Huorittelu

Huorittelu eli slutshaming on sosiaalisen kontrollin ja misogynian muoto, jossa erityisesti naisia ja tyttöjä leimataan, häpäistään ja rangaistaan heidän todellisen tai oletetun ulkonäkönsä, seksuaalisen saatavuutensa tai seksuaalisen käyttäytymisensä perusteella. Huorittelu voi ilmetä esimerkiksi juoruina, sosiaalisena eristämisenä tai suorina haukkumasanoina kuten "huora" tai "lutka". Ilmiö on erityisesti sosiaalisen median myötä laajentunut perinteisistä ympäristöistä myös verkkoympäristöihin.
Ilmiö perustuu sukupuolten väliseen kaksinaismoralismiin: siinä missä miehen seksuaalinen aktiivisuus nähdään usein hyväksyttävänä tai jopa ihailtavana, naisen vastaava käytös tuomitaan moraalittomana. Huorittelu voi kohdistua myös miehiin, jolloin se usein ilmenee homofobisena kiusaamisena.
Tausta ja ilmenemismuodot.
Historia.
Huorittelu tunnetaan ilmiönä jo tuhansien vuosien takaa. Se on perustunut patriarkaalisiin yhteiskuntarakenteisiin, joissa miehillä on ollut enemmän valtaa määritellä, millainen on "hyvä nainen". Åbo Akademin entisen sukupuolentutkimuksen professorin Harriet Siliuksen mukaan Suomessa on satoja vuosia sitten käytetty oikeudenkäynneissä argumenttia, että "näkeehän sen päältäpäin, että tämä nainen on prostituoitu". Sama moraalinen valta-asetelma heijastuu edelleen nyky-yhteiskunnassa.
Termi "slutshaming" yleistyi erityisesti vuonna 2011, kun kanadalaispoliisi kehotti yliopisto-opiskelijanaisia välttämään pukeutumasta "huorahtavasti" välttääkseen seksuaalisen väkivallan uhriksi joutumista. Tämä kommentti käynnisti maailmanlaajuisen SlutWalk-nimellä tunnetun kansanliikkeen, joka vastusti seksuaalisen väkivallan uhrien syyllistämistä. Suomessa liikettä kutsuttiin "lutkamarssiksi", ja pelkästään Helsingissä järjestetty mielenilmaus keräsi 3 500 osanottajaa.
Ilmeneminen digitaalisessa ympäristössä.
Internetin ja sosiaalisen median myötä slutshaming on saanut uusia muotoja. Van Royen tutkimuksessaan havaitsi, että 18,7 % nuorista oli kutsuttu "huoraksi" sosiaalisessa mediassa tutkimusta edeltäneen kuuden kuukauden aikana. Tämä koski 21 % alle 14-vuotiaista tytöistä, ja 10,4 % vastaajista kertoi sen tapahtuneen useita kertoja. Toisen tutkimuksen mukaan 25 % 13–17-vuotiaista eurooppalaisnuorista oli joutunut seksuaalisten huhujen kohteeksi kuluneen puolen vuoden aikana, ja 80 % vastaajista kertoi nähneensä seksistisiä haukkumasanoja verkossa.
Nuorten keskuudessa slutshaming näyttäytyy usein arkipäiväisenä ilmiönä, jota on vaikea tunnistaa tai nimetä sen tapahtuessa. Sosiaalisessa mediassa ilmiö voi kohdistua erityisesti nuoriin, jotka julkaisevat itsestään kuvia tai harjoittavat seksiviestittelyä eli seksuaalissävytteisten viestien tai kuvien lähettämistä. Kaksinaismoralismi näkyy siinä, että tyttöjä rangaistaan seksiviestittelystä, kun taas poikien kohdalla käytös normalisoidaan.
Vaikutukset.
Huorittelu vaikuttaa haitallisesti uhrien psyykkiseen ja fyysiseen hyvinvointiin. Tutkimukset osoittavat, että seksistisen kiusaamisen kohteeksi joutuneet nuoret kärsivät useammin masennuksesta, ahdistuksesta ja muista psykologisista ongelmista. Huorittelun kohteeksi joutuneet tytöt valikoituvat myös helpommin seksuaalisen väkivallan kohteiksi, koska heitä pidetään helpompina uhreina. Lisäksi huorittelu laskee sen kohteen itsetuntoa ja lisää masennuksen riskiä.
Huorittelu sisältää piiloviestin, jossa minkä tahansa tapahtuman syy on aina naisen tai tytön. Tämä "syyllisyyden" käsite voi vahvistaa traumakokemusta ja vaikeuttaa tapahtumista toipumista. Ilmiö on myös osa sisäistettyä naisvihaa, jossa naiset itsekin osallistuvat toistensa seksuaalisuuden kontrollointiin vahvistaakseen omaa asemaansa sosiaalisessa hierarkiassa.
Erityinen vaikutus ilmiöllä on nuorten seksuaali-identiteetin kehittymiseen. Nuoruus on aikaa, jolloin käsitys seksuaalisuudesta ja sukupuoli-identiteetistä muodostuu, ja huorittelu voi vääristää tätä kehitystä luomalla kuvan, jossa seksuaalisuus on häpeällistä tai rangaistavaa.