Museon työskentelytilat sekä pedagogiset opetustilat sijaitsevat uudisrakennuksen kellarissa.
Museon tilat oli sovittu luotutettavaksi 1.5.2021, jonka jälkeen aloitettiin tarvittavan museotekniikan asennus ja tilojen käyttöönotto. Tilojen oli tarkoitus valmistua jo vuonna 2020, mutta koronaviruspandemia keskeytti rakennustyöt. 
Nimiehdotuksia uudelle museolle haettiin vuoden 2020 syksyllä nettikyselyllä, jossa saatiin yli 500 ehdotusta. Museon nimeksi valittiin Malva. Nimessä yhdistyy Malskin tehdaskiinteistö ja tulevan museon kansainvälisyydestä kertova visual arts -termi Museon työnimi oli LAD (Lahti Art &amp; Design).
Malski-keskus

Malski-keskus on Lahden keskustassa sijaitseva luovan talouden yritysten ja kulttuurin keskus. Se on rakennettu Mallasjuoman entisen tehtaan tiloihin. Keskuksessa tulee sijaitsemaan muun muassa Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva, Tapahtumasali Sammio, ravintola, paahtimo-kahvila ja panimopubi. Keskuksessa toimii yli 40 yritystä mukaan lukien ravintolat.
Tilojen rakentajana ja vuokranantajana toimii Kielo Trio 4 Oy. Malski-keskuksen avajaisia vietettiin 5.9.2020. Malvan tilat luovutettiin 30.4.2021, jonka jälkeen aloitetaan sisäasennukset ja tilojen käyttöönotto. Tilojen oli tarkoitus valmistua vuonna 2020, mutta koronaviruspandemia keskeytti rakennustyöt. Taidemuseon on tarkoitus avautua vuonna maaliskuussa 2022. Museo on rakennettu uudisrakennukseen Mallasjuoman vanhan tehtaan yhteyteen.
Keskus pyrkii saamaan aikaan paikallisia ajankohtaisia tapahtumia ja kohtaamisia paikallisten kesken. Tapahtumia voidaan järjestää Sammio-salissa, jonne mahtuu 500 ihmistä. Keskuksen tilat ovat esteettömät. Rakennuksen seinässä on Laura Lehtisen ja Maikki Rantalan toteuttama muraali.
Tomi Rantamäki

Tomi Rantamäki (s. 18. syyskuuta 1968 Ähtäri) on suomalainen curlingpelaaja. Rantamäki osallistui vuoden 2018 talviolympialaisten sekaparikilpailuun Oona Kausteen kanssa. He sijoittuivat kilpailussa seitsemänneksi.
Rantamäki on toiminut Suomen Curlingliiton valmennuspäällikkönä. Vuosina 2019–2022 hän valmensi Kiinassa. Hän toimi Pekingin olympialaisissa Kiinan sekaparijoukkueen valmentajana.
Jack Kornfield

Jack Kornfield (s. 1945) on yhdysvaltalainen kirjailija ja theravadabuddhalaisen vipassana-meditaation opettaja. Hän opiskeli buddhalaiseksi munkiksi Thaimaassa, Myanmarissa ja Intiassa, ensin thaimaalaisen metsäbuddhalaisuuden mestari Ajahn Chahin ja burmalaisen Mahasi Sayadawin oppilaana. Hän on opettanut meditaatiota ympäri maailmaa vuodesta 1974 lähtien ja hän on yksi tärkeimmistä opettajista, jotka ovat tuoneet buddhalaisia tietoisuusharjoituksia länsimaihin. Vuonna 1975 hän perusti Insight Meditation Society -yhdistyksen Barreen, Massachusettsiin Joseph Goldsteinin ja Sharon Salzbergin kanssa ja vuonna 1987 Spirit Rock Meditation Center -retriittikeskuksen Woodacreen, Kaliforniaan. Kornfield on toiminut myös rauhanaktivistina ja johtanut kansainvälisiä buddhalaisten opettajien tapaamisia dalai-laman kanssa.
Elämä.
Kornfield syntyi juutalaisille vanhemmille ja hänellä on kolme veljeä. Hänen isänsä oli biofyysikko, mikä sai hänet kiinnostumaan luonnontieteistä, lääketieteestä ja auttamistyöstä. Hän lähti opiskelemaan lääketiedettä Dartmouth Collegeen, mutta käytyään tohtori Wing-tsit Chanin aasialaisen filosofian kurssilla hän vaihtoi pääainettaan buddhalaisuuden ja Aasiantutkimukseen.
Valmistuttuaan vuonna 1967 Kornfield liittyi Rauhanjoukkoihin ja hänet lähetettiin Thaimaahan, jossa hän työskenteli trooppisen lääketieteen parissa Mekongin jokilaaksossa. Siellä hän tapasi munkin ja tunnetun metsäbuddhalaisuuden mestarin Ajahn Chahin, ja Kornfield ryhtyi itsekin munkiksi hänen oppilaanaan. Myöhemmin hän opiskeli Mahasi Sayadawin oppilaana Burmassa. Kornfield palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1972 ja kesällä 1974 hän oli mukana perustamassa Naropa Universityä. Hän tapasi Joseph Goldsteinin ja Sharon Salzbergin, joiden kanssa hän perusti Insight Meditation Society -yhdistyksen Barreen, Massachusettsiin vuonna 1975. Hän perusti Spirit Rock Meditation Center -retriittikeskuksen Woodacreen, Kaliforniaan vuonna 1987.
Kornfield on toiminut myös rauhanaktivistina, opettanut meditaatiota meditaatiokeskuksissa ympäri maailmaa ja johtanut kansainvälisiä buddhalaisten opettajien tapaamisia dalai-laman kanssa. Hän on suorittanut tohtorin tutkinnon kliinisestä psykologiasta Saybrook Institutesta.
Hänellä on yksi tytär, joka valmistui lakitieteestä Berkeley Lawissa. Hänen entinen vaimonsa Liana Chenoweth on taiteilija ja terapeutti. Hänen nykyinen vaimonsa on meditaatio-opettaja Trudy Goodman, InsightLA-yhteisön perustaja ja pääopettaja.
Hafnium(IV)kloridi

Hafnium(IV)kloridi (HfCl4) on hafniumin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään hafniumin ja muiden hafniumyhdisteiden valmistuksessa ja katalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa hafnium(IV)kloridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta hafniumkloridioksideiksi ja hafnium(IV)oksidiksi. Kuumennettaessa se sublimoituu ennen sulamispistettään. Hafnium(IV)kloridi on Lewis-happo ja muodostaa kompleksiyhdisteitä esimerkiksi kloridien kanssa heksaklorohafnaatti(IV)ionin ([HfCl6]2-)]. Hafnium(IV)kloridi voidaan pelkistää metalliseksi hafniumiksi magnesiumin avulla tai hafnium(II)- tai hafnium(III)klorideiksi kuumentamalla hafniumin kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Hafnium(IV)klorida voidaan valmistaa kuumentamalla hafniumia ja klooria yli 320 °C:n lämpötilaan. Tavanomaisempi on kuitenkin hafniumdioksidin, kloorin ja hiilen välinen reaktio 900 °C:n lämpötilassa tai hafniumdioksidin ja tetrakloorimetaanin välinen reaktio 450 °C:n lämpötilassa.
Hf + 2 Cl2 → HfCl4
HfO2 + 2 Cl2 + C → HfCl4 + CO2
HfO2 + 2 CCl4 → HfCl4 + 2 COCl2
Koska hafnium(IV)kloridi sublimoituu suhteellisen helposti, käytetään tätä ominaisuutta erottamaan hafnium malmeistaan. Hafnium(IV)kloridi pelkistetään tämän jälkeen puhtaaksi hafniumiksi. Yhdistettä käytetään myös muiden hafniumyhdisteiden kuten hafniumkarbidin ja organohafniumyhdisteiden valmistamiseen. Ainetta käytetään myös katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen.
Niklas Hyvärinen

Niklas Hyvärinen (s. 1979) on entinen ammattinyrkkeilijä, joka on otellut yli 30 ottelua Thaimaassa ja voitti WBL-liiton mestaruusvyön vuonna 2015.
Hyvärisellä on ollut elokuva-alaan liittyviä töitä, esim. Hymyilevä mies. 
Niklas Hyvärinen istui vankeutta pahoinpitelyistä Vantaan vankilassa ja on nyt istunut jo tuomionsa.
Niklas Hyvärisellä on Thaimaan Pattayalla kannabiskahvila Weed Gallery.
Iben diskografia

Tämä on suomalaisen rap-artisti Iben diskografia.
XXXTentacionin diskografia

Yhdysvaltalaisen rap-artisti XXXTentacionin diskografia.
Tuure Nieminen

Thure Aksel ”Tuure” Nieminen (19. helmikuuta 1894 Helsinki – 17. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen mäkihyppääjä. Nieminen osallistui vuoden 1924 talviolympialaisiin sijoittuen 13:nneksi. Hänet oli ilmoitettu myös yhdistettyyn, mutta hän ei osallistunut kilpailuun. Mäkihypyn Suomen mestaruuden Nieminen voitti kolme kertaa, 1915, 1917 ja 1922.
Miesjoki

Miesjoki on Oulujoen vesistöön kuuluva noin 20 kilometrin mittainen joki Kainuussa Paltamon kunnan itäosassa. Se on hyvin kangasmetsäinen ja mutkitteleva. Sen yläjuoksulla on pienehköjä lampimaisia muodostelmia, joista suurimmat ovat noin kahden kilometrin läpimittainen Miesjärvi ja Nuottijärvi. Miesjoki virtaa Kontiomäen taajaman ja Vartiuksen radan pohjoispuolitse, alittaa kosken kohdalla Valtatien 5 ja laskee Oulujärven Mieslahden pohjukkaan Mieslahden kylän itäpuolella. Miesjoessa on luonnostaan muun muassa taimenta ja harjusta sekä kutevaa siikaa, mutta taimenta on merkittävässä määrin istutettu. Joen alapuolella on harvaa asutusta ja luonnonsuojelualue. Ylävirrassa on Pukkokosken kämppä. Voimayhtiö Fortum on suorittanut joella kunnostustöitä kalanpoikastuotannon lisäämiseksi.
Kaarlo Hildén (dekaani)

Kaarlo Hildén on ollut Taideyliopiston rehtori vuodesta 2020. Hänen toinen kautensa päättyy 30. marraskuuta 2029.
Koulutukseltaan Hildén on musiikin maisteri Sibelius-Akatemiasta. Hän on aiemmin työskennellyt Taideyliopiston Sibelius-Akatemian dekaanina 2017–2020 ja klassisen musiikin osaston dekaanina 2010–2017. Tätä ennen Hildén työskenteli ohjelmajohtajana Hanasaaren ruotsalais-suomalaisessa kulttuurikeskuksessa, koulutusjohtajana Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja lehtorina Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa. Hän on toiminut myös pianonsoiton, vapaan säestyksen ja musiikinteorian opettajana Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin konservatoriossa.
Hildénillä on toiminut useissa luottamustehtävissä ja ollut erilaisten kansainvälisten organisaatioiden hallituksissa sekä auditointi- ja selvitysryhmissä. Hän on ollut muun muassa Taiteen perusopetusliiton hallituksen puheenjohtajana sekä Sivistysala ry Sivistan ja Taideyliopiston tukisäätiön hallituksen jäsenenä. 
Hildén on toiminut myös Norjan valtiollisen musiikkikorkeakoulun hallituksen jäsenenä ja Suomen säveltaiteen tukisäätiön hallituksen puheenjohtajana.
Josef Frans Oskar Idestam

Josef Frans Oskar Idestam (11. syyskuuta 1828 Helsinki – 5. maaliskuuta 1908 Hämeenlinna) oli suomalainen juristi, asianajaja, virkamies ja valtiopäivämies. 
Idestamin vanhemmat olivat vuorimestari Gustaf Idestam ja Anna Sofia Trapp ja puoliso vuodesta 1857 Selma Sofia Utter (k. 1901). Idestam tuli ylioppilaaksi 1846 ja suoritti tuomarintutkinnon 1851, varatuomarin arvon hän sai 1854. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1851 ja Hämeen läänin varalääninsihteeri vuodesta 1855 ja lääninsihteeri 1866–1882. Hämeenlinnassa Idestam toimi myös asianajajana. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1872. 
Idestamin poikia olivat oikeusraatimies Eugen Idestam ja oikeusneuvos Gunnar Idestam.
Eniwa

Eniwa () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ishikarin kehitystoimiston alueella Sapporon ja Chitosen välissä. Kaupunki on rakentunut Ishikarin tasangon eteläreunalle, ja lännessä sen alue nousee Izarijoen vartta pitken Eniwavuoren pohjoisrinteelle. Eniwassa on 70 120 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 294,65 neliökilometriä.
Eniwan nimi on peräisin Eniwavuorelta ja sitä kautta ainun kielestä. Ensimmäiset japanilaiset uudisasukkaat saapuivat alueelle 1870-luvun alussa. Japanilaisasutuksen alkuvaiheissa metsätalous oli tärkeä elinkeino. Toisen maailmansodan jälkeen Eniwaan rakennettiin kaksi Japanin itsepuolustusvoimien tukikohtaa, ja paikkakunta alkoi kasvaa voimakkaasti Sapporon esikaupunkina. Kaupunkioikeudet Eniwa sai vuonna 1970. Kaupunkiin on sijoittunut muun muassa metalli- ja elintarviketeollisuutta. Chitosen lentoaseman läheisyys on avittanut kaupungin teollistumista. Maaseutumaisilla alueilla tuotetaan riisiä ja maitoa. 
Osa Eniwan vuoristoalueista kuuluu Shikotsun–Tōyan kansallispuistoon. Seudulla on esimerkiksi useita vesiputouksia. Eniwaa palvelee JR Hokkaidōn Chitose-linja.
Go-Ahead Group

The Go-Ahead Group plc on brittiläinen joukkoliikennealan yhtiö, jolla on toimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa, Singaporessa, Norjassa ja Saksassa.
Anders Oskar Törnudd

Anders Oskar Törnudd (19. joulukuuta 1824 Toholampi – 29. kesäkuuta 1898 Lapua) oli suomalainen pappi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Törnuddin vanhemmat olivat kappalainen Anders Gustaf Törnudd, kirkkoherra ja runoilija Anders Törnuddin poika ja Katarina Albertina Birling ja puoliso vuodesta 1855 Augusta Vilhelmina Rönnbäck (k. 1912). Törnudd tuli ylioppilaaksi 1845 ja vihittiin papiksi 1847. Varapastorin arvon hän sai 1865 ja rovastin arvon 1883. Törnudd toimi pappina Ruovedellä, Multialla, Kalvolassa, Keuruulla, Toholammilla, Lapualla ja Ylistarossa. Vimpelin kappalaiseksi hän tuli 1863 ja Tampereen kaupunginsaarnaajaksi 1870, astuen virkaan 1873. Virolahden kirkkoherraksi Törnudd tuli 1878 ja Lapuan kirkkoherraksi 1882. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897.
Piirustuksen- ja käsityönopettaja Lilli Törnudd ja säveltäjä, musiikinopettaja Aksel Törnudd olivat Anders Oskar Törnuddin lapsia.
Nancy Simons

Nancy Joan Simons (myöh. Peterson, s. 20. toukokuuta 1938 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti. Simons edusti Yhdysvaltoja Melbournen kesäolympialaisissa 1956, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnissa välierissä ja saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Alexander Cambridge

Alexander Augustus Frederick William Alfred George Cambridge, syntyjään Prince Alexander of Teck; (14. huhtikuuta 1874 – 16. tammikuuta 1957) oli Kanadan kenraalikuvernööri vuosina 1940–1946. Hän oli kuningas Yrjö VI:n eno ja viimeinen kuningasperheen lähisukulainen joka toimi Kanadassa kenraalikuvernöörinä. Cambridge isännöi vuosina 1943 ja 1944 Quebecin kokouksia, joissa Kanadan pääministeri William Lyon Mackenzie King, Britannian pääministeri Winston Churchill ja Yhdysvaltojen presidentti Franklin Roosevelt sopivat liittoutuneiden taktiikasta.
Hän avioitui 10. helmikuuta 1904 Pyhän Yrjön kappelissa Athlonen kreivitär, prinsessa Alicen (1883–1981) kanssa, joka oli kuningatar Viktorian lapsenlapsi, tämän nuorimman pojan Leopold, Albanyn herttuan ja Waldeckin ja Pyrmontin prinsessa Helenin ainoa tytär.  
Heille syntyi kolme lasta:
Łobezin piirikunta

Łobezin piirikunta () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 696. Piirikunta jakautuu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Dobra, Łobez, Radowo Małe, Resko sekä Węgorzyno. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Łobezin kaupunki.
Łobezin piirikunta perustettiin vuonna 2002, mihin asti siihen nykyisin kuuluvat kunnat kuuluivat Gryficen, Goleniówin tai Stargardin piirikuntiin.
Łobezin piirikunnan pinta-alasta 31,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Łobezin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 19,1 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Łobezin piirikunnassa oli 36 696 asukasta, joista 50,1 prosenttia naispuolisia ja 49,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 38 483 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 27 829 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,5 prosenttia, työikäisten 60,4 prosenttia ja eläkeikäisten 22,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 292 lasta.
Dorrit

Dorrit on naisen etunimi. Se on lyhentymä kreikkalaisesta nimestä Dorotea, joka merkitsee ’Jumalan lahjaa’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 260–270 Dorrit-nimistä naista. Dorritin nimipäivä on suomenruotsalaisessa almanakassa 6. helmikuuta.
Ojasorsimo

Ojasorsimo ("Glyceria fluitans") on heinäkasvien heimoon ja sorsimoiden sukuun kuuluva eurooppalainen kasvilaji. Se on Suomen sorsimoista yleisin.
Ulkonäkö ja koko.
Ojasorsimo on monesti vedessä kasvava monivuotinen ruohokasvi, jonka korret voivat kasvaa jopa metrin korkuisiksi. Leveät lehdet voivat kasvaa hyvin pitkiksi varsinkin kelluessaan veden pinnalla; myös kasvin tieteellinen lajinimi "fluitans" tarkoittaa kelluvaa.
Ojasorsimo kukkii kesä-heinäkuussa. Suuri röyhykukinto voi olla jopa puoli metriä pitkä; sen kolmen senttimetrin mittaisissa haaroissa voi olla yli kymmenen kukkaa. Tavallisesti violetit heteet ovat kahden millimetrin mittaisia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ojasorsimo kasvaa kosteassa maaperässä, kuten rannoilla, lammikoissa ja ojissa. Se esiintyy suurimmassa osassa Eurooppaa. Laji on yleinen Etelä-Suomessa ja esiintyy Oulun korkeudelle saakka.
Käyttö.
Ojasorsimon jyvät ovat maukkaita ja niitä on käytetty mannasuurimoina.