tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teun Koopmeiners

Teun Koopmeiners (s. 28. helmikuuta 1998 Castricum) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Koopmeiners nousi AZ Alkmaarin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2017–2018. Hän pelasi runsaan neljän kauden aikana Eredivisiessa 116 ottelua ja teki niissä 35 maalia. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän teki yhden maalin ja sen jälkeen kausittain kahdeksan, 11 ja 15 maalia. Hän pelasi Eurooppa-liigassa 14 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Koopmeiners siirtyi kesällä 2021 italialaisseura Atalantaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Serie A:ssa 30 ottelua ja teki maalin marraskuussa Veneziaa ja joulukuussa Hellas Veronaa vastaan sekä kaksi maalia helmikuussa Sampdoriaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 Serie A -ottelua ja teki kymmenen maalia. Hän teki hattutempun syyskuussa Torinoa ja kesäkuussa kauden viimeisessä liigaottelussa Monzaa vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 Serie A -ottelua ja teki niissä 12 maalia. Atalantan voittamassa Eurooppa-liigassa hän pelasi 12 ottelua.
Elokuussa 2024 Koopmeiners siirtyi 51,3 miljoonalla Juventukseen jatkamaan Serie A-pelejään viisivuotisella sopimuksella. 
Koopmeiners on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 neljä ottelua Alankomaiden yltäessä välieriin. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 hän pelasi joukkueensa kapteenina kaksi alkulohko-ottelua mutta oli kolmannesta ottelusta sivussa varoitustilin täyttymisen vuoksi, ja kahden kuukauden tauon jälkeen pelattuihin pudotuspeleihin hän ei osallistunut, sillä hän liittyi Alankomaiden kesän 2021 miesten EM-kisamiehistöön.
Koopmeiners pelasi A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa lokakuussa 2020 ystävyysotteluissa Meksikoa vastaan ja toisen syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Turkkia vastaan. Hän kuului kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Alankomaiden joukkueeseen mutta ei päässyt kentälle. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan ja tuli vaihdosta kentälle neljässä muussa ottelussa. Puolivälieräottelussa Argentiinaa vastaan hän tuli kentälle jo varsinaisen peliajan toisen jakson alkaessa. Hän syötti vapaapotkusta Alankomaiden 2–2-tasoitusmaalin lisäajan viime hetkillä ja teki ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa maalin Alankomaiden kolmantena laukojana, mutta Argentiina kuitenkin voitti ja pudotti Alankomaat jatkosta.
Koopmeiners on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 21 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Walesia ja marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.
Verona van de Leur

Verona van de Leur (s. 27. joulukuuta 1985 Gouda) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija ja pornonäyttelijä.
Elämä ja ura.
Van de Leurin voimistelijanuran supervuosi oli 2002, jolloin hän saavutti permannon MM-hopeaa ja EM-kilpailuista peräti viisi mitalia, joista kolme oli hopeaa ja kaksi pronssia. Hänet valittiin vuonna 2002 Alankomaiden vuoden naisurheilijaksi. Van de Leur lopetti voimistelu-uransa 22-vuotiaana vuonna 2008.
Van de Leur haastoi vanhempansa oikeuteen rahojensa tuhlaamisesta, ja vanhemmat tuomittiin maksamaan tyttärelleen takaisin 92 000 euroa. Oikeusprosessi katkaisi osapuolten välit täysin. Oikeusprosessin ajan rahaton Van de Leur oli asunnoton nukkuen autossaan ja joko vastaanotti ilmaisruokaa tai näpisti ravintonsa. Hän myös valokuvasi julkisella paikalla seksiä harrastanutta pariskuntaa ja kiristi heitä, mistä hänet tuomittiin vankilaan. Van de Leur istui tuomiotaan 2,5 kuukautta. Vapauduttuaan vankilasta hän alkoi toimia aikuisviihdealalla, ensin esiintyen verkossa kameran välityksellä ja myöhemmin kuvaten pornoa miesystävänsä kanssa. Van de Leur päätti pornoesiintyjänuransa vuonna 2019, mutta myy edelleen vanhaa tuotantoaan.
Marco Bizot

Marco Bizot (s. 10. maaliskuuta 1991 Hoorn) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. 
Bizot pelasi Ajaxin junioreissa mutta ei päässyt edustusjoukkueeseen. Hän pelasi lainasopimuksella Cambuurissa ja on sittemmin edustanut pääsarjatasolla Groningenia, belgialaista Genkiä, AZ Alkmaaria ja ranskalaista Brestiä. Hän on pelannut yli 350 pääsarjaottelua. Heinäkuussa 2025 Bizot siirtyi Brestistä englantilaisseura Aston Villaan.
Bizot on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän oli varamaalivahtina alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010 ja pelasi yhden alkulohko-ottelun alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi A-maajoukkueessa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ottelunsa marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Espanjaa vastaan.
Richatin rakennelma

Richatin rakennelma, joka tunnetaan myös nimellä Saharan silmä, on Mauritaniassa, Saharan autiomaassa sijaitseva suuri kehämäinen geologinen muodostelma. Richatin rakennelman muodon uskotaan olevan peräisin kohonneesta kupolimaisesta muodostelmasta, jonka eroosio on ajan myötä kuluttanut ja paljastanut alla olevat tasaiset kalliokerrostumat.
Richatin rakennelma erottuu parhaiten avaruudesta, ja se on kiinnittänyt astronauttien huomion siitä lähtien, kun ihmisiä on lähetetty Maata kiertävälle radalle. Aiemmin tutkijat olettivat, että muodostelma on syntynyt asteroidin tai meteoriitin törmäyksestä. Nykyisen käsityksen mukaan kyseessä on geologinen kumpare, joka on syntynyt pyöreän maanpinnan kohdan kohotessa. Rakennelman renkaat tai kehät muodostuvat erilaisista ja eri-ikäisistä kivilajeista. Sen korkeimmat harjanteet ovat parhaiten eroosiota kestävää kiveä.
Tämäntyyppisissä geologisissa rakennelmissa niin sanotun häränsilmän keskellä olevat kivikerrokset ovat vanhempia kuin ulommat renkaat. Richatin rakennelma on läpimitaltaan 45 kilometriä, ja se koostuu magma- ja sedimenttikivilajeista. Näkyvissä on useita siirroksia, joissa alun perin yhtenäiset kerrostumat ovat siirtyneet erilleen toisistaan.
Vallankumouksellinen

Vallankumouksellinen tarkoittaa henkilöä tai järjestöä, joka kannattaa ja pyrkii vallankumoukseen. Sanaa voi käyttää myös adjektiivina kuvaamaan mullistavaa ilmiötä tai keksintöä.
Vladimir Leninin puolueteoriaan kuuluu ”ammattivallankumouksellisen” käsite. Sillä tarkoitetaan henkilöä, joka on omistanut koko elämänsä vallankumoukselle. Leninin mukaan puolueen keskeinen tehtävä oli kouluttaa kurinalainen kaaderijoukko, joka tunsi poliittista teoriaa, organisoi toimintaa ja oli valmis uhraamaan hyvinvointinsa ja turvallisuutensa aatteen hyväksi. Ammattivallankumoukselliset organisoivat ensin vallankumouksen etujoukon ja myöhemmin työtätekevät massat. Iosif Stalin ja eräät muut ammattivallankumoukselliset nousivat sittemmin Neuvostoliitossa johtaviin asemiin. Neuvostolaisen käsityksen mukaan Venäjän ensimmäisiä ammattivallankumouksellisia eivät silti olleet marxilaiset vaan narodnikit.
Vallankumouksellisia.
Vallankumousjohtajiksi lasketaan usein henkilöt, jotka joko konkreettisesti tai välikäsiä hyväksi käyttäen johtivat vallankumouksen onnistuneesti loppuun. Monet vallankumousjohtajat ovat saaneet lopulta vallan itsevaltaisesti itselleen, ja näin ollen heistä on tullut maansa diktaattoreita. Myös useissa maissa, joissa vallankumouksen jälkeen ollaan siirrytty demokraattisempaan järjestelmään, on vallankumouksen johtajilla erityinen virka valtion hallinnossa. Osa vallankumousjohtajista on epäonnistunut, kuollut tai lähtenyt maanpakoon.
Antti Lähteenmäki

Antti Mikael Lähteenmäki (s. 12. elokuuta 1949 Kauhajoki) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja urheilumanageri.
Lähteenmäki on toiminut urheilumanagerina vuodesta 1990, jolloin yhteistyö afrikkalaisten juoksijoiden kanssa alkoi. Pääosin Lähteenmäki on toiminut kestävyysjuoksijoiden managerina ja valmentajana, tuoden heitä Suomessa käytyihin kilpailuihin. Lähteenmäen manageroimat urheilijat ovat voittaneet muun muassa lukuisia SM-mitaleja. 
Lähteenmäen manageroiman Josphat Kiprono Menjon Turussa 29. elokuuta 2010 juoksema 26.56,74 oli tuon vuoden maailmantilaston kärkiaika 10 000 metrillä. Lähteenmäki on valmentanut myös nuoria suomalaisia juoksijoita muun muassa Jukka-Pekka Kauppia .
Omalla urheilu-urallaan Lähteenmäki kilpaili kestävyysjuoksussa.
Skandiumkloridi

Skandiumkloridi (ScCl3) on skandium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa skandiumkloridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen ja muistuttaa vismuttitrijodidin ja rauta(III)kloridin rakenteita. Kidevedettömän skandiumkloridin lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (ScCl3·6H2O). Kidevesi poistuu kuumentamalla alhaisessa paineessa tai vetykloridivirrassa. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hieman myös alkoholeihin. Yhdiste on Lewis-happo.
Skandiumkloridi valmistetaan kuumentamalla skandiumoksidia ja hiiltä kloorivirrassa tai neutraloimalla skandiumoksidia vetykloridilla.
Sc2O3 + 6 HCl → 2 ScCl3 + 3 H2O
Skandiumkloridia käytetään katalyyttinä muun muassa aldolikondensaatioissa, konjugaattiadditioissa ja tioasetaalien valmistuksessa.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2022 – miesten kokoonpanot

Talviolympialaisten 2022 jääkiekon miesten turnaukseen osallistuvien joukkueiden kokoonpanot.
Lohko A.
Kanada.
Päävalmentaja: Claude Julien
Kiina.
Päävalmentaja: Ivano Zanatta
Saksa.
Päävalmentaja: Toni Söderholm
Yhdysvallat.
Päävalmentaja: David Quinn
Lohko B.
Tšekki.
Päävalmentaja: Filip Pešán
Tanska.
Päävalmentaja: Heinz Ehlers
ROC.
Päävalmentaja: Aleksei Žamnov
Sveitsi.
Päävalmentaja: Patrik Fischer
Lohko C.
Suomi.
Päävalmentaja: Jukka Jalonen
Latvia.
Päävalmentaja: Harijs Vītoliņš
Slovakia.
Päävalmentaja: Craig Ramsay
Ruotsi.
Päävalmentaja: Johan Garpenlöv
Oskar Parkkinen

Oskar Parkkinen (14. kesäkuuta 1876 Mikkelin maalaiskunta – 18. joulukuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias ja Helsingissä toimineen Oskar Parkkisen tukkuliikkeen (myöhemmin Oskar Parkkinen Oy) perustaja.
Oskar Parkkinen toimi aluksi torikauppiaana Helsingin Kauppatorilla. Vuonna 1898 hän alkoi harjoittaa vähittäiskauppaa maalais- ja siirtomaatavaratuotteilla ja pian tämä toiminta laajeni myös maalaistuotteiden tukkukaupan puolelle. Liike toimitti pääasiassa Mikkelin seudulta maataloustuotteita pääkaupunkiseudulle. Vuonna 1908 Parkkinen osti kauppaneuvos Julius Tallbergilta Hakaniemessä sijainneen hallin, joka tunnettiin sittemmin "Parkkisen hallina". Parkkisen liikkeellä oli hallin lisäksi 13 sivumyymälää. Kun liike lopetti vähittäiskaupan vuonna 1912 nämä myymälät joko myytiin tai lopetettiin ja liike keskittyi tukkukauppaan. Parkkisen tukkuliikkeellä oli yli tuhat asiakasta Helsingissä ja Uudellamaalla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen liike oli toinen Helsingin suurista tukkukauppaan erikoistuneista liikkeistä Talous-Osakekaupan ohella. Liikkeen keskuskonttori sijaitsi Parkkisen kulmassa Hakaniemen torin pohjoispuolella Hakaniemessä.
Parkkinen oli mukana perustamassa vuonna 1909 Osakeyhtiö Kaffe Aktiebolagia (vuodesta 1929 "Kahvi Oy - Kaffe Ab") ja hän omisti yhtiöstä aluksi 9 prosenttia. Vuonna 1920 hänestä tuli yhtiön pääosakas kun muina osakkaina olleet K. E. Kontro ja Juho Kuosmanen luopuivat omistuksistaan. Yhtiöllä oli kahvipaahtimo sekä mausteiden ja teen pakkaamo. Yhtiö harjoitti paahdetun ja paahtamattoman kahvin sekä siirtomaatavaroiden tukkukauppaa ja sen tuotemerkkinä oli OKA. Tunnetuin yhtiön kahvimerkeistä oli Stadion. Yhtiö toimi vuodesta 1918 alkaen Luotsikatu 4:n piharakennuksessa Katajannokalla. Kahvi Oy siirtyi Tukon omistukseen 1964 ja sen liiketoiminta liitettiin Tukon omaan kahvipaahtimoon, joka toimi vuoteen 1986 saakka Sörnäisissä Panimokadun länsipuolella.
Oskar Parkkinen oli Kahvi Oy:n ja Helsingin Kenkätehdas Oy:n johtokuntien puheenjohtajana sekä Helsingin Siirappitehdas Oy:n, Oy Suolahden Tehtaiden ja Reposaaren Saha Oy:n johtokuntien jäsenenä. Hän oli puolustusministeriön hankinta-asiain neuvottelukunnan jäsenenä neuvottelukunnan perustamisesta lähtien. Hän oli myös Helsingin kaupungin verotuslautakunnan jäsenenä ja Helsingin kaupunginvaltuuston lisäjäsenenä sekä jäsenenä useissa kunnallisissa komiteoissa. Helsingin kirkkovaltuuston jäsenenä Parkkinen oli vuodesta 1905 lähtien.
1930-luvun lopulla Oskar Parkkisen tukkuliikkeen vuosimyynti oli viisi miljoonaa markkaa. Oskar Parkkisen kuoltua joulukuussa 1941 hänen kuusi lastaan muodostivat liikkeestä osakeyhtiön nimellä Oskar Parkkinen Oy. Yhtiön toimitusjohtajaksi tuli Oskar Parkkisen poika Väinö Parkkinen (1902–1957), josta tuli kauppaneuvos 1948. Väinö Parkkisen aikana yhtiö erikoistui kotimaisten tehdastavaroiden myyntiin ja sillä oli enimmillään parisataa työntekijää ja noin 2 000 asiakasta. Oskar Parkkinen Oy:n toiminta päättyi 1956 kun Yrjö O. Riislan omistama raumalainen A. Alanko Oy osti yhtiön. Parkkisen kulman paikalle rakennettiin vuonna 1960 Postisäästöpankin toimitalo.
Filippiinienkoira

Filippiinienkoira on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut filippiiniläinen koirarotu.
Ulkonäkö.
Filippiinienkoira muistutti sileäkarvaisen terrierin alkukantaista muunnosta. Se oli lyhytkarvainen.
Alkuperä.
Rotua pidettiin herkkuruokana, joka täytettiin perinteisesti riisillä ja mausteilla. Paikallinen koiransyönnin keskus sijaitsi Pohjois-Luzonissa, missä igorot-heimoa pidettiin rodun asiantuntijana. Koirat yleensä hakattiin kuoliaiksi, koska sen uskottiin parantavan niiden makua. Lisäksi filippiiniläiset maanviljelijät käyttivät sitä karjansa ohjailuun.
Bignona

Bignona on kunta ja samannimisen departementin keskus Ziguinchorin alueella Senegalissa. Se sijaitsee Casamancen soistuneen sivujoen varrella 30 kilometriä Ziguinchorista pohjoiseen. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 28 642 asukasta.
Diolakylästä alkunsa saaneeseen Bignonaan perustettiin vuonna 1894 ranskalainen varuskunta. Siitä kehittyi siirtomaa-aikana tärkeä kauppapaikka ja hallintopiirin keskus. Alueella tuotettiin maapähkinää, palmunytimiä, mehiläisvahaa, riisiä ja hedelmiä. Kaupunki on sittemmin menettänyt merkitystään, mutta se on edelleen tärkeä liikenneristeys.
Asukkaista 57,8 % on dioloita, 11,1 % mandinkoja ja 10,5 % fulbeja. Lisäksi on wolofeja, mandjakoja, balanteja, sererejä ja mankanjoja. 78 % on muslimeja ja 18 % kristittyjä. Animisteja on melko vähän.
Bignonan kautta kulkevat maantiet RN4 ja RN5. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja maapähkinä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja aasit. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen maataloustuotteiden jalostus. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lukio, ammattikoulu ja terveyskeskus. Kunnassa on vesi- ja sähköverkot, mutta ei jätehuoltoa.
Batakinpystykorva

Batakinpystykorva on indonesialainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Rotu on pienikokoinen, lyhytniskainen ja kippurahäntäinen pystykorva. Runko on vankka ja tiivis. Karvapeite on lyhyt. Väritys vaihtelee, ja muun muassa ruskea, brindle, musta, puna-musta, harmaa-musta ja kelta-valkoinen ovat mahdollisia. Metsästyskoirina käytetyiltä yksilöiltä usein typistetään toinen korvista ja häntä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Batakinpystykorva on älykäs ja aktiivinen. Vahtikoirana se on arka, mutta tarkkaavainen. Se on arka ja sulkeutunut vieraita kohtaan, koska se on tottunut elämään pienissä heimoyhteisöissä. Se viettää suurosan ajastaan sisällä heimokodissa, jotka yleensä sijaitsevat korkealla tikkaiden päässä.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Sumatralta, missä batakit käyttävät sitä ruuan lisäksi vartiointiin ja ajuemetsästykseen. Paistettu batakinpystykorva on erittäin arvostettu, herkullisena pidetty ruokalaji. Toisinaan se keitetään omassa veressään. Toisin kuin batakit, muut sumatralaiset pitävät koiranlihansyöntiä vastenmielisenä.
Tavastila

Tavastila on kylä Kotkassa kaupungin koillisosassa lähellä Haminan rajaa. Tavastila kuuluu täten Kotkan itäisimpiin kaupunginosiin. Alueen palveluita ovat esimerkiksi Tavastilan koulu (luokat 1–6), päiväkoti sekä Tavastilan junaseisake. Tavastila on väljästi rakennettua maaseutumaista pientaloaluetta.
Liikenne.
Tavastilan junaseisake tarjoaa junayhteydet niin Kotkan kuin Kouvolankin suuntaan. Lisäksi paikallisbussin linjat 9, 9B ja 25Y sekä palvelulinja P009 kulkevat Kotkansaarelta ja Karhulasta Tavastilaan.
Isointiaanikoira

Isointiaanikoira on sukupuuttoon kuollut pohjoisamerikkalais-karibialainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Isointiaanikoira muistutti hoikkarakenteista sutta. Väritys oli valkoinen, punaruskea, musta tai mustavalkoinen.
Alkuperä.
Rotua esiintyi laajoilla alueilla Pohjois-Amerikkaa: sitä syötiin napapiirin eteläpuolella, Amerikan itäisillä metsämailla, Pohjois-Amerikan kaakkoisosissa ja Karibialla. Kristoffer Kolumbus kirjoitti siitä vuonna 1492 ja espanjalainen tutkimusmatkailija Oviedo vuonna 1535. Jälkimmäisen mukaan se oli yleinen ruokalaji Karibian saarilla ja kokeiltuaan sitä hän kuvaili sitä lampaan makuiseksi. Koirat halkaistiin kahtia selkärangasta ja paistettiin toiselta puolelta. Yltäkylläisyyden aikoihin koiranlihaa pidettiin ylellisenä ruokana, jota säilytettiin suuria juhlia varten – mahdollisesti siksi, että rotua arvostettiin myös muissa tehtävissä eli metsästyskoirana ja kuorman vetäjänä. Kun lihasta oli puutetta, sitä syötiin kuitenkin erittäin usein.
S-3 (1936)

S-3 (; aiemmin "N-3") oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1935. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1936 nimellä "N-3" () ja otettiin palvelukseen 8. heinäkuuta 1938. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1937 "S-3:ksi".
Palvelus.
Lokakuussa 1939 alus oli sijoitettuna Tallinnaan 1. sukellusveneprikaatin 13. divisioonaan, jonka muut alukset olivat "S-1" ja "S-2".
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Liepājassa Tosmare-telakalla huollettavana. Aluksen huolto keskeytettiin saksalaisten edetessä ja valmisteltiin lähtökuntoon, vaikkakin ainoastaan pinta-ajo oli mahdollista. Alus lähti 23. kesäkuuta 1941 kello 23.41 telakalta pohjoiseen mukanaan oman miehistön lisäksi osa telakalla räjäytetyn "S-1:n" miehistöstä. Uzavan majakalla kaksi Saksan laivaston moottoritorpedoveneet "S 35" ja "S 60" hyökkäsivät laukaisten torpedonsa ja ampuen 20 millimetrin pikatykeillä. Sukellusvene upposi "S 60:n" ampuman syvyyspommin räjähdettyä keulan edessä. Suurin osa sukellusveneen miehistöstä ja mukana olleista sai surmansa, mutta saksalaiset pelastivat merestä sotavankeuteen 20 eloonjäänyttä.
Tsaarinpoppeli

Tsaarinpoppeli ("Populus" ’Petrowskiana’) on poppeleiden eli haapojen sukuun kuuluva puulajike. Se kasvaa nopeasti 25–35 metriä korkeaksi.
Tsaarinpoppeli on alkujaan Venäjällä syntynyt risteymä, jonka emolajeja ovat mahdollisesti laakeripoppeli ja amerikanmustapoppeli. Se on aina emikasvi ja tuottaa vain vähän juurivesoja.
Sitä on istutettu myös Suomeen, jossa se menestyy kasvuvyöhykkeillä I–V eli Oulun korkeudelle asti. Heinolassa sijaitseva tsaarinpoppeli on tilavuudeltaan eli puumassaltaan Suomen suurin puu.
Juutalainen musiikki

Juutalainen musiikki on juutalaisten musiikkia ja melodioita. Se sisältää sekä uskonnollisen musiikin että maallisen musiikin (kuten klezmerin) perineteitä. Vaikka jotkin juutalaisen musiikin elementit saattavat olla peräisin diasporaa edeltävältä aikakaudelta, niin rytmi- ja äänieroja löytyy myöhempien juutalaisdiasporan yhteisöjen musiikkiperinteisesti, joiden perinteisiin maantieteellinen sijainti ja ympäröivät yhteiskunnat ovat vaikuttaneet.
Vakiopiirteinä juutalaismusiikissa esiintyvät etenkin vokaalimusiikin hallitsevuus soitinmusiikkiin nähden, soolo- ja vuorolauluimprovisointia koskevat säännöt, motiivit ja metodit, melodisten koristelujen sukulaisuus Lähi-idän musiikin vastaaviin piirteisiin sekä muuttumaton tapa esittää heprealaisia rukouksia. Tunnettu perinteinen juutalainen soitin on puhallinsoitin šofar, jota käytetään tiettyjen uskonnollisten juhlien yhteydessä. Hasidistinen liike synnytti 1700- ja 1800-luvulla spontaanisen ja rytmikkään niggun-lauluperinteen. Klezmer on itäeurooppalaisten juutalaisten kansanmusiikkia, jota esitetään edelleen.
Hava Nagila on luultavasti yksi ainakin Suomessa tunnetuimmista juutalaislauluista ja sitä lauletaan ainakin juutalaisissa häissä.
Colimankoira

Colimankoira on sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Colimankoira oli pystykorvainen, möhömahainen ja lyhytraajainen. Se oli todennäköisesti karvaton. Meksikonkarvattomaankoiraan verrattuna raajat olivat huomattavasti lyhyemmät – jopa erittäin nuorilla meksikonkarvattomankoiran pennuilla on pidemmät raajat.
Alkuperä.
Ainoat todisteet rodusta ovat hienot keramiikkaesineet, jotka valmistettiin Luoteis-Meksikossa noin 300–600-lukujen aikoihin. Näitä koiria lihotettiin tarkoituksella ja jopa syötettiin väkisin, koska niiden pääasiallinen – ellei jopa ainoa – tarkoitus oli toimia ruoanlähteenä. Sekä asteekit, taraskit, mayat että colimat söivät koiranlihaa. Pentukoiran paistia pidettiin kuninkaiden herkkuna.
Itzcuintlipotzotli

Itzcuintlipotzotli on sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Itzcuintlipotzotli vastasi kooltaan "maltalaista terrieriä" (maltankoiraa). Se oli epämuodostunut ja sillä oli kyttyräselkä. Pää oli pieni ja susimainen, kuononselkä erottuva, korvat riippuvat ja häntä lyhyt. Niska oli lyhyt ja paksu ja runko raskas ja möykkyinen. Koira oli todennäköisesti joko karvaton tai äärimmäisen lyhytkarvainen. Iho oli täynnä valkoisia, mustia ja ruskeita laikkuja.
Alkuperä.
Rotua esiintyi Tarascan alueella Michoacánin osavaltiossa, ja ensimmäinen kuvaus siitä on vuodelta 1780. Sitä kasvatettiin yksinomaan liharuuaksi. Omistajan kuoltua koira haudattiin hänen mukanaan – todennäköisesti, jotta se voisi toimia ruokavarantona matkalla tuonpuoleiseen. Viimeinen havainto rodusta tehtiin vuonna 1843, jolloin rouva Calderón de la Barca näki kuolleen yksilön riippumassa koukusta majatalon seinällä 48 km Mexico Citystä pohjoiseen. 
Etymologia.
Espanjaksi rotu tunnettiin nimellä "perro jorobado", "kyttyräselkäinen koira". Myös alkuperäinen asteekkinimi "izcuintlipotzotli" tarkoittaa samaa ("itzcuintli" = "koira", "potzotli" = "kyttyräselkä").
Techichi

Techichi on sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Techichi muistutti kettua. Se oli pieni, hoikka, pienipäinen, suippokuonoinen ja pystykorvainen. Väritys oli joko ruskea, musta, ruskeavalkoinen tai mustavalkoinen.
Alkuperä.
Rodun levinneisyysalue ulottui Pohjois-Amerikan itärannikolta Väli-Amerikan kautta Etelä-Amerikan luoteisosiin, mutta Meksiko vaikutti olleen sen varsinainen pääalue. Esikolumbiaaniset intiaanit käyttivät sitä lähinnä ruokana, joskin pentuja annettiin lasten leikkikumppaneiksi. Muutamia jalostusyksilöitä käytettiin tuottamaan niin monta jälkeläistä kuin mahdollista. Nuoret urokset jotka oli tarkoitus syödä kastroitiin, jotta ne lihoivat mahdollisimman paljon.
Ensimmäinen eurooppalainen, joka teki havainnoin techichistä, oli espanjalainen tutkimusmatkailija Francisco Hernandez vuonna 1578. Espanjalaisilla tutkimusmatkailijoilla oli usein pulaa ruuasta, joten hekin söivät tarpeen tullen paikallista koiranlihaa – on arvioitu, että he söivät yhteensä vähintään 100 000 rodun edustajaa tutkimusmatkojensa aikana. 1800-luvulle mennessä rotu olikin jo kuollut sukupuuttoon.
Cancer Research UK

Cancer Research UK on brittiläinen järjestö, joka tukee syöpätautien hoitoa ja tutkimusta sekä välittää yleisölle syöpätietoutta. 
Cancer Research UK perustettiin 4. helmikuuta 2002 yhdistämällä Cancer Research Campaign - ja Imperial Cancer Research Fund -järjestöt. Siitä tuli yhdysvaltalaisen National Cancer Instituten jälkeen maailman toiseksi suurin syöpätutkimusorganisaatio. National Cancer Institutesta poiketen Cancer Research UK perustettiin valtiosta irralliseksi, lähes kaikki varansa hyväntekeväisyydellä kerääväksi toimijaksi.
Eläinoikeusjärjestö Animal Aid julisti vuonna 2011 boikottikampanjan Cancer Research UK:ia ja eräitä muita terveysalan järjestöjä vastaan reaktiona eläinkokeiden tukemiseen.
Tjudö träsk

Tjudö träsk on järvi Finströmissä Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 81 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 25 kilometriä pohjoiseen. Tjudö träsk on Ahvenanmaan kuudenneksi laajin järvi.
Maantiede.
Tjudö träskin pituus etelästä pohjoiseen on kolme kilometriä ja leveys lännestä itään 100–400 metriä. Järven keskivaiheilla sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Byholm. Tjudö träskiä ympäröi sekä kulttuurimaisema että metsämaa. Järven koillispuolisen Norra bergenin korkeustaso on 55 metriä merenpinnan yläpuolella eli lähes saman verran järven pinnan yläpuolella. Tjudö träskin länsirannalta virtaa laskuoja etelään Lillfjärdiin, joka on osa Vandöfjärdeniä.
Tjudö träsk (82.A39.1.001) kuuluu kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen 82.039A. Päävesistö on Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan vesistö (82). Tjudö träsk on vesistöalueen 82.039A laajin järvi. Alueeseen kuuluu kuusi järveä, joista Kvarnträsk ja Möträsk ovat seuraavaksi laajimmat.
Jope Ruonansuun diskografia

Tämä on Jope Ruonansuun diskografia.
Jope Ruonansuun filmografia

Tämä on Jope Ruonansuun filmografia.
Suutarilan kirjasto

Suutarilan kirjasto on Helsingin Suutarilan kaupunginosan Siltamäen osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Suutarilan kirjasto on perustettu vuonna 1982. Sen tilat sijaitsevat samana vuonna valmistuneessa Suutarilan palvelukeskuksessa. Rakennusta on kunnostettu vuonna 2005. Samasta palvelukeskuksesta löytyy myös nuorisotalo ja Suutarilan ala-asteen koulu.
Königstein im Taunus

Königstein im Taunus on kaupunki Hochtaunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota.
Maantiede.
Königstein im Taunus sijaitsee Taunus-vuorten metsäisillä rinteillä seitsemäntoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustan Hauptwachelta luoteeseen. Se rajoittuu etelässä tiheäänasuttuun Main-Taunuksen piirikuntaan, idässä on Kronberg im Taunus ja Oberursel, lännessä Glashütten (Taunus). Pohjoisessa ja luoteessa on suhteellisen harvaanasuttua vuoristoa.
Königsteiniin kuuluu kantakaupungin lisäksi Falkenstein, Mammolshain ja Schneidhain, jotka liitettiin siihen 1972.
Historia.
"Chlodwigsage"-nimisen tarun mukaan frankkikuningas Klodvig I näki nykyisen Burg Königsteinin eli Königsteinin linnan kohdalla neitsyen noin vuonna 500. Tämä kertoi kuninkaan olevan voittoisan tulevassa taistelussa alemanneja vastaan. Niin myös tapahtui, ja Klodvig I perusti linnan ja kirkon kalliolle, jossa hän oli kohdannut neitsyen.
Ensimmäinen asiakirjamaininta Königsteinista on vuodelta 1215. Linna on todennäköisimmin perustettu Fredrik I Barbarossan valtakaudella 1100-luvulla turvaamaan kauppareittiä Frankfurtista Kölniin. Königstein sai kaupunkioikeudet 1313. Uuden ajan koittaessa linnasta oli kehittynyt loistelias residenssi, kunnes se jälleen 1600-luvulla muutettiin sotilaskäyttöön.
Königstein kuului Mainzin vaaliruhtinaskuntaan 1581–1803. Ranskalaisjoukot räjäyttivät linnan syyskuussa 1796, kenties tahattomasti. Kaupungin asukkaat hyödynsivät raunioita muutamaa vuotta aiemmin poltettujen talojensa jälleenrakentamiseen. Königstein päätyi osaksi Nassaun herttuakuntaa, joka liitettiin Preussiin 1866.
Königstein sai kylmävesiparantolan 1851, ja siitä alkoi nousukausi. Vuonna 1935 kaupunki sai oikeuden käyttää terveelliseen ilmanalaan viittaavaa määrettä Heilklimatischer Kurort. Königsteinista tehtiin osa uutta Hessenin osavaltiota heti toisen maailmansodan jälkeen. Nimi Königstein im Taunus virallistettiin 1. tammikuuta 1977.
Königstein im Taunuksen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Altes Rathaus eli vanha raatihuone, useat villat ja ristikkotalot, kuten Villa Borgnis, sekä Falkensteinin ja Königsteinin linnojen rauniot.
Talous ja liikenne.
Königstein im Taunuksen elinkeinorakenne on palveluvaltainen, tietointensiivisiä yrityksiä on useita. Kaupunki on vauras, sen asukkaiden ostovoimaindeksi oli 204 vuonna 2019 (Saksa = 100).
Königsteinin rautatieasema on Königsteiner Bahn -radan päätepiste, ja osa Frankfurtin seudun paikallisjunaliikennejärjestelmää. Lähimmät moottoritiet ovat BAB 66, BAB 661 ja BAB 3.
Oscar Töringe

Oscar Töringe (s. 1983) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Skånesta ja opiskeli näyttelemistä kansalaisopistossa sekä myöhemmin Tukholman draamakorkeakoulussa. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi tv-sarjasta "Ohuella langalla", jossa hän näytteli Magnus-nimistä poliisia.
Töringen äiti Sanna Töringe on kirjailija ja isä Anders Granström näyttelijä. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta. Hän on naimisissa näyttelijä Rakel Benérin kanssa, ja heillä on lapsia.
Friedrichsdorf

Friedrichsdorf on kaupunki Hochtaunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota. Hugenotit perustivat sen 1680-luvulla.
Maantiede.
Friedrichsdorf sijaitsee Taunus-vuorten tuntumassa viisitoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustan Hauptwachelta pohjoiseen. Maasto kohoaa ja asutus harvenee luoteen suuntaan. Etelässä sijaitsee piirikunnan pääkaupunki Bad Homburg vor der Höhe. Idässä ja pohjoisessa Friedrichsdorf rajoittuu Wetteraukreisiin.
Königsteiniin kuuluu kantakaupungin lisäksi Burgholzhausen, Köppern ja Seulberg, jotka liitettiin siihen 1972, sekä Dillingen, joka liitettiin jo 1916.
Historia.
Friedrichsdorf on keskieurooppalaiseksi kaupungiksi nuori. Ranskasta paenneet protestanttiset hugenotit perustivat sen 1687 maakreivi Friedrich II:n luvalla. Hugenottien tekstiiliteollinen osaaminen oli korkeatasoista, kylä kasvoi ja vaurastui ja sai kaupunkioikeudet 1771. Seuraavalla vuosisadalla Friedrichsdorfin teollinen rakenne monipuolistui, kaupunki tuli tunnetuksi Zwieback-leivistään, ja se sai liikanimen Stadt der Zwieback. Friedrichsdorfin tunnetuin asukas on tiedemies Philipp Reis, joka oli yksi puhelinlaitteen keksijöistä.
Burgholzhausen mainitaan asiakirjoissa ensi kerran vuonna 1222 ja Köppern 1269. Seulberg on piirikunnan vanhimpia paikkakuntia, siitä on ensimmäinen kirjallinen maininta vuodelta 767 muodossa Suleburc. Dillingen puolestaan on nuori paikkakunta, se perustettiin 1804.
Friedrichsdorfin arkkitehtuuria edustavat muun muassa evankelinen kirkko 1830-luvulta ja modernistinen katolinen kirkko 1990-luvulta. Hugenottien perintö näkyy kaupunkikuvassa.
Talous ja liikenne.
Friedrichsdorfin talousmaantieteellinen sijainti on hyvä. Kaupungissa toimii muun muassa äänentoistoalan yritys Bose Corporation ja japanilainen monialakonserni Kawasaki. Friedrichsdorf on vauras, sen asukkaiden ostovoima on selvästi Saksan keskiarvoa korkeampi (vuonna 2017).
Friedrichsdorfissa on kaksi rautatieasemaa ja kaksi rautatieliikennepaikkaa. Keskustassa sijaitsee Bahnhof Friedrichsdorf. Täältä on yhteys S-Bahniin Frankfurtiin. Keskustan itäpuolitse kulkee Bundesautobahn 5.
Gabriel Possenti

Pyhä Gabriel Possenti (1. maaliskuuta 1838 Assisi, Italia – 27. helmikuuta 1862 Isola di Gran Sasso, Abruzzi, Italia) oli pyhimys ja passionisti. Hän oli Sante Possentin ja Agnes Frisciottin yhdestoista lapsi kolmestatoista. Miehen elämä oli ilman ihmeitä eikä hänen pyhyyttään täysin arvostettu ennen kuin hänen kuolemansa jälkeen. Hän eli seuraavien kahden paavin hallintokausien aikana: Gregorius XVI (1831-1846) ja autuas Pius IX (1846-1878). Mies julistettiin autuaaksi 31. toukokuuta 1908 ja paavi Benedictus XV kanonisoi hänet vuonna 1920. Hän on nuorten ja nuorten hengellisessä virassa olevien suojeluspyhimys ja hänen juhlapäiväänsä vietetään 27. helmikuuta tai 31. toukokuuta.
Benedetto Ghirlandaio

Benedetto Ghirlandaio (1458 Firenze – 17. heinäkuuta 1497 Firenze) oli italialainen renessanssikauden taidemaalari. Myös hänen veljensä David Ghirlandaio ja Domenico Ghirlandaio olivat taidemaalareita, kuten myös veljenpoika Ridolfo del Ghirlandaio. Benedetton töistä on säilynyt "Natività", joka on esillä Notre-Damen kirkossa Aguiepersen kaupungissa (Église Notre-Dame d'Aigueperse).
Juho Linnamo

Ernst Johan (Juho) Linnamo, sukunimi vuoteen 1928 "Lindgren" (17. toukokuuta 1871 Kivennapa – 2. helmikuuta 1944 Tampere) oli suomalainen tukkukauppias, tekstiilitehtailija ja kauppaneuvos.
Juho Linnamon vanhemmat olivat tullivartija Gustaf Adolf Lindgren ja Maria Lovisa Söderström. Hän kävi kansakoulun ja toimi liikealalla vuodesta 1887 alkaen.
Linnamo perusti 1898 Viipuriin lyhyttavarain tukkukaupan, jonka yhteyteen hän perusti vuonna 1900 kravattitehtaan, 1902 alusvaatetehtaan ja 1922 trikootavarain tehtaan. Viipurissa Karjalankadulla sijainneessa nelikerroksisessa rakennuksessa toimi Juho Linnamon paitatehdas, konttoritilat ja myymälä. Linnamo sai kauppaneuvoksen arvon 1926. Hän oli Italian konsulina Viipurissa vuodesta 1925 alkaen.
Linnamo oli Suomen Messujen ja Savo-Karjalan Osake-Pankin hallintoneuvoston jäsenenä, Pamaus-seuran johtokunnan jäsenenä ja Viipurin Näyttämön johtokunnan varapuheenjohtajana 1915–1924.
Juho Linnamo oli naimisissa 1899–1912 Nina Akinschinin (k. 1912) kanssa, 1917–1919 Esteri Paavolaisen (k. 1919) kanssa ja vuodesta 1923 Hilja Westerbergin kanssa. Professori, ministeri ja Pankkitarkastusviraston johtaja Jussi Linnamo oli hänen poikansa kolmannesta avioliitosta.
Juho Linnamon nuorempi veli oli kansakoulunopettaja, kauppias, tilanomistaja, tehtailija ja lahjoittaja Vilho Linnamo.
Nummen murre

Nummen murre on Nummen alueella puhuttu kansankieli, joka kuuluu omana ryhmänä osaksi lounaismurteita.
Kielimaantieteellinen asema.
Nummen murre sijoittuu Suomen kielen murteiden joukossa omaksi ryhmäkseen Nummen pitäjän alueella. Nummen murre on lounaismurteiden välimurre, joita esiintyy Läntisellä Uudellamaalla Vihdistä Lohjalle. Murrealue rajautuu idässä Vihdin murrealueeseen, etelässä Lohjan murteeseen, pohjoisessa Pusulan murteeseen ja lännessä Suomusjärven ja Someron murteisiin.
Esimerkkejä.
Esimerkkilauseita Nummen murteesta:
Murrekirjallisuutta.
Nummen murteesta on kirjoittanut muun muassa näyttelijä Esa Saario. Saario on kirjoittanut Nummen murteella kertomuksia Nummelta kirjassa "Nummilaist kiälentampaamist", sekä Nummen murteen murresanakirjan "Sana on jalkava -se menee pian ja pitkält."
David Ghirlandaio

David Ghirlandaio (1452 Firenze – 1525 Firenze) oli italialainen renessanssikauden taidemaalari ja mosaiikkitaiteilija. Myös hänen veljensä Domenico Ghirlandaio ja Benedetto Ghirlandaio olivat taidemaalareita, kuten myös veljenpoika Ridolfo del Ghirlandaio.
David toimi ennen kaikkea kuuluisan Domenicon avustajana ja hän otti Domenicon studion hoitaakseen tämän kuoltua. Davidin mosaiikkitöitä ovat muun muassa "Madonna in bronzo e due angeli" (1496, Musée de Cluny) ja "l'Annunciazione" (1510, Basilica della Santissima Annunziata).
Peruvian pug-nosed dog

Peruvian pug-nosed dog on sukupuuttoon kuollut perulainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Peruvian pug-nosed dog oli pienikokoinen, muodoltaan pullea ja pyöreä ja rungoltaan lihava. Nimensä se on saanut lyhyestä kuonostaan ja litteästä "bulldoggimaisesta" naamastaan. Väritys oli kellertävän valkoinen, jossa oli tummia laikkuja.
Alkuperä.
Desmond Morris päättelee lihavan ulkomuodon perusteella rotua käytetyn lähinnä ruuaksi. Sen jäännöksiä on löytynyt hautapaikoista Perun ylängöiltä ja Chancayn rannikkoalueelta. Ensimmäisen kerran jäännöksiä löydettiin vuonna 1885, jolloin lyhyt mopsi-kuonoinen kallo hämmästytti arkeologeja – he ihmettelivät, kuinka mahdolliset esi-isät, todennäköisesti eurooppalaiset lyttynaamaiset koirat, olisivat voineet päätyä Etelä-Amerikkaan satoja vuosia ennen espanjalaisten valloittajien saapumista. Desmond Morriksen mukaan vastaus on mitä todennäköisimmin, että lyttynaama-geeni kehittyi erikseen sekä Perussa että Euroopassa – ja tämä kyseinen rotu saattaa hyvinkin olla vanhempi kuin eurooppalaiset samankaltaiset kääpiökoirat.
Rotua on kuvattu 1000–1200-luvuilta peräisin olevissa keramiikkaesineissä, joissa sen naama on ryppyinen ja yhtä lyhyt kuin nykyisellä kiinanpalatsikoiralla.
Ridolfo del Ghirlandaio

Ridolfo del Ghirlandaio (4. helmikuuta 1483 Firenze – 1561 Firenze) oli italialainen renessanssikauden taidemaalari ja Domenico Ghirlandaion poika. Myös hänen setänsä David Ghirlandaio ja Benedetto Ghirlandaio olivat taidemaalareita.
Ridolfo sai oppinsa Fra Bartolomeolta ja omaksui vaikutteita etenkin mestari Raffaellolta. Ridolfon töitä ovat muun muassa "Incoronazione della Vergine" (1504, Louvre), "Allegoria" (n. 1498, Uffizi), "Donna velata" (n. 1510, Uffizi), "Coperta di ritratto con grottesche" (n. 1510, Uffizi) ja "Madonna della cintola" (1514–1515, Praton tuomiokirkko).
Ridolfo oli myös arvostettu muotokuvamaalari ("Ritratto di un orefice", Galleria Palatina, Firenze).
Tuomas Laurell

Tuomas Laurell, sukunimi aik. "Laurila" (27. heinäkuuta 1855 Vähäkyrö – 20. joulukuuta 1925 Vaasa) oli suomalainen voinvientiä harjoittanut tukkukauppias ja kauppaneuvos.
Laurellin vanhemmat olivat torppari Tuomas Tuomaanpoika Laurell (Laurila) ja Maria Tuomaantytär Eveli. Hän muutti 15-vuotiaana Vaasan ja oli sitten ensin liikeapulaisena C. F. Vikmanin liikkeessä ja sitten kauppias Järnströmin sivuliikkeen hoitajana Ylistarossa. Ensimmäisen oman liikkeensä Laurell perusti 1874 Vähänkyrön Ojaniemen kylän Tuorin taloon ja hänellä oli pian kolme myymälää joista yksi oli Isossakyrössä. Laurell alkoi myös ostaa voita ja viljaa ja vei niitä sitten ensin Ruotsiin ja 1880-luvun puolivälistä lähtien myös Venäjälle. Hänen liiketoimensa laajenivatkin maakaupan piiristä tukkukauppaan. 
Laurell teki 1880-luvun lopulla opintomatkan Englantiin ja Saksaan tutustuen paikalliseen liike-elämään. Vuonna 1888 hän jätti Vaasan maistraatille anomuksen perustaa kaupunkiin voin- ja viljanvientiliike sekä siirtomaatavaroiden tuontiliike. Laurell rakennutti sitten Vaasan kolmikerroksisen talon, jossa tukkuliike toimi. Laurellista tuli 1800-luvun lopulla yksi Suomen johtavista voinviejistä yhdessä hankolaisen Arthur H. Borgströmin ja vaasalaisen Emil Linderborgin kanssa. Laurell aloitti ensimmäinenä voin viennin suoraan Englantiin ohittaen näin tanskalaiset välittäjät, joiden kautta voikauppa oli aiemmin hoidettu. Hän perusti sivukonttoreita Ouluun ja Hankoon ja Englannin Newcastleen. Laurell oli 1880- ja 1890-luvulla myös Suomen merkittävin viljanviejä. Laurell harjoitti maatalouskoneiden maahantuontia Ab Laurell &amp; Åkerberg Konekauppa Oy:n nimissä. Tämä liike myi maatalouskoneiden ohella myös kassa- ja laskukoneita, kirjoituskoneita, polkuompelukoneita ja fonografeja.
Vuonna 1909 Laurellin kolme liikettä yhdistettiin Oy Laurell &amp; Lahtinen Ab -nimiseksi yhtiöksi, josta tuli Vaasan suurin tukkuliike. Liikkeen johtoon tuli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja S. A. Hohenthal, nimen suomennoksen jälkeen Samuli A. Harima. Liike harjoitti edelleen voinvientiä sekä viljan tuontia Venäjältä. Laurell &amp; Lahtisen liikkeen toiminta päättyi 1918 Venäjän kaupan loppumisen myötä. Tuomas Laurell sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Hän jätti liiketoimensa 1920-luvun alussa pojalleen kauppias Vilho Laurellille (1875–1929), jonka aikana liikkeen toiminta päättyi.
Tuomas Laurell oli mukana Vaasan Sokeritehdas Oy:n, Vaasan Tupakkatehdas Oy:n, Pohjanmaan Verkatehdas Oy:n, Palovakuutus Oy Wellamon, Vaasan Saippuatehdas Oy:n ja Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n johtokunnissa ja hallintoneuvostoissa. Hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1903 ja 1913–1918.
Audi A3 (1996)

Audi A3 Typ 8L on Audi A3:n ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1996–2003.
Audi A3 Typ 8L (1996–2003).
Ensimmäisen sukupolven Audi A3 tuli Euroopan markkinoille syksyllä 1996. Se oli ensimmäinen malli, jossa käytettiin Volkswagen Groupin A4-pohjalevyä. Seuraavat samalle pohjalevylle perustuvat mallit olivat Škoda Octavia ja Volkswagen Golf IV. Alkuaan malli oli tarjolla vain kolmiovisena hatchbackina, sillä tarkoituksena oli luoda Golfia urheilullisempi imago.
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä A3 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottorivalikoimassa olivat alun perin 1,6- (101 hv) ja 1,8-litraiset (125/150 hv) bensiinimoottorit sekä 1,9-litrainen (90 hv) turbodiesel. Tehokkaampi 1,8-litrainen oli turboahdettu. Kaikkien moottorien yhteyteen oli saatavissa nelivaihteinen automaattivaihteisto. Ensimmäiset mallit olivat pelkästään etuvetoisia.
Elokuussa 1997 esiteltiin 1,9-litraisen turbodieselin 110-hevosvoimainen versio. Samaan aikaan varustelua täydensivät etuistuinten sivuturvatyynyt ja kehittyneempi äänentoistojärjestelmä. Elokuussa 1998 tuli myös kauko-ohjattu keskuslukitus.
Heinäkuussa 1999 mallistoa täydennettiin viisiovisella korimallilla ja nelivetoisella quattro-mallilla, jossa turboahdetun 1,8-litraisen teho oli nostettu 180 hevosvoimaan.
Vuonna 2001 Audi A3 sai muun muassa uudet ajovalot ja etusäleikön. 1,9-litraisia dieselmoottoreita uudistettiin ja niiden tehovaihtoehdot olivat nyt 100 ja 130 hevosvoimaa. Myös sisusta koki uudistuksia ja tehokkaampien moottorien yhteyteen tuli kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. 
Moottorivaihtoehdot.
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla, suluissa olevat nelivedolla varustetuilla malleilla
Hakasulkeissa olevat arvot automaattivaihteistolla, suluissa olevat nelivedolla varustetuilla malleilla
Audi A3 (2003)

Audi A3 Typ 8P on Audi A3:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2013.
Audi A3 Typ 8P (2003–2013).
Audi esitteli A3:n toisen sukupolven keväällä 2003 Geneven autonäyttelyssä. Autossa käytettiin uutta A5-pohjalevyä, joka oli myös muun muassa Volkswagen Golf V:n perusrakenteena. Pituutta oli tullut lisää viisi ja leveyttä kolme senttimetriä. Akseliväli puolestaan piteni 6,5 senttimetrillä. Ensimmäisenä esitelty korimalli oli kolmiovinen, viisiovinen Sportback seurasi vuonna 2004 ja kaksiovinen Cabriolet vuonna 2008. Sportbackin keulailme poikkesi hieman kolmiovisesta yhtenäisellä etusäleiköllään, mutta kolmiovinen muuttui samannäköiseksi vuonna 2005. 
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä A3 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottoriksi oli aluksi valittavissa nelisylinteriset 1,6- (101/113 hv) ia 2,0-litraiset (148 hv) sekä 3,2-litrainen VR6 (247 hv). Pienitehoisinta lukuun ottamatta kaikki olivat suorasuihkutteisia FSI-moottoreita. Dieselvalikoimassa olivat 1,9 TDI (104 hv) ja 2,0 TDI (138 hv). Vuonna 2004 tuli lisäksi turboahdettu 2,0-litrainen (197 hv) bensiinimoottori ja vuonna 2006 2,0 litran dieselistä esiteltiin 168-hevosvoimainen versio.
Vuonna 2007 1,6 FSI korvattiin turboahdetuilla 1,4- (123 hv) ja 1,8-litraisilla (158 hv) TFSI-bensiinimoottoreilla.
Vuonna 2008 Audi A3 sai uuden etusäleikön ja -puskurin sekä LED-päiväajovalot. 2,0 litran dieselmoottorit saivat yhteispaineruiskutuksen, mutta tehovaihtoehdot (138/168 hv) pysyivät ennallaan. 3,2-litraisen VR6-moottorin valmistus päättyi. Uutena korimallina oli kaksiovinen ja kangaskattoinen Cabriolet.
Vuonna 2009 1,9 TDI poistui ja se korvattiin 1,6-litraisella TDI:llä, josta oli valittavana 89- ja 104-hevosvoimaiset tehoversiot. Bensiinimoottoripuolella 1,6-litrainen poistui ja tilalle tuli turboahdettu 1,2 TFSI (104 hv). Vuonna 2010 A3 sai pieniä ulkonäöllisiä uudistuksia, kuten kromilistan etupuskurin alasäleikköön.
Audi A3 (2012)

Audi A3 Typ 8V on Audi A3:n kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2012–2020.
Audi A3 Typ 8V (2012–2020).
Kolmannen sukupolven Audi A3 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Se oli ensimmäinen automalli, jossa käytettiin Volkswagen Groupin uutta modulaarista MQB-pohjalevyrakennetta. Hatchback-korimallia seurasi neliovinen sedan, joka esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2013. Samana vuonna esiteltiin myös kangaskattoinen Audi A3 Cabriolet. Syksyllä 2014 tuli lisäksi myyntiin ladattava hybridimalli E-tron. A3 voitti World Car of the Year 2014 -palkinnon.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä A3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2016 Audi A3 sai muun muassa uudet ajovalot ja leveämmän etusäleikön. Uutena moottorina oli turboahdettu kolmesylinterinen 1,0-litrainen (116 hv) bensiinimoottori.
Audi A3 (2020)

Audi A3 Typ 8Y on Audi A3:n neljännen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2020 lähtien.
Audi A3 Typ 8Y (2020–).
Neljännen sukupolven A3 oli tarkoitus esitellä Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2020, mutta tapahtuma peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Auto perustuu samaan perusrakenteeseen kuin edeltäjänsä, mistä johtuen kokonaispituudessa on tapahtunut muutosta ainoastaan noin kolme senttimetriä ja akseliväli on pysynyt täysin ennallaan. Ensimmäisenä esitelty korimalli on viisiovinen Sportback, neliovinen sedan seurasi myöhemmin perässä.
Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä A3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoiman muodostivat alussa 1,5-litrainen (150 hv) bensiinimoottori ja 2,0-litrainen (116/150 hv) dieselmoottori. Vetotavaksi oli alkuvaiheessa saatavana ainoastaan etuveto, mutta nelivetoiset malliversiot tulivat pian mallistoon.
Teatteri Tuike

Teatteri Tuike on vuonna 1997 perustettu ammattiteatteri Helsingin Tapanilassa. Toimintansa se aloitti kiertueteatterina, ja tekee edelleen kiertuetoimintaa kouluihin ja lastentarhoihin. Tuike pitää myös ilmaisukoulua joka perustettiin vuonna 2008. Ilmaisukoulussa on vuosittain noin 300 oppilasta. Teatteri on tehnyt myös kokeellista teatteria kuten aisti- ja sokkoteatterimuotoja, ja järjestää lapsille ja nuorille suunnattuja työpajoja. Vuodesta 2013 teatterilla on ollut vakituiset tilat Tapanilassa, Viertolantiellä, aseman lähellä sijaitsevassa vanhassa punatiilisessä tehdasrakennuksessa.
Tuikkeen perusti sen nykyinen teatterinjohtaja Nina Rinkinen ja sirkustaiteilija Sanna Warsell.
Teatteri Tuike on rekisteröity yhdistykseksi 2007.
Teatterin ensi-illat.
Lähde:
Bandog

Bandog on harvinainen englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Bandog muistutti mastiffia, joskin oli tätä pienempi ja kevyempi - joidenkin mukaan se olisi ollut eräänlainen "kevyt mastiffi". Se oli kookas ja raskasrakenteinen. Sillä oli voimakkaat leuat. Karvapeite oli karhea; väritykseltään kellertävä tai hiekanharmaa, jossa oli mustat tai ruskeat juovat. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Bandog oli mastiffiin verrattuna valppaampi ja aktiivisempi. Se oli itsepäinen ja innokasluonteinen, eikä järin nopea. Se oli peloton, jopa niin hurjaluonteinen, että se piti kytkeä kiinni, ettei se olisi tappanut taloa lähestyneitä vieraita. Pelkkä sen läsnäolo riitti pelottamaan tunkeilijat pois, ilman että sen tarvitsi hyökätä. John Caius kuvaili rotua kirjassaan "Of Englische Dogges", ja väitti sen olleen hurjempi kuin "yksikään arcadialainen cur". Thomas Bewickin mukaan se hyökkäsi innokkaasti uhkaajan kimppuun ja sen purema oli kova ja vaarallinen.
Alkuperä.
Rotu oli alkuperältään muinainen ja sen uskottiin syntyneen mastiffin ja kettukoiran välisestä risteytyksestä. Sitä käytettiin talon vartioimiseen kaikenlaisia varkaita, ryöstäjiä ja yöllisiä vaeltajia vastaan. Se kuoli sukupuuttoon 1800-luvun aikana.
Etymologia.
Nimitys juontaa juurensa sanasta "band" ("hihna"), koska koiria pidettiin sidottuina hihnalla tiettyyn kohtaan.
SEAT León (1999)

SEAT León Typ 1M on SEAT Leónin ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1999–2006.
SEAT León Typ 1M (1999–2006).
Ensimmäisen sukupolven León esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1999, ja se perustuu Volkswagen Groupin A4-pohjalevylle. Samalle pohjalevylle perustuvat myös aiemmin esitellyt Audi A3, Škoda Octavia ja Volkswagen Golf IV. Leónin sedan-korinen sisarmalli oli SEAT Toledo. Molempien mallien kojelauta oli suoraan Audi A3:sta lainattu.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 16V (75 hv), 1,6 8V (100 hv) ja 1,8 20V (125/180 hv). Dieselmoottorit olivat 1,9 SDI (68 hv) ja 1,9 TDI (90/110 hv). Syksyllä 2000 1,6-litrainen muuttui 16-venttiiliseksi ja sen teho nousi 105 hevosvoimaan. TDI:stä esiteltiin samaan aikaan 150-hevosvoimainen versio. Uutena moottorina oli 2,8-litrainen V6 (204 hv).
Keväällä 2002 esiteltiin urheilullinen León Cupra R, jossa 1,8-litraisen turbomoottorin teho oli nostettu 210 hevosvoimaan. Seuraavana keväänä teho nousi 225 hevosvoimaan. Samalla 1,9 TDI:stä tuli tarjolle 130-hevosvoimainen versio. Vuoden 2003 lopulla 1,9 SDI poistui valikoimasta, keväällä 2004 myös 2,8 V6.
Lymenmastiffi

Lymenmastiffi ("Lyme Mastiff") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Alkuperä.
Rotu sai nimensä Cheshiren Lyme Hall'sta, missä Leghin perhe kasvatti sitä kartanon vahtikoiraksi. He antoivat koiriaan vain ani harvoin kartanon ulkopuolisille, minkä vuoksi lymenmastiffeja ei juuri koskaan nähty. Tällä tavalla eristettynä se säilyi myös erittäin puhdasrotuisena. 1800-luvulla rotua kuvailtiin "valtakunnan puhtaimmaksi ja arvokkaimmaksi verilinjaksi".