tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Afia Mala

Afiwavi Mawaulana Missohou eli Afia Mala on useilla kielillä laulava togolainen muusikko. Hänet valittiin vuoden parhaaksi togolaiseksi laulajaksi vuonna 1974. Hänen uransa katkesi tilapäisesti hengenvaaralliseen auto-onnettomuuteen, jota seurasi yli kuusi sairaalassa vietettyä kuukautta. Hän jatkoi uraansa ja on muun muassa voittanut Nelson Mandela -palkinnon Keniassa albumillaan "Prophetie". 
Vuonna 1984 Afia Malan "Ten Homte" -kappale valittiin Radio France internationalen kuuntelijoiden suosikkilauluksi Discovery-kykykilpailun aikana. Afia Malaan vaikutti nuorena Bella Bellow.
Afia Mala on julkaissut kahdeksan albumia. Kahdeksannella, Orquesta Aragónin kanssa Kuubassa levytetyllä albumilla yhdistyvät afrikkalaiset ja kuubalaiset rytmit.
Mosambikin katolinen yliopisto

Mosambikin katolinen yliopisto (, UCM) on yksityinen yliopisto Mosambikissa. Sen pääkampus on Beiran kaupungissa, mutta yliopistolla on kampuksia useissa Mosambikin maakunnissa.
UCM oli yksi ensimmäisiä yksityisiä yliopistoja Mosambikissa ja ensimmäinen, jonka päämaja sijaitsi maan pääkaupungin Maputon ulkopuolella. Se avattiin vuonna 1996. UCM:n perustaminen oli seurausta Frelimo ja Renamon välisestä sisällissodan rauhanneuvotteluista. Yliopiston tarkoituksena oli edistää Mosambikin pohjois- ja keskiosien korkeakouluopetusta.
UCM:ssa opetusta annetaan portugalin ja englannin kielillä. Pääsääntöisesti koulutus tähtää alempaan tai ylempään korkeakoulututkintoon. Yliopistossa on kymmenen tiedekuntaa (tdk) ja monia sivutoimipisteitä. Tiedekuntakampukset sijaitsevat seuraavailla paikkakunnilla:
Pye Records

Pye Records oli vuonna 1953 perustettu brittiläinen levy-yhtiö. Sille kuuluneita tunnettuja artisteja ovat muun muassa Lonnie Donegan (1956–69), Petula Clark (1957–71), The Searchers (1963–67), The Kinks (1964–71), ja Brotherhood of Man (1975–79). Vuonna 1980 yhtiö muutti nimensä, mutta vuonna 2006 se alkoi ohimennen toimia jälleen.
Historiaa.
Vuonna 1896 perustettu Pye Ltd. valmisti televisioita ja radioitan sekä niihin liittyvää ammattielektroniikkaa. Mukaan äänitebisnekseen se tuli vuonna 1953 ostettuaan Nixa Recordsin. Vuonna 1955 se osti alaisuuteensa Polygon Recordsin ja sulautumisen myötä nimeksi tuli Pye Nixa Records.
Vuonna 1958 Pye International Records aloitti toimintansa. Yhtiö lisensoi itselleen yhdysvaltalaisia ja muita ulkomaisia levy-yhtiöitä kuten Chess Recordsin, A&amp;M Recordsin, Kama Sutra Recordsin, Colpix Recordsin, Buddah Recordsin, 20th Century Recordsin ja King Recordsin. 
Vuonna 1959 Pye Nixasta tuli Pye Records ja ATV hankki itselleen puolet yhtiöstä. Toisen puolen se osti itselleen vuonna 1966. Vuonna 1969 Pye lanseerasi itselleen yhtiön folk, jazz, blues ja progressiivista musiikkia varten, Dawn Recordsin. Dawn Recordsin menestyksekkäimmäksi edustajaksi muodostui Mungo Jerry -yhtye.
Lisa Snowdon

Lisa Snowdon (alkujaan Lisa Snawdon, s. 23. tammikuuta 1971) on brittiläinen malli sekä televisio- ja radiopersoonallisuus. Hän opiskeli Italia Conti Academyssä.
Ura.
Snowdonin kuvia on ollut muun muassa "Voguessa", "Marie Clairessa" ja "Cosmopolitanissa". Hän on esiintynyt esimerkiksi Mercedes-Benzin mainoksissa. Hän on juontanut radiossa Johnny Vaughanin kanssa Capital Radio Breakfast Show’ta ja toiminut juontajana sekä tuomarina Britannian "Huippumalli haussa" -sarjassa. Hän on kilpaillut Brendan Colen parina "Strictly Come Dancingissa".
Vuonna 2009 Snowdon sijoittui sijalle 90 "FHM:n" sadan seksikkäimmän naisen listalla.
Jacksonville Jaguars

Jacksonville Jaguars on Yhdysvalloissa NFL:ssa pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa American Football Conferencen eteläisessä divisioonassa, AFC Southissa. Seuran kotipaikka on Jacksonvillessa Floridan osavaltiossa. Jaguaarit liittyivät NFL:ään vuonna 1995 Carolina Panthersin kanssa.
Jacksonville Jaguars on ollut osa NFL:ää lähes 30 vuoden ajan. Perustamisestaan vuonna 1995 lähtien joukkue on saavuttanut vaihtelevasti menestystä. Joukkueessa on pelannut NFL:n kaikkien aikojen paras pelaaja Fred Taylor.
Seuran omistaa Shahid Khan. Jaguars oli vuonna 2023 "Forbesin" listauksessa maailman 43. arvokkain urheiluseura 4 miljardin dollarin arvolla.
Historia.
Jacksonville Jaguars perustettiin vuonna 1993 omistaja Wayne Weaverin toimesta ja joukkue aloitti pelinsä vuonna 1995 laajennusjoukkueena yhdessä Carolina Panthersin kanssa. Alkuperäisissä logoissa oli jaguarin silmät ja sinivihreät korostukset, jotka ovat edelleen suosittuja fanien keskuudessa.
Tom Coughlinin kausi (1995–2002).
Kaudella 1996-1997 päävalmentaja Tom Coughlinin ja Green Bay Packersista hankitun pelinrakentaja Mark Brunellin johdolla joukkue eteni AFC-mestaruusotteluun. Jaguars hävisi Drew Bledsoen ja Bill Parcellsin johtamalle New England Patriotsille lukemin 20-6.
Matka finaaliin oli historiallinen: Jaguarsista tuli ensimmäinen joukkue, joka voitti kolme peräkkäistä pudotuspeliottelua matkalla finaaliin. He voittivat Buffalo Billsin 30-27 kaksinkertaisella jatkoajalla Wild Card -kierroksella, yllättivät Denver Broncosin 30-27 divisioonakierroksella ja kukistivat puolustavan Super Bowl -mestarin Pittsburgh Steelersin 20-16 konferenssimestaruusottelussa Heinz Fieldillä 11. tammikuuta 1998.
Laskukausi ja Jack Del Rio (2003–2011).
Vuoden 1997 menestyksen jälkeen tilanne alkoi heikentyä. Coughlin erotettiin vuoden 1999 kauden jälkeen, ja Jack Del Rio tuli tilalle vuonna 2004. Del Rio johti Jaguarsia viisi kautta, mutta ei koskaan päässyt divisioonakierrosta pidemmälle huolimatta siitä, että joukkueessa pelasi tähtipelaajia kuten Fred Taylor, Maurice Jones-Drew, David Garrard, Byron Leftwich, Rashean Mathis, Marcus Stroud ja Reggie Nelson.
Vuodesta 2017 lähtien päävalmentajana on toiminut Doug Marrone ja vuodesta 2018 toimitusjohtajana Dave Caldwell.
Cincinnati Bengals

Cincinnati Bengals on amerikkalaista jalkapalloa pelaava joukkue NFL:ssä. Joukkueen kotipaikka on Cincinnati, Ohio. Cincinnati Bengals on yksi AFC:n pohjoisen divisioonan (AFC North) jäsenjoukkueista. Vuodesta 2000 lähtien Bengals on pelannut kotiottelunsa perustajansa mukaan nimetyllä Paul Brown Stadiumilla.
Parhaimmillaan Bengals on onnistunut voittamaan oman konferenssinsa kolmeen otteeseen, vuosina 1981, 1988 ja 2021. Näin vuosina seura pääsi myös pelaamaan NFL:n mestaruudesta finaalitapahtuma Super Bowliin.
Historia.
Cincinnati Bengals on NFL-joukkue, joka perustettiin vuonna 1966. Joukkue on ollut AFC Northin vakiintunut jäsen perustamisestaan lähtien ja on edennyt useita kertoja pitkälle pudotuspeleissä. Vuonna 1981 valmentaja Forrest Greggin johdolla Bengals saavutti 12-4-kauden ja eteni Super Bowl XVI:een Joe Montanan San Francisco 49ersia vastaan. Ottelu päättyi 26-21-tappioon. 
Sam Wychen aikakausi.
Valmentaja Sam Wyche otti päävalmentajan paikan vuonna 1983 ja johti joukkuetta kahdeksan vuoden ajan. Hänen kaudellaan joukkue saavutti neljä pudotuspelipaikkaa ja 91 voittoa. Vuonna 1988 Bengals eteni kolmen kierroksen läpi ennen kuin hävisi Super Bowl XXIII:ssa 20-16 Steve Youngin 49ers-joukkueelle. Tämä teki Bengalsista yhden vain kuudesta joukkueesta, joka on päässyt peräkkäisiin Super Bowleihin voittamatta kumpaakaan.
Marvin Lewisin kausi.
Marvin Lewis johti joukkuetta vuosina 2003–2018, mikä on joukkueen historian pisin valmennusjakso (15 kautta). Hänen johdollaan joukkue saavutti viisi divisioonan mestaruutta ja teki paluun pudotuspeleihin Wychen kauden jälkeen. Merkittäviä pelaajia tuolta ajalta olivat Chad Ochocinco ja Carson Palmer, joka voitti Comeback Player of the Year Award -palkinnon kahdesti neljän vuoden aikana.
Bengalsissa on pelannut myös NFL:n kaikkien aikojen parhaaksi pelaajaksi valittu Anthony Muñoz. Vuonna 2019 Zac Taylor otti päävalmentajan roolin Andy Daltonin jatkaessa pelinrakentajana.
Merkittävät pelaajat.
Jäädytetyt pelinumerot.
Cincinnati Bengals on poistanut käytöstä seuraavan pelaajan pelinumeron:
Pro Football Hall of Fame -pelaajat.
Cincinnati Bengalsin joukkueesta on valittu neljä pelaajaa Pro Football Hall of Fameen:
Jouluruoat

Jouluruoat ovat ruokia, joita syödään perinteisesti joulun aikaan. Niiden suhteen on joitakin yhtäläisyyksiä, mutta myös joitakin eroavuuksia eri maiden välillä ja usein myös saman maan eri osissa.
Suomessa ja Ruotsissa yleisiä jouluruokia ovat joulukinkku, lipeäkala ja piparkakut. Muita suomalaisella jouluaterialla yleisesti syötäviä ruokia ovat esimerkiksi porkkana-, lanttu- ja perunalaatikko, rosolli, joulupuuro ja joulutortut.
Piparkakkuja tehdään joulun aikaan myös Saksassa, mutta siellä useimmiten jouluruokana on hanhea ja joskus myös makkaraa.
Ranskassa jouluruokaan käytetään yleensä linnunlihaa, kuten kalkkunaa, hanhea tai ankkaa. Alkupaloina on usein hanhenmaksaa tai savulohta. Ranskassa joulupöytään kuuluvat myös salaatti ja juustotarjotin. Yleinen joulunajan jälkiruoka Ranskassa on jouluhalko.
Myös Isossa-Britanniassa kalkkuna on yleistä jouluruokaa, jonka kanssa syödään paistettuja perunoita ja vihanneksia. Jälkiruokana syödään jouluvanukasta.
Espanjassa joulupäivän ateriaan kuluuvat kalkkuna sekä kala ja muut merenantimet. Jälkiruokana on paksuja mantelileivonnaisia.
Italiassa syödään jouluaattona pastaa, kalaruokia ja kasviksia. Joulupäivän ruoka vaihtelee maakunnittain, mutta yleistä jouluruokaa ovat kalkkuna, fasaani ja helmikana. Usein mukana on myös vasikan- ja sianlihaa sekä tuoreita vihanneksia. Sekä jouluaaton että joulupäivän jälkiruokiin kuuluvat pähkinät ja kuivatut hedelmät.
Marty Schottenheimer

Martin Edward ”Marty” Schottenheimer (23. syyskuuta 1943 McDonald, Pennsylvania – 8. helmikuuta 2021 Charlotte, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja pelaaja. Hän toimi urallaan Cleveland Brownsin, Kansas City Chiefsin, Washington Redskinsin sekä San Diego Chargersin päävalmentajana NFL:ssä. Schottenheimer saavutti 200 runkosarjavoiton rajapyykin.
Schottenheimer pelasi kuuden kauden ajan ammattilaisena ja oli voittamassa Buffalo Billsin riveissä AFL:n mestaruutta. Hän aloitti valmentajanuransa 1970-luvun puolivälissä ja sai ensimmäisen päävalmentajan pestinsä vuonna 1984 Cleveland Brownsissa. Vuosina 1989–1998 Schottenheimer toimi Kansas City Chiefsin päävalmentajana ja vuonna 2001 hän valmensi Washington Redskinsiä, jonka jälkeen hän siirtyi San Diego Chargersiin. Schottenheimer oli voittava valmentaja kaikkialla, missä hän valmensi. Hyvä runkosarjamenestys ei kuitenkaan jatkunut pudotuspeleissä eikä Schottenheimer koskaan valmentanut Super Bowlissa.
Maaliskuussa 2011 United Football Leaguen Virginia Destroyers palkkasi Schottenheimerin päävalmentajakseen, jossa hän voitti kauden päätteeksi ensimmäisen mestaruutensa valmentajana ammattilaistasolla. Schottenheimer kuoli Alzheimerin tautiin helmikuussa 2021.
Norv Turner

Norval Eugene Turner (s. 17. toukokuuta 1952 Camp Lejeune, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimii Cleveland Brownsin hyökkäyksen koordinaattorina. Hän on toiminut NFL:ssä San Diego Chargersin, Washington Redskinsin ja Oakland Raidersin päävalmentajana. Turner toimi 1990-luvun alussa Dallas Cowboysin hyökkäyksen koordinaattorina ja oli mukana voittamassa Super Bowlia vuosina 1992 ja 1993. 
Lapsuus.
Norv Turner varttui Pohjois-Kalifornian Martinezissa, hänen isänsä oli merijalkaväen kersantti, joka palveli maataan toisessa maailmansodassa sekä Korean sodassa. Norvalin ollessa kaksivuotias alkoholisoitunut isä jätti viisilapsisen perheen. Perhe joutui elämään sosiaalituen varassa ja Norval teki paljon töitä mm. lehdenjakana. 
Ura pelaajana.
Turner oli lahjakas pelinrakentaja amerikkalaisessa jalkapallossa ja sai stipendin Oregonin yliopistoon. Peliaika siellä oli kuitenkin tiukassa sillä aloittavana pelinrakentajan pelasi tuleva Hall of Fame-pelaaja Dan Fouts. Oregonin valmentajat näkivät Turnerissa lahjakkuutta valmentajan uralle ja peliuran jälkeen Turner jatkoi yliopistossa valmentajana.
Ura valmentajana.
Turner nousi 1990-luvun alussa NFL:n arvostetuimipien hyökkäyksen koordinaattoreiden joukkoon johtaessaan Dallas Cowboysien hyökkäystä Jimmy Johnsonin alaisuudessa. Turner oli voittamassa Super Bowlia kausien 1992 ja 1993 päätteeksi. Washington Redskins palkkasi Turnerin päävalmentajakseen vuonna 1994. Turner alaisuudessa tulokset olivat keskikertaisia ja tie pudotuspeleihin avautui vasta viidennellä kaudella vuonna 1999. Kesken seuraavan kauden Turner sai potkut. Vuonna 2004 Oakland Raidersin omistaja Al Davis palkkasi Turnerin päävalmentajaksi. Hänen kaksi kauttaan Oaklandissa olivat vaikeita ja tuloksena oli 9 voittoa ja 23 tappiota.
Kaudeksi 2007 Turner palkattiin San Diego Chargersin peräsimeen. Hän seurasi Marty Schottenheimeria, jonka johdolla San Diego oli voittanut edellisellä kaudella 14 ottelua ja hävinnyt vain 2. Erimielisyydet toimitusjohtaja A.J. Smithin kanssa sekä huono pudotuspelimenestys johtivat kuitenkin potkuihin. Turner johdatti Chargersin pudotuspeleihin kolmella ensimmäisellä kaudellaan. Paikka Super Bowlissa jäi kuitenkin haaveeksi. Suurin pettymys tuli kaudella 2009, kun pudotuspelien ensimmäisessä ottelussa San Diego hävisi New York Jetsille kotonaan, vaikka takana oli erinomainen runkosarja. Tuon pelin jälkeen pudotuspelit ovat jääneet haaveeksi ja kausina 2010–2012 Chargersin otteita vaivasi epätasaisuus. Kauden 2012 päätteeksi Turner sai potkut.
Cleveland Browns palkkasi Turnerin hyökkäyksen koordinaattoriksi kaudelle 2013. Vuoden Browns-pestin jälkeen hän siirtyi Minnesota Vikingsin organisaatioon.
Perhe.
Turnerilla ja hänen vaimollaan Nancylla on kolme lasta. Hänen veljensä Ron on pitkän linjan valmentaja, joka on toiminut apuvalmentajana ja koordinaattorina useissa NFL-joukkueissa sekä päävalmentajana Illinois'n yliopistossa sekä San Diegon osavaltionyliopistossa.
Dick Vermeil

Richard Albert ”Dick” Vermeil (s. 30. lokakuuta 1936 Calistoga, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi NFL:n St. Louis Ramsin Super Bowlin voittoon kauden 1999 päätteeksi. Vermeil on valmentanut myös NFL:n Philadelphia Eaglesia ja Kansas City Chiefsiä.
Uran alku.
Dick Vermeil valmistui vuonna 1959 San Josén osavaltionyliopistosta, jossa hän pelasi myös varapelinrakentajana. Hän aloitti valmentajana high school -tasolta. Vuonna 1969 Los Angeles Rams palkkasi hänet NFL:n historian ensimmäiseksi erikoistilannejoukkueen valmentajaksi. Hän valmensi Ramsissa vuoteen 1974 asti, jolloin hän siirtyi Kalifornian yliopiston (Los Angeles) päävalmentajaksi. Vermeil johdatti joukkueen Rose Bowl -voittoon kauden 1975 päätteeksi.
Philadelphia Eagles.
Vuonna 1976 pitkään huonosti menestynyt Philadelphia Eagles palkkasi Vermeilin päävalmentajakseen. Vermeil loi joukkueeseen kovan työnteon kulttuurin, joka huipentui vuoden 1980 tappioon päättyneesen Super Bowliin. Työnarkomaani Veremeil jatkoi päävalmentajana kauteen 1982, jonka jälkeen hän erosi työuupumuksen vuoksi. Vuonna 2006 julkaistiin elokuva "Invincible", joka kertoi Vermeilin Philadelphian-aikaisen pelaajan, Vince Papalen, tarinan. Vermeiliä esitti elokuvassa Greg Kinnear.
St. Louis Rams.
Erottuaan Philadelphia Eaglesista Vermeil toimi TV-kommentaattorina. Hän teki paluun NFL:ään vuonna 1997, kun hän otti vastaan St. Louis Ramsin päävalmentajan paikan. Kaksi ensimmäistä kautta eivät sujuneet odotusten mukaan, mutta kolmantena kautena kaikki loksahti kohdalleen. Joukkue hankki vahvistuksekseen keskushyökkääjä Marshall Faulkin ja varapelinrakentaja Kurt Warner nousi penkiltä supertähdeksi. Huikea hyökkäyspeli toi Vermeilille Super Bowl -voiton kauden 1999 päätteeksi. 
Kansas City Chiefs.
Super Bowl -voiton jälkeen Vermeil päätti siirtyä eläkkeelle, mutta päätös piti vain yhden vuoden. Kaudeksi 2001 hän siirtyi Kansas City Chiefsin päävalmentajaksi. Vermeilin johdolla Chiefsistä tuli yksi NFL:n vahvimmista hyökkäyssuunnan joukkueista. Puolustus ei kuitenkaan ollut samaa tasoa, eikä Vermeil voittanut Kansas Cityssä yhtäkään pudotuspeliottelua.
Yksityiselämä.
Dick Vermeilillä ja hänen vaimonsa Carolilla on kolme lasta ja useita lastenlapsia. Valmentajanuransa jälkeen Vermeil on keskittynyt viinibisnekseen. Hän omistaa viinitilan Kaliforniassa. Vermeil on tunnettu valmentajana, joka ei pelkää osoittaa tunteitaan joukkueen tai median edessä. Suuresti pelaajistaan ja työtovereistaan välittävän valmentajan on nähty kyynelehtivän julkisesti useaan kertaan.
Herman Edwards

Herman Edwards (s. 27. huhtikuuta 1954 Eatontown, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon entinen pelaaja ja nykyinen valmentaja. Hän toimi vuosina 2001–2005 NFL:n New York Jetsin päävalmentajana ja vuosina 2006–2008 Kansas City Chiefsin päävalmentajana. Edwards toimi myös apuvalmentajana Tony Dungyn alaisuudessa Tampa Bay Buccaneersin organsaatiossa. Peliurallaan Edwards edusti Philadelphia Eaglesia kulmapuolustajana yhdeksän kauden ajan. Hän on toiminut myös ESPN-kanavan kommentaattorina.
Joulukuussa 2017 Arizonan osavaltionyliopisto palkkasi hänet päävalmentajakseen.
Mary (nimi)

Mary on englanninkielinen, myös pohjoismaissa käytetty naisen etunimi, joka perustuu heprealais-aramealaiseen Maria (Miryam)-nimeen.
Suomessa nimi Mary on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2653 naiselle sekä alle 30 miehelle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Maryn nimipäivä on 2. heinäkuuta. Nimen suomenkielisiä vastineita ovat muun muassa Maria, Maaria, Mari ja Meeri, joilla on suomenkielisessä kalenterissa sama nimipäivä.
Troy Brouwer

Troy Brouwer (s. 17. elokuuta 1985 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän voitti urallaan kertaalleen Stanley Cupin.
Ura.
Ennen siirtymistään NHL:ään Brouwer pelasi viisi kautta WHL-liigan Moose Jaw Warriorsissa, jossa viimeisellä 2005–2006 kaudellaan hän johdatti kapteenina seuran runkosarjan piste-ennätykseen ja liigan finaaleihin. Brouwer voitti WHL:n pistepörssin.
Brouwer pelasi ensimmäiset NHL-pelinsä kaudella 2006–2007 Chicago Blackhawksissa. Pääosan kaudesta hän pelasi kuitenkin AHL-liigan Norfolk Admiralsissa, jossa teki 66 ottelussa 79 pistettä. Hän rikkoi kauden aikana AHL:n tulokkaiden piste-ennätyksen. Seuraavan kauden Brouwer vietti vielä suurimmaksi osaksi AHL:ssa, tällä kertaa Rockford IceHogsissa. Kaudella 2008–2009 hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä ja teki tulokkaana 26 pistettä 69 ottelussa. Seuraavalla kaudella Brouwer paransi saldoaan ja teki 22 maalia. Brouwerin kausi päättyi Blackhawksin Stanley Cup -voittoon, kun joukkue kaatoi finaaleissa Philadelphia Flyersin. Hän pelasi vielä kauden 2010–2011 Blackhawksissa ja teki 17 maalia 79 ottelussa. Kauden jälkeen hänet kaupattiin yhteydessä Washington Capitalsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausoikeuteen. Hän pelasi Washingtonissa neljän kauden ajan, kunnes kesällä 2015 hänet kaupattiin Pheonix Copleyn kanssa St. Louis Bluesiin vaihdossa T.J. Oshieen.
Enolaasi

Enolaasi eli fosfopyruvaattihydrataasi on entsyymi, joka katalysoi glykolyysin yhdeksättä vaihetta. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa 2-fosfoglyseriinihaposta poistetaan vettä, jolloin tuotteena syntyy fosfoenolipalorypälehappoa.
Isoentsyymit.
Enolaasi on dimeeri, joka koostuu kahdesta toisiinsa liittyneestä yksiköstä. Erilaisia mahdollisia yksiköitä on kolme: α-, β- ja γ-yksiköt. Eri muodot esiintyvät eri kudoksissa. αα-enolaasia eli ei-neuronaalista enolaasia on ihmisellä ei-neuronaalisissa soluissa, gliasoluissa, astrosyyteissä, sydänlihassoluissa ja maksassa. ββ-enolaasia eli lihasspesifistä enolaasia esiintyy luustolihaksissa, sileässä lihaskudoksessa ja sydänlihaskudoksessa. γγ-enolaasia eli neuronispesifistä enolaasia on neuroneissa ja neuroendokriinisissä soluissa. Näiden hybridimuotoja tavataan luuytimen megakaryosyyteissä.
Toimintamekanismi.
2-fosfoglyseriinihappo on β-hydroksyylikarbonyyliyhdiste, josta veden lohkaisu on suhteellisen helppoa. Reaktiossa tarvitaan magnesiumioneja neutraloimaan reaktiossa syntyviä negatiivisia varauksia. Enolaasin aktiivisen kohdan lysiiniaminohappo ottaa vastaan happaman α-vedyn. Reaktio on tyypiltään mahdollisesti ensimmäisen kertaluvun eliminaatioreaktio. Entsyymin aktiivisen kohdan glutamiinihappo toimii katalyyttinä, kun 2-fosfoglyseriinihaposta poistuu hydroksyyliryhmä ja tuotteena muodostuu fosfoenolipalorypälehappoa.
Olosuhteet, koentsyymit ja inhibiittorit.
Enolaasi toimii parhaiten, kun lämpötila on eliöstä riippuen 25–90 °C ja pH 5–8,1. Ihmisellä sopivin pH on 6,8. Entsyymin aktivoitumiselle magnesiumionit ovat välttämättömiä. Suurina pitoisuuksina ne ovat kuitenkin entsyymin inhibiittoreita. Myös muutamat muut metalli-ionit, kuten sinkin ja kaliumin ionit voivat aktivoida enolaasin. Enolaasia inhibitoivat muun muassa fluoridi- ja fosfaatti-ionit.
Fluoridi-ioni estää karieksen muodostumista haittaamalla bakteerien aineenvaihduntaa estämällä enolaasientsyymin toiminnan. Fluoridi-ioni muodostaa yhdisteen entsyymin toiminnalle välttämättömien magnesiumionien kanssa ja näin estää entsyymin toiminnan.
Diagnostinen käyttö.
Neuronispesifisen enolaasin pitoisuus on usein hyvin korkea eräissä syöpätyypeissä kuten neuroblastoomassa ja pienisolukarsinoomassa, joka on keuhkosyöpätyyppi. Neuronispesifisen enolaasin pitoisuuksien avulla voidaan laatia ennusteita ja seurata hoidon vaikutusta. Neurospesifisen enolaasin pitoisuus on korkea myös vakavien neuronivaurioiden yhteydessä. Jos pitoisuus on korkea, vauriosta selviytymisen ennuste on huonompi kuin matalammilla enolaasipitoisuuksilla.
Työnarvoteoria

Työnarvoteoria on taloustieteen teoria, jonka kehittivät 1800-luvun alun liberalistiset taloustieteilijät . Sen mukaan tavaran arvon määrää sen tuotantoon käytetty työmäärä, ei markkinat. Tavaran arvo on työläisen saamaa palkkaa suurempi. Työn hinnan ja tuotteen hinnan erotuksesta syntyy lisäarvo, jonka tuotantovälineet omistava kapitalisti saa Karl Marxin lisäarvoteorian mukaan haltuunsa. Marxilaisen käsityksen mukaan kysyntä ja tarjonta vaikuttavat tavaran käypään "hintaan" nostamalla ja laskemalla sitä sen tuotannollisen "arvon" ylä- tai alapuolelle, mutteivät määrää sen arvoa sinänsä. On aivan keskeistä erottaa käsitteet hinta ja arvo toisistaan. 
Ennen Marxia teoriaa olivat kehitelleet klassiset taloustieteilijät Adam Smith ja David Ricardo. Marx laajensi teorian koskemaan kaikkea taloutta ja johti siitä keskeisen käsitteen lisäarvo. Hänen jälkeensä käsite onkin liitetty lähinnä marxilaiseen taloustieteeseen.
Kritiikki.
Nykyisen valtavirran taloustieteen mukaan tavaran arvon määrää se, mitä ihmiset suostuvat siitä maksamaan eikä se, paljonko tavaran valmistamiseen on tarvittu työtä. Kansantaloustieteen professori Vesa Kanniainen kirjoittaa:
 "Marxin työnarvoteoria on loogisesti virheellinen. Sen ennusteet ovat ristiriidassa empiiristen lainalaisuuksien kanssa. Esim. vanhojen asuntojen hinnat nousevat, vaikka niihin ei käytetä uutta työtä. Uusien kännyköiden hinnat laskevat, vaikka niihin työtä käytetään entinen määrä."
Työnarvoteorian kannattajat kutsuvat "subjektiivisiksi" tai "naiiveiksi" teorioita, joiden mukaan tavaroiden arvo määräytyy niiden sisältämän työn asemesta kysynnän mukaan. Kysyntä ja tarjontahan vaikuttavat hintoihin vain heiluttamalla hintaa eri suuntiin arvoon nähden. Kysynnän ja tarjonnan teoria arvonmuodostuksen perustana on kumottu jo 1800-luvulla Marxin teokessa "Palkka, hinta ja voitto". Tavaran haluttavuus arvon määräytymisen perusteena on niin sanottu subjektiivinen arvoteoria, joka tuli muotiin 1800-luvun loppupuolella. Siitä on kehitetty myöhemmin uskottavammalta kuulostava rajahyötyteoria, jossa on kaksi tekijää: tavaran haluttavuus ja käytettävyydessä olevan rahavaraston suuruus, joita kuitenkin voitaisiin yhtä lailla kutsua kysynnäksi ja tarjonnaksi psykologiselta kannalta. Rajahyötyteoriaa on muokattu vielä rajatulo- ja rajakustannusteorioiksi, jotka eivät poista itse ongelmaa arvon määräytymisen kannalta.
HMS Amphion (P439)

HMS Amphion (viirinumerot P439 ja S43) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amphion-luokan sukellusvene toisen maailmansodan jälkeen.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1943 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnesista. Köli laskettiin 14. marraskuuta 1943 nimellä "HMS Anchorite", mutta aluksen nimi vaihdettiin ennen vesillelaskua. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1944. ja valmistui 27. maaliskuuta 1945 ennen toisen maailmansodan päättymistä, mutta se ei kerennyt osallistua sotatoimiin. Alus todettiin koeajoissa epävakaaksi, mikä korjattiin rakentamalla keulaan ohjaussiivekkeet, muuttamalla polttoaineen paikkaa sekä eristämällä oikea ja vasen sukellustankki toisistaan. Pian sotatoimien päätyttyä alukselta poistettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Se modernisoitiin 1960, jolloin Mk8 torpedoputket korvattiin Mk20 torpedoputkilla ja edelleen 1966 Mk23 putkilla.
Palvelus.
Alus oli 1961 viestiliikennelinkkinä napajään alla sukeltaneen "HMS Finwhalen" ja sukellusveneiden esikunnan välillä.
Alus myytiin 24. kesäkuuta 1971 romutettavaksi ja romutettiin heinäkuussa Inverkeithingissä.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
T. S. Vehkakorpi

Toivo Salomon Järvinen, kirjailijanimi T. S. Vehkakorpi (8. kesäkuuta 1890 Teisko – 14. lokakuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, runoilija ja kääntäjä.
Järvinen syntyi metsänvartijan perheeseen. Hän harrasti itseopiskelua ja työskenteli "Sosialidemokraatin" oikolukijana ja uutishankkijana vuosina 1912–1913, "Työläisen" toimittajana vuoteen 1914–1916, "Työläisnuorison" toimittajana vuosina 1916–1917 ja "Vapaan Sanan" toimitussihteerinä vuosina 1917–1918.
Järvinen siirtyi "Suomen Sosialidemokraatin" uutisosastolle vuonna 1918, oli kahden ja puolen vuoden ajan lehden toisena toimitussihteerinä ja työskenteli oikolukijana vuosina 1933–1945. Hän toimi Suomen sosialidemokraattisen sanomalehtimiesliiton sihteerinä vuosina 1919–1927.
Järvinen julkaisi runoja lehdissä ja tilapäisjulkaisuissa. Häneltä on ilmestynyt myös kaksi runokokoelmaa.
Teoksia.
Nimimerkillä "T. S. Vehkakorpi":
Suomennoksia.
Nimellä "Toivo S. Järvinen":
Vilho Verronen

Vilho Joonas Verronen (12. helmikuuta 1906 Rautio – 25. maaliskuuta 1984) oli suomalainen kirjailija.
Verrosen "Kertomus elämästä" -sarjassa julkaistu romaani "Huutolaispoika" perustui hänen omiin elämänkokemuksiinsa. Verronen vietti lapsuutensa 1910-luvulla Pohjanmaan maaseudulla ja joutui äitinsä kuoltua huutolaiseksi.
Verrosen vanhemmat olivat maakauppias Joonas Verronen (aikaisemmin Härö) ja Ruusa (o.s. Torvi). Verrosen puoliso oli Anna Kaarina (o.s. Heiniö) vuodesta 1941. Verronen oli saha- ja metsätyöläisenä vuosina 1928–1931, siirtolaisena Kanadassa 1941–1944, ja muun muassa puistonvartijana Tampereella 1946–1967.
Fritz Wilén

Fritz Carl Gottfried Wilén (6. elokuuta 1857 Turku – 16. huhtikuuta 1899 Tampere) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen kirjailija ja sähköalan pioneeri Suomessa. Hän käytti kirjailijana nimimerkkejä "Bonifacius" ja "Klöfveress".
Amerikkalaisen Thomson-Houston sähköliikkeen edustajana Tampereella toiminut Wilén esitti marraskuussa 1887 Tampereen kaupunginvaltuustolle sähkövalaistuksen rakentamista kaupunkiin. Elokuussa 1888 Wilén järjesti kokeen jossa kaupungin keskustaa valaistiin 30 kaarilampulla. Koe onnistui niin hyvin että Tampereen kaupunki osti Wiléniltä tarvittavat laitteet ja 15. marraskuuta 1888 aloitti toimintansa Suomen ensimmäinen kunnallinen sähkölaitos joka toimitti sähköä katuvalaistukseen ja kaupungin julkisiin rakennuksiin.
Vuonna 1891 Wilén perusti Helsinkiin vaihtovirtaa tuottaneen "Helsingin Sähkövalaistus Osakeyhtiön". Yhtiö kilpaili D. J. Wadénin vuonna 1884 perustaman "Helsingin Sähkökeskusvalaistus"-yhtiön kanssa joka tuotti puolestaan tasavirtaa. Wadénin yhtiö sulautui kilpailijaansa 1891.
Vuopalan tauti

Vuopalan tauti (LAAHD, Lethal arthogryposis with anterior horn cell disease) on peittyvästi periytyvä oireyhtymä, joka on alleelinen Hervan taudin kanssa. Taudin oireisto muistuttaa Hervan taudissa tavattavaa mutta on lievempi. Osa sikiöistä kuolee sikiöaikana. Osa syntyy täysiaikaisina mutta menehtyy. Hengitysavustuksen kanssa lapset saattavat elää muutamia viikkoja. 
Vuopalan tauti kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.
Pekka Lakka

Pekka Lakka (s. 3. lokakuuta 1963 Joutseno) on suomalainen toimittaja ja Lappeenrannassa ilmestyvän Etelä-Saimaa-lehden päätoimittaja. Lisäksi hän toimii Keskisuomalainen-konserniin kuuluvan Kaakon Viestinnän sisältöjohtajana ja yhtiön julkaisemien muiden maakuntalehtien, "Kouvolan Sanomien", "Kymen Sanomien", "Itä-Savon" ja "Länsi-Savon" päätoimittajien esimiehenä. Sisältöjohtajana hän on toiminut huhtikuusta 2016.
Etelä-Saimaan päätoimittajaksi hän palasi 2022 syksyllä. Hän oli samassa tehtävässä aiemminkin 2006-2016, joista viimeiset vuodet toimi myös Kouvolan Sanomien ja Kymen Sanomien vastaavana päätoimittajana. Aiemmin Lakka on toiminut Lappeenrannassa ilmestyvän ilmaisjakelulehti "Lappeenrantalaisen" päätoimittajana ja "Etelä-Saimaan" urheilutoimittajana. Vuodesta 2000 hän toimi "Etelä-Saimaan" toimituspäälikkönä, kunnes siirtyi "Länsi-Savon" päätoimittajaksi vuonna 2005 ja sieltä edelleen "Etelä-Saimaan" päätoimittajaksi 2006.
Koulutukseltaan Lakka on ylioppilas. Nuoruudessaan hän pelasi jalkapalloa ja kuului kaudella 1985 Joutsenon Kullervon II divisioonan joukkueeseen. Myöhemmin hän toimi seuran jalkapallojaoston sihteerinä ja varapuheenjohtajana sekä edustusjoukkueen managerina. Lakan isä Maunu Lakka oli Joutsenon kunnanvaltuuston pitkäaikainen puheenjohtaja.
Taikuri Oz

Taikuri Oz () on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainenmusikaalielokuva, jonka on ohjannut Sidney Lumet, ja joka perustuu Frank Baumin klassikkosatuun Ihmemaa Oz. Elokuvan pääosissa esiintyvät Diana Ross, Michael Jackson, Nipsey Russell ja Ted Ross.
Juoni.
Dorothy on 24-vuotias tyttö, joka asuu Em-tätinsä ja Henry-setänsä luona. Em ehdottaa Dorothylle, että tämä muuttaisi muualle ja perustaisi perheen. Em haluaisi Dorothyn ryhtyvän opettamaan yläasteikäisiä, mutta tyttö toteaa viihtyvänsä lasten kanssa. Dorothy rientää karkaavan Toto-koiransa perään ja löytääkin sen, mutta joutuu lumesta muotoutuvan pyörremyrskyn sisään. Idän hyvä haltiatar Glinda puhaltaa pyörremyrskyn kädestään. Dorothy lentää kaupungin yllä ja putoaa pyöreään hiekkalaatikkoon, joka on ihmisgraffitien peittämässä puistossa. Hiekan seasta Dorothy löytää Toton. 
Ihmisgraffitit alkavat irtautua seinästä ja osoittautuvat ystävällisiksi. He haluavat kiittää Dorothyä siitä, että tämä tappoi noidan, Evermanin, joka piti heitä graffitti-ihmisinä. Paikalle saapuu Neiti Yksi, joka loitsii hopeiset korkokengät Evermeanin jaloista Dorothyn jalkoihin. Neiti Yksi sanoo, ettei kenkiä saa ottaa pois ennen kuin Dorothy pääsee takaisin kotiin. Neiti Yksi kertoo, että Dorothy on Munchkinlandissä ja kertoo tälle Wizistä. Wiz on velho, joka pystyy tekemään ihmeellisiä asioita. 
Dorothy saatetaan taksille, ja hän kysyy, miten Wizin luo pääsee. Neiti Yksi toteaa, että tytön tarvitsee vain seurata Yellow Brick Roadia. Taksin ovi ei aukeakaan, ja Neiti Yksi katoaa. Dorothy lähtee vaeltamaan ja kohtaa Variksenpelättimen, jota varikset kiusaavat. Dorothy päättää vapauttaa Variksenpelättimen, mutta tämä ei osaa kävellä. Toto pelottelee varikset pois, ja Dorothy opettaa Variksenpelättimen kävelemään. Variksenpelätin kertoo Dorothylle, ettei hänellä ole aivoja, vaan pää täynnä roskaa. Dorothy pyytää Variksenpelättimen mukaansa, sillä jos Wiz osaa järjestää Dorothyn kotiin, niin hän voi myös hankkia Variksenpelättimelle aivot. Dorothy ja Variksenpelätin kulkevat pitkin Yellow Brick Roadia. Huvipuistossa he kohtaavat Peltimiehen, joka sanoo, että hänen luojansa teki hänelle kaiken paitsi sydämen. Dorothy onnistuu saamaan myös Peltimiehen mukaan Wiziä tapaamaan.
Dorothy, Variksenpelätin ja Peltimies menevät katsomaan museossa olevaa kivileijonaa. Kun Variksenpelätin koskee kivileijonan tassua, leijona herää eloon. Sen sisältä tulee oikea leijona, joka on hyvin vihastunut Variksenpelättimen kosketuksesta. Toto puraisee leijonaa jalkaan, jolloin tämä huudahtaa ja alkaa itkeä. Leijona paljastaa olevansa leijona ilman rohkeutta. Myös leijona suostuu tulemaan mukaan kohti Wizin valtakuntaa.
Raimo Sariola

Raimo Olavi Sariola (s. 5. toukokuuta 1953 Jyväskylä) on suomalainen sellisti ja Sibelius-Akatemian sellonsoiton lehtori. 
Sariola opiskeli sellonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Erkki Raution ja Arto Noraksen johdolla. Ulkomailla hän opiskeli Mstislav Rostropovitšilla Moskovassa 1972–1974 sekä Nizzassa Paul Tortelier’lla 1979. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa sellonsoiton diplomitutkinnon 1976 ja musiikin tohtorin tutkinnon taiteellisella linjalla 1990.
Sariola jakoi Turun sellokilpailun ensimmäisen palkinnon Timo Hanhisen kanssa 1972 ja sai kolmannen palkinnon kansainvälisissä sellokilpailuissa Bristolissa 1977. Hän on konsertoinut kotimaan lisäksi Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kaukoidässä. Sariola on levyttänyt muun muassa Jean Sibeliuksen sellosävellykset (Finlandia Records) sekä Einojuhani Rautavaaran konserton Radion sinfoniaorkesterin kanssa (Windsor CT). 
Sariola on toiminut vuodesta 1980 lähtien Sibelius-Akatemian sellonsoiton lehtorina. Hän on pitänyt mestarikursseja kotimaan lisäksi muun muassa Ruotsissa ja Latviassa. Sibelius-Akatemian solistisen osaston johtajana hän toimi 1990–1993 ja 2. vararehtorina 1993–1996.
HMS Amphion (1911)

HMS Amphion oli Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston alus, joka upposi ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1910 laivasto-ohjelmaa Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1911 ja valmistui maaliskuussa 1913.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli johtoaluksena Harwichiin sijoitetussa 3. hävittäjälaivueessa, jonka tehtävänä oli puolustaa Englannin kanaalin itäpään meriliikennettä. Alus oli 5. elokuuta 1914 merellä laivueen mukana suunnitellulla partiomatkalla, kun ne saivat kohtaamaltaan troolarilta tiedon aluksesta, jolta heitettiin jotakin mereen. Troolari antoi havaitun aluksen paikan, minkä jälkeen "Amphion" lähti laivueineen tutkimaan asiaa.
Hieman myöhemmin osasto havaitsi Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaiva "SMS Königin Luisen" matkaavan itään. Saksalaisaluksen pyrkiessä lähestymään osastoa hävittäjät upottivat miinalaivan. Paluumatkalla Harwichiin "Amphion" osui hieman aiemmin laskettuun miinaan. Aluksen etuosa syttyi tuleen ja sen keula katkesi. Hävittäjät pelastivat aluksen miehistön sekä aiemmin pelastettuja saksalaisia merimiehiä. Alus osui toiseen miinaan upoten nopeasti. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 150 brittiläistä ja 18 saksalaista merimiestä.
Päälliköt.
Aluksen päällikköinä olivat:
Anberlin

 
Anberlin on vuonna 2002 perustettu alternative rock -yhtye, joka on kotoisin Winter Havenista Floridasta. Vuodesta 2007 lähtien yhtye on koostunut laulaja Stephen Christianista, basisti Deon Rexroatista, kitaristi Joseph Milliganista, rumpali Nathan Youngista ja rytmikitaristi Christian McAlhaneysta.
Anberlinin jäsenet muodostivat alun perin 1990-luvun lopulla SaGoh 24/7 -nimisen yhtyeen, joka julkaisi kaksi studioalbumia ennen hajoamistaan. Anberlin perustettiin vuonna 2002, ja vuoden kuluessa se oli tehnyt sopimuksen levy-yhtiö Tooth &amp; Nail Recordsin kanssa sekä julkaissut debyyttialbuminsa "Blueprints for the Black Market". Vuonna 2005 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Never Take Friendship Personal", jota myytiin yli 150 000 kappaletta.
Yhtyeen kolmas studioalbumi "Cities" julkaistiin vuonna 2007, ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen Billboardin top 20-listalle päässyt albumi sen myytyä julkaisuviikollaan 34 000 kappaletta.
Kolmen studioalbumin jälkeen Anberlin ilmoitti tehneensä levytyssopimuksen Universal Republic Recordsin kanssa elokuussa 2007. Yhtyeen ensimmäinen albumi uuden levy-yhtiön kanssa julkaistiin vuonna 2008 nimellä "New Surrender". Parhaimmillaan albumi ylsi sijalle 13 Billboardin top 200 -listalla. Albumin ensimmäinen single "Feel Good Drag" ylsi Alternative Songs -listan ykköseksi, kun se oli ollut 29 viikkoa listalla. Elokuussa 2010 yhtye esiintyy ensimmäistä kertaa pohjoismaissa, Frizon-festivaaleilla Örebrossa.
Työeläkekortin numero

Työeläkekortin numero oli Suomen ensimmäinen henkilön yksilöivä tunnus. Niitä myönsi Eläketurvakeskus (ETK) vuosina 1962–1970 kaikille työeläkettä saaville, myös ulkomaiden kansalaisille. 
Tunnus koostui syntymäajasta ja sen tarkistusosasta samoin kuin nykyinen henkilötunnus. Tunnuksen tarkistusosa laskettiin samalla kaavalla kuin henkilötunnus, mutta ensimmäinen mahdollinen numero oli nykyisestä 002:sta poikkeavasti 001. Vuosina 1964–1970 Kansaneläkelaitos (Kela) antoi työeläkekortin numeron rinnalla omia sosiaaliturvatunnukseksi (sotu) kutsuttuja tunnuksia, joiden tiedot perustuivat virallisiin syntymätietoihin. ETK luopui omien tunnuksien antamisesta ja ryhtyi käyttämään sotua niiden henkilöiden kohdalla, joille Kela oli sen antanut.
Vuoden 1971 alusta Väestörekisterikeskus (VRK) siirtyi atk-pohjaiseen väestörekisteriin ja tunnuksien jakelu siirtyi pois Kelalta ja sen nimeksi tuli henkilötunnus. Nykyisin Väestörekisterikeskus on ainoa henkilön yksilöiviä tunnuksia myöntävä taho.
LCD-suljinlasit

LCD-suljinlasit eli nestekidesuljinlasit ovat lasit, jotka yhdessä 3D-näytön kanssa antavat kolmiulotteisen vaikutelman. Suljinlaseja hyödynnetään aktiivisessa 3D-näyttötekniikassa.
Kolmiulotteisuusvaikutelma perustuu siihen, että kuva näytetään vuorotellen vasemmalle ja oikealle silmälle ja ruudulla näytetty kuvakulma vaihtuu samalla tahdilla, ja siksi katsojalle syntyy vaikutelma, että silmien edessä on aito kolmiulotteinen kuva. Lasit sulkevat kuvan vuoroin kummaltakin silmältä videon ruudunpäivityksen tahdissa. Laseissa oleva anturi vastaanottaa joko infrapuna- tai bluetooth-signaalia synkronointia varten, ja laseissa oleva polarisoitu nestekide tummentaa lasin, kun siihen johdetaan sähköä.
Telangana

Telangana (, ) on osavaltio Intian eteläosassa. Siellä asuu noin 35 miljoonaa asukasta. Osavaltio jakautuu kymmeneen piirikuntaan.
Kesäkuuhun 2014 asti Telangana kuului Andhra Pradeshin osavaltioon, josta se irtautui 1950-luvulla alkaneen kampanjoinnin tuloksena. Irtautumisen kannattajien mukaan Andhra Pradeshin hallitus ei ollut riittävästi huomioinut rannikkoalueita köyhempää Telanganan aluetta. Osavaltion irtautumispyrkimysten vuoksi alueella koettiin pahoja levottomuuksia vuosina 1969–1972. Levottomuudet kiihtyivät jälleen vuonna 2009, jonka joulukuussa Intian sisäministeri P. Chidambaram ilmoitti periaatepäätöksestä uuden osavaltion perustamiseksi. Intian hallitus hyväksyi Telanganan irtautumisen Andhra Pradeshista 30. heinäkuuta 2013. Telanganan puolelle jäänyt Hyderabad pysyy molempien osavaltioiden pääkaupunkina vähintään kymmenen vuotta, kunnes Andhra Pradesh on saanut kehitettyä itselleen uuden pääkaupungin. Telanganan ensimmäiseksi pääministeriksi valittiin Kalvakuntla Chandrashekar Rao.
Suleiman Stalskin piiri

Suleiman Stalskin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1929 nimellä "Kasumkentin piiri". Nykyisen nimensä se sai vuonna 1969 runoilija Suleiman Stalskin mukaan. Piirin pinta-ala on 667 neliökilometriä. Asukkaita on 54 600 henkeä (vuonna 2009).
Suleiman Stalskin piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoriston reuna-alueella. Pohjoisessa ja koillisessa se rajoittuu Tabasaranin ja Derbentin piireihin, koillisessa ja etelässä Magaramkentin ja Dokuzparan piireihin, lounaassa Kurahin ja lännessä Hivin piireihin.
Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Alkadar, Ašaga-Stal, Darkuš-Kazmaljar, Eminhjur, Gereihanovskoje, Hpjuk, Ispik, Juhari-Stal, Kartšag, Kasumkent, Kurkent, Novaja Maka, Orta-Stal, Šihikent, Tsmur ja Ullugatag. Hallinnollinen keskus on Kasumkentin kylä. Kaikkiaan piirissä on 37 asutuskeskusta. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 99,6 % asukkaista on lezgejä.
Kasumkentistä on maantieyhteys Donin Rostovin ja Bakun väliselle M29-valtatielle. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan 187 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Alangolla kasvatetaan viljaa, hedelmiä, vihanneksia ja viinirypäleitä, vuoristossa harjoitetaan karjataloutta ja puutarhanhoitoa. Teollisuuslaitoksista merkittävin on "Rytšal-su" -kivennäisvettä valmistava tehdas.
Historiallisia nähtävyyksiä ovat Ašaga-Stalin, Juhari-Stalin, Kasumkentin, Njutugin ja Orta-Stalin moskeijat, šeikki Ibrahimin mausoleumi Orta-Stalissa, Njutugin keskiaikainen linnoitustorni, Juhari-Stalin kotiseutumuseo, Suleiman Stalskin kotimuseo Ašaga-Stalissa ja Gasanefendi Alkadarin museo Alkadarissa.
Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen "Kuredin habarar".
T. J. Thyne

Thomas Joseph "T.J." Thyne (s. 7. maaliskuuta 1975 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Thyne syntyi Bostonissa John J. Thynelle ja Catherine Thynelle, perheeseen kuuluu hänen lisäksi viisi muuta lasta.
Yksi Thynen veljistä on televisiotuottaja Tone Thyne; toinen on syyttäjä John Thyne III.
Taustaa.
T.J. Thyne kävi high schoolin Planossa, Texasissa. Hän kävi myös Etelä-Kalifornian yliopistossa teatteriohjelmaa ja valmistui vuonna 1997. Vuonna 2001 hän oli mukana perustamassa "Theatre Junkies" -ryhmää, joka tarjoaa työsopimuksia ja ammattimaista kehitystä näyttelijöille Los Angelesissa.
Ura.
Thyne esittää tällä hetkellä Tri Hodginsia televisiosarjassa "Bones". Hän on myös esiintynyt muun muassa tv-sarjoissa "Frendit", "24", "O.C.", "My Wife and Kids", "", "Huff", "Boston Legal", "Siskoni on noita", "Koti kuntoon",
"Ilman johtolankaa", "Jack &amp; Bobby",
"Muodon vuoksi", "CSI", "NCIS Rikostutkijat",
"Todistettavasti syyllinen", "Angel",
"Good Morning, Miami", "Half &amp; Half",
"Kenan &amp; Kel","Grounded for Life",
"Dharma ja Greg", "That '80s Show",
"Titus", "Just Shoot Me!",
ja "Walker, Texasista".
Hän näytteli myös vuoden 2007 lyhytelokuvassa, "Validation".
Tuula Rantanen

Tuula Anneli Rantanen (s. 4. elokuuta 1945 Turku) on kaikkien aikojen menestyksekkäin suomalainen naispesäpalloilija.
Rantanen aloitti sarjatasolla pelaamisen Helsingin Pallo-Toverien tyttöjoukkueessa. PT:n edustusjoukkueeseen hän kuului 1959–1967, jonka jälkeen hän siirtyi Työväen Maila-Poikiin käyden välillä 1970 Puna-Mustissa.
Rantanen on voittanut kaikkiaan 12 Suomen mestaruutta: 1959, 1963, 1964, 1965, 1966 Helsingin Pallo-Tovereissa; 1968, 1969, 1971, 1973 Työväen Maila-Pojissa; 1970, 1975, 1976 Puna-Mustissa. Hän oli 12 kesänä peräkkäin SM-sarjan paras lyöjä (1964–1975), oli paras etenijä 1967, 1968, 1970, 1972 ja 1973 sekä pelasi 16 Itä–Länsi-ottelua. Rantanen valittiin vuoden parhaaksi pesäpalloilijaksi kuudesti vuosina 1965–1968 ja 1971–1972.
Pesäpallon ohessa Rantanen pelasi koripalloa Karhun Pojissa ja pelasi myös neljä koripallon maaottelua.
Rantanen on Pesäpalloliiton kunniajäsen ja mukana jääkiekkojoukkue Jokereiden toiminnassa vuodesta 1967. Hänelle on myönnetty Pro Urheilu kunniamerkki vuonna 2004 sekä Jääkiekkoliiton hopeinen ansiomerkki vuonna 2007.
Jonathan Adams

Jonathan Adams (s. 16. heinäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Pittsburghista, Pennsylvaniasta. 
Ura.
Adams on esiintynyt useissa amerikkalaisissa televisiosarjoissa, joista huomattavin on "American Dreams". Adams esitti kyseisessä sarjassa Henry Walkeria, radio- ja televisiokaupan työntekijää. Sarjaa esitettiin NBC:llä vuosina 2002–2005. 
Adams esitti tri Daniel Goodmania FOX:n televisiosarjassa "Bones", mutta jätti sarjan toisen tuotantokauden alussa. Adamsin seuraava esiintyminen oli ABC:n rikosdraamassa "Women's Murder Club". 
Vuodet 1996–2000 Adams vietti Oregon Shakespeare Festivalissa esittäen muun muassa Petruchiota näytelmässä "Kuinka äkäpussi kesytetään" ja Buckinghamia "Kolmessa muskettisoturissa".
Jakob Henrik Roos

Jakob Henrik Roos (26. kesäkuuta 1818 Kristiinankaupunki – 5. marraskuuta 1885 Inkoo) oli suomalainen kirkkoherra, virsirunoilija ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Roosin vanhemmat olivat Kristiinankaupungin kappalainen Johan Henrik Roos ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Lovisa Wenman. Roos kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1835. Hänet vihittiin papiksi 1842. Roos toimi pappina Kristiinankaupungissa, Uudessakaarlepyyssä, Kruunupyyssä, Munsalassa, Maalahdessa, Koivulahdella ja Kaskisissa. Hänestä tuli 1862 Kaskisten saarnaaja ja vuodesta 1867 hän oli Inkoon kirkkoherrana. Roos sai varapastorin arvon 1862 ja rovastin arvon 1873. Hän oli edusti pappissäätyä valtiopäivillä 1877-1878.
Roos oli naimisissa vuodesta 1844 Elisabet Maria Sandbergin (k. 1903) kanssa, joka oli apteekkari Karl Gustaf Thodénin leski.
Kirjallinen tuotanto.
Roos julkaisi jo opiskeluaikanaan kaksi runokokoelmaa. Myöhemmin vuonna 1862 hän julkaisi viidenkymmenen hengellisen laulun vihkosen ja laati omia virsisanoituksiaan, joista osa otettiin mukaan vuoden 1886 ruotsinkieliseen virsikirjaan. Roos on kirjoittanut sanat virteen 614 "Nyt edessäsi, Jumala" sekä osan säkeistöistä virsiin 421 "Siion, kutsu kansat maan" ja 410 "Maailman tungoksessa käy".
Tamara Taylor

Tamara Taylor (s. 27. syyskuuta 1970) on kanadalainen televisionäyttelijä. 
Taylor syntyi Torontossa tummaihoiselle kanadalaisisälle ja valkoihoiselle skotlantilais-kanadalaiselle äidille. Tällä hetkellä Taylor esittää Tri Camille Saroyania yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Bones". Taylor on esiintynyt myös kahdessa melko lyhytikäisessä televisiosarjassa; "3 lbs" ja "Sex, Love &amp; Secrets".
Taylor on myös vieraillut useissa suosituissa televisiosarjoissa, muun muassa "NCIS Rikostutkijat", "Num3rot", "Lost", "", "Ilman johtolankaa", "Viiden juttu", "Dawson's Creek" ja "S.H.I.E.L.D. Agentit". Hän esitti Debrah Simmonsia vuoden 2005 romanttisessa komediassa "Diary of a Mad Black Woman" ja pienen roolin elokuvassa "Serenity".
Taylor esiintyi ensimmäisen kerran tv-sarjassa "Bones" toisen kauden ensimmäisessä jaksossa "Pois raiteilta" esittäen tri Camille Saroyania. Kauden kuudessa ensimmäisessä jaksossa, hän esiintyi vierailevana tähtenä. Jaksossa seitsemän, "Kultakutri" hänet lisättiin päähenkilöksi.
Gotham FC

NJ/NY Gotham FC, perustettiin vuonna 2006 nimellä Jersey Sky Blue ja tunnettiin nimellä Sky Blue FC vuosina 2008–2020, on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa naisten NWSL-liigassa. NJ/NY Gotham FC on voittanut NWSL:n mestaruuden yhden kerran kaudella 2023. Seuran kotipaikka on Harrison, New Jersey. 
Kausina 2009–2011 joukkue pelasi naisten WPS-ammattilaisliigassa ja voitti liigamestaruuden kaudella 2009. Sky Blue FC:n päävalmentajana toimi alkukauden 2010 Pauliina Miettinen. Hänellä oli apuvalmentajanaan Anne Parnila.
Gravity of Light

Gravity of Light on Tarotin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2010.
Kappaleet.
Sävellys: Marco Hietala, Zachary Hietala ja Janne Tolsa, ellei toisin mainita. Sanoitus: M. Hietala. Sovitus: Tarot.
John Francis Daley

John Francis Daley (s. 20. heinäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, käsikirjoittaja sekä ohjaaja. Näyttelijänä hänet tunnetaan kenties parhaiten rooleistaan Sam Weirinä NBC:n komediadraamassa "Freaks and Geeks" vuosina 1999–2000 ja Lance Sweetsinä rikossarjassa "Bones" vuosina 2007–2014.
Daley on käsikirjoittanut Jonathan Goldsteinin kanssa muun muassa elokuvat "Kaameat pomot" (2011), "The Incredible Burt Wonderstone" (2013) ja "" (2017). Heinäkuussa 2015 sai ensi-iltansa kaksikon oman käsikirjoituksensa pohjalta ohjaama elokuva "Loma".
Daley soittaa kosketinsoittimia ja laulaa yhtyeessä Dayplayer.
Taustaa.
Daley syntyi Wheelingissä, Illinoisissa näyttelijä R. F. Daleylle ja pianon soiton opettajalle Nancy Daleylle. Daley on esiintynyt lukuisissa tuotoksissa yhdessä isänsä kanssa.
Ura.
Daley on näytellyt yhdeksänvuotiaasta lähtien, jolloin hänet valittiin nuoren Tommyn rooliin Broadway-hittiin "The Who’s Tommy". Hän esitti Sam Weiriä televisiosarjassa "Freaks and Geeks" ja on siitä lähtien työskennellyt televisiosarjoissa kuten "The Geena Davis Show", "Käytäväpeliä", "Regular Joe", "Kitchen Confidental", "Amyn lailla" ja "Spin City".
Vuonna 2001 Daley ohjasi lyhytelokuvan "What Babies Do" ja kirjoitti sekä näytteli komediassa "Friday Night". Vuonna 2005 Daley näytteli elokuvassa "Waiting – luuserit liemessä" ja FOXin tilannekomediasarjassa "Kitchen Confidental". Vuonna 2007 Daley liittyi FOXin draamasarjan "Bones" näyttelijäkaartiin, jossa hän esitti psykologi Lance Sweetsiä.