tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riihimäki-ralli

Riihimäki-ralli on Riihimäen seudulla ajettava ralliautoilun kilpailu. Ralli on vuonna 2024 pääsponsorinsa mukaan nimeltään "SM Auto Sorsa Riihimäki-ralli". 
Ensimmäisen kerran Riihimäki-ralli ajettiin vuonna 1960 ja v. 1962 se oli ensimmäisen kerran Suomen mestaruussarjan osakilpailu. Ralli on ollut SM-osakilpailu useamman kerran mm. vuosina 1962, 1992, 2012 , 2022 ja 2024.
Tunnettuja voittajia.
Ensimmäisen Riihimäki-rallin voitti Pauli Toivonen ennen Timo Mäkistä, Pauli Toivonen voitti myös vuonna 1962, jolloin ralli oli myös SM-osakilpailu, tuolloin toisena oli Rauno Aaltonen. Pauli Toivonen on voittanut rallin kolme kertaa.
Vuonna 1963 mukaan tuli kilpailijoita myös Ruotsista ja Norjasta, rallin voitti Simo Lampinen, hän on voittanut Riihimäki-rallin kaikkiaan neljä kertaa. Vuonna 1965 rallin voitti ruotsalainen Olle Bromark ensimmäisenä ulkomaalaisena.
Muita tunnettuja voittajia ovat myös ruotsalainen Åke Andersson, Leo Kinnunen, hän voitti kahdesti 1960-luvulla, Markku Alén, Kyösti Hämäläinen, Timo Salonen, sekä Ulf Grönholm ja Marcus Grönholm, he ovat ainut isä-poika voittaja-kaksikko. Takamoto Katsuta on voittanut rallin vuonna 2019.
Vuoteen 2024 mennessä eniten voittoja Riihimäki-rallista on ottanut Antero Laine, hän oli voittaja kuusi kertaa vuosina 1979, 1980, 1984, 1986, 1987 ja 1990.
Sukupuolenvaihtaja

Sukupuolenvaihtaja on yksinkertainen sovitin, jossa on molemmilla puolilla samanlainen ja samaa sukupuolta oleva liitin (uros tai naaras). Liittimet on kytketty suoraan toisiinsa.
Sukupuolenvaihtajalla voidaan muuttaa laitteessa tai sähkökaapelin päässä olevan liittimen sukupuoli vastakkaiseksi (uros naaraaksi tai päinvastoin). Täten saadaan liitettyä kaksi samanlaista ja samaa sukupuolta olevaa liitintä toisiinsa. Sukupuolenvaihtajalla voidaan esimerkiksi muuttaa jatkokaapeliksi kaapeli, jonka molemmat liittimet ovat samaa sukupuolta.
Guillermo Laborde

Guillermo Laborde (24. lokakuuta 1886 Montevideo - 13. toukokuuta 1940 Montevideo) oli uruguaylainen taidemaalari. Hän oli myös kuvanveistäjä ja muotoilija. Maalauksissaan hän oli rohkea kirkkaiden värien käyttäjä. 
Taiteellisen ensiopetuksensa Laborde sai kotimaassaan ja hän lähti vuonna 1910 tutustumaan eurooppalaisiin taidepiireihin. Vuonna 1912 hän sai Uruguayn valtion stipendin, minkä turvin hän opiskeli Milanossa, Roomassa, Firenzessä ja Pariisissa. Kotimaahansa hän palasi vuonna 1921.
Vuonna 1923 Laborde nimitettiin sekä Uriguayn taideakatemian että taideteollisuusoppilaitoksen professoriksi. Merkittäväksi taiteellisen työn kannalta osoittautui tutustuminen Petrona Vieraan, joka oli aluksi Laborden oppilas. 
Laborde, Viera, José Cuneo Perinetti, Carmelo de Arzadun ja Alfredo De Simone perustivat "Planismo"- taiteilijaryhmittymän. Töille on tyypillistä kaksiulotteisuus ja kirkkaat värit. 
Kotimaassaan Laborde piti lukuisia näyttelyitä. Vuonna 1930 pidetyssä Urguayn satavuotisnäyttelyssä hän sai valtion ensimmäisen taidepalkinnon. Hänellä oli näyttelyitä myös Perussa, Argentiinassa ja Ecuadorissa.
Inspiratio Profanus

Inspiratio Profanus on norjalaisen black metal -yhtye Dimmu Borgirin julkaisema kahdeksan cover-kappaletta sisältävä albumi. Inspiratio Profanus julkaistiin Nuclear Blastin kautta 8. joulukuuta 2023.
Vastaanotto.
"Kerrang!" -lehden Sam Law antoi arviossaan albumille neljä tähteä viidestä. "Metal Injectionin" Jillian Drachman puolestaan mainitsi Inspiratio Profanuksen olevan hauska, virkistävä ja energinen kokonaisuus, jolla Dimmu Borgir tuo versioituihin kappaleisiin oman uniikin tyylinsä.
Saksan liittopäivävaalit 1957

Syyskuussa 1957 järjestetyissä Saksan liittotasavallan liittopäivävaaleissa Konrad Adenauerin johtama CDU-CSU-koalitio sai yli puolet annetuista äänistä ja saavutti ensimmäistä kertaa Saksan historian aikana ehdottoman enemmistön Saksan liittotasavallan liittopäivillä. FDP ja SPD jäivät oppositioon.
Tulokset.
Lähde:
Adam Johnson (jääkiekkoilija)

Adam Robert Johnson (22. kesäkuuta 1994 Grand Rapids, Minnesota, Yhdysvallat – 28. lokakuuta 2023 Sheffield, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Johnson pelasi urallaan NHL:ssä kahden kauden aikana 13 ottelua Pittsburgh Penguinsin joukkueessa. Johnson kuoli 29-vuotiaana jääkiekko-ottelussa saamiinsa vammoihin.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Johnson oli pelannut Minnesota-Duluthin yliopiston joukkueessa monipuolisesti eri hyökkääjien rooleissa. Johnson teki kaksivuotisen sopimuksen Penguinsin kanssa heinäkuussa 2017. Johnson oli varaamaton vapaa-agentti, joka oli osallistunut Penguinsin harjoitusleirille. Johnson pelasi Penguinsin organisaatiossa 2017–2020, pelaten 13 NHL-ottelua ja 188 AHL-ottelua Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa.
Kaudeksi 2020–2021 Johnson siirtyi ruotsalaiseen Malmö Redhawksiin, jonka kanssa hän teki loppukauden kestävän sopimuksen joulukuussa 2020. Johnsonin pyynnöstä sopimus purettiin jo seuraavana maaliskuuna ja hän palasi kotiinsa Pohjois-Amerikkaan. Malmössä Johnson pelasi 21 ottelua. Johnson teki vuoden sopimuksen Ontario Reignin kanssa huhtikuussa 2021 ja pelasi siellä loppukauden. Helmikuussa 2022 Reign kauppasi Johnsonin pelaajaoikeudet Lehigh Valley Phantomsiin. Reignissa Johnson pelasi 43 ottelua ja Phantomsissa 30 ottelua ennen paluuta Eurooppaan.
Syyskuussa 2022 Johnson teki vuoden sopimuksen saksalaisen Augsburger Pantherin kanssa. Pantherissa Johnson pelasi 45 ottelua. Kaudeksi 2023–2024 Johnson siirtyi Englantiin ja Nottingham Panthersin joukkueeseen.
Kuolema.
Johnson sai surmansa EIHL-liigan järjestämässä cup-ottelussa. Sheffield Steelersin isännöimää ottelua oli seuraamassa 8 000 katsojaa, kun toisessa erässä Steelersin Matt Petgraven luistin viilsi Johnsonin kaulaa. Johnson sai jäällä ensihoitoa ja hänet siirrettiin sairaalaan, jossa hän myöhemmin kuoli vammoihinsa. Yksi henkilö pidätettin myöhemmin kuolemantuottamuksesta epäiltynä. Pidätetty henkilö vapautettin takuita vastaan vankeudesta.
Panthers kunnioitti Johnsonin muistoa seuraavassa ottelussaan Manchester Stormia vastaan ja jäädytti hänen pelinumeronsa 47.
Príncipe (1759)

Príncipe oli Espanjan laivaston vuonna 1759 vesille laskettu Príncipe-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Guarnizolta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1758. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1759.
Palvelus.
Alus saapui 3. joulukuuta 1760 Guarnizosta "Victorioson" kanssa Ferroliin. Toukokuussa 1761 se kuljetti "Victorioson" kanssa täydennyksiä Cádiziin päällikkönään Francisco Lastarria. Alus partioi joulukuussa Englannin kanaalissa ja Lyoninlahdella Lastarrian laivueen mukana. Vuonna 1762 se partioi Galician rannikolla Vega Floridan laivueessa. Seuraavana vuonna alus oli Kanariansaarilla, mistä se palasi Cádiziin. Syyskuussa 1763 alus siirrettiin Cádizista Ferroliin
Se poistettiin 7. helmikuuta 1774 alusluettelosta heikon kunnon vuoksi. Alus määrättiin 15. toukokuuta 1776 myytäväksi ja myytiin 24. heinäkuuta Ferrolissa kaapparilaivaksi.
Victorioso (1760)

Victorioso oli Espanjan laivaston vuonna 1760 vesille laskettu Príncipe-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Guarnizolta, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1758. Alus laskettiin vesille alkuvuodesta 1760.
Palvelus.
Alus saapui 3. joulukuuta 1760 Guarnizosta "Príncipen" kanssa Ferroliin, mistä se lähti 18. elokuuta koeajoihin Cape Finisterreen ja Ortegaliin päällikkönään Carlos de la Villa Escopia. Se toi 8. toukokuuta 1761 "Príncipen" kanssa täydennyksiä Cádiziin. Vuonna 1762 se partioi Galician rannikolla Vega Floridan laivueessa.
Alus siirrettiin 11. syyskuuta 1762 Ferrolissa reserviin ja poistettiin syyskuussa 1770 alusluettelosta heikon kunnon vuoksi. Alus myytiin 15. toukokuuta 1776 Ferrolissa romutettavaksi.
Claes Armfelt

Claes Armfelt (19. joulukuuta 1709 – 1. huhtikuuta 1769 Friggesby Högbacka, Kirkkonummi) oli suomalainen vapaaherra ja everstiluutnantti. 
Perhe.
Armfeltin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, vapaaherra Carl Gustaf Armfelt vanhempi ja Lovisa Aminoff. Lovisa Aminoff oli majoitusmestari Johan Fredrik Aminoffin ja Elisabet von Güntersberchin tytär. Elisabet von Güntersberch oli kenraalimajuri Christoffer von Güntersberchin tytär. 
Hän avioitui kaukaisen sukulaisen, Liljendalissa syntyneen Hedvig Christina Aminoffin (1728-1751) kanssa Pernajassa vuonna 1748, joka oli valtiomies, kenraaliluutnantti Henrik Johan Aminoffin tytär. Pariskunta sai kolme lasta. Lakimies Carl Henrik Armfeltin (1749-1805), Lovisa Charlotta Armfeltin (1750-1821) ja Claes Gustaf Armfeltin (1751-1751). 
Hedvig Christina Aminoff menehtyi synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin Pernajan Sarvisalossa joulukuussa 1751. Hänet haudattiin Pernajan kirkkoon.
Everstiluutnantti Berndt Jonas Aminoff oli hänen tyttärenpoika. Kenraalimajuri Magnus Wilhelm Armfelt ja kenraalimajuri Carl Gustaf Armfelt nuorempi olivat hänen veljenpoikia. 
Ura.
Armfelt ilmoittautui vapaaehtoisena Uudenmaan läänin jalkaväkirykmenttiin vuonna 1721. Hänet ylennettiin vänrikiksi vuonna 1728, luutnantiksi 1732, rykmentin majoitusmestariksi 1745, kapteeniksi 1747, majuriksi 1755 ja everstiluutnantiksi vuonna 1765. Armfelt osallistui hattujen sotaan, joka käytiin Ruotsin ja Venäjän välillä.
Armfelt omisti kartanon Pernajan Sarvisalossa, joka oli aiemmin hänen isän omistuksessa.
Peltometsäviljely

Peltometsäviljely tai agrometsätalous tai puustoinen maatalous on viljelymuoto, jossa yhdistetään metsätalouden ja maatalouden menetelmiä. Siinä viljeltyjä puita ja peltokasveja kasvaa samalla alueella. Myös laiduneläimet voivat kuulua mukaan. Puita voi olla yksittäin, riveissä tai esimerkiksi laitumilla ryhminä.
Peltometsäviljely tulee trooppisista maista. Se on sekaviljelymuoto, joka voi parantaa maiseman luonnontilaa ja voi hillitä Ilmastonmuutosta. Peltometsäviljely hyödynnetään puiden tuomaa monimuotoisuutta pieneliöille ja parantaa hiilensidontaa. Peltometsäviljely parantaa yleisesti luonnon rikkautta.
Hakamaametsät ovat perinteinen peltometsäviljelyn kaltainen viljelystapa, jossa yhdistyy "luontainen" metsä ja laidunnus.
Suomen peltometsäviljelyverkosto perustettiin 2019 Qvidjan tilalla Paraisilla. Verkosto edistää peltometsäviljelyä jakamalla tietoa aiheesta sähköpostilistalla, verkkosivulla ja erilaisissa tapaamisissa.
Akademikerne

Akademikerne on norjalainen akateemisten alojen ammattiliittojen keskusjärjestö. Se on perustettu vuonna 1997 ja sen kolmellatoista jäsenliitolla oli vuonna 2023 yhteensä noin 255 000 jäsentä.
Dronning Mauds gate

Dronning Mauds gate on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva lyhyt katu, joka ulottuu Olav V's plassilta Ruseløkkveienille. Se on nimetty Norjan entisen kuningattaren Maudin mukaan.
Lesjan kirkko

Lesjan kirkko () on Lesjan kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1749.
Windows-1252

Windows-1252 on kahdeksanbittinen latinalainen merkistö, joka on suunniteltu erityisesti länsieurooppalaisten kielten kirjoittamista varten. Se täydentää ISO 8859-1 -merkistöä mm. erilaisilla lainausmerkeillä ja kirjaimilla Š, Ž, Œ ja Ÿ, joita tarvitaan suomen ja ranskan kielten oikeinkirjoitukseen.
Rehnin-Meidnerin malli

Rehnin-Meidnerin malli on ruotsalaisten taloustieteilijöiden Gösta Rehnin ja Rudolf Meidnerin "Tiden"-nimisessä aikakausilehdessä julkaisema aktiivisen työmarkkinapolitiikan malli.
Rehn ja Meidner sanoutuivat irti siitä John Maynard Keynesin käsityksestä, että täystyöllisyys voitaisiin turvata finanssipolitiikalla, ja väittivät, että dynaamisessa yhteiskunnassa sen saavuttamiseen tarvitaan kansalaisille laajan uudelleenkoulutusohjelman avulla luotuja ammatinvaihtomahdollisuuksia ja avustuksia. Ruotsissa Rehnin-Meidnerin mallin mukaista politiikkaa toteutti vuonna 1955 valtiovarainministeriksi nimitetty Gunnar Sträng.
Fedir Hluštšenko

Fedir Ivanovytš Hluštšenko (, ; 1944 – 16. lokakuuta 2017 Moskova) oli ukrainalais-venäläinen kapellimestari.
Hluštšenko aloitti viulunsoiton 6-vuotiaana. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa sävellystä vuodesta 1962 Sergei Balasanjanin johdolla. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Leningradin konservatorioon, josta hän valmistui Ilja Musinin kapellimestariluokalta vuonna 1969. 1970-luvun alkupuolella Hluštšenko johti Karjalan tasavallan radion ja television sinfoniaorkesteria. 1970–1980-luvuilla hän johti Ukrainan kansallista sinfoniaorkesteria ja esiintyi sen kanssa monissa maissa. Hluštšenko työskenteli 1990-luvun alussa Turkin valtionoopperassa ja -baletissa Istanbulissa. Vuosina 1996–2000 hän johti Jekaterinburgin Bach-kamariorkesteria, ja vuonna 2010 hän palasi Ukrainan kansalliseen sinfoniaorkesteriin sen päävierailijana. Uransa aikana Hluštšenko vieraili monien eri maiden sinfoniaorkestereiden kapellimestarina ja teki esimerkiksi Ison-Britannian-debyyttinsä vuonna 1993. Hän osallistui säännöllisesti kansainvälisiin festivaaleihin. Hluštšenkon johdolla esiintyivät muiden muassa Daniil Šafran, Grigori Sokolov, Vladimir Spivakov, Maksim Vengerov ja Gidon Kremer.
Hluštšenko sai Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1982. Hän teki levytyksiä muun muassa Hyperion Recordsille, Chandos Recordsille, Olympialle ja Russian Discille.
Emilio Teza

Emilio Teza (1831–1912) oli italialainen tieteilijä, sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori aluksi Bolognassa, sitten Pisassa ja vihdoin Padovan yliopistossa. Teza oli käytännön kielten osaaja, ja hän oli opiskellut muun muassa suomea. Hänen kirjallinen toimintansa sisältää runsaasti pieniä kirjoitelmia eri tieteellisistä aiheista ja myös useita runokäännöksiä. Monet tutkielmista käsittelevät myös suomen kieltä: muun muassa tutkielma suomalaisista tähtien nimistä ("Nomi di stelle"), Martin Fogelista ("Del ’Nomenclator finnicus’ mandato da Martino Fogel im Italia") ja "Kalevalasta" ("Discorso inaugurale", 1880), josta hän myös julkaisi 16. runon italiaksi käännettynä ja selityksillä varustettuna ("Mancano tre parole", 1894). Teza on kääntänyt italiaksi J. L. Runebergin "Hannan" (ilm. 1910)
Rugbyn maailmanmestaruuskilpailut 2023

Vuoden 2023 rugbyn maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ranskassa 8. syyskuuta – 28. lokakuuta 2023. Se oli järjestyksessään kymmenes rugby unionin MM-turnaus. Loppuottelussa Etelä-Afrikka voitti Uuden-Seelannin 12–11. Englanti saavutti pronssia.
Pelipaikat.
Ottelut pelattiin yhdeksällä stadionilla eri puolilla Ranskaa. Turnauksen loppuottelut pelattiin Pariisin lähellä olevassa Saint-Denis’n kaupungissa Stade de Francen stadionilla.
Joukkueet.
Lopputurnaukseen eteni automaattisesti isäntämaan lisäksi edellisen MM-turnauksen alkulohkojen kolme parasta joukkuetta. Loput kahdeksan joukkuetta etenivät turnaukseen karsinnoista. 
Alkulohkojen kolme parasta joukkuetta varmistavat paikan vuoden 2027 rugbyn maailmanmestaruuskilpailuihin. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta etenevät puolivälieriin.
Ihor Blažkov

Ihor Ivanovytš Blažkov (; s. 23. syyskuuta 1936 Kiova) on ukrainalainen kapellimestari.
Blažkovin isä katosi toisessa maailmansodassa vuonna 1942. Blažkov sai varhaisimman musiikkikasvatuksen äidiltään. Hän valmistui Kiovan konservatoriosta Aleksandr Klimovin kapellimestariluokalta vuonna 1959. Hän täydensi opintojaan Leningradin konservatoriossa Jevgeni Mravinskin johdolla. Blažkov johti Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan sinfoniaorkesteria vuosina 1959–1962 ja Leningradin filharmonikkoja vuosina 1963–1968. Vuosina 1969–1976 hän johti Kiovan kamariorkesteria. Blažkov työskenteli vuodesta 1977 Ukrkontsertin palveluksessa ja johti vuosina 1983–1988 Ukrainan säveltäjäliiton Perpetuum Mobile -orkesteria. Vuonna 1988 hän sai nimityksen Ukrainan kansallisen sinfoniaorkesterin pääkapellimestariksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1994 saakka. Blažkov kiersi myös kansainvälisesti. Hän muutti vuonna 2002 Potsdamiin.
Blažkovin ohjelmistoon kuuluu teoksia barokkimusiikista uuteen ohjelmistoon. Hän on johtanut kaikkiaan satoja kantaesityksiä ja Ukrainan- tai Neuvostoliiton-ensiesityksiä. Hän johti muun muassa Ukrainan ensimmäisen esityksen Dmitri Šostakovitšin 14. sinfoniasta. Blažkov teki Ukrainassa tunnetummaksi modernistista ja avantgardistista ohjelmistoa. Hän edisti myös aikansa ukrainalaisten säveltäjien teosten tunnettavuutta Kiovassa ja ulkomailla. Blažkov on tehnyt useita orkesterisovituksia barokin ja klassismin ajan sävellyksistä. Hän tutki vanhoja partituureja ja esitti ensimmäisenä lukuisia teoksia muiden muassa Dmitri Bortnjanskilta, Maksym Berezovskyilta, Antonio Vivaldilta, Joseph Haydnilta, Georg Friedrich Händeliltä, François Couperinilta, Claudio Monteverdiltä ja Jean-Philippe Rameaulta. 
Blažkov on tehnyt suuren määrän levytyksiä ja julkaissut useita musiikkiaiheisia kirjoja esimerkiksi Igor Stravinskysta. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia Ukrainassa ja muualla. Hän on Ukrainan kansantaiteilija.
Igor Swamp

Igor Swamp on Salakavala-yhtyeestä tunnetun Toni Sorsan sooloprojekti. Igor Swamp on keikkaillut muun muassa Suomessa, Saksassa, Australiassa, Japanissa ja Israelissa.
True (EP)

True on yhdysvaltalaisen R&amp;B-laulaja Solange Knowlesin ensimmäinen EP-levy. Levy julkaistiin 29. marraskuuta 2012 digitaalisesti Terrible Recordsin kautta. Levyä on ollut Knowlesin lisäksi tuottamassa Dev Hynes.
Lauri Kuokkanen

Lauri Kuokkanen (5. elokuuta 1931 Sortavalan maalaiskunta – 9. marraskuuta 2023 Kempele) oli suomalainen radioinsinööri.
Lauri Kuokkanen perusti ensimmäisen yrityksensä vuonna 1957. Yritys toimitti radioamatöörilaitteita. Kuokkanen myi yrityksen Helkama Oy:lle, jonne hän itsekin siirtyi ensin suunnittelijaksi ja sitten tuotekehityspäälliköksi.
Vuonna 1962 Kuokkanen siirtyi Suomen Kaapelitehdas Oy:lle, ja vuosina 1963–1964 hän suoritti työn ohessa keskikoulun ja valmistui radioinsinööriksi vuonna 1969. Myös tämän tutkinnon hän suoritti työn ohessa.
Suomen Kaapelitehdas Oy oli siirtynyt osaksi Nokia Oy:tä, ja Kuokkanen nimitettiin heti insinöörin tutkinnon saatuaan radiopuhelinosaston päälliköksi. Vuonna 1973 Lauri Kuokkanen siirsi Nokian radiopuhelintehtaan Ouluun, joten hän on yksi ensimmäisistä tärkeistä henkilöistä, jotka aloittivat Oulun nousun elektroniikka- ja radio-alan huipulle.
Lauri Kuokkanen perusti useita yrityksiä Oulun alueella, muun muuassa nämä:
Lauri Kuokkanen nimitettiin Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan kunniatohtoriksi vuonna 2002.
Dagestanskaja pravda

Dagestanskaja pravda (Дагестанская правда, ”Dagestanin totuus”) on Venäjällä Dagestanin tasavallan pääkaupungissa Mahatškalassa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
"Dagestanskaja pravda" pitää edeltäjänään vuonna 1918 kolmen numeron verran ilmestynyttä sotilaallisen vallankumouskomitean lehteä "Dagestanski truženik" (”Dagestanin työläinen”). Ullubi Buinakskin perustama lehti lakkasi bolševikkien jouduttua vetäytymään Dagestanista.
Vuonna 1920 perustettiin VKP(b):n Dagestanin aluebyroon ja vallankumouskomitean äänenkannattajana toiminut "Sovetski Dagestan" (”Neuvosto-Dagestan”). Se siirtyi vuonna 1922 Temir-Han-Šurasta Mahatškalaan, jossa siihen yhdistettin paikallinen "Proletari" (”Proletaari”) -lehti. VKP(b):n aluekomitean ja tasavallan toimeenpanevan keskuskomitean äänenkannattajana toimineelle lehdelle annettiin samalla nimi "Krasnyi Dagestan" (”Punainen Dagestan”). Nykyisen nimensä lehti sai vuoden 1932 alussa.
"Dagestanskaja pravda" oli neuvostoajan loppupuolella NKP:n aluekomitean sekä Dagestanin korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Se oli tasavallan tärkein sanomalehti, jonka rinnalla ilmestyivät muun muassa avaarinkielinen "Baarab bairah", darginkielinen "Lenina bairah", lezginkielinen "Kommunist" ja kumykinkielinen "Lenin jolu". Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 85 000 kappaletta vuonna 1971.
Lehti ilmestyy nykyään neljästi viikossa Dagestanin tasavallan uutistoimiston julkaisemana. Sen painosmäärä oli 2 800 kappaletta joulukuussa 2023.
Sergei Vasilenko

Sergei Nikiforovitš Vasilenko (; 30. maaliskuuta 1872 – 11. maaliskuuta 1956) oli venäläinen, sittemmin neuvostoliittolainen säveltäjä ja kapellimestari.
Vasilenko sai sävellyksen perusopetusta Aleksandr Gretšaninovilta. Hän opiskeli oikeustiedettä Moskovassa ja sitten musiikkia Moskovan konservatoriossa Sergei Tanejevin sekä Mihail Ippolitov-Ivanovin johdolla. Vasilenko sai tukijakseen myös Vasili Safonovin. Hän sävelsi suurimuotoisia teoksia 1890-luvulta lähtien ja omaksui lokakuun vallankumousta edeltäneeseen tuotantoonsa vaikutteita impressionistisesta musiikista. Vasilenko oli kiinnostunut laajalti eri kansojen kulttuuriperinteistä ja ammensi niistä vaikutteita tuotantoonsa. Vasilenko opetti vuodesta 1906 Moskovan konservatoriossa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Dmitri Kabalevski, Aram Hatšaturjan, Anatoli Aleksandrov, Aleksandr Aleksandrov, Nikolai Golovanov, Vladimir Netšajev, Dmitri Rogal-Levitski ja Nikolai Tšemberdži.
Vasilenko sävelsi muun muassa lauluja, musiikkia näytelmiin, elokuvamusiikkia, viisi sinfoniaa ja kuusi oopperaa. Sinfonioista ensimmäinen on vuodelta 1906. Vasilenko teki myös kansanlaulusovituksia ja sävelsi venäläisille kansansoittimille. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi balalaikkakonsertto, jonka hän sävelsi Nikolai Osipovia varten. Vasilenko piti luentoja radiossa ja julkaisi kirjoja muun muassa soitinnuksesta. Hän sai Venäjän SFNT:n ja Uzbekistanin sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvot. Vuonna 1947 hänelle myönnettiin Stalin-palkinto.
Nuteh Jonez

Nuteh Jonez on suomalainen liberialaistaustainen räp-artisti.
Jonezin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”Shakira”, ”Tipsy” ja ”Gorilla - Sexmane(feat. Nuteh Jonez)”.
Jonez julkaisi yhdessä Yutu Brownin kanssa erityisesti Tiktokissa trendanneen kappaleen ”Steppasin Partyy”, jota on kuunneltu Spotifyssä miljoonia kertoja.
Jonez on yhdistetty espoolaiseen L-City-katujengiin.
Mykola Dyletskyi

Mykola Dyletskyi (; todennäköisesti 1650 Kiova – 1723 Moskova tai Smolensk) oli ukrainalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja musiikkiteoreetikko. Hän oli aikansa tunnetuin ukrainalainen muusikko. Hän muovasi huomattavasti maan musiikkikoulutusta ja kehitti paikallista musiikkielämää huomattavasti aiempaa ammattimaisempaan suuntaan.
Diletskyi oli opiskelemassa Vilnassa vuonna 1675. Hänen tiedetään työskennelleen myöhemmin Smolenskissa, Kiovassa, Moskovassa, Pietarissa, Lvivissä ja Krakovassa. Hän sävelsi muun muassa moniäänisiä motetteja ja liturgisia teoksia. Dyletskyi tunnetaan kuitenkin erityisesti musiikkiteoreettisesta kirjastaan "Hramatyka Muzykal'na", jonka hän laati alun perin Vilnassa vuonna 1675. Alkuperäisversio ei ole säilynyt, mutta Dyletskyi teki kirjasta sitten useita versioita sopeuttaen sen sisältöä eri tarkoituksia varten. Ensimmäinen painettu versio julkaistiin vuonna 1910.
Brock Faber

Brock Faber (s. 22. elokuuta 2002 Maple Grove, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Minnesota Wildia. Los Angeles Kings varasi hänet toisella kierroksella 45. varausvuorolla . Heinäkuussa 2022 Kings kauppasi Faberin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron Wildiin vaihdossa Kevin Fialaan. Ennen NHL-uraansa hän pelasi USA Hockey National Team Development Program-ohjelmassa ja Minnesotan yliopiston joukkueessa.Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hänen kätisyytensä on oikea. Faber on pelannut 40 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kaksi maalia ja 17 syöttöä eli 19 tehopistettä. Faber on pelannut kuusi NHL:n pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Heinäkuussa 2024 Faber solmi Wildin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 68 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Faber kuului Yhdysvaltain joukkueeseen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2021 ja 2022. Faber kuului Yhdysvaltain joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Olympiaturnauksen neljässä ottelussa hän syötti yhden maalin. Kaikki uran tilastot päivitetty 8. tammikuuta 2024.
Vasili Titov

Vasili Polikarpovitš Titov (; 1650 – 1710 tai 1715) oli venäläinen säveltäjä.
Titovin nimi mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1678 hallitsijan palveluksessa toimineiden laulajien joukossa. Titov nousi pian johtavaan asemaan kuorossa ilmeisesti osin sävellystaitojensa ansiosta. Hän toimi hallitsijan palveluksessa vuoteen 1698 saakka. Tämän jälkeen hän työskenteli Moskovassa ja todennäköisesti johti laulukoulua. Joissain lähteissä Titovin kuolinvuodeksi on merkitty 1710, mutta esimerkiksi musiikkitieteilijä Nikolai Findeizenin mukaan Titov kuoli vasta vuonna 1715.
Titov sävelsi laajan kuoromusiikkituotannon. Soitinmusiikkia häneltä ei tunneta. Teosten joukossa ovat vuonna 1686 tai 1687 sävelletty musiikki Simeon Polotskin tekstiin "Psaltir rifmotvornaja" ja Pultavan taistelun voiton (1709) kunniaksi sävelletty kuorokonsertto.
Baduizm

Baduizm on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Erykah Badun debyyttialbumi. Albumi julkaistiin 11. helmikuuta 1997 Kedar Recordsin ja Universal Recordsin kautta. Albumi nosti Badun kuuluisuuteen ja auttoi tekemään sen julkaisun aikaan 25-vuotiaasta Badusta neo soulin kirkkaimpia tähtiä.
Levyltä julkaistiin singlenä kappaleet ”On &amp; On”, ”Next Lifetime”, ”Otherside of the Game” ja ”Apple Tree”.
Palkinnot ja menestys.
"Baduizm" sai neljä ehdokkuutta ja voitti vuoden R&amp;B-albumin palkinnon vuoden 1998 Grammy-gaalassa. Albumi oli Billboard 200 -listalla toisella sijalla ja ensimmäisenä R&amp;B/Hip-hop-listalla.
"Rolling Stone" on listannut "Baduizmin" sijalle 89 omalla 500 Greatest Albums of All Time -listallaan.
Nina Grebeškova

Nina Pavlovna Grebeškova (; 29. marraskuuta 1930 Moskova – 10. toukokuuta 2025 Moskova) oli venäläinen näyttelijä.
Grebeškova valmistui Elokuvataiteen Gerasimov-instituutista vuonna 1954. Häntä opettivat siellä Vladimir Belokurov ja Vasili Vanin. Grebeškova työskenteli Elokuvanäyttelijöiden valtionteatterissa Moskovassa vuosina 1954–1990. Hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvaroolissa vuonna 1949. Grebeškovalle myönnettiin Venäjän kunniataiteilijan arvonimi vuonna 2001. Hän oli naimisissa elokuvaohjaaja Leonid Gaidain kanssa ja esiintyi muun muassa tämän elokuvissa "Briljanttikäsi" (1968) ja "12 tuolia" (1971). Grebeškova esiintyi myös useissa televisiosarjoissa. Hänelle syntyi vuonna 1958 tytär.
Max Hynninen

Max Hynninen on suomalainen vapaaottelija. 
Hynninen oli vuoden 2021 IMMAF:n nuorten maailmanmestaruuskisoissa kolmas. Hän on voittanut vapaaottelun Suomen mestaruuden kolmesti: vuonna 2019 painoluokassa 65,8 kg, vuonna 2020 painoluokassa 61,2 kg ja vuonna 2022 painoluokassa 65,8 kg. 
Hynninen on järjestänyt kamppailu-urheilutapahtumia Ice Cage Fighting Oy -yrityksensä kautta. Hynninen on helluntailainen ja uskoo Jumalan ohjaavan hänen tekojaan ihmeiden kautta ja muun muassa tarkoittaneen, että Hynnisen järjestämästä ottelutapahtumasta tulee suosittu. 
Amatööriottelut.
Lähde: https://www.tapology.com/fightcenter/fighters/165137-max-hynninen
Kuninkuusravit 2026

Kuninkuusravit 2026 järjestetään Tampereen Teivon raviradalla heinä-elokuun vaihteessa 2026. Ne ovat 95. Kuninkuusravit ja seitsemännet Tampereella pidettävät. Tampereen Hippos toimi Kuninkuusravien isäntänä vuosina 1932, 1945 ja 1953 ja Teivon raviradalla ne on järjestetty vuosina 1978, 1995 ja 2011.
Haku.
Teivon ravirata ilmoitti hakevansa vuoden 2026 Kuninkuusraveja syyskuussa 2023 juhlistaakseen raviradan 50-vuotista historiaa. Ne myönnettiin saman vuoden marraskuussa, jolloin Suomen Hippos valitsi vuosien 2026-2028 kilpailujen järjestäjät. Muita hakijoita olivat Kauhavan PowerPark sekä Kajaanin, Kuopion, Lappeenrannan, Mikkelin ja Vermon raviradat, joista vuoden 2027 kilpailut sai Lappeenranta ja 2028 PowerPark.
Kuninkuusravit 2027

Kuninkuusravit 2027 järjestetään Lappeenrannan raviradalla heinä-elokuun vaihteessa 2027. Ne ovat 96. Kuninkuusravit ja viidennet Lappeenrannassa pidettävät. Aikaisemmin Lappeenrannassa on kilpailtu vuosina 1955, 1977, 1993 ja 2009. Vuonna 1955 kilpailupaikkana oli Harapaisen ravirata.
Haku.
Lappeenrata oli hakenut jo vuoden 2025 Kuninkuusraveja, jotka kuitenkin myönnettiin kesäkuussa 2020 Oulun Äimärautiolle. Toukokuussa 2023 Lappeenranta ilmoitti hakevansa vuoden 2026 Kuninkuusraveja. Lappeenranta sai lopulta vuoden 2027 Kuninkuusravit saman vuoden marraskuussa, jolloin Suomen Hippos valitsi vuosien 2026-2028 kilpailujen järjestäjät. Muita hakijoita olivat Kauhavan PowerPark sekä Kajaanin, Kuopion, Mikkelin, Teivon ja Vermon raviradat, joista vuoden 2026 kilpailut sai Teivo ja 2028 PowerPark. Lappeenrannan kaupunki solmi Lappeenrannan ravirata Oy:n kanssa Kuninkuusravien hakemisesta ja järjestelyjä varten 100 000 euron yhteistyösopimuksen.
Gallardo (1754)

Gallardo oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva.
Valmistus.
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1752 telakkanumerolla 11. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1754.
Palvelus.
Joulukuussa 1761 alus otettiin ensimmäisen kerran koeajojen jälkeen palvelukseen päällikkönään Adrián Caudrón de Cantin. Se liitettiin 1762 Count de Vega Floridan laivueeseen. Vuoteen 1765 alus partioi Montevideon ympäristössä, mistä se lähti 2. marraskuuta 1766 Espanjaan. Alus saapui 18. maaliskuuta 1767 Cádiziin ja oli vuodesta 1768 alkaen Ferrolissa, kunnes 16. helmikuuta 1778 palasi Cádiziin.
Kesäkuussa 1779 alus liitettiin amiraali Córdovan laivastoon 1. Englannin kanaalin sotaretkelle. Vaurioiduttuaan pahoin se siirrettiin lokakuussa La Carracaan korjattavaksi. Tammikuussa 1780 alus vaurioitui "San Leandron" kanssa myrskyssä, minkä seurauksena se ei osallistunut Cabo de São Vicenten taisteluun. Alus lähti 28. huhtikuuta 1780 Cádizista Solanon laivaston mukana Havannaan.
Alus lähti 10. huhtikuuta 1781 Havannasta Pensacolan sotaretkelle Solanon laivaston mukana. Se suojasi 23. heinäkuuta 1781 "Astuton", "Arroganten", "Guerreron" ja fregatti "Santa Lucían" kanssa Havannasta 72 kauppa-aluksen saattueen päällikkönään Morales. Alus saapui 2,6 miljoonaa pesoa kuljettaneen saattueen mukana 9. lokakuuta Cádiziin, mistä se lähti tammikuussa 1782 Córdovan laivaston mukana. Alus saapui 29. kesäkuuta 1782 Cartagenaan huollettavaksi. Huhtikuussa 1783 aluksesta tuli ensimmäinen kuparoitu Espanjan laivaston sotalaiva.
Vuodesta 1786 alkaen alus oli Cádizissa ollen kolmesti reservissä, kunnes se palautettiin tammikuussa 1793 palvelukseen Sardinian sotaretkelle. Alus kuljetti 4. elokuuta 1796 Cádizista joukkoja ja tarvikkeita Trinidadiin ja Cartagena de Indiasiin Sebastián Ruiz de Apocadan laivueen mukana. Se joutui 16. helmikuuta 1797 Trinidadin Chaguaramas Bayssä kontra-amiraali Henry Harveyn laivaston saartamaksi. Seuraavana päivänä aluksen miehistö poltti aluksensa estääkseen sen joutumisen brittien valtaamaksi.
Vesa Kumpulainen

Vesa Veikko Kumpulainen (s. 16. heinäkuuta 1944) on suomalainen metallialan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Kumpulaisen isä oli toimitusjohtaja, teollisuusneuvos Veikko Kumpulainen. Vesa Kumpulainen valmistui ylioppilasmerkonomiksi Riihimäen kauppaoppilaitoksesta 1971. Hän oli isänsä perustaman V. Kumpulainen Oy:n, vuodesta 1978 Kumera Oy, vientipäällikkö 1968–1973, varatoimitusjohtaja 1973–1977 ja toimitusjohtaja 1977–1992. Hän on ollut myös Kumera Corporationin konsernijohtaja ja Kumera Oy:n osakas, konsernijohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. The International Consulting and Education Companyn toiminnanohjaiskonsultti Kumpulainen oli 1985–1990 ja hän on työskennellyt Peiron Oy:n, Novare Oy:n, Kumera Drives Oy:n, Kumera Machinery Oy:n ja Malli-Kiviset Oy:n hallituksissa. Kumpulaisella on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 2002.
Samone (Piemonte)

Samone () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1.491 asukasta.
Māra Zālīte

Māra Zālīte (s. 1950) on latvialainen kirjailija.
Aiheesta muualla.
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000008430570.html
Extraliga žen

Extraliga žen ("suom. naisten Extraliga") on Tšekin naisjääkiekon korkein sarjataso. Vuosina 1989–2017 se tunnettiin nimellä 1. liga ženského hokeje ("Naisten ensimmäinen jääkiekkoliiga"). Extraligan toiminnasta vastaa Tšekin jääkiekkoliitto. 
Sarjan hallitseva mestari kauden 2023/24 päätteeksi on HC Příbram.
Historia.
Naisten sarjajääkiekkoa on pelattu Tšekissä kaudesta 1986/87, jolloin voittajaksi selvityi TJ Sparta Praha. Tätä ennen maan mestari oli päätetty turnauksen perusteella.
Joukkueet kaudella 2024/25.
"Lähde:"
Mestarit.
"Lähde:"
Robert Thegerström

Robert Thegerström (1857–1919) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän sai taidekoulutuksensa pääasiassa Pariisissa. Thegerström oli lahjakas muotokuvamaalari, jonka teoksissa oli olennaista eloisa ja sattuva luonteenkuvaus. Hänen maisemissaan, joiden aiheet hän on saanut osaksi Afrikasta, osaksi Ranskasta ja Ruotsista, ilmenee voimakas värikäsittely ja selvä paikallistunnelma..
Hanke Bruins Slot

Hanke Bruins Slot (s. 20. lokakuuta 1977 Apeldoorn, Alankomaat) on ollut Alankomaiden ulkoministeri 5. syyskuuta 2023 alkaen Rutten IV hallituksessa. Aiemmin 10. tammikuuta 2022 – 5. syyskuuta 2023 hän oli sisäministeri. Slot vierailee Suomessa 10. tammikuuta 2024.
Vencedor (1755)

Vencedor oli Espanjan laivaston vuonna 1755 vesille laskettu Eolo-luokan kaksikantinen 68-tykkinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Valmistus.
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Reales Astilleros de Esteirolta Ferrolista, missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1752 telakkanumerolla 13. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1755.
Palvelus.
Alus lähti 1756 Ferrolista Cartagenaan päällikkönään Pedro Fitz-James Stuart. Partiomatkalla Algerian rannikolla aluksen miehistö valtasi 9. kesäkuuta 1758 "Héctorin" ja "Soberanon" miehistöjen kanssa algerialaisen 60-tykkisen "Castillo Nuevon". Marraskuussa 1758 alus oli Cartagenassa reservissä.
Huhtikuussa 1759 alus palautettiin palvelukseen ja partioi Katalonian rannikolla. Se lähti 29. elokuuta 1759 Cádizista Napoliin saattaakseen Carlos III:n Barcelonaan, minkä jälkeen alus etsi algerialaisia merirosvoja syyskuuhun 1760. Alus lähti 14. huhtikuuta 1761 Cádizista Gutierre Guido Hevian viiden linjalaivan sotilaita kuljettavan laivaston mukana Havannaan. Se erkani 20. toukokuuta 1763 Veracruzissa laivastosta palaten "Arroganten" ja "Tridenten" sekä fregatti "San Estebanin" ja aarteita kuljettavan saattueen kanssa Cádiziin.
Vuodet 1763-1777 alus partioi Välimerellä ja Atlantilla. Se kuului kesäkuussa 1779 Miguel José Gastónin laivastoon, joka liittyi 1. Englannin kanaalin sotaretkeä varten koottuun Luis de Córdovan laivastoon. Aluksen miehistö osallistui elokuussa 1780 Córdovan laivaston mukana brittiläisen 53 rahtialuksen saattueen valtaamiseen. Kesäkuussa 1781 se osallistui 2. Englannin kanaalin sotaretkeen ja kesäkuussa 1782 3. Englannin kanaalin sotaretkeen. Alus osallistui 21. lokakuuta 1782 Cape Spartelin taisteluun, jolloin aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui kuusi miehistönjäsentä. Tammikuussa 1783 alus otettiin palvelukseen Jamaikan sotaretkelle. Se oli 1783-1793 reservissä Cartagenassa.
Alus kuljetti 2. huhtikuuta 1794 Parman prinssin Livornosta Barcelonaan. Se osallistui 1794 Rosas Bayn kahakkaan. Alus oli reservissä Cádizissa, joka oli 1796-1797 Britannian kuninkaallisen laivaston saartama. Se lähti 1799 Veracruziin ja Havannaan, mistä alus palasi 1802 Cádiziin. Alus oli 1. helmikuuta 1806 reservissä huollettavana.
Alus vaihdettiin Cádizissa Ranskan merivoimien "Argonauteen", joka oli telakalla vaurioiduttuaan Gibraltarin taistelussa 18. joulukuuta 1806. Ranskan laivasto nimesi aluksen "Argonauteksi". Se vallattiin 14. kesäkuuta 1808 Cádizin taistelussa. Aluskuljetti brittiläisiä merimiehiä Máhoniin, kun se ajoi 31. lokakuuta 1810 Sardinian edustalla karille, jolloin 14 aluksella ollutta sai surmansa.
Thegerström

Thegerström on muun muassa seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Intian keisarikunnan ritarikunta

Intian keisarikunnan ritarikunta () on brittiläinen ritarikunta, joka perustettiin Robert Salisburyn aloitteesta 1878, kun kuningatar Viktoriasta tuli Intian keisarinna. Ritarikunta on Intian tähden ritarikunnan alapuolella. Ritarikunnalla palkittiin sellaisia brittejä ja intialaisia, jotka olivat ansioituneet Brittiläisen Intian hyväksi.
Alkujaan ritarikunnassa oli vain yksi luokka (ritari), mutta sittemmin siihen lisättiin kaksi uutta luokkaa (komentaja ja suurkomentaja):
Uusia nimityksiä ritarikuntaan ei ole tehty Intian ja Pakistanin itsenäistymisen jälkeen 1947. Viimeinen ritarikunnan jäsen, Dhrangadhran maharadža Meghrajji III, kuoli vuonna 2010, minkä jälkeen ritarikunta on ollut uinuva, eli sitä ei ole virallisesti lakkautettu. Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija toimii edelleen ritarikunnan suurmestarina.
Demišport liga

Demišport liga on Slovakian naisten jalkapallon korkein sarjataso. Kaudella 2023/24 sarjassa pelaa 10 joukkuetta. Maan hallitseva mestari on Spartak Myjava kaudelta 2023.
Liiga on nimetty sen pääsponsorin tšekkiläisen urheiluvälinekauppa Demišportin mukaan. Sarja tunnetaan myös nimellä I. liga žien ("Naisten ensimmäinen liiga").
Joukkueet kaudella 2023/24.
"Lähde:"
Mestarit.
"Lähde:"
Kevätkoloampiainen

Kevätkoloampiainen eli urakoloampiainen ("Ancistrocerus nigricornis") on ampiaisten heimoon kuuluva laji.
Kevätkoloampiaisia tavataan Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa alueella joka ulottuu Turkista Venäjän Kaukoitään, Mongoliaan ja Japaniin.
Kevätkoloampiaiset käyttävät ravintonaan ruskeita ja vihreitä pikkuperhosten (Microlepidoptera) kuten kääriäisten toukkia.
Live (Erykah Badun albumi)

Live on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Erykah Badun livealbumi. Albumi julkaistiin 18. marraskuuta 1997 Kedar Recordsin ja Universal Recordsin kautta. 
Albumi sisältää kappaleita Badun edelliseltä "Baduizm"-albumilta ja cover-versioita Rufuksen, Chaka Khanin, Heatwaven ja Tom Brownen kappaleista.
"Live" oli ehdolla vuoden R&amp;B-albumiksi vuoden 1999 Grammy-gaalassa, ja sen kappale ”Tyrone” oli ehdolla vuoden parhaaksi naisartistin R&amp;B-esitykseksi.
Ginevra King

Ginevra King (1898–1980) oli yhdysvaltalainen perijätär, seurapiirihenkilö ja kirjailija F. Scott Fitzgeraldin ensimmäinen rakkaus. Etunimensä King oli saanut Leonardo da Vincin maalauksen mukaan. King toimi Fitzgeraldin inspiraationa kun kirjoitti romaaniinsa Kultahattu tämän naispäähenkilön, Daisy Buchananin. 
King ja Fitzgerald tapasivat tammikuussa vuonna 1915. King oli 16-vuotias ja Fitzgerald 18-vuotias. Ihastuminen oli molemminpuolista. Seuraavien viiden kuukauden aikana nuoret olivat intensiivisessä kirjeenvaihdossa. King jätti jopa raamattutuntinsa väliin voidakseen kirjoittaa kirjeitään. Tapaamisaikaan Fitzgerald opiskeli Princetonin yliopistossa ja King Westoverin sisäoppilaitoksessa. Paitsi että oli Fitzgerald oli Kingille koulutyttöaikojen suuri ihastus, hän näki tässä myös tilaisuuden päästä tylsänä pitämästään yläluokan elämästä aidompaan ja värikkäämpään elämään. King ilmaisi kirjeissään olevansa kyllästynyt tanssiaisiin ja että kenenkään kanssa ei voi keskustella vakavasti. 
Suhteesta on saatu paljon tietoa Kingin päiväkirjojen välittämänä. Ne täyttyvät koulutytön vuodatuksista, että miksi rakastavaiset eivät näe toisiaan tarpeeksi usein. Nuoret kuitenkin vierailivat salaa toistensa luona. Kingin perikunta on lahjoittanut päiväkirjan ja säilyneet kirjeet tutkijoiden käyttöön. 
Kahta vuotta myöhemmin asioihin puuttui Kingin isä. Hän ilmoitti Fitzgeraldille, että "köyhän pojan ei pitäisi ajatella mennä naimisiin rikkaan tytön kanssa". Tätä ennen King oli miettynyt Fitzgeraldille ääneen, että tämä ei ole hänestä oikeasti kiinnostunut, vaan hänen "idealisoidusta kuvastaan".
Vuonna 1918 King kirjoitti Fitzgeraldille, että menee pian kihloihin William Mitchellin kanssa. Avioliiton oli järjestänyt kaksi yläluokkaista chicagolaista sukua kyselemättä nuorten mielipidettä. Liitto kesti yhdeksäntoista vuotta ja siitä syntyi kolme lasta. King jätti Mitchellin ja avioitui liikemies John T. Pinen kanssa. 
King ja Fitzgerald tapasivat vielä kerran Hollywoodissa vuonna 1937. Fitzgerald työskenteli käsikirjoittajana ja yritti pysyä raittiina. Hän kirjoitti tyttärelleen innostuneen kirjeen, että King oli hänen ensimmäinen rakkautensa. Tapaaminen ei sujunut hyvin. Fitzgerald saapui sinne humalassa ja päätyi solvaamaan Kingiä kun tämä kysyi minkä hahmon esikuva hän oli tämän teoksissa. 
Kingin sanotaan vaikuttaneen Fitzgeraldin tuotantoon ja ajatteluun kahdella tavalla. Toisaalta hän ihailee varakkuutta, mutta toisaalta pitää rikkaiden elämää tyhjänä.
Allyyliglysidyylieetteri

Allyyliglysidyylieetteri (C6H10O2) on tyydyttymättömiin eettereihin ja epoksideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa allyyliglysidyylieetteri on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, asetoniin ja tolueeniin. Allyyliglysidyylieetteri on myrkyllistä maksalle, haimalle ja munuaisille. Aine vaikuttaa keskushermostoon aiheuttaen muun muassa uneliaisuutta. Yhdiste voi olla karsinogeenista.
Allyyliglysidyylieetterin synteesin ensimmäisessä vaiheessa allyylialkoholi reagoi epikloorihydriinin kanssa happojen katalysoimana 3-allyylioksi-1-kloori-2-propanoliksi. Emästen vaikutuksesta tämä yhdiste muodostaa allyyliglysidyylieetteriä.
Allyyliglysidyylieetteriä käytetään yhdessä muiden epoksidien kanssa polyeetterikumien, polyglykolien ja epoksihartsien valmistukseen. Sitä käytetään myös komonomeerina esimerkiksi akryyliamidin kanssa. Allyyliglysidyylieetteri reagoi silaanien kanssa muodostaen epoksidiryhmän sisältäviä silaaneja.
Windows-1250

Windows-1250 on kahdeksanbittinen latinalainen merkistö, joka on suunniteltu keski- ja itäeurooppalaisten kielten kirjoittamista varten. ISO 8859-2 -merkistöön verrattuna se muuttaa joidenkin kirjainten järjestystä ja lisää euron merkin sekä erilaisia lainaus- ja välimerkkejä.
Bad Liebenwerda

Bad Liebenwerda on kylpyläkaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan itäosassa. Se muodostaa naapurikaupunkinsa Elsterwerdan kanssa paikallisesti merkittävän keskuksen.
Maantiede.
Bad Liebenwerda sijaitsee osavaltionsa eteläkolkassa noin 110 kilometriä Berliinistä etelään.
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Bad Liebenwerdasta on vuodelta 1231. Kaupunkina siitä on ensimmäinen merkintä vuodelta 1304. Paikkakunnan uskonnollinen merkitys lienee ollut huomattava ja pyhiinvaeltajat ylläpitivät sen talouselämää. Reformaatio saavutti Bad Liebenwerdan 1500-luvun puolivälissä. Kaupunginpaloja sattui vuosisatojen varrella, vuoden 1637 palo on jäänyt historiaan tuhopolttona. Rautatieyhteyden Bad Liebenwerda sai 1874. Toisen maailmansodan aikana kaupunki välttyi suurilta pommitustuhoilta. Sodan jälkeen se oli osa DDR:ää, joka lakkautettiin 1990. Kaupunkiin yhdistettiin useita ympäristön maalaiskuntia 1990-luvulla.
Bad Liebenwerdan historiallisia rakennuksia on muun muassa kirkko Stadtpfarrkirche St. Nikolai. Se edustaa myöhäisgoottilaista arkkitehtuuria ja sen historia ulottuu vuoteen 1376.
Talous ja liikenne.
Bad Liebenwerdan elinkeinoihin lukeutuu matkailu ja muut palvelualat. Kaupungin eteläpuolitse kulkee Bundesstraße 183 ja itäpuolitse Bundesstraße 101.
Creeper ja Reaper

Creeper oli maailman ensimmäinen löydetty tietokonemato, kun taas Reaper oli maailman ensimmäinen virustorjuntaohjelma, joka oli suunniteltu tuhoamaan Creeper.
Creeper.
Creeper oli Bob Thomasin luoma kokeellinen tietokoneohjelma, jonka hän kirjoitti vuonna 1971 työskennelleensä BBN:llä. Sen alkuperäisen version tarkoitus oli liikkua TENEX-käyttöjärjestelmää käyttävien DEC PDP-10 suurtietokoneiden välillä käyttäen ARPANET:iä, kun taas Ray Tomlinsonin kehittämä myöhempi versio kopioi itsensä koneelta toiselle pelkästään liikkumisen sijaan. Tämä itseään monistava versio Creeperistä on hyväksytty yleisesti ensimmäiseksi tietokonemadoksi. Joidenkin lähteiden mukaan sitä on myös kutsuttu maailman ensimmäiseksi tietokonevirukseksi. Creeper oli kokeilu, jonka tarkoituksena oli demonstroida itsensä monistavan ja toisiin tietokoneisiin leviävän ohjelman olemassaolon mahdollisuus.
Creeper ei ollut käyttäjälleen haitallinen, sillä se ei muokannut mitään dataa vaan näytti ainoastaan viestin näytölle "I'M THE CREEPER : CATCH ME IF YOU CAN" ().
Reaper.
Reaper oli ensimmäinen viruksentorjuntaohjelma, joka oli suunnitteltu tuhoamaan Creeper liikkumalla ympäriinsä ARPANET:issä. Sen loi vuonna 1972 Ray Tomlinson, joka loi myös Creeperin itseään monistavan version.
Elsterwerda

Elsterwerda on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan itäosassa. Se muodostaa naapurikaupunkinsa Bad Liebenwerdan kanssa paikallisesti merkittävän keskuksen.
Maantiede.
Elsterwerda sijaitsee osavaltionsa eteläkolkassa noin 120 kilometriä Berliinistä etelään. Kaupungin halki virtaa Elben 180-kilometrinen sivujoki Schwarze Elster kaakosta luoteeseen.
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Elsterwerdasta on päivätty 14. maaliskuuta 1211. Elsterwerdan linna, Burg von Elsterwerda, mainitaan ensi kerran 1288. Paikkakunta koki tuhoisia tulipaloja aika ajoin, kuten huhtikuussa 1696, jolloin muun muassa kirkko ja koulu paloivat. Elsterwerda päätyi osaksi Preussia vuonna 1815. Kaupungin rautatieasema avattiin kesäkuussa 1875.
Elsterwerdan historiallisia rakennuksia on muun muassa Pyhän Katariinan kirkko eli St.-Katharina-Kirche, jonka historia alkaa 1400-luvulta.
Talous ja liikenne.
Elsterwerda on koulukaupunki. Sen keskeisiin elinkeinoihin lukeutuu metalliteollisuus. Lähin moottoritie on Bundesautobahn 13, joka kulkee kaupungin itäpuolitse. Elsterwerdan rautatieasema, Bahnhof Elsterwerda, sijaitsee rataosuudella Berliini–Dresden.
Swiss Leader Index

Swiss Leader Index on Sveitsin pörssin blue chip -indeksi. Swiss Leader Index sisältää pörssin 30 suurinta osaketta.
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 26. marraskuuta 2024
Jalkapallon Suomen Cup 2023

Jalkapallon Suomen Cup 2023 oli Suomen Cupin 69. järjestämisvuosi. Cupiin osallistui kaiken kaikkiaan 333 joukkuetta. 
Suomen Cup alkoi 4. maaliskuuta ja huipentui 30. syyskuuta Helsingin olympiastadionilla pelattuun finaaliin, jossa kohtasivat FC Honka ja Ilves. Ilves voitti finaalin maalein 1-2. Voitollaan Ilves ansaitsi paikan UEFAn Konferenssiliigan karsinnoista.
6. kierros.
Kuudennen kierroksen otteluparit ja kotiedut arvottiin 6. kesäkuuta.
7. kierros (puolivälierät).
Seitsemännen kierroksen otteluparit ja kotiedut arvottiin 6. kesäkuuta.
8. kierros (välierät).
Kahdeksannen kierroksen otteluparit ja kotiedut arvottiin 11. heinäkuuta.
Parhaat maalintekijät.
Kymmenen maalia
Kahdeksan maalia
Seitsemän maalia
Sandön tuulivoimapuisto

Sandön tuulivoimapuisto on Uudellamaalla Hangon Sandössä eli Santalassa, yli kuusi kilometriä Hangosta koilliseen, sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii neljä tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 8,0 megawattia ja vuosituotanto on noin 6,6–11,2 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ja sen omistaa ja sitä operoi Saba Wind Oy Ab.
Yleistä.
Tuulivoimapuisto sijaitsee valtatien 25 suuntaisena ja siitä noin 130–150 metriä pohjoiseen. Neljän tuulivoimalan ketju on 1 050 metriä pitkä ja se näkyy valtatielle hyvin. Tuulipuiston huoltotiet alkavat Santalan kylätieltä. Tuulipuiston lähialue on asumatonta kangasmetsää. Voimalat sijaitsevat noin 15 metrin korkeudella mpy. 
Tuulivoimaloiden tunnukset VTT:n tuulivoiman tuotantotilastoissa olivat aluksi "Hanko 1–4", mutta ne muuttuivat vuoden 2007 alkaen tunnuksiksi "Sandö 1–4".
Kaikki tuulivoimalaitokset ovat saksalaisen Enerconin valmistamaa E66/2000-mallia, jonka napakorkeus on 65 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 70 metriä, ja jonka kapasiteetti on 2,9 megawattia.
Historiaa.
Saba Wind Oy Ab perusti Hankoon Sandön kankaalle tuulivoimapuiston, joka käynnistyi syyskuussa 2004. Samana vuonna yhtiö rakensi myös Barösundiin kolme tuulivoimalaitosta. Yhtiö teki sopimuksen Telia Soneran kanssa siitä, että se ostaisi kaiken tuulivoimapuiston tuottaman sähkön.
Yhtiö suunnitteli vuonna 2009 että se laajentaisi tuulivoimapuistoa joko kolmella kahden megawatin tai kahdella kolmen megawatin tuulivoimalalla. Lisäkapasiteettia olisi kertynyt 6 megawattia. Ne olisi sijoitettu valtatien suuntaisesti tien eteläpuolelle. Suunnitelmaa ei olla toistaiseksi toteutettu.