Mark Hanna

Marcus Alonzo (Mark) Hanna (24. syyskuuta 1837 Columbianan piirikunta, Ohio, Yhdysvallat – 15. helmikuuta 1904 Washington, D.C., Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanisen puolueen vaikuttaja. Hanna oli keskeisiä toimijoita, joiden ansiosta suuryritysten vaikutusvalta kasvoi Yhdysvaltain politiikassa. Kuninkaantekijänä hän edisti menestyksekkäästi William McKinleyn presidenttiehdokkuutta vuoden 1896 vaaleissa.
Elämä ja ura.
Vuonna 1852 Hanna muutti isänsä kanssa Clevelandiin, jossa isä aloitti päivittäistavaroiden tukkukaupan, ja poika opiskeli kyseisen kaupungin julkisissa kouluissa ja Western Reserve -yliopistossa. Hän jätti yliopiston ennen opintojen loppuun suorittamista ja ryhtyi isänsä kanssa liikemieheksi, ja isänsä kuoltua vuonna 1862 hänestä tuli yrityksen osakas. Vuonna 1867 hän ryhtyi appensa Daniel P. Rhodesin kanssa yhteistyöhön hiili- ja rauta-alalla. Suurelta osin Hannan edistyksellisten menetelmien ansiosta yrityksen, josta tuli M. A. Hanna &amp; Company vuonna 1877, liiketoiminta laajeni niin, että se omisti omilla telakoillaan rakennettujen järvihöyrylaivojen laivaston sekä arvokkaita hiili- ja rautakaivoksia. Myöhemmin Hanna kiinnostui suuresti Clevelandissa ja muualla sijaitsevista raitioteistä sekä erilaisista pankkilaitoksista.
Varhaisessa elämässään hänellä oli vähän aikaa politiikalle, mutta vuoden 1880 jälkeen hän osallistui näkyvästi Clevelandin republikaanisen puolueen asioihin. Koska hän oli vakuuttunut siitä, että liike-elämän hyvinvointi riippui republikaanisen puolueen menestyksestä, hän alkoi työskennellä teollisuusmiesten parissa varmistaakseen taloudellisen tuen ehdokkaille. Vuosina 1884 ja 1888 hän oli valtuutettuna republikaanien kansallisessa puoluekokouksessa, ja jälkimmäisenä vuonna hän osallistui William McKinleyn kanssa John Shermanin vaalikampanjan johtamiseen. Hanna ihaili McKinleyn menestystä edustajainhuoneessa korkean suojatullin tukemisessa vuonna 1890, ja siitä lähtien hän käytti kaiken energiansa McKinleyn poliittiseen edistämiseen.
Vuonna 1896, kun hän henkilökohtaisesti johti kampanjaa, jonka tuloksena McKinley sai republikaanien presidenttiehdokkuuden St. Louisin puoluekokouksessa, jossa hän oli valtuutettuna, hän tuli tunnetuksi kaikkialla Yhdysvalloissa taitavana, tahdikkaana ja kekseliäänä poliittisena johtajana. Hanna käytti tiettävästi yli 100 000 dollaria omia rahojaan pelkästään kokousta edeltäviin kuluihin. Myöhemmin hänestä tuli republikaanien kansallisen komitean puheenjohtaja ja hän johti taitavasti McKinleyn 3,5 miljoonan dollarin kampanjaa William Jennings Bryania ja tämän ajamaa kaksimetallikantaa vastaan vuonna 1896. Hanna keräsi ennennäkemättömän määrän varoja varakkailta yksityishenkilöiltä ja yrityksiltä. Hanna käytti yli 20 kertaa enemmän rahaa kuin vastustajansa, ja hänen 1 400 palkattua työntekijäänsä levittivät miljoonia McKinleyta mainostavia lehtisiä.
Maaliskuussa 1897 Ohion kuvernööri Asa S. Bushnell nimitti hänet Yhdysvaltain senaattiin Ohion senaattoriksi John Shermanin seuraajaksi. Senaatissa, johon hänet valittiin lyhyeksi kaudeksi tammikuusta 1898 maaliskuuhun 1899 ja sitä seuraavaksi täydeksi kaudeksi, hän ei juurikaan osallistunut keskusteluihin, mutta hänet tunnustettiin yhdeksi McKinleyn hallinnon tärkeimmistä neuvonantajista, ja hänen vaikutusvaltansa oli sen seurauksena suuri. Politiikan lisäksi hän oli kiinnostunut pääoman ja työvoiman ongelmista, oli yksi National Civic Federationin järjestäjistä vuonna 1901 ja ensimmäinen puheenjohtaja, ja joulukuussa 1901 hänestä tuli liiton perustaman pysyvän sovittelu- ja välimieslautakunnan puheenjohtaja. Senaattori Hannaa alettiin pitää republikaanisen puolueen konservatiivisen siiven johtajana ja mahdollisena presidenttiehdokkaana vuonna 1904, mutta hän kuoli yllättäen saman vuoden helmikuussa.