Blackface

Blackface on kasvomeikki, jota valkoiset esiintyjät käyttävät näytellessään mustaa hahmoa.
Blackface edustaa Yhdysvalloissa vanhaa ja nykyisin paheksuttua minstrel show -teatteriperinnettä, joka perustui rasististen stereotyyppien korostamiseen. Myös Euroopassa maski mielletään joidenkin mielestä negatiiviseksi stereotyypiksi, vaikka kaikki eivät allekirjoita väitettä.
Historia.
Blackface sai alkunsa yhdysvaltalaisista minstrel show -teatteriesityksistä, jotka olivat suosittuja 1800-luvulla. Niissä esiintyi valkoisia, jotka olivat tummentaneet kasvonsa mustalla teatterimeikillä ja reunustaneet silmänsä valkoisella ja suunsa punaisella tai valkoisella meikillä. Tuloksena oli musta, isohuulinen ja mulkosilmäinen hahmo, jonka oli tarkoitus samanaikaisesti huvittaa ja kauhistuttaa yleisöä. Lisäksi valkoisen meikin yksi tarkoitus oli saada musta hahmo paljastumaan hänen varastellessaan kanoja ja vesimeloneja yön pimeydessä.
Alkuaikoina blackface-esiintyjät olivat kaikki miehiä. Jotkut heistä olivat itsekin mustia, mutta hekin käyttivät blackface-meikkiä. Blackface-esiintyjät esittivät lauluja, tansseja ja sketsejä, joissa mustat esitettiin stereotyyppisesti tyhminä, lapsellisina ja laiskoina. Yleisiä minstrel-hahmoja olivat lupsakka Setä Tuomo, mulkosilmäinen Pickaninny-lapsi, lihava ja hymyilevä Mammy, koti-ikävää poteva entinen orja, kaupunkilaiskeikari Zip Coon ja nuori viettelijätär Jezebel. Orjuus kuvattiin hyödyllisenä instituutiona ja orjat lapsina, jotka olivat iloisia orjanomistajalta saamastaan suojasta.
Kun minstrel-esitysten suosio laski 1870-luvulla, blackface siirtyi vaudevilleen. Siellä tunnetuimpia blackface-esiintyjiä oli Al Jolson, jonka esityksiä nähdään myös joissain elokuvissa. 1930-luvun Hollywood-elokuvissa blackface oli yleistä.
Minstrel show’n ja vaudevillen ohella blackface-hahmoja nähtiin myös kiertelevien käärmeöljykauppiaiden esityksissä, jotka olivat suosittuja Yhdysvalloissa 1930- ja 1940-luvuilla. Blackfacea nähtiin lisäksi usein koulunäytelmissä, naamiaisissa, sirkuksessa ja tivolissa.
Blackface-esitykset olivat monelle valkoiselle amerikkalaiselle ainoa tilaisuus, jossa he näkivät mustia hahmoja. Niillä onkin arveltu olleen merkitystä mustia koskevien stereotyyppisten käsitysten muodostumisessa.
Blackfacen suosio elokuvissa ja näytelmissä alkoi laskea Yhdysvalloissa 1930-luvun jälkeen, mutta sitä näkyi elokuvissa ja televisiossa toisinaan aina 1970-luvulle saakka. Nykyisin blackface-esitykset kohtaavat yleensä paheksuntaa niin Yhdysvalloissa kuin muuallakin maailmassa.
Myös Euroopassa valkoiset esiintyjät ovat toisinaan maalanneet kasvonsa mustiksi. Joskus se on tehty rasististen stereotypioiden pohjalta, mutta joskus historiallisista tai kulttuurisista syistä. Hollannissa blackfacea käytetään Zwarte Piet -hahmon esityksissä. Iranissa uudenvuoden eli nawrozin juhlintaan on kuulunut Haji Firuz -niminen blackface-orjahahmo.
Kohut Amerikassa.
Yhdysvalloissa Virginian kuvernööri Ralph Northam joutui poliittisen kohun keskelle, kun helmikuussa 2019 paljastui, että hänen opiskelijamatrikkelissaan vuodelta 1984 oli kuva, jossa hän esiintyi mustaksi meikattuna vierellään Ku Klux Klan -asuinen henkilö.
Vuonna 2017 yhdysvaltalainen feministi Lauren Michele Jackson popularisoi termin ”digitaalinen blackface”. Se tarkoittaa tilanteita joissa kulttuurisesti omitaan mustien käyttämää kieltä ja ilmaisuja muiden huvitukseksi esimerkiksi meemeissä.
Kanadan pääministerin Justin Trudeaun paljastettiin käyttäneen blackface-maskia keväällä 2001 yksityiskoulun juhlissa ollessaan koulun opettajana.
Kohut Suomessa.
Suomalaisessa tiernapojat-jouluperinteessä esiintyy Murjaanien kuningas, jonka kasvot on värjätty mustaksi. Vuonna 2017 Stockmann veti pois työntekijöidensä tiernapoikavideon sen aiheutettua arvostelua sosiaalisessa mediassa. Yhtiö pyysi anteeksi ja ilmoitti, että sen ”harkintakyky oli pettänyt”. Vuonna 2021 Tiernasäätiö päätti, että sen tilaisuuksissa Murjaanien kuninkaan kasvojen mustaamista ei enää sallita.