tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ivan Skobrev

Ivan Aleksandrovitš Skobrev (, s. 8. helmikuuta 1983 Habarovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen pikaluistelija. Hän on kaksinkertainen olympiamitalisti ja yleisluistelun maailmanmestari.
Skobrev sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 kuudenneksi 1 500 ja 10 000 metrillä. Vancouverissa 2010 hän sai 10 000 metrillä hopeaa ajalla 13.02,07 ja 5 000 metrillä pronssia ajalla 6.18,05. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 5 000 metrillä seitsemäs.
Skobrev voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Calgaryssa 2011. Lisäksi hän on sijoittunut viidenneksi Moskovassa 2012 ja Hamarissa 2013 sekä kahdeksanneksi Berliinissä 2008 ja Hamarissa 2009. Hän sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa pronssia joukkuetakaa-ajossa Salt Lake Cityssä 2007. 5 000 metrillä hän oli samoissa kisoissa viides ja Richmondissa 2009 kuudes. Richmondissa hän sijoittui lisäksi 10 000 metrillä viidenneksi. Inzellissä 2011 hän sai pronssia 5 000 ja 10 000 metrillä sekä oli viides 1 500 metrillä. Heerenveenissä 2012 hän saavutti hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän oli kuudes 5 000 metrillä. Sotšissa 2013 hän sai pronssia 1 500 ja 5 000 metrillä. Junioreiden yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 2002.
Skobrev voitti kultaa EM-kilpailuissa 2011, ja vuonna 2010 hän sai pronssia. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi neljänneksi 2009, viidenneksi 2004, 2006, 2007 ja 2008 sekä kuudenneksi 2013. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut 5 000 ja 10 000 metrin yhteisessä cupissa toiseksi kausilla 2009–2010 ja 2010–2011.
Freefall

Freefall: America, Free Markets, and the Sinking of the World Economy on yhdysvaltalaisen taloustieteilijän Joseph Stiglitzin vuonna 2010 ilmestynyt teos, jossa hän käsittelee Yhdysvalloista asunto- ja finanssikuplana liikkeelle lähteneen kriisin syitä.
Stiglitz on keynesiläinen taloustieteilijä: hyvän yhteiskunnan perusta on markkinat, mutta julkinen valta on keskeisessä osassa. Teoksessaan Stiglitz käyttää taloustieteen peruskäsitteitä, kuten ulkoisvaikutus, kannustimet ja informaation jakautuminen epätasaisesti. Hänen näkemyksensä asuntokuplasta on, että vähävaraiset ihmiset, jotka eivät olleet perehtyneet lainojen ehtoihin, saatiin houkutelluksi riskeihin, joita he eivät ymmärtäneet. Toiminnalla oli valtion tuki talletustakuina. Stiglitz kritisoi rahoitusalan muuttumista päämääräksi sinänsä, jolloin sen varsinainen tehtävä, yhteiskunnan palveleminen on unohdettu.
Kirjassaan Stiglitz suhtautuu skeptisesti Barack Obaman mahdollisuuksiin leikata pankkien valtaa riittävästi. Kirja oli kuitenkin jo painettu, kun Obama hyväksyi aloitteita, joihin Stiglitzkin on tyytyväinen.
Taloustoimittaja Matias Möttölän mukaan Stiglitzin analyysit ovat osuvia, mutta tämän uudistusehdotuksia yhteisöllisyyden syntymisestä Yhdysvaltoihin hän ei pidä kovin onnistuneina.
Juan Manuel de Prada

Juan Manuel de Prada Blanco (s. 1970 Barakaldo, Espanja) on espanjalainen kirjailija, kulttuurivaikuttaja ja lehtimies. Sukupolvensa muista espanjalaisista kirjailijoista tyyliltään huomattavasti poikkeava Prada kutsuu itseään perinteitä kunnioittavaksi, barokkityyliseksi kirjailijaksi.
Kirjallinen ura.
Juan Manuel de Prada syntyi Baskimaan itsehallintoalueella sijaitsevassa Barakaldon kaupungissa. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Kastilian ja Leónin maakunnassa sijaitsevassa Zamoran kaupungissa. Prada opiskeli lakia Salamancan yliopistossa, mutta siirtyi kirjailijan uralle heti valmistuttuaan. Hänen esikoisteoksensa "Pimpit" ("Coños") julkaistiin pieninä underground-painoksina ensi kerran vuonna 1994. Hyvin menestyneestä teoksesta otettiin ensimmäinen virallinen painos seuraavana vuonna. Alun perin "Pimpit" lähti liikkeelle tekijänsä kunnianosoituksena 1900-luvun alkupuolella vaikuttaneelle omaperäiselle kirjailijalle Ramon Gómez de la Sernalle ja tämän kuuluisalle teokselle "Senos" ("Tissit", 1917). "Pimpit" sisältää 52 lyhyttä, useimmiten vain parin sivun mittaista kertomusta, jotka on nimetty kulloisenkin pimpin omistajan mukaan. Prada käyttää kirjassaan runsaasti erilaisia tyylilajeja, mutta pitää huumorin pääosassa lähes kaikissa tarinoissa. "Pimpeistä" tuli nopeasti maailmanlaajuinen menestys ja Suomessakin siitä on otettu useita painoksia.
Vuonna 1997 ilmestynyt "Myrsky" on dekkarimuotoinen kertomus nuoresta taiteentutkijasta Alejandro Ballesterosista, joka matkustaa keskellä talvea tulvien ja lumimyrskyjen runtelemaan Venetsiaan tutkimaan renessanssitaiteilija Giorgionen "Myrsky"-nimistä maalausta. Neljän päivän aikana Venetsiassa Alejandro rakastuu tapaamaansa erikoislaatuiseen naiseen, joutuu kuuluisan taideväärentäjän murhan silminnäkijäksi ja tutustuu Venetsian synkkään alamaailmaan. "Myrsky" sai Espanjassa arvostetun Premio Planeta -palkinnon.
Lehtimiesura.
Prada kirjoitti lyhyen aikaa El Mundo -sanomalehteen, mutta siirtyi pian "ABC"-lehden vakituiseksi toimittajaksi. Hänen "ABC"-lehteen kirjoittamansa tähänastiset artikkelit ovat ilmestyneet alkukielellä kolmena niteenä. Lehtikirjoittajana Prada esiintyy yleensä konservatiivisten arvojen puolustajana. Aborttia, eutanasiaa ja homoseksuaalisuutta koskevissa kysymyksissä Prada tukee voimakkaasti katolisen kirkon virallisia kantoja.
Viime vuosina Prada on esiintynyt usein myös television ja radion ajankohtaisohjelmissa.
Jacopo della Quercia

Jacopo della Quercia oli italialainen kuvanveistäjä (n. 1374–1438), kotoisin Sienasta. Hän oli varhaisrenessanssin edelläkävijä, jonka voimakkaan ilmeikkäät muodot vaikuttivat myös Michelangeloon.
Renny Jokelin

Renny Pertti Jokelin (s. 1952) on suomalainen toimittaja ja tutkija. Hän valmistui vuonna 1974 yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistossa pääaineenaan tiedotusoppi. Hän toimi tutkijana Tampereen yliopistossa ja Alkoholitutkimussäätiössä sekä Yleisradion televisiouutisten kesätoimittajana 1970-luvulla. Vuosina 1978–1979 hän oli perustamassa Ruotsinsuomalaisten arkistoa Tukholmaan. Vuosina 1979–1996 hän toimi Helsingin Sanomien palveluksessa ulkomaan- ja taloustoimittajana ja oli kuusi vuotta kirjeenvaihtajana Pariisissa ja Brysselissä. Hän toimi Euroopan parlamentin Suomen tiedotustoimiston päällikkönä vuosina 1996–2005. Hän palasi journalismiin ja Ylen palvelukseen loppukesällä 2005. Sen jälkeen hän on toiminut A-Studion toimittajana ja toimitussihteerinä ja MOT (televisio-ohjelma)n tuottajana.
Kautena 2014–2015 hän on Tampereen yliopistossa journalistiikan vierailevana professorina. 
Jokelin on saanut valtion tiedonjulkistamispalkinnon Ydin-lehden toimituskunnan jäsenenä vuonna 1980 ja henkilökohtaisesti EU-journalismista vuonna 1995.
Manuel Fernández Muñiz

Manuel Fernández Muñiz eli Manu (s. 9. toukokuuta 1986 Gijón, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Alcorcónia.
Ura.
Manu on kotikaupunkinsa Sporting Gijónin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006, sen pelattua Segunda Divisiónissa. Vuonna 2007 hän siirtyi Deportivo La Coruñaan, jossa hän kuitenkin pelasi reservijoukkueessa seuraavat kaksi kautta.
Kaudella 2009–2010 Gustavo Munúan siirryttyä Málagaan, Manu nostettiin edustusjoukkueeseen Daniel Aranzubian varamaalivahdiksi. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa hän pelasi 23. maaliskuuta 2010, kun ykkösmaalivahti Aranzubia ajettiin 10-minuutin kohdalla ulos kentältä punaisella kortilla.
La Wally

La Wally on Alfredo Catalanin ooppera, nelinäytöksinen "dramma lirico". Luigi Illica kirjoitti teoksen libreton, joka perustuu Wilhelmine von Hillernin romaaniin vuodelta 1875. Ooppera kantaesitettiin 20. tammikuuta 1892 La Scalassa. Metropolitan-oopperassa se esitettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1909.
Oopperasta tunnetaan etenkin sen sankarittaren ensimmäisessä näytöksessä laulama aaria ”Ebben? Ne andrò lontana”. Catalani sävelsi aarian alun perin vuonna 1878 Jules Vernen runoon ”Chanson groenlandaise”. Runon alkuperäinen nimi on ”Chanson scandinave” (1856), ja Verne muokkasi sitä teostaan "Le pays des fourrures" ("Turkiksien maassa", ks. tätä) varten, jossa se on siis nimellä ”Chanson groenlandaise”. Se on julkaistu myös Vernen tekstejä sisältävässä teoksessa "Textes oubliés" (1979, Union Général d'Éditions, Collection 10-18, No. 1294).
Adrián Colunga

Adrián Colunga Pérez (s. 17. marraskuuta 1984 Oviedo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuonna 2018 päättyneellä pelaajaurallaan Espanjan La Ligassa Recreativoa, Zaragozaa, Getafea, Sporting Gijónia ja Granadaa sekä muilla sarjatasoilla myös useita muita joukkueita. Hän pelasi yhdellä kaudella Englannin mestaruussarjassa sekä uransa lopulla Kyproksen ja Intian pääsarjoissa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Colunga on Sporting Gijónin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan Segunda División B:ssä pelanneessa Marino de Luancossa, jossa hän pelasi lainasopimuksella. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Sporting Gijónin reservijoukkueeseen.
Tammikuussa 2006 hänet vapautettiin sopimuksestaan, jonka jälkeen hän edusti neljänneksi korkeimman ja kolmanneksi korkemman sarjatason joukkueita. Kaudeksi 2007–2008 Colunga siirtyi Las Palmasiin, joka pelasi Segunda Divisiónissa. Hän pelasi kauden aikana 34 ottelua ja teki niissä 13 maalia.
Vuonna 2008 Colunga myytiin Recreativo de Huelvaan 2,7 miljoonan euron siirtokorvauksella. Sopimus oli pituudeltaan nelivuotinen. Ensiesiintymisensä joukkueessa hän teki 31. elokuuta 2008 ottelussa Real Betisiä vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui myös maalinteossa. Colunga jäi Recreativon historiaan 21. joulukuuta 2008, kun hän onnistui rangaistuspotkusta Deportivo La Coruñaa vastaan, tehden näin neljännen perättäisen maalinsa eri otteluissa.
23. tammikuuta 2010 henkilökohtaisten ongelmiansa takia, Colunga siirtyi kauden loppuun asti kestävällä lainasopimuksella Real Zaragozaan. Osana kauppaa Braulio matkasi Recreativoon. Hän teki ensimmäisen maalinsa Tenerifeä vastaan. 21. maaliskuuta 2010 Colunga teki kaksi maalia Barcelonaa vastaan.
5. elokuuta 2010 Colunga siirtyi Getafeen 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Samaan aikaan Getafesta Recreativoon siirtyi Kepa.
Berndt Otto Stackelberg (vanhempi)

Berndt Otto Stackelberg (14. toukokuuta 1662 Tallinna – 29. elokuuta 1734 Turku) oli ruotsalainen sotamarsalkka. Hän osallistui suureen Pohjan sotaan everstinä ja oli Ruotsin Suomessa olleiden joukkojen ylipäällikkö sodan jälkeen.
Elämäkerta.
Stackelberg palveli ennen suuren Pohjan sodan syttymistä Hollannissa ja Ranskassa. Siellä hän otti osaa useille sotaretkille ja piirityksiin. Sodan sytyttyä hänet nimitettiin vuonna 1700 kenraaliadjutantiksi. Eversti Stackelberg nimitettiin 11. maaliskuuta 1702 Porin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän oli Adam Ludvig Lewenhauptin alaisuudessa Baltiassa vuoteen 1708 asti. Stackelberg johti Jakobstadtin taistelussa 26. heinäkuuta 1704 oikeaa siipeä ja osallistui loppukesällä 1704 Birsenin piiritykseen ja valtaukseen. Hän johti Gemauerthofin taistelussa 16. heinäkuuta 1705 jalkaväkikeskustan ensimmäistä taistelulinjaa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1704.
Stackelberg oli mukana Lewenhauptin retkikunnassa, jonka tarkoituksena oli kuljettaa Ruotsin kuningas Kaarle XII:n Venäjälle hyökkäävälle pääarmeijalle tarvikkeita ja ruokaa. Stackelberg johti toista retkikunnan kahdesta kolonnasta. Hän johti Lesnajan taistelussa 29. syyskuuta 1708 ruotsalaisten vasenta sivustaa. Stackelberg jatkoi taistelun jälkeen Lewenhauptin retkikunnan kanssa eteenpäin. Retkikunta liittyi Kaarlen pääarmeijaan lokakuussa 1708. Pääarmeijan operaatioissa Stackelberg johti etujoukkoa Desnajoen ylityksessä 2. marraskuuta 1708. Hän jäi vangiksi Pultavan taistelun yhteydessä kesällä 1709 ja palasi Ruotsiin vasta sodan päättymisen jälkeen.
Sodan jälkeen Stackelberg nimitettiin vuonna 1722 Ruotsin Suomessa olevien joukkojen ylipäälliköksi. Hän toimi tehtävässä yritteliäästi ja oli ahkerassa kirjeenvaihdossa Tukholman kanssa. Ensimmäisinä vuosinaan Stackelberg matkusti ympäri Suomena ja teki erilaisia aloitteita puolustuksen järjestämiseksi. Stackelberg ei saanut Tukholmasta pyynnöistään huolimatta juuri ohjeita toimensa hoitamiseen, joten hän oli enimmäkseen oman harkintansa varassa. Hän teetti uusia linnoitussuunnitelmia, vaikka niiden toteuttamiseen ei ollut rahaa. Haminaa ja Lappeenrantaa alettiin linnoittaa, mutta työt tehtiin huonosti ja linnoitukset eivät valmistuneet. Stackelberg nimettiin sotamarsalkaksi vuonna 1727.
Stackelbergin poika oli sotamarsalkka Berndt Otto Stackelberg nuorempi.
Yö (Antonionin elokuva)

Yö ("La notte") on Michelangelo Antonionin elokuva vuodelta 1961. Se on keskimmäinen osa trilogiassa, jonka ensimmäinen elokuva on "Seikkailu" ja kolmas "Kuumetta". Elokuva sai Kultainen karhu -palkinnon 11. Berliinin elokuvajuhlilla, ja elokuvaohjaaja Stanley Kubrick nimesi sen yhdeksi kymmenestä suosikkielokuvastaan.
Elokuva on Antonionin mustavalkoinen mestariteos trilogiassa, joka käsittelee vieraantumista ja yksinäisyyttä. Henkilöhahmot harhailevat Milanossa, jonka talot ja tilat tukevat kerrontaa. Päähenkilö on kirjailija Giovanni (Marcello Mastroianni), joka on saanut juuri kauppoihin uuden kirjansa, mutta on joutunut umpikujaan sekä suhteessaan kirjailijantyöhön että vaimoonsa Lidiaan (Jeanne Moreau). Kirjailijan marxilainen kustantaja on sairaalassa kuolemaisillaan, mutta kirjan julkistamisjuhlassa rikas liikemies haluaisi palkata hänet kirjoittamaan yrityksensä historian. Giovanni flirttailee liikemiehen tyttären Valentinan (Monica Vitti) kanssa. Elokuva päättyy siihen että pariskunta näyttäisi palaavan yhteen.
Holger Danske

Holger Danske on tanskalainen tarusankari ja Tanskan kansallishenkilöitymä, joka nukkuu vuoren sisässä ja palaa auttamaan Tanskaa sen joutuessa hätään. Tarinoiden mukaan hän nukkuu holvissa Kronborgin linnan alla, ja hänen partansa on vuosien saatossa kasvanut kiinni lattiaan.
Holger Danske on lisäksi tärkeä hahmo Ranskan keskiaikaisissa chanson de geste –runoelmissa. Niissä hänen nimensä on Ogier de Danemarche. Hänen tarinansa kerrotaan "Geste de Doon de Mayence" –syklissä, joka käsittelee Kaarle Suuren vasallien kapinoita feodaaliherraansa vastaan. Ogier de Danemarchen nimi on saattanut alun perin viitata Ardennien rajamaille eikä Tanskaan, vaikka häntä kutsutaankin runoissa Tanskan kuninkaan Gaufreyn pojaksi. Ogier esiintyy myös runoelmissa "La Chevalerie Ogier de Danemarche" ja "Les Enfances Ogier". Hän saattaa myös olla sama hahmo kuin Rolandin laulun Ogier le Danois.
Huutoniemen koulu

Huutoniemen koulu on Vaasassa sijaitseva peruskoulu, joka sijaitsee Huutoniemen kaupunginosassa. Vuonna 2019 koulussa on 386 oppilasta. Huutoniemen koulu on tyypillinen suomalainen alakoulu, jossa opetetaan oppilaita ensimmäisestä luokasta kuudenteen luokkaan asti. Koulun rehtori on Annikki Uusipaavalniemi.
Jaakko I (Monaco)

Jaakko I, oik. "Jacques François Léonor Goyon de Matignon" (21. marraskuuta 1689 – 23. huhtikuuta 1751) oli Monacon ruhtinas vuosina 1731−1733. Hän oli normannilaisen kreivin Jacques III Goyon de Matignon ja kreivitär Thorigny Charlotte Goyon de Matignon poika. Hänen setänsä oli Ranskan marsalkka Charles-Auguste de Goyon-Matignon. 
Kun Monacon ruhtinas Antonio I etsi sopivaa sulhasta perilliselleen ja tyttärelleen Louise Hippolytelle, Jaakon isä ehdotti poikaansa vävyksi. Ajatus omasta ruhtinaskunnasta oli erittäin houkutteleva, ja ehdokkuutta tuki kuningas Ludvig XIV, joka halusi vahvistaa Ranskan vaikutusvaltaa Monacossa. Pari vihittiin 20. lokakuuta 1715, ja he saivat yhdeksän lasta. 
Avioliitto ei ollut kovin onnellinen. Jaakko asui mieluummin Versaillesissa kuin Monacossa, ja hänellä oli useita rakastajattaria. Antonio I:n kuoleman jälkeen Louise Hippolyte muutti Pariisista Monacoon (4. huhtikuuta 1731) ja sai innostuneen vastaanoton. Kun Jaakko tuli myöhemmin perässä, vastaanotto oli paljon viileämpi. 
Louise Hippolyte kuoli isorokkoon loppuvuodesta 1731. Jaakko löi laimin Monacon valtion hoidon ja joutui jättämään kapinan partaalla olevan ruhtinaskunnan toukokuussa 1732. Hän luopui seuraavana vuonna vallasta vuonna poikansa Honoré III:n hyväksi. Hän muutti Pariisiin, eikä avioitunut uudestaan.
Jaakko I:n Pariisin asunto nimettiin hänen mukaansa Hôtel Matignoniksi ja on nykyisin Ranskan pääministeri virka-asunto.
Caesars Palace (rata)

Caesars Palace on lasvegasilainen hotelli ja kasino, jonka pysäköintialueella on ajettu Formula 1:n Las Vegasin Grand Prix vuosina 1981 ja 1982. Myös Champ Car ja IndyCar -luokat ovat ajaneet pysäköintialueen radalla muutaman kerran, viimeksi 2004.
Kun Watkins Glenin kilpailu poistettiin kilpailukalenterista, kilpailu siirrettiin Las Vegasiin. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen aloitti Long Beachin kilpailu, mutta siitä ei pidetty aavikon kuumuuden takia. Caesars Palacen radasta tuli hyvä väliaikainen rata: tarpeeksi leveä ohituksiin, leveät turva-alueet, tasainen pinta. Sen vastapäiväinen suunta aiheutti suuren rasituksen kuljettajien niskoille. Kun Nelson Piquet varmisti ensimmäisen maailmanmestaruutensa ajamalla viidenneksi vuonna 1981, häneltä meni viisitoista minuuttia palautuakseen kilpailun kuumuuden aiheuttamasta rasituksesta. Vuoden 1982 kilpailun voitti Michele Alboreto Tyrrellillä, mutta se oli viimeinen Formula 1 -sarjan kilpailu Las Vegasissa.
Sääennusteohjaus

Sääennusteohjaus on rakennuslämmityksen ohjausmenetelmä, jonka toimintaperiaatteen mukaisesti joka aikayksikköä kohden lasketaan tarvittava lämmöntarve paikallisten sääennusteiden perusteella. Yhdistämällä tietoja rakennuksen fysiikasta sekä ilmatieteestä pystytään huomioimaan tietyn rakennuksen ominaisuudet ja ulkoisia sääoloja, kuten ulkolämpötila, tuulen voima ja suunta sekä auringonsäteily. Tavallisessa lämmitysohjauksessa huomioidaan ainoastaan ulkolämpötila.
Forecasting-menetelmän lähtökohtana on toiminut SMHI:n (Ruotsin Ilmatieteen laitos) professori Roger Taeslerin yhteistyössä Thorbjörn Geiserin ja Stefan Berglundin kanssa kehittämä matemaattinen energiatasemalli (”ENLOSS”); molemmat viimeksi mainitut tieteilijät ovat tällä hetkellä eGain Sweden AB:n palveluksessa. Forecasting-menetelmä on otettu käyttöön 1980-luvun lopulla.
Vuoteen 2010 mennessä forecasting-menetelmä on implementoitu lähes seitsemään miljoonaan neliömetriin asuin- ja kaupallisia kiinteistöjä. Tämä teknologia soveltuu useiden yritysten ja järjestöjen tarjouksiin. Menetelmän ansiosta lämpöenergian kulutus vähenee arviolta keskimäärin 15 – 25 kWh/m2. Koska forecasting-menetelmä ottaa huomioon tietoja tulevasta lämmöntarpeesta eikä sulje pois muita energian kulutuksen tehostusmenetelmiä, se toimii aina hyvin primääriratkaisuna.
Forecasting käytännössä.
Menetelmän sovelluksiin käytännössä kuuluvat kauko-ohjatut forecasting-vastaanottimet, jotka lähettävät ja vastaanottavat tietoja gprs- tai gsm-verkon välityksellä. Sen lisäksi forecasting-vastaanottimet hallitsevat rakennuksen sisällä olevia ohjauskeskuksia, jotka säätelevät lämpöenergian jakelua kohteen lämmitysjärjestelmän puitteissa. Forecasting-menetelmään on viime aikoina yhdistetty myös erityiset sisäilman mittarit. Näiden tarkoituksena on pitää tarkasti kirjaa sisälämpötilasta sekä lähettää mitattua tietoa niihin liitettyihin forecasting-vastaanottimiin. Tämä tekninen läpimurto mahdollistaa yksityiskohtaisemman forecasting-menetelmän avulla tapahtuvan tarkkailun sekä parantaa lämmönsäädön hallintamahdollisuuksia.
Louise Hippolyte

Louise Hippolyte "de Monaco" (10. lokakuuta 1697 − 29. joulukuuta 1731) oli ainoa naispuolinen Monacon hallitsija. Monacon nykyinen kuninkaallinen perhe polveutuu hänestä.
Lapsuus ja naimisiinmeno.
Louise Hippolyte syntyi Monacon kuninkaallisessa palatsissa. Hänen kuudesta sisaruksestaan kolme kuoli lapsena ja hän oli vanhin Antonio I ja Marie de Lorrainen lapsista, jotka saavuttivat aikuisiän, joten hänestä tuli Monacon ruhtinaskunnan perijätär. Antonio I päätti, Ludvig XIVn luvalla, että hänen tulevan aviomiehensä piti ottaa Grimaldin sukunimi ja Louisella oli oikeus hallita Monacoa yhdessä miehensä kanssa.
Louise Hippolyte avioitui 18-vuotiaana, 20. lokakuuta 1715, normannialaisen aatelisen Jacques François Goyon de Matignon, (Monacon ruhtinaana Jaakko I) kanssa. Avioliitolla oli aurinkokuningas Ludvig XIV tuki, tämän halutessa lisätä Ranskan vaikutusvaltaa Monacossa. Grimaldin suku sen sijaan ei ollut innoissaan, sillä he pelkäsivät vallan lipsuvan Louise Hippolyteltä tämän aviomiehelle. Monacolaiset pitivät Jaquesia arroganttina alempaan aatelistoon kuuluvana sosiaalisena kiipijänä.
Aikuisikä.
Louise Hippolyte ja hänen aviomiehensä asuivat Ranskassa ja saivat yhdeksän lasta. Antonio I:n kuoleman jälkeen Louise Hippolyte muutti Pariisista Monacoon (4. huhtikuuta 1731) ja otti vallan omiin nimiinsä, ilmoittaen että mies ja lapset pysyisivät Ranskassa. Tämä oli ristiriidassa hänen isänsä ja Ranskan kuninkaan tekemän sopimuksen kanssa. Kun Jaakko I tuli myöhemmin perässä, hän viipyi vain lyhyen aikaa ja palasi sitten Ranskaan, mahdollisesti pettyneenä siitä ettei ollutkaan virallinen kanssahallitsija. 
Aika Monacon hallitsijana, kuolema ja seuraajat.
Louise Hippolyte kuoli isorokkoon loppuvuodesta 1731. Jaakko palasi Monacoon, ja suunnitteli toimivansa heidän poikansa Honoré III:n sijaihallitsijana tämän täysi-ikäisyyteen asti. Hän joutui jättämään kapinan partaalla olevan ruhtinaskunnan toukokuussa 1732, ja sijaishallitsijaksi nousi Louise Hippolyten avioton velipuoli Antoine Grimaldi, josta tehtiin Monacon kenraalikuvernööri. Hän käytti valtaansa vielä Honoré III:n täysi-ikäisyyden aikana. 
Perheen Pariisin-asunnosta, Hôtel Matignonista, on tullut Ranskan pääministerin virka-asunto.
Psycon

Psycon Oy on suomalainen henkilöarviointeihin, strategiseen resursointiin ja johtamiseen kehittämiseen erikoistunut konsulttiyhtiö. Se on yksi Suomen suurimmista soveltuvuusarviointeja tekevistä yhtiöistä.
Psycon on Green Office.
Psycon Oy aloitti Green Office kokeilun maaliskuussa 2009 ja heille myönnettiin maaliskuussa 2010 WWF Suomen Green Office -merkki.
Laurine van Riessen

Laurine van Riessen (s. 10. elokuuta 1987 Leiden) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti sekä ratapyöräilyn MM- ja EM-mitalisti
Pikaluistelu.
Van Riessen saavutti pronssia Vancouverin 2010 olympialaisten 1 000 metrillä ajalla 1.16,72. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Richmondissa 2009 hän oli 1 500 metrillä seitsemäs ja 1 000 metrillä kahdeksas. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 000 metrillä kymmenes. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän on sijoittunut kuudenneksi Heerenveenissä 2011 ja Naganossa 2014 sekä kymmenenneksi Moskovassa 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa Innsbruckissa 2007 hän sai kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa yleisluistelussa.
Van Riessen sijoittui kolmanneksi maailmancupin 1 000 metrin kokonaiskilpailussa kaudella 2008–2009. Hän on voittanut maailmancupin osakilpailun 1 000 metrillä Changchunissa joulukuussa 2008 ja Salt Lake Cityssä tammikuussa 2012.
Hän lopetti pikaluistelun kauden 2014–2015 jälkeen.
Ratapyöräily.
Van Riessen saavutti joukkuesprintissä MM-hopeaa Apeldoornissa 2018 kilpailtuaan Alankomaiden joukkueessa karsintakierroksella. MM-kilpailujen eräajossa hän sijoittui neljänneksi 2022, kuudenneksi 2020, seitsemänneksi 2019 ja kahdeksanneksi 2018, keirinissä neljänneksi 2018, seitsemänneksi 2017, 2019 ja 2020, 500 metrin aika-ajossa kuudenneksi 2016 ja kahdeksanneksi 2017 sekä joukkuesprintissä viidenneksi 2019 ja kuudenneksi 2016. Hän sai EM-pronssia joukkuesprintissä Grenchenissä 2015 ja eräajossa Münchenissä 2022, oli keirinissä viides 2018 ja seitsemäs 2022, 500 metrin aika-ajossa kuudes 2015 sekä joukkuesprintissä neljäs 2018.. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui joukkuesprintissä viidenneksi ja keirinissä yhdeksänneksi Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli joukkuesprintissä viides.
Van Riessen on voittanut Alankomaiden-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa 2015, eräajossa 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä keirinissä 2015, 2017 ja 2018.
IL7R

IL7R on geeni, joka koodaa interleukiini 7 -reseptorin alfa-alayksikköä (). Reseptori säätelee imusolujen erilaistumista ja aktivaatiota. Ihmisillä geeni sijaitsee kromosomin 5 lyhyessä käsivarressa, tarkemmin lokuksessa 5p13.2. Vastaavaa geeniä tavataan myös muilla lajeilla.
Interleukiini 7 -reseptori.
IL7R koodaa interleukiini 7 -reseptorin alfa-alayksikköä, joka muodostaa IL2RG-geenin koodaaman interleukiinireseptorin yhteisen gamma-alayksikön (γc, ) kanssa interleukiini 7 -reseptorin. Reseptori säätelee T-imusolujen kehitystä ja ylläpitää perifeeristen T-solujen homeostaasiaa.
Liittyvät sairaudet.
IL7R on monissa tutkimuksissa liitetty MS-tautiin. Taudille altistavaksi tekijäksi on arveltu sen yhtä muotoa eli alleelia, joka muuttaa geenin silmukointia. IL7R-reseptoria esiintyy soluissa sekä liukoisena että kalvoihin sitoutuvana muotona ja geenimuoto lisää liukoisen muodon määrää. Muutoksen uskotaan vaikuttavan reseptorin toimintaan ja altistavan MS-taudille. Koska geenimuotoa esiintyy myös terveillä yksilöillä, sen altistavan vaikutuksen on arveltu olevan vain vähäinen.
Geeni on yhdistetty myös vaikeaan kombinoituun immunovajaukseen (SCID) ja T-imusoluista lähtöisin olevaan akuuttiin lymfaattiseen leukemiaan (T-ALL).
Lamar Hunt U.S. Open Cup

Lamar Hunt U.S. Open Cup on yhdysvaltalainen cup-järjestelmällä pelattava miesten jalkapallokilpailu. Se on avoin Yhdysvaltain jalkapalloliiton United States Soccer Federationin (USSF) alaisille seurajoukkueille.
Historia.
Cup perustettiin vuonna 1914 – vuosi United States Soccer Federationin perustamisen jälkeen, jolloin se tunnettiin nimellä National Challenge Cup. Se on Yhdysvaltain vanhin kansallinen joukkuelajikilpailu ja ensimmäinen kansallinen jalkapallokilpailu. 1900-luvun alussa vastaavat yritykset kaatuivat usein matka- ja kustannussyihin. Alkuvuosien jälkeen kilpailun järjestäminen siirtyi amatöörijalkapalloliitto United States Adult Soccer Associationin (USASA) vastuulle. Vuonna 1995 kilpailu palasi USSF:n alaisuuteen, ja vuonna 1999 sen nimeksi vaihdettiin Lamar Hunt U.S. Open Cup urheiluvaikuttaja Lamar Huntin (1932–2006) kunniaksi.
Kilpailun alkuperäinen mestaruuspokaali oli liikemies Thomas Dewarin lahjoittama Dewar Cup, joka oli käytössä vuosina 1914–1979 ja 1997–1998. Sittemmin pokaali on sijoitettu pysyvästi Oneontassa New Yorkissa sijaitsevaan National Soccer Hall of Fameen. Mestarijoukkueen nimi kaiverretaan edelleen alkuperäiseen pokaaliin, mutta mestarijoukkue palkitaan uudella U.S. Open Cup -pokaalilla.
Cupin menestyneimmät seurat ovat kalifornialainen Maccabi Los Angeles ja pennsylvanialainen Bethlehem Steel, jotka molemmat ovat voittaneet cupin viidesti. Newyorkilainen Greek American AA voitti cupin ennätykselliset kolme kertaa peräkkäin. Ammattilaisliiga Major League Soccerin esikoiskauden 1996 jälkeen cupin on voittanut vain kerran MLS:n ulkopuoleinen joukkue; vuonna 1999 USL A-Leaguen Rochester Raging Rhinos kukisti neljä MLS-joukkuetta matkallaan mestaruuteen. North American Soccer Leaguen (1968–1984) joukkueet eivät osallistuneet cupiin.
Pelitapa.
Kesällä alkavaan varsinaiseen cupiin osallistuu kahdeksan joukkuetta jokaiselta Yhdysvaltain viideltä sarjatasolta. Sarjat valitsevat osallistujansa eri tavoin kevään aikana. Esimerkiksi MLS:stä cupiin pääsee suoraan kuusi edelliskauden runkosarjan parasta joukkuetta ja loput karsivat jäljelle jäävistä kahdesta paikasta.
Cupissa vastakkain arvotut joukkueet pelaavat yhden ottelun, jonka voittaja jatkaa seuraavalle kierrokselle. Tasatilanteessa pelataan 2 × 15 minuutin jatkoaika ja lopulta ratkaisua haetaan tarvittaessa rangaistuspotkukilpailussa. Vuoden 2009 cupissa alempien sarjatasojen (USL First Division, USL Second Division, USL Premier Development League ja United States Adult Soccer Association) joukkueet pelasivat keskenään cupin kaksi ensimmäistä kierrosta ja MLS-joukkueet tulivat mukaan kolmannella kierroksella.
Cupin voittaja on saanut paikan CONCACAF Champions Leaguesta vuodesta 2008 lähtien.
KPL2

KPL2 on sioilla ja ihmisillä esiintyvä geeni. Geeni vaikuttaa sikojen ja mahdollisesti myös ihmisten siittiönkehitykseen. Sen mutaatio johtaa sikojen hedelmättömyyttä aiheuttavaan puolihäntäsiittiövikaan.
Puolihäntäsiittiövika.
KPL2-geenimutaation on todettu aiheuttavan puolihäntäsiittiövikaa suomalaisilla Yorkshire-sioilla. Mutaation seurauksena sika tuottaa suurimmaksi osaksi tavallista lyhythäntäisempiä siittiöitä, jotka ovat liikuntäkyvyttömiä. Ensimmäinen tapaus havaittiin vuonna 1987 ja vuoteen 2001 mennessä geenivirhettä oli löydetty vain Suomesta, jossa se esiintyi 30 prosentilla testatuista karjuista. Tutkimuksissa on arveltu mutaation periytyneen keinosiemennyksessä käytetyltä, 1980-luvulla eläneeltä Jampo-karjulta tai sen esivanhemmilta.
Geenimutaation oletetaan syntyneen siten, että KPL2-geenin sisään on asettunut tai kopioitunut liikkuva DNA-jakso eli retroposoni.
Sama KPL2-geeni on myös ihmisillä ja sen arvellaan vaikuttavan myös miesten siittiöiden kehitykseen. Geenin tutkimuksesta voi olla apua miesten hedelmättömyyden hoidossa.
HNF4A

HNF4A on transkriptiotekijä, jota koodaa geeni "HNF4A" kromosomissa 20. Geeni voi silmukoitua vaihtoehtoisesti ja reseptorista on siten olemassa usea eri muoto. 
Geenin mutaatiot voivat aiheuttaa reseptorin toimimattomuutta, jotka johtavat MODY-tyyppiseen (eng. "Maturity-Onset Diabetes of the Young") HNF4A-diabetekseen, jota kutsuttiin aiemmin MODY1:ksi. Tauti ei ole sama kuin tyypin 1 tai 2 diabetes. MODY-tyypin diabetesten osuus kaikista diabetestapauksista Suomessa on alle 2 %. Tautia potevat ovat erittäin herkkiä diabeteslääkkeinä käytetyille sulfonyyliureavalmisteille, jotka voivat siksi aiheuttaa hypoglykemiaa.
Sakeus Juuri-Oja

Karl (Kaarlo) Sakeus Juuri-Oja (sukunimi vuoteen 1906 "Järvinen"; 1. syyskuuta 1890 Helsinki – 28. elokuuta 1926 Fitchburg, Yhdysvallat) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä, muusikko ja näytelmäkirjailija. Juuri-Ojan sukunimi esiintyy kirjoitettuna myös muodoissa "Juurioja" ja "Juuri-oja".
Juuri-Oja hankki elantonsa muusikkona ja näyttelijänä. Hänellä oli myös oma näytelmänvälitystoimisto ja hän toimi Lahteen 1914 perustetun Juttu-Tupa nimisen seuranäyttämöille ja näytelmäseurille tarkoitetun lehden toimittajana. Hän toimi vuodesta 1914 alkaen Lahden, Pietarsaaren ja Kuokkalan työväennäyttämöiden johtajana. Vuonna 1917 Juuri-Oja oli perustamassa Työväen Näyttämöiden Liittoa.
Suomen sisällissodan loppuvaiheissa Juuri-Oja pakeni Venäjälle yhdessä vaimonsa kanssa. Hän palasi Suomeen 1921 ja toimi Hämeenlinnan Työväen Näyttämön johtajana muutaman vuoden. Juuri-Oja muutti sitten Yhdysvaltoihin ja toimi siellä paikallisilla suomalaisnäyttämöillä.
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1975

Kriketin maailmanmestaruuskilpailut eli World Cup (viralliselta nimeltään vielä "Prudential Cup") oli ensimmäinen ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus. Kilpailut käytiin 7. -21. heinäkuuta Englannissa. Mukana oli kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa neljän joukkueen ryhmässä, joista kummastakin kaksi parasta selviytyi pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 60 syöttövuoron peleinä.
Alkulohkot.
Ryhmä A.
Itä-Afrikan joukkueeseen sisältyivät: , , ja .
Antonio I

Antonio I (25. tammikuuta 1661 – 20. halmikuuta 1731) oli Monacon kolmas ruhtinas vuosina 1701–1731 sekä ensimmäinen Beaxin markiisi. Hän oli Ludvig I:n ja Catherine Charlotte de Gramontin vanhin lapsi. Antonio vihittiin 13. kesäkuuta 1688 Marie Lorrainen (12. elokuuta 1674 – 30 Lokakuuta 1724) kanssa. Avioliitto oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n järjestämä. 
Pariskunta sai kuusi tytärtä, joista vain kaksi selviytyi aikuisikään.
Antoniolla oli myös useita aviottomia lapsia:
MLS Cup

MLS Cup on Pohjois-Amerikan jalkapalloliigan Major League Soccerin vuotuinen mestaruusottelu. Menestynein seura on Los Angeles Galaxy kuudella mestaruudellaan.
Cupin mestaruuspokaali on jalkapallovaikuttaja Philip Anschutzin mukaan nimetty Philip F. Anschutz Trophy.
Ottelut.
^ Osallistuminen vuonna 2020 oli rajoitettu COVID-19:n vuoksi.
Kotiseutu (televisiosarja)

Kotiseutu ("Heimat – Eine deutsche Chronik") on Edgar Reitzin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama saksalainen televisiosarja vuodelta 1984. Se kertoo pienen Hunsrückissä sijaitsevan saksalaisen kylän elämästä vuosina 1919–1982. Sarjan keskeinen henkilö on Maria Simon (Marita Breuer), jonka kautta kylän – ja maailman – tapahtumia seurataan 63 vuoden ajan. Elokuva käyttää sekä mustavalko- että värikuvausta.
"Kotiseudun" ensiesitys oli Venetsian elokuvajuhlilla 1984. Edgar Reitz painotti silloin, että "Kotiseutu" on elokuva – ei televisiosarja – ja että sitä pitäisi kohdella elokuvana. Pituudestaan huolimatta (lähes 16 tuntia) sitä on myös esitetty elokuvateattereissa. 
"Kotiseutu" oli välitön menestys. Venetsian elokuvajuhlilla se voitti Fiprescin palkinnon ja se esitettiin lähes jokaisessa Euroopan maassa. Suomessa sen esitti YLE.
"Kotiseutu" sai kaksi jatko-osaa: "Kotiseutu II" (1993) ja "Kotiseutu III" (2004).
Antoine Grimaldi

Antoine Grimaldi, Le Chevalier [de] Grimaldi, (2. lokakuuta 1697 Pariisi – 28. marraskuuta 1784 Monaco) oli Monacon tosiasiallinen hallitsija vuosina 1732–1784. Hän oli Antonio I:n ja myös Babéna tunnetun tanssija Élisabeth Dufortin avioton lapsi, jonka Antonio tunnusti vuonna 1715.
"Chevalier de Grimaldista" tuli Monacon kenraalikuvernööri 20. toukokuuta 1732, kun hänen lankonsa Jaakko I, Monacon ruhtinas, ja tämän poika, ruhtinas Honoré III, muuttivat asumaan Pariisiin Hôtel Matignoniin ja jäivät sinne, vaikka Honoré julistettiin vuonna 1734 Monacon ruhtinaaksi.
Tilanne pysyi samanlaisena Antoinen kuolinvuoteen 1784 saakka. Silloin Honoré III oli jo 64-vuotias.
Antoine Grimaldi onnistui hyvin valtionhoitajana. Hän onnistui pitämään Monacon syrjässä Itävallan perimyssodasta vuosina 1740–1748.
Antoine ei mennyt koskaan naimisiin. Hän kuoli 28. marraskuuta 1784. Vuonna 1966 hänen maalliset jäännöksensä siirrettiin Monacon katedraalin apsikseen.
GLE1

GLE1 on kromosomissa 9 sijaitseva ihmisen autosomaalinen geeni. Geeni koodaa proteiinin, joka toimii solussa osana lähetti-RNA:n kuljetukseen osallistuvien molekyylien muokkaus- ja toimintaketjua. GLE1-proteiini toimii solussa viestinviejänä, joten se on liikehermosolujen toiminnalle tärkeä, sillä se sekä mahdollistaa solun nopean reagoimisen ulkoisiin ärsykkeisiin. 
Geenin virheellinen muoto aiheuttaa Hervan ja Vuopalan tautia.
Luettelo Yön jäsenistä

Tämä on luettelo Yö-yhtyeen kokoonpanoista sen perustamisesta aina nykyhetkeen asti.
Kokoonpanot.
Alkuperäiskokoonpano.
Alkuperäiskokoonpano pysyi koossa Yön perustamisesta alkuvuodesta 1981 kolme kuukautta.
Porin SM-karsinnan 1981 kokoonpano.
Toinen kokoonpano toimi keväästä 1981 alkuvuoteen 1982.
Kolmas kokoonpano.
Kolmas Yön kokoonpano toimi alkuvuodesta 1982 vuoden 1985 juhannukseen.
Seitsemästoista kokoonpano (2024-).
Seitsemästoista Yön kokoonpano on toiminut loppuvuodesta 2024 eteenpäin
Hannu Oksanen (jääkiekkoilija)

Hannu Tapani Oksanen (s. 15. marraskuuta 1957 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa 13 kautta edustaen kasvattajaseuraansa Ilvestä, Jokereita, Tapparaa ja KalPaa. Oksanen pelasi SM-liigassa 345 ottelua tehoin 129+159=288. Hän pelasi myös kauden 1984–1985 Ruotsissa, Elitserien-joukkue Leksands IF:ssä.
Oksanen pelasi vuodet 1976–1981 Ilveksessä. Kauden 1981–1982 hän pelasi jääkiekon II-divisioonaa KalPassa ja kaksi seuraavaa kautta Jokereissa. Oksanen voitti siellä SM-hopeaa keväällä 1983. Toisella Jokeri-kaudellaan hän pelasi myös seitsemän SM-liigaottelua myös Suomen olympiajoukkueessa. Oksanen pelasi kauden aikana vuoden 1984 talviolympialaisissa. Oksanen pelasi Jokereissa uransa tehokkaimmat vuodet tehden ensimmäisellä kaudellaan 46 pistettä ja toisella 49.
Oksanen pelasi kauden 1984–1985 Elitserien-joukkue Leksandissa ja vuodet 1985–1989 kuluivat Tapparassa. Hän voitti Tapparassa Suomen mestaruuden vuosina 1986, 1987 ja 1988. Vuonna 1986 Oksanen pelasi MM-kilpailuissa.
Kaksi uransa viimeistä kautta 1989–1990 ja 1990–1991 Oksanen pelasi KalPassa. Hänen uransa päättyi keväällä 1991 SM-hopeaan.
MLS Supporters’ Shield

MLS Supporters’ Shield on Pohjois-Amerikan jalkapalloliigan Major League Soccerin runkosarjassa eniten pisteitä keränneelle joukkueelle annettava palkinto. Menestyneimmät seurat ovat D.C. United ja Los Angeles Galaxy neljällä runkosarjamestaruudellaan.
Historia.
Pohjoisamerikkalaiseen tapaan MLS:n mestari on pudotuspelien loppuottelun MLS Cupin voittaja, ja alun perin runkosarjan voittaja sai vain paikan pudotuspeleihin. Vuosina 1997–1998 joukko "North American Soccer" -sähköpostilistalla keskustelleita kannattajia ideoi palkinnon, jolla muistetaan runkosarjan parasta joukkuetta. Palkinto luovutettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999 kauden 1998 runkosarjan voittaneelle Los Angeles Galaxylle. Palkintoon kaiverrettiin myös kausien 1996 ja 1997 runkosarjan voittajien nimet.
Kaudesta 2000 lähtien MLS:ssä on käytetty kansainvälistä järjestelmää, jossa voitosta saa kolme pistettä ja tasapelistä yhden pisteen. Aiemmin tilanteen ollessa tasan varsinaisen peliajan jälkeen käytiin rangaistuspotkukilpailu, jonka voittaja sai yhden pisteen.
Supporters’ Shieldin voittaja saa myös paikan seuraavan kauden CONCACAF Champions Leaguesta.
Osteoblastooma

Osteoblastooma on luusta alkava harvinainen neoplasma. Sitä ja osteoidia osteoomaa pidetään joskus saman sairauden muunnoksina. Hyvänlaatuisista luukasvaimista osteoblastoomia on kolme prosenttia. Osteoblastooma on miehillä yleisempi kuin naisilla. Kasvain saattaa kehittyä minkä ikäiselle hyvänsä, joskin noin 80 % potilaista on alle 30-vuotiaita.
Arviolta 40 %:ssa tapauksista osteoblastooma kehittyy selkärankaan. Tavallisesti osteoblastoomaan liittyvä kipu on vähäisempää kuin osteoidin osteooman aiheuttama. Osteoidista osteoomasta poiketen osteoblastooman kasvu yleensä jatkuu, ellei sitä hoideta. Osteoblastoomista arviolta yksi viidestä uusiutuu.
Osteoblastoomasta tunnetaan aggressiivinen muunnos, joka saattaa käyttäytyä osteosarkooman tavoin. Sen yhteydessä on raportoitu metastasointia ja kuolemaa.
Erik Grönwall

Erik Grönwall (s. 3. joulukuuta 1987 Knivsta, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti Ruotsin "Idol"-kilpailun joulukuussa 2009. Gröwnwallin ensimmäinen single "Higher" myi kultaa digitaalisessa myynnissä vain kolmessa päivässä. Hänen debyyttialbuminsa "Erik Grönwall" julkaistiin kymmenen päivää "Idolin" finaalin jälkeen ja se myi platinaa.
Nuoruus.
Grönwall syntyi Knivstan kylässä, joka sijaitsee noin 48 kilometriä Tukholmasta pohjoiseen. Hän kävi musiikkileikkikoulun, jossa hän kiinnostui musiikin esittämisestä. Musiikkiuransa Grönwall aloitti soittamalla kitaraa paikallisessa punk-/rockbändissä. Lukioaikana hänen kiinnostuksensa vaihtui kitaransoitosta laulamiseen ja hänestä tuli tukholmalaisen RAID-metalliyhtyeen laulaja.
Idol.
Grönwall oli ensimmäistä kertaa Ruotsin "Idolin" koelauluissa vuonna 2005, mutta hän ei päässyt koelaulukierrokselta jatkoon. Vuonna 2009 hän kuitenkin teki tuomaristoon suuren vaikutuksen Skid Row’n ”18 and Life” -kappaleella ja pääsi jatkoon. Kilpailun aikana Grönwall esitti muutamia rock-kappaleita, kuten Kissin ”Shout It Out Loud”, Iron Maidenin ”Run to the Hills” ja Queenin ”The Show Must Go On”.
Ura.
Heti Grönwallin voiton jälkeen julkaistiin hänen esikoissinglensä "Higher". Se nousi Sverigetopplistanin ensimmäiselle sijalle ja sitä myytiin kultaa. Viikkoa myöhemmin Grönwallin debyyttialbumi "Erik Grönwall" julkaistiin ja sitä myytiin platinalevyyn oikeuttava määrä.
Elokuussa 2010 Grönwall valittiin ruotsalaisen H.E.A.T-rockyhtyeen laulajaksi.
Vuonna 2022 Grönwall liittyi Skid Row -yhtyeeseen laulajaksi.
Eino Salli

Gerhard Eino Salli (24. syyskuuta 1882 Vaasa – 21. maaliskuuta 1926 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja kansakoulunopettaja.
Salli oli opettajan työn ohella toimittajana Vaasa-lehdessä. Hän oli mukana International Order of Good Templars-raittiusjärjestössä sekä partiotoiminnassa ja perusti "Vaasan Metsäveikot"-partiolippukunnan.
Eino Salli oli naimisissa liikkeenharjoittaja Anna Elin Skogbergin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, taidemaalari Aares Salli (s. 1914) ja diplomi-insinööri Aias Salli.
Ossi Hyppönen

Ossi Tapio "Kusti" Hyppönen (1. marraskuuta 1937 Lahdenpohja – 1989) oli suomalainen jääkiekkoilija. 
Hyppönen aloitti uransa jalkapalloilijana, pelasi muutamia otteluja SM-sarjassa ja voitti vuonna 1955 nuorten SM-kultaa ja vuonna 1956 hopeaa Kuopion Palloseuran joukkueessa. Hyppönen edusti jääkiekon SM-sarjassa KalPaa (1957–1959, 1965–1969), Ilvestä (1959–1960) ja Karhuja (1960–1965). Hän pelasi urallaan 95 jääkiekon SM-sarjaottelua ja teki niissä 90 maalia. Hyppönen voitti pistepörssin vuosina 1967 ja 1969. Maalipörssin hän voitti vuosina 1958 ja 1959. Hyppönen pelasi KalPassa kuuluisassa ”pyörremyrskyketjussa” Mauno Revon (myöhemmin myös Lauri Helen) ja Juhani Wahlstenin kanssa.
Hyppönen oli ensimmäinen kuopiolainen, joka valittiin nuorten maajoukkueeseen. Hän pelasi urallaan myös yhden A-maaottelun Kanadaa vastaan vuonna 1959.
Hyppönen työskenteli asemanhoitajana ja hänen kotikuntansa oli Kuopio.
Erik Grönwall (albumi)

Erik Grönwall on ruotsalaisen samannimisen poplaulaja Erik Grönwallin erinäisten yhtyeiden cover-versioita sisältävä esikoisalbumi. Se julkaistiin 16. joulukuuta 2009.
Albumi debytoi Sverigetopplistanin sijalla yksi myyden platinaa.
Kappaleet.
Suluissa kappaleen alkuperäinen esittäjä.
Higher

Higher on ruotsalaisen rock-laulaja Erik Grönwallin esikoisalbumin "Erik Grönwall" ensimmäinen single. Single julkaistiin 11. joulukuuta 2009. Grönwall esitti laulun samana päivänä ensimmäistä kertaa, kun hänet oli julistettu Ruotsin Idol-kilpailun voittajaksi.
"Higher" nousi heti julkaisunsa jälkeen Ruotsin singlelistan ensimmäiselle sijalle ja sitä myytiin kultaa vain kolmessa päivässä.
Laulun ovat kirjoittaneet Pär Westerlund ja Joakim Olovsson.
Ludvig I (Monaco)

Ludvig I (25. heinäkuuta 1642 Monaco – 3. tammikuuta 1701 Rooma) oli Monacon toinen ruhtinas vuodesta 1662 vuoteen 1701.
Hän oli Monacon ruhtinaan Hercules'n (1623–1651) ja Aurelia Spinolan vanhin poika ja seurasi valtaistuimella isoisäänsä Honoré II:a.
Ludvigin vaimo, Pau Catherine-Charlotte de Gramont (1639 – 4. kesäkuuta 1678 Pariisi), oli ranskalaisen marsalkka Antoine III de Gramontin tytär. Pari vihittiin 30. maaliskuuta 1660 ja heillä oli kuusi lasta:
Laajennettu kompleksitaso

Laajennettu kompleksitaso (formula_1) on kompleksilukujen joukko, johon on lisätty yksi piste, äärettömyyspiste (formula_2). Tämän pisteen ajatellaan olevan äärettömän kaukana missä suunnassa tahansa. 
Laajennetulle tasolle määritellään topologia, jonka kannan muodostavat kompleksitason avoimet kiekot sekä sellaiset joukot, joihin kuuluvat äärettömyyspiste sekä kaikki kompleksiluvut, joiden itseisarvo on jotakin vakiota suurempi, eli muotoa 
formula_3 tai
formula_4
olevat joukot. Tällöin laajennettu taso on topologisena avaruutena kompakti.
Laajennettu taso voidaan kuvata stereografisella projektiolla homeomorfisesti Riemannin pallolle. Laajennettu taso on esimerkki topologisesta Aleksandrovin kompaktisoinnista eli yhden pisteen kompaktisoinnista. 
Laajennettua kompleksitasoa käytetään funktioteoriassa yleisesti funktioiden määrittelyjoukkona.
Lughnasadh

 
Lughnasadh on gaelien perinteinen juhlapäivä, jota vietetään 1. elokuuta. Nykyään muun muassa wiccalaiset viettävät juhlaa ”ensimmäisen sadonkorjuun juhlana”, elojuhlana.
Irlantilaisissa kertomuksissa Lughnasadh on alkujaan valon jumala Lughin juhla, jonka hän järjesti edesmenneen ottoäitinsä Tailtiun muistoksi. Tailtiu oli raivannut maasta hedelmällistä peltoa Irlannissa niin kovasti, että hän uuvutti itsensä ja menehtyi. Juhlan aikaan solmittiin avioliittoja, kisailtiin ja suoritettiin uskonnollisia menoja.
Vesitähdet

Vesitähdet ("Callitriche") on ratamokasveihin kuuluva vesikasvisuku. Aiemmin ne on sijoitettu omaan heimoonsa vesitähtikasvit ("Callitrichaceae"). Vesitähdet kasvavat uposkasveina monenlaisissa vesistöissä tai märällä maalla. Eräät lajit ovat ulkomuodoltaan hyvin vaihtelevia ja voivat siksi olla joskus vaikeita tunnistaa.
Sukuun kuuluu lähes 70 lajia. Niitä kasvaa melkein koko maailmassa ja vesitähdet puuttuvat muun muassa Arabiasta ja Afrikan kuivemmilta seuduilta.
Vesitähtilajeja.
Pohjoismaissa luonnonvaraisia lajeja:
Vesitähtilajeista neljä kasvaa Suomessa. Niistä isovesitähti ja pikkuvesitähti on suuressa osassa maata yleisiä vesikasveja. Uposvesitähti on enimmäkseen rannikkoseuduilla kasvava ja lapinvesitähti harvinainen, lähes yksistään Pohjois-Suomessa kasvava laji. Näiden lisäksi ojavesitähti on kerran tavattu Suomessa.
Muita lajeja:
Honoré II

 Honoré II (24. joulukuuta 1597 – 10. tammikuuta 1662) aloitti hallituskautensa Monacon herrana, mutta hänestä tuli myöhemmin Monacon ensimmäinen ruhtinas. Hänen jälkeensä arvonimi siirtyi hänen seuraajilleen. 
Honorén isä, Hercule (24. syyskuuta 1562 – 21. marraskuuta 1604), murhattiin Honorén ollessa kuuden vanha ja hänen ensimmäiset hallitusvuotensa vuotensa kuluivat hänen setänsä, Val di Taro prinssin, Frederico Landin johtaman holhousneuvoston alaisuudessa.
Espanjan joukot vuonna olivat miehittäneet Monacon 1605. Monacon asukkaita oli kielletty kantamasta aseita, ja Honoré sekä kaksi hänen siskoaan vietiin Milanoon. Holhousneuvosto yritti päästä espanjalaisista eroon, mutta miehitys kesti vuoteen 1614, ja Espanja vaikutti Monaconn asioihin vuoteen 1633, jolloin se tunnusti Honorén ruhtinaaksi.
Päästyään eroon holhousneuvostosta, Honoré kääntyi Ranskan puoleen ja haki sieltä tukea Espanjaa vastaan. Ludvig XIII lupasi tukea häntä aina tarvittaessa, ja he solmivat Péronnen sopimuksen 1641. Monacosta tuli Ranskan protektoraatti samalla kun Ranska takasi tietyn sisäisen suvereniteetin. Tämä johti Monacossa olleen Espanjan varuskunnan poistamiseen. Sopimus sääteli Ranskan ja Monacon välejä 150 vuotta. Sopimuksen seurauksena Honoré menetti Espanjan ja Italian alueella olleita hallintoalueita, mutta Ludvig XIII kompensoi sitä muun muassa antamalla Valentinoisin herttuan arvonimen.
Honoré myös laajensi vanhan genovalaisen linnoituksen nykyiseksi Monacon kuninkaalliseksi palatsiksi.
Honoré II nai 13. helmikuuta 1616 Ippolita Trivulzion (k. 1638). Parilla oli yksi poika.
Kun Hercules sai surmansa taistelussa, tuli hänen 9-vuotias pojastaan Ludvigista Monacon seuraava ruhtinas.
Honoré haudattiin Monacon Pyhän Nikolauksen katedraaliin.
António I

António I Nvita a Nkanga oli Kongon kuningaskunnan kuningas ("mwenekongo"), joka hallitsi valtakuntaa vuodesta 1661, kunnes sai surmansa Mbwilan taistelussa 29. lokakuuta 1665.
Poliittinen ura.
António I valittiin hallitsijaksi aiemman kuninkaan Garcia II:n jälkeen. Edeltäjänsä tavoin hän harjoitti ulkopolitiikkaa, joka pyrki portugalilaisten poistamiseen valtakunnan alueelta. Vuodesta 1620 lähtien Kongo ja Portugali olivat olleet noin 30 vuoden ajan lähes yhtäjaksoisesti keskinäisessä sotatilassa. Monien menetysten jälkeen portugalilaiset saivat sittemmin vanhoja siirtomaa-alueitaan takaisin haltuunsa etelämpänä Luandassa ja saavuttivat jonkinlaisen aselevon vihollistensa kanssa. António I tunsi kuitenkin Kongon etelärajan uhatuksi ja pyrki aloittamaan uudelleen sotatoimet portugalilaisia vastaan. Portugalilaiset saivat vihiä näistä suunnitelmista, ja osapuolten armeijat kohtasivat pienessä Mbwilan kuningaskunnassa, jonka vallanperimyskiistaan ne osallistuivat eri puolilla. Kongon joukot kärsivät verisen tappion Mbwilan taistelussa, jossa kuoli satoja kalpasotureita ja itse kuningas António. Jopa kuninkaan kruunu ja valtikka joutuivat sotasaaliina portugalilaisten haltuun.
Sir John Falstaff

Falstaff on kirjallinen henkilöhahmo, joka esiintyy William Shakespearen näytelmissä ja niistä inspiroiduista elokuvissa tulevan kuningas Henrik V:n seurassa pysyttelevänä pyylevänä ritarina. Falstaff esiintyy näytelmissä ', ' ja "Windsorin iloiset rouvat".