Dneprin–Bugin estuaari

Dneprin–Bugin estuaari eli Dneprin–Bugin limaani () on Mustanmeren pohjoisrannikolla Hersonin ja Mykolajivin alueella Ukrainassa sijaitseva Dneprin ja Etelä-Bugin suulle muodostunut suisto eli estuaari, jonka enimmäispituus on 63 kilometriä.
Tämä estuaari on Dneprin ja Etelä-Bugin yhteinen jokisuualue Mustanmeren luoteisosassa ja siihen virtaamasta 93,5% on Dneprin, 5,7% Etelä-Bugin, 0,5% Inhulin ja 0,3% Inhuletsin vettä. Tämä Mustanmeren estuaareista suurin on pinta-alaltaan joko 950 tai 1006,3 neliökilometriä ja tilavuus 4,24 tai 4,25 kuutiokilometriä. Joidenkin lähteiden mukaan tämän murtovesialueen enimmäispituus on 63 ja leveys noin 15 kilometriä, keskisyvyys 5 ja suurin syvyys 12 metriä tai pituus on noin 62, leveys kapeimmasta kohdasta noin 4 ja leveimmästä kohdasta jopa 18 kilometriä. Toisaalta joidenkin lähteiden mukaan sen pituus on 55 ja leveys 4–12 kilometriä ja se on 1–2,3 metriä syvä. Toisaalta sen pituudeksi on määritelty 82 ja leveydeksi paikoin jopa 11 kilometriä. Joidenkin lähteiden mukaan suiston keskisyvyys on 6–7 ja suurin on 12 metriä, paikoin jopa 10–13 metriä tai yleensä vaihtelee 11 metristä 14 metriin. Dneprin–Bugin estuaaria pidetään melko matalana vesistönä. Vesi on murtovettä ja erittäin kylminä talvina estuaari jäätyy pariksi-kolmeksi kuukaudeksi joulukuusta maaliskuun puoliväliin saakka.
Dneprin–Bugin jokisuistolla on avoin yhteys Mustaanmereen ja esteetön vedenvaihto sen kanssa 3,6 tai 4,2 kilometriä leveän Kinburnin salmen kautta. Jonkin verran tätä yhteyttä ja valuntaa rajoittaa tai suojaa Kinburnin kynnäs. Lähellä Otšakivia voi seurata luonnonilmiötä, jolloin jokivedet eivät sekoitu meriveteen. Vesienväliset suolapitoisuuden ja tiheyden erot muodostavat pintajännityksen, joka toimii ohuena seinämänä, estää sekoittumista ja muodostaa vesistön koko syvyyteen selkeän vaahtoavan rajan. Suiston rantaviiva on lähes kaikkialla tasaista, rannat ovat matalat ja hiekkaiset, paikoin ruokojen, erilaisten saralajikkeiden ja kosteikkojen peittämiä. Otšakivin liepeillä tasaista rantaviivaa ei ole kovin pitkästi ja paikoin siinä esiintyy savikallioita. Pohjoisempana löytyy enimmäkseen savihiekkakivisiä 20–35 metrin korkuisia ja paikoin esiintyy jopa 55 metrin korkuisia hiekkakivijyrkänteitä ja jyrkkiä lössin paljastuimia, mitkä tekevät mahdottomaksi pientenkin alusten turvallisen lähestymisen alueen satamia. Estuaarin pohja on joko hiekkaista tai syvemmällä savihiekkalietteen peitossa. 
Dneprin ja Etelä-Bugin vuotuisesta valunnasta noin 25–30% käytetään kasteluun ja teollisuuden vesihuoltoon. Veden keskimääräinen suolapitoisuus oli ennen Kah’ovkan tekojärven rakentamista noin 2 ‰, nykyisin se on 3,6 ‰. Pohjakerrosten vuotuinen keskimääräinen suolapitoisuus on 4,3‰, suiston länsiosassa 8–18 ‰, keskellä 2,5–3,5 ‰ ja itäosissa 0,5–3 ‰. Hieman alle 30 prosenttia kaikesta Ukrainan viljasta kuljetetaan Mykolajivin alueen satamien kautta. Venäjän sotatoimet ovat estäneet merenkulkua ja rajoittaneet laivaliikennettä Kinburnin salmen vesialueella. Tällöin Mykolajivista ei voida liittyä navigointikäytävään. Alueen tärkein satama sijaitsee Otšakivissa suiston pohjoispuolella Kinburnin niemimaata vastapäätä.
Dneprin–Bugin estuaari on Mustanmeren kalastusalue ja suiston vesissä elää yli 60 joki- ja merikalalajeja, myös laaja valikoima selkärangattomia. Vielä 1970-luvulla täältä pyydettiin 15 000 tonnia kalaa vuosittain. Vuodesta 1995 lähtien yli 30 kotoperäistä kalalajia on kadonnut suistoalueen vesistä. Joskus Mustanmeren delfiinit uivat suistoon Inhuletsin suulle asti. Sodan johdosta monet alueen delfiineistä ja pyöriäisistä ovat kuolleet räjähdyksiin tai sotakoneiston käyttämä kaikuluotaintekniikka on sekoittanut niiden navigointikyvyn, minkä seurauksena eläimet ovat paleltuneet hengiltä tai kuolleet nälkään. Dneprin–Bugin estuaari on Kinburnin niemimaalla sijaitsevan Biloberežžja Svjatoslavan kansallispuiston pohjoisraja ja kotipaikka, mikä on erittäin tärkeä lintujen muuton kannalta.