tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suurennuskone

Suurennuskone tai -koje on projektori, jolla voidaan heijastaa filmillä oleva kuva alustalle halutussa koossa alkuperäistä filminegatiivia suurempien vedosten eli ”paperikuvien” tekemiseksi. Tyypillisesti suurennuskone on rakennettu pystypalkin varaan. Valonlähteenä on tasaisen valkoista valoa antava lamppu, josta valo kulkee filmipitimessä olevan filmin ja sen alapuolella olevan linssin läpi. Kuvan kokoa voi säätää liikuttamalla linssiä, ja kuva tarkennetaan alustalle linssiä säätämällä.
Suurennuskonetta käytetään useimmiten valokuvia kehitettäessä pimiössä, jolloin sillä heijastetaan negatiivilla oleva kuva valokuvauspaperille. Valokuvauspaperi asetetaan yleensä kehikkoon tai imualustaan, joka pitää paperin suorana. Mustavalkoista valokuvauspaperia varten suurennuskoneessa on usein erillinen linssin eteen asetettava punasuodatin, jota käytetään kun kuva halutaan asemoida valon ollessa päällä ilman että valokuvauspaperi valottuu. Suurennuskoneen virtajohtoon voidaan kytkeä ajastin, niin sanottu "valotuskello", jonka avulla paperin valotus voidaan määrittää täsmällisesti.
Hyvin isojen suurennusten tekemiseksi jotkin pystymalliset suurennuskoneet voi kääntää vaakasuuntaan heijastamaan kuva seinälle kiinnitettyyn valokuvapaperiin.
Mustavalkokuvien lisäksi suurennuskoneella valotetaan vedoksia värinegatiiveista erityisen, valon sävyä säätävin suotimin varustetun väripään ja värianalysaattorin avulla. Suurennuskonetta saattoi käyttää myös diakuvien suurentamiseen, esimerkiksi piirustusjäljennösten tai Ilfochrome-paperivedosten (aiemmin Cibachrome) tekemiseksi. Ilford lopetti näiden materiaalien tuottamisen vuonna 2012.
Valmistajia.
Maailman suurimmaksi suurennuskoneiden valmistajaksi ovat ilmoittautuneet sekä italialainen Durst että tšekkiläinen Meopta, jonka tuotemerkkejä olivat Opemus ja Axomat. Muita suurennuskoneiden aiempia tai nykyisiä valmistajia ovat saksalaiset Agfa, Leitz ja Liesegang, hollantilais-japanilainen Nihon-Philips sekä yhdysvaltalaiset Beseler ja Vivitar. Tunnettuja suurennuskoneiden objektiivien valmistajia ovat Schneider Kreuznach, Rodenstock sekä Nikon.
1950-luvun ja 1960-luvun alun tuontisäännöstelyssä "Tekniikan Maailma" antoi ohjeita suurennuskoneen rakentamiseksi itse, materiaaleina muun muassa teräksinen pöydänjalka, kylpyammeen pohjaventtiili, alumiininen maitohinkki ja Fazerin peltinen karamellirasia.
Cleveland Brown

Cleveland Orenthal Brown, Sr. on animaatiohahmo televisiosarjassa "Family Guy" ja sen spin-off-sarjassa "The Cleveland Show". "Family Guy" -sarjassa hän on sivuhahmo ja Peter Griffinin ystävä "The Cleveland Show'ssa" päähenkilö. Clevelandin ääninäyttelijänä toimi Mike Henry vuoteen 2021 asti. Clevelandin uusi ääninäyttelijä on Arif Zahir vuodesta 2021 lähtien.
Hahmo.
Cleveland on luonteeltaan hyvin rauhallinen ja tyyni. Hän puhuu lähes aina hitaalla ja monotonisella äänellä. 
"Family Guyssa" Clevelandilla oli alun perin Loretta-niminen vaimo, josta hän myöhemmin erosi Lorettan uskottomuuteen. Heillä on yhdessä poika, Cleveland Brown junior. Loretta menehtyy myöhemmin sarjan ulkopuolella. "The Cleveland Show'ssa" Clevelandilla on uusi vaimo Donna, jolla on kaksi lasta aiemmasta avioliitostaan. "The Cleveland Show'n" aikana Cleveland ei esiintynyt "Family Guyssa", mutta spin-offin päätyttyä Cleveland palasi perheensä kanssa "Family Guyhyn."
Palattuaan Quahogiin Cleveland on ollut töissä postilla, jossa hänellä on useita eri työtehtäviä.
Charles Watson-Wentworth

Charles Watson-Wentworth (13. toukokuuta 1730 – 1. heinäkuuta 1782) Rockinghamin markiisi, oli brittiläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahteen otteeseen: 1765–1766 ja kesällä 1782. 
Watson-Wentworth otti paikkansa ylähuoneessa heti täysi-ikäiseksi tultuaan, kun hänen isänsä oli kuollut edellisenä vuonna. Vuonna 1765 hänen ystävänsä Cumberlandin herttua oli hallitustunnustelijana, ja tämä pyysi Watson-Wentworthia pääministeriksi. Tämä suostui enemmänkin velvollisuudentunnosta kuin vallanhimosta, ja viihtyi paremmin maatilallaan Yorkshiressä ja hevoskilpailussa. 
Maaliskuussa 1782 edellinen pääministeri kuoli, ja Watson-Wentworth nousi pääministeriksi suurimman parlamenttiryhmän johtajana.
Toisella pääministerikaudellaan Watson-Wentworth avasi rauhanneuvottelut Amerikan kapinoivien siirtokuntien kanssa ja aloitteli poliittisia uudistuksia, mutta kuoli äkillisesti influenssaan.
Bodycount

Bodycount on vuonna 1996 ilmestynyt Image Comicsin kustantama 4-osainen Turtles-sarjakuva, jossa seikkailevat Casey Jones ja Raphael. Alun perin sen oli määrä ilmestyä vuonna 1994, mutta lokakuussa Mirage Studiosin julkaisema "Casey Jones &amp; Raphael" jäi yhden mittaiseksi minisarjakuvaksi. Myöhemmin Eastman sai valmiiksi keskeneräiseksi jääneen tarinansa yhdessä Simon Bisleyn kanssa, jonka kustansi Image Comics. Vuonna 2008 sarjakuva julkaistiin uusintapainoksena kovakantisena Metal Mammothin kustantamana Heavy Metal -lehden erikoisnumerona.
Juoni.
Casey Jones ja Raphael joutuvat keskelle hongkongilaisen pomon Dongin suunnitelmaa, jossa hän yrittää tapattaa kolme palkkasoturiaan. Heistä kolmas naispuolinen Midnight on juuri pakenemassa Johnny Woo Woota, kun Jones joutuu kapakkatappelun päätteeksi pihalle ja törmää naiseen. Hetkeä myöhemmin hän sekaantuu uudelleen naisen mukaan, kun Johnny Woo Woon rikollisryhmä jahtaa kyseistä naista, Midnightia. Woo Woo saa kuitenkin seuraa kun Raphael ilmaantuu paikalle pelastamaan Jonesin ja Midnightin. Pian kolmikko pakenee paikalta ja päättää lähteä Midnightin suojapaikkaan. Pakomatka kuitenkin osoittautuu erittäin väkivaltaiseksi, kun Johnny Woo Woo tappaa kaikki tielleen joutuneet ihmiset, jotka hidastavat tavalla tai toisella hänen tehtäväänsä tappaa Midnight.
Tv1

Tv1 tai TV1 tarkoittaa seuraavia asioita:
Jättipuupistiäinen

Jättipuupistiäinen ("Urocerus gigas", syn. "Sirex gigas") on puupistiäisten heimoon kuuluva hyönteinen. Jättipuupistiäinen vahingoittaa mänty- ja kuusipuutavaraa. Suomessa lajia esiintyy koko maassa.
Ulkonäkö ja koko.
Jättipuupistiäisen pituus ilman munanasetinta on 12–40 mm.
Naaras on ampiaismainen, takaruumiissa leveät keltaiset poikkijuovat, kaksi keltaista niskatäplää ja lähes takaruumiin mittainen munanasetin. Koiras on pienempi kuin naaras. Koiraalla on myös kaksi keltaista niskatäplää, mutta takaruumis sillä on punertavanruskea ja tummakärkinen.
Jättipuupistiäisen toukat ovat harmaanvalkeita ja niiden peräpäässä on lyhyt ruskea piikki.
Levinneisyys.
Jättipuupistiäinen elää Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on levinnyt ihmisen mukana Kiinaan ja Chileen.
Suomessa lajia esiintyy koko maassa. 
Elintavat.
Jättipuupistiäinen ja sinipuupistiäinen ("Sirex juvencus") ovat kaksi Suomen yleisintä havupuutavaraa vahingoittavaa puupistiäislajia.
Jättipuupistiäiset parveilevat heinäkuussa ja muninta jatkuu aina syyskuulle asti. Naaras tekee pitkällä neulanohuella munanasettimellaan puun kuoren läpi reiän syvälle puuhun, jonne se laskee munansa. Jättipuupistiäisen toukat syövät puuta 2–5 vuotta kaivertaen puuhun pitkiä jopa läpi rungon ulottuvia risteileviä käytäviä. Käytävät ovat täynnä hienojakoista, lähes pölymäistä, purua. 
Jättipuupistiäisen toukan ulkoloisena elää aitoporapistiäisen ("Rhyssa persuasoria") toukka. Muita jättipuupistiäisen loisia ovat ainakin lapapistiäisten ("Ibaliidae") heimoon kuuluvat Ibalia drewseni ja Ibalia leucospoides sekä ahmaspistiäisten ("Ichneumonidae") heimoon kuuluva Rhyssa amoena. Jättipuupistiäisen saalistajia ovat ainakin käpytikka ("Dendrocopos major") ja palokärki ("Dryocopus martius"). Jättipuupistiäisen lisääntymistä rajoittaa nykyisin myös nopea puun kierto.
Marina Horka

Marina Horka (, ) on pienehkö Valko-Venäjän kaupunki ja Puhavitskin piirin (, ) keskus. Kaupunki sijaitsee Minskin alueella, maanteitse runsas 60 kilometriä Minskin keskustasta kaakkoon.
Marina Horkassa asui vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan 21 446 henkeä, Puhavitskin piirissä kaikkiaan 69 427. Piirin asukkaista kaupunkilaisiksi luetaan Marina Horkan kaupungin väestön lisäksi kolmen kaupunkimaisen taajaman asukkaat: Praudzinski (2 408 as.), Rudzensk (2 806 as.) ja Svislatš (3 920 as.).
Minskistä Homeliin (Gomel) johtavan valtatien (M5 eli eurooppatie ) rinnalla samansuuntainen rautatie on kaupungin kantavia liikenneyhteyksiä. Minskin lähiliikenteen junat pysähtyvät useilla piirin asemilla ja seisakkeilla.
Historia.
Marina Horka sijaitsee alueella, joka kuului dregovitšien heimolle ja myöhemmin Polatskin ruhtinaskunnalle, tämän jälkeen Liettuan suuriruhtinaskunnalle. Vuonna 1793 Marina Horka liitettiin Puolan toisen jaon seurauksena osaksi Venäjän keisarikuntaa, jonka puitteissa se kuului Minskin kuvernementtiin. Neuvostovallan aika alkoi Marina Horkassa marraskuussa 1917. Helmikuussa 1918 Saksan armeija miehitti Marina Horkan, mutta saman vuoden joulukuussa Puna-armeija valtasi sen takaisin. Marina Horkasta tuli Valko-Venäjän SNT:n osa. Toisen maailmansodan aikana Marina Horka oli Saksan miehittämänä 28. kesäkuuta 1941 ja 3. heinäkuuta 1944 välisenä aikana.
Frederick North

Frederick North eli lordi North (13. huhtikuuta 1732 – 5. elokuuta 1792) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 12 vuoden ajan 1770–1782. Northin hallituskaudella Britannia menetti siirtokuntansa Amerikassa. 
Pääministerinä.
Pääministerikautensa ensimmäisten viiden vuoden aikana lordi North perusti vakaan hallituksen, ratkoi kotimaan ongelmia ja aloitti taloudellisia uudistuksia. Teelaki säädettiin vuonna 1773. Vuodesta 1775 alkaen häntä työllistivät kasvavassa määrin Pohjois-Amerikan siirtokuntien ongelmat. 
Yhdysvaltain vapaussotaan kuuluneessa Yorktownin taistelussa vuonna 1781 kärsityn tappion jälkeen North luopui pääministerin tehtävästä. Kuningas Yrjö III oli saanut hänet lykkäämään eroamista muutamalla kuukaudella. Vuonna 1790 North sai lordi Guilfordin arvonimen.
Burjatian lippu

Burjatian lippu on Venäjään kuuluvan Burjatian tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 29. lokakuuta 1992 ja sen mittasuhteet ovat 1:2.
Lipussa on kolme vaakaraitaa väreiltään sininen, valkoinen ja keltainen. Sininen raita on kaksi kertaa paksumpi kuin muut raidat. Lipun sininen väri on burjaattien kansallisväri ja se symboloi myös rehellisyyttä ja uskollisuutta (erään tulkinnan mukaan sininen symboloi taivasta ja Baikaljärveä). Valkoinen symboloi korkeaa moraalia, onnea, rauhaa, hyvinvointia, rauhallisuutta, yhtenäisyyttä ja eheyttä. Väriyhdistelmä sininen-valkoinen viittaa myös Venäjän lippuun. Keltainen symboloi vapautta ja vaurautta, kuten myös lamalaisuutta ja buddhalaisuutta. Sinisessä raidassa on "soyombo"-symboli, johon on kuvattu kolmiliekkinen tulen liekki, aurinko ja kuu. Tulenliekin kolme kielekettä symboloivat menneisyyttä, nykyisyyttä ja tulevaa. Aurinkoa pidetään elämän lähteenä ja kuu on burjaattien kunnioituksen kohde.
Viinikumi

Viinikumit ovat venyviä ja kiinteitä makeisia. Nimestään huolimatta makeiset eivät sisällä viiniä. Viinikumit valmistetaan liivatteesta, sekoitettuna makeutusaineisiin, aromeihin sekä väriaineisiin. Viinikumimakeisia valmistavat esim. Haribo ja Trebor Bassett.
Stephen Root

Stephen Root (s. 17. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat miljardööri Jimmy James tilannekomediassa "NewsRadio" sekä Milton Waddams elokuvassa "Konttorirotat".
Ura.
Root aloitti uransa National Shakespeare Companyn kiertueilla 1970-luvulla. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli George A. Romeron elokuvassa "Vihan lähettiläs" vuonna 1988. Hänen seuraava suuri roolinsa tuli vasta vuonna 1995, kun hän sai Jimmy Jamesin roolin televisiosarjasta "NewsRadio". Hän esitti hahmoa sarjan loppuun, vuoteen 1999 asti. Samana vuonna tuli ensi-iltaan Mike Judgen elokuva "Konttorirotat". Rootin esittämä Milton-hahmo on edelleen hänen tunnistettavimpia roolejaan. 
Root on myös yksi Coenin veljesten luottonäyttelijöistä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Voi veljet, missä lienet?" (2000), "Ladykillers" (2004) ja "Menetetty maa" (2007). Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa "Pushing Daisies" Dwight Dixonina ja "True Bloodissa" vampyyri Eddie Gaultierina.
Root on myös ääninäyttelijä. Hänellä on rooli muun muassa sarjassa "Kukkulan kuningas", jossa hän ääninäytteli Bill Dauterivea ja Buck Stricklandiä. Lisäksi hän esittää Chodea sarjassa "Tripping the Rift". Elokuvia, joissa hänellä on äänirooleja, ovat muiden muassa "Ice Age" (2002), "Nemoa etsimässä" (2003), "Ice Age 2" (2006) ja "" (2011).
William Pitt

William Pitt (15. marraskuuta 1708 – 11. toukokuuta 1778) oli brittiläinen whig-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahden vuoden ajan. Myös hänen poikansa William Pitt nuorempi nousi pääministeriksi.
Pitt nousi suosioon alahuoneessa ”tavallisena miehenä”. Hän aloitti alahuoneessa jo 1735, oli loistava puhuja ja käytti taitojaan toistuviin hyökkäyksiin pääministeri Robert Walpolea vastaan.
Pitt oli suosittu ja vaikutusvaltainen poliitikko, joka käytännössä ohjasi hallitusta jo William Cavendishin ja Thomas Pelham-Hollesin pääministerikausien aikana. Pitt oli valtiosihteerinä ("Secretary of State") ja siten käytännössä vastuussa sotatoimista seitsenvuotisen sodan aikana, ja oli hankkimassa emämaalle Intiaa, Kanadaa ja Länsi-Afrikkaa. Siksi häntä on pidetty yhtenä avainhenkilönä Brittiläisen imperiumin syntymisessä.
Vuonna 1766, oman pääministerikautensa alkaessa hän sai Chathamin jaarlin arvonimen, mikä kuitenkin vähensi hänen arvostustaan alahuoneessa. Pittin hallitus, jonka vahvat miehet olivat Augustus FitzRoy ja Charles Townshend, teki suuria virheitä Amerikan siirtokuntien ja John Wilkesin tapauksen käsittelyssä. Se sääti veroja ja tulleja, joiden tarkoitus oli lisätä emämaan siirtokunnista saamaa hyötyä, mutta jotka johtivat kapinointiin ja tuonnin tyrehtymiseen. Lopulta Wilkesin ympärille noussut kuohunta kaatoi hallituksen. Wilkes esiintyi vapauttajana ja asettui ehdokkaaksi alahuoneeseen, hän sai valtavan äänivyöryn kerta toisensa jälkeen. Wilkes pidätettiin vanhojen rikkeidensä takia ja kyseisen vaalipiirin äänestys määrättiin uusittavaksi neljä kertaa. Tämä heikensi hallitusta ja oikeusjärjestelmän uskottavuutta, ja sai monet alueet vaatimaan parlamentin hajottamista ja uusintavaaleja. Pitt erosi pääministerin tehtävistä, ja FitzRoystä tuli seuraava pääministeri.
Vuonna 1778 Pitt sai sairauskohtauksen ylähuoneessa ja kuoli neljä päivää myöhemmin.
Vuosituhat

Vuosituhat (monissa muissa kielissä millennium) on tuhannen vuoden jakso, erityisesti jokin ajanlaskun tuhatluku. 
Kalentereissa.
Länsimainen ajanlasku lasketaan Jeesuksen syntymävuodesta (vuoden oikeellisuudesta on ollut kuitenkin kiistaa), tällöin vuodet 1-1000 olivat ensimmäinen vuosituhat, vuodet 1001-2000 toinen vuosituhat ja vuodesta 2001 lähtien on ollut kolmas vuosituhat ajanlaskun alusta. Vuotta 0 (nolla) ei ole juliaanisessa eikä gregoriaanisessa ajanlaskussa. Juutalaisessa kalenterissa on meneillään jo kuudes vuosituhat.
Tägerwilen

Tägerwilen on kunta Koillis-Sveitsissä Thurgaun kantonissa Kreuzlingenin piirikunnassa (). 
Vakituisia asukkaita kunnassa oli vuoden 2019 lopussa 4 765, joista 37 prosenttia oli ulkomaalaisia. Kunnan pinta-ala on 11,58 neliökilometriä, josta maatalousmaata on 574 hehtaaria, metsää 428 hehtaaria, tuottamatonta maata yhdeksän hehtaaria ja vettä neljä hehtaaria. Asutuksen käytössä on 143 hehtaaria pinta-alasta.
Nähtävyydet.
Kunnassa sijaitsee Castellin linna (), joka on saanut nykyisen muotonsa vuosien 1878 ja 1894 välillä.
Kuuluisia tägerwileniläisiä.
Kasvitieteilijä ja enologi Hermann Müller (1850–1927) syntyi Tägerwilenissä.
Väkiluvun kehitys.
Tägerwilenin väkiluvun kehitys vuodesta 1960 vuoteen 2019:
Guben

Guben on 20 049 asukkaan (2008) kaupunki Saksassa, Brandenburgin osavaltiossa. Guben muodostaa kaksoiskaupungin Puolan puolella olevan Gubinin kanssa. Kaupunki jaettiin Neisse-joen mukaisesti vuonna 1945 Saksan ja Puolan kesken.
Historia.
Guben sai kaupunginoikeudet vuonna 1235 Meissenin rajakreiviltä Heinrich III:lta. Guben kuului pitkään Saksiin ja Böömiin, kunnes se liitettiin Preussiin 1815.
Toisen maailmansodan jälkeen Saksan ja Puolan raja vedettiin vuonna 1945 Oder–Neisse-linjan mukaan. Neissejoki jakoi kaupungin saksalaiseen ja puolalaiseen osaan.
DDR:n presidentti Wilhelm Pieck oli syntyisin Gubenista.
Cape Dorset

Cape Dorset (, tavumerkeillä ᑭᙵᐃᑦ) on pikkukylä Kanadassa, Nunavutin territoriossa, Qikiqtaalukin alueella. Kylä sijaitsee Dorsetinsaarella olevalla Dorsetinniemellä, joka on yksi Kanadan arktistisista saarista. Kylän inuktikutinkielinen nimi Kinngait tarkoittaa korkeita vuoria. Kylän väkiluku on 1 236 (2006). Kylä sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat vuosittaisen yhteysaluksen lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Cape Dorsetin lentoasema. Kylää on myös sanottu inuiittitaiteen pääkaupungiksi.
Historia.
Dorsetin saarelta löydettiin ensimmäiset paleoeskimojen Dorsetin kulttuurin jättämät merkit ja kulttuuri nimettiin sen mukaan. Dorsetin kulttuurin ihmiset elivät alueella tiettävästi 1000-luvulta eaa. 1100-luvulle jaa. Kehittyneempi eskimojen Thulen kulttuuri syrjäytti Dorsetin kulttuurin ehkä väkivaltaisesti. Niinpä nykyisin Cape Dorsetissa elävät inuiitit ovat myöhemmän Thulen kulttuurin jälkeläisiä. Dorsetinniemen nimesi 24. syyskuuta 1631 kapteeni Luke Fox, brittiläisen Edward Sackvillen, Dorsetin 4. jaarlin kunniaksi, joka oli Foxin luoteisväylää etsineen tutkimusmatkan yksi rahoittaja. Hudson’s Bay Company perusti alueelle kauppa-aseman vuonna 1913.
Slimane Raho

Slimane Raho (, s. 20. lokakuuta 1975 Oran, Algeria) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Laitapuolustaja pelannut Raho pelasi koko uransa Algerian pääsarjassa, jossa hän voitti neljä Algerian mestaruutta.
Ura.
Raho aloitti uransa junioritasolla vuonna 1986 ASPTT Oranissa, ja sittemmin edusti vuosien 1988-1992 aikana USM Orania ja AST Orania. Siirryttyään ammattilaiseksi Raho jatkoi synnyinkaupunkinsa eri joukkueiden edustamista aina vuoteen 1998 asti, jonka jälkeen hän siirtyi JS Kabylieen. Seuran riveissä Raho voitti kahdesti Algerian mestaruuden vuosina 2004 ja 2006. Lisäksi hän juhli kolmesti CAF Cuppia. Kauden 2005-2006 päätteeksi Raho siirtyi ES Sétifiin vuonna 2006, jossa hän voitti kaksi Algerian mestaruutta lisää. Raho päätti uransa kaudella 2010–2011.
Pikalevy

Pikalevy () on yleisnimi useita tekniikoita käyttäville suoratallennuslevyille, joita käytettiin 1920-luvulta alkaen radiotoimituksissa ja yleisradioasemilla ennen magnetofonin yleistymistä. Pikalevyistä käytetään myös nimitystä "lakkalevy". Suomen Yleisradio hankki pikalevytallentimen kalustoonsa 1934, ja sen ensimmäisiä käyttökohteita oli presidentti P. E. Svinhufvudin uudenvuodenpuhe.
Tekniikka.
Pikalevyissä oli teknisesti kaksi kerrosta: substraatti ja laminaatti. Edellinen tarkoittaa levyn pohjarakennetta, joka oli yleensä alumiini, mutta myös lasia, kuitua ja terästä käytettiin. Jälkimmäinen tarkoittaa äänitettävissä olevaa pehmeämpää pintakerrosta, joka saattoi olla vahaa, nitroselluloosaa tai selluloosa-asetaattia.
Monet pikalevyt muistuttivat ulkomuodoltaan 78 kierroksen sellakkalevyjä tai LP-levyä. Ne olivat sellakkalevyjä isompia, yleensä 16-tuumaisia, ja pyörivät samalla nopeudella kuin myöhemmin esitelty LP (33 ⅓ kierrosta). Myös 78 kierroksen nopeudella pyöriviä, halkaisijaltaan 10″ ja 12″ levyjä valmistettiin. Yhdelle pikalevylle mahtui ääntä tyypillisesti kolme minuuttia, mutta jopa viisitoista minuuttia toistavia aihioita oli saatavilla. Standardin puuttuessa jotkut pikalevyt äänitettiin ja toistettiin keskiöstä ulospäin ("inside start") avautuvalle spiraalille. Syyksi tähän on esitetty kaiverruksessa irtoavaa jyystettä, joka levyn pyöriessä hakeutuu kohti levyn keskipistettä.
Valmistajat.
Yksi suoratallennuslevyjärjestelmän valmistajista oli yhdysvaltalainen "Presto", jonka laitteistoa käytettiin tallentamaan pikalevylle Herbert Morrisonin selostama lähetys ilmalaiva Hindenburgin tuhosta Lakehurstissa 6. toukokuuta 1937.
Radioäänitykset.
Pikalevyjä on kiittäminen monista muutoin jo hävinneiksi luulluista arkistojen aarteista taidemusiikin ja kevyen musiikin saralla. Jazzin historia ei olisi yhtä täydellinen ilman pikalevyjä. John Hammondin järjestämät merkittävät konsertit Carnegie Hallista vuosilta 1938 ja 1939, joissa kuultiin Sonny Terryä ja Benny Goodmania, ovat säilyneet jälkipolville pikalevyillä. Duke Ellingtonin orkesterisävellys "Black, Brown and Beige" on sekin edelleen kuultavissa radiokäyttöön äänitetyltä pikalevyltä.
Vitaphone.
Ennen optisen valoääniraidan kehittämistä tehdyt ensimmäiset puhutut äänielokuvat, kuten John Barrymoren esittämä "Don Juan" (1926) ja Al Jolsonin "Jazzlaulaja" (1927), käyttivät pikalevyjen kaltaisia taltioita äänen välittämiseen elokuvateattereita varten. Järjestelmän kehitti Western Electric yhdessä Warner Brosin kanssa, ja sen kauppanimi oli "Vitaphone".
Lapinkeltaperhonen

Lapinkeltaperhonen ("Colias hecla") on kaaliperhosten heimoon ja keltaperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Laji esiintyy holarktisella alueella. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Fennoskandian pohjoisosissa esiintyvän alalajin "Colias hecla sulitelma" etusiiven pituus on yleensä 20–24 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 35,5–47,0 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpinnan pohjaväri on koiraalla kirkkaan oranssinvärinen, naaraalla yleensä hieman vaaleampi oranssi. Siivissä on yläpuolella musta reunajuova, jossa koiraalla on siipien pohjavärin värisiä suonia ja keltaisia hajasuomuja, naaraalla reunajuovassa on suonten välisiä keltaisia täpliä, jotka ovat usein venyneet suonten suuntaisiksi. Takasiiven yläpuoli on naaraalla harmaakehnäinen. Molemmilla sukupuolilla on takasiiven yläpuolella punainen diskoidaalitäplä, joka takasiiven alapuolella on valkoinen ja punareunainen.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lapinkeltaperhonen esiintyy sirkumpolaarisesti Euroopan pohjoisosissa, Aasian koillisosissa, Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja Grönlannissa. Pohjois-Euroopassa laji esiintyy Skandien vuoristossa 65° pohjoispuolella Finnmarkiin asti, mutta puuttuu Finnmarkin ja Suomen Lapin itäosista. Suomessa lapinkeltaperhonen esiintyy Enontekiön Kilpisjärven alueen tuntureilla ja Tenojoen varrella. Kilpisjärven alueen tuntureilla se on laajalle levinnyt ja runsas. Fennoskandiassa esiintyvän alalajin lentoaika on kesäkuun loppupuolelta heinäkuun loppuun. Suomessa paras lentoaika on keskimäärin heinäkuun ensimmäinen puolisko.
Elinympäristö ja elintavat.
Lapinkeltaperhosen elinympäristöä ovat tundra ja tuntureilla koivuvyöhykkeen yläpuoliset niityt, tunturipaljakka sekä joenvarsihietikot. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana, joskus toukan kehitys voi viedä kaksi vuotta.
Koska poro syö mielellään toukan ravintokasveja, laji saattaa kärsiä porojen liikalaidunnuksesta.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat peuranvirna ("Astragalus frigidus") ja tunturikurjenherne ("Astragalus alpinus"). Lisäksi kasvatuksessa toukka on syönyt valkoapilaa ("Trifolium repens").
Byh’au

Byh’au (, "Bychaŭ") eli Byhov (, , , ) on pienehkö kaupunki ja hallintoalueen keskus Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnassa, Dneprin länsirannalla, Mahiljousta etelään Homelia (Gomel) kohti vievän junanradan varrella. Maanteitse Byh’aun pohjoispuolella sijaitsevaan Mahiljouhun on 46 kilometrin matka. Byh’aun kaupungin asukasluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 17 031 ja koko maaseutuvaltaisen Byh’auskin hallintoalueen 35 148.
Satelliittikuvassa kaupungin länsireunalla näkyy (vanha) sotilaslentokenttä.
Valko-Venäjän kaakkoisosiin kuuluvana alueena Byh’aun piirin talouselämä ja maatalous ovat kärsineet merkittävästi vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalakatastrofin vaikutuksista. Vuoden 1996 yhteenvetokartan mukaan kaukokulkeuman tuoman cesium-137:n aktiivisuus oli Byh’aun ympäristössä pääsääntöisesti yhä välillä 37–555 kBq/m², mistä syystä merkittävä osa piirin pinta-alasta kuului tuolloin säännöllisen radioaktiivisuusseurannan piiriin.
Historia.
Kaupungissa oli aikoinaan vahva Dneprin liikennettä valvonut Byh’aun linnoitus, jonka rakentaminen alkoi 1590-luvulla. Liettuan suuriruhtinaskunnassa sijainnut, Puolan kuninkaan luvalla kohonnut kivilinnoitus korvasi aiemmin jokilinnoituksille tyypillisen puisen suojavarustuksen. Strategisen merkityksensä vuoksi mahtaviksi kohonnut linnoitus joutui Puolan ja Venäjän välisen sodan 1654–1667 aikana piiritykseen (1659), jossa linnoitus kärsi merkittäviä vaurioita. Kohta seuranneen Pohjan sodan aikana Pietari Suuren joukot pitivät linnaa tukikohtanaan vuosia ja pois lähtiessään räjäyttivät sen bastionit. Nykyään linnoituksen jäänteet ovat suurelta osin sään armoilla.
Altain lippu

Altain lippu on Venäjään kuuluvan Altain tasavallan tunnus. Se hyväksyttiin 3. toukokuuta 1992 mittasuhteilla 1:2. 29. kesäkuuta 1994 mittasuhteet vaihdettiin 2:3 ja 24. huhtikuuta 2004 mittasuhteet vaihdettiin uudelleen 1:2.
Lippu koostuu neljästä vaakasuorasta viivasta väreiltään ylhäältä alas valkoinen, sininen, valkoinen ja sininen. Ylimmän valkoisen raidan mittasuhteet ovat 2:3 lipun korkeudesta, keskimmäisten sinisen ja valkoisen raitojen mittasuhteet ovat 1:25 lipun korkeudesta ja alimman sinisen raidan mittasuhteet ovat 1:4 lipun korkeudesta. Siniset raidat symboloivat puhtautta, taivasta, vuoria ja altain jokia ja järviä. Valkoiset raidat symboloivat ikuisuutta, jälleensyntymistä, rakkautta ja kansan suostumusta tasavallan sisällä. Väriyhdistelmä sininen ja valkoinen symboloi Altain kuulumista Venäjään.
Tunturikeltaperhonen

Tunturikeltaperhonen ("Colias tyche") on kaaliperhosten heimoon ja keltaperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Laji esiintyy holarktisella alueella. Tunturikeltaperhosesta on käytetty synonyymiä "Colias nastes" ja näitä kahta kuvataan toisinaan erillisinä lajeina.
Koko ja ulkonäkö.
Fennoskandian pohjoisosissa esiintyvän alalajin etusiiven pituus on yleensä 21–24 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 36–45 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on kellan- tai vihertävänvalkoinen. Siipisuonet ovat mustat ja erottuvat selvästi. Etusiiven yläpuolella on harmaanruskea submarginaalijuova, jossa olevat pohjaväriset täplät ovat sulautuneet yhteen. Takasiiven yläpuolella on pieni diskoidaalitäplä. Naaraalla on takasiiven yläpuolella usein jonkun verran enemmän tummaa kehnää kuin koiraalla, siipien submarginaalijuova on leveämpi ja sen täplät erillisempiä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tunturikeltaperhonen esiintyy sirkumpolaarisesti Fennoskandian pohjoisosissa, Novaja Zemljalla, Siperian pohjoisosissa, Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja Grönlannissa.
Fennoskandian pohjoisosien alalaji "Colias tyche werdandi" esiintyy Skandien vuoristossa 66° pohjoispuolella. Suomessa laji esiintyy ainoastaan Enontekiön Kilpisjärven alueen korkeimmilla tuntureilla, etenkin Saanalla ja Mallalla, joilla se on jopa runsas. Lentoaika on Fennoskandian alalajilla kesä–heinäkuussa. Suomessa paras keskimääräinen lentoaika on kesäkuun lopulta heinäkuun puoliväliin.
Elinympäristö ja elintavat.
Fennoskandian alalajin elinympäristöä ovat tunturien koivuvyöhykkeen yläpuoliset tunturiniityt ja tunturipaljakoiden niittymäiset kohdat yleensä 500 metrin yläpuolella. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat peuranvirna ("Astragalus frigidus") ja tunturikurjenherne ("Astragalus alpinus"). Lisäksi kasvatuksessa toukka on syönyt valkoapilaa ("Trifolium repens").
V (vuoden 2009 televisiosarja)

V on yhdysvaltalainen scifi-televisiosarja vuodelta 2009.
Tuotanto.
Kenneth Johnsonin luomaan 1980-luvun "V"–televisiosarja perustuva Scott Petersin kehittämä televisiosarja. 
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 3. marraskuuta 2009 ja sarjan päätösjaksoksi jäänyt toisen kauden viimeinen jakso esitettiin 15. maaliskuuta 2011. ABC peruutti sarjan 13. toukokuuta 2011. Suomessa sarja alkoi MTV3:lla 12. lokakuuta 2010.
Tarina.
Ulkoavaruudesta maapallolle valtavilla avaruusaluksilla saapuvien Vierailijoiden johtaja Anna vakuuttaa heidän olevan rauhan asialla, aikoen todellisuudessa valloittaa planeetan. 
Terrorismin vastaiseen yksikköön kuuluva FBI-agentti Erica Evans saa selville tulijoiden suunnitelman ja liittyy vastarintaliikkeeseen, johon kuuluvat myös muun muassa katolinen pappi Jack Landry ja Annalle selkänsä kääntänyt Vierailija Ryan.
Marin tasavallan lippu

Marin tasavallan lippu on Venäjään kuuluvan Marin tasavallan tunnus. Nykyinen lippu on jo kolmas, ja sen Marin tasavallan parlamentti hyväksyi 1. heinäkuuta 2011. Siinä on valkoisella pohjalla karhuvaakuna ja tangonpuoleisessa reunassa punaruskea ornamenttikuvio.
Alkuperäinen lippu otettiin käyttöön 3. syyskuuta 1992, ja lipun myöhempi versio 30. marraskuuta 2006. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Tämä lippu on jaettu kolmeen vaakaraitaan väreiltään sininen, valkoinen ja tummanpunainen. Valkoinen raita on muita raitoja hieman korkeampi. Keskellä on marilainen ristikuvio.
Lipun keskellä olevalle kuviolle on useita tulkintoja:
Rakkauden painovoima

Rakkauden painovoima ("Defying Gravity") on monikansallisesti tuotettu sci-fi-televisiosarja vuodelta 2009. Sarjan tuottajayhtiöt ovat BBC, Fox Television Studios, Omni Film Productions, CTV Television Network, SPACE ja ProSieben. James Parriottin luoman sarjan ensimmäinen osa esitettiin 2. elokuuta 2009 ABC ja CTV kanavilla. Sarjan teko lopetettiin 13 jakson jälkeen loppusyksystä 2009.
Suomessa sarjaa esitti 23. syyskuuta 2009 alkaen TV5. Sarjasta esitettiin Suomessa kaikki tehdyt 13 jaksoa.
Vuoteen 2052 sijoittuva sarja kertoo "Antares"-retkikunnan kuusi vuotta kestävästä avaruusmatkasta aurinkokunnan planeetoille ja ryhmän keskinäisistä ihmissuhteista viisivuotisen koulutuksen ja itse lennon aikana.
Sarjan lopettamisen jälkeen ohjelman luoja James Parriott paljasti haastattelussa, kuinka sarja olisi edennyt.
Hakassian lippu

Hakassian lippu on Venäjään kuuluvan Hakassian tasavallan tunnus. Se hyväksyttiin 24. syyskuuta 2003, ja sen mittasuhteet ovat 1:2.
Lippu on jaettu kolmeen yhtä suureen vaakasuoraan raitaan väreiltään ylhäältä alas sininen, valkoinen ja punainen. Vasemmassa reunassa on vihreä pystyraita. Aikaisemmin vaakaraitojen värit olivat ylhäältä alas valkoinen, sininen ja punainen, mutta niiden järjestystä vaihdettiin, jottei lippua sotketa Venäjän lippuun.
Vaakasuorat raidat ja niiden värit symboloivat Hakassian kuulumista Venäjään. Vihreä symboloi ikuista elämää, taigaa, keväistä aroa, niittyjä, uudelleensyntymistä ja veljeyttä hakassien välillä. Vihreä on myös perinteinen Siperian symboli. Vihreässä raidassa oleva keltainen merkki viittaa alueelta löydettyihin auringon symboleihin.
Volgogradin alueen lippu

Volgogradin alueen lippu on Venäjälle kuuluvan Volgogradin alueen tunnus. Se hyväksyttiin 18. syyskuuta 2000, ja sen mittasuhteet ovat 2:3.
Lipussa on samat värit kuin Venäjän lipussa: valkoinen, sininen ja punainen. Lipun kaksi sinistä raitaa vasemmalla symboloivat alueen jokia Volgaa ja Donia. Lipun keskelle on kuvattu valkoinen Stalingradin taistelun muistoksi pystytetty Äiti synnyinmaa -patsas.
Shoegazing

Shoegazing tai shoegaze on vaihtoehtorockin tyylisuuntaus, joka kehittyi Isossa-Britanniassa 1980-luvun loppupuolella. Tyylisuunnan nimi (suom. kenkiin tuijottelu) viittaa esiintyjien usein poissaolevaan olemukseen ja soittajien efektipedaaleihinsa keskittymiseen.
Shoegazingille ominaista on monien efektipedaalien käyttäminen kitaroissa sekä laulumelodiat, jotka sulautuivat soittimilla tuotettuihin omaperäisiin ääniin. 
2000-luvulla kiinnostus tyylisuuntaa kohtaan on kasvanut jonkin verran, ja on syntynyt nu gaze -yhtyeitä, jotka ovat ottaneet vaikutteita shoegazingin lisäksi muun muassa elektronisesta ja indie rock -musiikista.
Tyyli ja alkuperä.
Shoegazingille tyypillisiä seikkoja ovat särötetyt kitaraäänet (joskin myös puhtaampia ääniä käytetään runsaasti), borduna-tyyliset riffit ja "wall of sound" -tyylinen äänivalli, jossa kaikki instrumentit sulautuvat toisiinsa, pyrkien luomaan yhtenäisen äänimaiseman.
Laulu ei monista muista pop- ja rockmusiikin genreistä poiketen ole korostuneessa asemassa, vaan toimii ikään kuin instrumenttina muiden joukossa. Yleensä se on silti selkeästi melodista. Lead-kitaramelodioita käytetään jonkun verran, mutta ne eivät ole kovin suuressa asemassa. Monissa shoegazingin vaikutteina toimineissa tyylisuunnissa käytetään rumpukonetta, mutta shoegazing-yhtyeissä on useimmiten oikea rumpali.
Ensimmäisen kerran termiä shoegaze käytti "Sounds"-lehden arvostelija kommentoidessaan tuolloin uuden Moose-yhtyeen esiintymistä; yhtyeen laulaja Russel Yates luki kappaleiden sanoitukset esiintymislavan lattiaan teipatusta lapusta. Toinen musiikkilehti "NME" otti sittemmin termin vakituiseen käyttöön viitaten sillä shoegazing-yhtyeiden kitaristien taipumukseen keskittyä säätämään lattialla olevia efektilaitteitaan kappaleiden aikana.
Vaikutteet.
Tyylisuunnan edelläkävijöiksi nimetään useimmiten Cocteau Twins, The Jesus and Mary Chain ja My Bloody Valentine - tosin näidenkin yhtyeiden musiikkia on jälkeenpäin kutsuttu shoegazingiksi.
Ensimmäiset shoegaze-yhtyeet (kuten Chapterhouse, Lush, Moose, Ride ja Slowdive) ottivat suurissa määrin vaikutteita etenkin My Bloody Valentinelta. Muut tyylisuunnan edustajat ovat nimenneet vaikutteikseen muun muassa The Velvet Undergroundin, Sonic Youthin, Hüsker Dün, Spacemenin, The Chameleonsin, The Curen, Bauhausin Galaxie 500:n, ja The Smithsin.
2000-luvulla shoegazingia edustavat esimerkiksi Autumn's Grey Solace ja Asobi Seksu.
Air Inuit

Air Inuit on lentoyhtiö pohjoisessa Kanadassa. Sen pääkonttori sijaitsee Montrealin suurkaupunkialueen Dorvalin kaupungissa Québecin provinssissa. Yhtiön kotikenttänä toimii Kuujjuaqin lentoasema, ja muita tärkeitä solmukohteita ovat Montrealin kansainvälinen lentoasema ja La Grande Rivièren lentoasema. Kaikkiaan yhtiöllä on 21 reittikohdetta pohjoisessa Kanadassa. Yhtiö kuljettaa lentorahtia ympäri Pohjois-Amerikkaa.
Kohteet.
Air Inuitilla on reittiliikennettä seuraaviin kohteisiin. (päivitetty syyskuussa 2009:
Laivasto.
Air Inuitin laivasto koostuu seuraavista lentokoneista (päivitetty: syyskuussa 2009):
Hietaheinäperhonen

Hietaheinäperhonen ("Hipparchia semele") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Levinneisyys.
Hietaheinäperhonen esiintyy lähes koko Euroopassa lukuun ottamatta pohjoisimpia alueita. Idässä levinneisyysalue ulottuu Venäjän kautta Armeniaan. Pohjois-Euroopassa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian eteläosiin. Lajin levinneisyysalueen raja Aasiassa on huonosti tunnettu. Hietaheinäperhonen muodostaa levinneisyysalueen eteläosissa myös vaikeasti määriteltävän lajikompleksin lähilajin "Hipparchia aristaeus" (etelän heinäperhonen) kanssa. Lajista esiintyy runsaasti muuntelua levinneisyysalueen eri osissa.
Hietaheinäperhosesta on nimialalajin lisäksi kuvattu alalaji "Hipparchia semele cadmus", joka esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa etenkin vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Pyreneiden niemimaalla ja Balkanilla. Nimialalaji esiintyy Keski-Euroopan pohjoisosissa, Britteinsaarilla ja Fennoskandiassa.
Suomessa hietaheinäperhonen esiintyy Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa ja etelärannikolla. Laji on taantunut Suomessa, aikaisemmin sitä on tavattu laajemmin länsirannikolla ja jonkin verran myös Etelä-Suomen sisämaassa.
Koko ja ulkonäkö.
Hietaheinäperhosen etusiiven pituus on alalajista riippuen 21–30 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 41,5–58,5 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Nimialalajilla siipien yläpuolen pohjaväri on ruskea. Etusiiven yläpuolen postdiskaalialassa on epäselvä keltainen juova, joka on tummakehnäinen ja suonien kohdalta pohjavärin katkaisema. Naaraalla siipien yläpuolen postdiskaalijuova on vaaleampi, niukempikehnäinen ja leveämpi kuin koiraalla. Takasiiven yläpuolen reunan punakeltainen submarginaaliala on leveälti suonten katkaisema. Takasiiven alapuoli on vaalean- ja tummanharmaan kirjavoima. Vaaleanharmaata tai valkoista postdiskaalijuovaa rajoittaa tyviosaan tummempi reuna.
Elinympäristö.
Hietaheinäperhosen elinympäristöä ovat avoimet nummet ja kiviset rinteet alangoilta vuoristoihin ainakin 1 700 metrin korkeuteen. Levinneisyysalueen pohjoisosissa lajia tavataan pääasiassa merenrantojen lähellä ja poikkeuksellisesti soilla. Tyypillistä elinympäristöä Suomessa ovat rannikon lentohiekkadyynit ja heinikkoiset hiekkakentät sekä kalliotasanteet.
Lentoaika ja elintavat.
Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa toukokuun lopulta alkaen ("Hipparchia semele cadmus") ja pohjoisosissa nimialalajilla heinä–elokuussa. Suomessa paras keskimääräinen lentoaika on heinäkuun loppupuoliskolla. Toukka on aktiivinen öisin. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana ja koteloituu hiekalle tai kalliolle löyhän suojuksen sisään.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat rantavehnä ("Elymus arenarius"), luhtakastikka ("Calamagrostis stricta"), nadat ("Festuca"), koiranheinä ("Dactylis glomerata"), lauhat ("Deschampsia") ja kääpiölauhat ("Aira").
Syfy

Syfy, aiemmin Sci-Fi Channel, on vuonna 1992 perustettu Comcastin omistama yhdysvaltalainen kaapeli- ja satelliittitelevisiokanava, jonka ohjelmisto koostuu pääasiassa scifi- ja fantasia-aiheisista tv-sarjoista ja elokuvista. Kanavalla on myös näytetty joitain kauhu-, anime-, draama- ja reality-ohjelmia.
Isossa-Britanniassa, Irlannissa ja muualla Euroopassa kanava käyttää edelleen nimeä Sci-Fi Channel.
Syfy Universal.
Comcastin omistamaan Syfy Universal -kanavaperheeseen kuuluu useita eri kanavia, joilla lähetetään eri alueille suunnattua scifi- ja fantasia-aiheisista sisältöä.
Augustus FitzRoy

Augustus Henry FitzRoy, Graftonin herttua (28. syyskuuta 1735 – 14. maaliskuuta 1811) oli brittiläinen whig-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä lokakuusta 1768 tammikuuhun 1770.
FitzRoy oli lyhyesti alahuoneessa Boroughbridgen kansanedustajana loppuvuonna 1756, mutta nousi ylähuoneeseen keväällä 1757 perittyään sukunsa tilukset ja arvonimet.
FitzRoystä tehtiin "First Lord of the Treasury" William Pittin hallitukseen, ja kun pääministeri oli ylähuoneessa ja lisäksi paljon poissa, FitzRoy oli vastuussa monista hallituksen toimista. Toukokuussa 1767 valtiovarainministeri ("Chancellor of the Exchequer") Charles Townshend vei alahuoneeseen lain, jolla nostettiin tullia Amerikasta tuotaville tavaroille. Townshend kuoli pian lain hyväksymisen jälkeen. Laki johti lopulta sotaan siirtokuntia vastaan.
Vuonna 1768 pidettiin parlamenttivaalit, joihin liittyi fiasko John Wilkesin ympärillä ja William Pittin ero. FitzRoystä tuli pääministeri, ja hän pyrki paikkaamaan Townsendin virheitä poistamalla tullit kaikilta muilta siirtomaatuotteilta paitsi teeltä.
FitzRoyn kautta leimasi kansan tyytymättömyys, joka johtui Wilkesin tapauksesta, katovuodesta ja suurtyöttömyydestä. Hänen ministereistään yksi erotettiin, toinen erosi ja kolmas teki itsemurhan. FitzRoy erosi pääministerin tehtävistä. Hän jatkoi vielä kahdessa seuraavassa hallituksessa, mutta keskittyi loppuelämänsä lähinnä etsimään uskonnollista valaistumista.
John Stuart

John Stuart (25. toukokuuta 1713 – 10. maaliskuuta 1792), Buten jaarli, oli brittiläinen tory-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1762–1763.
Stuart oli kiinnostunut kasveista ja luonnontieteistä, ja hän tutustui Walesin prinssi Fredrikiin korttipelien merkeissä. Prinssin kuoltua Stuart oli leskiprinsessa Augustan läheinen tukija ja osallistui tulevan kuningas Yrjö III:n kasvatukseen ja Kew Gardensin kasvitieteellisen puutarhan luomiseen. 
Yrjö III:n noustua valtaan Stuartista tehtiin ensin valtiosihteeri ja sitten pääministeri. Hän onnistui lopettamaan sekä whigien ylivallan että seitsenvuotisen sodan. Hän oli epäsuosittu Lontoossa osittain skotlantilaisen syntyperänsä takia ja erosi protestien johdosta huhtikuussa 1763.
Thomas Pelham-Holles

Thomas Pelham-Holles (21. heinäkuuta 1693 – 17. marraskuuta 1768), Newcastlen herttua, oli brittiläinen whig-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kahteen otteeseen: 1754–1756 ja 1757–1762. Hän vei Britannian seitsenvuotiseen sotaan.
Pelham-Hollesin veli Henry Pelham oli pääministeri vuodesta 1743, ja veljekset työskentelivät tiiviisti yhdessä. Henryn kuoltua Thomas Peltham nimitettiin pääministeriksi juuri kun suhteen Ranskan ja Amerikan kanssa olivat kiristyneet sodan partaalle. Peltham yritti saada William Pittin hallitukseensa, ja kun ei onnistunut, erosi itsekin. William Cavendishn lyhyen hallituskauden jälkeen Peltham palasi uudelleen pääministeriksi, Pitt valtiosihteerinään.
Kuningas Yrjö II kuoli vuonna 1760, ja John Stuart oli uuden kuninkaan Yrjö III:n suosiossa. Pelham-Holles erosi vuonna 1762, kun sodan rahoituksesta tuli kiistaa, ja Stuart nousi hänen seuraajakseen. Lokakuussa 1762 Stuartin ja kuninkaan epäluulo Pelham-Hollesia kohtaan johti useiden ministerien eroon tai erottamiseen. Tapahtuma tunnetaan viattomien Pelhamilaisten surmana - "Massacre of the Pelhamite Innocents".
Henry Pelham

Henry Pelham (25. syyskuuta 1694 – 6. maaliskuuta 1754) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuodesta 1743 kuolemaansa asti. Hänen isänsä oli kansanedustaja, ja veljestään Thomas Pelham-Hollesista tuli pääministeri Henry Pelhamin jälkeen.
Ennen pääministeriksi tuloaan Pelham oli toiminut eri ministerien tehtävissä Robert Walpolen hallituksessa 21 vuoden aikana.
Pelham oli sovinnollinen ja kykeni saamaan kiistelevät poliitikot yhteistyöhön. Kuningas ei arvostanut häntä, ja jopa erotti Pelhamin tilapäisesti vuonna 1746, ja nosti tilalle suosikkinsa Granvillen jaarlin. Tämä ei kuitenkaan saanut parlamentin kannatusta, ja Pelham palasi pääministeriksi kolme päivää myöhemmin.
Reija

Reija on suomalainen naisen etunimi, joka on syntynyt Rea-nimen suomalaisena vastineena, mutta jonka syntyyn on saattanut vaikuttaa myös etunimenäkin käytetty muinaisskandinaavisen jumalattaren nimi Freija. Nimi Rea (Rhea) taas on roomalaista alkuperää ja esiintyy muun muassa tarunomaisen kuninkaantyttären nimessä Rhea Silvia, mutta saattaa olla myös lyhentymä kuningatarta tarkoittavasta latinan sanasta "regina", joka sekin on käytössä myös naisen etunimenä.
Nimi Reija on syyskuuhun 2024 mennessä annettu noin 1 950 henkilölle. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 1950 lähtien, ja nimipäivä on 19. syyskuuta.
Varpu (nimi)

Varpu on suomalainen naisen etunimi, joka johtuu matalaa puuvartista kasvia tai lehtipuun oksaa tarkoittavasta sanasta varpu. Karjalassa sitä on käytetty myös Valpuri-nimen puhuttelumuotona, ja ortodoksit ovat pitäneet sitä Barbara-nimen vastineena. 
Nimi Varpu on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2601 henkilölle. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 1929 lähtien, ja nimipäivä on 20. syyskuuta.
Vaula

Vaula on suomalainen naisen etunimi, joka johtuu sanasta vaula. Sana on tarkoittanut köynnöskasvia, mutta myös vitsasta väännettyä rengasta. Nykyään sillä tarkoitetaan erästä ratamokasvien heimoon kuuluvaa köynnöskasvisukua, vaulat ("Asarina").
Sanan käyttöön etunimenä on todennäköisesti vaikuttanut Eino Leinon runo ”Marjatan laulu”, jossa esiintyy säe: ”Keinutan kehtoa, laulatan lasta, vaulussa vemmelpuun.”
Nimi Vaula on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 430 henkilölle. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 1950 lähtien. Nimipäivä oli aluksi 15. marraskuuta, mutta vuodesta 1995 lähtien 20. syyskuuta.
Amazing Race (9. tuotantokausi)

Amazing Race 9 on tosi-tv-sarja Amazing Racen yhdeksäs tuotantokausi. Kilpailun voittivat Bj ja Tyler.
Parit.
Yhdeksännellä tuotantokaudella oli mukana 11 paria.
Voittaja.
Bj ja Tyler voittivat yhdeksännen tuotantokauden. Voitto ratkesi viime metreillä tiesulun lipputehtävässä. Tätä ennen Eric ja Jeremy olivat pitkään johdossa. Voitto ratkesi siihen, että Bj ja Tyler olivat opiskelleet paremmin kuin Eric ja Jeremy. Ray ja Yolanda jäivät jälkeen jo kiertotiessä.
Valtiot.
Kaudella käytiin seuraavissa maissa:
Minna Cheung

Minna Cheung (s. 1965 Orimattila) on suomalainen muotisuunnittelija ja vaatealan yrittäjä.
Cheung on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vaatesuunnittelulinjalta 1993 ja opiskellut sen jälkeen Britanniassa Kingstonin yliopistossa. Hän tutustui siellä tulevaan mieheensä Yat Cheungiin, jonka kanssa hänellä on yhteinen vaatetusalan yritys ja vaatemerkki "2or+ by Yat". Suunnittelutöiden ohella Minna Cheung on juontanut televisiossa "Inno"-sisustusohjelmaa ja syksyllä 2009 esitettyä Suomen "Muodin huipulle." Minnalla on vuonna 1996 syntynyt poika.
Ase itse

Ase itse () on Joe Abercrombien vuonna 2006 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos avaa "Ensimmäinen laki" -trilogian. Kirja ilmestyi suomeksi Kirjavan kustantamana vuonna 2009.
Tyyliltään Abercrombien esikoisromaania on verrattu George R. R. Martinin, Patrick Rothfussin ja Scott Lynchin sarjoihin. Abercrombie oli kirjallaan ehdokkaana parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinnon saajaksi vuonna 2008.
Vastaanotto.
Portti-lehden arvostelijan mukaan kirjailija onnistuu monipuolisten, rosoisten ja kiinnostavien henkilöhahmojen luonnissa. Teos rakentuu juuri vahvojen ja luonteikkaiden henkilöiden varaan. Raadollisen aikuisfantasian lukijoille teos on arvostelun mukaan parasta viihdettä George R. R. Martinin jälkeen.
Varsinaiset kotkat

Varsinaiset kotkat (Aquilinae) on haukkojen heimoon kuuluva petolintujen alaheimo. Kaikille ryhmän lajeille yhteinen piirre on varpaisiin asti höyhenpeitteiset nilkat. Jalat ja nokka ovat voimakkaat. Varsinaisten kotkien koko vaihtelee isosta ja voimakkaasta gasellikotkasta hyvin pieneen uudenguineanpikkukotkaan ("Hieraaetus weiskei"), joka on maailman pienin kotkalaji. Lajeja tavataan erilaisissa elinympäristöissä ympäri maailman, mutta ne ovat yleisimpiä Vanhassa maailmassa. Puolet lajeista elää metsissä tai metsäseuduilla, toinen puoli avomailla, minkä lisäksi on näiden välimuotoja. Ryhmä onkin kaikista kotkaryhmistä laajimalle levinnein. Varsinaisten kotkien ravintoon kuuluvat lajista riippuen erilaiset nisäkkäät, linnut ja sammakot.
Arseenihappo

Arseenihappo eli ortoarseenihappo (H3AsO4) on yksi arseenin happi­hapoista. Arseenihappo muistuttaa monilta ominaisuuksiltaan, kuten happamuudeltaan fosforihappoa. Erityisesti niiden suolat arsenaatit ja fosfaatit ovat ominaisuuksiltaan lähellä toisiaan.
Ominaisuuksia.
Arseenihappo on kolmiarvoinen eli triproottinen happo. Happamuudeltaan yhdiste luokitellaan keskivahvaksi. ja happamuus on hyvin lähellä fosforihappoa. Vesiliuoksissa arseenihappo protolysoituu kolmessa vaiheessa,joissa ensimmäisessä muodostuu divetyarsenaatti-ioni, toisessa vetyarsenaatti-ioni ja kolmannessa arsenaatti-ioni. Reaktioyhtälöt ja happovakiot reaktioille ovat:
H3AsO4 H2AsO4- + H+ (Ka=5,6·10-3, pKa= 2,3 )
H2AsO4- HAsO42- + H+ (Ka=1,7·10-7, pKa= 6,8 )
HAsO42- AsO43- + H+ (Ka=3,0·10-12, pKa= 11,5 )
Arseenihappo liuottaa useita metalleja. Metallien liuetessa syntyy myrkyllistä arsiinia eli arseenivetyä. Toisin kuin fosforihappo, arseenihappo on vahva hapetin. Se kykenee muun muassa hapettamaan rikkihapokkeen rikkihapoksi ja jodidi-ionin jodiksi.
Kuumennettaessa arseenihappoa muodostuu ensimmäiseksi pyroarseenihappoa (H4As2O7) ja edelleen kuumennettaessa syntyy meta-arseenihappoa (HAsO3). Arseenihappo esiintyy usein kiteisenä hemihydraattina H3AsO4·0,5H2O
Valmistus ja käyttö.
Arseenihappoa valmistetaan käsittelemällä arseenitrioksidia väkevällä typpihapolla. Reaktiotuotteena muodostuu lisäksi typpimonoksidia.
3 As2O3 + 4 HNO3 + 7 H2O → 6 H3AsO4 + 4 NO
Yhdistettä voidaan valmistaa myös liuottamalla arseenipentoksidia veteen, mutta tämä reaktio on hyvin hidas. Lisäksi arseenihappoa syntyy, kun orto- tai meta-arseenihappoa käsitellään kylmällä vedellä.
Arseenihapon myrkyllisyyden vuoksi sen käyttö on rajoitettua. Ainetta käytetään puunsuoja-aineena ja puuvillaviljelmillä kasvin lehtien tuhoamiseen, jolloin sadonkorjuu tulee helpommaksi.
Myrkyllisyys.
Arseenihappo, kuten useat muutkin arseeniyhdisteet, on myrkyllistä. sen LD50-arvo rotille on 48 mg/kg. Arseenihappo aiheuttaa hengitettynä ja nieltynä huonoa oloa ja kouristuksia. Pitkäaikainen altistuminen voi aiheuttaa vaurioita iholle, verenkiertoelimistöön ja hermostoon. Arseenihapon on todettu aiheuttavan ihmisessä syöpää ja on luokiteltu syöpävaaralliseksi aineeksi.