tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jazz at Massey Hall

Jazz at Massey Hall on arvostettu jazz-livealbumi, jonka äänitti The Quintet -nimellä esiintynyt kvintetti 15. toukokuuta 1953 Toronton Massey Hallissa. Yhtye koostui tuon ajan jazzin suurimmista nimistä: Dizzy Gillespie, Charlie Parker, Bud Powell, Charles Mingus ja Max Roach. Konsertti oli ainoa kerta kun nämä viisi miestä esiintyivät yhdessä ja jäi Parkerin ja Gillespien viimeiseksi yhteiseksi nauhoitteeksi. Parker soitti Grafton-muovisaksofonia konsertissa; hänen nimeään ei voitu sopimussyistä painaa alkuperäiseen albumiin, joten hänet merkittiin kansilehteen nimellä ”Charlie Chan”. (Nimi oli viittaus fiktiiviseen salapoliisi Charlie Chaniin ja saksofonistin vaimoon Chan Parkeriin.) Äänite julkaistiin alun perin Mingusin levy-yhtiö Debut Recordsin kautta Toronto New Jazz Societyn tekemästä taltioinnista. Mingus vei nauhoituksen New Yorkiin, jossa hän ja Roach dubbasivat alkuperäisessä nauhoitteessa heikoiksi jääneet bassoraidat uudestaan ja vaihtoivat Mingusin soolon ”All the Things You Are” -kappaleessa.
Toronto New Jazz Societyn alkuperäinen suunnitelma oli ollut, että muusikot jakaisivat levyn tuotot. Konsertin yleisö jäi kuitenkin niin pieneksi, että yhdistys ei pystynyt edes maksamaan muusikoiden palkkioita. Vain Parker onnistui lunastamaan korvaukseksi saamansa sekin, ja Gillespie valitti ettei hän nähnyt palkkiotaan ”vuosikausiin”.
Vuonna 2004 albumista ilmestyi uusi versio, joka sisältää koko konsertin ilman Mingusin myöhemmin tekemiä dubbauksia. Uuden version nimi on "Complete Jazz at Massey Hall".
"Jazz at Massey Hall" valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 1995. Se kuuluu National Public Radion ”jazzin peruskirjastoon”. Joissakin territorioissa konserttitaltiointia mainostettiin ”suurimpana jazzkonserttina koskaan”.
Kappaleet.
Vol. 1 (Debut DLP-2)
Vol . 3 (Debut DLP-4)
Kokoonpano.
Albumi Powellin, Mingusin ja Roachin soittamista trioesityksistä julkaistiin myös levyn yhteydessä (ks. raidat 6–11 yllä).
Dmitri Tsvetkov (vatjalainen)

Dmitri Tsvetkov () (30. elokuuta 1890 – 26. elokuuta 1930) oli vatjalainen opettaja ja kielitieteilijä. 
Tsvetkov syntyi Joenperässä. Hänen isänsä oli Pavel Grigorjevitš ja äitinsä Agafja Illarionovna. Tsvetkov opiskeli lukiossa Pietarissa vuosina 1914–1916 ja työskenteli sen jälkeen jonkin aikaa venäjän kielen opettajana Väikylässä. Tämän jälkeen hän opiskeli Tarton yliopistossa ja oli näin yksi harvoista vatjalaisista, jotka hankkivat korkeamman koulutuksen. Tämän jälkeen hän palasi Joenperään ja työskenteli siellä opettajana ja sen ohella vatjan kielen parissa. Hän kehitteli vatjalle kirjakieltä sekä kyrilliset aakkoset, käänsi vatjaksi Anton Tšehovin lastenkirjan "Vankan" ja koosti kotikylänsä vatjan kielen murteen sanaston. Tämän lisäksi hän keräsi etnografista aineistoa vatjalaisten tavoista ja perinteistä.
AGS-17

AGS-17 "Plamja" (, ’liekki, lieska’) on neuvostoliittolais-venäläinen 30 mm kranaattikonekivääri. AGS on lyhennys sanoista "avtomatitšeski granatomjot stankovyi" () eli ”automaattinen kranaatinheitin, jalustalla”.
Historia.
AGS-17:n kehitystyö aloitettiin Tulassa Neuvostoliitossa vuonna 1967. Suunnittelutyön aloittamiseen vaikuttivat ilmeisesti Neuvostoliiton ja Kiinan väliset rajaselkkaukset sekä vietnamilaisten kommunistijoukkojen kokemukset yhdysvaltalaisia Mk 19 -kranaattikonekiväärein varustettuja joukkoja vastaan käydyistä taisteluista Vietnamin sodassa. Kranaattikonekiväärin ajateltiin olevan erittäin tehokas ase massamaista jalkaväkitaktiikkaa käyttäviä kiinalaisjoukkoja vastaan. Ensimmäiset 30 mm kranaattikonekiväärit saatiin koekäyttöön vuonna 1969, ja massatuotanto voitiin aloittaa Molotin tehtailla 1971.
Rakenne ja ominaisuudet.
Kranaattikonekiväärin pääosat ovat: varsinainen ase AG-17, kolmijalka SAG-17 ja suuntain PAG-17. Aseella voidaan ampua sekä sarja- että kertatulta. AGS-17:n toimintaperiaate on suljetulta lukolta ampuva massasulku, eli lukko pysyy laukaisutapahtuman ajan kiinni ainoastaan oman inertiansa avulla. Ase on vyösyöttöinen. Aseeseen kiinnitettävään vyölippaaseen mahtuu 30 patruunan vyö, mutta ensimmäinen vyölenkki on jätettävä aseen lataamisen mahdollistamiseksi tyhjäksi, joten ammustäyttö on 29 patruunaa. Aseella voidaan ampua suorasuuntaustulta 700 metriin asti ja epäsuoraa tulta 1 700 metriin.
Ampumatarvikkeet.
Lisäksi on olemassa uudempia, paranneltuja VOG-30-laukauksia. VOG-17M ja VOG-30:tä vanhempia VOG-17-patruunoita on myös olemassa. Ne eroavat VOG-17M:stä siten, että niissä käytetään VMG-iskusytytintä, jossa ei ole itsetuhomekanismia.
Runoilijan talossa

Runoilijan talossa on suomalaisen kirjailijan Helena Sinervon vuonna 2004 julkaistu elämäkertaromaani. Kirja kertoo runoilija Eeva-Liisa Mannerin elämästä. 
Kirja oli ilmestyessään arvostelumenestys ja Sinervolle myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 2004.
Ystävän muotokuva

Ystävän muotokuva on suomalaisen kirjailija Pentti Holapan vuonna 1998 julkaistu romaani. Kirja kertoo usean vuosikymmenen ajan kestävästä kahden miehen intohimoisesta suhteesta. 
Kirja oli ilmestyessään arvostelumenestys ja Holapalle myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 1998. Suomen lisäksi Ystävän muotokuva on käännetty myös saksaksi ja ranskaksi.
Sentica Partners

Sentica Partners on suomalainen pääomasijoitusyhtiö, joka keskittyy pieniin ja keskisuuriin kotimaisiin yrityksiin (liikevaihto tyypillisesti 10–100 miljoonaa euroa). Sentica tekee enemmistösijoituksia. Yritys hallinnoi yli 300 miljoonan euron pääomia. Sijoittajina ovat pääasiassa suomalaiset institutionaaliset sijoittajat sekä eurooppalaiset rahastojen rahastot.
Sentica Partnersilla on toimistot Helsingissä ja Kuopiossa. Yrityksen omistavat sen viisi partneria.
Historia.
Sentica on rakentunut 1980-luvulla perustettujen ensimmäisten alueellisten kehitysrahastojen, Pikespo Investin (Pirkanmaan alueen kehitysrahasto, perustettu 1984) ja Savon Teknian (Pohjois-Savon alueen kehitysrahasto, p. 1988) ympärille.
Vuosina 1996–97 perustettiin Sentio Invest –hallinnointiyhtiö, jonne siirrettiin Pikespo Investin työntekijät. Vuonna 1998 Sentio ja Savon Teknia siirtyivät Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran omistukseen. 2000-luvun alussa nämä yksityistettiin ja 2004 ne yhdistyivät Sentica Partnersiksi. Seuraavana vuonna Sentica päätti keskittyä kasvurahoitukseen ja omistusjärjestelyihin, jolloin myös kerättiin yrityksen ensimmäinen buyout-rahasto. Vuonna 2007 perustettiin terveysteknologiatiimi ja kerättiin terveysteknologiarahasto.
Vuonna 2009 Sentica luopui alueellisten rahastojen hallinnoinnista. Tämä liiketoiminta myytiin avainhenkilöiden perustamalle Canelco Capitalille. Sentican buyout- ja terveysteknologiatiimit yhdistettiin samalla ja yritys rajasi toimintansa keskisuuriin ja pieniin buyout-sijoituksiin.
Oyo Nyimba

Oyo Nyimba Kabamba Iguru Rukidi IV (s. 16. huhtikuuta 1992) on Ugandassa sijaitsevan Tooron kuningaskunnan kuningas. Hän on Länsi-Ugandassa kolmella alueella asuvien miljoonien ihmisten kulttuurillinen johtaja, joka ei ota osaa politiikkaan. Nyimba peri kruunun jo 1995 hänen isänsä kuoltua, mutta saattoi ottaa kruunun vastaan vasta tultuaan täysi-ikäiseksi. Nyimba astui virkaansa 18. huhtikuuta 2010, jolloin hänestä tuli myös maailman nuorin kuningas.
Erkki Partanen (jääkäri)

Erkki Arvo Ilmari Partanen () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.
Perhe ja koulutus.
Partasen vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Partanen ja Edla Amanda Karjelin. Hän kävi seitsemän luokkaa Sortavalan reaalilyseota. 
Jääkärikausi.
Partanen työskenteli maanviljelysharjoittelijana kotitilallaan Helylässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. joulukuuta 1915, josta hänet komennettiin keväällä vuonna 1916 värväystehtäviin Suomeen. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Suomesta palattuaan Partanen suoritti vuonna 1917 Polangenissa järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 21. huhtikuuta 1918 alkaen adjutantiksi rykmentin 5. jääkäripataljoonaan. Partanen osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa, jossa hän kaatui suorittaessaan yöllä 27. – 28. huhtikuuta 1918 Kelkkalan pohjoispuolella olevien vihollisvarustusten tiedustelua. Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty ja hänet siunattiin kentälle jääneenä.
Mario Bermejo

Mario Bermejo Castanedo (s. 7. lokakuuta 1978 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuonna 2014 päättyneellä pelaajaurallaan useita seuroja, viimeksi Espanjan Primera Divisiónin Celta Vigoa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Pelaajauransa alkuvaiheilla Bermejo pelasi kaksi ottelua maan pääsarjassa Primera Divisiónissa, toisen kotikaupunkinsa Racing Santanderissa ja toisen Athletic Bilbaossa. Hän pelasi neljässä eri joukkueessa lainalla Cultural Leonesassa, Eibarissa, Gimnásticassa ja L'Hospitaletissa ennen kuin siirtyi vuonna 2002 Recreativo Huelvaan.
Recreativo tippui maan pääsarjasta kauden 2002–2003 jälkeen ja Bermejolla oli läpi kauden maalinteko-ongelmia. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Racing Ferroliin, jossa hän oli joukkueensa paras maalintekijä 25 osumallaan. Hän teki ottelussa Almeríaa vastaan neljä maalia, kun Racing Ferrol otti selvänumeroisen 6–1-voiton andalusialaisista.
Seuraavat kaksi kautta 2005–2006 ja 2006–2007 Bermejo pelasi Segunda Divisiónissa pelanneissa Albacetessä ja Almeríassa. Jälkimmäisessä hän oli mukana, kun joukkue nousi ensi kertaa historiassaan maan pääsarjaan. Hän teki kauden aikana viisi maalia.
Poli Ejidossa pelaamansa lainakauden 2007–2008 päätteeksi Bermejo vapautettiin sopimuksestaan, jonka jälkeen hän liittyi Xereziin kaudeksi 2008–2009. Ensimmäinen kausi sujui joukkueessa hyvissä merkeissä ja hän päätti kauden joukkueen kolmanneksi parhaana maalintekijänä 12 osumallaan. Xerez nousi kauden jälkeen myös ensimmäistä kertaa maan pääsarjaan. Bermejo teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Xerezin visiitti pääsarjassa kesti vain kauden verran, kun se putosi kaudeksi 2010–2011 jälleen Segunda Divisióniin. Bermejo teki 12 maalia kaudella 2009–2010 ja kahdeksan maalia kaudella 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Celta Vigoon, jossa teki ensimmäisenä kautenaan kahdeksan maalia. Kauden päätteeksi Celta Vigo nousi maan pääsarjaan.
Eemeli Pehkonen

Eemeli Pehkonen () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana sotilaskoulutuksen saanut jääkäri, joka sai opin yhdessä veljiensä Niilon, Matin ja Jalmarin kanssa. Pehkonen sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana. Vielä jatkosodassa hän osallistui taisteluihin rintamajoukoissa. 
Perhe ja koulutus.
Pehkoson vanhemmat olivat työmies Matti Pehkonen ja Greta Augusta Myllylä. Hän oli yksi neljästä jääkäriksi lähteneestä Pehkosten veljeksestä, joka oli yhtä suuri veljeskaarti jääkäreitä kuin Sihvoilla. Hän kävi ilta- ja käsityökoulun. 
Jääkärikausi.
Pehkonen työskenteli työmiehenä Kalajoella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Pehkonen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui 28. maaliskuuta 1918 ja joutui hoidettavaksi Jyväskylän sotilassairaalaan. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Pehkonen määrättiin sisällissodan jälkeen 4. syyskuuta 1918 alkaen vääpeliksi Porin jalkaväkirykmentti 2:n 7. komppaniaan. Hän erosi armeijasta 11. helmikuuta 1919. Hän liittyi vuonna 1920 Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi Kalajoen suojeluskuntaan, jossa hän toimi vuoteen 1923 saakka. 
Siviilityönään hän hoiti rakennusmestarin tehtäviä Keski-Pohjanmaalla vuosina 1919–1926, jonka jälkeen liittyi Rajavartiostoon, jossa hän palveli majoitusmestarina Lapin Rajavartiostossa vuoteen 1928 saakka.Myöhemmin hän työskenteli apulaistyönjohtajana maataloushallituksen jokiperkaustyömailla.
Talvi- ja jatkosota.
Pehkonen osallistui talvisotaan kotirintamatehtävissä Kalajoen suojeluskunnassa ja Jatkosodan puhjettua hänet määrättiin asealiupseeriksi Jalkaväkirykmentti 29:n 3. Konekiväärikomppaniaan (3.KKK/JR 29), jossa hän palveli vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet vapautettiin aseellisesta palveluksesta. Hän osallistui jatkosodassa taisteluihin muun muassa Terussa, Kinnasvaaralla, Vilgassa ja Homorovitsissa. Hänet on haudattu Kalajoelle.
Diego Castro

Diego Castro Jiménez (s. 2. heinäkuuta 1982 Pontevedra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Ura.
Castro aloitti uransa paikallisseura Pontevedrasta, joka pelasi Segunda División B:ssä. Vuonna 2003 hän siirtyi Málagaan, mutta pelasi pääosin seuraavat kolme kautta seuran reservijoukkueessa. Joulukuussa 2005 hän pelasi kaksi satunnaista ottelua Osasunaa ja Real Madridia vastaan.
Málagan pudottua maan pääsarjasta Primera Divisiónista hän siirtyi Sporting Gijóniin, jossa hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon jo alkuaikoinaan. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa 38 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Speechless (Michael Jacksonin kappale)

Speechless on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin promootiosingle vuoden 2001 albumilta Invincible. Kappale julkaistiin promootiotarkoitukseen singlenä kappaleen ”You Rock My World” remix-version kanssa kesäkuussa 2001. Jackson kirjoitti ja tuotti kappaleen itse. Hän on kertonut kirjoittaneensa kappaleen Saksassa lasten kanssa käydyn vesi-ilmapallosodan jälkeen 45 minuutissa. Kappale on Jacksonin mukaan yksi hänen suosikkikappaleistaan albumilta.
Mirage (Klaus Schulzen albumi)

Mirage on Klaus Schulzen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Sisällöltään se on hidastempoista, ambient-vaikutteista elektronista musiikkia, jonka tunnelma on monin paikoin selvästi melankolinen. Albumin alkuperäisestä julkaisusta vastasivat saksalainen Brain ja brittiläinen Island Records. 
Albumi on omistettu Hans Dieter Schulzelle, muusikon veljelle, joka kuoli sairauteen levyn teon aikoihin. Albumista 2000-luvulla tehdyn uudelleenjulkaisun kansilehtisessä Klaus Schulze sanoo, että veljen kohtalo luultavasti heijastuu "Miragen" musiikissa. Toisaalta albumin oli ilmeisesti muutenkin tarkoitus olla omalla tavallaan vakava ja "kylmä", koska se on Schulzen mukaan konseptialbumi, jonka perusideana oli luoda eräänlainen "elektroninen talvimaisema". Samaisessa kansilehtisessä hän kertoo myöhemmin huomanneensa, että "Miragen" heijastamia teemoja ovat "myös jääkausi, talvi, stagnaatio ja kuolema".
Revisited Records -levymerkki julkaisi "Miragen" uudelleen vuonna 2005. Tuolloin mukaan lisättiin bonusraidaksi Schulzen vuonna 1976 tekemä soundtrack-kappale. Lisäksi albumin ensimmäisestä kappaleesta "Velvet Voyage" on uudelleenjulkaisulla hieman alkuperäisestä poikkeava versio. 
Alkuperäisen albumin kesto on noin 58 minuuttia, uudelleenjulkaisun 77:10.
Egyptiläinen silta

Egyptiläinen silta () on Fontankan ylittävä silta Pietarin keskustassa Venäjällä. Sen kautta kulkee Lomonosovin prospekti.
Paikalle vuosina 1825–1826 rakennetun yksijänteisen ketjujen kannattaman riippusillan suunnittelivat Vasili Hristianovitš ja Vasili Tretter. ”Egyptiläiseen tyyliin” koristeltua siltaa reunusti neljä valurautaista sfinksiä. Silta romahti tammikuussa 1905 sotilasosaston ollessa ylittämässä sitä.
Nykyinen, alkuperäisten sfinksien koristama terässilta on rakennettu vuosina 1954–1956. Sen pituus on 46,8 metriä ja leveys 27 metriä.
Volgan–Itämeren vesitie

Volgan–Itämeren vesitie () on Volgan ja Itämeren yhdistävä vesireitti ja kanavajärjestelmä Venäjällä. Se johtaa Volgalta Rybinskin tekojärven, Šeksnajoen, Valkeajärven, Kovža- ja Vytegrajokien kautta Äänisjärvelle sekä Syvärijoen, Laatokan ja Nevajoen kautta Suomenlahdelle. Reitin pituus on noin 1 100 kilometriä. Ääniseltä on yhteys Vienanmeren–Itämeren kanavan kautta Vienanmerelle.
Aikaisemmin "Marian kanavajärjestelmänä" () tunnettu keinotekoinen vesireitti valmistui vuonna 1810. Vuonna 1828 avattu Vienanjoen kanava yhdisti sen Suhona- ja Vienanjokien kautta Vienanmereen. Valkeajärven, Äänisen ja Laatokan eteläpuolitse kaivettiin tasapohjaisten alusten liikennöintiä helpottaneet kanavat, kuten Laatokan kanava.
Aikansa teknisenä saavutuksena huomattava ja taloudellisesti merkittävä Marian kanavajärjestelmä osoittautui vanhentuneeksi 1900-luvun alussa, joten sitä alettiin suunnitella korvattavaksi uudella. Järjestelmän rakennustyöt kestivät 1960-1964 ja sen nimenä oli "V. I. Leninin Volgan–Itämeren vesitie" aina Neuvostoliiton loppuun saakka.
Volgan–Itämeren vesitie käsittää viisi sulkujärjestelmää, joista neljä sijaitsee vedenjakajan pohjoispuolella ja yksi Šeksnalla. Sitä pitkin voivat kulkea 5 000 tonnin alukset. Vesireittiä käytetään tavaraliikenteessä sekä Pietarista Volgalle suuntautuvassa risteilymatkailussa. Matka Tšerepovetsista Pietariin kestää 2,5–3 vuorokautta.
Ako

Ako (latinaksi "Acco") oli liiviläinen päällikkö joka taisteli Baltian ristiretkien aikana Saksalaista ritarikuntaa vastaan. Hän hallitsi alueita Livones Veinalensesin muinaismaakunnasta.
Saksalaisten saavuttua Liivinmaalle Ako kuului niihin liiviläisten johtajiin jotka kääntyivät vuonna 1203 Polotskin ruhtinaskunnan puoleen avun saamiseksi saksalaisten karkottamiseksi. Apua odotettiin myös liettualaisilta, jotka olivat olleet jo pitkään sodassa saksalaisia vastaan. Liiviläiset saivat suostumuksen avunpyyntöönsä Polotskin ruhtinas Vladimirilta. Vuonna 1206 pakanalliset liiviläiset päättivät hyökätä Riian lähistöllä olleeseen Holmen linnaan. Linna vallattiin, mutta Riikaan kohdistettu seuraava hyökkäys epäonnistui. Liiviläisten kristinuskoon kääntynyt Toreidassa hallinnut Kauppo ryhtyi sotimaan pakanallisia heimotovereitaan vastaan. Kristityt liiviläiset ja saksalaiset tekivät 150 miehen voimin hyökkäyksen Holmen linnalle ja kukistivat sen surmaten myös Akon.
Bill Richmond

Bill Richmond (5. elokuuta 1763 Cuckhold, Staten Island, New York – 29. joulukuuta 1829 Lontoo) oli yhdysvaltalainen entinen orja ja eräs menestyneimmistä nyrkkeilijöistä ajalta, jolloin ottelut käytiin paljain nyrkein.
Richmond pääsi nuorella iällä jaarli Percyn, joka toimi kenraalina Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa, suojelukseen. Percy järjesti hänelle New Yorkissa useita otteluita brittisotilaista vastaan. Vuonna 1777 Percy vei 14-vuotiaan Richmondin Englantiin, missä hänen uransa nousi kukoistukseen. Merkittävimmät voittonsa hän saavutti George Moorea, Paddy Greeniä ja Frank Mayersia vastaan.
Richmond jatkoi uraansa myös 1800-luvun puolella. Vuonna 1803 hän kärsi kolmannen erän tyrmäystappion George Maddoxille. 8. lokakuuta 1805 hän otteli maailmanmestaruudesta brittiläistä Tom Cribbiä vastaan. Nimellä "Black Terror" tunnettu Richmond oli jo 42 vuoden ikäinen ja kymmenen kiloa kevyempi kuin 18 vuotta nuorempi vastustajansa. Ottelu kesti kaikkiaan 90 minuuttia ja päättyi Cribbin voittoon, joka seuraavassa ottelussaan kukisti haastaja Jem Belcherin 35 minuutissa.
Oteltuaan vielä harvakseltaan, Richmond lopetti uransa 55-vuotiaana vuonna 1818 päästyään rikkaisiin naimisiin. Viimeisessä ottelussaan hän voitti Jack Carterin tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Sittemmin Richmond ystävystyi Thomas Molineaux'n, joka niin ikään oli entinen orja Yhdysvalloista, kanssa. Richmond toimi Molineaux'n valmentajana tämän ottelussa Cribbiä vastaan. Myöhemmin hän perusti oman nyrkkeilysalin Lontooseen, missä vietti loppuelämänsä. Richmond kuoli 66-vuotiaana joulukuussa 1829.
Vytegra (joki)

Vytegra () on Nevan vesistöön kuuluva joki Vologdan alueen luoteisosassa Venäjällä. Se saa alkunsa Matkozero-järvestä ja laskee Ääniseen. Joen pituus on 64 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 670 neliökilometriä.
Vytegran kautta kulkee Volgan–Itämeren vesitie. Sen varrella sijaitsee Vytegran kaupunki.
Savisirkkunen

Savisirkkunen ("Haplospiza rustica") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan savisirkkunen on noin 13 cm. Koiras on väritykseltään harmaa. Selkä on hieman vatsaa tummempi. Siivet ovat mustat ja harmaareunaiset. Naarassavisirkkunen on selästään oliivinruskea. Rinnassa on ruskehtavia raitoja. Nokka on kartionmuotoinen ja teräväkärkinen. Valkokylkipuhkoja ("Diglossa albilatera") ja andiensirkku ("Phrygilus unicolor") muistuttavat ulkonäöltään savisirkkusta. Valkokylkipuhkoja eroaa valkoisten siivenalusten ja andiensirkku on kookkaampi ja vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keski-Amerikassa savisirkkusta tavataan Meksikosta Panamaan ulottuvalla alueella. Etelä-Amerikassa linnun elinalueet sijaitsevat laikuttaisesti Venezuelasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset ja metsien reunamaat ja pensaikkoiset aukeat. Savisirkkusen elinympäristöt sijaitsevat yleensä 1 500–2 500 metrin korkeudella merenpinnasta. 
Savisirkkuset liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä ja voi olla muiden lintulajien mukana sekaparvissa. Ravintonsa laji etsii maasta tai puiden lehvästön alaosista.
Mary Hannikainen

Mary Helena (Helene) Hannikainen (o.s. "Spennert", 12. tammikuuta 1901 Helsinki – 7. helmikuuta 1974 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä, joka esiintyi operettirooleissa ja subrettiosissa. Hänen äänialansa oli sopraano. Hän opiskeli laulua Suomessa opettajinaan Alma Fohström, Maikki Järnefelt, Heikki Klemetti ja Hanna Granfelt. Ulkomailta hän haki oppia Berliinistä 1921–1924, Pariisista 1924–1926, Budapestista ja Tukholmasta. Berliinissä häntä opettivat Julie Trebicz ja rouva Demerow, Pariisissa Delaqarriere ja W. Bernardi sekä Tukholmassa Britta von Vegesack ja Aslaug Due-Møller.
Laulu-uransa aikana Hannikainen oli kiinnitettynä Berliinissä Deutsches Theateriin 1921–1923 ja Grosses Schauspielhausiin, Helsingissä Ruotsalaiseen teatteriin 1924–1928, Kansallisteatteriin 1928–1932 ja 1934–1941 ja Suomalaiseen oopperaan 1932–1934 sekä Tukholmassa Oscarsteaterniin 1952–1953. Tukholmassa hän esiintyi usein muutenkin vuosina 1932–1957 ja vieraili primadonnaosissa Göteborgissa, Malmössä ja Tallinnassa. Konserttien solistina hän esiintyi 1940-luvulla Helsingissä, Tukholmassa, Oslossa, Berliinissä, Pariisissa, Zürichissä ja Lontoossa. Hannikainen lauloi pääroolin Franz Lehárin "Iloisessa leskessä" yli 400 kertaa ja Ralph Benatzkyn "Valkoisessa hevosessa" noin 300 kertaa. Muita operettien päärooleja hän esitti Emmerich Kálmánin "Sirkusprinsessassa," Kálmánin "Mustalaisruhtinattaressa" ja Paul Abrahamin "Havaijin kukassa". Hänen oopperaosiaan olivat muun muassa Giuseppe Verdin "La Traviatan" Violetta, Charles Gounod'n "Faustin" Margareta, Johann Christoph Pepuschin "Kerjäläisoopperan" Polly ja Leevi Madetojan "Pohjalaisten" Liisa.
Mary Hannikainen oli naimisissa vuodesta 1927 viulisti Arvo Hannikaisen kanssa tämän kuolemaan, vuoteen 1942 asti, ja vuodesta 1952 johtaja Axel Wilhelm Kallenbergin kanssa. Hannikainen asui Tukholmassa vuodesta 1952 lähtien.
Egon Petri

Egon Petri (23. maaliskuuta 1881 Hannover, Saksa – 27. toukokuuta 1962 Berkeley, Yhdysvallat) oli alankomaalaista syntyperää oleva saksalainen pianisti ja opettaja, joka oli elämänsä loppuvuosikymmenet Yhdysvaltain kansalainen. Hän aloitti viuluopinnot viisivuotiaana. Häntä opetti aluksi oma isä, joka silloin oli Leipzigin Gewandhaus-orkesterin konserttimestari. Perhe muutti 1889 Berliiniin, jossa Petri opiskeli pianonsoittoa opettajanaan Teresa Carreno. Sen ohella hän harjoitteli urkujen ja käyrätorven soittoa sekä teini-iässä säveltämistä ja musiikinteoriaa Hermann Kretschmarin ja Felix Draeseken johdolla. Pianosta tuli Petrin pääinstrumentti Weimarissa Ferruccio Busonin mestariluokalla vuodesta 1901 lähtien. Busonin vaikutus Petrin pianonsoittoon oli merkittävä ja Petri korjaili Busonin oopperoiden ja pianokappaleiden käsikirjoituksia. He toimittivat yhdessä myös Johann Sebastian Bachin kosketinsoitinteoksia.
Petrin ensiesiintyminen Alankomaissa oli 1902, mutta pianistinuraa hän ei siellä kyennyt luomaan. Vuonna 1905 hänestä tuli Royal Manchester College of Musicin professori vuoteen 1911 saakka, jolloin hän palasi Berliiniin Busonin apulaiseksi. Vuodet 1921–1925 hän opetti Berliinin musiikkikorkeakoulussa ja hän konsertoi ahkerasti tehden muun muassa 1923 Venäjän-kiertueen. Vuonna 1925 Petri muutti Puolan Zakopaneen, josta teki konserttimatkoja toiseen maailmansotaan saakka. Ensikonsertti Yhdysvalloissa oli 1932 ja tähän maahan hän lopulta asettuikin. Opetustyötä hän jatkoi 1940–1946 toimien Cornellin yliopiston vierailevana professorina. Sairastuttuaan hän muutti länsirannikolle Kaliforniaan, jossa opetti Mills Collegessa 1947–1957 ja San Franciscon konservatoriossa. Egon Petri esiintyi useita kertoja myös Suomessa.
Bernhard

Bernhard on saksalaisperäinen miehen etunimi, joka johtuu germaanisten kielten "karhua" ja "rohkeaa" tarkoittavista sanoista. 
Nimen ovat tehneet suosituksi tämän nimiset pyhimykset, erityisesti kirkonopettajaksi julistettu ranskalainen munkki Bernhard Clairvauxlainen (1090–1153). Tunnettu on myös Bernhard Menthonilainen (923–1008), joka perusti hänen mukaansa nimettyyn Alppien Isoon Sankt Bernhardin solaan luostarin ja sen yhteyteen majoituspaikan Roomaan matkustavia pyhiin­vaeltajia varten. Tämän luostarin mukaan ovat saaneet nimensä myös bernhardinkoirat.
Suomessa nimi Bernhard on huhtikuuhun 2025 mennessä annettu 4 859 miehelle sekä alle kymmenelle naiselle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta ruotsin­kielisen kalenterin mukaan Bernhardin nimipäivä on 19. huhtikuuta.
Derviş Eroğlu

Derviş Eroğlu (s. 1938 Famagusta, Kypros) on kyproslainen poliitikko, joka valittiin huhtikuussa 2010 turkkilaisen Pohjois-Kyproksen presidentiksi. Hän on aiemmin toiminut myös Pohjois-Kyproksen pääministerinä.
Eroğlu syntyi Famagustassa vuonna 1938. Hän opiskeli Istanbulin yliopistossa lääketiedettä 1960-luvulla. Eroğlu palasi valmistumisensa jälkeen Kyprokselle 1963 ja teki lääkärin töitä viiden vuoden ajan, kunnes muutti Ankaraan erikoistuakseen urologiaan.
Eroğlu aloitti poliittisen uransa, kun saari jakautui kahteen osaan vuonna 1974. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Pohjois-Kyproksen parlamenttiin Kansallisen yhtenäisyyspuolueen listoilta. Eroğlusta tuli puolueen johtaja 1983. Samana vuonna Rauf Denktaş julisti Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavallan itsenäiseksi. Tämän jälkeen Eroğlu on toiminut maan pääministerinä muutamia kertoja.
Vuonna 2010 Eroğlu valittiin Pohjois-Kyproksen uudeksi presidentiksi, kun hän sai yli puolet äänistä presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella. Eroğlu voitti istuvan presidentin Mehmet Ali Talatin prosentein 50,3–42,8. Eroğlu on tunnettu viileästä suhtautumisestaan Kyproksen yhdistymiseen. Hän kuitenkin lupasi vaalivoittonsa jälkeen jatkavan Ali Talatin aloittamia yhdistymisneuvotteluja.
Vuoden 2015 presidentinvaaleissa Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan presidentiksi valittiin Mustafa Akinci, joka voitti vaalien toisella kierroksella selvästi istuvan presidentin Eroglun.
Gösta Sundman

Gustaf Röttger (Gösta) Sundman (sukunimi alk. "Boldt"; 9. syyskuuta 1854 Helsinki – 10. toukokuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen konsuli, kirjailija ja taiteilija, joka piirsi ja julkaisi useita luonnontieteellisiä kuvateoksia.
Sundmanin vanhemmat olivat kauppakoulunjohtaja Röttger Johan Simon Boldt ja Aurora Gustava Zetterman. Helsinkiläinen kauppaneuvos ja laivanvarustaja Carl Wilhelm Ignatius Sundman otti hänet ottopojakseen. Gösta Sundman kävi kuusi luokkaa lyseota vuoteen 1873 saakka. Hän perusti Helsinkiin oman litograafisen laitoksen. Myöhemmin Sundman peri ottoisältään Etelärannassa sijainneen Sundmanin talon, jonka myynnistä saaduilla rahoilla hän kustansi kirjojensa julkaisua. Sundman toimi Italian konsulina 1891–1914.
Sundman julkaisi 1883–1893 kahtenatoista vihkona ilmestyneen "Finlands fiskar" -kuvateoksen, johon tekstit kirjoittivat professori O. M. Reuter ja Luonnontieteellisen museon amanuenssi A. J. Mela. Hän julkaisi myös Suomen lintujen munia esitelleen "Finska fågelägg : Suomen lintuin munia" kuvateoksen 1880-luvulla.
Sundmanin keräämät kulttuurihistorialliset kokoelmat muodostivat pohjan Helsingin kaupunginmuseon kokoelmille.
Gösta Sundman oli naimisissa vuodesta 1899 Agnes Aina Hornborgin kanssa.
Silvia Ziche

Silvia Ziche (s. 5. heinäkuuta 1967 Thiene) on italialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja.
Ziche on yksi harvoista Aku Ankka -sarjakuvia piirtävistä naisista. Hän pitää tärkeänä opettajanaan Carl Barksia mutta arvostaa myös Giorgio Cavazzanoa, Romano Scarpaa ja Giovan Battista Carpia. Ziche on sanonut, että hänellä menee noin 30-sivuisen tarinan tekemiseen alusta loppuun noin kuukausi ja noin 200-sivuisen tarinan kanssa jopa kahdeksan kuukautta.
Ziche on työskennellyt ennen Disney-uraansa myös muille lehdille, kuten "Linus", "Comix", "Smemoranda" ja "Cuore". 1990-luvun alussa Ziche pääsi Carpin johtamaan Disneyn omaan Accademia Disney -piirtäjäkouluun. Ensimmäinen julkaistu tarina oli Carlo Panaron käsikirjoittama tarina ”Pallohullu”. Nykyään Ziche myös käsikirjoittaa tarinansa itse, koska Cavazzano oli tähän häntä kehottanut.
Corrado Mastantuono

Corrado Mastantuono (s. 20. joulukuuta 1962 Rooma) on italialainen sarjakuvapiirtäjä.
Mastantuono opiskeli piirrosanimaattoriksi ja työskenteli animaatio-alalla vuoteen 1989 asti, kunnes aloitti työskentelyn italialaisen "L’Eternauta" -lehden parissa. Myöhemmin hän aloitti yhteistyön Walt Disney Productionin Italian konttorissa. Ensimmäinen "Topolino"-lehdessä julkaistu tarina oli Aku Ankka -tarina "Zio Paperone e l'unica giovialità". Lisäksi Mastantuono on luonut oman hahmon Palle Pulpun vuonna 1997 tarinassa "Osaamiskone".
Mastantuono on tehnyt yhteistyötä Sergio Bonelli Editoren kanssa, joka on Italian sarjakuvien pääjulkaisija, jonka julkaisuista hän laati "Nick Raideria" ja "Magico Ventoa" (suom. "Ukkostuuli"). Molemmat sarjat ovat jo päättyneet Italiassa. Vuonna 2004 Mastantuono julkaisi fantasian "Elias le maudit" Les Humanoïdes Associésille. Lisäksi hän on piirtänyt useita tarinoita "Tex Willer" -maailmaan.
Suomessa Mastantuonon Aku Ankka -tarinoita julkaistaan muun muassa "Aku Ankan taskukirjassa" ja Mastantuonon piirtämiä kansia on sama julkaisu myös sisältänyt. Hän on myös voittanut monia palkintoja töistään.
Nawroz

Nawroz (myös newroz ja nowruz; , , "”uusi päivä”", kirjaimellisesti "”uusi valo”") on iranilainen ja Afganistanilainen uudenvuodenjuhla. Nawrozia kutsutaan myös persialaiseksi uudeksi vuodeksi. Juhlaa vietetään kevätpäiväntasauksen mukaan 19.–21. maaliskuuta. Unesco lisäsi nawrozin aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon vuonna 2009.
Nowruz on Iranin ja Afganistanin aurinkovuoden ensimmäinen päivä, joka on yhtä suuri kuin 1. huhtikuuta, Iranin ja Afganistanin uuden vuoden alun juhla ja yksi vanhimmista muinaisesta Iranista ja Afganistanista jäljellä olevista juhlista. Nowruzin alkuperä on muinaisessa Iranissa ja Afganistanissa, ja sitä juhlitaan laajoilla alueilla Aasiassa ja muualla maailmassa. Nowruzin juhla-aika on kevätpäiväntasaus ja kevätkauden alussa. Nowruz on persialainen uudenvuodenjuhla. Kurdit ovat viettäneet nawroz-juhlaa jo yli 2 700 vuotta, ja se on ainoa juhla, joka yhdistää kaikkia kansoja. Kurdit ovat ainoita kansoja, jotka pitävät nawrozia omana uutena vuotenaan virallisesti. zarathustralaisuuden ajoilta noin 3 000 vuotta sitten.
YK:n yleiskokous julisti vuonna 2010 maaliskuun 21. päivän kansainväliseksi nawroz-päiväksi. Se on yksi YK:n virallisista vuosittaisista teemapäivistä.
Juhlapöytä.
Haft-seen tai myös haft sīn ('seitsemän s:ää') on perinteinen nawroz-juhlan juhlaruokapöytä, jossa on seitsemän symbolista ainesta, joiden farsinkieliset nimet alkavat s-kirjaimella.
"Haft-seen"-juhlapöydän pääainekset ovat:
Lisäksi haft-seen-pöydässä voi olla muutakin, esimerkiksi peili, koristemaalattuja kananmunia, lamppu tai kynttilöitä, leipää, vesikulho, kolikoita, sypressin tai männyn oksia, kultakalamalja, persialainen runokirja tai uskontokirja. 
Nawroz-perinteeseen kuuluu että "haft-seen"-pöytä valmistellaan kevätpäiväntasauksen alla ja perhe asettuu pöydän ääreen odottamaan täsmällistä kevätpäiväntasauksen aikaa, jolloin nawroz-juhlan viettoon myös kuuluvat uudenvuodenlahjat annetaan.
Funcom

Funcom Productions A/S on norjalainen videopelejä tuottava yhtiö, joka tunnetaan parhaiten MMORPG-peleistään sekä suuren suosion saaneesta seikkailupelistä "The Longest Journey". Yhtiön pääkonttori sijaitsee Norjassa, minkä lisäksi konttoreita on Yhdysvalloissa, Kiinassa, Sveitsissä ja Kanadassa.
Funcom on ollut Tencentin omistuksessa heinäkuusta 2020 asti.
Pesäpallon Ykkössarja 1985

Pesäpallon Ykkössarjan kausi oli viides ykkössarjakausi pesäpallossa. Voittajaksi selvisi Siilinjärven Ponnistus. Ensimmäistä kertaa kaikki joukkueet pelasivat yhdessä lohkossa aiemman kahden sijaan.
Ykkössarja.
Siilinjärvi, Riihimäki ja Hamina nousivat SM-sarjaan. Suomensarjaan putosivat Puna-Mustat, Ulvila ja Ikaalinen. Tilalle nousivat Suomensarjan lohkovoittajat: Järvenpään Palo, Oulun Lippo ja Koskenkorvan Urheilijat.
Z-Ro

Z-Ro (oikealta nimeltään Joseph Wayne McVey, s. 19. tammikuuta 1977) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Z-Ron levyjä on myyty Yhdysvalloissa noin miljoona. New York Times on nimennyt Z-Ron yhdeksi Yhdysvaltojen aliarvostetuimmaksi rap-artiksi. Vuoden 2006 kesäkuussa Z-Ro joutui vankilaan huumeiden hallussapidon vuoksi, mutta vapautui jo saman vuoden syyskuussa. Nuorempana Z-Ro kuului Hoover Crip -jengiin. Houstonilainen rap-artisti Trae on Z-Ron serkku.
Z-Ro on yksi Screwed Up Clickin ja Guerilla Maabin alkuperäisistä jäsenistä. Screwed Up Click -ryhmän jäsenet olivat kotoisin Etelä-Houstonista. Z-Rolla ja Traella on myös A.B.N. ("Assholes by Nature") -niminen hip hop -yhtye.
Eero Ojanen (säveltäjä)

Eero Kaarle Ojanen (s. 3. tammikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja jazzpianisti.
Ojanen opiskeli 1960-luvulla Pentti Koskimiehen johdolla. Hän toimi jo tuolloin muun muassa Pekka Pöyryn yhtyeissä sekä Otto Donner Treatment -kokoonpanossa. Hän sai vuonna 1969 Suomen jazzliiton Yrjö-palkinnon.
Ojanen on kirjoittanut myös teatterimusiikkia ja baletteja (mm. "Seitsemän veljestä") sekä vasemmistolaisia poliittisia lauluja. Hän oli Kom-teatterin kapellimestari vuosina 1973–1982. Vuonna 1974 Ojanen sävelsi Pori Jazzin tilauksesta kiitetyn kantaatin "Väinämöisen soitto". 1980-luvulla hän laajensi sävellystyötään baletin ja television suuntaan, mutta on sittemmin ryhtynyt jälleen esiintymään enemmän jazzpianistina. Ojanen on perustanut Teppo Hauta-ahon ja Seppo Paakkunaisen kanssa yhtyeen Trio Nueva Finlandia. Vuonna 2003 hän sai Jussi-palkinnon musiikistaan elokuvaan "Haaveiden kehä".
Gustaf Heinricius

Gustaf Heinricius (10. elokuuta 1853 Viipuri – 1. toukokuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, Helsingin yliopiston professori ja kulttuurihistorioitsija.
Henkilöhistoria.
Heinriciuksen vanhemmat olivat kunnallispormestari Johan Gustaf Heinricius ja Eugenie Barck. Hänen veljensä Ivar Heinricius yleni kenraalimajuriksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Gustaf Heinricius pääsi ylioppilaaksi Viipurin yläalkeiskoulusta 1870 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1877, lääketieteen lisensiaatiksi 1881 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1883. 
Heinricius oli Helsingin yleisen sairaalan synnytysosaston apulaislääkärinä 1881–1882 ja 1883–1884. Hän toimi Helsingin yliopiston lapsenpäästöopin dosenttina 1884–1890 sekä lapsenpäästöopin ja lastentautiopin professorina 1890–1915. Heinricius oli perustamassa 1892 "Pohjoismaiden kirurgian yhdistystä" ja oli sen hallituksen jäsen. Heinricius oli "Nouvelles archives d'obstétrique et de gynécologie"-aikakauskirjan toimittajana 1886-1895, "La gynécologie"-aikakuskirjan toimittajana 1896–1915, Wienissä ilmestyneen "Gynaecologische Rundschaun" yhtenä julkaisijana 1907–1914 sekä "Kätilölehden" toimittajana 1896–1914. Hän oli myös Suomen lääkäriseuran puheenjohtajana 1893.
Gustaf Heinricius oli naimisissa vuodesta 1888 Inga Helena Tolletin kanssa.
Veikkausliigan kausi 2010

Veikkausliigan kausi 2010 oli Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan 21. kausi. Kausi alkoi 16. huhtikuuta 2010 ja päättyi 23. lokakuuta 2010. Mestaruuden voitti toista kertaa peräkkäin Helsingin Jalkapalloklubi. Liigasta putosi suoraan FC Lahti. Toiseksi viimeinen JJK Jyväskylä karsi liigapaikasta Ykkösen toiseksi sijoittuneen FC Viikinkien kanssa. JJK Jyväskylä säilytti liigapaikkansa.
Kaudella pelasi yhteensä 14 joukkuetta, joista 13 pelasi liigassa jo edellisellä kaudella. Hallitsevana mestarina kauteen lähti HJK. AC Oulu oli noussut Veikkausliigaan uutena joukkueena Ykkösestä. Ykköseen liigasta oli pudonnut Rovaniemen Palloseura.
Parhaat maalintekijät.
Liigakarsinta.
Liigakarsinnassa pelattiin kahden osaottelun mittainen ottelupari, jossa kohtasivat Veikkausliigan 13. JJK Jyväskylä ja Ykkösen toinen Helsingin FC Viikingit. JJK Jyväskylä säilytti liigapaikkansa yhteismaalein 3–1 ja FC Viikingit jatkoi Ykkösessä kaudella 2011.
Joukkueet eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"Eurooppa-liiga:"
Budjetit.
Liigaseurojen budjetit kaudella 2010:
Paluumuuttajat.
Veikkausliigaan palasi kaudelle 2010 paluumuuttajia. Maajoukkueesta tutut Alexei Eremenko Jr., Jonatan Johansson ja Toni Kuivasto pelaavat alkavalla kaudella kotimaan pääsarjassa.
Kaikki tahtoo (albumi)

Kaikki tahtoo on suomalaisen laulajan Samuli Edelmannin studioalbumi vuodelta 2001. Levyn on julkaissut BMG Finland Oy sarjanumerolla 74321 867742 ja sen on tuottanut Leri Leskinen. Vastaava tuottaja on Asko Kallonen. Levy on äänitetty Petrax-studiolla Hollolassa sekä Musicmakers-studiolla Helsingissä syksyllä ja talvella 2000. Miksaus on tehty Musicmakersilla ja Finnvoxin A-studiossa. Levyn ovat miksanneet Leri Leskisen kanssa Jetro ja Jesse Vainio. Levyn on masteroinut Pauli Saastamoinen Finnvoxilla. Valokuvat on valmistanut Outi Montonen ja levyn ulkoasu on Janne Uotilan käsialaa. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1, jolla se pysyi kolme viikkoa.
Levyllä Samuli Edelmannin kanssa duetoivat Laura Närhi kappaleella "Kuumailmapallo", Mari Rantasila kappaleella "Lokki ja mä", Sani kappaleella "Jää seuraksein yö" sekä Cata Mansikka-aho kappaleella Levottomat.
Levy on omistettu Lauralle ja Venlalle.
Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän.
Theodor Schwindt

Petter Theodor Schwindt (13. lokakuuta 1851 Käkisalmi – 27. lokakuuta 1917) oli suomalainen kansatieteilijä, arkeologi ja valtiopäivämies. Hänet tunnetaan Suomen kansatieteen isänä ja häntä nimitettiin aikoinaan myös Karjalan kruunaamattomaksi kuninkaaksi.
Henkilöhistoria.
Schwindtin vanhemmat olivat Räisälän kirkkoherran poika, tilanomistaja, lääkäri Johan Fredrik Schwindt ja Räisälän kappalaisen tytär, Blondina Maria Lovisa Starck. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1892. Schwindt oli ylioppilastalon taloudenhoitajana 1876–1885, viipurilaisen osakunnan kuraattorina 1888–1893 sekä ylioppilaskunnan puheenjohtajana 1889–1892. Hän toimi vuonna 1876 perustetun "Suomen ylioppilasosakuntain kansatieteellisen museon" ja myöhemmin Kansallismuseon intendenttinä. Schwindt edusti porvarissäädyssä Käkisalmea valtiopäivillä 1894, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän osallistui myös 1901 perustetun Kagaalin toimintaan.
Schwindt kokosi ensimmäiset suomalaiset kansallispukumallit ja julkaisi niistä kirjan "Suomalaisia kansanpukuja". Hän kuoli Helsingin-kodissaan 27. lokakuuta 1917. Hänelle on pystytetty muistokivi Räisälään.
ATTO-aineet

ATTO-aineet (sanoista "ammattitaitoa täydentävät tutkinnon osat") tarkoittavat Suomen ammatillisessa toisen asteen koulutuksessa opiskeltavia ns. yhteisiä opintoja. Ammattitaitoa täydentävien tutkinnon osien (20 opintoviikkoa) lisäksi tutkintoon kuuluvat ammatilliset tutkinnon osat (90 opintoviikkoa) sekä vapaasti valittavat tutkinnon osat (10 opintoviikkoa).
Valtioneuvoston asetuksen ja Opetushallituksen määräyksenä antamien tutkintojen perusteiden mukaan ammattitaitoa täydentävät tutkinnon osat ovat: 
Valinnaisia ammattitaitoa täydentäviä tutkinnon osia voivat olla tutkinnon perusteiden mukaisesti edellä mainittujen tutkinnon osien valinnaiset lisäosat (0 - 4 opintoviikkoa) 
Jos opiskelijan äidinkieli on muu kuin suomen tai ruotsin kieli, koulutuksen järjestäjä voi päättää äidinkielen ja toisen kotimaisen kielen opintojen jakamisesta poikkeavalla tavalla siten, että mainittujen opintojen yhteislaajuus on suomenkielisessä koulultuksessa 5 opintoviikkoa ja ruotsinkielisessä koulutuksessa 6 opintoviikkoa.
Ammattitaitoa täydentäviä tutkinnon osia ei ole lainkaan aikuisten näyttötutkinnoissa. Opetushallituksen määräyksessä on määritelty lukio-opintojen vastaavuudet kuhunkin tutkinnon osaan. Ammattitaitoa täydentäviä tutkinnon osia ei arvioida ammattiosaamisen näytöillä, vaikka ne voidaankin oppia työssäoppimalla ja niiden arviointi voidaan toteuttaa ammattiosaamisen näyttöjen yhteydessä.
ATTO-aineita sai suorittaa 31.8.2015 asti. 1.8.2015 tulivat voimaan uudistetut lait ja asetukset ammatillisesta koulutuksesta sekä Opetushallituksen uudet tutkintojen perusteita koskevat määräykset. Kaikki jo opintonsa aloittaneet siirtyivät jatkamaan opintojaan uuisen perusteiden mukaan. Ammattitaitoa täydentävien tutkinnon osien tilalle tuli yhteiset tutkinnon osat (YTO), joita on vain neljä:
Yhteisten tutkinnon osien laajuus osaamisperusteisuuteen perustuvana on 35 osaamispistettä koko tutkinnon 180 osaamispisteestä. Yhteisten tutkinnon osien tavoitteet on kuvattu osaamisena (osaamistavoitteet) eikä niitä ole sidottu aikaan.
Yhteiset tutkinnon osat jakautuvat pakollisiin ja valinnaisiin osa-alueisiin. Esim. Viestintä- ja vuorovaikutusosaaminen jakaantuu äidinkieleen, toiseen kotimaiseen kieleen ja vieraaseen kieleen, joista tulee erilliset arvosanat opintorekisteriotteeseen tai muuhun vastaavaan asikirjaan. Todistukseen tulee arvosana vain koko tutkinnon osalle. Täten tutkintodistukseen tulee yhteisistä tutkinnon osista vain neljä arvosanaa, joiden antamisessa on otettu huomioon osa-alueiden laajuudet kuitenkin siten, että arvosana ei ole painotettu keskiarvo.
Muutos on aiheuttanut sen, että tutkintotodistusten keskiarvot eivät ole enää vertailukelpoisia aiempiin todistuksiin, mikä taas on vaikuttanut mm. ammattikorkeakouluihin hakeutumiseen.
Uudet muutokset ovat jo tulossa ammatillisen koulutuksen reformin myötä.
Iso Sankt Bernhard

Iso Sankt Bernhard eli Iso Sankt Bernhardin sola (, , , ) on Länsi-Alpeilla Italian ja Sveitsin rajaseudulla sijaitseva sola, joka on vanhoista ajoista saakka ollut tärkeä kulkureitti Keski-Euroopan ja Italian välillä. Solan korkein kohta on Sveitsin puolella Valais'n kantonissa, josta sola johtaa Italian puolelle Aostanlaaksoon. 
Sijainti.
Reitti.
Sola kulkee koillis-lounaissuunnassa Valais’n Alppien poikki. Sen korkein kohta on 2 469 metrin korkeudella meren pinnasta. Solan alittaa 1 915 metrin korkeudessa vuonna 1964 rakennettu Sankt Bernhardin tunneli, jonka kautta kulkee eurooppatie E27. Vanha solan kautta kulkeva tie on liikennöintikelponen vain kesäaikana, kesäkuusta syyskuuhun. Tie onkin menettänyt aikaisemman, tärkeän liikenteellisen merkityksensä. 
Pohjoisesta, Sveitsin puolelta, Rhônejoen varrella sijaitsevasta Martignystä solatie kulkee Dransejoen vartta myöten. Etelässä, Italian puolella, tie vie Aostan kaupunkiin.
Ilmasto.
Solassa sataa runsaasti läpi vuoden, erityisesti talvella. Sadepäiviä on keskimäärin joka toinen, 171 vuodessa. Vuotuinen sademäärä on noin 2,3 metriä. Talvisin solassa saattaa olla lunta jopa yli 10 metrin paksuudelta. Solassa on pakkasta noin 7 kuukauden ajan, ja lämpötila saattaa laskea -30 asteeseen. Solassa oleva järvi on jäässä keskimäärin 265 päivää vuodessa. &lt;br&gt; Sola on selvästi puurajan yläpuolella.
&lt;br&gt;
Majatalo.
Munkki Bernhard Mentonilainen perusti vuonna 1049 solaan majatalon matkustajia varten. Majatalo ja sola saivat nimensä hänen mukaansa 1500-luvulla. Todennäköisesti alueella oli ollut majatalo jo roomalaisaikana, mutta seutu oli rauhaton ja rakennukset tuhottiin useita kertoja. 
Paikka on tullut kuuluisaksi myös siellä kehitetystä koirarodusta, bernhardinkoirasta.
Historia.
Vanhalla ajalla Iso Sankt-Bernhardin sola tunnettiin nimellä Poeninus. Muutamien antiikin aikaisten lähteiden mukaan Hannibal olisi ylittänyt Alpit juuri Poenininuksen kautta, mutta Titus Livius kuitenkin kiisti tiedon. Hänen antamiensa tietojen perusteella on päätelty, että todennäköisimmin Hannibal ylitti Alpit Col de la Traversetten kautta.
Dundagan kunta

Dundaga on entinen kunta Latviassa. Kunnan keskus oli Dundagan kylä. Kunnan pohjoisosassa sijaitsee Slīteren kansallispuisto, johon sisältyy myös Liivinrannan vanha kalastajakylä, joka on kulttuurihistoriallinen suojelualue.
Dundaga ja sen naapurikunta Kolka yhdistettiin vuonna 2009 Dundagan kunnaksi. Uuden Dundangan kunnan asukasluku oli 4 878 asukasta ja sen pinta-ala on 675,6 km². Vuonna 2021 Dundaga, Mērsrags ja Roja liitettiin Talsin kuntaan.
Pihlavan Työväen Urheilijat

PTU eli Pihlavan Työväen Urheilijat ry on vuonna 1931 perustettu Porin Pihlavassa toimiva urheiluseura. Seuralla on muun muassa uintii-, futsal- ja jalkapallojaostot. Jalkapallossa seuran edustus pelaa toiseksi alimmalla sarjatasolla miesten kutosessa. Futsalissa seuran edustusjoukkue pelaa kolmanneksi ylimmällä sarjatasolla, Futsal Kakkosessa. 
Vuonna 2011 pelattiin Pitun 80-vuotisjuhlaturnaus ja juhlavuoden kunniaksi seura otti käyttöön jälleen vanhan lyhenteensä PTU, käytössä olleen "PiTU:n" sijaan.
Jalkapallo.
Korkeimmillaan joukkue on pelannut maan toiseksi ylimmällä sarjatasolla Suomensarjassa kausilla 1968 ja 1969.
Tunnetuin PTU:n kasvatti on Mestaruussarjassa Turun Palloseuraa ja HJK:a edustanut ja yhteensä 62 A-maaottelua pelannut Miikka Toivola, joka valittiin myös kahdesti vuoden jalkapalloilijaksi. PTU:n kasvatteja ovat myös Tomi Niemi ja Jarno Heinikangas. Lisäksi seuran edustusjoukkueessa ovat pelanneet muun muassa Erkki Harell, Jani Suikkanen, Janne Puputti, Petri Nieminen ja Vesa Lamminen.
Uinti.
PTU:n uintijaosto järjestää harraste- ja kilpauintia lapsille, nuorille ja aikuisille: Vesipeuhula 5 -7–vuotiaille, Vesiralli 6 – 8-vuotiaille, harraste- ja tekniikkaryhmät 8 – 25-vuotiaille, kilparyhmät kilpauintikoulusta SM-tasolle 8 – 25-vuotiaille sekä mastersuintia yli 25-vuotiaille.
PTU:n uintijaosto perustettiin 1984, ja varsinainen toiminta aloitettiin syksyllä 1985 Meri-Porin uimahallissa. Menestystä on tullut Rollo- ja IKM-ikäisistä lähtien nuorten, aikuisten ja mastersien SM- ja PM-tasolle asti.
This Time Around

This Time Around on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin promootiosingle vuoden 1995 albumilta . Se julkaistiin joulukuussa 1995. Kappaleella esiintyy yhdysvaltalainen hip hop -artisti The Notorious B.I.G..
Kappaleet.
Yhdysvaltojen promo 2×12" (ES 7603/ES 7604)
Yhdysvaltojen promo 12" (EAS 7606)
Yhdysvaltojen promo 12" (EAS 7607)
Euroopan CD-promo (SAMPCD 3598)
Yhdysvaltain CD-promo ”This Time Around”/”Earth Song” (ESK 7521)