Economic freedom of the world

Economic freedom of the world on kanadalaisen Fraser-instituutin kokoama indeksi, joka mittaa kunkin maailman maan taloudellista vapautta. 
10 tarkoittaa taloudellisesti täysin vapaata maata, 0 täysin ei-vapaata.
Maiden järjestys.
Vuonna 2024 kärjessä olivat Hongkong, Singapore, Sveitsi, Uusi-Seelanti, USA, Tanska, Irlanti, Kanada, Australia, Luxemburg, Japani, Britannia, Suomi (13.), Islanti, ... Saksa (16.), Alankomaat (18.), Viro (20.), Ruotsi (25.), Norja (28.), Intia (84.), Kiina (104.), Venäjä (119.), Venezuela (165./165).
Mittarit.
Fraserin mukaan keskeiset taloudellisen vapauden tekijät ovat
Näitä instituutti mittaa 42 mittarilla, jotka perustuvat mm. IMF:n ja maailmanpankin tietoihin näistä maista. Hintasääntely, inflaatio, tullit, verotus, kaupankäynnin rajoitukset, omistusoikeuden heikko suoja, yrityksen perustamisen ja ylläpitämisen vaatima valtionbyrokratia, työllistämiseen liittyvät rajoitukset ym. pudottavat maan indeksilukemaa. 
Taloudellisen vapauden vaikutus.
Ympäristön tila, eliniänodote, ihmisoikeustilanne, talouskasvu, keskitulot ja köyhimmän kymmenyksen tulotaso olivat sitä parempia ja korruptio vähäisempää, mitä korkeampi maan taloudellinen vapaus oli (vuonna 2007). Köyhimmän kymmenyksen osuus maan tuloista ei riippunut taloudellisesta vapaudesta. 
Vuosina 2000-2019 taloudellinen vapaus lisääntyi maailmassa, sitten heikkeni. Vapaimmilla alueilla (25 %) köyhin 10 % ansaitsee kahdeksan kertaa niin paljon kuin köyhimmässä 25 %:ssa, ihmiset elävät 16 vuotta pidempään ja ovat suvaitsevaisempia sukupuolia, vähemmistöjä ja maahanmuuttajia kohtaan ja 40 % tyytyväisempiä elämiinsä. Vähiten vapailla alueilla (25 %) äärimmäinen köyhyys on 30 kertaa yleisempää, 2,5 kertaa useampi lapsi työskentelee ja vain 78 % 15-24-vuotiaista tytöistä osaa lukea.
Instituutin mukaan aikana 1980-2007 tutkituissa maissa
Tänä aikana
Lisäksi monien tutkimusten mukaan talous on parantunut eniten taloudellisesti vapaimmissa maissa ja kunkin maan taloudellisen vapauden lisäämiset ovat lisänneet talouskasvua ja päinvastoin. 
Sadat vertaisarvioidut tieteelliset artikkelit ovat käyttäneet indeksiä. Sitä on käytetty mm. taloustieteellisessä, valtiotieteellisessä ja ympäristötutkimuksessa. 
Vapaimmassa viidenneksessä elävien keskitulot olivat 23 450 dollaria/vuosi ja kasvu 1990-luvulla 2,56 %/vuosi. Epävapaimmassa viidenneksessä luvut olivat 2 556 dollaria ja -0,85 %/vuosi. Köyhin kymmenys kansasta sai 728 $/vuosi epävapaimmissa ja 7000 $/vuosi vapaimmissa maissa. Eliniänodote oli vapaimmissa maissa 20 vuotta enemmän kuin epävapaimmissa. 
Onnellisuus oli selvästi sitä vahvempi, mitä taloudellisesti vapaampi jokin maa oli (korrelaatio oli vahva).
Korkea taloudellinen vapaus estää erittäin tehokkaasti sotia, noin 54 kertaa tehokkaammin kuin demokratia ("Democracy Score" -mittarilla mitattuna).
Indeksin pohjana olevista mittareista tärkeimpiä kasvulle näyttäisivät olevat omaisuudensuoja, matala korruptio ja matala inflaatio. Julkisten menojen määrä ei näyttäisi olevan yhtä vaikuttavaa kuin varsinainen talouden sääntely. Toisaalta tämä jossain määrin näkyy indeksin painokertoimissa. Siksi esimerkiksi Tanska on sijalla 12 ja Suomi 16.
Tehdyn tutkimuksen yhteenvetoa on oheisessa artikkelissa , mukaan lukien tutkimuksia, jotka osoittavat taloudellisen vapauden olevan hyvien seurausten syy eikä vain korreloiva tekijä. Artikkeli myös toteaa tämän indeksin olevan käytetyin taloudellisen vapauden indeksi tieteellisessä tutkimuksessa, osin siksi, että "taloudellisen vapauden indeksi" yltää vain vuoteen 1995 ja käyttää subjektiivisempia mittareita. Molempien tulokset ovat kuitenkin samansuuntaisia.
Aiheesta muualla.