tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heimoturnaus

Heimoturnaus () oli 8.–10. elokuuta 1934 Tallinnassa järjestetty jalkapalloturnaus, johon osallistuivat Viron, Suomen ja Unkarin jalkapallomaajoukkueet. Heimoaatteen ohella turnauksella juhlistettiin Viron jalkapalloliiton 25-vuotisjuhlia. Turnauksen voitti Suomi, joka lehdistössä julistettiin ”suomalais-ugrilaiseksi jalkapallomestariksi”. Unkaria edusti amatöörijoukkue, minkä vuoksi Unkarin jalkapalloliitto ei laske turnausta A-maaotteluiksi.
Juhlaseremoniat pidettiin ennen Unkarin ja Suomen ottelua. Joukkueet marssivat stadionille ryhdikkäästi lippujensa perässä, jonka jälkeen kuultiin puheita. Kunniavieraana oli Viron presidentti Konstantin Päts. Suomen Palloliittoa edustaneen Kaarlo Soinion kerrottiin pitäneen ”heimohenkisen” puheen. Turnaukseen liittyi myös Töölön pallokentällä pelattu Suomen ja Viron B-maajoukkueiden ottelu, joka päättyi Viron 2–0-voittoon.
Hän (J. Karjalaisen kappale)

Hän on kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen. Se julkaistiin ensimmäisen kerran levyllä "Lumipallo" syyskuussa 1988. Se julkaistiin myös singlenä "Hän / Sudenkorento".
"Hän" oli Suomen kaupallisten radioasemien eniten soitettu kappale aikavälillä 1985–2020, mistä hyvästä J. Karjalaiselle myönnettiin erikoispalkinto vuonna 2020. Kappale sijoittui Radiomafian top 500 -äänestyksessä kaikkien aikojen parhaista kappaleista sijalle 116. 
Sävel ja sanat.
Kappale sai alkunsa 1980-luvun alkupuolella. Karjalaisen näppäillessä vanhaa kitaraa syntyi sointukierto, joka ei Karjalaisen mielestä ollut sinällään poikkeuksellinen. "Lumipallo"-levyn aikoihin hän palasi melodiaan kehittääkseen sitä edelleen. 
Karjalainen erottaa kappaleesta kaksi melodiaa: ensimmäinen on näppäilemällä soitettu ja toinen sähkökitaralla soitettu hitaampi melodia. 
Varhaisen version sanat kuuluivat: "Mä aion voittaa Euroviisut / kun siellä pärjää biisit pliisut / ja tästä tuli juuri sellainen". 
Sanoituksen eräs versio kertoi "Laura Häkkisen silmät" -kappaleesta tuttua tarinaa, mutta se olisi tehnyt kappaleesta liian pitkän. Karjalainen päätyi siihen tulokseen, että kappaleessa olisi mahdollista käyttää vain muutamia sanoja, jolloin sanoitus typistyi yhteen sanaan: "hän".
Ensin sanat olivat preesens-muodossa: "saa mut uskomaan", mutta sellaisenaan kappale ei ollut Karjalaisen mielestä koskettava. Kun Karjalainen muutti sanat imperfektimuotoon "sai mut uskomaan", hän ymmärsi löytäneensä kappaleen perimmäisen ajatuksen: surun. Hän uskoi, että kappaleesta tulisi menestys.
Äänitys ja julkaisu.
"Hän" äänitettiin Finnvoxin studioilla välillä joulukuu 1987 – kesäkuu 1988. Levytyksen tuottajana toimi J. Karjalainen. Kappaleen sovitti Jukka Tuovinen. Sen esittivät J. Karjalainen (laulu, kitara, ym) ja yhtye Mustat Lasit. Yhtyeessä soittivat Mikko Lankinen (kitara), Mikko Kivikari (kosketinsoittimet, taustalaulu), Jukka Tuovinen (saksofoni), Antero Priha (trumpetti), Pekka Lehti (basso, taustalaulu), Janne Haavisto (rummut) ja Mongo Aaltonen (lyömäsoittimet). "Hän"-kappaleessa soittivat lisäksi Erkki Palola (viulu), Jouni Heinonen (viulu), Karri Koivukoski (alttoviulu) ja Ilmo Saaristo (sello). Levyllä kappale soitetaan nopeudella 79 iskua minuutissa. Se kestää 3 minuuttia ja 26 tai 28 sekuntia. Levyn julkaisi Poko Rekords.
Valkoinenlampi (Kannonkoski, Selänranta, eteläinen)

Valkoinenlampi on Keski-Suomessa Kannonkoskella Selänranta lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 11,5 metriä. Järven rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Lakojoen valuma-alueeseen (14.444) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,7 metriä mpy.
Sakari Ojala

Sakari Antero Ojala (s. 4. toukokuuta 1953 Pieksämäki) on suomalainen paikallispoliitikko ja kunnallisneuvos vuodesta 2021. Hän on ollut lukuisissa kunnallisissa, maakunnallisissa ja valtakunnallisissa luottamustoimissa. Ojala oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Ojala on ollut Pieksämäen kaupunginvaltuutettu vuodesta 1993 lähtien. Hän on toiminut kaupunginhallituksen varapuheenjohtajistossa useammalla kaudella sekä valtuuston puheenjohtajana pitkäaikaisesti. Kaupunginhallituksessa hän on toiminut niin varapuheenjohtajana kuin puheenjohtajanakin. Ojala edustaa Suomen Sosiaalidemokraattista Puoluetta (SDP). Hän on ollut luottamushenkilönä tai taustavaikuttajana monessa Pieksämäen, Etelä-Savon kuin valtakunnallisissakin kehityshankkeissa. Hän edisti Pieksämäen aseman ympäristön peruskorjaamista, ja kävi viemässä Sanna Marinille esityksen aseman alueen parantamisesta.
Pavone del Mella

Pavone del Mella () on kunta Italiassa Lombardian alueella olevassa Brescian maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 2 688 asukasta.
Luettelo indoeurooppalaisista kielistä

Tämä on luettelo indoeurooppalaisista kielistä kieliryhmittäin. Luettelo on epätäydellinen.
Albanialaiset kielet
Armenialaiset kielet
Balttilaiset kielet
Germaaniset kielet
Indoiranilaiset kielet
Kelttiläiset kielet
Helleeniset kielet
Itaaliset kielet
Slaavilaiset kielet
Pitkälahti (Kinnula)

Pitkälahti on Keski-Suomessa Kinnulassa Silkkiperän lähellä sijaitseva järviä ja lampia sisältävä kosteikkoalue.
Maantietoa.
Koskeikon pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Kosteikkoalueen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Isojoen–Jääjoen valuma-alueella (14.45), jonka Ylä-Jäpän alueeseen (14.452) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,1 metriä mpy.
The Batman (soundtrack)

The Batman: Original Motion Picture Soundtrack on supersankarielokuvan "The Batman" (2022) soundtrack-albumi. Kappaleet on säveltänyt Michael Giacchino. Albumi julkaistiin WaterTowerin kautta 25. helmikuuta 2022, viikko ennen elokuvan julkaisua.
Muut kappaleet.
Giacchinon sävellysten lisäksi elokuvassa kuullaan myös Nirvanan ”Something in the Way”, jota käytettiin elokuvan markkinoinnissa, Franz Schubertin ”Ave Maria”, Ludwig van Beethovenin ”Pianokonsertto nro 5”, Patrick Toppingin ja Kevin Saundersonin ”Frisk”, Corvadin ”Tesla”, Baauerin ”Hot 44”, Peggy Goun ”Troop” ja ”Darkroom”, Henry Purcellin ”Dido’s Lament”, Gabriel Faurén ”Requiem”, Al Martinon ”I Have But One Heart” sekä Dean Martinin ”Volare”.
La Stampa

La Stampa on italialainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Lehden päätoimitus sijaitsee Torinossa.
Historia.
La Stampa sai alkunsa vuonna 1867 nimellä Gazzetta Piemontese. Nimen ”La Stampa” se sai vuonna 1895, kun sen kaksi toimittajaa, Luigi Roux ja Alfred Frassati ostivat lehden.
Mussolinin valtaannoususta huolimatta La Stampa jatkoi demokratiaa puolustavana ja liberaalina lehtenä. Frassati, joka omisti lehden tuohon aikaan kieltäytyi yhteistyöstä fasistien kanssa ja myi lehden. Tämän jälkeen fasistit ottivat sen haltuunsa ja muuttivat sen propaganda-alustaksi. Sodan jälkeen lehti jatkoi sotaa edeltävällä linjallaan, mutta toimi hetkellisesti nimellä "La Nuova Stampa".
Vuonna 2006 lehti siirtyi berliner-sivukokoon ja luopui samalla mustavalkokuvien käytöstä. Tähän investointiin yhteensä 70 miljoonaa euroa, josta suurin osa tuli suurimmalta osakkeenomistajalta, Fiatilta.
Vuonna 2012 Torinossa avattiin Spazio La Stampa -museo, joka kertoo lehden historiasta.
Nykyään.
Lehti on kallellaan keskusta-vasemmistoon. Se on perinteisesti nostanut esille Italiaa riivaavia sosiaalisia ongelmia.
La Stampa vastaa myös Vatikaaniin keskittyvästä Vatican Insider -sivuston ylläpidosta ja sisällöstä.
Vuonna 2020 La Stampan levikki oli noin 160 000. Vuodesta 2017 lähtien lehteä on kustantanut Gruppo editoriale l'Espresso -yritys (sittemmin GEDI Gruppo Editoriale), johon kuuluu myös La Repubblica. Yhteensä näiden kahden lehden osuus Italian sanomalehtien markkinoilla on noin 20 %.
Huhtikuussa 2020 lehden uudeksi päätoimittajaksi valittiin Massimo Giannini.
Kamal Mimouni

Kamal Mimouni (tunnetaan myös nimellä Benjamin Kamal Mimouni-Rammach Jr) on marokkolais-suomalainen taekwondoin.
Ura.
Mimounin ottelutyyli painottuu taaimmaiseen jalkaan ja laajaan liikkeeseen ottelualueella. Hän on molempijalkainen ottelija, mutta suosii oikeanpuolista jalkaansa. Mimouni on uransa aikana edustanut vain Suomea, vaikka hänellä on myös Marokon kansalaisuus. Syyskuussa 2022 Mimouni päätti edustaa Marokon maajoukkuetta.
Mimouni aloitti lajin Tampereen Kumgang Taekwondossa vuonna 2007. Ensimmäisen ottelunsa hän otteli jo vuonna 2010 ollessaan vain yhdeksänvuotias. Mimounin 16-vuotinen taival tamperelaisseurassa päättyi vuoden 2021 joulukuussa. Tammikuussa 2022 hän allekirjoitti sopimuksen marokkolaisseura Club AKAMO Sportin kanssa.
Mimounin Marokon kansalaisuus on sallinut hänen päästä osallistumaan Marokon kansallisiin kilpailuihin, ja hän onkin niissä saavuttanut kultaa 2019, 2020 ja 2022 sekä hopeaa 2021. Tämän lisäksi Mimouni vei kotiin 2019 kisojen parhaan ottelijan palkinnon.
Yksityiselämä.
Mimounin vanhemmat ovat syntyneet Marokossa. Mimounilla on kaksi sisarusta, jotka ovat myös harrastaneet taekwondoa lapsuudesta asti. Mimounilla on läheinen suhde perheensä kanssa ja kuvailee isoveljeään ainoaksi vastustajaksi, jota tämä pelkäisi.
Helmikuussa 2021 Mimouni valitsi tamperelaisen Timo Vettenrannan valmentajakseen. Mimounin mukaan Vettenranta on iso osa hänen elämäänsä sekä lajissa että sen ulkopuolella.
Mimouni on uskonnolliselta vakaumukseltaan muslimi.
Pasi Niemelä

Pasi Niemelä (s. 19. huhtikuuta 1963 Hamina) on suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja.
Pelaajaura.
Niemelä edusti pääsarjaurallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Haminan Palloilijoita, Hyvinkään Tahkoa ja Jyväskylän Kiriä. Niemelä saavutti yhden SM-hopean kaudella 1983 ja kolme SM-pronssia kaudella 1987, kaudella 1989 ja kaudella 1990. Kaudella 1987 Niemelä oli myös SM-sarjan lyöjäkuningas 37:llä lyödyllä juoksulla. Niemelä pelasi kaksi Itä–Länsi-ottelua vuosina 1986 ja 1987 sekä kolme Liitto–Lehdistö-ottelua vuosina 1986–1988. Hän pelasi 178 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 22 kunnaria, 187 tavallista juoksua, toi 132 juoksua ja keräsi 793 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 22 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi 12 tavallista juoksua, toi 16 juoksua ja keräsi 72 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 14 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi tavallista juoksua, toi kahdeksan juoksua ja keräsi 43 kärkilyöntipistettä.
Pelinjohtoura.
Niemelä toimi Hyvinkään Tahkon pelinjohtajana kaudet 1991–1993. Kaudella 1992 Tahko saavutti Niemelän alaisuudessa SM-hopean. Kauden 1996 Niemelä toimi Jyväskylän Kirin pelinjohtajana. Kaudet 1997–1998 Niemelä toimi Kaisaniemen Tiikereiden pelinjohtajana. Kaudella 1998 Tiikerit saavutti SM-hopean. Kauden 2001 Niemelä toimi Ulvilan Pesä-Veikkojen pelinjohtajana.
Italian tähden ritarikunta

Italian tähden ritarikunta () on italialainen ritarikunta. Se perustettiin vuonna 2011, ja toimii Italian solidaarisuuden tähden ritarikunnan () virallisena seuraajana. Aikaisempi ritarikunta perustettiin Italian tasavallan yhteydessä vuonna 1947, mutta presidentti Giorgio Napolitano uudisti ritarikuntaa sen nykyiseen muotoon. Alkuperäistä, vuonna 1947 perustettua, kunniamerkkiä jaettiin kunnianosoituksena merkittävästä työstä sodanjälkeisen Italian rakentamiseksi. Vuodesta 2011 se on toiminut kunnianosoituksena italialaisen kulttuurin säilyttämisestä ja edistämisestä sekä sen hyväksi tehdystä työstä Italian ulkopuolella.
Kunniamerkkiä jaetaan kuudessa luokassa:
Heinz Muntwyler

 
Heinz Muntwyler (s. 1956) on sveitsiläinen karateka. Hän voitti Kyokushinin keskisarjan EM-pronssia vuonna 1985 ja saavutti myös samana vuonna pronssia Ibutz Oyama Cupissa.
Kilpauransa jälkeen Muntwyler perusti oman Kyokushin seuran Karate Club Anglikon vuonna 2001, joka kuuluu IFK-liittoon. Hän johti seuraansa vuoteen 2021 saakka, kunnes antoi johtotehtävät Peter Hubschmidille ja siirtyi itse varapuheenjohtajaksi vuodeksi 2022.
Muntwyler harjoitteli karatea kaksinkertaisen Euroopan mestarin Andy Hugin kanssa 1977 lähtien aina 1990-luvulle saakka. He kuuluivat molemmat 1980-luvulla Sveitsin karatemaajoukkueeseen.
Pertti Raveila

Pertti Kalevi Raveila (1. kesäkuuta 1935 Koivisto – 2. toukokuuta 2011 Imatra) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Imatran Teatterissa noin 20 vuotta kolmessa eri jaksossa.
Ura.
Raveila syntyi kokki Arvo Kallosen ja Lyyli Hallikaisen perheeseen. Ennen ammattimaista näyttelijän uraansa Raveila toimi puhelinasentajana ja toimistovirkailijana. Hän työskenteli iltanäyttelijänä Imatran Teatterissa vuosina 1956–1961. Uran varhaisvaihetta seurasi useita näyttelijänkiinnityksiä: Riihimäen Teatteri 1961–1963, Imatran Teatteri 1963–1965, Rauman kaupunginteatteri 1965–1969, Mikkelin teatteri 1969–1975 ja jälleen Imatran Teatteri vuodesta 1975 vuoteen 1989, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Raveila näytteli noin 150 roolia. Niistä mainittakoon Cléante ("Luulosairas"), Auermaa ("Rykmentin murheenkryyni"), Kamzoil ("Viulunsoittaja katolla") ja Konsta Pylkkänen.
Raveila näytteli myös muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Mikko Niskasen televisioelokuvassa "Omat koirat purivat" (1974). Hänellä oli niin ikään pieniä tehtäviä viihdeohjelmissa.
Lauluja 1960-luvulta

Lauluja 1960-luvulta on artistinimellä M julkaisevan Minja Kosken neljäs sooloalbumi.
Sakyn lentotukikohta

Sakyn lentotukikohta tai Sakyn sotilaslentokenttä (, ; ICAO: UKFI) on Ukrainalle kuuluvalla Krimin niemimaalla, Jevpatorijan piirin Novofedorivkan kaupunkityyppisen taajaman itälaidalla sijaitseva sotilaslentokenttä ja laivaston lentotoiminnan harjoituskeskus. Lentotukikohta sijaitsee noin neljä kilometriä Sakyn kaupungista etelään. Vuodesta 2014 se on ollut osa Venäjän miehittämää Krimin niemimaata.
Tukikohdan koulutusrakenteisiin kuuluu muun muassa ”Nitka- nousu- ja laskeutumisalue”, joka on maalle sijoitettu lentotukialuksesta lentoonlähdön ja laskeutumisen tekniikkojen harjoitusalue. Se on yksi maailman neljästä tämäntyyppisestä harjoitusalueesta (muut löytyvät Yhdysvalloista, Kiinasta ja Intiasta). 
Sakyn lentotukikohdassa toimi joulukuussa 2021 Venäjän laivaston 43. itsenäinen laivaston lentohyökkäysrykmentti (43 OMShAP). Tällä rykmentillä on 12 Suhoi Su-30SM -hävittäjää, kuusi Suhoi Su-24M -hävittäjää ja kuusi Suhoi Su-24MR -hävittäjiä.
9. elokuuta 2022 uutisoitiin useista räjähdyksistä lentotukikohdan alueella; Novofedorivkan uimarannalta kuvatut videot näistä tapahtumista levisivät julkisuuteen. Virallisesti Ukrainan asevoimat ei ollut seuraavan päivän aikanakaan ilmoittautunut iskujen tekijäksi, mutta listasi silti yhdeksän lentokoneen tuhoutuneen edellispäivää koskevassa Venäjän hyökkäyssotaa (2022) koskevassa ukrainalaisjoukkojen aiheuttamien venäläistappioiden päiväraportissaan. Venäjä on julkisuudessa kiistänyt lentokoneita tuhoutuneen räjähdysten yhteydessä. Maan ankara sotasensuuri myös kieltää avoimen asevoimien tappioista kertomisen.
Bilal Xhaferri

Bilal Xhaferri (1935 Ninat, Albania – 1986 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli albanialainen runoilija ja poliittinen toisinajattelija. Häntä pidetään etenkin Chamerian alueen runouden voimahahmona.
Xhaferri syntyi Ninatin kylässä lähellä Konispolia. Hänen varhaista tuotantoaan edustaa tarinakokoelma "Njerëz të rinj, tokë e lashtë" (1966). Xhaferri joutui kommunistien epäsuosioon kun hän arvosteli Ismail Kadaren romaania "Dasma" ("Häät", 1968). Xhaferrin onnistui paeta Kreikkaan elokuussa 1969 ja seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin. Xhaferri asettui Chicagoon ja perusti antikommunistisen aikakauslehden "Krahu i Shqiponjës" ("Kotkan siivet"), jota julkaistiin 39 numeroa vuodesta 1974 vuoteen 1986.
Portoferraio

Portoferraio on kaupunki ja samanniminen kunta Elban saarella Italiassa. Portoferraio sijaitsee Elban pohjoisosassa. Sekä kaupunki että kunta ovat Elban suurimmat. Elban pääsatama sijaitsee Portoferraiossa. Kunnan muita kyliä ovat muun muassa Acquavista, San Martino, Schiopparello ja Volterraio. Montecriston saari kuuluu hallinnollisesti kuntaan.
Talous.
Portoferraiolle kuten koko Elban saarelle turismi on merkittävä tulonlähde.
Historia.
Antiikin aikana paikalla ollut kaupunki tunnettiin nimellä "Fabricia". Roomalaisia ennen paikalla oli asustanut etruskeja ja kreikkalaisia.
Nykyisen kaupungin rakennutti Cosimo I de’ Medici 1500-luvulla antaen kaupungille nimeksi "Cosmopoli". Kaupunki linnoitettiin merirosvojen hyökkäysten vuoksi ja ympärille rakennettiin muuri. Napoleon asui Elban karkotuksen aikana Portoferraiossa sijaitsevassa Palazzina dei Mulinissa. 
Kaupungin nykyinen nimi tulee 1800-luvun lopulta saaren rautakaivosten mukaan, joita oli hyödynnetty antiikin ajoista lähtien.
San Marino-Montefeltron roomalaiskatolinen hiippakunta

San Marinon-Montefeltron roomalaiskatolinen hiippakunta () on roomalaiskatolisen kirkon hiippakunta, joka kattaa koko San Marinon sekä Italian puolella sijaitsevia kuntia. Hiippakunta kuuluu Ravenna-Cervian arkkihiippakuntaan.
Montefeltron hiippakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 826, mutta sen uskotaan olevan tätä vanhempi. Hiippakunnan koko ja virallinen nimi ovat vaihtuneet tämän jälkeen pariin kertaan ja nykymuodossaan ja nykyisellä nimellään se aloitti vuonna 1977. 
Vuonna 2020 hiippakunta koostui 81 seurakunnasta, joilla oli jäseniä yhteensä 61 401. Hiippakunnan piispana toimii Andrea Turazzi.
Loitsana

Loitsana on saareton erämaajärvi Savukosken pohjoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 8,09 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 211 kilometriä suoraan koilliseen. Loitsana on jäännös laajasta jääjärvestä, joka sijaitsi alueella noin 10 000 vuotta sitten.
Maantiede.
Loitsanan pituus lännestä itään on puoli kilometriä. Rannat ovat alavia ja asumattomia. Loitsana laskee lounaiskulmastaan länteen Sokliojaan, joka yhtyy Ylä-Nuorttiin vajaan kilometrin päässä Loitsanasta länteen. Loitsanan läheisyydessä sijaitsee yksi Lapin vanhimmista kivikautisista asuinpaikoista.
Loitsana (72.045.1.001) kuuluu Sokliojan valuma-alueeseen (65.925), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tuulomajoen vesistössä (72). Toinen jakovaihe on Nuorttijoen latvan valuma-alue (72.04). Loitsana on Sokliojan valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi. Sen koillispuolella sijaitsee noin puolen hehtaarin laajuinen nimetön lampi.
Svezia, inferno e paradiso

Svezia, inferno e paradiso () on Luigi Scattinin ohjaama sekä käsikirjoittama italialainen pseudodokumenttielokuva vuodelta 1968. Elokuva käsittelee seksuaalisuutta Ruotsissa. Siinä esitetään teinityttöjen ehkäisyvälineitä, lesbojen yökerhoja, toisten puolisoiden kanssa seksiä harrastamista, pornoelokuvia, liivijengejä sekä vapunjuhlintaa. Elokuva käsittelee myös Ruotsin huume-, alkoholi- sekä itsemurhaongelmia. Elokuvassa kuullaan Piero Umilianin kappale ”Mah Nà Mah Nà”, jonka myöhemmin televisiosarjat "Seesamtie" ja "The Muppet Show" popularisoivat.
Viitaanjärvi

Viitaanjärvi on runsashumuksinen, suurelta osin kulttuurimaiseman reunustama järvi Iisalmen keskustan koillispuolella Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 76 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Viitaanjärven rantaviivan pituus on 28 755 metriä. Järvenselkä on noin 2,5 kilometriä pitkä ja sen suurin leveys on yli kilometrin. Selkävesi kapenee etelässä Lapinlahdeksi. Selkävedestä kaakkoon ulottuu yli kolme kilometriä pitkä järvenosa, jonka nimi on Koukkujoki. Pohjoiseen ulottuu noin puolitoista kilometriä pitkä järvenosa, joka levenee pohjoisessa Matalalahdeksi. Selkäveden luoteispuolella sijaitsee Syvälahti ja Kannaslahti, joita yhdistää pääaltaaseen noin sata metriä leveä salmi. Lähes puolet Viitaanjärvestä on enintään kaksi metriä syvä ja noin kymmenesosa on vähintään kymmenen metriä syvä.
Viitaanjärven saariluku on kolme. Laajin saari on järven kaakkoiskolkan Vironsaaret, jonka pinta-ala on noin 2,5 hehtaaria. Laajin niemimaa on Lehtosaari, joka erottaa järven luoteisia lahtia pääaltaasta. Viitaanjärven rannoilla on melko taajaan peltomaata ja asutusta. Länsirannalla kohoaa Kurnunvuori ja itärannalla Harakkamäki. Kummankin laki on noin 130 metriä merenpinnan yläpuolella.
Viitaanjärven kaakkoiskolkkaan Vironsaarten kohdalle laskee Pitkäkoski kaakosta Hernejärveltä (91,2 metriä mpy). Vironsaarten eteläpuolella sijaitsee Paununlahti, johon virtaan Paununpuro etelästä. Viitaanjärvi laskee Lapinlahden lounaisosasta Tikankoskea etelään Kilpijärven (85,9 metriä mpy) Tikanselälle.
Viitaanjärven vesitilavuus on 14 077 000 kuutiometriä.
Viitaanjärvi (04.581.1.012) kuuluu Kilpijärven–Hernejärven alueeseen (04.581), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Sonkajärven reitin valuma-alue (04.58) ja ensimmäinen on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Viitaanjärvi on toiseksi laajin Kilpijärven–Hernejärven alueen 33:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kilpijärvi ja kolmanneksi laajin on Hernejärvi.
Viitaanjärvi on yhdeksänneksi laajin Siilinjärven 115:stä vakavedestä. Sitä seuraa Kirmanjärvi.
Luettelo Latinan maakunnan kunnista

Tämä on luettelo Italian Latinan maakunnan kunnista.
Tyllinjärvi

Tyllinjärvi on matala, sameavetinen ja muodokas järvi Miehikkälän kaakkoisosassa Kymenlaakson maakunnassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Kotkasta on 50 kilometriä itäkoilliseen. Järven eteläinen osa sijaitsee Virolahden alueella.
Maantiede.
Tyllinjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 4,5 kilometriä. Järvi on kapea ja sen mutkaisen rantaviivan pituus on 19 828,1 metriä. Tyllinjärvi koostuu suurelta osin lahdista, joiden nimet ovat pohja-päätteisiä: Nurmisaaranpohja, Tetrivuorenpohja, Kulmakatteenpohja, Järvelänpohja, Salmelanpohja ja Tiirinpohja. Laajimmat niemet ovat itärannan Leukaniemi ja Tammaniemi sekä Vanhaniemi luoteessa. Tyllinjärveä laskettiin 1930-luvulla. Vain 18 hehtaaria järvestä on vähintään kolme metriä syvä. Syvin kohta, 6,6 metriä, sijaitsee järven eteläosassa Tetrivuoren tuntumassa. Järven luoteisosassa on noin viiden metrin syvänteitä.
Tyllinjärven saariluku on kahdeksan. Laajin saari on Järvensaari, jonka kautta Miehikkälän ja Virolahden kuntaraja kulkee. Tyllinjärven rannoilla on runsaasti kulttuurimaisemaa peltoineen. Itärannalla sijaitsee Tyllin kylä. Järveä reunustavat metsät ovat varsin tasaisesti lehti- ja havupuuvaltaisia. Etelärannalla kohoaa jyrkkiä kallioseinämiä.
Tyllinjärven rantaniityt ovat suursara- ja järvikortevaltaisia, niittyjen reunoilla levittäytyy järviruoko- ja kaislavyöhykkeitä. Järven linnusto on monipuolinen kahlaajineen ja vesilintuineen.
Tyllinjärveen laskee Vaalimaanjoki luoteesta. Joki jatkuu Tyllinjärven pohjoiskolkasta Taipaleenjärven (15,4 metriä mpy) ja Savanjärven (12,3 metriä mpy) kautta kaakkoon.
Tyllinjärven vesitilavuus on 3 010 000 kuutiometriä. Järvi on verraten rehevöitynyt.
Tyllinjärvi (10.001.1.008) kuuluu Vaalimaanjoen alaosan alueeseen (10.001), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vaalimaanjoen vesistössä (10). Tyllinjärvi on Vaalimaanjoen alaosan alueen laajin vakavesi. Alueeseen kuuluu kymmenen vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Champagne-sur-Vingeanne

Champagne-sur-Vingeanne on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Vingeannejoen varrella, noin 35 kilometriä Dijonin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint Julienin kirkko on rakennettu 1300-luvulla. Kirkon seinämaalaukset ovat 1400-luvulta, alttaritaulu ja portaali 1600-luvulta, sekä kellotorni 1800-luvulta. Champagne-sur-Vingeanne oli Franche-Comtén rajakylä vuoteen 1666 saakka, ja sillä oli ennen sitä etuoikeus saada valkosuolaa ilman veroja.
Ananias Jauhiainen

Ananias Jauhiainen (25. lokakuuta 1859 – 14. maaliskuuta 1924 Kiuruvesi) oli suomalainen Kiuruvedellä asunut maanviljelijä, jota pidettiin aikanaan Suomen painavimpana miehenä. Viimeisinä vuosinaan Jauhiainen painoi yli 220 kiloa. Jauhiainen omisti Ketolan talon Kiuruveden Ruutanalla ja hän kuoli kotitalossaan 64-vuotiaana. Jauhiainen oli Suomen Kuvalehden kansikuvassa 21. elokuuta 1920, hän painoi tällöin 205 kiloa.
Ananias Jauhiaisella oli neljä nuorempaa sisarusta ja viisihenkinen sisarusparvi oli tiettävästi Suomen kaikkien aikojen painavin, sisarusten yhteispaino oli 860 kiloa. Ananias Jauhiainen oli heistä painavin ja hänen kerrottiin painaneen jopa 236,5 kiloa. Painonsa takia Ananias ei osallistunut kotitalonsa töihin vaan istui pääasiassa kahdenistuttavassa keinutuolissa talon pirtissä. Suuren vatsansa takia hän joutui käyttämään avustajaa virtsaamisessa kun kädet eivät ulottuneet mahan alle. Jauhiaisella oli aina mukanaan ohut koukkupäinen keppi, jonka avulla hän sai sujautettua varsista halkaistut pieksukengät jalkoihinsa. Ananias Jauhianen oli noin 40-vuotiaaksi saakka normaalipainoinen, jopa nuorena laiha, mutta hänen painonsa alkoi nousta sen jälkeen. Hän söi kerralla tavallisesti kapan perunoita muiden ruokien lisäksi ja hänen herkkuihinsa kuului lammaspaisti.
Veuvey-sur-Ouche

Veuvey-sur-Ouche on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ouchejoen varrella, noin 25 kilometriä Beaunen kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueelta on hyödynnetty rautaa 1400-luvulta lähtien. 1600-luvulla rakennettiin kaksi takomoa ja uuni, missä valmistettiin tykinkuulia tykistölle. 1700-luvun lopulla oli vielä yksi takomo jäljellä, mistä saatiin laadukasta rautaa. Tuotanto oli 1800-luvun alussa vielä huomattava, mutta vuonna 1842 viimeinenkin takomo lopetettiin.
Catharina Elmsäter-Svärd

Catharina Sabine Maria Laurine Elmsäter-Svärd (s. 23. marraskuuta 1965 Järfälla) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1997–2008 ja 2014 sekä toimi Ruotsin infrastruktuuriministerinä vuosina 2010–2014 ja virkaatoimittavana puolustusministerinä keväällä 2012.
Vatikaanin kielet

Vatikaanivaltio on kielellisesti melko yhtenäinen. Ethnologuen mukaan maassa tavataan kahta eläväksi laskettavaa kieltä.
Viralliset kielet.
Vatikaanin viralliset kielet ovat italia ja latina. Latina on ennen kaikkea Pyhän istuimen kieli ja sitä kautta katolisen kirkon virallinen kieli. Italia on virallisen kielen asemassa johtuen Vatikaanin sijainnista kokonaisuudessaan Italian sisällä. Vuonna 2014 paavi Franciscus määräsi, että latina ei enää olisi piispankokouksen virallinen kieli. Aikaisemmin kaikki kokouksen pöytäkirjat on kirjoitettu latinaksi ja sen aikana on käytetty nimenomaan latinaa. 
Pyhän istuimen diplomaatit käyttävät myös ranskaa virallisena työkielenään.
Muut kielet.
Enemmistö Sveitsiläiskaartin jäsenistä on perinteisesti puhunut saksaa, mutta 2000-luvulla myös ranskankielisten määrä on pyritty lisäämään.
Ilmari Takkala

Ilmari Takkala (30. elokuuta 1889 Karstula – 1967) oli suomalainen Karstulan Oinoskylässä asunut maanviljelijä ja majatalon pitäjä. Hän oli mukana suojeluskuntatoiminnassa ja oli 1930-luvun alussa yksi Lapuan liikkeen johtohenkilöitä.
Takkala oli jo 1900-luvun alussa mukana aktivistien salaisissa toimissa. Hän toi vuonna 1905 veljensä Oskarin kanssa salaa Pietarsaaresta aselaiva John Graftonin Suomeen tuomia Grafton-kiväärejä veljesten perustamalle Oinoskylän ja Vastingin ampumaseuralle. Ensimmäisen maailmansodan aikana Takkala osallistui jääkärivärväykseen toimien etappitien hoitajana. Syksyllä 1917 hän perusti Karstulan suojeluskunnan Vastingin-Kivijärven kyläosaston ja hankki osastolle 30 kivääriä Jyväskylästä. 
Takkalan 40 miehen vahvuinen osasto osallistui Suomen sisällissodan aikana Jyväskylässä punaisten riisumiseen aseista ja sen jälkeen siirtyi Mäntyharjun rintamalle. Helmikuussa 1918 osasto liitettiin Jyväskylän pataljoonaan ja Takkala oli sitten konekiväärijoukkueen johtajana Vilppulan rintamalla ja Orivedellä osallistuen sitten Tampereen valtaukseen. Sodan päätyttyä Takkala osallistui miehineen valkoisten voitonparaatiin Helsingissä 16. toukokuuta 1918 ja he palasivat Karstulaan alkukesästä 1918 oltuaan vielä jonkin aikaa Viipurissa. Takkala ylennettiin reservin vänrikiksi toukokuun lopulla 1918 ja reservin luutnantiksi 1928.
Takkala oli Karstulassa mukana kunnalliselämässä ja suojeluskunnan toiminnassa. Hän osallistui valkoisten sankaripatsaan pystyttämiseen 1922, suojeluskuntatalo "Suojan" rakentamiseen 1931 sekä Otto von Fieandtin kivet-muistomerkin pystyttämiseen Karstulaan. 1930-luvun alussa Takkalan majatalo oli yksi Lapuan liikkeen kyyditysverkoston etappitaloista. 
Mäntsälän kapinan aikana maaliskuun alussa 1932 Takkala kuului Jyväskylään kokoontuneiden kapinallisten esikuntaan. Turun hovioikeus tuomitsi hänet marraskuussa 1933 10 kuukaudeksi vankeuteen avunannosta kapinaan. Korkein oikeus piti tuomion muuttamattomana huhtikuussa 1934 antamassaan päätöksessä. Huhtikuussa 1933 Vaasan hovioikeus tuomitsi Takkalan avunannosta maanviljelijä Nestori Saarimäen kyyditykseen 3 kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Saarimäki oli kyyditetty 12. elokuuta 1930 Kauhajoelta Karstulan ja Nurmeksen kautta Venäjän rajalle.
Takkala piti Karstulassa Lotta-Kahvilaa vuosina 1933-1942. Vuonna 1938 hän rakennutti kotitilalleen Oinoskylään täysimittaisen ampumaradan. Jatkosodan alkuvaiheessa 1941-1942 Takkala palveli kapteenin arvoisena Sisä-Suomen sotilaspiirin esikunnassa.
Sotien jälkeen Takkala harrasti kotiseututyötä ja kansanperinteen keräystä. Hän keräsi Kansanvalistusseuran arkistoon satoja vanhoja loitsuja ja taikoja ja oli perustamassa Karstulan kotiseutumuseota vuonna 1954. Hän oli Karstulassa kunnanvaltuuston ja kunnallisten lautakuntien jäsenenä.
Val di Sole

Val di Sole on laakso Trenton maakunnassa Pohjois-Italiassa, joka sijaitsee Dolomiittien vuoriston länsiosassa. Alueen luoteispuoleilla sijaitsee Stelvion kansallispuisto. Alueen eteläosasta pääsee Madonna di Campiglion laskettelukeskukseen.
Alueen paikkakuntiin lukeutuvat Vermiglio, Peio, Dimaro, Croviana ja Malè.
Val di Sole on toiminut neljä kertaa Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailujen kilpailupaikkana.
George Browne

kreivi George Browne (1698−1792) oli venäläinen sotapäällikkö ja virkamies.
Browne syntyi vuonna 1698 Limerickissä Irlannin kuningaskunnassa ja kuului vanhaan irlantilaiseen katolilaiseen aatelissukuun. Vuonna 1730 hän astui Venäjän asepalvelukseen ja osallistui sitten kaikkiin Venäjän sotiin vuoteen 1762 asti. Grozkan kokouksessa (1739) hän joutui Turkin vankeuteen ja oli myyty kolmesti orjaksi, kun lopulta Ranskan lähettiläs Konstantinopolissa Venäjän hallituksen pyynnöstä tarjosi hänelle vapautta. Browne osallistui sitten kenraalimajurina sotaan Ruotsia ​​vastaan ​​vuonna 1742. Seitsemänvuotisen sodan aikana hän haavoittui vakavasti Zorndorfin taistelussa (1758). Pietari III nimitti Brownen marsalkaksi ja nimitti hänet Tanskaa vastaan ​​käydyn sodan ylipäälliköksi, mutta kun hän vastusti tätä sotaa epäpoliittisena ja epäoikeudenmukaisena, hän joutui epäsuosioon ja karkotettiin. Ennen kuin Browne ehti lähteä, hän kuitenkin palasi palvelukseen ja hänet nimitettiin Liivinmaan kenraalikuvernööriksi (1762), jota hän hoiti kunnialla kolmekymmentä vuotta. Vuodesta 1775 hän oli myös Viron kenraalikuvernööri. Vuonna 1779 keisari Joosef II nimitti hänet valtakunnankreiviksi. Browne kuoli Riiassa 1792.
Oiva-raportti

Oiva-raportti on elintarvikehuoneistojen viranomaistarkastuksista saatava asiakirja. Se kertoo kuluttajalle tarkastuksen aikana tehdyistä havainnoista, kuten yrityksen hygieenisestä tasosta ja tuotteiden turvallisuudesta. Oiva-raportti on pääosin kaksikielinen ja useimmiten yhden A4-arkin kokoinen.
Oiva-raportti kertoo:
Vuodesta 2016 alkaen tarkastettujen asioiden määrän ja niiden tuloksen numeroin, esim. Oivallinen 9 kpl, Hyvä 1 kpl jne.
Martina (ravintolaketju)

Martina on Tradekan omistaman Restel-yhtiön italialaistyyppisten ruokaravintoloiden valtakunnanlaajuinen ketju, joka oli suurimmillaan 1990-luvun taitteessa. Vuonna 2023 jäljellä on enää yksi ravintola Porissa, kun ketjun ravintolat Forssassa ja Kouvolan Veturissa lopettivat toimintansa vuodenvaihteessa 2022-2023.
Martina oli S-ryhmän Rosso-ketjun kanssa ensimmäisiä suomalaisia ketjuravintoloita, joissa käytettiin paljon puolivalmisteita: valmiiksi kuorittuja ja esikäsiteltyjä pakasteperunoita, valmiskastikkeita ja valmiiksi leikattua lihaa. Tällä pyrittiin paitsi tarjoamaan yhdenmukaisia annoksia kaikissa ravintoloissa lapsiperheille ja muille tuttua ja turvallista hakeville kohderyhmille, myös työvoimakustannusten säästöön: keittiössä saattoi työskennellä vain yksi ihminen. 
Ensimmäinen Martina-ravintola avattiin vuonna 1984 Salossa, ja kolme vuotta myöhemmin niitä oli 21. Vuonna 1997 Martinoita oli 17, pohjoisin Kuusamossa, kun kilpailevalla Rossolla toimipisteitä oli 46. Osa Martina-konseptin alle otetuista ravintoloista sai pitää perinteisen nimensä, kuten vuonna 1839 perustettu Turun Foija ja vuodesta 1935 toiminut Helsingin Kruununhaan Kirja. Myös Pietarinkadun Central toimi Martina-nimellä vain jonkin aikaa 1990-luvun taitteessa, kunnes sitä alettiin kutsua "Martina-ravintola Centuksi". Konseptiin kuuluivat kaikkien ravintoloiden yhtenäiset ruokalistat ja Britanniasta tuotu sisustusrekvisiitta. "Helsingin Sanomien" kuluttajasivujen testiryhmä arvioi vuonna 1997 Martinan hieman Rossoa paremmaksi sekä ruoan, palvelun että sisustuksen osalta.
Martina-konseptia uudistettiin vuonna 2012 merkittävästi ketjun kasvattamiseksi, mutta yksitoista vuotta myöhemmin Martina-ravintoloita on jäljellä vain Porissa toimiva yksikkö.
Svärd

Svärd tai Swärd on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Veikko Valavaara

Frans Kaino Veikko Valavaara (27. syyskuuta 1911 Turku – 2. toukokuuta 2002 Turku) oli suomalainen elintarvikealan yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Valavaaran vanhemmat olivat vaatturimestari Frans Petter Valavaara ja Anna Katariina Lehtonen ja puoliso vuodesta 1938 Svea Magdalena Blomberg. Vuonna 1934 filosofian kandidaatiksi valmistunut Valavaara toimi aluksi kansalaisopiston johtajana ja verovirkamiehenä. Molempiin sotiin osallistunut Valavaara yleni reservin majuriksi vuonna 1968. Sotien jälkeen vuonna 1944 hän meni työhön Huhtamäki-yhtymän sosiaalipäälliköksi. 
Vuonna 1948 Valavaarasta tuli yhtymän makeistehdas Hellaksen tuotannon johtaja ja 1950-luvun alussa paitsi Turun paikallisjohtaja, myös yhtymän koko tuotannon johtaja. Vuonna 1958 hänet nimitettiin yhtymän varatoimitusjohtajaksi. 1960-luvulta aina eläkkeelle jäämiseensä asti, vuoteen 1974, Valavaaran vastuulla olivat Huhtamäen elintarviketuotannon ohella konsernin esikunnan tekniset osastot. Huhtamäen varapääjohtaja Valavaara oli 1972–1974. Hän osallistui myös yhtymää merkittävästi koskeneisiin elintarvikealan järjestelyihin, alan järjestötoimintaan laajemmin sekä Turun yliopiston taloushallituksen työhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen Valavaara sai vuonna 1967.
Nothing as Whole as a Broken Heart

Nothing as Whole as a Broken Heart on Manzanan debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2007.
Valavaara

Valavaara on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Babies of Revolution

Babies of Revolution on Manzanan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2008.
Industrial Hippies

Industrial Hippies on Manzanan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2010.
Toy Machine

Toy Machine on Manzanan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2013.
Simssi

Simssi tai gesimssi () on seinäpinnasta ulkoneva ja profiloitu, vaakasuora muuri- tai seinälista, joka jäsentää seinäpintaa.
Skythes Zanklelainen

Skythes (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sisilialaisen Zanklen hallitsija, myös niin kutsuttu tyranni. Hänen aikanaan zanklelaisia lähetettiin Jooniaan kutsumaan heitä avukseen uuden kaupungin perustamisessa Pohjois-Sisiliaan Kale Akten niemelle. Monet Samoksen asukkaat sekä Miletoksen pakolaiset noudattivat kutsua, mutta kun he pääsivät Lokroi Epizefyrioihin Italian niemimaan kärkeen, Rhegionin tyranni Anaksilas oli ottanut Skytheen poissaolosta vaarin ja lähtenyt vihollisuuksiin itse Zanklen kaupunkia vastaan ja saanut sikulit ja samoslaiset mukaansa. Skytheen seuraajaksi tuli Hippokrates Gelalainen, joka kiinnitti Skytheen ja tämän veljen Pythogeneen ketjuihin ja lähetti heidät Inykoniin. Skythes itse onnistui pakenemaan Persian kuninkaan Dareios I:n hoviin, jossa jatkoi uraansa arvostettuna kenraalina.
Silver Metal

Silver Metal on Manzanan viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. joulukuuta 2018.
Neon Darkness

Neon Darkness on Manzanan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2022.
Herman Jansson

Herman Konstantin Jansson (28. maaliskuuta 1887 Turku – 4. toukokuuta 1969) oli suomalainen Havin Osakeyhtiön, Oy Teka Ab:n ja Oy Laboratorin toimitusjohtaja.
Jansson kävi keskikoulun ja oli sitten konttoristina Turun Pussi- ja Kirjekuoritehdas Oy:ssä vuosina 1903–1908. Hän siirtyi vuonna 1909 Viipuriin Ferd. Alfthanin tukkuliikkeen palvelukseen ja toimi aluksi konttoristina ja kauppamatkustajana sekä vuodesta 1919 alkaen liikkeen prokuristina. Vuonna 1924 Janssonista tuli viipurilaisen Havin Osakeyhtiön apulaisisännöitsijä ja pari vuotta myöhemmin isännöitsijä. Hän oli myös Havin tytäryhtiöiden, Riihimäellä toimineen Oy Teka Ab:n ja Viipurissa toimineen Oy Laboratorin, toimitusjohtajana.
Tyttö ja bassokitara

Tyttö ja bassokitara on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se oli osa Ylen Televisioteatterin 1990-luvun vaihteessa tuottamaa Kunnon kino -sarjaa.
Elokuva kertoo 16-vuotiaasta Anusta, joka ajautuu hermoromahduksen seurauksena sairaalaan. Sairaalassa hän käy musiikkiterapiassa ja innostuu bassokitaran soittamisesta.
Levko Borovykovskyi

Levko Borovykovskyi (22. helmikuuta 1806 Myliušky, Pultavan kuvernementti 6. joulukuuta 1889 Myliušky, Pultavan kuvernementti) oli ukrainalainen romanttinen runoilija, prosaisti, kääntäjä ja folkloristi.
Borovykovskyi valmistui 1830 Harkovan yliopistosta, toimi sitten opettajana Kurskin kimnaasissa ja vuodesta 1839 Pultavassa ylhäisötyttöjen oppilaitoksessa. Hän toimi vuodesta 1852 Pultavan kuvernementin kimnaasien tarkastajana ja jäi siitä tehtävästä eläkkeelle vakavan sairauden vuoksi. Hänet on haudattu Myliuškyyn.
Borovykovskyi julkaisi ensimmäiset teoksensa 1828. Hän oli Harkovan romanttisen koulukunnan ensimmäisiä runoilijoita. Borovykovskyin tunnetuimpia runoja on balladi "Marusia" (1829), joka perustuu vapaasti Vasili Žukovskin runoon "Svetlana". Elinaikanaan hän julkaisi vain yhden kirjoituskokoelman, "Baiky i prybaiutky" (1852). Hän käänsi Horatiuksen, Aleksandr Puškinin ja Adam Mickiewiczin runoja. Hän laati ukrainan kielen sanakirjan. Ukrainalaisten kansanrunojen keräämiseen hän sai vaikutteita ukrainalaiselta kirjailijalta Petro Hulak-Artemovskyilta.
Amma Makkal Munnetra Kazhagam

Amma Makkal Munnettra Kazagam (lyhenteenä AMMK, ) on intialainen alueellinen poliittinen puolue, joka toimii Tamil Nadun osavaltiossa ja Pondicherryn liittoalueella. AMMK on dravidilainen puolue, jonka T. T. V. Dhinakaran perusti Maduraissa 15. maaliskuuta 2018 All India Trinamool Congress -puolueesta irtautuneena ryhmittymänä. Puolueen puheenjohtaja on C. Gopal ja pääsihteeri Dhinakaran.
Lumisade (elokuva)

Lumisade on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1990.
Elokuvassa ryöstäjät iskevät Mellunmäen pankkikonttoriin ja poliisien saapuessa paikalle, ottavat sen henkilökunnan panttivangeiksi. Pian panttivangeille selviää, että ryöstön motiivina on pikemminkin henkilökohtaiset syyt, kuin raha.
Raimund

Raimund on ainakin seuraavien henkilöiden etunimi:
Kirja (ravintola)

Ravintola Kirja tai Kirjan ravintola oli Helsingin Kruununhaassa vuosina 1935–2007 toiminut ravintola. Sen perusti Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys omaan toimitaloonsa eli niin sanottuun Kirjan taloon Kruununhaan pohjoisosan Kirjatyöntekijänkatu 10:een vuonna 1935. Vuonna 2007 ja siitä tehtiin yksityinen kutsujäsenyyteen perustuva klubi nimeltä KirjaClub.
Funkistyyliin sisustettu Kirja oli 1960- ja 1970-luvulla oli kulttuuriväen suosiossa, vakioasiakkaina muun muassa Pentti Saarikoski, Hannu Salama ja Arvo Turtiainen. Kirjapainoväen yhdistys luopui ravintolanpidosta vuonna 1973, jonka jälkeen Kirjan tiloja ryhdyttiin vuokraamaan ulkopuolisille yrittäjille. Monet tunnetutkin ravintoloitsijat kuitenkin epäonnistuivat hieman syrjässä sijaineen Kirjan liiketoiminnassa. Esimerkiksi kesällä 1979 Kirja yritti houkutella asiakkaita striptease-esityksillä. Vuonna 1987 Kirjan osti tuolloin Suomen suurin ravintolayritys, osuustoiminnallinen Eka-yhtymä, joka samoihin aikoihin hankki omistukseensa monia helsinkiläisravintoloita kuten Eerikinkadun Kannaksen, Pietarinkadun Centralin ja Punavuoren Budapestin. 
Eka-yhtymän luovuttua Kirjasta se toimi vuosien 1993–1994 vaiheilla Club Playboys -nimisenä seksiravintolana, kunnes sen ostivat Anna-Liisa Ruotsi ja Pirkko Wasicki.
Mythos Games

Mythos Games (ennen Target Games) oli englantilainen videopelikehittäjä. Yrityksen perusti veljekset Julian ja Nick Gollop vuonna 1988 Harlowissa Englannissa. Yrityksen tuotantoa on muun muassa pelisarja X-COM. Yritys lopetettiin vuonna 2001, ja sen jälkeen Julian Gollop perusti Codo Technologies -nimisen yrityksen.
Tirso

Tirso on joki Italian Sardiniassa, ja on pituudeltaan Sardinian saaren mittavin, 152 kilometriä. Se laskee Välimereen saaren länsipuolella sijaitsevaan matalaan Oristanon lahteen Oristanon kaupungin lähellä. Valuma-alueen tärkein järvi on Lago Omodeo, sähköntuotantoa varten padottu tekojärvi, joka on rakennettu vuonna 1924.
Kanuunankuula

Kanuunankuula on kanuunalla tai tykillä (tykinkuula) ammuttava pyöreä ammus.
Kanuunoiden valmistus ja kehitys aloitettiin 1300-luvulla. Tuolloin ammuksina käytettiin kivisiä kanuunankuulia. 1400-luvulle tultaessa raudan valmistus kehittyi, ja samalla myös kanuunat ja ammukset paranivat. Kiviset kuulat vaihtuivat valurautaisiin kanuunankuuliin, jolloin pienemmällä halkaisijalla saatiin vastaava iskuvoima kuin suuremmalla kivisellä kanuunankuulalla. Kanuunankuulan koko on samalla tykin kaliiperi. Esimerkiksi Ranskan armeijan tykistö otti jo 1400-luvulla käyttöön kuuden kaliiperin standardin, jolloin käytössä olivat 2, 4, 8, 16, 32 ja 64 naulan kanuunankuulat.
Livoberežnan metroasema

Livoberežna () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1965.
Morozovskin lentotukikohta

Morozovskin lentotukikohta () eli Morozovskin sotilaslentokenttä () on Venäjän Rostovin alueella, maanteitse noin kuusi kilometriä Morozovskin kaupungin keskustasta lounaaseen sijaitseva Venäjän ilmavoimien sotilastukikohta.
Morozovskin lentotukikohdassa toimii Venäjän Eteläisen sotilaspiirin 559. pommituslentorykmentti (559 BAP). Vuoden 2021 lopulla rykmenttiin kuului kolme lentuetta Suhoi Su-34 -hävittäjäpommittajia, yhteensä 36 lentokonetta. Konemäärältään se oli tuolloin Venäjän ilmavoimien suurin taktisen pommituksen joukko-osasto.
2–3. elokuuta 2024 välisenä yönä Ukraina iski kentälle lennokeilla, minkä vuoksi paikalliset viranomaiset julistivat poikkeustilan. Lennokit osuivat ainakin ampumatarvikevarastoon. Saman vuoden huhtikuussa Ukraina tuhosi kentälle 6 sotilaskonetta.
Corgoloin

Corgoloin on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva romaaniseen tyyliin rakennettu Sainte-Annen kirkko on peräisin 1200-luvulta. Kirkko tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1636, mutta se rakennettiin uudelleen. Paikallinen linna "Château de Cussigny" on peräisin 1700-luvulta. Kunnan tärkein elinkeino on maatalous, ja erityisesti viiniköynnösten ja mustaherukoiden viljely. Kunnan alueella oli suuri kivilouhimo aina 1970-luvulle saakka, jossa oli huippuvuosina noin 800 työntekijää. Louhimon laadukkaita kiviä käytettiin suurten tavaratalojen kuten Dijonin Les Magasins Modernesin ja Pariisin Printempsin rakentamiseen.
Suvi Ermilä

Suvi Ermilä (s. 1985) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka palkittiin vuonna 2022 Sarjakuva-Finlandialla teoksesta "Vastaanottokeskus". Hänen ensimmäinen sarjakuva-albuminsa oli "Hauho" (2017).
Ura.
Ermilä on valmistunut sosionomiksi ja työskennellyt muun muassa lastensuojelussa ja vanhustyössä. Vuosina 2010–2018 hän työskenteli ohjaajana eri vastaanottokeskuksissa. Ermilä alkoi työnsä ohella opiskella Aalto-yliopistossa visuaalista kulttuuria, nykytaidetta ja sarjakuvan tekemistä, ja hän on valmistunut taiteen maisteriksi. Matti Hagelbergin sarjakuvan sivuaineen kurssi oli Ermilän mukaan käänteentekevä hänen urallaan.
Ermilän ensimmäinen sarjakuva-albumi "Hauho" ilmestyi vuonna 2017. Se on autofiktiivinen tarina suomalaisesta kesämökkikokemuksesta ja kuvaa hieman siihen liittyvää perhedynamiikkaa. Ermilän toinen teos "Jälki" julkaistiin vuonna 2018. Se on neljän sarjakuvanovellin kokoelma ja kuvaa ihmisten välisiä kohtaamisia ja niiden jättämiä muistoja.
Ermilä palkittiin vuonna 2022 kolmannesta sarjakuva-albumistaan "Vastaanottokeskus" Sarjakuva-Finlandialla. Teos koostuu novellimaisista tarinoista, ja se käsittelee vastaanottokeskuksen arkea. Siinä tulee esille muun muassa pakolaisten ahdinko, yksinäisyys ja turhautuminen. Ermilä on kertonut miettineensä sarjaakuvaa tehdessään, voiko hän kertoa turvapaikanhakijoiden tarinaa vai toistaako hän vain valtasuhteita. Sarjakuva-albumin keskiössä on kuitenkin vastaanottokesuksen työntekijöiden näkökulma. Ermilä on sanonut, ettei olisi voinut uskottavasti asettua turvapaikanhakijan asemaan.
Showdown (albumi)

Showdown on Rust n’ Ragen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2013.
Operaatio Plumbbob

Operaatio Plumbbob (suom. "Luotilanka") oli yhdysvaltalainen ydinkokeiden sarja. Se toteutettiin toukokuun ja lokakuun välisenä aikana vuonna 1957. Kaikkiaan 29 ydinlatausta räjäytettiin erilaisilla metodeilla, eli laukaisujen toteutustavat poikkesivat toisistaan suuresti. Ydinkokeita toteutettiin myös maan alla. Ydinräjäytykset olivat kilotonni-luokkaa, suurimman ollessa 74 kT (310 terajoulea, TJ) ja ne toteutettiin Nevadan koealueella. Koesarjaan osallistui ainakin 16 000 Yhdysvaltain puolustusministeriö DOD:n työntekijää.
Koesarjan teki ehkä eniten tunnetuksi se, että Northrop F-89J Scorpion -hävittäjäkone laukaisi 1,7 kT vahvuisen AIR-2 Genie -atomiraketin (alk. "MB-1") "Yucca Flat"issa 19. heinäkuuta 1957. Tuon kokeen nimenä oli "John" (engl. "Shot John"). Räjäytyksen alapuolella oli joukko vapaaehtoisia upseereja.
Tales from the Wasteland

Tales from the Wasteland on Rust n’ Ragen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2018.
One for the Road (Rust n’ Ragen albumi)

One for the Road on Rust n’ Ragen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 11. maaliskuuta 2022.
Jaana Kettunen

Jaana Kettunen (s. 1970) on jyväskyläläinen elinikäisen ohjauksen tutkimusprofessori. Hän toimii varajohtajana Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksessa.
Kettunen on valmistunut Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi (2003), kasvatustieteen maisteriksi (2020) ja filosofian tohtoriksi (2017). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2017) oli otsikoitu "Career practitioners´ conceptions of social media and competency for social media in career services" (suom. Ohjaajien käsityksiä sosiaalisesta mediasta ja sen käyttöön tarvittavasta osaamisesta ohjauspalveluissa). Hän on ollut Jyväskylän yliopiston tieto- ja viestintäteknologian ohjauskäytön dosentti vuodesta 2020.