tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ain Dubai

Ain Dubai () on Dubaissa Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitseva maailman suurin maailmanpyörä, joka avattiin lokakuussa 2021.
Ain Dubaissa on 48 hyttiä, jotka tarjoavat näkymät muun muassa Burj Khalifaan, Burj Al Arabiin ja Persianlahdelle. Maailmanpyörä on 250 metriä korkea ja lähes kaksi kertaa London Eyen kokoinen.
James the Beaver

James the Beaver oli joensuulainen rock-yhtye joka tunnettiin myös lyhenteellä JTB ja nimellä JamesX.
Julkaisut.
Vuonna 1998 yhtye julkaisi albumin "Seeds" ja muutaman singlen vuosina 1998–2001:
Kiinan polaaritutkimusinstituutti

Kiinan polaaritutkimusinstituutti (; , lyhennys PRIC) on Kiinan kansantasavallan maapallon napaseutujen tutkimukseen keskittynyt tutkimuslaitos. Sen kotipaikka on Shanghai.
Kiina on lisännyt instituutin välityksellä läsnäoloaan voimakkaasti napa-alueilla. Maaliskuussa 2024 Kiinalla (PRIC:illä) oli kaksi jäätä murtavaa tutkimusalusta (Xue Long ja Xue Long 2) ja jo kuusi napa-alueiden tutkimusasemaa. Xuě Lóng tarkoittaa lumilohikäärmettä. Tutkimusasemista viisi sijaitsee Etelämantereella ja yksi on arktisella aluella. 
Kiinan polaaritutkimusasemat.
Kiinan napa-alueiden tutkimusasemista uusin (Qinling) rakennettiin talven 2023-2024 aikana. Tutkimusaseman rakentamisesta viestittiin jo vuonna 2017, mutta esimerkiksi koronapandemia viivytti hanketta. Ympärivuotiseksi suunniteltu tutkimusasema Qinling sijaitsee Rossinmeren Terra Novan lahden Inexpressible Island -saarella Etelämantereen rannikon edustalla, Uuden-Seelannin eteläpuolella. Alue kuuluu Uuden-Seelannin itselleen vaatimaan Rossinmaan sektoriin Etelämantereesta. Verraten lähellä Kiinan uutta tutkimusasemaa sijaitsevat muun muassa Italian Mario Zucchellin (noin 25-30 kilometriä pohjoiseen) ja Etelä-Korean Jang Bogon tutkimusasemat sekä vähän kauempana Yhdysvaltain McMurdon ja Uuden-Seelannin Scott Base -tutkimusasemat.
Ringsakerin kirkko

Ringsakerin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko 1100-luvulta.
Nesin kirkko (Ringsaker)

Nesin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko 1200-luvulta.
Helgøyan kirkko

Helgøyan kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1870.
Vilho Ebeling

Kaarle Veli Vilho Ebeling (9. toukokuuta 1891 Kälviä – 10. huhtikuuta 1974 Tampere) oli suomalainen juristi, joka toimi sekä korkeimman oikeuden että korkeimman hallinto-oikeuden jäsenenä.
Henkilöhistoria.
Ebelingin vanhemmat olivat rovasti Berndt Vilhelm Ebeling ja Mathilda Fransiska Durchman, kirkkoherra ja valtiopäivämies Frans Oskar Durchmanin tytär. Hänen puolisonsa vuodesta 1919 oli Anna Sofia Isabella Öhmann, valtioneuvos Emil Öhmannin tytär. Metsäneuvos Ilmari Ebeling oli puolestaan Vilho Ebelingin veli. Vilho Ebeling tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914. Oikeustutkinnon hän suoritti 1919 ja valmistui molempien oikeuksien kandidaatiksi 1919. Varatuomarin arvon Ebeling sai 1921.
Ebeling oli Arvid Souranderin asianajotoimiston apulainen Helsingissä 1919–1922, Metsähallituksen asiainvalvoja 1922 ja korkeimman oikeuden ylimääräinen esittelijä 1922–1927, nuorempi oikeussihteeri 1930–1936 ja vanhempi oikeussihteeri 1936–1937. Korkeimman hallinto-oikeuden jäsen eli oikeusneuvos Ebeling oli 1937–1941 ja korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos 1941–1961. Vielä eläkkeellä ollessaan hän muun muassa toimi liike-elämän piirissä lakiasiain hoitajana ja osallistui Otavan ison tietosanakirjan toimittamiseen.
Åsmarkan kirkko

Åsmarkan kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodeta 1859.
Brøttumin kirkko

Brøttumin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1790.
Furnesin kirkko

Furnesin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1708.
Moelv

Moelv on taajama Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 4,0 neliökilometriä ja asukasluku 4 510 vuonna 2023. Moelv otti käyttöön kaupunkinimikkeen vuonna 2010.
Kylstad

Kylstad on taajama Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,29 neliökilometriä ja asukasluku 415 vuonna 2023.
Brumunddal

Brumunddal on taajama Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 7,3 neliökilometriä ja asukasluku 11 200 vuonna 2023. Brumunddal kasvoi 1900-luvun alussa merkittäväksi teollisuuspaikkakunnaksi rautatien ja vesivoiman ansiosta. Suuri osa teollisuudesta hävisi vuosisadan loppuvaiheilla, ja nykyisin merkittävin teollisuusyritys on Tinen meijeri.
Brumunddal on käyttänyt kaupunkinimitystä vuodesta 2010.
JYPin SM-liigakausi 2023–2024

JYP pelasi kaudella 2023-2024 SM-Liigassa. Se sijoittui sijalle 13 runkosarjassa ja koko sarjassa.
Karl Hein (jalkapalloilija)

Karl Jakob Hein (s. 13. huhtikuuta 2002 Põlva) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä lainalla Englannin Valioliigan Arsenalista. Hein on pelannut Viron A-maajoukkueessa vuodesta 2020.
Heinin juniorivuosien seurat olivat JK Loo ja Nõmme United. Jälkimmäisen edustusjoukkueessa hän pelasi viisi ottelua Viron kolmannella sarjatasolla vuonna 2018. Kesällä 2018 Hein siirtyi englantilaisseura Arsenaliin. Tammi-maaliskuussa 2022 hän oli lainalla Readingissä ja pelasi helmikuussa viisi mestaruussarjan ottelua, kunnes sormivamma päätti hänen kautensa. Marraskuussa 2022 Hein pelasi Arsenalin edustusjoukkueessa Brightonia vastaan liigacupin ottelun, jonka Arsenal hävisi 1–3. Kaudella 2024–2025 hän pelasi lainalla espanjalaisseura Real Valladolidissa 31 Primera Divisiónin ottelua. Hän päästi liigakauden aikana 68 maalia ja piti viidessä ottelussa vastustajan maaleitta. Elokuussa 2025 Hein siirtyi saksalaisseura Werder Bremeniin yksivuotisella lainasopimuksella.
Hein on pelannut Viron alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Viron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 Kansojen liigan otteluissa Georgiaa ja Armeniaa vastaan. Hän on pelannut lokakuun 9. päivään 2025 mennessä 41 A-maaottelua, joista kahdeksan on ollut MM-karsintaa, yhdeksän EM-karsintaa ja 16 Kansojen liigaa. Hän on toiminut maajoukkueen kapteenina MM-karsinnoista 2025 alkaen.
The Fourth Legacy

The Fourth Legacy on power metal -yhtye Kamelotin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 19. Syyskuuta 1999 Noise Records/Modern Musicin kautta. Se on ensimmäinen albumi, jolla laulaja Roy Khan mainitaan kaikkien kappaleiden kirjoittajana, mikä teki hänestä yhtyeen tärkeimmän lauluntekijän yhdessä perustajan ja kitaristi Thomas Youngbloodin kanssa.
Kokoonpano.
Kaikki tiedot albumivihkosta. 
Kamelot
Muut muusikot
Tuotanto
Escape from Planet Earth

Escape from Planet Earth on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva, jonka ohjasi Cal Brunker. Elokuvan ääninäyttelijöihin kuuluvat Rob Corddry, Brendan Fraser, Sarah Jessica Parker, William Shatner, Jessica Alba, Jane Lynch, Craig Robinson, George Lopez, Sofía Vergara, Steve Zahn, Chris Parnell, Jonathan Morgan Heit, ja Ricky Gervais.
Qatarin kansallismuseo

Qatarin kansallismuseo on Dohassa Qatarissa sijaitseva museo, jonka on suunnitellut Pritzker-palkittu arkkitehti Jean Nouvel. Museo kertoo Qatarin historiasta aina esihistoriasta nykypäivään.
Vierailijat voivat osallistua interaktiivisiin näytöksiin, työpajoihin tai opastetuille kierroksille. Rakennus on valmistettu lasikuituvahvistetusta betonista, joka on värjätty hiekanväriseksi sekä ulko- että sisäpuolelta. Rakennuksessa on vain muutamia ikkunoita, jotta auringon valon vaikutus sen sisäilman lämpötilaan olisi mahdollisimman pieni. Täten sisätilat voidaan ilmastoida erittäin energiatehokkaasti.
Anne de Montmorency

Anne de Montmorency (15. maaliskuuta 1493 Chantilly – 12. marraskuuta 1567 Pariisi) oli Montmorencyn herttua ja Ranskan kuningaskunnan konnetaabeli, joka palveli Frans I:n, Henrik II:n ja Kaarle IX:n aikana Ranskan armeijassa ja otti osaa lukuisiin sotiin Pohjois-Italiassa ja Etelä-Ranskassa. Hänet oli nimetty kummitätinsä Anna Bretagnelaisen mukaan.
Islamilaisen taiteen museo

Islamilaisen taiteen museo voi tarkoittaa seuraavia museoita:
Itä-Aasian taide

Itä-Aasian taide käsittää Itä-Aasian taiteen. Alueen varhaisinta maalaustaidetta tiedettävästi on hautojen seinämaalaukset.
Itä-Aasiassa käytettyjä taideformaatteja ovat olleet albumi, tuuletin, kädenpuristus, riippuva vieritys ja näyttö. Albumit muodostuvat joko pienistä maalauksista, jotka ovat suorakaiteen tai viuhkan muotoisia tai kirjamaiseen kokoelmaan kootusta kalligrafiasta. Tuulettimet olivat silkkisiä tuulettimia, jotka ripustettiin bambutikkuun. Niiden pinnat koristeltiin joko maalauksilla tai kalligrafisilla kirjoituksilla. Tämä menetelmä saattoi levitä Japanista ja Koreasta Kiinaan Ming-dynstian aikana. Kädenpuristusmenetelmässä käytetään kääröjä, joihin tehdään maalauksia tai kalligrafiaa. Riippuvaa vieritystä taas käytetään pystysuorissa maalauksissa. Näytöt olivat itse asiassa suurikokoisia paneeleja, joissa voitiin esittää suuria maalauksia.
Kiina.
Kiinassa yleisimpiä taidemuotoja ovat olleet maalaustaide, kalligrafia, posliininmaalaus ja jadeveistokset. Lisäksi kiinalaisessa arkkitehtuurissa on suosittua puutarha-arkkitehtuuri. Myös käsityötaide ja taideteollisuus ovat Kiinassa suosittuja. Kiinalainen maalaustaide jakautuu maisemamaalaukseen, muotokuvamaalaukseen, eläinmaalauksiin, kukka- ja lintumaalauksiin, bambumaalauksiin ja yliluonnollisia aiheita esittäviin maalauksiin. Kiinan taiteen symboliikassa on historialliset perinteet, joihin liittyy mytologisia ja kosmologisia uskomuksia. Kiinassa maalaustaide on yhdistetty runouteen ja kalligrafiaan.
Japani.
Japanin taiteeseen on vaikuttanut merkittävästi Aasiassa laajalti levinnyt buddhalainen taide. Šintolaisuuden pohjalta japanilaiseen taiteessa ja arkkitehtuurissa on näkynyt luonnollisuus. Japanin taiteeseen tuli vaikutteita Kiinasta Heian-kauteen (794–1185) saakka, mutta tuolla kaudella yhteys Kiinaan lakkasi. Tämän jälkeen Japanissa maalaustaide ja kalligrafia alkoi kehittyä omanlaiseksi. Heian-kaudella Japanissa tehtiin usein hovitaidetta.
KolourPaint

KolourPaint on avoimena lähdekoodina julkaistu piirto-ohjelma. Ohjelman kehittäjä on KDE-projekti ja se korvasi KPaint-ohjelman KDE-työpöytäympäristössä KDE-versioss 3.3. KolourPaint on suunnattu pienimuotoiseen yksinkertaiseen piirrokseen ja kuvankäsittelyyn. Arvostelijoiden mukaan ohjelmissa, kuten GIMP ja Krita on enemmän ominaisuuksia, mutta ovat myös vaikeampia oppia käyttämään.
Kempeleen seurakunnan vaiheita

Kempeleen seurakunnan vaiheita on kempeleläisen kirkkoherra Kaarlo Ilmari Cajanuksen (1899–1972) vuonna 1936 kirjoittama kirja. Kempeleen seurakunta julkaisi kirjasta vuonna 1979 näköispainoksen. Vuonna 2019 teos julkaistiin sähköisenä kirjana.
Vuonna 1979 julkaistun näköispainoksen saatetekstissä kerrotaan, että kirjasta julkaistiin näköispainos, koska sitä oli kyselty ja kaivattu monelta eri taholta. Näköispainos sisältää alkuperäisen sisällön lisäksi kuusisivuisen värikuvaliitteen, joka sisältää kirkkoherra Veikko Kärnän ottamia valokuvia Kempeleen vanhasta kirkosta.
Kirjan sisältö.
Kirjassa käsitellään Kempeleen seurakunnan olemassaolon historian eri vaiheista aina ensimmäisistä 1500-luvulla julkaisuista kirjallisista lähteistä aina 1900-luvun alkuun saakka. Kirjassa käsitellään myös muun muassa suppeasti yleisellä tasolla seurakuntien perustamisesta.
Charles Guise (1524–1574)

Charles de Guise eli Charles de Lorraine (15. helmikuuta 1524, Joinville – 26. joulukuuta 1574, Avignon) oli Chevreusen herttua, Lothringenin eli Lorrainen kardinaali ja yksi poliittisesti vaikutusvaltaisimmista miehistä 1500-luvun puolenvälin Ranskassa.
Suku ja koulutus.
Hän kuului Guisen sukuun ja oli Claude de Guisen toiseksi vanhin poika ja François de Guisen veli, hänen sisarensa Maria Guise oli Skotlannin kuningas Jaakko V:n puoliso sekä Maria Stuartin äiti. Hänen äitinsä oli Antoinette de Bourbon. 
Charles Guise opiskeli teologiaa Pariisissa. Kuningas Frans I nimitti hänet Reimsin arkkipiispaksi vuonna 1538. Vuonna 1547 hän sai paavi Paavali III:lta kardinaalin arvon.
Kardinaali ja arkkipiispa hallitsijana.
Kun setä Jean, joka oli Lothringenin kardinaali, kuoli vuonna 1550, Charles otti itselleen tämän aseman tehtävineen ja etuoikeuksineen. Kuninkaan neuvoston jäsenenä Charles de Guise osallistui valtiolliseen päätöksentekoon. Vuosina 1559–1560 hän hoiti heikon ja sairaalloisen 15-vuotiaan kuningas Frans II:n sijasta hallitsijan tehtäviä yhdessä veljensä, herttua François de Guisen kanssa. Guisen veljesten hallitessa hugenottien vainot alkoivat Ranskassa uudelleen ja seurasi sarjan uskonnon avulla käytyjä sisällissotia. Nuoren kuningas Frans II:n kuoleman jälkeen vuonna 1560 Charles de Guisen valtiollinen vaikutusvalta väheni.
Hän oli runoilijoiden François Rabelais'n ja Pierre de Ronsardin suojelija ja perusti Reimsin yliopiston.
Fuglie

Fuglie on pientaajama Trelleborgin kunnassa Skånen läänissä Ruotsissa. Sieltä on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja ja parikymmentä muinaisjäännöstä, muun muassa kaksi riimukiveä. Vuonna 2020 pientaajamassa oli 105 asukasta.
Tor Stubb

Tor Helmer Alarik Stubb (17. heinäkuuta 1919 Loviisa – 13. tammikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja professori.
Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1958 ollessaan tutkijana VTT:nradiolaboratoriossa. Väitöksensä jälkeen Tor Stubb oli teknillisen fysiikan professorina Oulun Yliopistossa (v. 1958–1962) ja edelleen Fiskars Elektroniikan palveluksessa v:teen 1964, missä hän osallistui kokeisiin valmistaa seleenidiodeja ja piityristoreita Suomessa. Fyysikkona hän erikoistuikin puolijohdemateriaalien ja ohutkalvo- sekä puolijohdekomponenttien tutkimukseen. Vuodesta 1964 lähtien eläkkeelle jäämiseensä saakka (v. 1982) hän toimi ensimmäisenä VTT:n Puolijohdelaboratorion johtajana. Vuosina 1966-1982 hän toimi myös Teknillisen Korkeakoulun Elektronifysiikan ensimmäisenä professorina ohjaten tai valvoen useita materiaali-, ohutkalvo- ja puolijohdetekniikan sekä komponenttien luotettavuutta käsitteleviä opinnäytetöitä.
Hän oli jäsenenä useissa tiedeyhteisöissä ja toimikunnissa edistäen ymmärrystä puolijohteista ja puolijohteiden tutkimus- ja teollistamismahdollisuuksista.. Hän oli mukana selvittämässä aluksi puolijohdekomponenttien tutkimusmahdollisuuksia Suomessa ensimmäisen kerran jo v. 1958 ja myöhemmin puolijohdekomponenttien kaupallista valmistusta v. 1970. , Hänen aikanaan VTT:llä valmistettiin mm. ensimmäiset Josephson-liitoskomponentit, käynnistettiin fotoniikan ja integroidun optiikan tutkimus ja Kauppa- ja teollisuusministeriön (KTM)rahoituksella rakennettiin ensimmäinen, planaaritekniikkaan perustuva kokeellinen MOS-valmistuslinja (v. 1976-1979), jolla demonstroitiin ensimmäinen MOS-integroitu piiri Suomessa. Tästä osaamisesta sai alkunsa Vaisala Oy:n ensimmäinen piihin perustuva valmistuslinja ja -prosessi. Koska opetus- (TKK) ja tutkimus (TKK ja VTT) olivat samassa laboratoriossa, voitiin ensimmäinen MOS-valmistuslinja siirtää opetuskäyttöön, kun TEKESin rahoittama "Puolijohdeteknologian kehittämisprojekti" 1982-1987 mahdollisti TKK:n Elektronifysiikan ja VTT:n Puoljohdelaboratoriolle uudet tutkimustilat ja -laitteet.
VTT:n Puolijohdelaboratorion luottamuksellinen tutkimus- ja kehitysyhteistyö uusia teknologioita, optisia- ja ohutkalvokomponentteja sekä puolijohteita kehittävien ja käyttävien yritysten kanssa on tullut julkisuuteen tilaajien toimesta usein vasta vuosia myöhemmin. ,
Professori Tor Stubb oli Uppsalan yliopiston (v. 1979) ja Teknillisen Korkeakoulun (v. 1984) kunniatohtori.
Parasosiaalinen suhde

Parasosiaalinen suhde tarkoittaa sosiaalista suhdetta, joka on yksipuolinen. Yksi henkilö käyttää aikaa ja energiaa toiseen henkilöön, joka on täysin tietämätön toisen olemassaolosta. Parasosiaaliset suhteet ovat pääasiassa julkisuuden henkilöihin, organisaatioihin (kuten urheilujoukkueisiin) tai televisiotähtiin kohdistuvia. Parasosiaaliset suhteen liittyvät toisinaan fanikulttuureihin ja tutkimusten mukaan ne auttavat murrosikäisiä muodostamaan identiteetin sekä kehittymään itsenäisiksi. Kuvitellut suhteet ovat turvallinen keino asioiden käsittelyyn. Esimerkiksi yleisön jäsen voi uskoa tuntevansa henkilökohtaisesti esiintyjän, jonka ovat nähneet massamediassa. Psykologista vaikutusta kuvataan samanlaiseksi, kuin kasvokkaiseksi keskusteluksi. Esiintyjä voi myös johdattaa yleisön jäseniä tämänlaisen suhteen muodostumiseen. Termi on peräisin yhdysvaltalaisten sosiologien Donald Hortonin ja R. Richard Wohlin vuoden 1956 artikkelista "Mass Communication and Para-Social Interaction: Observations on Intimacy at a Distance".
Spezialeinsatzkommando

Spezialeinsatzkommando (SEK) on nimitys jokaisen Saksan osavaltion ylläpitämille poliisin erikoisyksiköille. Vastaava koko liittovaltion alueella toimiva ryhmä on Bundespolizein GSG 9.
Historia.
Vuoden 1972 Münchenin olympialaisten tapahtumien jälkeen ja 1970-luvun terrorismin takia Saksassa havahduttiin tarpeseen perustaa vaativiin tilanteisiin sopivia erikoisryhmiä. Ensimmäiset saksalaiset poliisin erikoisjoukot perustettiin Dortmundiin, Düsseldorfiin ja Kölniin vuonna 1974. 
Aiemmin erikoisjoukoista käytettiin nimeä "Sondereinsatzkommando", mutta sitä ei enää käytetä virallisesti, koska se liitetään usein natsien SS-joukkojen pahamaineiseen "Sondereinsatzkommando Eichmanniin".
Organisaatio.
Nykyään SEK-ryhmät löytyvät jokaisesta Saksan 16 osavaltiosta ja ne ovat osa osavaltion poliisia (Landespolizei). SEK voi olla Bereitschaftspolizein (mellakkapoliisi), Landeskriminalamtin (osavaltion rikospoliisi) tai suoraan osavaltion sisäministeriön alaisuudessa. Tarkka organisaatio vaihtelee osavaltioittain.
SEK-ryhmien jäseniksi valitaan parhaita, vaatimukset täyttäviä poliiseita, jotka saavat erityiskoulutuksen. SEK-ryhmien jäsenet ovat yleensä aseistettu tavallista virkapistoolia järeämmin konepistoolilla tai rynnäkkökiväärillä. Aseiden tarkat mallit vaihtelevat laajalti. Muuhun kalustoon kuuluu muun muassa panssaroituja ajoneuvoja.
Tehtävä.
SEK-ryhmien tehtävä on yleisesti kaikenlaiset tavallista uhkaavammat ja vaaralliset tilanteet, kuten vaarallisten henkilöiden kiinniotot, panttivankitilanteet ja terrorisminvastainen toiminta. SEK voikin vertautua esimerkiksi Yhdysvaltojen SWAT-ryhmiin. Suomessa SEKiä vastaisi lähiten Karhu-ryhmä.
Pohjois-Ahvenanmaan seurakunta

Pohjois-Ahvenanmaan seurakunta () on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Ahvenanmaalla. Seurakunta toimii Finströmin, Getan, Sundin ja Vårdön kuntien alueella, ja siihen kuuluu neljä kirkkoa: Finströmin kirkko, Getan kirkko, Sundin kirkko ja Vårdön kirkko. Lisäksi Getassa, Sundissa ja Vårdössä sijaitsee seurakuntatalot. Seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan ja Ahvenanmaan rovastikuntaan.
Pohjois-Ahvenanmaan seurakunta perustettiin vuoden 2022 alussa yhdistämällä Finström-Getan seurakunta ja Sund-Vårdön seurakunta.
DigiKam

digiKam on avoimen lähdekoodin ohjelmisto digitaalisten valokuvien hallintaan ja käsittelyyn. Ohjelmalla voi järjestää kuvia, raw-tiedostoja ja videoita albumeihin, sekä merkitä kuviin tageja, arvioita ja otsikoita. Ohjelmassa on hakutoiminto merkittyjen tietojen mukaan, sekä kuvien metatietojen mukaan. Ohjelma tukee EXIF, IPTC ja XMP metatietoja. Ohjelmassa on tuki tuomiseen useista eri digitaalikameroista ja eri raw-muotojen tuki LibRaw-kirjaston avulla. Metatiedot voi tallettaa SQLite- tai MySQL-tietokantoihin. Ohjelmassa on tuki laajennuksille ("digiKam plugins"). Ohjelma on saatavilla Linuxille, macOS:lle ja Windowsille.
Versiossa 8.0 on lisätty tekstintunnistustuki (OCR), JPEG-XL, WEBP ja AVIF-tiedostomuotojen muunnoksien tuki ja TIFF-muodon käsittelyyn on lisätty 16-bittisten liukulukujen tuki.
Marcel Deprez

Marcel Deprez (12. joulukuuta 1843 Aillant-sur-Milleron – 13. lokakuuta 1918 Vincennes) oli ranskalainen sähköinsinööri, joka kehitti sähkönsiirtoa tasavirralla.
Marcel Deprez johti ensimmäisiä pitkän matkan sähkönsiirron testejä Creilissä vuosina 1876–1886. Pariisin kansainvälisessä sähköalan näyttelyssä vuonna 1881 hän esitteli ensimmäistä kertaa sähkönsiirron jakelulaitteiston perustuen kahteen dynamoon. Tämän tekniikan läpimurto tehtiin vuonna 1882, kun se kuljetti tasavirtasähköä 57 kilometrin matkan Miesbachin ja Münchenin välillä Oskar Von Millerin järjestämässä sähkönäyttelyssä Münchenin Glaspalastissa. Sähkönsiirron kokonaishyötysuhde oli kuitenkin vain 30 %. Vuonna 1883 hän jatkoi kokeita Jarrien ja Grenoblen välillä sekä pienemmillä sähköverkoilla Pariisissa.
Bourganeufin kaupunki oli kolmas ranskalainen kaupunki, joka otti sähkön käyttöön vuonna 1886. Kaupungin läpi virtaavan Vergerjoen vesivirta ei kuitenkaan riittänyt tuottamaan tarpeeksi sähköä kaupungille. Marcel Deprezen aloitteesta kaupungin tarvitsemaa sähköä varten rakennettiin tuotantolaitos 14 kilometrin päässä olevaan Jarraudsin putoukseen. Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1889, laitos ja siirtoverkko valmistuivat. Kaupungin valaistukseen kuului tuolloin 106 lamppua, joka sisälsi katuvalaistuksen, kirkon, kaupungintalon ja kahvilat. Bourganeufista tuli täten ensimmäinen kaupunki Ranskassa, joka käytti suhteellisen suurella etäisyydellä tuotettua sähköä.
Francis Monkman

Francis Monkman (9. kesäkuuta 1949 Hampstead – 11. t. 12. toukokuuta 2023) oli brittiläinen elokuvasäveltäjä, kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän oli kahden 1970-luvun progressiivista rockia edustavan yhtyeen Curved Airin ja Skyn perustajajäsen. Kun Curved Air perustettiin 1969, hän keskeytti musiikkiopinnot Royal Academy of Musicissa. Klassisesta musiikista, rockista ja kansanmusiikista vaikutteita saaneen yhtyeen tunnetuin kappale on “Back Street Luv”. Näkemyserojen vuoksi Monkman erosi yhtyeestä sen kolmannen studioalbumin "Phantasmagorian" (1972) jälkeen. Sekalaisten esiintymisten jälkeen hän perusti Skyn 1978 klassisen kitaristin John Williamsin kanssa, ja mukaan tulivat Kevin Peek (kitara), Tristan Fry (rummut) ja Herbie Flowers (bassokitara). Erottuaan Skysta 1981 Monkman sävelsi elokuvamusiikkia.
Monkman oli ollut naimisissa Uiko Chidan kanssa, ja heillä oli tytär Maya, joka kuoli auto-onnettomuudessa.
Dominion (Kamelotin albumi)

Dominion on power metal -yhtye Kamelotin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se oli viimeinen albumi, jolla esiintyivät alkuperäinen laulaja Mark Vanderbilt ja perustajarumpali Richard Warner. Sanctuary Records uudelleenjulkaisi albumin vuonna 2007.
Kokoonpano.
Kaikki tiedot albumivihkosta. 
Kamelot
Tuotanto
Sari Helin

Sari Kristiina Helin (s. marraskuu 1968 Tampere) on suomalainen yrittäjä, suomalaisen Huono Äiti -yhteisön perustaja ja toimittaja.
Elämä ja ura.
Sari Helin syntyi Tampereella marraskuussa 1968 ja kasvoi Nokialla. Hänen isänsä työskenteli suvun perinteen mukaan Nokian paperitehtaalla. Hänen äitinsä oli pientilalta Laviasta, Satakunnasta ja mummonsa Kaukolasta Karjalasta. 
Sari Helin kirjoitti ylioppilaaksi Nokian lukiosta vuonna 1987 ja pääsi samana vuonna Tampereen yliopistoon opiskelemaan kotimaista kirjallisuutta. Hän opiskeli yhteiskuntaoppia, markkinointia ja venäjää ja valmistui 2008.
Helin kuuluu Helsingin ortodoksiseen seurakuntaan.
Helin työskenteli vapaaehtoisena YK:n rauhanturvaoperaatiossa Pohjois-Makedoniassa vuonna 1995. Sen jälkeen hän työskenteli Ylen radiouutisissa ja lähti perustettavaan Radio Novaan toimittajaksi 1997. Hän aloitti Ylen aamu-tv:n juontajana vuonna 1999 ja sai juontajaparikseen Petri Sarvamaan. Pari meni myöhemmin naimisiin ja erosi yli 20 vuoden yhteiselon jälkeen vuonna 2021. Helin työskenteli Ylen a-studiossa juontajana ja toimittajana vuodet 2001–2002. 
Helin asui Yhdysvalloissa 2002–2006 ja kirjoitti sieltä kolumneja useille lehdille. Hänen kolumnejaan ovat julkaisseet "Kotivinkki", "Fitness", "Anna", "Kirkko ja kaupunki" ja Yle. 
Helin perusti Huono Äiti -yhteisön sosiaaliseen mediaan 2010. Hän on kertonut useissa jutuissa, että omien vanhempien poismeno työikäisinä vaikutti vahvasti Huonon Äidin perustamiseen. Sari Helin on myös kertonut äitinsä saattohoidon vaikuttaneen itseensä vahvasti. Huonosta Äidistä on kasvanut suuri vaikuttajamedia. Se tuottaa myös useita viinejä. 
Huono Äiti Oy osallistui Suomalainen Menestysresepti -ohjelmaan vuonna 2020 valmisruokahankkeella. Helin on kuvannut saaneensa niskoihinsa viharyöpyn saatuaan ruokahankkeseen Business Finlandin tuotekehitystuen. Hanke poiki Juvalle 10 lisätyöpaikkaa. Helin omistaa myös kaksi ravintolaa. Museoravintola Luston hän perusti Itä-Suomeen Punkaharjulle vuonna 2022. Vuonna 2023 hän perusti kihlattunsa kokki Ilkka Lääverin kanssa Helsinkiin ravintola Le Ankan. Ravintola on saanut useita hyviä arvoita. Se pääsi myös The Times- lehteen ja se valittiin Suomen 50 parhaan ravintolan joukkoon. Helin on puolustanut suomalaisia raaka-aineita ja suomalaista maaseutua voimakkaasti. 
Helinillä on kesämökki Kermajärven rannalla Heinävedellä. Helin on julkisesti vastustanut Heinäveden kaivoshanketta. Helin on puhunut julkisesti Kuusamon-rakkaudestaan ja hänellä on myös yhteinen tuote Kuusamon Kalan kanssa. Hän ottaa myös Huono Äiti -sivustolla kantaa suomalaisten järvien puolesta ja tekee kaivosten vastaista vaikutustyötä.
Eternity (Kamelotin albumi)

Eternity on power metal -yhtye Kamelotin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Kokoonpano.
Kaikki tiedot albumivihkosta.
Kamelot
Muut muusikot
Tuotanto
Rasaliina Jänö

Rasaliina Jänö (s. 15. joulukuuta 1976 Helsinki) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. 
Jänö on julkaissut kirjat "Viimeisen munasolun maailmanvalloitus" (Viisas Elämä, 2024), lasten fantasiaseikkailut "Taikakello" (Kustannus-Mäkelä, 2022) ja "Hehkumaa" (Kustannus-Mäkelä, 2023) ja "Lulu ja Piko" -kuvakirjan (Kustannus-Mäkelä, 2021, 2022).
Ennen kirjailijanuraa Jänö toimi terveydenhuoltoalalla ja floristina 2010-luvulle asti. 
Jänön isä oli Matti Yrjänä Joensuu.
Freudenstadt

Freudenstadt on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Herttua Friedrich I perusti sen vuonna 1599.
Maantiede.
Freudenstadt sijaitsee Schwarzwaldin vuoristoalueen pohjoisosassa noin 65 kilometriä Stuttgartista lounaaseen.
Historia.
Herttua Friedrich I perusti Freudenstadtin 1599, joten se on verraten nuori kaupunki. Alueella oli tosin ollut asutusta jo 1100-luvulta. Freudenstadtista kaavailtiin 3 500 asukkaan kaupunkia, mikä oli ajan mittapuun mukaan suuri kaupunki. Suunnitelmat kariutuivat herttuan kuolemaan 1608. Tilannetta pahensivat kulkutaudit, vuoden 1632 suuri tulipalo ja kolmikymmenvuotinen sota. Konflikteja oli vastaisuudessakin, mutta niiden negatiivinen vaikutus oli vaimeampi. 1800-luvun loppu oli Freudenstadtille hyvää, nousujohteista aikaa.
Nousun keskeinen vaikuttaja oli Alfred Hartranft, joka kehitti Freudenstadtia matkailukohteena. Kaupunki houkutteli niin ulkomaisia kuin kotimaisiakin turisteja, kunnes toisen maailmansodan syttyminen tukahdutti ulkomaanmatkailun. Saksalaisia matkailijoita riitti edelleen. Sodan lopussa, huhtikuussa 1945, ranskalaisjoukot polttivat lähes koko kaupungin maan tasalle. Jälleenrakentaminen aloitettiin heti sodan päätyttyä. Historialliset kohteet, kuten kaupunginkirkko, rakennettiin alkuperäistä vastaaviksi. Kirkko vihittiin uudelleen 1950.
Talous ja liikenne.
Freudenstadtissa harjoitetaan muun muassa koneenrakennusta. Kaupungin suuria työllistäjiä ovat Oest-Gruppe, Schmid Group ja Robert BÜRKLE GmbH. Perheyritys Robert Kurz on erikoistunut sähkölaitteiden myyntiin. Freudenstadtin päärautatieasema, Freudenstadt Hauptbahnhof, sijaitsee ratojen Eutingen im Gäu–Schiltach ja Murgtalbahn (Rastatt–Freudenstadt) risteyksessä. Freudenstadtin länsipuolitse kulkee moottoritie BAB 5, pohjoispuolitse BAB 8 ja itäpuolitse BAB 81.
Benedicta Boccoli

Benedicta Boccoli (s. 11. marraskuuta 1966 Milano) on italialainen näyttelijä. Hänen taiteilijanuransa painottuu vahvasti teatteriin ja häntä on luonnehdittu termillä "artistissima" ("supertaiteilijatar").
Ura.
Boccolin ura avautui televisio-ohjelmissa 1980-luvulla. Hän juonsi muun muassa ohjelmaa "Domenica in" sisarensa Brigitta Boccolin kanssa vuonna 1988. Seuraavan vuosikymmenen alussa Boccoli alkoi suuntautua alati enemmän teatterityöhön. Hänellä on ollut rooleja muun muassa näytelmissä "Spirito allegro", "Buonanotte Bettina", "Can-Can" ja "La tempesta".
Tia Kouvo

Tia Kouvo (s. 1987 Lahti) on suomalainen Jussi-palkittu elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Kouvo kävi koulunsa Lahdessa, minkä jälkeen hän on opiskellut sosiaalipsykologiaa Helsingissä, dokumenttielokuvaa Tukholmassa ja valmistui elokuvaohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi Göteborgin Valand-akatemiasta.
Kouvon esikoispitkä elokuva "Mummola" (2023) sai alkunsa hänen ohjaamastaan samannimisestä lyhytelokuvasta, joka oli Valand-akatemian lopputyö.
"Mummola"-lyhytelokuva palkittiin sekä Rakkautta &amp; Anarkiaa -festivaaleilla että Tampereen elokuvajuhlilla ja se kiinnitti Elokuvayhtiö Aamun tuottajien Jussi Rantamäen ja Emilia Haukan huomion, jotka ryhtyivät suunnittelemaan elokuvasta Kouvon kanssa pitkää versiota.
"Mummola"-elokuva on palkittu useilla kansainvälisillä festivaaleilla. Elokuva muun muassa voitti Soulin elokuvafestivaalin pääpalkinnon, valittiin Nordic Film Days -festivaalilla Lyypekissä parhaaksi elokuvaksi ja se palkittiin parhaan elokuvan pääpalkinnolla Riga International Film Festivalin pääkilpasarjassa. 
Kouvo sai Jussi-palkinnon niin "Mummolan" ohjauksesta kuin käsikirjoituksesta 2024. Elokuva palkittiin myös vuoden parhaan elokuvan Jussi-palkinnolla. "Mummola" valittiin Suomesta ehdolle parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon.
Kosketus (vuoden 1971 elokuva)

Kosketus ("Beröringen" / "The Touch") on Ingmar Bergmanin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1971. Englanninkielisen elokuvan pääosia näyttelevät Elliot Gould, Bibi Andersson ja Max von Sydow.
Juoni.
Yhdysvaltalainen arkeologi David (Gould) tekee tutkimustyötä ruotsalaisessa pikkukaupungissa ja saa kutsun paikallisen kirurgin Andreas Vergeruksen (von Sydow) juhliin. Siellä David tapaa Andreaksen vaimon Karinin (Andersson), ja he rakastuvat.
Vastaanotto.
Bergman sai elokuvasta epävirallisen kunniamaininnan Venetsian elokuvajuhlilla. Hän itse piti "Kosketusta" toiseksi huonoimpana elokuvanaan uran alussa tekemänsä "Sellaista ei tapahdu täällä" (1950) jälkeen.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kutsui tv-esityksen ennakkoesittelyssään elokuvaa mestarilliseksi. Hänen mukaansa siitä puuttuu bergmanilainen ongelmakenttä sellaisena kuin se esiintyy elokuvissa "Mansikkapaikka, Kuin kuvastimessa, Hiljaisuus, Persona – naisen naamio" tai "Suden hetki", mutta tässäkin elokuvassa ihmiset etsivät identiteettiãän ja mahdollisuuksiaan. ”Kosketus on myös kolmen hienon, kypsän nãyttelijän syvältä pureutuvien tulkintojen peili.”
LibRaw

LibRaw on avoimen lähdekoodin kirjasto raw-kuvien käsittelyyn. Kirjasto tukee sekä itse kuvadataa että metatietoa. Kirjaston kehitys keskittyy uusien kameramallien ja tiedostomuotojen lisäämiseen, kuvadatan käsittelyyn tarvittavien metatietojen keräämiseen, sekä rajapinnan tarjoamiseen muunlaisen metadatan lukemiseen. Kirjastossa on vain minimaalinen tuki konversiolle ja tilanteisiin, joissa konversio ei ole kirjastoa käyttävän ohjelman pääasiallinen tehtävä. Projekti on aloitettu vuonna 2008 ja perustuu Dave Coffinin codice_1-työkaluun. Kirjaston pääasiallinen tarkoitus on digitaalikameroiden raw-tiedostojen lukeminen ja se tukee lähes kaikkia raw-muotoja. Tiedon oikeellisuus on kirjaston tavoite. Kirjastossa on rajapinta C++ ja C-kielille. Raw-tietojen jälkikäsittely ei kuulu kirjaston varsinaiseen tavoitteeseen.
Raw-tietojen käsittely vaatii tiedon varsinaisesta kameramallista metatiedon lisäksi, jonka vuoksi kirjastossa on tuki useille kameramalleille.
Vorontsovin palatsi

Vorontsovin palatsi (), tai Alupkan palatsi (), on Alupkassa sijaitseva palatsi. Se on yksi Ukrainan seitsemästä ihmeellisestä linnasta ja alueen suosituimpia nähtävyyksiä.
Palatsi on kuvattuna Alupkan kaupungin vaakunassa.
Historia.
Kun Mihail Vorontsov nimitettiin Uuden Venäjän kuvernementin kenraalikuvernööriksi hän alkoi rakennuttaa itselleen kesäpalatsia Krimin eteläosassa sijaitsevaan Alupkaan. Vorontsov oli anglofiili ja halusi siksi palatsinsa olevan tyyliltään englantilainen. Siihen sekoitettiin kuitenkin myös perinteisiä Krimin tataarien vaikutteita. Arkkitehdiksi valittiin englantilainen Edward Blore. Palatsin rakennuskustannukset olivat 9 miljoonaa hopearuplaa ja sen rakentamista varten Alupkaan tuotiin suuri joukko venäläisiä maaorjia. Kertoman mukaan Vorontsovin ystävä vitsaili, että palatsin rakennuskustannuksissa olisi leikattavaa, johon Vorontsov vastasi: "minä haluan tehdä siitä kalliin".
Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1828 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1848. Perustuksissa on käytetty lyijyä, jotta palatsi kestäisi paremmin maanjärestyksiä, ja se on ainoa rakennus Ukrainassa, jonka perustukset oli rakennettu tällä tavoin. Valmistuessaan palatsi oli yksi Venäjän keisarikunnan ensimmäisistä rakennuksista, joissa oli viemäröinti sekä kuuma ja kylmä vesi.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen palatsi muutettiin museoksi. Toisen maailmansodan aikana natsit suunnittelivat palatsin räjäyttämistä valloitettuaan Krimin, mutta joutuivat perääntymään ennen kuin suunnitelma ehdittiin toteuttamaan. Jaltan konferenssin aikana Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Winston Churchill asui palatsissa.
Palatsi ja sen ympäristö.
Palatsin tonttiin kuuluu myös suuri 40 hehtaaria kattava puutarha, jossa on yli miljoona kasvia mukaan lukien useita eksoottisia puita. Puutarhan on suunnitellut saksalainen puutarhuri Karl Kebah.
Huoneita palatsissa on 150 ja sen kirjastoon kuuluu 10 000 kirjaa.
Reichsarbeitsdienst

Reichsarbeitsdienst (lyh. RAD, suom. "valtiollinen työpalvelu") oli valtion työpalvelujärjestö toisen maailmansodan aikaisessa natsi-Saksassa. 
Weimarin tasavallan aikaan 1931 Saksaan perustettiin kansallinen vapaaehtoisuuteen perustuva työjärjestö "Freiwilliger Arbeitsdienst, FAD". Kaksi vuotta tämän jälkeen, vuonna 1933 natsien päästyä valtaan, järjestön nimi, johtaja ja toimintaperiaatteet vaihdettiin ja järjestöstä tehtiin kansallissosialistinen työpalvelujärjestö "Nationalsozialist Arbeitsdienst", lyh. "NSAD". Järjestön johtajaksi Hitler nimitti Konstantin Hierlin joka kuului myös natsipuolueen johtoon. Seuraavana vuonna järjestön nimi vaihdettiin jälleen: syntyi "Reichsarbeitsdienst" eli "RAD". Hierl toimi johtajana toukokuuhun 1945, jolloin järjestö Saksan tappion myötä hajotettiin.
Ari Saarnilehto

Ari Erkki Saarnilehto (s. 1947) on suomalainen oikeustieteilijä ja emeritusprofessori.
Elämä ja ura.
Saarnilehto alkoi opiskella oikeustiedettä Turun yliopistossa vuonna 1967. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1970, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1973 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1982.
Saarnilehto työskenteli Turun yliopistossa siviili- ja roomalaisen oikeuden virkaa tekevänä assistenttina vuosina 1972–1977, yksityisoikeuden virkaa tekevänä yliassistenttina vuosina 1977–1980, yksityisoikeuden yliassistenttina vuosina 1981–1991 ja siviilioikeuden professorina vuosina 1992–2015. Hän toimi myös yliopiston vararehtorina vuosina 2003–2004, yliopiston hallituksen jäsenenä viidellä eri vuosikymmenellä ja oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1992–2004. Saarnilehto sai Vaasan yliopiston sopimusoikeuden dosentin arvon vuonna 1998. Hän toimi Tutkimuseettisen neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1998–2001. Akateemisen uransa ohella Saarnilehto on toiminut muun muassa alioikeuden tuomarina ja lukuisissa välimiestehtävissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2015.
Vuonna 2014 Suomen Asianajajaliitto myönsi Saarnilehdolle Vuoden oikeusteko -palkinnon erityisesti hänen panoksestaan lakimiesten yliopisto-opintojen jälkeiseen täydennyskoulutukseen.
DNG

DNG ("Digital Negative") on Adoben tiedostomuoto, joka on suunniteltu vaihtoehdoksi digitaalikameroiden käyttämälle raw-tiedostomuodolle. Ammattilaiset ovat kritisoineet raw-muotoa johtuen useista suljetuista muodoista, joihin ei ole dokumentaatiota. DNG on pyrkimys normalisoida raakakuvalle käytetty tiedostomuoto. DNG-muodot määrittely on julkisesti saatavilla Adoben verkkosivuilta.
DNG-muodon samankaltaisuuteen TIFF version 6.0 kanssa on kiinnitetty huomiota sekä yhteensopivuuteen TIFF/EP-muodon kanssa. DNG-määrittelyn mukaan se voi noudattaa yhtäaikaa TIFF/EP-standardia, mutta se ei ole vaadittua.
Nasta laudassa (televisioelokuva)

Nasta laudassa ("Vanishing Point") on vuonna 1997 valmistunut uudelleenfilmatisointi Richard C. Sarafianin kulttimainetta saaneesta samannimisestä road moviesta vuodelta 1971. Sen on televisiolle ohjannut Charles Robert Carner, ja pääosaa näyttelee Viggo Mortensen. Muissa keskeisissä osissa ovat Christine Elise, Steve Railsback, John Doe, Keith David ja Jason Priestley.
Uusintaversiossa tarinaa on muutettu muun muassa niin, että päähahmo Kowalski pakenee poliiseja hurjasti kaahaten siksi, että ehtisi raskauskomplikaatioista kärsivän vaimonsa luo sairaalaan. Alkuperäisessä elokuvassa mitään järkevää motiivia ei ollut. Alkuperäisessä elokuvassa Kowalski ajaa Coloradon Denveristä länsirannikon San Franciscoon, tässä uusintaversiossa tehtävänä on toimittaa auto New Mexicosta Utahin Salt Lake Cityyn, mutta määränpääksi vaihtuukin sairaala Kowalskin kotivaltiossa Idahossa Utahin takana.
Norilsk-Alykelin lentoasema

Norilskin lentoasema eli Norilsk-Alykelin lentoasema (; IATA: NSK; ICAO: UOOO; kansalliset lentopaikkatunnukset: УООО ja ЬООО) on Venäjän Krasnojarskin aluepiirin Norilskin kaupungissa toimiva siviililentoasema. 
Venäjän arktisella alueella sijaitsevalta lentoasemalta lennetään lähinnä kansallisia lentoja. Norilsk on runsaalla 170 000 asukkaallaan Murmanskin jälkeen väkiluvultaan toiseksi suurin kaupunki napapiirin pohjoispuolella. Lentoaseman kautta kulkee henkilö- ja tavaraliikennettä myös monille pienemmille petrokemian ja muun kaivosteollisuuden paikkakunnille erityisesti Krasnojarskin aluepiirissä ja Jamalin Nenetsiassa. Erityisesti talvikaudella se on ollut tärkeä Jenisein varren tavaraliikenteen logistiikan solmupiste. Lentoasema sijaitsee maanteitse 52 kilometriä (linnuntietä 35 km) Norilskin kaupungista länteen. Lentoasemalle operoivat esimerkiksi NordStar, KrasAvia ja S7-lentoyhtiöt. Näistä NordStar on Nornickelin tytäryhtiö.
Hatangan lentoasema

Hatangan lentoasema (; ; kansallinen lentopaikkatunnus: УОХХ ja ЬОХХ) on Venäjän arktisen alueen lentoasema Hatangassa, Krasnojarskin aluepiirissä. Lentosuunnitelmissa Hatangan lentoasema toimii eräänä Norilskin lentoaseman varalaskupaikkana. Lentokenttää hallinnoi aluepiirin lentoyhtiö KrasAvia. 
Lentoasema sijaitsee käytännössä kiinni Hatangan taajamassa, aivan taajaman eteläpuolella. Lentoaseman vanha terminaalirakennus valmistui vuonna 1954. Uudempi, nykyinen lentoaseman terminaali on modulaarista konttiyksiköistä koottu kaksikerroksinen rakennus. Hatangan taajama sijaitsee Hatangajoen varrella. Se lukeutuu Koillisväylän kautta huollettaviin ja lentoyhteyksillään tätä arktista meriväylää palveleviin satamapaikkakuntiin.
Paikallisviranomaiset ovat ainakin 2010-luvun lopulta suunnitelleet Hatangaan suuntautuvan matkailun lisäämistä. Lentokenttää on käytetty Pohjoisnavalle suuntautuneisiin tutkimusretkiin ja kausittaisia turistilentoja on ideoitu Hatangan lentoaseman kautta.
GRPC

gRPC ("gRPC Remote Procedure Calls") on Googlen kehittämä ohjelmistokehys etäproseduurikutsuille. Google julkaisi gRPC:n avoimena lähdekoodina vuonna 2015 BSD-lisenssillä. gRPC toimii HTTP/2-protokollan päällä. Käyttökohteena ovat esimerkiksi mobiilisovellukset, jotka haluavat pilvipalvelun tekevän jotain. gRPC on käytettävissä useilla ohjelmointikielillä ja useilla eri alustoilla. Vuonna 2017 gRPC liitettiin Linux Foundationin Cloud Native Computing Foundationin (CNCF) projekteihin.
gRPC:ssä tietorakenteet määritellään "proto"-tiedostoihin Protocol Buffersin kanssa. Tietorakenteet kuvataan viesteinä, ja käännetään "proto"-tiedoista halutuille ohjelmointikielille. Ohjelmointikieltä varten tehdään yksinkertaiset metodit, joilla viestien kenttiä käsitellään. Myös gRPC:n kautta käytetyt palvelut ja metodien parametrit (käytetyt viestit) määritellään "proto"-tiedostoissa.
Protocol Buffers.
Oletuksena gRPC käyttää Googlen kehittämää Protocol Buffersia tiedon serialisointiin, mutta ei ole sidottu sen käyttöön. Protocol Buffers on Googlen kehittämä kielestä riippumaton tiedonvälitysmuoto, joka on JSONin kaltainen, mutta yksinkertaisempi ja tarkoitettu kielinatiiviin sidontaan.
Protocol Buffersilla määritellään rajapinta, joka käännetään tuetulle kielelle. Tuettuja kieliä ovat muun muassa C++, C#, Dart, Go, Java, Kotlin, Objective-C, Python ja Ruby. Protocol Buffersia käytetään Googlella monissa projekteissa, jotka ovat myös avointa lähdekoodia ja siksi myös Protocol Buffers on julkaistu.
Linda Eerikäinen (toimittaja)

Linda Eerikäinen o.s. Nikula, 1919–1936 Pajanen (5. helmikuuta 1894 Valkeala – 8. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja muotivaikuttaja.
Eerikäisen vanhemmat olivat kelloseppä Daniel Nikula ja Anna Sofia Laurila. Hänen puolisonsa 1919–1936 oli Valter Pajanen ja 1940–1943 Arvo Eerikäinen. Eerikäinen tuli ylioppilaaksi 1914 ja suoritti opettajan tutkinnon 1917. Hän toimi opettajana useissa eri oppilaitoksissa 1916–1921 ja oli "Oma Koti" -lehden vakituinen avustaja 1932–1934 ja Ida Pekarin perustaman "Hopeapeilin" muotitoimittaja 1937–1946 ja toimitussihteeri 1939–1940. "Omin Käsin" -lehden päätoimittaja Eerikäinen oli 1941–1943, "Muotikuvan" päätoimittaja 1944–1951 ja "Sorja, naisten muotikuva" -lehden päätoimittaja 1952–1954. Kiinnostuksen muotiin Eerikäinen sai jo nuorena, kun hän toimi kotiopettajana Pekka Halosen perheessä, varsinkin taiteilijan puolison Maija Halosen seuratessa ranskalaisen muodin kehitystä.
Risørin kirkko

Risørin kirkko () on Risørin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1647.
Søndeledin kirkko

Søndeledin kirkko () on Risørin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko 1100-luvulta.
Frydendalin kirkko

Frydendalin kirkko () on Risørin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1879.
Stangholmenin majakka

Stangholmenin majakka () on Risørin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1855 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi 1959.
Hans Fredrik Jacobsen

Hans Fredrik Jacobsen (s. 8. syyskuuta 1954 Risør) on norjalainen säveltäjä, huilisti ja kansanmuusikko, joka asuu Tolgassa. Hän muodostaa duon vaimonsa Tone Hulbækmon kanssa. Vuonna 1995 Jacobsen soitti Secret Garden -yhtyeessä, joka voitti Euroviisut.
Henrik Carstensen

Henrik Carstensen (30. lokakuuta 1753 Risøya – 15. syyskuuta 1835) oli norjalainen kauppias, rautatehtaan omistaja ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja. Hän edusti kokouksessa Risøriä. Hän kannatti aluksi unionia Ruotsin kanssa, mutta liittyi myöhemmin itsenäisyyden kannattajiin.
Oriente (1740)

Oriente (San José) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.
Hankinta.
Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, "Halcón" ja "Poder". Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.
La Carracassa Espanjan laivasto osti Bilbaossa vuonna 1736 valmistetun kaapparin "San Josén". Alus muokattiin Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin 22. marraskuuta 1740 "Orienteksi".
Palvelus.
Vuonna 1741 alus oli Cádizissa, mistä se lähti marraskuussa Barcelonaan Navarron laivastossa. Se suojasi 14. tammikuuta 1742 Barcelonasta saattueen La Speziaan. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun, minkä jälkeen se oli maaliskuussa korjattavana Cartagenassa. Alus palautettiin 1744 palvelukseen partioimaan Cartagenan edustalla, kunnes se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1746. Alus oli tammikuussa 1748 Cartagenassa. Se suojasi 14. maaliskuuta 1748 Cádizista Equesin laivastoa. Alus palautettiin 1748 alkuperäisille omistajilleen.
Brillante (1740)

Brillante (Nuestra Señora del Rosario) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.
Hankinta.
Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, "Halcón" ja "Poder". Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.
Cádizissa Espanjan laivasto osti22. marraskuuta 1740 Genovassa vuonna 1737 valmistetun aluksen, joka muokattiin Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin "Brillanteksi".
Palvelus.
Alus lähti 6. toukokuuta 1741 Cádizista Navarron laivastossa Ferroliin päällikkönään Blas Clemente de Barreda y Campuzano. Alus vaurioitui myrskyssä, mikä pakotti sen hakeutumaan Touloniin korjattavaksi. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Alus oli 1744 Ferrolissa reservissä, kunnes se palautettiin tammikuussa 1748 palvelukseen. Alus osallistui 18. maaliskuuta 1748 kahakkaan Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraalin Thomas Cotesin laivasto-osastoa vastaan. Sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 1748 Cádizissa omistajilleen.
Surut

Surut on tamperelainen vuonna 2017 perustettu metalliyhtye, jonka esikoislevy "Unelma" julkaistiin joulukuussa 2023 Suicide recordsin kautta. Albumin singlen "Nyt Olet Kaunis"-musiikkivideo valittiin Berlin Music Video Awardsin Silver Screen Selection -näytökseen vuonna 2024.
Frederik Vermehren

Johan Frederik Nikolai Vermehren (1823–1910) oli tanskalainen taidemaalari. Opiskeltuaan aluksi kotimaassaan hän teki vuoden 1855 jälkeen useita opintomatkoja Italiaan, Hollantiin ja Ranskaan. Aluksi hän maalasi etupäässä laatukuvia, joiden aiheet ovat suurimmaksi osaksi kansanelämästä, kuten "Reservisotilaan hyvästijättö" (1849), "Kylväjä" ja "Herneitä silpivä nainen" (1860), "Šakinpelaajat", "Käynti vanhan sairaan palvelijattaren luona", "Juutinmaalainen paimen" ja "Isoisä" (1896). Myöhemmin hän siirtyi muotokuvauksen alalle.
Tunnetuimpia hänen muotokuvistaan ovat näyttelijätär Anna Nielsenin, taiteilija Jørgen Sonnen, näyttelijä Louise Phisterin, kenraali H. Jonquièresin ja monien muiden merkittävien henkilöiden muotokuvat.
Neptuno (1740)

Neptuno (Nuestra Señora del Carmen) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 64-tykkinen linjalaiva.
Hankinta.
Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, "Halcón" ja "Poder". Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.
Cádizissa Espanjan laivasto osti 22. marraskuuta 1740 Genovassa vuonna 1737 valmistetun aluksen, joka muokattiin marraskuussa Carracassa laivastolle linjalaivaksi ja nimettiin "Neptunoksi".
Palvelus.
Alus liitettiin 1741 Ferrolissa Juan José Navarron laivueeseen päällikkönään Juan María Delfino. Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun päällikkönään Enrique Olivares ja 18. maaliskuuta 1748 Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraalia Thomas Cotesin laivasto-osastoa vastaan käytyyn kahakkaan. Sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 1748 Cádizissa omistajilleen.
Valaquenta

Valaquenta (”Kertomus Valarista”) on J. R. R. Tolkienin Silmarillion-teoksen toinen osa. Tässä osassa kerrotaan, keitä Ardan valtiaat eli valar ovat ja mitkä heidän tehtävänsä ovat. Valarin johtaja on Manwë. Valaquenta luettelee myös tärkeimmät maiarista, jotka ovat henkiolentoja kuten valar, mutta vähäisempiä ja toimivat valarin palvelijoina. Lopuksi kerrotaan vihollisista, joista tärkein on Melkor, joka oli alun perin mahtavin ainurista ja Manwën veli, mutta kääntyi pahaksi. Melkorin palvelijoista mainitaan kauhunhenget eli balrogit sekä Sauron, joka oli ennen ollut vala Aulën maia.
Lähteet.
Tolkien, J.R.R.: Silmarillion. WSOY 1980.
Aspire Park

Aspire Park on Dohassa Qatarissa sijaitseva puisto, jonka koko on 88 hehtaaria. Puisto on Dohan suurin puisto, ja siellä on muun muassa leikkipuistoja, juoksuratoja, kuntoiluvälinitä ja Qatarin ainut järvi.
Puisto sijaitsee 2,5 neliökilometrin suuruisella Aspire Zone -urheilualueella. Urheilun lisäksi puiston vetonaula on sen vieressä sijaitseva Torch Tower.