tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicolas de Largillière

Nicolas de Largillière (9. lokakuuta 1656 Pariisi – 20. maaliskuuta 1746 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.
Elämä ja ura.
Largillièren kauppias-isä vei hänet Antwerpeniin kolmevuotiaana, ja lapsena hän vietti lähes kaksi vuotta Lontoossa. Yritettyään epäonnistuneesti suuntautua liike-elämään hän siirtyi jonkin aikaa Antwerpeniin paluunsa jälkeen Anton Goubaun ateljeeseen. Hän jätti sen 18-vuotiaana ja lähti tavoittelemaan menestystä Englantiin, jossa hän ystävystyi Peter Lelyn kanssa, joka palkkasi hänet neljäksi vuodeksi Windsoriin. Hänen taitonsa herättivät kuningas Kaarle II:n huomion, joka halusi pitää hänet palveluksessaan, mutta Rye Housen salaliiton katolilaisia vastaan herättämä raivo huolestutti Largillièren, ja hän lähti Pariisiin, jossa Charles Le Brun ja Adam Frans van der Meulen ottivat hänet vastaan kaupungin taidepiireihin. Hänen maineensa erityisesti muotokuvamaalarina oli pian vakiintunut, ja näyttelijättäriä, julkisuuden henkilöitä ja kirkonmiehiä tuli hänen asiakkaakseen. Ilmeisesti kuningas Jaakko II kutsui Largillièren takaisin Englantiin noustuaan valtaistuimelle vuonna 1685, mutta hän kieltäytyi virasta. Hän kuitenkin maalasi Lontoossa ollessaan lyhyen aikaa muotokuvia kuninkaasta ja kuningattaresta. Hän palasi Pariisiin jonkin aikaa ennen maaliskuuta 1686, jolloin Ranskan akatemia otti hänet jäsenekseen. Hän kävi läpi kaikki akatemian kunniatehtävät, kunnes vuonna 1743 hänestä tuli akatemian kansleri. Jean Baptiste Oudry oli hänen oppilaistaan merkittävin. Piirteiltään varmojen ja värikkäiden muotokuvien ohella Largillière maalasi vähäpätöisempiä akateemisia historia- ja laatukuvia. Largillièrea kunnioitettiin suuresti hänen elinaikanaan.
Tuusniemen työväentalo

Tuusniemen työväentalo oli Tuusniemen kunnan kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Talo purettiin 1970-luvulla ja sen paikalla on nykyään (2022) Asunto Oy Tuuspoukaman rivitaloja. 
Historiaa.
Tuusniemen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustamisvuonna yhdistyksessä oli 40 jäsentä. Yhdistyksen ensimmäinen talo valmistui kirkonkylän keskustaan vuonna 1915; tuolloin yhdistyksen jäsenmäärä oli 25. Loppuvuodesta 1922 yhdistys osti uuden tontin, ja rakensi sille talon vuonna 1923. Taloa laajennettiin isolla salilla vuonna 1928.
Vuonna 1930 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Talon osti seuraavana vuonna vastaperustettu Tuusniemen sosialidemokraattinen työväenyhdistys valtion pakkohuutokaupasta. 1960-luvun mittaan toiminta talolla alkoi hiipua. 1960–70-lukujen vaihteessa sitä vuokrattiin muun muassa kansalaisopiston veneenrakennuspiirin verstaaksi ja varastoksi. Yhdistys myi talon Tuusniemen kunnalle vuonna 1972, talo purettiin ja tontille rakennettiin rivitaloja.
Toimintaa työväentalolla.
Taloilla järjestettiin pääasiassa kokouksia ja iltamia. Sota-aikana talo oli hetkellisesti viestipataljoonan käytössä. Välirauhan aikaan ja sotien jälkeen toiminta oli vilkasta, järjestettiin muun muassa vappujuhlia ja juhannustansseja.
Rakennus.
Vuonna 1923 valmistunut talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen ja pinta-alaltaan 270 neliömetriä. Sen korkeus oli 4 metriä. Taloon kuului juhlasali 250 istumapaikalla ja näyttämöllä, ravintola sekä vahtimestarin asunto. Käymälät sijaitsivat ulkorakennuksessa. Talo sähköistettiin vuonna 1947 ja vuonna 1948 sen katto uusittiin asbestilevyillä.
Myrskylänjoen valuma-alue

Myrskylänjoen valuma-alue on Myrskylän kunnassa oleva valuma-alue.
Juurikkamäen työväentalo

Juurikkamäen työväentalo oli Tuusniemen kunnan Juurikkamäen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Juurikkamäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Talo valmistui vuonna 1913, ja siellä järjestettiin muun muassa iltamia. Vuonna 1915 yhdistyksessä oli 25 jäsentä. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1931, ja seuraavana vuonna talo myytiin pakkohuutokaupalla.
Talon osti SDP, ja talo päätyi sosialidemokraattisen piirin hoitoon. Toisen lähteen mukaan talon olisi 1930-luvun alussa ostanut Juurikkamäen maamiesseura. Mahdollisesti maamiesseura myi talon SDP:lle myöhemmin. Vuonna 1951 talo myytiin kannattamattomana. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Haurangin työväentalo

Haurangin työväentalo oli Tuusniemen kunnan Haurangin kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Haurangin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talo valmistui vuonna 1913, ja siellä järjestettiin esimerkiksi iltamia. Vuonna 1915 yhdistyksessä oli 21 jäsentä. Sisällissodan aikana talo ilmeisesti takavarikoitiin, sillä kesällä 1918 suojeluskunta järjesti siellä juhannusjuhlan. Vuonna 1931 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja kaksi vuotta myöhemmin talo myytiin valtion pakkohuutokaupalla Haurangin nuorisoseuralle. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Konttimäen työväentalo

Konttimäen työväentalo oli Tuusniemen kunnan Konttimäen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Konttimäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1911. Vuonna 1915 yhdistyksessä oli 10 jäsentä. Vuosina 1922–1924 yhdistys kuului kommunistisena pidettyyn Suomen Sosialistiseen työväenpuolueeseen. Talo valmistui vuonna 1926. Yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1933, ja talo myytiin seuraavana vuonna Tuusniemen kunnalle. Kauppaan liittyi epäselvyyksiä: kunnan puolesta esiintyneellä huutajalla ei ollut kunnanvaltuuston myöntämää valtuutusta kaupan tekoon, joten valtuusto äänesti asiasta huhtikuussa 1934 ja päätti hylätä kaupan. Työväenlehti Savon Työmies ehti jo uutisoida, että talo todennäköisesti päätyisi Konttimäen työväen ja pienviljelijäin yhdistykselle, jonka huuto oli ollut toiseksi korkein. Kunnanvaltuusto kuitenkin päätti heinäkuussa hyväksyä kaupan. Äänestyksen tulos oli 9–9, ja puheenjohtajan ääni ratkaisi asian. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Neljän seinän sisällä

Neljän seinän sisällä on suomalainen dokumenttielokuva, joka kertoo kahden eri sukupolvea edustavan naisen kokemuksista perheväkivallasta. Dokumentissa käsitellään väkivaltaa lapsen näkökulmasta ja kokemuksien vaikutuksesta aikuisikään. Dokumentti on oikea tarina elätystä elämästä ja selviytymisestä; se kertoo mitä tapahtuu neljän seinän sisällä. Dokumentti ei ota kantaa tekijän ja uhrin suhteeseen, saati edusta ketään tiettyä tahoa, vaan tekijät ovat dokumentoineet tarinat sellaisenaan. 
Haastateltavien turvallisuuden vuoksi dokumenttielokuva koostuu dokumentaarisesta ääniraidasta ja fiktiivisestä kuvakerronnasta. Dokumentin voimakkaasti subjektiivinen näkökulma ja kerronnallisia konventioita rikkova tyyli antaa valtaa tiedostamattoman mielen tuottamille assosiaatioille sekä nostaa esille mielikuvituksen voimallisuuden elokuvan ilmaisussa.
Dokumenttielokuvan Neljän seinän sisällä buffi: ”Sinun täytyy hyväksyä, että menneet ovat menneitä ja että olit liian nuori tekemään asioille yhtään mitään, eikä sinun tarvinnutkaan kyetä tekemään niille mitään. Jos et hyväksy sitä, teet vain hallaa omalle tulevaisuudellesi, omalle perheellesi ja omille lapsillesi. Siinähän se vaara on.”
Elaskat

Elaskat (Lumpenidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Sen lajit esiintyvät Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa ja Jäämeressä.
Taksonomia.
Elaskat kuuluu ahvenkalojen lahkon kivinilkkakalojen alalahkoon (Zoarcoidei). Heimoon luetaan kahdeksan sukua ja yhteensä 11 lajia. Nykyinen elaskoiden heimo Lumpenidae on hiljattain erotettu laajemmasta Stichaeidae-heimosta, jonka suomalainen nimi ennen oli elaskat, mutta nyt suppeampana sarvielaskat.
Tuntomerkit.
Elaskat ovat tyypillisesti pitkulaisia, ankeriasmaisia kaloja. Pyrstöevä on pienehkö ja peräevä ulottuu keskiruumiiseen. Elaskoilla ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Elaskat ovat kylmien ja viileiden vesien pohjakaloja. Suurin osa lajeista elää Tyynenmeren pohjoisosissa ja kolme Atlantissa. Ne elävät lähellä rannikkoa aina noin 250 metrin syvyyteen asti, ja niitä tavataan myös vuorovesilammikoista. Ravintona ovat pienet selkärangattomat eläimet. Suomessakin tavattava elaska ("Lumpenus lampretaeformis") elää Itämeressä syvissä vesissä, vaikka suolaisissa merissä se on rantavyöhykkeen laji.
Suvut.
Elaskoihin kuuluu seuraavat kahdeksan sukua:
Joe Mixon

Joseph Tyler Mixon (s. 24. heinäkuuta 1996 Antioch, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Mixon edustaa NFL-joukkue Houston Texansia.
Cincinnati Bengals varasi Mixonin toisella kierroksella 48. varausvuorolla . Kesäkuussa 2017 Mixon teki Bengalsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 5,45 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen. 10. syyskuuta 2017 Mixon teki NFL-debyyttinsä ottelussa Baltimore Ravensia vastaan. Ensimmäisen toucdowninsa hän teki kauden 2017 viidennen peliviikon ottelussa Buffalo Billsiä vastaan. Syyskuussa 2020 Mixon teki Bengalsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 48 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen joka ulottuu kauden 2024 loppuun saakka. Kaudella 2021 Mixon valittiin ensimmäisen kerran urallaan Pro Bowl-otteluun. Maaliskuussa 2024 Bengals kauppasi Mixonin Texansiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Mixon on pelannut urallaan 73 NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on edennyt juoksemalla 4 969 jaardia ja tehnyt juoksemalla 35 touchdownia. Hän on ottanut pelaamissaan otteluissa 198 kiinniottoa. Näillä hän on edennyt 1 504 jaardia ja tehnyt yhdeksän touchdownia. Mixon on pelannut neljä NFL:n pudotuspeliottelua. Näissä otteluissa hän on edennyt juoksemalla 262 jaardia ja tehnyt juoksemalla yhden touchdownin. Pelaamissaan pudotuspeliotteluissa hän on ottanut 18 kiinniottoa ja edennyt näillä 107 jaardia. Tilastot päivitetty kauden 2022 seitsemännen peliviikon jälkeen.
Veera Luoma-aho

Veera Luoma-aho (s. 1978) on suomalainen toimittaja. Lokakuussa 2022 Luoma-aho valittiin "Helsingin Sanomien" talouden ja politiikan toimituksen esihenkilöksi.
Ennen "Helsingin Sanomia" Luoma-aho työskenteli media-alan yrittäjänä, Allerin digipäätoimittajana sekä "Olivian" ja "Ylioppilaslehden" päätoimittajana. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri, pääaineenaan valtio-oppi.
Luoma-aho on toiminut aktiivisesti vihreissä. Hän oli kunnallisvaaliehdokkaana Helsingissä 2004 ja sai 302 ääntä eikä tullut valituksi. Valtuustokaudella Luoma-aho toimi nuorisolautakunnan varajäsenenä.
Jens Kampmann

Jens Kampmann (s. 30. maaliskuuta 1937 Frederiksberg) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1966–1978 ja toiminut Tanskan liikenne- ja ympäristöministerinä 1971–1973 sekä vero- ja menoministerinä 1977–1978.
Kampmannin isä Viggo Kampmann oli Tanskan pääministeri 1960–1962.
Osmanki

Osmanki on Pyhäjoen vesistöön kuuluva järvi Haapavedellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Sen pinta-ala on 6,54 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 15,25 kilometriä.
Osmanki sijaitsee noin 10 kilometriä Haapaveden keskustasta pohjoiseen.
Mats Persson

Mats Robert Persson (s. 27. marraskuuta 1980 Markaryd) on ruotsalainen liberaali poliitikko, joka toimi Ruotsin työmarkkina- ja integraatioministerinä syyskuusta 2024 kesäkuuhun 2025. Tätä ennen hän oli opetusministeri. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2014. Persson on väitellyt taloushistorian tohtoriksi Lundin yliopistosta vuonna 2015.
Kristianstadsbladet

Kristianstadsbladet on ruotsalainen vuonna 1856 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Kristianstad. Se ilmestyy kuudesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan liberaali ja kuuluu Gota Media -konserniin.
Cime de la Bonette

Cime de la Bonette (korkeus 2 860 m) on vuoren huippu Ranskan Alpeilla, lähellä Italian rajaa. Se sijaitsee Mercantourin kansallispuistossa Alpes-Maritimesin ja Alpes-de-Haute-Provencen departementtien rajalla Ubayen laakson ja Tinée-joen laakson välissä.
"Cime" tarkoittaa ranskaksi "huippua".
Huipun kiertää Col de la Bonettesta (korkeus 2 715 m) lähtevä tie, joka on Alppien toiseksi korkein päällystetty tie (korkeus 2 802 m). Se on myös Tour de Francen korkein kohta .
W93-ydinkärki

W93 on tuleva yhdysvaltalainen ydinase, joka on suunniteltu korvaamaan vanhemmat W76- ja W88-ydinkärjet Yhdysvaltain laivaston sukellusveneissä. Näillä kärjillä varustetut ohjukset tullaan sijoittamaan uusille Columbia-luokan ydinsukellusveneille 2030–2040-luvuilla. Samalla suunnitellaan uusi ydinohjusten ilmakehäänpaluulaite, nimeltään Mark 7, johon ohjusten ydinkärjet ovat kiinnitettyinä. 
Myös Yhdistynyt kuningaskunta on kehittämässä uutta ydinkärkeä, joka tulee sisältämään samankaltaisuuksia W93:n kanssa. Esimerkiksi samaa Mark 7:ää tultaisiin käyttämään niille.
Tuomas Ollila (jalkapalloilija)

Tuomas Ollila (s. 25. huhtikuuta 2000 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Ranskan Ligue 2:ssa Paris FC:n joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ollila aloitti jalkapallon 4-vuotiaana Helsingin Palloseuran jalkapallokoulussa. Hän pelasi juniorina pisimpään Käpylän Pallossa, jonne siirtyi 9-vuotiaana. Vuonna 2017 Ollila siirtyi Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon, ja teki sarjadebyyttinsä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneessa HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä kaudella 2018. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen samalla sarjatasolla pelanneen FC KTP:n kanssa, jossa hän pelasi kaksi vuotta.
Joulukuussa 2020 julkaistiin Ollilan siirtyvän Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella. Hän oli ensimmäisen puolikkaan kaudesta 2021 polvivamman takia sivussa, mutta vakiinnutti paikkansa Ilveksen avauskokoonpanossa loppukauden aikana. Seuraavalla kaudella Ollila esiintyi yhtä lukuun ottamatta jokaisessa Ilveksen sarjaottelussa ja viimeisteli niissä kuusi maalia vasemman laitapuolustajan paikalta. Lokakuussa 2022 Helsingin Jalkapalloklubi ilmoitti solmineensa Ollilan kanssa kaksivuotisen pelaajasopimuksen. Ensimmäinen kausi oli Ollilalle menestyksekäs, sillä hän teki Veikkausliigassa seitsemän maalia ja antoi kolme maaliin johtanutta syöttöä HJK:n voittaessa Suomen mestaruuden. Kauden päätteeksi Ollila valittiin vuoden liigapuolustajaksi.
Tammikuussa 2024 Ollila siirtyi siirtosummaa vastaan Ranskan toisella sarjatasolla pelaavan Paris FC:n joukkueeseen.
Ollila pelasi Suomen poikamaajoukkueissa vuosina 2015–2018 yhteensä 17 ottelua ja teki niissä yhden maalin. A-maajoukkueeseen Ollila nimettiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 2022, ja hän teki debyyttinsä 17. marraskuuta pelatussa harjoitusottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Ollilan kaksoisveli Akseli on myös jalkapalloilija, joka pelasi urallaan Ykkösessä ja ammattilaisena Italiassa.
Musalla

Musalla () tarkoittaa islamissa rukouspaikkaa. Se voi olla jopa ulkotila, kuten moskeijan piha. Muslimien rukoustilat, jotka sijaitsevat esimerkiksi kerrostalossa tai joissa on vaikka luentosali, eivät nekään täytä kaikkein tiukimpia moskeijalle asetettuja ehtoja. Sen takia niistäkin voidaan käyttää nimeä "musalla", joka voidaan suomentaa "rukoushuoneeksi". 
Muslimien tavallisessa kielenkäytössä rajanveto moskeijan ja musallan välillä ei ole ehdoton. Muslimit kutsuvat ”moskeijoiksi” myös tiloja, jotka tarkasti ottaen ovat vain rukoushuoneita. Väljä käsitys moskeijasta johtuu siitä, että muslimi voi rukoilla missä tahansa, minne rukousmaton levittää. Muhammedin kerrotaankin lausuneen: ”koko maailma on moskeija”.
Spa (täsmennyssivu)

Spa tai SPA voi tarkoittaa seuraavia:
Mercenasco

Mercenasco () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 289 asukasta.
Radio-télévision belge de la Communauté française

Radio-télévision belge de la Communauté française (lyh. RTBF) on Belgian ranskankielinen yleisradioyhtiö. Maan muut yleisradioyhtiöt ovat hollanninkielinen Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) ja saksankielinen Belgischer Rundfunk (BRF). 
Historia.
RTBF:n ensimmäinen edeltäjä "Institut National de Radiodiffusion" (INR) perustettiin vuonna 1930, jolloin valtakunnallisesta radiosta tuli valtion monopoli. Vuosina 1940–1945 INR:n toiminta keskeytyi toisen maailmansodan takia. Kaikki lähettimet tuhottiin, jotta saksalaiset miehittäjät eivät voisi käyttää niitä. Toiminta saatiin nopeasti käynnistettyä uudelleen sodan päätyttyä.
INR lähetti ensimmäiset televisio-ohjelmansa vuonna 1953. Télé-Bruxelles -niminen kanava lähetti aluksi kaksi tuntia iltaisin kuutena päivänä viikossa. Suuri osa ohjelmistosta tuli Ranskan yleisradiolta Radiodiffusion-Télévision Françaiselta. Vuonna 1956 INR alkoi tuottaa omia uutislähetyksiä.
Vuonna 1960 INR korvattiin uudella yhtiöllä "Radiodiffusion-télévision belge" (RTB). Tällöin myös ranskan- ja hollanninkieliset toiminnot eriytyivät. Vuonna 1971 nähtiin ensimmäiset väritelevisiolähetykset. Liègeen ja Charleroihin perustettiin alueelliset tuotantokeskukset vuonna 1976.
Nykyisen nimensä yhtiö sai vuonna 1977, jolloin yleisradiotoiminta siirtyi valtiolta kieliyhteisöille ja ranskankielisestä yleisradioyhtiöstä tuli "Radio-Télévision belge de la Communaité française" (RTBF). Samana vuonna perustettiin toinen ranskankielinen tv-kanava RTBis.
RTBF joutui 1980-luvun kuluessa taloudellisiin vaikeuksiin ja vuonna 1989 lisätulojen hankkimiseksi sallittiin kaupallisten mainosten esittäminen.
Organisaatio.
RTBF:n johtokunta koostuu 12 vaaleilla valitusta Brysselin ja Vallonian parlamenttien ranskankielisistä edustajista. Näiden lisäksi johtokuntaan kuuluu 2 komissaaria. Yhtiön toimitusjohtaja on Jean-Paul Philippot, joka aloitti virassaan helmikuussa 2001.
RTBF on jäsenenä Euroopan yleisradiounionissa (EBU). Yhtiön pääkonttori sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueella, Schaerbeekin kunnassa. 
Kanavat.
Televisio.
Lähde:
Radio.
Lähde:
Jalo Kumela

Jalo Kalervo Kumela, vuoteen 1934 Kumén (26. huhtikuuta 1909 Kymi – 31. maaliskuuta 1980 Lahti) oli suomalainen pankin- ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kumelan vanhemmat olivat työnjohtaja, lasinpuhaltaja Karl Wilhelm Kumén ja Aleksandra Wilhelmiina Grönroos ja puoliso vuodesta 1939 käsityönopettaja Sylvi Regina Lounavaara, aiemmin Lång. Kumela tuli ylioppilaaksi Riihimäen yhteiskoulusta 1929 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1933. Hän oli Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorin harjoittelija 1933, Kuopion konttorin prokuristi 1933–1939, Loimaan konttorin johtaja 1939–1945, Lahden konttorin toinen johtaja 1945–1953, Porin konttorin johtaja 1953–1957 ja Lahden konttorin johtaja 1957 ja Oy Starckjohann &amp; Co. Ab -yhtiön toimitusjohtaja 1957–1974, hallituksen varapuheenjohtaja 1968–1973 ja hallituksen puheenjohtaja 1973–1975. Kumela oli myös Tampereen Vesi- ja Lämpöjohto Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1957 ja Satarauta Oy:n toimitusjohtaja 1968–1974. Hänellä oli lisäksi lukuisia luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kumela oli reservin majuri. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.
Saskia &amp; Serge

Saskia &amp; Serge on alankomaalainen duo, jonka muodostavat laulaja Trudy van den Berg (s. 23. huhtikuuta 1947) ja laulaja-kitaristi Ruud Schaap (s. 22. maaliskuuta 1946). Duo nousi julkisuuteen sen voitettua Max van Praagin järjestämän kykykilpailun vuonna 1967. Duon jäsenet menivät keskenään naimisiin vuonna 1969, ja samana vuonna duo sai nykyisen nimensä.
Duo sijoittui toiseksi Alankomaiden karsintana Eurovision laulukilpailuun 1970 toimineessa Nationaal Songfestival -laulukilpailussa kappaleella "Het spinnewiel". Duo valittiin sisäisesti edustamaan Alankomaita vuoden 1971 Eurovision laulukilpailuun. Duo esitti Nationaal Songfestival -karsinnassa kuusi kappaletta, joista edustuskappaleeksi valittiin "Tijd". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa duo sijoittui kuudenneksi.
"Sijoitukset Alankomaiden albumilistalla
Felix Brofeldt

Felix Eugen Vladimir Benjamin Brofeldt (6. tammikuuta 1884 Savonlinna – 24. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Felix Brofeldtin vanhemmat olivat nimismies Viktor Brofeldt ja Eunica Hymander. Hän pääsi ylioppilaaksi 16-vuotiaana Savonlinnan reaalilyseosta vuonna 1900 ja opiskeli sitten kieliä Helsingin yliopistossa. 
Brofeldt tuli Helsingin Sanomien palvelukseen vuonna 1906 aluksi oikolukijaksi. Vuodesta 1918 alkaen hän oli Helsingin Sanomien ulkomaanosastolla toimittajana. Hän teki myös suomennoksia ja käänsi ulkomaisia tekstejä Helsingin Sanomia varten.
Brofeldt kuului aikanaan Ylioppilaskunnan Laulajiin ja hän harrasti myös pianonsoittoa opiskeltuaan sitä musiikkiopistossa.
Brofeldt kuoli 48-vuotiaana sydänkohtaukseen lokakuussa 1932. Hänen keräämiään kirjoja ja aikakauslehtiä lahjoitettiin Suur-Savon museolle.
Kumela (täsmennyssivu)

Kumela voi tarkoittaa seuraavia:
Ihmeellinen maailma (elokuva)

Ihmeellinen maailma ("Strange World") on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut tietokoneanimaationa toteutettu seikkailuelokuva, jonka on tuottanut Walt Disney Animation Studios. Elokuvan ensi-ilta on Yhdysvalloissa 23. marraskuuta 2022 ja Suomessa 25. marraskuuta.
Näyttelijät.
Lähde:
Osmo Aulamo

Osmo Ilmari Aulamo (12. toukokuuta 1895 Helsinki – 12. syyskuuta 1941 Volomajärvi) oli suomalainen lehtori ja päätoimittaja.
Osmo Aulamon vanhemmat olivat Tampereella kansakoulujen lääkärinä toiminut lääkintöneuvos Mikko (Frans Mikael) Ahlman (1866–1947) ja opettaja Ellen (Elli) Johanna Augusta Lindgren. 
Aulamo oli lehtorina Riihimäen yhteiskoulussa ja vuodesta 1934 luonnonhistorian ja maantieteen nuorempana lehtorina Tampereen klassillisessa lyseossa. 
Aulamo oli IKL:n Tampereella ilmestyneen Työn Suunta-lehden päätoimittajana vuonna 1935.
Aulamo palveli vänrikkinä Erillinen pataljoona 7:ssä jatkosodan aikana. Hän katosi 12. syyskuuta 1941 Volomajärvellä ja hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1948.
AGM-181 LRSO

AGM-181 Long Range Stand Off Weapon (LRSO) on kehitteillä oleva yhdysvaltalainen ilmasta laukaistava risteilyohjus, jonka taistelukärkenä on ydinase. Ohjusta kehittää Raytheon Technologies ja sen on tarkoitus korvata AGM-86 ALCM.
Ohjusta kantamaan kykeneviä lentokoneita tulevat olemaan B-52H- ja B-21 Raider- pommikoneet. Ohjuksen ydinkärki tulee olemaan W80 mod 4.
Sini Lehtomäki

Sini Lehtomäki (s. 1988) on suomalainen elokuva- ja televisiotyön tuottaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 2008 Helsingin Rudolf Steiner -lukiosta, jossa hän suoritti kirjallisen päättötyönsä elokuvan tekemisestä elokuvaaja Olli Varjan ohjauksessa. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan elokuva- ja televisiotyön tuottajaksi Metropolia-ammattikorkeakouluun, josta hän valmistui vuonna 2012. Hän on myös käynyt erä- ja luonto-opas koulutuksen vuonna 2014.
Lehtomäki toimi ohjaajana, toisena käsikirjoittajana sekä tuottajana rajoja rikkovassa kokeellisessa dokumenttielokuvassa "Neljän seinän sisällä" (2015), joka kertoo perheväkivaltakokemuksien vaikutuksesta aikuisikään dokumentaarisen ääniraidan ja fiktiivisen kuvakerronnan avulla.
Axel Vidjeskog

Axel Vidjeskog (s. 14. huhtikuuta 2001 Kruunupyy) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeinta sarjatasoa Superettania Trelleborgs FF:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Pelaajaura.
Axel Vidjeskogin kasvattajaseura on Pietarsaaren FF Jaro, jossa hän pelasi neljänä Ykkösen kautena sekä sen farmijoukkueessa Kakkosen JBK:ssa. Maaleja hän teki Jaron riveissä tuolloin kuusi kappaletta. Neljän kauden aikana Vidjeskog edusti FF Jaroa 35 Ykkösen ottelussa, joissa tehoja on kertynyt kuuden maalin ja kolmen maalisyötön verran.
Kauden 2021 alussa Axel Vidjeskog, joka solmi 2+1-vuotisen sopimuksen Veikkausliigan Kuopion Palloseuran kanssa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki kaudella 2021 KuPSin paidassa, ja kuudentoista ottelun aikana hän myös viimeisteli ensimmäisen maalinsa pääsarjatasolla 14. kesäkuuta 2021 FC Interiä vastaan. Kaudeksi 2022 Vidjeskog siirtyi toiseen Veikkausliigaseuraan eli Tampereen Ilvekseen lainalla KuPS:sta saadakseen lisää peliaikaa. Hän palasi KuPS:ään heinäkuussa 2022 lainasopimuksensa päättymisen jälkeen. Marraskussa 2023 hän jatkoi sopimustaan ​​KuPS:n kanssa vuoden 2024 loppuun asti. Hän oli voittamassa KuPS:n riveissä kaudella 2024 sekä Suomen Cupin että Suomen mestaruuden.
Kaudeksi 2025 Axel Vidjeskog siirtyi Ruotsiin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Superetanin Trelleborgs FF:n riveihin.
Axel Vidjeskog on pelannut kauden 2024 loppuun mennessä Veikkausliigassa neljän kauden aikana KuPS:n ja Ilveksen riveissä 83 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Axel Vidjeskog on ollut mukana U16-, U17-, U18- ja U21-vuotiaiden maajoukkueissa kaikkiaan 10 ottelussa.
Vidjeskogin perheessä on useita tunnettuja jalkapalloilijoita. Isä Niklas Vidjeskog pelasi FF Jaron paidassa 150 liigaottelua. Isoveli Adam puolestaan oli nostamassa Veikkausliigaan syksyllä 2024 veljesten kasvattajaseura FF Jaroa, jonka päävalmentajana toimi Niklas Vidjeskog. Pikkuveli Isak puolestaan on ruotsalaisen Kalmar FF:n organisaatiossa.
Narcisse Diaz de la Peña

Narcisse Virgilio Diaz de la Peña (25. elokuuta 1808 Bordeaux – 18. marraskuuta 1876 Menton) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi tunnelmallisia metsämaisemia. Hänen nimensä yhdistetään Barbizonin kouluun.
Elämä ja ura.
Diaz polveutui espanjalaisesta aatelissuvusta, joka pakeni Pyreneiden yli vallankumouksen aikana. 10-vuotiaana Diaz jäi orvoksi, ja epäonni koetteli hänen varhaisvuosiaan. Matelija puri häntä, purema hoidettiin huonosti, ja lopulta hän menetti jalkansa. Diaz aloitti 15-vuotiaana työskentelyn keramiikkamaalarina Sèvresin posliinitehtaalla. Tylsistyneenä tehdastyöhön hän ryhtyi maalaamaan itämaisia hahmoja, jotka olivat pukeutuneet värikkäisiin vaatteisiin. Turkkilaiset ja itämaiset kohtaukset viehättivät häntä, ja tältä ajalta on säilynyt monia teoksia. Noin vuonna 1831 Diaz tapasi Théodore Rousseaun, jota hän suuresti kunnioitti. Noin vuonna 1840 Diaz alkoi maalata maisemia Fontainebleaun metsässä lähellä Barbizonin kylää. Näille maisemille on ominaista metsän vehreä värikkyys ja auringonvalon hohtava kimaltelu lehtien läpi. Diaz oli myös hahmomaalari, ja maalasi Venusta, Dianaa, Amoria ja nymfejä.
Diaz esitteli monia kuvia Pariisin salongissa, ja hänet palkittiin vuonna 1851. Saksan–Ranskan sodan aikana hän lähti Brysseliin. Vuoden 1871 jälkeen hänestä tuli muodikas, hänen teoksensa nousivat vähitellen keräilijöiden arvostuksessa, ja hän työskenteli jatkuvasti ja menestyksekkäästi. Hän ansaitsi paljon rahaa, jonka hän käytti kalliisiin taide-esineisiin ja seinävaatteisiin.
Pyry Nikkilä

Pyry Nikkilä (s. 1989) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta vuonna 2015.
Nikkilällä on lapsi yhdessä näyttelijäpuolisonsa Niina Koposen kanssa.
Tina(II)sulfidi

 
Tina(II)sulfidi (SnS) eli stannosulfidi on tina- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä on käytetään muun muassa katalyyttinä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa tina(II)sulfidi on harmaata tai ruskehtavaa kiteistä. Yhdisteen tavanomaisin kidemuoto on alkeiskopiltaan ortorombinen ja siitä tunnetaan myös kuutiollisia polymorfeja. Aine on veteen liukenematonta, mutta liukenee väkeviin happoihin. Tina(II)sulfidi on puolijohde ja sen ortorombisen muodon johtavuusvyön ja kielletyn vyön välinen energiaero on 1,3 eV .
Tina(II)sulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla rikin ja tinan seosta, tinan ja vetysulfidin reaktiolla tai saostamalla tina(II)yhdisteiden vesiliuoksista vetysulfidilla.
Tina(II)sulfidia käytetään katalyyttinä polymeroinneissa ja reagenssina Sitä tutkitaan myös käytettäväksi puolijohdesovellutuksissa.
Oracle Rdb

Oracle Rdb on Oraclen tietokannan hallintajärjestelmä, jonka Digital Equipment Corporation julkaisi nimellä VAX-11 Rdb/VMS VMS-alustalle (myöhemmin OpenVMS).
Nimestä jäi pois osa, jolloin siitä tuli VAX Rdb/VMS ja myöhemmin DEC Rdb/VMS sekä lopulta Oracle Rdb. 
Versio 1.0 otettiin ulkopuoliseen käyttöö vuonna 1983 ja versio 1.1 julkaistiin vuonna 1984. Versiossa 2.0 käyttöön otettiin IBM DB2:n versio SQL-kielestä koska kielelle ei ollut vielä virallista standardia.
Rdb siirrettiin Tru64 Unixille (versio 6.1) sekä Windows NT:lle (versio 7.1). Unixille siirtämisen yhteydessä ohjelmistoon lisättiin COSI-kerros ("Common Operating System Interface").
Rdb on tehnyt transaktiokäsittelyssä maailmanennätyksen (TPC-A vuonna 1994 ja TPC-C vuonna 1997).
Rdb on tuettu DEC Alpha ja Intel Itanium -suorittimilla.
Constant Troyon

Constant Troyon (28. elokuuta 1810 Sèvres – 21. helmikuuta 1865 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi eläinkuvia.
Elämä ja ura.
Nuorena Troyon työskenteli posliinimaalarina kotikaupunkinsa kuuluisassa posliinitehtaassa, jossa myös hänen isänsä työskenteli. 21-vuotiaana hän alkoi vaeltaa maisemamaalarina. Hänestä tuli Camille Roqueplanin oppilas, joka esitteli hänet Théodore Rousseaulle, Jules Duprélle ja muille Barbizonin koulun maalareille. Vuosien 1840 ja 1847 välisenä aikana tekemissään maalauksissa Troyon näytti pyrkivän seuraamaan heidän jalanjälkiään. Maisemakuvataiteilijana Troyonia ei kuitenkaan tunnustettu mestariksi.
Vuonna 1846 Troyon näki Haagissa Paulus Potterin maalauksen "Nuori härkä", joka teki häneen pysyvän vaikutuksen. Opiskellessaan tätä maalausta, Aelbert Cuypin maisemia ja Rembrandtin mestariteoksia Troyon kehitti uuden tyylin ja eläinkuvauksen mestaruuden, jolla hän saavutti pian kansainvälistä menestystä niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Troyon kuvasi mielellään yksinkertaisia eläinkuviaan suuressa mittakaavassa. Hänet palkittiin kunniamerkillä ja hän sai viisi kertaa mitalin Pariisin Salongissa. Napoleon III oli yksi hänen ihailijoistaan. Hänen parhaat teoksensa syntyivät vuosina 1850–1864. Constant Troyon, joka ei ollut naimisissa, kuoli Pariisissa vuonna 1865 mielenterveyvaivojen rasittamana. Hänen äitinsä lahjoitti varoja École des Beaux-Artsin eläinkuvausten Troyon-palkintoa varten.
Hietadollarit

Hietadollarit (Clypeasteroida) on merisiilien luokkaan kuuluva selkärangattomien eläinten lahko. Siihen kuuluu yksitoista lajia.
Hietadollarit ovat pyöreitä ja litteitä halkaisijaltaan 5–10 cm. Niiden pintaa peittävät pienet piikit, joiden avulla ne kykenevät kaivautumaan hiekkaan. Elävä hietadollari on punertavansävyinen. Kuollessa paljastuu sen kalkkipitoinen tukiranka, jossa on viisi aukkoa.
Hietadollareita tavataan muiden mantereiden rannikoilla paitsi ei Euroopassa eikä Etelämantereella.
Nimi "hietadollari" juontaa rantaan ajautuneista kuolleiden yksilöiden kuorista, jotka sileinä, auringon haalentamina kiekkoina jonkin verran muistuttivat osapuilleen samankokoista hopeakolikkoa kuten vanhaa Espanjan dollaria.
Vaalajärven kansantalo

Vaalajärven kansantalo sijaitsee Sodankylässä Vaalajärven kylässä Kittilä–Sodankylä-tien varressa. Talon omistaa Vaalajärven Kansantaloyhdistys.. Alkuaan talon omisti Vaalajärven Kansantalosäätiö.
Rakennus.
Vaalajärven Kansantalo rakennettiin kahdessa osassa. Vuonna 1952 valmistui saliosa, ja sitä täydennettiin vuonna 1958 kahvilalla. Rakennuspiirustukset laati rakennusmestari Leo Rantala, mutta järjestöväki itse suunnitteli talon. Talossa on sali, kahvila, keittiö ja naisten WC. Rakennuksessa on puinen runkorakenne ja peltiverhous. Vesikatto on peltiä. Lämmitysjärjestelmänä on sähköllä toimiva kattolämmitys. Rakentamiseen saatiin valtion avustusta. 
Rakennusta peruskorjattiin ja piharakennus rakennettiin vuosina 1988–1991. Viemäri ja vesijohto rakennettiin 1992–1995, samalla rakennettiin ulko-oven katos. Rakennustarvikkeisiin ja korjausten suunnitteluun saatiin valtion rakennusavustusta. Korjaukset teki järjestöväki. Kansantalon korjaamiseen Vaalajärven Kansantaloyhdistys sai Suomen Kotiseutuliiton avustusta myös vuonna 2021. Avustuksella uusitaan alapohja, korjataan ulkoseinän muurausta sekä tehdään salaojitus ja sadevesijärjestelmä.
Toimintaa Kansantalolla.
Aikaisemmin omistaja järjesti talossa tanssitilaisuuksia ympärivuotisesti. Taloa on myös käytetty kokoillan elokuvan filmaamiseen. Talon on edelleen käytössä, mutta käyttö ei ole ympärivuotista.
Tor Kumlin

Tor Erik Magnus Kumlin (2. tammikuuta 1915 Helsinki – 15. tammikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kumlinin vanhemmat olivat filosofian maisteri, lääketieteen lisensiaatti Ture Artur Kumlin ja Gunnel Mary Björklund ja puoliso vuodesta 1943 Brita Wilén. Kumlin tuli ylioppilaaksi Hangon lukiosta 1934, harjoitti opintoja Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa 1935–1939, mutta meni Kadettikouluun 1941. Ekonomiksi hän valmistui sotien jälkeen Svenska handelshögskolanista 1949. Sotilaana Kumlin palveli komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 34:ssä 1941–1943, Panssaridivisioonassa 1943–1944 ja Panssarivaunupataljoonassa 1945. Saatuaan Saksassa kesällä 1943 koulutuksen Suomen tilaamien rynnäkkötykkien käytössä hän soti divisioonan Rynnäkkötykkipataljoonassa. Kumlin oli sotien jälkeen Itä-Suomen Autokeskus Oy:n palveluksessa, Sotevan palveluksessa 1945–1948, Oy R. Wilén Ab:n osastopäällikkö 1948–1954 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1954–1961 sekä Oy Veho Ab:n pitkäaikainen toimitusjohtaja 1954–1973. Hänellä oli myös liike-elämän luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kumlin oli reservin majuri (1966). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1970.
Don’t Worry Darling

Don’t Worry Darling on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Olivia Wilde. Sen pääosia esittävät Florence Pugh, Harry Styles, Wilde, Gemma Chan, KiKi Layne, Nick Kroll ja Chris Pine. Elokuva seuraa idyllistä kotiäitiä, joka alkaa epäillä, että hänen miehensä yritys salaa jotain.
"Don’t Worry Darling" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 5. syyskuuta 2022. Yhdysvaltain ja Suomen-ensi-iltansa se sai 23. syyskuuta 2022. Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton: Pughin roolisuoritusta, kuvausta ja lavastusta kehuttiin, mutta ohjaus ja käsikirjoitus saivat kritiikkiä. Sitä myös verrattiin muun muassa elokuviin "Stepfordin naiset" (1975) ja "Get Out" (2017).
Erling Dinesen

Erling Dinesen (25. helmikuuta 1910 Næstved – 19. syyskuuta 1986) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1964–1979 ja toimi Tanskan työministerinä 1963–1968, 1971–1973 sekä 1975–1976. Vuosina 1977–1979 hän oli Euroopan parlamentin jäsen
Hyland

Hyland on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lotta Edholm

Charlotta Kristina Johansdotter Edholm (s. 8. helmikuuta 1965 Västerås) on ruotsalainen liberaali poliitikko ja Ruotsin nykyinen kouluministeri lokakuusta 2022.
Ura.
Edholm on opiskellut valtio-oppia Tukholman yliopistossa. Hän oli puolueensa nuorisojärjestön puheenjohtaja 1989–1991 ja istui valtiopäivillä sijaisena 1992–1994. Sen jälkeen hän on ollut mukana Tukholman kunnallispolitiikassa.
Yksityiselämä.
Edholm oli vuosina 1992–2004 naimisissa Lars Leijonborgin kanssa.
Kalmar Läns Tidning

Kalmar Läns Tidning (lyh. KLT; vuosina 1918–1948 "Kalmar-Kalmar Läns Tidnind") on ruotsalainen vuonna 1915 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Kalmar. Se ilmestyy kerran viikossa, on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja on kuulunut vuodesta 2011 Gota Media -konserniin.
Aili Elfsbacka

Aili Karolina Elfsbacka (5. heinäkuuta 1902 Tampere – 26. maaliskuuta 1954 Tampere) oli suomalainen taidemaalari. Hän toimi piirustuksenopettajana ammattikoulussa.
Elfsbacka opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1928–1931 ja Académie de la Grande Chaumièressa Pariisissa vuonna 1950. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli Tampereella 1931. Elfsbacka osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1941 ja 1945 sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1953. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Berliinissä, Wienissä, Münchenissä, Bodenissa Ruotsissa ja Budapestissa 1943.
Anna Soudakova

Anna Soudakova (s. 1983 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on kirjailija, joka työskentelee myös äidinkielen sekä ranskan ja venäjän kielten opettajana. Taustaltaan hän on monikulttuurinen: hänellä on suomalais-ugrilaisia juuria, eli marilaisia, suomalaisia ja karjalaisia sekä slaavilaisia juuria, eli venäläisiä ja valkovenäläisiä.
Soudakovan esikoisromaani "Mitä männyt näkevät" kertoo hänen isoisovanhempiensa tarinan, jotka katosivat Stalinin vainoihin. Teos pohjautuu Soudakovan isoisän elämään. Kirja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2020.
Soudakovan toinen teos "Varjele varjoani" käsittelee 1980-luvun Leningradia ja aikaa, jolloin hänen omat taiteilijavanhempansa olivat nuoria. Kirja julkaistiin vuonna 2022. Vuonna 2024 ilmestynyt kolmas romaani "Haikara levittää siipensä" sijoittuu Valko-Venäjälle.
Yksityiselämä.
Soudakova on Suomen ja Venäjän kaksoiskansalainen. Soudakova muutti 8-vuotiaana perheineen Suomeen ja hän oppi suomen nopeasti. Soudakovan isoisä oli 5-vuotias, kun hänen vanhempansa katosivat Stalinin vainoissa. KGB:n mukaan perheen datšalla oli naapurin ilmiannon mukaan aseita, mutta perheellä ei edes ollut datšaa. Soudakovan isoisä ei enää sen koommin nähnyt vanhempiaan. Isoisä nimettiin isänmaan vihollisen lapseksi, ja siksi hän ei esimerkiksi päässyt opiskelemaan haluamaansa ammattiin. Vasta vanhana isoisä sai tiedon, että hänen vanhempansa oli teloitettu Sandarmohissa Karjalassa. Isoisän kuoleman jälkeen Soudakova sai haltuunsa laatikon, jossa oli kirjoja, valokuvia ja kirjeitä. Niistä ja isoisän kertomuksista syntyi "Mitä männyt näkevät".
Soudakovan isoäidin puoleinen suku on osin suomalainen. Soudakovan äidin äidin isä oli kotoisin Toivakasta. Hän muutti Kanadaan nuorena, mutta muutti sieltä Neuvostoliittoon. Kun presidentti Mauno Koivisto vuonna 1990 antoi inkeriläisille ja muille venäjänsuomalaisille luvan muuttaa Suomeen, myös Soudakovan perhe muutti Turkuun.
Kai Meriluoto

Kai Meriluoto (s. 2. tammikuuta 2003 Pori) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Slovenian pääsarjaseura Mariboria, lainalla Veikkausliigan HJK:sta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kai Meriluoto aloitti jalkapallouransa Kyrkslätt IF:n junioreissa, muutti perheen mukana Kiinaan ja pelasi siellä Shanghain juniorijoukkueissa. 12-vuotiaana he muuttivat takaisin Suomeen ja hän siirtyi HJK:n junioriorganisaatioon. Ensimmäiset aikuisten pelinsä Meriluoto pelasi kaudella 2019 Klubi 04:n Kakkosessa pelanneessa joukkueessa, jonka riveissä Meriluoto nousi Ykköseen seuraavaksi kaudeksi.
Debyyttinsä Veikkausliigassa Meriluoto teki 6. elokuuta 2020 ottelussa FC Lahtea vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 86. minuutilla. Avausmaali Veikkaus­lii­gassa syntyi 28. syyskuuta 2020 ottelussa RoPS:a vastaan, jossa Meriluoto teki HJK:n 4-0 maalin. Kaudeksi 2022 Meriluoto siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin lainasopimuksella. Kaudesta 2022 muodostuikin Meriluodon läpimurtokausi, kun hän onnistui Veikkausliigassa 10 kertaa maalinteossa.
Alkukauden 2023 Meriluoto pelasi HJK:n paidassa, jossa onnistui maalinteossa kahdesti 14 liigaottelussa. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi osto-option sisältävällä, vuoden mittaisella lainasopimuksella Ekstraklasa-seura Stal Mieleciin. Stal Mielec ei kuitenkaan käyttänyt osto-optiotaan ja Meriluoto palasi HJK:hon siirtoikkunan auettua kesällä 2024. Helmikuussa 2025 Meriluoto siirtyi kesään asti ulottuvalla lainasopimuksella Slovenian pääsarjaan Mariborin joukkueeseen.
Kai Meriluoto on pelannut Suomen nuorten maajoukkueen eri ikäluokissa vuodesta 2018 lähtien kaikkiaan 33 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. A-maajoukkueessa Meriluoto debytoi harjoitusottelussa Ruotsia vastaan tammikuussa 2023.
Kari Meriluodon isoveli Aki Meriluoto on myös jalkapalloilija, joka on pelannut Suomessa ollessaan Grankulla IFK:ssa ja Kiffenissä ja muutettuaan Ranskaan US Lesquinissä. Meriluodon perheelle Lyonin lähellä sijaitseva Lesquin oli 2000-luvun alun asuinpaikka. Poikien äiti on taustaltaan japanilainen, jonka vuoksi pojilla on myös Japanin kansalaisuus.
Aamupäivän Errol Flynn

Aamupäivän Errol Flynn on Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 4. syyskuuta 2020.
Myymälä

Myymälä, puhekielessä usein kauppa, on kulutustavaroiden ostoon ja myyntiin keskittynyt yrityksen toimipiste. Useimmat myymälät harjoittavat vähittäiskauppaa, harvat tukkukauppaa. Useimmiten myymälä on kiinteällä paikalla sijaitseva liikehuoneisto, mutta myymälöitä on myös matkustajalaivoissa ja nykyään esimerkiksi Suomessa on vielä harvoja myymäläautoja. Nykyisin erityisesti elintarvikkeita, päivittäistavaroita, vaatteita ja kodin tarvikkeita myyvät vähittäismyymälät ovat pääsääntöisesti itsepalveluperiaatteella toimivia valintamyymälöitä. Valintamyymälöitä, joissa myydään useiden eri tuotekategorioiden tuotteita, kutsutaan usein sekatavarakaupaksi, jos se on myyntipinta-alaltaan verraten pieni, ja tavarataloksi tai hypermarketiksi, jos se on kooltaan suuri. Kaikkein pienimmät myymälät luetaan kioskeiksi. Erikoiskaupoiksi luetaan vähittäismyymälät, jotka keskittyvät yleensä vain yhden tai muutaman käyttötavarakategorian myymiseen. Erikoiskauppoja ovat muun muassa vaate- ja kenkäkaupat, huonekalukaupat, kirjakaupat, autokaupat ja apteekit.
Agon Sadiku

Agon Sadiku (s. 10. maaliskuuta 2003 Raahe) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen Veikkausliigassa Pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Seurajoukkueet.
Kosovolaistaustainen Sadiku aloitti jalkapallouransa asuinseudullaan Hämeenlinnassa HJS:n junioreissa. Myöhemmin hän siirtyi HJK:n junioriorganisaatioon. Ensimmäiset aikuisten pelinsä Sadiku pelasi kaudella 2020 Klubi 04:n Kakkosessa pelanneessa joukkueessa, jonka mukana Sadiku nousi Ykköseen seuraavaksi kaudeksi. Ykkösessä Sadiku onnistui maalinteossa kahdesti 20 ottelussa. Kauden päätteeksi Sadiku siirtyi HJK:n organisaatiosta Honkaan.
Debyyttinsä Veikkausliigassa Sadiku teki Hongan paidassa kauden 2022 avausottelussa HJK:ta vastaan 3. huhtikuuta 2022. Hänen avausmaalinsa Veikkaus­lii­gassa syntyi 7. huhtikuuta 2022 ottelussa Hakaa vastaan. Kausi oli kaikkinensa Sadikulle menestyksellinen, kun hän onnistui maalinteossa yhteensä 14 kertaa Veikkausliigassa. Tämä riitti Veikkausliigan maalipörssin kolmanteen sijaan Lee Erwinin ja Kalle Multasen jälkeen. Hänet valittiin myös Veikkausliigan vuoden tulokkaaksi. 
Maaliskuun lopulla 2023 Sadiku siirtyi norjalaisseura Rosenborgiin. Norjalaismedioiden mukaan Honka kuittasi siirrosta välittömästi 595 000 euroa, ja siirtosumma voi nousta jopa 730 000 euroon. Elokuun alussa 2023 Sadiku lainattiin loppukaudeksi sarjaporrasta alemmas, IK Startin riveihin. 
Maajoukkueet.
Sadiku on pelannut Suomen nuorten maajoukkueen eri ikäluokissa vuosina 2020–2023 kaikkiaan 17 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Marraskuussa 2022 Sadiku pelasi kaksi harjoitusottelua Kosovon maajoukkueen mukana, mutta hänen maajoukkue-edustustaan ei Kosovon maajoukkuejohdon virheen vuoksi koskaan vaihdettu, ja hänet nimettiinkin Suomen A-maajoukkueen mukaan tammikuun 2023 harjoitusotteluihin. Hän debytoi Suomen paidassa 0–2-tappioon päättyneessä ottelussa Ruotsia vastaan 9. tammikuuta 2023.
Tarhametsäkaktus

Tarhametsäkaktus eli metsäkaktus ("Selenicereus undatus") on Väli-Amerikasta kotoisin oleva kaktuslaji, joka tunnetaan hedelmäkasvina. Se on yleisin viljelty pitaijana eli lohikäärmehedelmänä tunnettu laji. Tarhametsäkaktus on alun perin kuvattu pylväskaktuksiin ("Cereus") vuonna 1830 ja tunnettiin pitkään metsäkaktuksiin ("Hylocereus") kuuluvalla nimellä "Hylocereus undatus". Nykyiseen sukuunsa "Selenicereus" laji on siirretty 2017.
Tarhametsäkaktus kasvaa alkuperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikan kannaksella El Salvadorissa, Guatemalassa ja Hondurasissa. Se kasvaa kuumassa ilmastossa kausikuivissa oloissa. Viljeltynä laji on levinnyt uustulokkaaksi eri puolille maailmaa. Pitaijahedelmien viljelyaluetta on muun muassa Kaakkois-Aasiassa Malesiassa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Käänteinen splittaus

Käänteinen splittaus eli käänteinen split (engl. "reverse split") tarkoittaa yhtiön osakkeiden yhdistelemistä. Jokainen osakkeenomistaja saa vanhojen osakkeiden sijaan vähemmän osakkeita. Käänteisessä splittauksessa osakkeiden lukumäärä pienenee, mutta omistussuhteet eivät muutu. Myöskään yhtiön markkina-arvo ei lähtökohtaisesti muutu.
Käänteisen splittauksen tarkoitus on osakkeen arvon nostaminen. Osakkeen hinta on voinut laskea niin matalaksi, että sen hahmottaminen on vaikeaa. Hinta on voinut laskea niin alas, että osakkeesta on tullut senttiosake; käänteisellä splittauksella se voidaan saada pois senttiosakkeiden sarjasta.
Käänteinen splittaus voidaan toteuttaa mm. lunastamalla osakkailta osa osakkeista pois.
Vittorio Ambrosio

Vittorio Ambrosio (28. heinäkuuta 1879 Torino – 20. marraskuuta 1958 Alassio) oli italialainen kenraali, joka oli toisen maailmansodan aikana Italian yleisesikunnan päällikkönä helmikuusta marraskuuhun 1943. Hän tuki diktaattori Benito Mussolinin syrjäyttämistä ja Italian irtautumista sodasta.
Ambrosio valmistui Modenan sotakoulusta vuonna 1898 ja palveli sen jälkeen Italian ratsuväessä, jonka riveissä hän osallistui vuosien 1911–1912 Italian–Turkin sotaan Libyassa sekä vuosina 1915–1918 ensimmäiseen maailmansotaan. Hänet nimitettiin 1922 Savoijin ratsuväkirykmentin komentajaksi, 1926 Pinerolon ratsuväkikoulun johtajaksi, 1932 moottoroidun Emanuele Filiberto Testa di Ferro -divisioonan komentajaksi, 1933 moottoroitujen joukkojen tarkastajaksi, 1935 Sisiliaan sijoitetun XII panssariarmeijakunnan komentajaksi ja 1938 2. armeijan komentajaksi. Italian liittyessä vuonna 1940 toiseen maailmansotaan 2. armeija oli osa kenraali Camillo Grossin komentamaa idän armeijaryhmää.
Ambrosio komensi vuonna 1941 Jugoslavian valtaukseen ja miehitykseen osallistuneita italialaisia joukkoja. Hänen joukkonsa valtasivat Ljubljanan 11. huhtikuuta 1941. Ambrosio nimitettiin tammikuussa 1942 Italian maavoimien esikuntapäälliköksi ja helmikuussa 1943 suuren yleisesikunnan päälliköksi marsalkka Ugo Cavalleron tilalle. Hän sai lokakuussa 1942 armeijakenraalin sotilasarvon. Yleisesikunnan päällikkönä Ambrosio halusi ottaa etäisyyttä Italian liittolaiseen Saksaan, keventää armeijan raskasta komentorakennetta sekä vetää Balkanille, Pohjois-Afrikkaan ja Saksan itärintamalle sijoitetut italialaisjoukot kotimaan turvaksi. Saksalaiset komentajat kuitenkin sivuuttivat hänen näkemyksensä operaatioiden suunnittelussa, komentorakenteen uudistaminen ei edennyt eikä Mussolini suostunut perääntymään Afrikasta tai Balkanilta. Ainoastaan Neuvostoliitossa olleet joukot vedettiin Italiaan.
Afrikan joukkojen antauduttua toukokuussa 1943 ja liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa heinäkuussa Ambrosio vaati Mussolinia luopumaan liitosta Saksan kanssa ja aloittamaan rauhanneuvottelut. Kun Mussolini kieltäytyi, Ambrosio antoi tukensa vallankaappaukselle. Hän siirsi kaappauksen aikaan 24.–25. heinäkuuta Mussolinin henkivartiodivisioonan pois Roomasta, jolloin pääkaupunki jäi kuninkaalle uskollisten joukkojen haltuun. Ambrosio väitti Italian pysyvän uskollisena Saksalle mutta tuki todellisuudessa uudeksi pääministeriksi tulleen marsalkka Pietro Badoglion pyrkimystä irtautua sodasta. Kun salassa neuvoteltu aselepo julkistettiin 8. syyskuuta, Ambrosio pakeni Roomasta Badoglion kanssa välttääkseen Saksan koston. Hän allekirjoitti lopullisen aseleposopimuksen Maltalla Badoglion kanssa 29. syyskuuta.
Badoglio siirsi Ambrosion 18. marraskuuta 1943 vähäpätöiseen armeijan ylitarkastajan virkaan. Hänen tilalleen nimitettiin marsalkka Giovanni Messe. Ambrosio luopui tästäkin tehtävästä heinäkuussa 1944 ja jäi kokonaan eläkkeelle heinäkuussa 1945.
Länsirintamalta ei mitään uutta (vuoden 2022 elokuva)

Länsirintamalta ei mitään uutta () on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut saksalainen eeppinen sotaelokuva, jonka on ohjannut Edward Berger. Se perustuu Erich Maria Remarquen samannimiseen romaaniin vuodelta 1929, ja se on kirjan kolmas filmatisointi. Elokuva sijoittuu ensimmäisen maailmansodan lopulle ja seuraa nuorta saksalaissotilasta Paul Bäumeria, jonka innostus sotaan häviää pian rintamalle päästyään.
"Länsirintamalta ei mitään uutta" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 12. syyskuuta 2022, ja se julkaistiin Netflixissä 28. lokakuuta 2022. Se on saanut kriitikoilta kiittäviä arvioita. Elokuvalehti Episodi antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä. Elokuva valittiin Saksan vuoden 2023 Oscar-ehdokkaaksi, ja se voitti gaalassa palkinnot parhaana kansainvälisenä elokuvana sekä parhaasta kuvauksesta, musiikista ja lavastuksesta.
Madam Auring

Aurea Elfero, joka tunnetaan ammattimaisesti nimellä Madam Auring (11. maaliskuuta 1940 – 30. lokakuuta 2020), oli filippiiniläinen ennustaja ja näyttelijä. Oman kertomuksensa mukaan hän oli yksi "1990-luvun Aasian viidestä tunnetuimmasta naisesta". Hän kuoli 80-vuotiaana 30. lokakuuta 2020.