tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Strukturaalinen realismi

Strukturaalinen realismi ("rakenteellinen realismi") on tieteenfilosofinen kanta, joka liittyy keskusteluun tieteellisestä realismista ja antirealismista. Se on realistinen tieteellisten teorioiden kuvaamien rakenteiden suhteen.
Perinteisen tieteellisen realismin mukaan meidän tulisi uskoa parhaiden tieteellisten teorioidemme olettamiin (myös havaitsemattomissa oleviin) entiteetteihin. Antirealismi puolestaan kieltää tämän. Strukturalistisen realismin mukaan meidän tulee sen sijaan sitoutua teorioidemme matemaattiseen tai rakenteelliseen sisältöön, mutta ei teorioiden olettamiin entiteetteihin. Lähtökohtana ajatukselle on se, että teorioiden vaihtuessa vanhojen teorioiden falsifioinnin myötä nämä rakenteet yleensä säilyvät, vaikka entiteetit vaihtuisivatkin.
Strukturalistisen realismin mukaan tieteen kehityksessä on näin kyse jatkuvasta matemaattisen rakenteen määrittelystä. Strukturalistista realismia esitti ensimmäisenä John Worrall (1989). James Ladymanin mukaan strukturalistinen realismi on sekä monien realistien että antirealistien mukaan tieteellisen realismin puolustettavimmissa oleva muoto.
Fernandina

Fernandina on yksi Galápagossaarten saarista. Se on läntisin saarista ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin. Fernandina on asumaton. Saarta hallitsee noin 1 500 metriä korkea aktiivinen tulivuori.
Aktiivisen tulivuoritoiminnan takia Fernandinalla ei ole paljon kasveja, ja se näyttää harmaalta. Eläimistä saarella asuu erityisesti suuria merileguaaniyhdyskuntia. Lisäksi saarella asuu mm. galapagosinmerimetsoja ja galapagosinpingviineja. Fernandinalla on myös endeeminen jyrsijälaji "Nesoryzomys fernandinae".
Fernandinalla sijaitseva La Cumbre on purkautunut useasti. Sen huipulla on 6,5 kilometriä leveä kaldera, joka on noin 800 metriä syvä. Vuoden 1968 purkaus aiheutti kalderan pohjan pettämisen, ja sen romahtamisen parilla sataa metriä nykyiseen syvyyteensä. Kalderan romahtaminen aiheutti myös maanjäristyksiä.
Salme Pekkala-Dutt

Salme Anette Pekkala-Dutt, o.s. "Murrik", vuosina 1913–1924 "Pekkala", sen jälkeen "Pekkala-Dutt" (17. elokuuta 1888 Taagepera, Liivinmaan kuvernementti – 30. elokuuta 1964 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli virolaissyntyinen kommunisti ja miehensä kanssa Kominternin edustaja Britanniassa.
Nuoruus Virossa ja Venäjällä.
Salme Murrik syntyi Taageperassa Viljandin maakunnassa Liivinmaalla, joka oli Viron kansallisen liikkeen ydinaluetta. Hänen vanhempansa olivat asianajaja Ernst Murrik ja Katarina Kokkamägi. Hän oli toiseksi vanhin perheen viidestä lapsesta. Vanhin sisar oli Ella eli Suomessa sittemmin nimellä Hella Wuolijoki tunnettu kirjailija. Salme Murrik muutti perheensä mukana Valgan kaupunkiin, jossa hän aloitti koulunkäynnin vuonna 1899. Hän aloitti opiskelunsa Tarton tyttökimnaasissa, mutta siirtyi 1905 Moskovaan ja saavutti ylioppilastutkinnon Katariina II:n kimnaasissa. Tämän perusteella hän sai opiskeluoikeuden Moskovan yliopistoon. Moskovassa oleskelu radikalisoi samalla hänet poliittisesti.
Suomen aika.
Syksyllä 1908 Salme Murrik siirtyi Suomeen, jonne oli jo siirtynyt hänen vanhempi siskonsa Hella. Suomessa hän tutustui sittemmin hyvin tunnettuun vasemmistopoliitikko Eino Pekkalaan, jonka kanssa hän avioitui syksyllä 1913. Salme Pekkalan yhteydet kommunistiseen liikkeeseen vahvistuivat Suomen sisällissodan jälkeen niin, että hänestä tuli vallankumouksellinen aktivisti 1919–1920. Hän oli avustamassa Otto Ville Kuusisen toukokuussa 1919 tapahtunutta salaista Suomen vierailua, joka kesti vuoden 1920 alkuun. Salme Pekkala itse matkusti maaliskuussa 1920 Lontooseen. Avioliitto Eino Pekkalan kanssa oli käytännössä ohi, ja avioero virallistettiin tammikuussa 1924.
Kominternin palveluksessa Britanniassa ja Länsi-Euroopassa.
Britannian tiedustelupalvelu piti alusta lähtien selvänä, että Salme Pekkalan Lontoossa oleva tiedotustoimisto toimi Neuvosto-Venäjän hyväksi vuosina 1920–1922. Vaikka Salme Pekkala ei ollut näkyvästi Britannian kommunistipuolueen perustajana, hänet nimitettiin vuonna 1921 Britannian kommunistipuolueen valtuuskunnan johtajaksi Kominternin seuraavaan III kongressiin, joka pidettiin Moskovassa heinä–elokuussa 1921. Tällöin hän toimi jo hyvin läheisessä suhteessa intialais-ruotsalaisen sukutaustan omaavan Britanniassa asuvan Rajani Palme Duttin kanssa. Konspiratiivisessa toiminnassa Salme Pekkala käytti myös nimeä Salme Palme Dutt viitaten miehensä äidin kuuluisaan ruotsalaiseen Palme-sukuun. Virallisesti he menivät naimisiin elokuussa 1924. Salme ja Rajani Dutt asuivat vuodesta 1925 Brysselissä vuoteen 1936 asti, jolloin he palasivat takaisin Lontooseen. Salme Duttin rooli Britannian kommunistipuolueessa väheni osaksi terveyden huononemisen vuoksi. Viimeisiä näkyviä toimia oli kirjoittaminen Britannian kommunistilehteen "Labour Monthly".
Matkalaukkukostaja

Matkalaukkukostaja oli suomalainen neliosainen draamasarja vuodelta 1991, jota lähetettiin Yle TV2 -kanavalla. Alkuperäiskäsikirjoitus on Heikki Luoman ja dramatisoinnista vastaavat Jukka Mäkinen ja Olli Tola. Sarjan on ohjannut Pentti Kasurinen. Sarjaa on kuvattu nykyisin Ylöjärveen kuuluvassa Viljakkalassa.
Heikki Luoma on kirjoittanut sarjasta myös näytelmän, ja se sai ensiesityksensä 1994. TV-sarja esitettiin myös uusintana vuosina 1992, 2003 ja 2009.
Yhdessä yli 20 vuotta draamasarjoja tehneet Luoma ja Mäkinen aloittivat yhteistyönsä Matkalaukkukostajasta. Kaksikko teki Ylelle lukuisia menestyneitä maaseututeemaisia sarjoja, kuten suositun Maalaiskomedia-sarjan. Sarjojen väliltä löytyy myös yhtäläisyyksiä: Matkalaukkukostajassa nähdyt Kari Sorvalin ja Pertti Sveholmin esittämät pikkurikolliset tekevät paluun Peräkamaripojissa.
Juoni.
Sepeteus Tienpää palaa kotikyläänsä kymmenen vuoden jälkeen mukanaan matkalaukullinen rahaa. Minkä takia, kenen tai keiden vuoksi? Kylässä alkaa kiertää huhu että laukku sisältää kymmenen miljoonaa markkaa. Tieto vaikuttaa omalla tavallaan jokaiseen kyläläiseen ja yksi ja toinen haluaa hyötyä miehen miljoonista.
Jaksot.
1. Syötti.
"Ensiesitys:" 10. huhtikuuta 1991
 Kirkonkylän baariin saapuu vaitelias kulkija matkalaukkuineen. Hilun mukaan se on Tienpään Sepeteus, joka on tullut takaisin yhtä persaukisena kuin lähtikin. Keppilän Masa on asiasta kuitenkin toista mieltä, kun on omin silmin nähnyt.
2. Näytöslento.
"Ensiesitys:" 17. huhtikuuta 1991
 Sepeteus Tienpäällä on miljoona matkalaukussaan, väittää Albert Isola pankinjohtaja Hujaselle. Toiminnan miehenä Hujanen lähtee kukkapuskan kanssa liikkeelle. Asian varmistaminen vaatii myös Marjatta Hujasen panosta.
3. Murhapoltto.
"Ensiesitys:" 24. huhtikuuta 1991
 Albert Isola on vakuuttunut, että Irmelin pitäisi naida Sepeteus Tienpää. Auvo Sulonen on asiasta eri mieltä. Irmelin vinttikamarissa käy vilske, kun romantiikka nostaa päätään ja mustasukkaisuus nyrkkiään. Kuumat tunteet riehuvat myös Sepeteuksen teltalla mikäli Keppilän anopin puheisiin voi luottaa.
4. Ylösnousemus.
"Ensiesitys:" 1. toukokuuta 1991
 Keppilän anoppi on varma, että salama on surmannut Sepeteuksen. Huuskosen ja mopedin avulla suruviesti tavoittaa Isolan talon, pankin ja Keppilätkin. Auvo Sulonen ei usko anopin kertomusta, mutta hänellä onkin asiasta ensi käden tietoa, joka kiinnostaa myös virkavaltaa. Lottomiljoonien arvoitus selviää.
Konstruktiivinen realismi

Konstruktiivinen realismi on tieteenfilosofinen suuntaus, jonka kehitti 1980-luvun loppupuolella Friedrich Wallner. Wallnerin mukaan perinteiset tiedettä koskevat näkemykset sen universaaliudesta, välttämättömyydestä ja ikuisesta pätevyydestä ovat kyseenalaisia, ja relativismi on vaikuttanut tuhoavan tieteen väitteet rationaalisuudesta. Konstruktiivisessa realismissa Wallner pyrki yhdistämään perinteisen näkemyksen tieteellisestä tiedosta relativismiin.
Konstruktiivinen realismi korvaa tieteen deskriptivismin konstruktivismilla: sen mukaan tiede ei kuvaa todellisuutta vaan koostaa uuden, keinotekoisen todellisuuden. Konstruktiiviseen realismiin kuuluu muun muassa tieteellisen teorian irrottaminen kontekstistaan ja sijoittaminen uuteen kontekstiin. Tällöin teoriaan liittyvät erilaiset piilevät oletukset paljastuvat. Tästä Wallner käyttää termiä "strangification", ja hän vertaa sitä hermeneuttiseen etäisyyden ottamisen menetelmään ("Verfremdung").
Umberto Barbaro

Umberto Barbaro (3. tammikuuta 1902 Acireale, Sisilia, Italia – 19. maaliskuuta 1959 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvakriitikko, esseisti, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Barbaro oli ideologialtaan marksilainen kulttuurivaikuttaja, joka oli tutustunut Béla Balázsin, Rudolf Arnheimin ja Vsevolod Pudovkinin teorioihin ja teki niitä tunnetuiksi Italiassa. 1920-luvun lopulla hän liittyi Alessandro Blasettin perustaman "Cinematografo"-elokuvalehden kirjoittajaryhmään ja työskenteli heidän kanssaan 1930-luvun alussa Cines-studiolla. Barbaron ohjaamissa dokumenttielokuvissa "Una giornata nel cantiere di Monfalcone" (”Päivä Monfalconen telakalla”, 1932) ja "Cantieri dell’Adriatico" (”Adrianmeren telakat”, 1932) on havaittavissa voimakasta neuvostoelokuvan ja Sergei Eisensteinin vaikutusta. Hänen ainoa näytelmäelokuvansa on "L’ultima nemica" (”Viimeinen vihollinen”, 1937). Hän laati myös käsikirjoituksen Goffredo Alessandrinin komediaan "Seconda B" (”Toinen B”, 1934). Barbaro käytti ensimmäisenä sanaa "neorealismi", jolla hän vuonna 1928 kuvasi neuvostoliittolaista kirjallisuutta ja elokuvaa.
Barbaro kutsuttiin 1935 opettajaksi Luigi Chiarinin johtamaan Kokeelliseen elokuvakeskukseen. Hän oli mukana perustamassa keskuksen lehteä "Bianco e Neroa" ja tuotti joukon harjoituselokuvia. Vuosina 1944–1947 Barbaro työskenteli keskuksen johtajana opetti sen jälkeen muutaman vuoden ajan Łódźin elokuvakoulussa Puolassa.
BMW K75

BMW K75 on BMW:n vuosina 1985-1996 valmistama moottoripyörämalli, tai oikeamminkin moottoripyörämallien perhe.
K75 poikkeaa K100-sisarmallistaan pyörän runkoon nähden pitkittäin asennettun moottorinsa osalta; K75-malleissa moottori on kolmisylinterinen ja 740-kuutioinen, kun taas K100-malleissa se on nelisylinterinen 987-kuutioinen. Muilta osin mallit ovat jokseenkin identtisiä.
K75-mallia valmistettiin useina eri versioina: K75, K75C, K75RT ja K75S. BMW:n K-sarjan pyörät olivat, ja ovat edelleen, luotettavan ja hyvän matkapyörän maineessa.
Genovesa

Genovesa on pieni hevosenkengänmuotoinen saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on pinta-alaltaan vain 14 neliökilometriä ja muodostuu yhdestä tulivuoresta. Saaren muoto on syntynyt, kun tulivuoren kaldera on romahtanut yhdeltä sivultaan.
Genovesan tulivuorisaaren ikää ei pystytä tarkasti määrittämään, sillä laavassa on vain vähän kaliumia. Monet laavamuodostelmista näyttävät kuitenkin nuorilta. Vaikka tulivuoren purkautumisesta ei ole historiallisia todisteita, sitä pidetään edelleen aktiivisena. Saaren keskellä on pieni kraatterijärvi.
Genovesalla on suuria merilintuyhdyskuntia. Saarella on runsaasti erityisesti punajalkasuulia, mutta siellä asuu myös fregattilintuja, yölokkeja, suomutropiikilintuja, ulappakeijuja ja naamiosuulia.
Vierailijoille Genovesalla on kaksi rantautumispaikkaa. Darwininlahden rannalle voi tehdä märkärantautumisen. Rannalta johtaa 750 metrin mittainen kävelyreitti. Toinen mahdollinen rantautumispaikka on Prinssi Filipin rappusten luona. Rappuset johtavat 25 metrin korkeuteen, josta voi tarkkailla merilintuja.
Glenn McMillan

Glenn Aguiar McMillan (s. 5. lokakuuta 1984, São João da Boa Vista, São Paulo, Brasilia) on brasilialais-australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Dustin Brooksin roolissa televisiosarjassa "".
Elämäkerta.
McMillan syntyi Brasiliassa australialaiselle Peter McMillanille ja brasilialaiselle Heloisa Aguiarille. Hänen isänsä tuli alun perin Brasiliaan vaihto-oppilaana opiskellessaan lääketiedettä, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa. Peter McMillan jäi lopulta asumaan pieneen kylään, jossa hän työskenteli terästehtaalla. Glenn McMillanin lisäksi perheeseen kuuluu hänen kaksi siskoa Gabriela ja Christiane. Perhe muutti myöhemmin hänen isänsä kotimaahan Australiaan, Adelaideen pojan ollessa viisivuotias.
Kouluiässä McMillan kiinnostui erityisesti musiikista ja myöhemmin otti myös näytelmä opintoja. Sittemmin 15-vuotiaasta lähtien hän siirtyi teatterin parista televisioon näyteltyään elokuvassa "Sally Marshall Is Not an Alien" ja televisiosarjassa "Chuck Finn". Myöhemmin vuonna 2003 McMillon näytteli keltaista Tuuli Rangeria televisiosarjassa "".
Ageness

Ageness on suomalainen, vuonna 1991 perustettu progressiivista musiikkia soittava yhtye. Yhtye on perustettu Scarab-yhtyeen Tommy Erikssonin ja Kari Saariston ympärille.
Historia.
Ageness syntyi, kun mukaan tulivat kitaristi Vesa Auvinen ja basisti Jari Ukkonen, nelimiehisenä yhtye julkaisi omakustannesinglen tammikuussa 1992.
Singlen äänittänyt ja tuottanut Jari Laasanen liittyikin yhtyeeseen toiseksi kosketinsoittajaksi. Agenessin debyyttialbumi "Showing Paces" julkaistiin marraskuussa saaden innostuneen vastaanoton. CD-single "Marigold" julkaistiin syksyllä 1993, minkä jälkeen Vesa Auvinen muutti Yhdysvaltoihin ja yhtye jatkoi ilman varsinaista kitaristia. Yhtyeen toinen albumi oli "Rituals", joka lisensoitiin maailmanlaajuiseen levitykseen ranskalaisen Musea-levy-yhtiön kautta. Levyllä esiintyy vierailevia kitaristeja ja levynjulkaisukeikalla kitaristina toimi Scarab-yhtyeen Mika Hella. 1997 Marko Karhu tuli yhtyeen kitaristiksi. Marraskuussa YLE/FST esitti Ageness-yhtyeen 16-minuuttisen musiikkiohjelman "Imageness". 1998 julkaistiin kolmas albumi "Imageness by Ageness".
Vuonna 1999 Vesa Auvinen palasi yhtyeeseen ja Ageness teki ensimmäiset keikat ulkomailla, Alankomaissa sekä Belgiassa. 2000-luvulla yhtye esiintyi harvakseltaan lähinnä pääkaupunkiseudun klubeilla ja tribuuttikeikoilla. 2004 Yhtye esiintyi Virossa Kuri-Proge Festivaalien ensimmäisenä ulkomaisena pääesiintyjänä. Viimeinen keikka alkuperäisellä kokoonpanolla pidettiin Tavastialla 2007, samasta tilaisuudesta HelTec-opiston taltioima audio- ja videomateriaali julkaistiin dvd-muodossa Colossus-yhdistyksen jäsenille. Syksyllä 2007 kitaristi Speedy Saarinen ja kosketinsoittaja Matti Kervinen liittyivät yhtyeeseen. Neljäs albumi "Songs From The Liar's Lair" julkaistiin keväällä 2009, levy-yhtiönä Presence Records
Vuonna 2012 Ageness esiintyi Colossus Yhdistyksen 15-vuotisjuhlakeikoilla trio-kokoonpanossa (Tommy Eriksson - Petteri Hirvanen - Juha Olli), soittaen muutamia Wigwam-klassikoita ja uutta omaa materiaalia.
Kloorihappo

Kloorihappo (HClO3) on vahva happo. Se on melko epästabiili yhdiste, joka tunnetaan vain vesiliuoksenaan. Kloorihappoa valmistetaan sekoittamalla bariumkloraattia ja rikkihappoa. Reaktiotuotteena on kloorihappoa ja bariumsulfaattia, jotka erotetaan toisistaan suodattamalla. Kloorihaposta saadaan kloraatteja. Kloorihapon moolimassa on 84,46 g/mol ja CAS-numero 7790-93-4.
Ratkaisemattomat tähtitieteen ongelmat

On olemassa vielä paljon tähtitieteeseen liittyviä asioita, joita ei ole vielä ratkaistu.
Kosmologia ja tähtitiede.
Laajeneva maailmankaikkeus
Miksei tyhjiön nollapiste-energia aiheuta valtavaa kosmologista vakiota? Mikä estää sitä tekemästä niin? Onko epätäydellinen kosmologinen vakio vastuussa havaitusta kiihtyvästä maailmankaikkeuden laajenemisesta?
Baryonigeneesi
Miksi havaittavassa maailmankaikkeudessa on niin paljon enemmän materiaa kuin antimateriaa?
Pimeä aine
Mitä pimeä aine on? Onko se jotenkin yhteydessä supersymmetriaan? Eikö ilmiön ominaispiirteet kerro jonkinlaisesta aineesta, vaan itse asiassa painovoiman lisääntymisestä?
Entropia
Miksi maailmankaikkeudella oli niin vähän entropiaa menneisyydessä, jonka tuloksena oli menneisyys ja tulevaisuus ja termodynamiikan toinen laki?
Neutriinon massa
Minkälainen mekanismi on vastuussa neutriinojen massan luomisesta? Onko neutriino oma antipartikkelinsa? Tai voisiko se olla antipartikkeli, joka ei yksinkertaisesti voi liittyä ja annihiloitua normaalin partikkelin kanssa sen epäsäännöllisen olomuotonsa vuoksi?
Alkeishiukkasten massa
Suhteellisuusteorian ekvivalenssiperiaatteen mukaan kaikkien alkeishiukkasten inertian ja painovoiman suhde on sama. Ei kuitenkaan ole olemassa kokeellisia todisteita. Emme siis voi tietää makroskooppisen pienen antimateriakappaleen massaa.
Maailmankaikkeuden muoto
Mikä on "muoto"? Kosmista laajenemista käsittelevä hypoteesi kertoo, että maailmankaikkeuden muoto voisi olla mittaamaton, mutta vuodesta 2003 Jean-Pierre Luminet ja muut ovat esittäneet, että maailmankaikkeuden muoto voisi olla Poincarén dodekaedrinen avaruus (Poincaré dodecahedral space). Onko muoto mahdotonta mitata, onko se Poincarén avaruus (ks. Poincarén otaksuma), vai onko se jokin muu 3-monisto.
Tähtitiede ja astrofysiikka.
Auringon koronan lämpötila
Miksi auringon korona on niin paljon auringon pintaa lämpimämpi?
Gammapurkaukset
Kuinka nämä lyhytkestoiset, mutta voimakkaat ilmiöt syntyvät? Syyksi on arveltu mustan aukon syntyä valtavasta tähdestä.
Hipparcosin anomalia
Kuinka kaukana Plejadit ovat?
Galaksin rotaatiokäyrä
Onko pimeä aine syynä galaksin keskustaa kiertävien tähtien teoreettisen ja havaitun nopeuden eroavaisuuteen, vai onko kyse jostakin muusta?
Supernovat
Mikä on tarkka määritelmä sille, milloin kuolevan tähden luhistuminen muuttuu räjähdykseksi?
OMG-hiukkanen
Minkä takia jotkut kosmiset säteet omaavat yleistä rajaa korkeamman määrän energiaa?
Pioneer-anomalia
Mikä aiheuttaa poikkeaman aurinkokunnan ulko-osiin lähetettyjen luotainten radoissa?
Vanguard-luokka (sukellusvene)

Vanguard-luokka on Britannian kuninkaallisen laivaston neljän palveluksessa olevan ballistisin ydinasein varustetun ydinsukellusveneen muodostama alusluokka. Kukin aluksista on aseistettu jopa kuudellatoista sukellusveneestä laukaistavalla mannertenvälisellä Trident II -ohjuksella.
Taustaa.
Britannian pääministeri Margaret Thatcher esitti 10. heinäkuuta 1980 Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carterille pyynnön, että Trident I (C4) hankinta mahdollistettaisiin samoin perustein kuin aiempi vuoden 1962 Polaris-ohjusten osto. Britannian hallitus teki 15. heinäkuuta 1980 päätöksen ostaa Yhdysvalloista Trident I (C4) -asejärjestelmän.
Presidentti Ronald Reaganilta anottiin 1982 Yhdysvaltain laivaston tuella hankintalupaa Trident II (D5) -ohjuksille ja Britannian hallitus ilmoitti 11. maaliskuuta 1982 mahdollisuudesta hankkia uusi asejärjestelmä D5-ohjuksineen neljään sukellusveneeseen. Uuden sukellusveneluokan suunnittelu aloitettiin niin kutsuttuna Trident-ohjelmana ja pääministeri Thatcher laski luokan ensimmäisen sukellusveneen "HMS Vanguardin" kölin 3. syyskuuta 1986.
Suunnittelu.
Luokan alusten ohjusosasto on kopioitu Yhdysvaltain laivaston Ohio-luokan sukellusveneistä, mutta siiloja on ainoastaan kuusitoista eikä 24 kuten Ohiossa. Kullekin ohjusten 192 taistelukärjestä voidaan määrittää oma maali. Ohjusten lisäksi aseistuksena on neljä 21 tuuman torpedoputkea Spearfish-torpedoille, mikä mahdollistaa hyökkäyksen joko sukellusveneitä tai pinta-aluksia vastaan jopa 65 kilometrin etäisyydeltä. Alusten omasuojana on kaksi SSE Mk.10 -heitintä, jotka mahdollistavat tyypin 2066 tai tyypin 2071 harhamaalien laukaisun. Lisäksi aluksiin on asennettu UAP Mk.3 ESM -järjestelmä.
Alusten päävoimanlähteenä on painevesireaktori PWR2, joka on suunniteltu nimenomaan luokan aluksille. Sen käyttöikä on kaksinkertainen edeltäneeseen versioon verrattuna ja on arvioitu, että luokan alukset voivat kiertää maapallon 40 kertaa ilman tankkausta. Reaktori pyörittää kahta GEC-turbiinia, jotka on kytketty yhteen akseliin. Järjestelmä mahdollistaa sukelluksissa 25 solmun nopeuden. Apuvoimalähteenä on kaksi W. H. Allenin kuuden megawatin höyryturbiinigeneraattoria sekä varavoimana kaksi kahden megawatin Paxman-dieselmoottoria.
Aluksille suunniteltiin uusi komentojärjestelmä SMCS (), joka on sittemmin otettu käyttöön Trafalgar-luokan sukellusveneissä.
Aluksille on asennettu Thaleksen tyypin 2054 kaikuluotain, jossa on yhdistetty tyyppien 2046, 2043 ja 2082 kaikuluotaimet yhdeksi kokonaisuudeksi. Tyypin 2043 kaikuluotain on runkoon asennettu aktiivi/passiivi etsintäkaikuluotain, tyyppi 2082 on passiivinen maalinosoitus ja etäisyydenmittauskaikuluotain ja tyyppi 2046 on hinattava hyvin matalalla taajuudella toimiva kaikuluotain. Merenkulun apuna on I-alueen tyypin 2007 merenkulkututka. Aluksella on kaksi periskooppia, joista CK51 on maalin etsintää varten ja CH91 hyökkäystä varten. Kummassakin on televisio ja lämpökamera perinteisen optisen järjestelmän lisäksi.
Roll with the Wind

"Roll with the Wind" on single norjalaisen laulaja/viulisti Alexander Rybakin ensimmäiseltä studioalbumilta "Fairytales". "Roll with the Wind" on Mårten Erikssonin ja Lisa Erikssonin kirjoittama.
Listasijoitukset.
"Roll With the Wind" nousi norjalaisille listoille 2. kesäkuuta 2009, sijalle 16. Seuraavalla viikolla single nousi kymmenenneksi.
Amerikanharmaahaikara

Amerikanharmaahaikara ("Ardea herodias") on amerikkalainen haikaralaji, joka muistuttaa paljon harmaahaikaraa. 
Koko ja ulkonäkö.
Amerikanharmaahaikara on nimensä mukaisesti miltei kokonaan harmaa. Sillä on kuitenkin mustat lentosulat ja valkoinen pää, jossa taakse töyhdöksi kaartuvat mustat "kulmakarvat". Jalat ovat punaruskehtavat ja nokka oranssinkeltainen. 
Amerikanharmaahaikara on isompi kuin harmaahaikara: sen pituus on 90–140 cm, siipien kärkiväli 175–195 cm ja paino 2,1–2,5 kg.
Levinneisyys.
Amerikanharmaahaikaroita tavataan Pohjois- ja Keski-Amerikassa sekä Etelä-Amerikan pohjoisosissa.
Funny Little World

”Funny Little World” on single norjalaisen viulisti-laulajan Alexander Rybakin ensimmäiseltä studioalbumilta "Fairytales". Kappale julkaistiin Norjassa 13. toukokuuta 2009 albumin toisena singlenä. Kappaleen kirjoitti Alexander Rybak ja tuotti Henrk Wikström ja Amir Aly.
”Funny Little World” sai paljon positiivista kritiikkiä useimmilta norjalaisilta kriitikoilta. Kappale nousi Norjan listojen sijalle 2 sen ensimmäisellä viikolla, ja ainoa kappale sen edellä oli Rybakin oma ”Fairytale”. ”Funny Little World” julkaistiin ensin digitaalisena versiona Norjassa Alexander Rybakin syntymäpäivänä, 13. toukokuuta. Kappale nousi listan kärkeen toisella viikollaan.
Alexander Rybak esitti akustisen version kappaleesta ensi kertaa Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa Moskovassa, Venäjällä.
Listasijoitukset.
Kun ”Funny Little World” nousi Norjan listoille, se oli ensimmäinen kerta kun norjalainen artisti piti hallussaan sekä ensimmäistä että toista sijaa.
IF Raseborg

 
Idrottsförening Raseborg (IF Raseborg) on vuonna 2008 perustettu suomalainen yleisurheiluseura, joka toimii Raaseporin kaupungin alueella. Seura syntyi, kun kuntaliitoksen seurauksena tammisaarelaisen EIF:n yleisurheilujaosto ja karjaalainen Karis IK päättivät yhdistyä ja muodostaa uuden yleisurheiluun keskittyneen seuran. Virallisesti seura perustettiin Tammisaaressa ravintola Knipanissa 18. elokuuta 2008. Seuran johtokunnassa vaikuttaa muun muassa entinen kuulantyöntäjä ja maajoukkue-edustaja Conny Karlsson.
Fritiof Fryxell

Fritiof M. Fryxell (27. huhtikuuta 1900 – 19. joulukuuta 1986) oli yhdysvaltalainen geologi ja vuorikiipeilijä. Hän syntyi "Moline"ssa, Illinoisissa ruotsalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Hän kävi "Augustana College"ssa, joka sijaitsee läheisellä "Rock Islandilla". Hän valmistui vuonna 1922 parhaiden aineiden ollessa englannin kieli, ja biologia. Hänestä tuli englannin kielen lehtori "University of Illinois at Urbana-Champaign":issa, ja geologian tohtori Chicagon yliopistossa, jossa hän kirjoitti väitöskirjan jäätiköistä. Fritiof on kirjoittanut lukuisia kirjoja ja tutkielmia. Fryxellillä oli yksi poika "Roald Fryxell", ja vaimo "Regina Fryxell".
Fritiofille on myönnetty muutamia kunnianosoituksia ja palkintoja, mm. "The Fryxell Geology Museum" Augustanan Collegessa on nimetty hänen mukaan niin kuin Antarktiksella sijaitseva Lake Fryxell'kin.
Himangan kirkko

Himangan kirkko on Himangan kappeliseurakunnan kirkko Himangan kirkonkylässä Oulun hiippakunnassa.
Uusklassisia piirteitä omaava puinen sisäviisteinen tasavartinen ristikirkko on rakennusmestari Jacob Rijfin suunnittelema ja se on valmistunut 1794. Rakennustöitä johti Jacob Rijfin veli Carl. Nykyinen ulkoasu on vuodelta 1897, jolloin ristikeskuksesta nouseva torni muutettiin sirommaksi.
Alttaritaulun "Jeesus ristillä" on maalannut taiteilija Johan Gustav Hedman vuonna 1845. Kirkon 15-äänikertaiset urut on rakentanut Kangasalan Urkutehdas vuonna 1981.
Kirkon vieressä oleva kellotapuli on vuodelta 1823. Tapulissa on kaksi kelloa jotka on valettu vuosina 1794 ja 1860.
Kirkko remontoitiin vuosina 2010–2011. Arkkitehti Esa Säkkisen suunnittelemana ulko- ja sisämaalaukset korjattiin alkuperäiseen arkkitehtuurin henkeen, alttaripöytä siirrettiin irti seinästä, kaikki täydentävät osat kunnostettiin ja sakasti uusittiin.
Kalifornianharakka

Kalifornianharakka ("Pica nuttalli") on Kaliforniassa elävä varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on saanut tieteellisen nimensä Thomas Nuttallin mukaan.
Levinneisyys.
Kalifornianharakkaa esiintyy vain Kaliforniassa Sierra Nevadan länsipuolella. Se on paikkalintu, eikä yleensä vaella kauas pesimäpaikaltaan.
Käyttäytyminen.
Pari rakentaa oksista ja mudasta tehdyn pesän korkealle puuhun. Laji pesii pienissä yhdyskunnissa.
Kalifornianharakka etsii ruokaa maasta ja syö pääasiassa hyönteisiä, erityisesti heinäsirkkoja, syksyllä ja talvella kuitenkin myös raatoja, tammenterhoja ja hedelmiä.
Kanta.
Kalifornianharakan kannaksi arvioitiin vuonna 2013 noin 90 000 yksilöä. Kanta romahti vuosien 2003–2008 Länsi-Niilin viruksen aiheuttaman kuolleisuuden takia. Jopa puolet kaikista kalifornianharakoista kuoli viiden vuoden aikana. Kannan koko on sen jälkeen vakiintunut, mutta Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee laji vaarantuneeksi.
Pitkä kuuma kesä (ohjelma)

Pitkä kuuma kesä oli MTV3-kanavalta tullut musiikki-, peli- ja viihdeohjelma, jota esitettiin ensimmäisen kerran kesällä 2009.
Ohjelman ensimmäinen kausi kuvattiin suorana lähetyksenä Särkänniemessä koko kesän 2009 ajan. Ohjelman juontajana toimi Heikki Paasonen ja musiikista artistivieraiden kanssa vastasi Lenni-Kalle Taipaleen orkesteri. Toukokuussa 2010 alkaneella toisella kaudella Paasonen sai juontajaparikseen Satu Tuomiston. Kesällä 2011 esitetyllä kolmannella kaudella Susanna Laine ja Mikael Konttinen korvasivat vanhat juontajat.
Ohjelmassa esiintyi musiikkivieraina useita artisteja ja yhtyeitä. Joka ohjelmassa katsojilla oli mahdollisuus ratkaista kesäristikko, jonka sanoihin sai vihjeitä musiikkivieraiden esitysten aikana. Keskelle pystysuoraan muodostuneen sanan ratkaisseilla oli mahdollisuus voittaa palkinnoksi ohjelman toisella kaudella jopa 15 000 euroa. Ristikon pystyi joko piirtämään itse paperille tai tulostamaan ohjelman nettisivuilta.
Ohjelmassa seikkailivat ympäri Särkänniemeä myös Jarkko Tammisen esittämät imitaatiohahmot. Myös Ruotsissa on tehty samantyyppinen ohjelma. Ohjelman ruotsinkielinen nimi on "Sommarkrysset".
Brendon Hartley

Brendon Hartley (s. 10. marraskuuta 1989 Palmerston North, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rata-autoilija. Hän kilpaili vuosina 2017–2018 Formula 1:ssä Toro Rosso -tallin kuljettajana.
Ura.
Hartley on voittanut vuonna 2007 Eurocup Formula Renault 2.0 -sarjan mestaruuden ja sijoittunut kolmanneksi Britannian F3 -sarjassa vuonna 2008.
Hartley toimi vuodesta 2009 heinäkuuhun 2010 Red Bull ja Scuderia Toro Rosso -tallien testikuljettajana. Heinäkuussa 2010 Red Bull ilmoitti, ettei Hartley ole enää osa Red Bull Junior Team -kuljettajien kehitysohjelmaa, eikä hän toimi Red Bullin ja Toro Rosson testi- ja varakuljettajana. Samana vuonna Hartley kilpaili Formula Renault 3.5 -luokassa Tech 1 Racing -tallissa, kunnes hänet korvattiin Jean-Éric Vergnellä.
Myöhemmin kaudella 2010 hän pääsi GP2-sarjan pariin viimeiseen kilpailuun Scuderia Coloni -talliin tuuraamaan Bulgarian Vladimir Arabadžievia. Hän ajoi kuudenneksi Abu Dhabin sprinttikilpailussa saavuttaen yhden pisteen. Hartley jatkoi Formula Renault 3.5 -sarjassa vuonna 2011 sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua GP2:ssa Ocean Racing Technology -tallissa korvaten Kevin Mirochan. Hän saavutti neljä pistettä. Vuonna 2012 Hartley palasi tallin kuljettajaksi Bahrainissa korvaten Jon Lancasterin. Hän ajoi kymmenenneksi saavuttaen yhden pisteen. Espanjan kilpailussa hänet korvasi brasilialainen Victor Guerin.
Vuosina 2014–2017 Hartley kilpaili FIA World Endurance Championship -kestävyyssarjassa Porschen tehdastallin kuljettajana. Hänen autokuntansa voitti mestaruuden kausilla 2015 ja 2017.
Hartley toimi kaudella Toro Rosson Formula 1 -tallin kilpakuljettajana Yhdysvaltain osakilpailusta alkaen. Hän tuurasi Yhdysvalloissa Pierre Gaslya, joka nostettiin Super Formuloista Daniil Kvjatin tilalle, mutta Gasly ajoi Super Formuloiden kauden päätösosakilpailun Japanissa. Kaudella Hartley jatkoi kokonaisen kauden tallissa ja hän ajoi kauden aikana pisteille kolmesti sijoittuen parhaimmillaan yhdeksänneksi Yhdysvaltain osakilpailussa. 
Kaudeksi Hartley ei saanut jatkosopimusta tallista, minkä seurauksena hän siirtyi Ferrarin testikuljettajaksi. Samana vuonna hän ajoi jälleen kestävyysajoja Sebringin radalla.
Kaudella 2019–2020 Hartley vaihtoi Toyotan WEC-talliin. Hänen autokuntansa voitti kauden aikana Fujin ja Le Mansin ajot. 
Hän sai kauden aikana mahdollisuuden ajaa myös Dragon Racing -tallin autolla Formula E -sarjassa viiden osakilpailun verran.
Selwyn Ward

Selwyn Jaydon Ward (s. 13. kesäkuuta 1977 Kokomo, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa TJ Johnsonin roolia televisiosarjoissa "Power Rangers Turbo" ja "Power Rangers in Space".
Ura.
Wardin näyttelijäura alkoi vuonna 1997 televisiosarjassa "Power Rangers Turbo", jossa hän tuli Jason David Frankin näyttelemän Punaisen Turbo Rangerin Tommy Oliverin seuraajaksi. Wardista tuli näin ensimmäinen tummaihoinen, joka on esittänyt Punaista Rangeria. Sarjan aikana hänellä oli cameorooli elokuvassa "American History X". Wardin näyttelemä hahmo TJ Johnson jatkoi vielä "Power Rangers in Spacessa", mutta tällä kertaa Sinisenä Avaruus Rangerina. Sarjaa esitettiin vuonna 1998, jonka jälkeen Ward vieraili vielä kahdessa jaksossa "ssa" Sinisenä Avaruus Rangerina.
Power Rangersin jälkeen Ward teki muutamia vierasesiintymisiä televisiosarjoissa ja pieniä rooleja elokuvissa "Moesha", "The Expendables" ja "Passions". Hän palasi vielä Power Rangersin pariin vuonna 2002 "ssa", jossa Ward uusi roolinsa Punaisena Rangerina jaksossa "Forever Red".
The Saturdays

The Saturdays oli vuonna 2007 perustettu irlantilais-brittiläinen popyhtye, johon kuului viisi naisjäsentä: Frankie Sandford, Vanessa White, Una Healy, Mollie King ja Rochelle Humes.
The Saturdays ponnahti suosioon heti ensimmäisen singlejulkaisun ”If This Is Love” myötä. Pian he julkaisivat ensimmäisen studioalbuminsa "Chasing Lights". Albumin julkaisun jälkeen he aloittivat ensimmäisen kiertueensa nimeltä "The Work Tour". Lokakuussa 2009 ilmestyi yhtyeen toinen albumi "Wordshaker".
Vuonna 2010 yhtyeen jäsenistä kuvattiin televisiosarjaa "The Satudays: 24/7". He ovat myös kirjoittaneet kirjan nimeltä "The Saturdays: Our Story".
Kolmas albumi "On Your Radar" julkaistiin marraskuussa 2011. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”Notorious” , ”All Fired Up” ja ”My Heart Takes Over”. Joulukuussa 2011 yhtye aloitti kolmannen kiertueensa "All Fired Up! Live".
Syksyllä 2013 yhtye julkaisi neljännen studioalbuminsa "Living for the Weekend", josta julkaistiin singleinä ”30 Days”, ”What About Us”, ”Gentleman” ja ”Disco Love”.
Diskreetti kosinimuunnos

Diskreetissä kosinimuunnoksessa eli DCT-menetelmässä "(Discrete Cosine Transform)" ihmissilmän puutteellista havainnointikykyä käytetään hyväksi.
Diskreetti kosinimuunnos on häviöllinen pakkausalgoritmi, jonka avulla kuvasta voidaan karsia ylimääräistä informaatiota. Videokuvaa pakattaessa käytetään kaksiulotteista muunnosta, joissa muuttujina ovat korkeus- ja leveyskoordinaatit. Kullekin 8*8 pikselin perusyksikölle lasketaan DCT-kertoimet ja kuvalohko esitetään näistä kertoimista koostuvana matriisina. Koska ihmissilmä ei erota tarkasti pieniä värin muutoksia, voidaan eri kuvalohkoja koodata samalla väriarvolla ja korvata kertoimia keskiarvoilla. Menetelmää käytetään lähes kaikissa häviöllisissä kuvanpakkausmenetelmissä kuten JPEG, Motion JPEG, Digital Video (DV) ja MPEG. Lopuksi kertoimet järjestellään sopivaan järjestykseen häviötöntä pakkausta, esimerkiksi Huffmanin koodausta varten.
Diskreetti kosinimuunnos on samankaltainen diskreetin Fourier-muunnoksen kanssa. DCT voi arvioida rivejä vähemmällä määrällä kertoimia.
Diskreettiin kosinimuunnokseen liittyvät läheisesti diskreetti sinimuunnos (DST) sekä muokattu diskreetti kosinimuunnos (MDCT), joista jälkimmäistä käytetään MP3-pakkauksessa.
DCT esiteltiin vuonna 1974 artikkelissa "The Discrete Cosine Transform". Menetelmä käyttää Fourier-muunnosta (FFT).
Alavetelin vaakuna

Alavetelin kunnanvaakuna on saanut aiheensa Mantovan ristin symboloimasta uskonnollisuudesta ja maataloudesta, johon aurankärki viittaa.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 31. maaliskuuta 1958. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä Mantovan risti kaateisen aurankärjen yläpuolella; molemmat kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi Alavetelin liityttyä Kruunupyyhyn 1969.
Niemen tehtaat

Niemen Tehtaat Oy on Sastamalassa toimiva Suomen vanhin huonekaluvalmistaja. Se on myös Suomen suurimpia ja merkittävimpiä huonekaluvalmistajia. Nykyinen toimitusjohtaja on Panu Niemi.
Yrityksellä on Sastamalassa kaksi tehdasta, Vammalassa ja Suoden­niemellä. Samaan yritysryhmään kuuluvat nykyisin myös vammalalaiset metallikalusteita valmistava Niemi Steel Ky ja konepaja NH-Koneistus Oy, kuopiolainen Stemma Kaluste Parkkonen sekä moottoripyörävarusteiden verkkokauppa Mosquito Biker Oy. Vietnamissa toimii tytäryhtiö Niemen Tehtaat Vietnam Ltd., jossa valmistetaan sisä- ja ulkokalusteita sekä käydään tradingkauppaa.
Yritys on toiminut saman perheen omistuksessa vuodesta 1898, nyt neljännessä polvessa. Toiminnan aloitti torpassaan Wilho Niemi valmistamalla pääasiassa piippuja, nappeja sekä riippumattojen ja verkkokassien puuosia. Pian valikoima laajeni lasten huonekaluihin, keinu­hevosiin ja keinu­tuoleihin. Tämän myötä yritys siirtyi 1900-luvun alussa isompiin tiloihin Tyrväänkylään.
1920-luvulla valikoima laajeni lasten leikkikaluihin. Samaan aikaan työntekijöitä oli kuusi. 1930-luvulla yritys siirtyi sähkövoiman ääreen sekä kasvatti valikoimaa ja työntekijämäärää. Sota-aikana lelujen valmistus väheni, mutta pysyi kuitenkin hallitsevassa asemassa 1950-luvulle asti. Silloin pääpaino siirtyi huonekaluihin. Valikoimiin tulivat nyttemmin klassikoiksi muodostuneet Niemen pinnasänky ja syöttötuoli.
1960- ja 1970-luku olivat kasvun ja uudistumisen aikaa. Silloin siirryttiin levymaateriaaleihin, panostettiin muotoiluun, uudistettiin konekantaa, rationalisoitiin toimintoja ja tuotiin markkinoille uusia tuotteita. 1981 mainetta niittivät Lahden asuntomessutalossa esillä ollut uutuussarja Arnica sekä Vuoden Huonekaluksi valittu Linea-eteiskalustesarja.
1986 yritys osti Suodenniemeltä sahan, jonka ympärille rakennettiin nykyinen kokopuukalusteita valmistava tehdas. Vammalan tehdas keskittyi pääasiassa levykalusteisiin. 1990-luvulla lisääntyi yrityksen vienti ja samalla pyrittiin vastaamaan kotimaassa lisääntyvän tuonnin aiheuttamaan haasteeseen.
Nykyään yrityksen tuotannosta vientiin menee noin kolmannes. Merkittäviä kohdemaita ovat Ruotsi, Venäjä ja Baltian maat.
Elektro (GOMS)

Elektro eli GOMS on perhe venäläisiä geostationaarisen kiertoradan sääsatelliitteja. 
Elektro 1.
Elektro eli GOMS () on kolmiakselistabiloitu sääsatelliitti. Sillä on kolmikanavainen kuvaava radiometri. Se mittaa myös kiertoradan sätelytasoa. Se on Venäjän Planeta-S-sääsatelliittijärjestelmän avaruussegmentti. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika oli vain kolme vuotta eli se oli testisatelliitti.
Elektro-satelliitin kehitys vuosina 1983-1987 oli hidasta, ohjelmistokehitys oli hidasta ja henkilöstömenetykset suuria. Elektro 1 laukaistiin 31. lokakuuta 1994 Baikonurista Proton-kantoraketilla. Radallaan satelliitti tai sen mittalaitteet eivät toimineet. Ohjelma keskeytettiin ja syyn sai VNIIEMin johto.
Elektro-L.
20. tammikuuta 2011 laukaistiin Elektro-perheen satelliittiversio Elektro-L1. Satelliitti painaa 1 700 kg. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika on kymmenen vuotta. Sen valmisti Lavotškin ja se perustuu Navigator-satelliittirunkoon.
Satelliitin mittalaitteiden kuvauspikselin koko on 1 km näkyvän valon aallonpituudella ja 4 km infrapuna-alueella. Koko pallonpuolisko kuvataan 30 minuutissa.
Satelliitti kuljettaa myös Cospas-Sarsat GEOSAR SAR-transponderin.
Täytyy uskaltaa (Kristiina Halkolan albumi)

Täytyy uskaltaa on Kristiina Halkolan vuonna 1971 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi Love Records. 
Albumi sisältää muun muassa Kaj Chydeniuksen säveltämiä lauluja. Albumin kappaleita ovat muun muassa "Pajupilli", "Ei puolikasta" ja "Jos rakastat", joista jälkimmäinen on Halkolan uran tunnetuimpia musiikkikappaleita. 
"Helsingin Sanomien" Raimo Möysän mielestä uutuusalbumi oli siihen asti persoonallisin mitä suomalainen laulaja on tehnyt. Levyn parhaita kappaleita ovat hänestä ”Jos rakastat”, ”Julian Grimau” ja ”Baskipappi”, mutta albumilla on myös omat kömpelöt hetkensä.
Vuonna 1996 levy uudelleenjulkaistiin Love Records -levymerkillä CD-levynä, joka sisälsi alkuperäisen albumin kappaleiden lisäksi 15 lisäkappaletta, jotka on levytetty vuosina 1967–1973. Vuonna 2014 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylimuodossa.
Roger Velasco

Roger Velasco (s. 27. maaliskuuta 1977 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän näytteli Carlos Valertenaa televisiosarjoissa "Power Rangers Turbo" ja "Power Rangers in Space".
Ura.
Velascon näyttelijäura alkoi vuonna 1997 televisiosarjassa "Power Rangers Turbo", jossa hän tuli Johnny Yong Boschin näyttelemän Vihreän Turbo Rangerin Adam Parkin seuraajaksi. Velasco jatkoi vielä Carlos Valerten roolissa seuraavassa Power Rangers sarjassa "Power Rangers in Space", jossa hän tällä kertaa toimi vihreän sijasta Mustana Avaruus Rangerina. Sittemmin Velasco vieraili vielä vuonna 1999 vanhassa roolissaan televisiosarjassa "" ennen kuin jätti Power Rangers sarjat. Hän on tehnyt 2000-luvulla enimmäkseen elokuvarooleja muun muassa "Across the Line", "Castle Rock", "Stageghost" ja "Darkness Minus Twelve". Velascolla oli myös vieraileva rooli televisiosarjassa "Mullan alla" jaksossa "Familia".
Ingmar Bergmanin filmografia

Tämä on luettelo Ingmar Bergmanin elokuvista. 
Ingmar Bergman (1918–2007) on luultavasti kaikkien aikojen tunnetuin ruotsalainen elokuvaohjaaja ja yksi 1900-luvun keskeisimmistä elokuvantekijöistä. Lisäksi hän oli teatteriohjaaja ja kirjailija sekä elokuviensa käsikirjoittaja. Hän teki myös muutamia käsikirjoituksia muillekin elokuvaohjaajille. 
Uransa aikana Bergman ohjasi runsaat 40 pitkää elokuvaa, muutamia televisionäytelmiä ja -elokuvia sekä yli sata teatterinäytelmää ja kolme oopperaa. Lisäksi hän kirjoitti kaksi muistelmateosta ja muutamia kaunokirjallisia julkaisuja.
Bergmanin teokset tunnetaan muun muassa avioliiton ja perheyhteyden kuvauksista sekä vastuun, uskonnon ja kuoleman pohdinnoista. Monia tyylilajeja hallinnut ohjaaja osasi vangita yleisön myös raskaissa psykologisissa tutkielmissaan.
Keith Urban

Keith Lionel Urban (s. 26. lokakuuta 1967 Whangarei, Uusi-Seelanti) on australialainen countrylaulaja ja laulunkirjoittaja. Urban muutti lapsena vanhempiensa kanssa Cabooltureen Australiaan. Hän päätti jo pienenä, että haluaa musiikkiuralle, ja hän oppi soittamaan kitaraa kuusivuotiaana. Urban on ollut "American Idolin" tuomarina vuosina 2013 ja 2014.
Ura.
Vuonna 1991 Urban julkaisi ensialbuminsa, ja ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin hän sai Australiassa listoille neljä singleä. Urban löysi töitä kitaristina, ennen kuin perusti yhtyeen The Ranch, joka nauhoitti yhden studioalbumin Capitol Recordsissa ja sai kaksi singleä Billboardin countrylistoille. Yhtyeen lopetettua Keith nauhoitti ensimmäisen sooloalbuminsa vuonna 1999 ja on sittemmin jatkanut uraa sooloartistina.
Yksityiselämä.
Urban on ollut naimisissa näyttelijä Nicole Kidmanin kanssa vuodesta 2006 lähtien. Heille syntyi esikoistytär heinäkuussa 2008. Parin toinen tytär syntyi joulukuussa 2010 sijaissynnyttäjän kautta. Lapsi on biologisesti Kidmanin ja Urbanin.
Kajon

Kajon Oy oli vuosina 1997–2020 toiminut espoolainen perheyhtiö, jonka toimiala oli linja-autojen tilausliikenne, tarkemmin taksi- ja pikkubussiliikenne. Yhtiön perusti Jorma Palomäki alun perin toiminimenä vuonna 1997. Vuonna 2001 toiminimi vaihtui osakeyhtiöksi. Kajon Group jätti 16. huhtikuuta 2020 konkurssihakemuksen Länsi-Uudenmaan käräjäoikeuteen.
Yhtiön toimintaan kuului kaikki henkilöstökuljetuspalvelut yrityksille, yksityisille henkilöille sekä kunnille. Kajonin liikevaihto oli vuonna 2014 noin 6,6 miljoonaa euroa. Kajonin liikevaihto kasvoi vuoteen 2007 asti vuosittain keskimäärin yli 40 %.
Yhtiön pääasiallinen toiminta tapahtui pääkaupunkiseudulla, mutta toiminta kasvoi vuosien mittaan laajalti lähes koko Suomeen. Kajon Oy työllisti konkurssihetkellä noin 400 omaa työntekijää ja 100–150 franchising yritystä. Konkurssihetkellä yhtiö oli pääkaupunkiseudun kolmanneksi suurin taksiyhtiö.
Yhteistoimintaneuvottelut ja konkurssit.
Keväällä 2019 Kajon Oy järjesti mittavat yhteistoimintaneuvottelut, joissa vähennystarve oli yhtiön mukaan enintään 40 henkilöä.
Neljä Kajon Oy:n tytäryhtiötä ajautui konkurssiin vuoden 2019 lopulla. Konkurssiin menneet tytäryhtiöt ovat Suomen Henkilö- ja tavaralogistiikka Oy, Pirssarit Oy, Kuljetuspalvelut Kiireinen Oy sekä Kajon Talous- ja hallintopalvelut Oy.
Lisäksi Kajon Oy ilmoitti kaupparekisteriin oman pääoman menettämisestä joulukuussa 2019.
Tammikuussa 2020 Kajon haki kolmelle yhtiölle yrityssaneerausta. Nämä yhtiöt olivat Kajon kalustohallinta Oy, Kajon Taksiliikenne Oy ja Kajon Oy.
Huhtikuussa 2020 jätetyssä konkurssihakemuksessa ovat mukana Kajon Oy, Kajon Group Oy, Taksi Group Oy, Kajon Kalustonhallinta ja Kajon Taksiliikenne.
Iosif Ivanovici

Iosif Ivanovici (nimi myös muodoissa Ion, Ivan, Iosef tai Josef, 17. tammikuuta 1845 Timișoara, Itävallan keisarikunta – 28. syyskuuta 1902 Bukarest, Romania) oli romanialainen sotilaskapellimestari, säveltäjä ja sotilassoittokuntien ylitarkastaja. Hänet tunnetaan erityisesti valssien, kuten "Tonavan aallot" () ja "Carmen Sylva", tekijänä.
Tausta.
Ivanovici syntyi 1845 Timișoarassa, silloisen Itävallan keisarikunnan alueella. Hän oppi soittamaan ensin lahjaksi saamaansa huilua. Hän liittyi vartuttuaan Galațin 6. rykmenttiin, missä hän opiskeli klarinetinsoittoa Alois Riedlin johdolla. Pian hänen lahjakkuutensa ja musiikillinen intohimonsa nostivat hänet yhdeksi rykmenttinsä parhaista muusikoista.
Elämä ja ura.
Ivanovici jatkoi menestyksestään rohkaistuneena musiikkiopintoja Iașissa tuolloin kuuluisan Emil Lehrin johdolla. Hän yleni kapellimestariksi ja esiintyi kiertueilla eri puolilla Romaniaa. Ivanovici vietti valtaosan aktiiviurastaan Galațin laivastokoulussa Tonavan pohjoisrannalla. 
Hän johti useita sotilassoittokuntia, ennen kuin hänet nimitettiin maansa sotilassoittokuntien ylitarkastajaksi vuonna 1900, jona hän toimi kuolemaansa saakka vuonna 1902. Hän oli muuttanut Bukarestiin vuonna 1901, vuotta ennen kuolemaansa.
Tuotanto.
Ivanovici sävelsi yli 350 tanssikappaletta ja marsseja. Hänen sävellyksiään julkaisi yli 60 musiikkikustantajaa eri puolilla maailmaa. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Pariisin maailmannäyttelyn marssisävellyskilpailussa 1889 116 tunnetun säveltäjän joukosta. Sävellykset oli omistettu usein aikansa huomattaville tapahtumille ja persoonallisuuksille, myös Romanian ulkopuolella muissa Euroopan maissa. Ivanovicin musiikkia on kuvattu Johann Straussin ja hänen aikalaistensa tyyliä muistuttavaksi, josta se kuitenkin erottuu Romanian oman musiikillisen perinnön antamien lisävivahteiden johdosta.
Tunnetuin Ivanovicin sävellyksistä lienee valssi "Tonavan aallot", joka julkaistiin ensi kertaa Bukarestissa 1880. Se on omistettu musiikkikustantajan vaimolle, Emma Gebauerille.
Vaikutus.
Elinaikanaan Ivanovici tunnettiin eräänä suurista tanssimusiikin säveltäjistä. Kuolemansa jälkeen hän vaipui kuitenkin hieman unohduksiin, mikä saattoi johtua Romanian eristyneisyydestä valtiona ja hänen etnisestä taustastaan, joka ei ollut hänen kotimaansa vallanpitäjien suosiossa.
"Tonavan aallot" -valssi nousi maailmankuuluksi sävelmäksi etenkin vuoden 1946 jälkeen, jolloin Al Jolson ja Saul Chaplin sovittivat sen nimelle "Anniversary Song" () elokuvassa "The Jolson Story".
Suomen muinaistaideseura

Suomen muinaistaideseura ry on vuonna 1998 rekisteröity suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää suomensukuisten kansojen muinaisen taiteen, todellisuuskäsityksen, ympäristön ja elämän ymmärtämistä. Seuran toiminnassa painottuu vahvasti pohjoisten kansojen kalliotaiteen tuntemuksen, tutkimuksen ja suojelun edistäminen.
Toiminta.
Tavoitteidensa toteuttamiseksi seura järjestää aiheeseen liittyviä näyttelyitä sekä pitää yllä kansainvälisiä kontakteja järjestämällä ja osallistumalla muinaistaidetta käsitteleviin seminaareihin. Yhteistyö erityisesti Viron muinaistaideseuran sekä Venäjän ja skandinaavisten tahojen kanssa on jatkuvaa. Seura toimii yhteistyössä myös Viron Lahemaalla sijaitsevan kalliotaidekeskus Virukodan kanssa. Saamiensa apurahojen turvin se tukee taloudellisesti kalliotaiteen tieteellistä tutkimusta. Olennainen osa seuran toimintaa ovat vuosittain järjestettävät matkat kalliotaidekohteille sekä muille kulttuuriperintökohteille. Matkoja on järjestetty Suomen lisäksi Viroon, Venäjän Karjalaan Ääniselle ja Uikujoelle sekä Ruotsiin, Norjaan, Pyreneiden alueelle Ranskaan ja Pohjois-Afrikkaan. Facebook-sivujen välityksellä seura välittää tietoa muinaistaiteeseen liittyvistä ajankohtaisista uutisista.
Julkaisut.
Suomen muinaistaideseuralta on ilmestynyt vuosina 2003 – 2019 seitsemän numeron sarja Aurinkopeura-julkaisuja, joiden artikkeleissa alan asiantuntijat ovat käsitelleet eri teemojen kautta muinaistaiteen ilmentymiä. Yhteistyössä muiden seurojen kanssa se osallistuu myös kaksi kertaa vuodessa ilmestyvän Hiisi-lehden julkaisuun.
Jalmari Pilkama

Hjalmar Alfhildus ”Jalmari” Pilkama (sukunimi vuoteen 1936 Forstadius) () oli suomalainen poliitikko ja tilanomistaja. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. 
Ylemmästä maanviljelyskoulusta vuonna 1903 valmistunut ja sitä ennen oppikoulua käynyt Pilkama oli tilanomistajana vuodesta 1904. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vaaleissa 1930 ja hän aloitti kansanedustajana 21. lokakuuta 1930. Uudenmaan läänin vaalipiiriä edustanut Pilkama valittiin uudelleen vuosien 1933, 1936 ja 1939 eduskuntavaaleissa. Hän oli jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa.
Pilkama toimi poliittisella urallaan myös kunnallispolitiikassa, kokoomuksen puoluevaltuuston jäsenenä ja kokoomuksen Uudenmaan piiriliiton puheenjohtajana. Vuonna 1939 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. Pilkama kuoli elokuussa 1942, kesken neljännen kansanedustajakautensa, 61-vuotiaana. Hänen seuraajansa eduskunnassa oli Teuvo Valanne.
Pilkaman puoliso oli Saima Matilda Varpenius, jonka kanssa hän avioitui maaliskuussa 1904. He saivat yksitoista lasta, kuusi poikaa ja viisi tytärtä.