tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kurkimäen työväentalo

Kurkimäen työväentalo oli Kuopion kaupungin Kurkimäen kaupunginosassa sijainnut työväentalo. Vuoteen 1968 saakka Kurkimäki kuului Kuopion maalaiskuntaan. 
Historiaa.
Kurkimäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistys liittyi seuraavana vuonna SDP:hen. Tuolloin yhdistyksellä oli 21 jäsentä. Oma talo valmistui yhdistyksen 10-vuotisjuhlaan vuonna 1916. Rahaa taloa varten alettiin kerätä jo vuonna 1907 iltamilla, joiden ohjelmassa oli muun muassa soittoa, puhe, runo, satu, näytelmä ja lopuksi tanssia. Iltamat järjestettiin yksityishenkilön talossa. 
Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja se ilmeisesti lakkautettiin. Vuonna 1925 perustettiin Kurkimäen Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys, joka ryhtyi käyttämään työväentaloa. Vuonna 1930 talo suljettiin kommunistilakien nojalla, ja se ilmeisesti pysyi suljettuna aina vuoteen 1935 saakka, sillä tuolloin järjestettiin talon avajaisjuhlat. Juhlan järjestäjänä oli Työväen Urheiluliitto TUL, ja talo oli "ääriään myöten" täynnä. Talo toimi ilmeisesti vuodesta 1945 aina 1960-luvulle saakka SKDL:oon kuuluvana. Sittemmin se on myyty yksityiselle asuintaloksi.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1921 yhdistys järjesti talollaan iltamat, joista saadut tulot luovutettiin Neuvosto-Venäjän hädänalaisten auttamiseksi. Seuraavana vuonna järjestettiin Tapaninpäivän tanssit. Vuonna 1939 talolla pidettiin naisten valistustilaisuus. Ei ole tiedossa, mikä taho tilaisuuden järjesti, mutta paikalle toivottiin etenkin "vähäväkisiä".
Kuopion Niemisjärven työväentalo

Niemisjärven työväentalo oli Kuopion kaupungin (tuolloin Kuopion maalaiskunnan) Niemisjärven kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Niemisjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910, jolloin se myös liittyi SDP:hen. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksessä oli 22 jäsentä. Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1916, ja se valmistui vuonna 1920 tai 1921. Yhdistys liittyi 1920-luvun alussa Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin. 1930-luvun alussa yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin valtion huutokaupassa vuonna 1932.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1920 Niemisjärven ja Itä-Karttulan sosialidemokraattiset nuoriso-osastot järjestivät talolla yhteiset nuorisojuhlat. Vuonna 1922 yhdistys järjesti talollaan kuusijuhlan. Juhannusaattona 1923 talolla järjestettiin kokko-tanssit, joihin oli vapaa pääsy.
Anttu Harlin

Antrea Elias "Anttu" Harlin (s. 1980) on suomalainen tuottaja, kirjailija ja yrittäjä. Hän on animaatioihin keskittyneen Gigglebug Entertainment-tuotantoyhtiön toimitusjohtaja ja perustaja. Yhtiö on luonut esimerkiksi Kikattava Kakkiainen- ja Keltainen lumimies- sarjat.
Ura.
Ollessaan 18-vuotias Anttu Harlin oli puoli vuotta Meksikossa enonsa Renny Harlinin ohjaaman Deep Blue Sea -elokuvan kuvauksissa osana lavasteryhmää. Lukion ja armeijan jälkeen hän on valmistunut Brightonin yliopistosta, jossa hän opiskeli kolme vuotta teatteria ja visuaalisia taiteita. Työharjoittelunsa hän teki Harlinin Mindhunters-elokuvan jälkituotannossa Lontoossa. Tämän jälkeen Harlin perusti oman studion, jossa hän teki muun muassa musiikkivideoita, dokumentteja ja mainoksia. Hän työskenteli myös helsinkiläisessä animaatiostudiossa, jossa hän tutustui animaattoreihin ja hahmosuunnittelijoihin, esimerkiksi Joonas Uttiin. 
Harlin ja Utti perustivat Gigglebug Entertainment- yhtiön vuonna 2013. Miehet olivat tutustuneet vuonna 2011, kun Utti esitteli Harlinille ideaansa tarttuvasta naurusta ja he olivat alkaneet suunnittella idean ympärille pelisovellusta. Sovellus julkaistiin yrityksen ensimmäisenä toimintavuonna ja Harlin ja Utti alkoivat ideoida keskenään myös Keltainen lumimies -hahmoa.
Keväällä 2015 Kikattava Kakkiainen -sarja sai ensiesiintymisensä Pikku Kakkosessa ja Otava julkaisi ensimmäisen Kikattava Kakkiainen -kirjan.
Yhtiö on tehnyt yhteistyötä muun muassa Disneyn kanssa, kun Harlin ja Utti suunnittelivat Disney Channelille uuden sarjan, joka pohjautui 101 dalmatialaisia -elokuvaan.
Tuotantoja.
Animaatiosarjat.
Harlin on toiminut muun muassa
Kirjat.
Harlin ja Utti ovat julkaisseet useita lastenkirjoja:
Muut.
Harlin ja Utti ovat julkaisseet myös musiikkia ja muita äänitallenteita:
Yksityiselämä.
Anttu Harlin on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on Renny Harlinin sisarenpoika.
NHL-kausi 2022–2023

NHL-kausi 2022–2023 oli National Hockey Leaguen 105. kausi. Runkosarja alkoi 7. lokakuuta 2022 Prahassa pelatulla kahdella ottelulla. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Colorado Avalanche. Tällä kaudella rikottiiin NHL:n runkosarjan kaikkien aikojen joukkue-ennätys voittojen määrässä Boston Bruinsin saavuttaessa historialliset 65 voittoa pelatuista 82:sta ottelusta.
 ensimmäisen varauksen sai Montreal Canadiens, joka varasi slovakialaishyökkääjä Juraj Slafkovskýn. Slafkovský oli ensimmäinen koko varaustilaisuuden ykkösenä varattu slovakialainen pelaaja sekä ensimmäinen suomalaisesta joukkueesta varattu ykkösvaraus.
Hunter Sansone

Hunter Sansone (s. 2. joulukuuta 1993) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Icicle Jr.:nin roolissa DC Comicsin sarjassa Stargirl. Hän esiintyi myös Disney+-sarjassa Safety, esittäen Daniel Morrelia.
Nuoruus.
Sansone syntyi Catherine ja Gregg Sansonille. Hän vietti lapsuutensa St. Missourissa maatilalla perheen ainoana lapsena. Hän kiinnostui jo nuorena näyttelemisestä, osittain siksi että hänen äitinsä oli laulaja. Hän valmistui lukiosta vuonna 2012 ja muutti samana vuonna Los Angelesiin tavoitteena näyttelijän ura.
Ura.
Muutettuaan Los Angelesiin, Sansone otti useita näyttelijän kursseja. Hänen ensimmäinen roolinsa oli lyhytelokuvassa The Trigger. Tämän jälkeen hän on näytellyt useissa pienemmissä rooleissa, ennen kuin sai roolin vuoden 2019 CWn Stargirl-sarjassa. Stargirlin jälkeen Sansone on esiintynyt Disneyn Safety-sarjassa sekä vuoden 2022 lyhytelokuvassa A Brother Story.
Kuopion Melalahden työväentalo

Melalahden työväentalo oli Kuopion kaupungin Melalahden kylässä sijainnut työväentalo. Melalahti oli Riistaveden kunnan keskustaajama, kunnes Riistavesi liitettiin Kuopioon vuonna 1973.
Historiaa.
Melalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Talo valmistui vuonna 1909. Rahaa talon rakentamiseen kerättiin muun muassa arpajaisilla. Talossa oli neljä huonetta; se oli ilmeisesti Harju-nimisen tilan päärakennus. Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin väliaikaisesti.
1930-luvun alussa talo suljettiin jälleen ja yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla. Sitä ennen yhdistys kuitenkin myi talonsa Kuopion sosialidemokraattiselle piirijärjestölle, luultavasti estääkseen talon takavarikoinnin valtiolle. Alkuvuodesta 1937 kihlakunnanoikeus kuitenkin mitätöi kaupan, ja hovioikeus vahvisti mitätöinnin. Piirijärjestö vei asian korkeimpaan oikeuteen, mutta tuomio ei muuttunut. Keväällä 1938 talo myytiin valtion pakkohuutokaupalla Riistaveden kunnalle. Kunta muutti työväentalon kansakouluksi, mahdollisesti purki sen ja siirsi sen toiseen paikkaan.
Vuonna 1939 yhdistyksen uudelleen perustamista suunniteltiin. Ilmeisesti tämä onnistuikin, sillä yhden lähteen mukaan Melalahden työväenyhdistys liittyi vuonna 1945 SKDL:n.
Toimintaa työväentalolla.
Heinäkuussa 1913 yhdistys järjesti kesäjuhlan talollaan. Ohjelmassa oli muun muassa näytelmä ja urheilua. Vuonna 1912 työväentalolla pidetyissä perheiltamissa paikalle tuli ”majatalon poika” häiriköimään humalassa. Ovenvartijan huomautettua, että tilaisuus oli vain työväenyhdistyksen jäsenille, poika yritti väkisin sisälle, rikkoi ovenkahvan ja koetti rikkoa myös ikkunoita. Vuonna 1928 talolla järjestettiin Tapanin tanssit. Myös Melalahden Osuuskauppa piti talolla kokouksiaan.
Vehmasmäen työväentalo

Vehmasmäen työväentalo oli Kuopion kaupungin (tuolloin Kuopion maalaiskunnan) Vehmasmäen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Vehmasmäen työväenyhdistys (myöhemmin Vehmasmäen Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys) perustettiin vuonna 1916. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksessä oli 50 jäsentä, ja se oli liittynyt SDP:hen. 1920-luvun alussa yhdistys kuitenkin liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Vehmasmäen työväenyhdistyksestä tosin löytyy maininta jo vuodelta 1907, joten mahdollisesti sen toiminta välillä hiipui ja käynnistettiin sitten uudelleen. 
Talo valmistui vuonna 1923 ja takavarikoitiin lähes saman tien. Yhdistys lakkautettiin vuonna 1931 kommunistilakien nojalla, ja talo oli väliaikaisesti suljettu jo edellisenä vuonna. Vuonna 1933 lakkautettiin myös yhdistyksen alainen Voimistelu- ja urheiluseura Virkistys. Kuopion sosialidemokraattinen piiri osti talon jossain vaiheessa, mahdollisesti jo pian vuoden 1923 takavarikon jälkeen. Heinäkuussa 1925 vasemmistoradikaali sanomalehti "Pohjan Voima" kertoi, että sosialidemokraatit aikoivat ”vallata” Vehmasmäen työväentalon itselleen. Jutussa viitattiin Kuopion sosialidemokraattisen piirin johtavaan rooliin aiemmissa ”anastusyrityksissä”, joten siinä luultavasti on kyse edellä mainitusta talon ostosta. Jutun mukaan asiassa oli päädytty oikeuteenkin. Talo on sittemmin myyty eteenpäin, eikä yhdistys ole enää toiminnassa.
Musta pilvi

Musta pilvi () on vuonna 1957 ilmestynyt romaani, jonka kirjoitti brittiläinen astrofyysikko Fred Hoyle (1915–2001). Se kertoo suunnattoman suuresta älykkäästä kaasupilvestä, joka ilmestyy aurinkokuntaan ja uhkaa tuhota elämän maapallolla peittäessään auringon. Kertomus alkaa, kun norjalainen tähtitieteilijä teleskooppeineen näkee merkillisen mustan täplän Orionin tähtikuviossa. Tarina sijoittuu vuoteen 1964 eli romaanin ilmestymisajan kannalta lähitulevaisuuteen.
Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1961 Mirja Tolsan kääntämänä ja Kariston kustantamana. Toinen painos ilmestyi 1985. Kirja on jännitysromaani ja yhteiskuntasatiiri.
Evoluutiobiologi Richard Dawkinsin mielestä kirja on "kaikkien aikojen parhaita "science fiction" -romaaneja".
Carquinezinsalmi

Carquinezinsalmi on salmi, joka yhdistää San Pablon lahden Suisun Bayhyn Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa, Solanon ja Contra Costan piirikunnan rajalla. Salmi on noin 13 kilometriä pitkä ja 1–2 kilometriä leveä, ja sitä reunustavat jyrkät kalliot. Sen kautta kulkeutuu merivettä Suisun Bayn ja edelleen Sacramento- ja San Joaquin -joen suistoalueelle, mikä aiheuttaa ajoittain ongelmia maanviljelylle ja vedentuotannolle. Salmi ilmeisesti syntyi noin 620 000 vuotta sitten, kun sulavat jäätiköt saivat Keskuslaaksoa peittäneen Corcoranjärven pinnan kohoamaan ja sen vedet murtautuivat salmen kohdalta Tyyneenmereen.
Carquinezinsalmen pohjoisrannalla sijaitsevat Vallejon ja Benician kaupungit Solanon piirikunnassa ja etelärannalla Crockettin, Port Costan ja Martinezin kaupungit Contra Costan piirikunnassa. Sen yli on rakennettu kaksi siltaa. Carquinezin silta muodostuu itse asiassa kahdesta sillasta: vuonna 1958 valmistuneesta ulokesillasta ja vuonna 2003 valmistuneesta riippusillasta, joiden kautta Interstate 80 kulkee Vallejosta Crockettiin. Benician–Martinezin silta on lähes 2 kilometriä pitkä ja niin ikään kaksiosainen ristikkosilta, jota pitkin Interstate 680 yhdistää Benician Martineziin. Salmen läpi kulkee noin 10 metrin syvyinen laivaväylä, jota myöten valtamerialukset pääsevät Stocktoniin ja Sacramentoon saakka.
Salmi on saanut nimensä karkineista (), joita eli sen ympäristössä tuhansien vuosien ajan.
Arp 147

Arp 147 on spiraaligalaksin ja elliptisen galaksin muodostama rengasgalaksipari noin 430 miljoonan valovuoden päässä Maasta Valaskalan tähdistössä. Kahden galaksin yhteentörmäys on tuottanut huomattavaa uusien tähtien muodostumista. Toisen galaksin läpimitta on 30 000 valovuotta ja se koostuu hiljattain muodostuneista erittäin massiivisista tähdistä.
Renkaalla on yhdeksän röntgenlähdettä, joiden on kirkkautensa vuoksi oltava mustia aukkoja massaltaan 10–20 Auringon massaa.
William Bartram

William Bartram (1739–1823) oli yhdysvaltalainen kasvitieteilijä.
William Bartram syntyi kaksossiskonsa Elizabethin kanssa isänsä talossa Kingsessingissä lähellä Philadelphiaa. William Bartramin isä oli tunnettu kasvitieteilijä John Bartram, joka toimi myös roolimallina pojalleen. William oli jo nuorena poikana lahjakas piirtäjä ja hänen isänsä lähetti joitakin hänen piirroksistaan ystävilleen Englantiin. Williamin vartuttua vanhemmaksi hänen isänsä koetti saada häntä töihin toimistoihin tai painotaloihin, mutta William ei pitänyt sisätöistä.
Vuonna 1765 John Bartram lähti tutkimusmatkalle Floridaan ja hän otti poikansa Williamin mukaan matkalle. Bartramit lähtivät matkalle Charlestonista Etelä-Carolinasta, vierailivat sitten Savannahissa sekä Augustassa Georgiassa ja purjehtivat sitten St. John's -jokea pitkin Floridaan. William Bartram ihastui Floridaan ja teki siellä kasvitieteellisiä kokeita, mutta hänen kokeena eivät onnistuneet. William Bartram työskenteli piirtäjänä maanmittaaja William de Brahmille auttaen Floridan rannikon kartoituksessa. Alus kuitenkin vaurioitui myrskyssä ja William Bartram joutui palaamaan isänsä luo. Floridan-tutkimusmatkan järjestänyt englantilainen luonnontieteilijä ja Bartramien ystävä Peter Collinson lähetti kuitenkin osan William Bartramin uusista piirroksista ystäväpiirilleen, johon kuului muun muassa varakas kasvien kerääjä John Fothergill. Epäonnisten tehtävien myötä Bartram kirjoitti Fothergillille kysyäkseen tätä rahoittamaan hänen kasvitieteellisiä kokeitaan Floridassa. Fothergill suostui pyyntöön ja maksoi Bartramin kuluja.
Toukokuussa 1773 William Bartram osallistui Augustassa intiaanikongressin konferenssiin, mutta kokouksen väliajoilla hän tutki Georgian rannikkoalueiden kasvistoa. Bartram myös vieraili useiden eri henkilöiden luona. Intiaanikonferenssin myötä intiaaniheimojen kanssa tulehtuneiden välien takia Bartram ei voinut mennä suunnitellulle tutkimusmatkalle intiaanien maille, vaan Bartram palasi Georgian rannikolle ja jatkoi sitten Floridaan. Myöhemmin hän meloi St. John's -jokea ylävirtaan vieraillen uudestaan paikoilla, joilla oli aiemmin isänsä kanssa käynyt.
Lokakuussa 1774 kuvernööri Wright teki rauhansopimuksen Creek-intiaanien johtajien delegaation kanssa, minkä myötä Bartram pääsi matkustamaan tutkimusmatkalle intiaanien maille. Hän vieraili Cherokee- ja Creek-intiaanien alueilla, mutta vältteli Augustan ja Savannahin kaupunkeja, joissa Sons of Liberty -liike toimi. Bartram halusi pysyä neutraalina valkoihoisten ja intiaanien oikeuksia käsitelleissä asioissa. Bartramin tutkimusmatkat toivat hänet Mobilen kaupunkiin Alabamaan ja Pensacolan kaupunkiin Floridaan sekä laivalla Mississippi-joelle.
Tammikuussa 1776 Bartram palasi kuitenkin Savannahin kaupunkiin, kun Yhdysvaltain vapaussota oli juuri alkanut. William Bartram jätti sodan taakseen ja lähti isänsä John Bartramin luo Pennsylvaniaan. Hänen isänsä kuoli kuitenkin syyskuussa 1777. Seuraavina vuosina William Bartram kokosi tutkimusmatkojensa aineistoja julkaistaviksi. Elämänsä viimeiset vuodet William Bartram vietti hiljaiseloa ja kuoli Bartramien kotitalossa lähellä Philadelphiaa kesällä 1823.
Alta (Utah)

Alta on kunta ("town") Yhdysvalloissa Utahin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 228 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Salt Laken piirikunnassa. Alta on suosittu laskettelualue, ja siellä sataakin noin 14 metriä lunta vuosittain. Alta sijaitsee noin 45 kilometrin päässä Salt Lake Citystä.
Väestö.
Vuonna 2020 Altan 228 asukkaasta valkoisia oli 92,1 %. Asukkaista 3,5 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 4,4 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 2,6 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 2,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Chondrós

Chondrós () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Sýmin saaren pohjoispuolella, länteen Nímoksesta. Saaren pinta-ala on noin 0,19 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Chondrós kuuluu Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saari on Sýmin ympäristön muiden pienten lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta.
Daskaleió (Psará)

Daskaleió () eli Daskalió (Δασκαλιό) eli Dakalió (Δακαλιό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Psarán saaren länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,002 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Daskaleió kuuluu Psarán kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Muinaisina aikoina saari oli yhteydessä Psarán pääsaareen kannaksen välityksellä muodostaen luonnonsataman. Se oli osa Archontíkin pronssikautista asutusta. Osmanien suorittaman vuoden 1824 Psarán verilöylyn aikaan Daskaleió oli läheisen Ágio Nikolákin ohella psarálaisten viimeisiä pakopaikkoja.
Daskalió (Kykladit)

Daskalió () eli Daskaleió (Δασκαλειό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Daskalió kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Daskalión etäisyys Kéroksesta on noin 100 metriä. Saari tunnetaan osana kykladisen kulttuurin aikaisen asutuksen arkeologista kohdetta Kávos-Daskalió, jonka toinen puoli sijaitsee Kéroksen puolella Kávoksessa. Kávoksen ja Daskalión asutus on ajoitettu varhaiselle kykladiselle kaudelle II (EC II) eli Kéros-Sýros-kulttuurin ajalle noin 2800–2200 eaa. Daskalíolla sijaitsi asutuksen linnoitettu osa, joka muodosti valkoisella kivellä päällystetyn pyramidimaisen kukkulan. Saarta on tutkittu vuodesta 1965.
Delfíni

Delfíni () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Límnoksen saaren pohjoisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Delfíni kuuluu Límnoksen kuntaan, Límnoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saaren suurin korkeus on noin 20 metriä merenpinnasta laskettuna.
Diapórti

Diapórti () eli Diapóri (Διαπόρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Sámoksen saaren pohjoisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,021 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Diapórti kuuluu Anatolikí Sámoksen kuntaan, Sámoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saari on osa Samían kaupunkiyhdyskuntaa.
Diapóri

Diapóri () voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Diavátes (Dodekanesia)

Diavátes (, myös "Diavatés", Διαβατές) on pienten Kreikan saarten ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Sýmin saaren länsipuolella. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Diavátesin saaret kuuluvat Sýmin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Diavátesin saaret ovat Sýmin ympäristön muiden pienten lähisaarten kanssa osa Natura 2000 -aluetta.
Dimákos

Dimákos () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja sijaitsee Euboian länsirannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,058 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Dimákos kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Drakonísi

Drakonísi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Tínoksen saaren pohjoisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,014 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Drakonísi kuuluu Tínoksen kuntaan, Tínoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Dýsvato

Dýsvato (, ) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Tínoksen saaren luoteiskärjen edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,025 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Dýsvato kuuluu Tínoksen kuntaan, Tínoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Dýsvaton vieressä sijaitsee Kalógeroin saari.
Foínisses

Foínisses () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Pároksen saaren koillispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Foínisses kuuluu Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Foínisseen itäpuolella sijaitsee Evriókastron saari.
Foniás (Euboia)

Foniás () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Stýran saaren pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,05 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Foniás kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Foniás

Foniás () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Foúnti

Foúnti () eli Foúntas (Φουντάς) eli Fountonísi (Φουντονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin, ja sijaitsee Megalónisoksen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,128 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Foúnti kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Saarelle asennettiin vuonna 1913 Kreikan ensimmäinen automatisoitu majakka.
Gaïdourónisos (Oinoússes)

Gaïdourónisos (, myös "Gaïdouróniso", Γαϊδουρόνησο; ”Aasisaari”) eli Gavváthi (Γαββάθι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Oinoússeen saaren kaakkoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,312 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gaïdourónisos kuuluu Oinoússeen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Anker Jørgensenin V hallitus

Anker Jørgensenin V hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1981–1982. Se koostui pelkästään Sosiaalidemokraattisesta puolueesta.
Ministerit.
Kaikki ministerit sosiaaliministeriä lukuun ottamatta pysyivät samoina koko hallituksen virassaoloajan 30.12.1981–10.9.1982.
Pääministeri
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Talousministeri
Teollisuusministeri
Opetusministeri
Kulttuuri- ja pohjoismaaministeri
Puolustusministeri
Työministeri
Asuntoministeri
Kalastusministeri
Energiaministeri
Sisäministeri
Ympäristöministeri
Oikeusministeri
Kirkkoministeri ja Grönlanti-ministeri
Maatalousministeri
Vero- ja menoministeri
Julkisten töiden ministeri (liikenneministeri)
Sosiaaliministeri
Ofeidoússa

Ofeidoússa (, myös "Ofeidoúsa", Οφειδούσα) tai Ofidoússa (; myös "Ofidoúsa", Οφιδούσα) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Interstate 5

Interstate 5 (l-5) on Yhdysvaltojen Interstate-tieverkkoon kuuluva valtatie, joka kulkee maan länsirannikolla yli 2 200 kilometrin matkan. Se alkaa Meksikon rajalta, läpäisee Kalifornian, Oregonin ja Washingtonin osavaltiot ja päättyy Kanadan rajalle. Sen varrella sijaitsee useita suurkaupunkeja, kuten San Diego, Los Angeles, Sacramento, Portland ja Seattle.
Interstate 5 noudattaa pitkälti historiallista Siskiyoun reittiä, joka oli 1800-luvulla Kalifornian ja Oregonin välisen tavara- ja henkilöliikenteen pääreitti. Se oli alun perin intiaanipolku, kunnes 1820-luvulla Hudson’s Bay Companyn turkiskauppiaat alkoivat hyödyntää sitä matkatessaan Willamette Valleystä vuorten yli Sacramento Valleyyn. Reitille rakennettiin lopulta rautatie 1880-luvulla ja ensimmäinen maantie Pacific Highway (myöh. US Highway 99) vuoteen 1924 mennessä. Presidentti Dwight D. Eisenhower allekirjoitti vuonna 1956 uuden lain Interstate-tieverkon luomiseksi. Määräyksen jälkeen Interstate 5 rakennettiin nykyiseen muotoonsa vuosina 1963–1979.
Hurrikaani Ian

Hurrikaani Ian oli vuoden 2022 Atlantin hurrikaanikaudella yhdeksäs nimetty trooppinen myrsky ja neljäs hurrikaani. Viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se saavutti korkeimmillaan neljännen asteen. Myrsky rantautui Kuubaan syyskuun 27. päivä ja aiheutti ainakin kahden ihmisen kuoleman. Hurrikaani Ian jatkoi 28. syyskuuta Yhdysvaltoihin Floridaan, jossa se aiheutti merkittäviä vahinkoja, laajoja sähkökatkoksia ja yli 80 ihmisen kuoleman. Myöhemmin 30. syyskuuta myrsky nousi vielä kerran maihin Etelä-Carolinassa ja nostatti voimakkaita tuulia ja tulvia laajalle rannikkoalueelle, mikä johti neljän ihmisen kuolemaan Pohjois-Carolinassa.
Meteorologinen historia.
Myrsky kehittyi Atlantin valtamerellä ja liikkui Etelä-Amerikan pohjoisrannikon suuntaisesti Karibianmerelle. Aluksi nimityksellä "Tropical depression 9" seurattu myrsky sai nimen "Ian" 23. syyskuuta. Tiistaina 27. syyskuuta kolmannen asteen hurrikaaniksi voimistunut myrsky kulki läntisen Kuuban yli. Keskiviikkona 28. syyskuuta neljännen asteen hurrikaaniksi voimistunut Ian rantautui Yhdysvaltain Floridan osavaltion länsirannikolle. Ylitettyään Floridan niemimaan lounaasta koilliseen Ian oli heikentynyt trooppiseksi myrskyksi. Päästyään takaisin Atlantille torstaina 29. syyskuuta myrsky voimistui uudelleen ensimmäisen asteen hurrikaaniksi. Perjantaina 30. syyskuuta Ian rantautui Etelä-Carolinaan, jolloin sen konvektio heikentyi siinä määrin, että sen katsottiin muuntuneen ekstratrooppiseksi myrskyksi. Myrsky laantui Virginian yllä lokakuun toisen päivän vastaisena yönä.
Vaikutukset.
Kuuba.
Hurrikaani aiheutti Kuuban länsiosissa huomattavia vahinkoja ja ainakin kahden ihmisen kuoleman. Lisäksi myrsky kaatoi saarivaltion sähköverkon kokonaan, jolloin yli 11 miljoonaa ihmistä jäi ilman sähköä.
Yhdysvallat.
Florida.
Floridassa hurrikaani nostatti laajoja tulvia ja aiheutti merkittäviä aineellisia vahinkoja sekä ainakin 81 ihmisen kuoleman. Lounais-Floridan Leen piirikunnan kaupungit Fort Myers ja Cape Coral kärsivät erityisen pahoja tuhoja, ja Leen piirikunnassa kuoli ainakin 42 ihmistä. Sähkönjakelu katkesi Floridassa noin 2,7 miljoonalta taloudelta.
Etelä-Carolina.
Myrsky aiheutti Etelä-Carolinassa tulvia ja sähkökatkoksia.
Pohjois-Carolina.
Myrsky aiheutti Pohjois-Carolinassa neljän ihmisen kuoleman.
Lapinlahden työväentalo

Lapinlahden työväentalo on Lapinlahden kunnan keskustassa sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Lapinlahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1907 yhdistys omisti 1/3 Lapinlahden seuratalosta. Muut omistajat olivat nuorisoseura ja vapaapalokunta. Tuolloin yhdistyksellä oli 39 jäsentä. Vuoteen 1916 mennessä seuratalon omistajayhdistykset kuitenkin riitautuivat ja joutuivat kaikki luopumaan talosta. Ennen sisällissotaa yhdistys ehti hankkia itselleen ensimmäisen oman talon. Sisällissodan jälkeen vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Vuonna 1932 yhdistys lakkautettiin ja talo myytiin valtion pakkohuutokaupassa. Talo päätyi ilmeisesti suojeluskunnan haltuun, sillä vuonna 1934 IKL järjesti talossa ”valkoisen viikon” juhlan.
Sotien jälkeen vuonna 1945 yhdistys liittyi SKDL:oon, otti nimekseen Lapinlahden Demokraattinen Yhdistys ja sai lunastaa talonsa takaisin vuonna 1948. Vuonna 1985 talo purettiin, ja tilalle valmistui seuraavana vuonna uusi talo. Talon omistaa nykyään Lapinlahden Vasemmisto ry, ja sitä vuokrataan yleisölle. Lapinlahden vasemmisto järjestää talolla myös omia tapahtumiaan, esimerkiksi vappujuhlan vuonna 2022. 
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen, runkorakenteinen lautatalo, ja se on maalattu punaiseksi. Talossa on tilaa 150 ihmiselle.
Lamminmäki

Lamminmäki on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Laurio

Laurio on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Karvasalmen työväentalo

Karvasalmen työväentalo oli Lapinlahden kunnan Karvasalmen kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Karvasalmen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1908, ja se liittyi SDP:hen. Vuonna 1909 yhdistyksellä oli 5 jäsentä, vuonna 1915 jäseniä oli 10. Yhdistys osti tontin 200 markalla vuonna 1916 ja aloitti työväentalon rakentamisen vuonna 1917. Sisällissota ja yhdistyksen sisäiset aatteelliset erimielisyydet viivyttivät rakennusprojektia, ja talo valmistui lopulta vuonna 1923. Yhdistys oli liittynyt vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja talo takavarikoitiin pian valmistumisensa jälkeen. Karvasalmen työväenyhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1934. Talo myytiin valtion huutokaupalla vuonna 1936. Sotien jälkeen perustettu Karvasalmen sosialidemokraattinen työväenyhdistys anoi taloa valtiolta ja sai sen lunastettua vuonna 1948. Vuonna 1972 talo myytiin konevajaksi paikalliselle maansiirtourakoitsijalle. Vuonna 1996 talo oli edelleen pystyssä, mutta tyhjillään ja huonossa kunnossa.
Rakennus.
Talo oli hirsirakenteinen, sen pinta-ala oli 196 neliömetriä ja korkeus 4 metriä. Salissa oli istumapaikat 120 hengelle.
Lobeliini

Lobeliini (C22H27NO2) on alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty muun muassa tupakoinnin lopettamiseen.
Ominaisuudet ja käyttö.
Lobeliinia esiintyy muun muassa rohtolobeliassa ("Lobelia inflata") ja erityisesti sen siemenissä. Huoneenlämpötilassa lobeliini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisissä määrin veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Lobeliini on optisesti aktiivista, ja sen kiertokyky etanoliliuoksessa on -43. Kiertokyky kuitenkin muuttuu mutarotaation vuoksi. Lobeliini on nikotiinireseptorien agonisti, ja se myös aktivoi aivojen hengityskeskusta.
Lobeliinia on käytetty apuna tupakoinnin lopettamiseen, mutta se on osoittautunut tehottomaksi. Sitä on käytetty myös astman hoidossa ja myrkkykaasuille altistumisen jälkeen.
Pohjois-Ollikkalan työväentalo

Pohjois-Ollikkalan työväentalo oli Lapinlahden kunnan Pohjois-Ollikkalan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Pohjois-Ollikkalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1914. Sen jäsenet olivat enimmäkseen torppareita. Yhdistys osti vanhan meijerirakennuksen ja kunnosti siitä työväentalon vuonna 1916, jolloin yhdistyksellä oli 31 jäsentä. Sisällissodan aikana talo takavarikoitiin, ja takavarikko jatkui vuoteen 1923 saakka, jolloin se vielä uusittiin; yhdistys todennäköisesti oli liittynyt vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Takavarikon aikana talolla järjestettiin muun muassa iltamat Lapinlahden suojeluskunnan hyväksi toukokuussa 1918. Vuonna 1929 "Suomen Sosialidemokraatti" -lehdessä kirjoitettiin, että yhdistys olisi ollut taas sosialidemokraattien hallussa. Yhdistys joka tapauksessa lakkautettiin lopulta 1930-luvun alussa kommunistilakien nojalla, ja talo, joka oli suljettu syksyllä 1930, myytiin valtion huutokaupassa.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1921 Keski-Ollikkalan työväenyhdistys järjesti talolla iltamat, joissa oli myös tanssia. Vuonna 1922 piirisihteeri (ilmeisesti SSTP:n) vieraili Pohjois-Ollikkalan työväentalolla, joka oli täynnä yleisöä. Piirisihteerin mukaan yhdistyksen toiminnassa ei ollut ”erikoista moittimista”, mutta naisia olisi kaivattu mukaan enemmän.
Nerkoon työväentalo

Nerkoon työväentalo oli Lapinlahden kunnan Nerkoon kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Nerkoon työväenyhdistys (myöhemmin Nerkoon Työväen ja Pienviljelijöiden Yhdistys) perustettiin vuonna 1907. Vuonna 1915 yhdistyksessä oli 34 jäsentä, mikä oli suurin SDP:n puoluetilastoon ilmoitettujen lapinlahtelaisten yhdistysten jäsenmääristä. Yhdistys onnistui vuonna 1915 tai 1916 hankkimaan tontin ja talon, mutta ennen kuin tonttimaa oli virallisesti yhdistyksen nimissä, se myytiin uudelle omistajalle, joka ryhtyi toimiin yhdistyksen talon poistamiseksi tontilta. Ei ole tietoa, onnistuiko yritys. Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 sen omaisuus takavarikoitiin. 
Vuonna 1925 perustettiin Nerkoon sosialidemokraattinen työväenyhdistys. Vuonna 1930 Kansan Työ -lehdessä ilmoitettiin, että Nerkoon Työväen ja Pienviljelijöiden Yhdistys oli päättänyt lopettaa toimintansa ja luovuttaa työväentalon Nerkoon sosialidemokraattiselle yhdistykselle. Sosialidemokraattisen yhdistyksen olivat todennäköisesti perustaneet vanhan työväenyhdistyksen jäsenet, jotka eivät olleet tyytyväisiä siihen, että yhdistys liittyi SSTP:en. Lehtijutussa nimittäin todettiin talon siirtyvän nyt takaisin alkuperäiselle omistajalle. Vuonna 1931 yhdistyksellä oli 20 jäsentä. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. Yksi lähde epäilee, että Nerkoon sosialidemokraattinen yhdistys olisi ajautunut talousvaikeuksiin ja joutunut sen takia luopumaan talosta. Vuonna 1996 talo oli kuitenkin edelleen pystyssä.
Pontinen aro

Pontinen aro eli Mustanmeren–Kaspian aro on aroalue, joka ulottuu Mustanmeren pohjoisrannalta Kaspianmerta ympäröivälle pohjoiselle alueelle. Se ulottuu Dobrudzhasta Bulgarian ja Kaakkois-Romanian koilliskulmasta Moldovan ja Etelä- ja Itä-Ukrainan läpi, Venäjän Pohjois-Kaukasian, Etelä- ja Ala-Volgan alueiden halki Länsi-Kazakstaniin.
Gerald Fordin hallitus

Gerald Fordin hallitus () oli Yhdysvaltain hallitus, jonka virkakausi oli 9. elokuuta 1974 – 20. tammikuuta 1977.
Mäntylahden työväentalo

Mäntylahden työväentalo oli Lapinlahden kunnan Mäntylahden kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Mäntylahden työväenyhdistys perustettiin vuoden 1913 lopulla, jolloin mukaan liittyi 30 henkilöä. Seuraavana vuonna jäseniä oli jo 75, mutta jonkinlainen iltamien seurauksena tapahtunut yhteenotto virkavallan kanssa säikäytti jäsenet tiehensä. Vuonna 1916 yhdistys oli ollut ”nukuksissa lähes parin vuoden ajan”, ja se päätettiin perustaa uudelleen.
Talon rakentamisajankohdasta ei ole tietoa. Vuonna 1916 SDP:n puoluetilastossa yhdistyksellä oli 22 jäsentä mutta ei vielä taloa. Sisällissodan jälkeen yhdistys liittyi vuonna 1920 perustettuun Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja sen omaisuus takavarikoitiin vuonna 1923. Vuonna 1931 yhdistys lakkautettiin kommunistilakien nojalla, ja talo myytiin Kivistön nuorisoseuralle vuonna 1932.
Myöhemmin talo oli päätynyt Lapinlahden kunnan haltuun, joka luovutti sen vuonna 1948 SKDL:n paikalliselle osastolle. Saman vuoden syksyllä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran elokuvakiertue saapui Mäntylahden työväentalolle. Lippuja elokuvaan oli tarkoitus myydä vain kyseisen seuran jäsenille, mutta niitä myytiin muillekin. Lippuja oli myyty lisäksi ylihintaan ja verottomasti, minkä vuoksi poliisi otti asian tutkittavakseen.
François de Roubaix

François de Roubaix (3. huhtikuuta 1939 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 22. marraskuuta 1975 Teneriffa, Kanariansaaret, Espanja) oli ranskalainen elokuvamusiikin säveltäjä.
Elämä ja ura.
François de Roubaix ei saanut virallista musiikinopetusta, mutta hän innostui jazzmusiikista 15-vuotiaasta lähtien. Ystäviensä kanssa hän perusti yhtyeen, jossa hän soitti pasuunaa. Samoihin aikoihin hän oppi elokuvanteosta isältään Paul de Roubaix’lta, joka oli opetusvideoiden tuottaja. Kun nuori de Roubaix toimi apulaisleikkaajana Robert Enricon ohjaamassa lyhytelokuvassa, tämä pyysi hänet myös säveltämään elokuvaan musiikin. De Roubaix suostui ja täten pystyi toteuttamaan niin elokuvan kuin musiikin intohimoaan. Hänen ammattilaisuransa kesti vain vuosikymmenen; vuodesta 1965 vuoteen 1975. Tänä aikakautena hän sävelsi mainoksiin, televisiosarjoihin, lyhytelokuviin sekä noin kolmeenkymmeneen näytelmäelokuvaan, useimmiten Robert Enricon ja José Giovannin ohjaamiin mutta myös Jean-Pierre Melvillen, Jean-Pierre Mockyn sekä Yves Boisset’n ohjaamiin.
De Roubaix rakasti merta ja hän kuoli sukellusonnettomuudessa Teneriffalla 22. marraskuuta 1975. Hän sai César-palkinnon musiikistaan Robert Enricon elokuvaan "Kätketty ase" ("Le Vieux Fusil", 1975) postuumisti vuonna 1976.
Kerran vielä, pojat!

Kerran Vielä, Pojat! on suomalaisen rockyhtye Jussi &amp; The Boysin studioalbumi.
Unioninkatu 45

Unioninkatu 45 on suomalaisen rockyhtye Jussi &amp; The Boysin studioalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2018.
10 vuotta köyhyydestä

10 vuotta köyhyydestä on Olavi Puusaaren ohjaama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 1980. Elokuva on seurantadokumentti, jonka aiheena on Rautalammilta kotoisin oleva Miettisten perhe, joka on muuttanut Ruotsiin paremman toimeentulon toivossa. Elokuva on jatkoa Kuka on köyhä Suomessa -ohjelmasarjassa vuonna 1968 esitetylle, Lauri Markoksen ohjaamalle jaksolle "Köyhyys", jossa Miettisten perhettä kuvataan heidän asuessaan Rautalammilla.
Palkinnot.
Olavi Puusaari voitti elokuvasta vuoden 1980 Jussi-gaalassa Parhaan televisioelokuvan Jussi-palkinnon.
Tauno Väyrynen

Tauno Veikko Väyrynen (12. huhtikuuta 1911 Helsinki – 20. tammikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen leipomoalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Väyrysen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Pekka Väyrynen ja Hilda Maria Lindroos ja puoliso vuodesta 1935 Irja Vellamo Kangasniemi. Väyrynen kävi viisi luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1922–1929 ja Suomen Liikemiesten Kauppaoppilaitoksen 1931 ja oli leipurin- ja kondiittorin opissa 1934–1936. Opintomatkoja hän teki sekä Eurooppaan että Yhdysvaltoihin. Väyrynen oli Oy Primula Ab:n apulaisjohtaja 1937–1940, toimitusjohtaja 1940–1974, johtokunnan jäsen vuodesta 1937 ja johtokunnan puheenjohtaja 1940–1978. Hänellä oli lisäksi lukuisia luottamustehtäviä, mukaan lukien Suomen Leipuriliiton johtokunnan pitkäaikainen puheenjohtajuus. Sotilasarvoltaan Väyrynen oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1962.
Karttulan Talluskylän työväentalo

Talluskylän työväentalo oli Karttulan kunnan (vuodesta 2011 lähtien osa Kuopiota) Talluskylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Talluskylän työväenyhdistys perustettiin luultavasti vuonna 1909 tai 1910, sillä vuosi 1910 oli ensimmäinen, jolloin yhdistys lähetti tietoja SDP:n puoluetilastoon. Vuoden 1912 tilastossa yhdistyksellä oli 14 jäsentä ja oma talo. Vuoden 1910 tilastoon taloa ei vielä ollut ilmoitettu. Jo vuoden 1910 alussa ilmoitettiin tosin lehdessä valistustilaisuudesta, joka oli tarkoitus pitää ”Pohjois-Talluskylässä työväenyhdistyksen huoneistossa”.
Syksyllä 1922 järjestettiin työväentalolla iltamat, joissa syntyneen kahakan seurauksena kuoli yksi henkilö poliisin luotiin. Kahakan kulusta esitettiin kaksi versiota: työväenlehti Savon Kansa kirjoitti, että paikallinen suojeluskunta oli suunnitelmallisesti lähtenyt häiriköimään iltamia. Työväentalolle päästyään suojeluskuntalaiset yhteislaukauksella ampuivat talon ikkunat rikki. Seurasi pakokauhu, ja iltamien järjestystä valvomassa ollut poliisi ryhtyi taltuttamaan suojeluskuntalaisia sillä seurauksella, että yksi suojeluskuntalainen kuoli poliisin luodista.
Oikeistolaisen "Uusi Suomi" -lehden mukaan taas humalaisten iltamavieraiden kesken oli syntynyt tappelua, ja kun poliisi yritti sitä taltuttaa, alkoivat tappelijat ampua kohti poliisia. Poliisi ampui ensin varoituslaukauksia, mutta kun sekään ei auttanut, avasi tulen kohti tappelijoita, sillä seurauksella, että eräs paikallinen työmies ja ”tunnettu tappelupukari” kuoli.
Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Valdemar Söderlund

Adolf Waldemar (Valdemar) Söderlund (26. marraskuuta 1892 Västanfjärd – 16. helmikuuta 1985 Turku) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Söderlundin vanhemmat olivat merimies Adolf Theodor Söderlund ja Erika Lovisa Isaksson ja puoliso 1919–1975 Margit Linnea Isaksson. Söderlund kävi kansakoulun ja oli kokki kaljaasi "Rolandilla" 1905, merimies barkentiini "Venillä" 1906 ja s/s "Titanialla", kokki saksalaisilla laivoilla, kalakauppias Västanfjärdissä vuodesta 1915 ja Turussa vuodesta 1923 ja Turun Kala Oy:n perustajaosakas, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1937. Hän oli myös Toiminimi V. Haapasen osakas vuodesta 1923, Turun Silli Oy:n perustajaosakas vuodesta 1934, Oy Waasan Kalatukun omistaja vuodesta 1937, Elokuvateatteri Elyséen omistaja Helsingissä, H. Liljestrand Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Iniö Rederi Ab:n osakas, Kalayhtymä Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Kontio &amp; Kontio Oy:n osakas ja hallituksen jäsen, Korpo Rederi Ab:n osakas ja Turun Kalastus Oy:n osakas. Söderlund perusti kettutarhan Nötölle 1936. Hän oli myös muun muassa Kalanjalostusteollisuuden luottamusneuvoston puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen Söderlund sai 1962.
Sergio Camello

Sergio Camello Pérez (s. 10. helmikuuta 2001 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Camello on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Camello on Atlético Madridin oma kasvatti ja hän aloitti pelaajauransa seuran juniorijoukkueissa jo vuonna 2009. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa miesten tasolla 18. toukokuuta 2019 Atléticon vierastasapelissä Levantea vastaan. Camello teki ottelun tasoitusmaalin ja hänestä tuli sen myötä ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt Atlético-pelaaja, joka on onnistunut maalinteossa liigatasolla.
Kaudella 2021–22 Camello lainattiin sarjaporrasta alempana pelaavaan Mirandésiin, jonka riveissä hän viimeisteli 15 maalia. Hän liittyi nykyiseen seuraansa lainasopimuksella elokuussa 2022.
Pulpetti

Pulpetti on yleensä alakoulussa oleva säilytyslokerollinen pöytä ja tuoli, jossa oppilas istuu tunnilla ja säilyttää kirjat ja omat tavarat. Yläkouluissa ja muissa oppilaitoksissa pulpetit ovat tavallisesti säilytyslokeroimattomia. Aikaisemmin, kuten Suomen kansakouluissa, oli tavallisempaa, että pulpetin tuoli- ja pöytäosa olivat kiinni toisissaan.
Ivalon työväentalo

Ivalon työväentalo ”Tökäri” on Ivalon keskustassa sijaitseva työväentalo. Ivalo on Inarin kunnan hallinnollinen keskus ja alueen suurin taajama. Talo on edelleen käytössä, ja sitä vuokrataan erilaisiin tilaisuuksiin.
Historiaa.
Ivalon työväentalo on rakennettu vuonna 1960. Talo sijaitsee valtion omistamalla 1 816 m² vuokratontilla, ja sen omistaa Ivalon Järjestöjenyhdistys ry.Talon on suunnitellut rakennusmestari Olavi Nurmi.
Rakennus.
Talon on puurunkoinen lautaverhoiltu kaksikerroksinen rakennus. Salin osalta rakennus on yksikerroksinen. Huoneistoala on 435 m2. Talossa on sähkö, viemäri, kylmä ja kuuma vesi, koneellinen ilmanvaihto. Alkuaan talossa oli öljylämmitys, mutta se vaihdettiin kaukolämpöön vuonna 2018.
Talon tiloihin kuuluu eteinen 24,4 m², vaatesäilytys 8 m², sali 151 m², ravintola 48,6 m², keittiö 6 m², WC-tilat 20 m², liikuntasali 60 m², ja 43 m² asunto. Talossa on invaluiskasisäänkäynti.
Toimintaa työväentalolla.
Talon ravintolaa ja salia vuokrataan yhdessä tai erikseen erilaisten tapahtumien, kuten kokousten, syntymäpäivien ja muistotilaisuuksien järjestämiseen.
Talon entiseen juhlasaliin on rakennettu ampumarata, jota ylläpitää Ivalon Urheiluampujat ry.
Kjeld Olesen

Kjeld Støttrup Olesen (8. heinäkuuta 1932 Kööpenhamina – 25. heinäkuuta 2024) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1966–1979 ja 1981–1987 sekä toiminut Tanskan puolustusministerinä 1971–1973, liikenneministerinä 1977–1978 ja ulkoministerinä 1979–1982. Heinäkuusta lokakuuhun 1979 hän oli Euroopan parlamentin jäsen.
Orvokki Oksanen

Orvokki Marketta Oksanen (s. 20. heinäkuuta 1932 Vaajakoski) on suomalainen näyttelijä. Useissa teattereissa eri puolilla Suomea näytellyt Oksanen ankkuroitui Jyväskylän kaupunginteatteriin 1981.
Ura.
Orvokki Oksasen vanhemmat olivat puuseppä Jaakko Oksanen ja Tyyne Valkonen. Hän aloitti näyttelijän uransa Jyväskylän Huoneteatterissa 1958–1961. Ura jatkui Savonlinnan Teatterissa 1961–1963, Kemin teatterissa 1963–1969, Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1969–1973, Lahden kaupunginteatterissa 1973–1981 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1981–. 
Oksasen varhaisia näyttämötehtäviä olivat muun muassa "Putkinotkon" Rosina sekä Alman rooli näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla I" ja Elinan rooli näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla II". Hänen myöhempiä näyttämötehtäviään ovat olleet muun muassa "Tohvelisankarin rouvan" Juulia, "Niskavuoren Hetan" nimiosa ja vanhan emännän rooli draamassa "Niskavuoren naiset".
Oksanen on näytellyt useissa Sina Kujansuun ohjaamissa televisioelokuvissa, kuten "Poltettu oranssi" (1980), "Hengenmies" (1984) ja "Ventovieraat" (1988). Vuonna 1980 hänellä oli äidin rooli Kujansuun televisionäytelmässä "Ensio". Oksasen tunnettu elokuvarooli on Tyynen osa Timo Koivusalon komediassa "Pekko aikamiespojan poikamiesaika" (1993).
Kasarmi-Valkea

Kasarmi-Valkea on metsäjärvi Lieksan eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 39,2 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 68 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Kasarmi-Valkean ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 1,2 kilometriä ja lännestä itään 850 metriä. Järven luoteisen ranta-alueen muodostaa noin puolen kilometrin mittainen Kasarminiemi, joka jakaa järven lounaiseen ja koilliseen osaan. Kasarmi-Valkean syvin piste, 16 metriä, sijaitsee altaan keskivaiheilla. Toinen syvänne sijaitsee altaan lounaisosassa.
Kasarmi-Valkean ilmoitettu saariluku on kaksi. Toinen saarista sijaitsee järven länsiosassa ja toinen koillisessa. Niiden pinta-alat ovat noin 20–25 aaria. Kartalla on lisäksi useita luotoja. Kasarmi-Valkean rannat ovat metsää ja suota.
Kasarmi-Valkean eteläpuolella sijaitsee Pitkä-Hukka (164,0 metriä mpy). Järvien välissä on noin 60 metriä leveä kaakkois–luoteissuuntainen kannas. Kasarmi-Valkean itäpuolella sijaitsee Talvi-Valkea (166,1 metriä mpy) ja pohjoispuolella Mäntyjärvi (165,9 metriä mpy). Kasarmi-Valkeaa yhdistää kumpaankin järveen kapea vesiuoma.
Kasarmi-Valkean vesitilavuus on 1 880 000 kuutiometriä.
Kasarmi-Valkea (04.945.1.031) kuuluu Hiienjoen valuma-alueeseen (04.945), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Koitereen alue (04.94) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Hiienjoen valuma-alueeseen kuuluu 72 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Mäntyjärvi ja Murtojärvi. Niitä seuraa Pyytöjärvi ja Kasarmi-Valkea.
Serge Lama

Serge Lama (oik. Serge Claude Bernard Chauvier, s. 11. helmikuuta 1943 Bordeaux) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Lama edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 1971 kappaleella "Un jardin sur la terre" ja sijoittui kymmenenneksi 18 kilpailijan joukosta. Laman suurimpana hittinä pidetään vuonna 1973 julkaistua kappaletta "Je suis malade", joka tuli tunnetuksi alun perin Dalidan esittämänä, mutta joka on myöhemmin tullut tunnetuksi usean muun artistin esittämänä.
Pyytöjärvi

Pyytöjärvi on matala ja verraten tasasyvyinen metsäjärvi Hiienjoen reitillä Lieksan eteläosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 68 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 68 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Pyytöjärven ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 1,7 kilometriä ja lännestä itään 1,05 kilometriä. Järven eteläisimmän osan muodostaa kapea Kämppälahti, koillisessa on Lauttalahti. Niiden ohella järvessä on lukuisia nimettömiä lahtia, myöskään järveen työntyviä niemiä ei ole nimetty. Runsas neljäsosa Pyytöjärvestä on enintään puolitoista metriä syvä. Vajaa kolme neljäsosaa on puolestatoista metristä kahteen ja puoleen metriin syvä.
Pyytöjärven saariluku on kolme. Saarista laajin ja ainoa nimetty on järven pohjoisosan Raatosaari. Järven rannat ovat alavaa suomaata ja vain paikka paikoin maasto kohoaa 160 metrin korkeuskäyrän yläpuolelle eli vähintään kuusi metriä järven pinnan yläpuolelle.
Pyytöjärveen laskee Koivaanjoki pohjoisesta Koivas-järveltä (155,6 metriä mpy). Etelästä laskee soiden halki virtaava Pyytöjoki. Pyytöjärvi laskee Hiienjokea kaakkoon Koitereen (143,4 metriä mpy) Hiienselälle.
Pyytöjärven vesitilavuus on 1 153 000 kuutiometriä.
Pyytöjärvi (04.945.1.011) kuuluu Hiienjoen valuma-alueeseen (04.945), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Koitereen alue (04.94) ja ensimmäinen on Koitajoen valuma-alue (04.9). Hiienjoen valuma-alueeseen kuuluu 72 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä. Laajimmat ovat Mäntyjärvi ja Murtojärvi. Niitä seuraa Pyytöjärvi ja Kasarmi-Valkea.
KaiCell Fibers

KaiCell Fibers Oy on kainuulainen hanke jonka tavoitteena on toteuttaa sellu- ja biotuotetehdas Paltamoon. Suunniteltu tehdasalue sijaitsee Paltamossa golfkentän vieressä. Toteutuessaan tehdas tuottaa noin 600 000 tonnia valkaistua sellua, josta noin 85 % on pitkäkuituista havusellua ja 15 % lyhytkuituista koivusellua. Kokonaisinvestointi on noin 900 M€. Aiemmin samalle seudulle oli suunnitteilla Pohjan Sellu mikä ei toteutunut, koska alan yritykset keskittyivät parempituottoisiin hankkeisiin.