tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ahmed El-Gendy

Ahmed El-Gendy (, s. 1. maaliskuuta 2000 Kairo) on egyptiläinen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. 
El-Gendy osallistui Tokion olympialaisissa 2020 miesten turnaukseen. Hän oli uinnissa viides, miekkailussa 15., ratsastuksessa 18. ja ampumajuoksussa toinen. El-Gendy sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi häviten voittajalle viisi pistettä. Hänellä on lisäksi kaksi MM-pronssia vuodelta 2021 yksilö- ja joukkuekilpailussa.
Aulanko MTB

Aulanko MTB on vuodesta 2014 lähtien järjestetty maastopyöräilyn kuntotapahtuma Aulangolla, Hämeenlinnassa. Tapahtuma järjestetään keväällä toukokuun lopulla. Reitti kiertää kansallismaisemissa Aulangon puistometsässä ja Aulangonjärven ympäri. Reitti on noin 25 km pitkä ja täysmatkaan tehdään kaksi kierrosta. Lapsille on ollut oma n. 6 km reitti vuodesta 2018 lähtien. Tapahtumakeskuksena on nykyisin Aulangon luontoliikuntakeskus, jossa on tapahtumakanslia, lähtö ja maali. 
Tapahtuma on suunnattu maastopyöräilyn harrastajille aloittelijoista tosi kuntoilijoihin. Tapahtuma ei edellytä kilpailulisenssiä, eikä kilpailukokemusta. Tapahtumaan on osallistunut vuosittain 100–450 maastopyöräilijää. 
Tapahtuman reitti kulkee osittain luonnonsuojelu- ja ampuma-alueilla, joilla ei saa muulloin pyöräillä. Tapahtuman aikana reitti on merkitty, mutta se ei ole suljettu muilta kulkijoilta. Tapahtuman järjestää Tawast Cycling Club ry. yhdessä kumppaneiden kanssa.
Ikeja

Ikeja on Lagosin osavaltion pääkaupunki ja yksi osavaltion paikallishallintoalueista (LGA). Ikeja sijaitsee Nigerian lounaisosassa, 17 kilometriä Lagosin metropolialueen keskustasta luoteeseen. Vuonna 2006 Ikejan väkiluku oli 317 614. Ikeja on osa Lagosin suurkaupunkialuetta. Siellä sijaitsee muun muassa osavaltion parlamentti ja Murtala Muhammedin kansainvälinen lentoasema.
Alkujaan paikkakuntaa asuttivat jorubat, ja seudulta haalittiin orjia 1800-luvun puoliväliin saakka. 1900-luvun alussa siitä tuli Lagosin maataloustuotantoalue, jossa kasvatettiin maan ensimmäiset kolapähkinät. Rautatieyhteyden Lagos-Ibadan rakentaminen (1901) ja Lagosin sataman kasvaminen muutti paikkakunnan luonteen Lagosin asumis- ja teollisuuslähiöksi. 1960-luvun puolivälissä perustettiin teollisuusalue. Vuonna 1976 Ikejasta tuli osavaltion pääkaupunki.
Hedaya Malak

Hedaya Malak Wahba (, s. 21. huhtikuuta 1993 Azusa, Kalifornia, Yhdysvallat)on egyptiläinen taekwondoin ja olympiamitalisti.
Malak on osallistunut olympialaisiin kolmesti. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Lontoon olympialaisissa 2012, jolloin hän kilpaili 57 kg sarjassa. Tuolloin hän hävisi ensimmäisellä kierroksella uusiseelantialiselle Robin Cheongille. Neljä vuotta myöhemmin Rion olympialaisissa 2016 hän kilpaili samassa sarjassa. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella kolumbialaisen Doris Patiñon. Puolivälierissä hän voitti japanilaisen Mayu Hamadan. Hävittyään välierissä espanjalaiselle Eva Calvolle, Malak otteli pronssiottelussa. Hän voitti ottelunsa belgialaista Raheleh Asemania vastaan voittaen uransa ensimmäisen olympiamitalin. Tokion olympialaisissa 2020 Malak otteli 67 kg sarjassa. Malak voitti ensimmäisellä kierroksella ranskalaisen Magda Wiet-Héninin yhdellä pisteellä, mutta hävisi puolivälierissä brittiläiselle Lauren Williamsille. Malak pääsi kuitenkin keräilyeriin, joissa voitti ensin tongalaisen Malia Pasekan ja seuraavaksi pronssiottelussa yhdysvaltalaisen Paige McPhersonin.
Olympiamitalien lisäksi Malak on saavuttanut yhden Afrikan-mestaruuden (2016) ja kaksi muuta mitalia Afrikan mestaruuskilpailuista. Hänellä on myös useita turnausvoittoa kansainvälisistä turnauksista.
Khartoum (osavaltio)

Khartoum () on yksi Sudanin 18 osavaltiosta. Sen hallintokeskus on koko maan pääkaupunkina toimiva Khartum. Osavaltion pinta-ala on 22 142 neliökilometriä, ja väkiluvun arvioitiin vuonna 2018 olevan noin 7 993 900 henkeä.
Khartoum on pinta-alaltaan Sudanin pienin osavaltio, mutta samalla väkirikkain. Se rajoittuu Aš Šamaliyan, Nahr an-Nilin, Kassalan, Al-Qadarifin, Al-Jaziran, An-Nil al-Abyadin ja Pohjois-Kordofanin osavaltioihin. Valtion virastot ja Sudanin tärkein lentokenttä sijaitsevat pääkaupunki Khartumissa.
Safari-ralli 1990

Safari-ralli 1990 (viralliselta nimeltään "38. Marlboro Safari Rally") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1990. Kilpailu järjestettiin 11. – 16. huhtikuuta 1990 Nairobissa. Kilpailu oli kauden neljäs. Kilpailun reitti kulki avoimilla teillä, joilla oli 83 aikatarkastuspistettä ja yksi erikoiskoe. Reitin kokonaispituus oli .
Kilpailuun lähti 59 autokuntaa, joista 10 pääsi maaliin.
Monte Carlo -ralli 1990

Monte Carlo -ralli 1990 (viralliselta nimeltään "58. Rallye Automobile de Monte-Carlo") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1990. Kilpailu järjestettiin 19. – 25. tammikuuta 1990 Monacossa. Kilpailu oli kauden ensimmäinen ja erikoiskokeiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Kartanlukija Francis Mallaussène kuoli seitsemännellä erikoiskokeella 22. tammikuuta 1990 kun Jean-Claude Bertaudiéren ajama auto suistui tieltä 200 metriä syvään rotkoon. Silminnäkijöiden mukaan auto suistui tieltä öljyläikässä, joka oli tullut aiemmin ajaneen auton moottorin rikkoutumisesta.
Elis Johansson

Elis Henrik Johansson (12. marraskuuta 1906 Helsinki – 26. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Johanssonin vanhemmat olivat kirjapainonjohtaja Henrik Johansson ja Ida Maria Salin ja puoliso vuodesta 1934 Carin Viktoria Malmgren. Johansson tuli ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingforsista 1925 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1928. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin 1940-luvulta aina 1960-luvulle asti. Johansson oli ylimääräinen metsänhoitaja Metsähallituksen Länsi-Suomen piirissä 1928, Perä-Pohjolan piirikuntakonttorissa 1929–1930 ja Pohjanmaan piirikuntakonttorissa 1931–1937 sekä apulaismetsänhoitaja Pohjanmaan piirikunnassa 1938, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön metsätöiden palkkatarkastaja Pohjois-Karjalassa 1938–1939 ja sitten Hackmanin piirimetsänhoitaja Joensuussa 1939–1965, metsäpäällikkö 1965–1973 ja johtokunnan jäsen 1969–1973. Sota-aikana hän palveli ensin kenttätykistössä ja sitten metsänhoitajana Itä-Karjalan sotilashallinnossa. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Johansson sai 1971.
Karoliina Partanen

Anna Karoliina Partanen (s. 1983 Jyväskylä) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana Savo-Karjalan vaalipiiristä vuodesta 2023. Partanen on Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja Pohjois-Savon hyvinvointialueen aluevaltuutettu ja maakuntavaltuutettu. 
Tausta.
Jyväskylässä syntynyt Partanen asui lapsuudessaan neljä vuotta Siilinjärvellä ennen muuttoa Kuopioon. Hän valmistui oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2007 ja sai varatuomarin arvon vuonna 2012.
Partanen työskenteli Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin lakimiehenä vuosina 2007–2014. Hän työskenteli vuosina 2014–2023 asianajajana kuopiolaisessa Asianajotoimisto Fortessa.
Töidensä ohella Partanen on toiminut muun muassa Kuopion yrittäjien hallituksen jäsenenä sekä nykytaiteen festivaali Antin hallituksen jäsenenä.
Partasella on yksi poika. 
Vuonna 2024 Asianajajaliitto käsitteli Partasta koskevan kantelun, totesi tämän toimineen usealla tavalla hyvän asianajotavan vastaisesti ja olisi erottanut Partasen liiton jäsenyydestä, jollei tämä olisi jo itse eronnut tultuaan valituksi kansanedustajaksi. Kantelun Partasesta oli tehnyt tämän entinen asiakas.
Poliittinen ura.
Partanen valittiin Kuopion kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa 440 äänellään. Aluevaaleissa 2022 hän oli kokoomuksen listan kolmas ja tuli valituksi Pohjois-Savon hyvinvointialueen valtuustoon 753 äänellään.
Partanen valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Hän on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja.
Näkemykset.
Arvot.
Partanen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-oikeistoon tai oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Partanen ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Partanen on keskellä. HS:n vaalikoneeseen Partasen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin oikeistolaiset mielipiteet.
Timo Suhonen

Timo Suhonen (s. 1974 Varkaus) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Suhonen on Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen ja Pohjois-Savon maakuntavaltuutettu. Suhonen työskentelee Teollisuusliiton järjestämistoimitsijana. Suhonen valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Suhonen voitti ensimmäisessä ääntenlaskennassa Tuula Väätäisen 36 äänellä, ja hänestä piti tulla kansanedustaja. Tarkennuslaskennassa kuitenkin selvisi, että Väätäinen oli sittenkin voittanut Suhosen 65 äänellä ja täten hänestä tuli kansanedustaja Suhosen sijaan.
Näkemykset.
Arvot.
Suhonen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan tai keskusta-vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Suhonen sijoittuu arvoasteikolla konservatiivisille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Suhonen on keskellä. HS:n vaalikoneeseen Suhosen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin maaseudun roolia koskevat mielipiteet.
Yksityiselämä.
Suhosella diagnosoitiin keliakia vuonna 2013. Hänet valittiin Keliakialiiton puheenjohtajaksi toukokuussa 2024, ja hänen kautensa alkaa vuoden 2025 alussa.
Laura Reinilä

Laura Reinilä on suomalainen entinen diplomaatti ja suurlähettiläs. Ennen eläkkeelle jäämistään hän toimi Suomen Ulkoministeriön palveluksessa suurlähettiläänä Neuvostoliitossa, Ukrainassa, Libyassa ja Tunisiassa. 
Reinilä on hengellinen ja on kertonut saaneensa uskosta turvaa suurlähettiläänä toimiessaan. Hän on myös työskennellyt pyhäkoulun opettajana ja kuulunut Lauttasaaren seurakuntaneuvostoon.
Élizabeth Bourgine

Élizabeth Bourgine (s. 20. maaliskuuta 1951) on ranskalainen näyttelijä, joka esiintyy elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Hänellä on ollut yli 60 roolia elokuvissa ja televisiossa, enimmäkseen ranskalaisissa tuotannossa.
Pelisterin kansallispuisto

Pelisterin kansallispuisto on Pohjois-Makedoniassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston alueella on kaksi vuoristojärveä, Golemo Ezero ja Malo Ezero. Alueella on monenlaisia luontopolkuja, joista osa on lapsille sopivia ja joidenkin polkujen varrella on historiallisesti merkittäviä nähtävyyksiä. Puiston alueella on myös laskettelurinne. Alueella on myös vuoriniittyjä ja lähteitä. Puiston puulajeihin kuuluu makedonianmänty. Alueella elää karhuja, villisikoja, metsäkauriita, kaniineja, pikkumetsähiiriä, gemssejä, isokauriita ja susia. Puiston alueella esiintyviä lintuja ovat pyy, pöllö ja alppivaris. Alueen järvissä esiintyy taimenen sukuinen laji "Salmo pelargonicus", joka on äärimmäisen uhanalainen.
Carina Ari

Carina Ari (synt. "Maria Karina Viktoria Jansson": 14. huhtikuuta 1897 Tukholma, Ruotsi – 24. joulukuuta 1970 Buenos Aires, Argentiina) oli ruotsalainen tanssija, koreografi ja kuvanveistäjä.
Elämä ja ura.
Ari syntyi Tukholmassa vähävaraiseen työläisperheeseen. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan yhdeksänvuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa vanhaankaupunkiin. Siellä äiti piti vihannes- ja kukkakauppaa, jossa myös Ari toimi apulaisena. Samana vuonna Ari pääsi Kuninkaallisen teatterin balettikouluun. Vuonna 1913 äiti kuoli ja Ari palkattiin tanssijaksi Kuninkaalliseen teatteriin.
Vuonna 1918 Ari irtisanoutui ja muutti Kööpenhaminaan opiskelemaan koreografiaa Venäjän vallankumousta paenneen Mihail Fokinin alaisuudessa. Yksityisiin oppitunteihin hän sai rahaa eräältä mesenaatilta. Ari palasi Tukholmaan vuonna 1919 ja ryhtyi itse opettamaan. Seuraavana vuonna hän lähti ruotsalaisen tanssijaryhmän mukana Pariisiin, missä he esiintyivät nimellä "Les Ballets súedois" kolmen vuoden ajan.
Ari palasi jälleen Tukholmaan vuonna 1923 ja alkoi tehdä koreografioita. Vuonna 1925 hän avioitui Pariisissa tutustumansa kapellimestari Desiré-Émile Inghelbrechtin kanssa. Tämä oli nimetty Opéra-Comiquen musikaaliseksi johtajaksi vuotta aiemmin. Ari pääsi kyseiseen teatteriin tanssimaan itse suunnittelemiaan esityksiä, ja kesällä 1927 hän suunnitteli balettiesityksen Élysée-palatsiin. Seuraavana vuonna hän sai kunnian suunnitella Pariisin oopperaan baletin, jonka kantaesityksessä hän tanssi itse.
Vuonna 1930 Ari ja Inghelbrecht siirtyivät Algerin oopperaan. Inghelbrecht otti nopeasti lopputilin, koska ei pitänyt konservatiivisesta ilmapiiristä, Ari pysyi hieman pidempään. Vuonna 1932 hän palasi miehensä luokse Pariisiin ja kolme vuotta myöhemmin Tukholmaan, kunnes muutti jälleen Pariisiin 1938. Siellä hän tanssi viimeisen kerran julkisesti vuonna 1939. Pian tämän jälkeen avioliitto päättyi eroon, kun Inghelbrecht oli aloittanut suhteen toisen naisen kanssa.
Lomalla kylpyläkaupunki Aix-les-Bainsissa Ari tapasi hollantilaisen miljonäärin Jan Moltzerin, joka oli perinyt Bols-viinatehtaan. Moltzer siirsi liiketoimintansa toisen maailmansodan alla Argentiinaan, ja pari muutti Buenos Airesiin. Moltzer kuoli äkillisesti vuonna 1951 ja Ari peri suuren osan hänen omaisuudestaan.
Tanssiuransa jälkeen Ari kouluttautui kuvanveistäjäksi opiskellen muun muassa New Yorkissa. Hän erikoistui rintakuviin, ja muun muassa hänen taiteilemansa Dag Hammarskjöld on esillä Yhdistyneiden kansakuntien päämajassa. Ari kuoli vuonna 1970 reisiluun murtuman aiheuttamiin komplikaatioihin ja hänet haudattiin Jan Moltzerin viereen Alankomaiden Haarlemiin.
Muisto.
Carina Ari testamenttasi omaisuutensa nimeään kantavalle säätiölle, joka jakaa stipendejä, tukee uransa päättäneitä tanssijoita ja rahoittaa tanssin tutkimusta.
Anna Tallberg

Anna Tallberg (s. 14. helmikuuta 1996) on suomalainen kouluratsastaja. Hän asuu Tanskassa ja valmentautuu Daniel Bachmann Andersenin opetuksessa kilpaillen kansainvälisellä tasolla hevosellaan "Grevens Zorro ("s. 2010). 
Anna Tallbergin kaksoissisko Emma on myös kouluratsastaja. Heidän äidinäitinsä Tutu Sohlberg kilpaili olympialaisissa kouluratsastuksessa ja isänisä Peter Tallberg purjehduksessa.
Hitoshi Matsumoto

Hitoshi Matsumoto (松本 人志, Matsumoto Hitoshi, s. 8. syyskuuta 1963) on japanilainen elokuvaohjaaja, koomikko ja televisiojuontaja. Hän kuuluu Downtown-komediaduoon ja on esiintynyt komediaohjelmassa "Gaki no Tsukai".
Ura koomikkona.
Matsumoton komediaura alkoi hänen liityttyään vuonna 1982 lapsuudenystävänsä Masatoshi Hamadan kanssa japanilaisen mediakonsernin Yoshimoto Kogyon koulutusohjelmaan. He perustivat yhdessä Downtown-komediaduon. Heidän ensimmäinen televisio-ohjelmansa "Yoji Desu Yōda" alkoi ilmestyä vuonna 1987. Ohjelman myötä Downtownista tuli tunnettu nimi.
Downtownin seuraava suuri televisio-ohjelma "Downtown no Gaki no Tsukai ya Arahende!!" saavutti suuren suosion Japanissa.
Kasjanov

Kasjanov (), Kasjanova on venäläinen sukunimi esimerkiksi seuraavilla henkilöillä:
Nina Mamia

Nina Mamia (s. 1974) on tanssija, koreografi, tanssinopettaja ja teatteri-ilmaisun ohjaaja joka tunnetaan muun muassa puolisonsa Kasperi Nordmanin kanssa perustamastaan nykytanssiteatteri Mamia Companysta.
Mamia alkoi lapsena tanssimaan balettia Seija Simosen johdolla, jonka jälkeen hän alotti jazz- ja nykytanssin. Hän on valmistunut koreografiksi Teatterikorkeakoulusta ja teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Stadiasta.
Alexander Cras

Alexander Cras (s. 2. marraskuuta 1987 Norja) on norjalais-alankomaalainen jääpalloilija. Hän edustaa norjalaista pääsarjaseuraa Mjøndalen IF.
Cras on pelannut jääpallouransa pääosin norjalaisessa pääsarjaseurassa Mjøndalen IF syksystä 2011 lähtien. Yhden kauden hän on edustanut toista norjalaista pääsarjaseuraa Solberg Bandya. 
Sukujuuriensa perusteella Alexander Cras kuten hänen veljensä Robin Cras on saanut edustaa Alankomaita kaudesta 2018 lähtien. Heti ensimmäisissä MM-kisoissaan Alexander Cras oli toiseksi paras B-sarjan maalintekijä 11 maalillaan. Seuraavana vuonna Alankomaat kilpaili jo B-sarjan yläpuolella, ja niissä kisoissa hän teki kahdeksan maalia. Seuraavat kisat olivat hänelle keväällä 2023, joissa hän teki B-sarjassa neljä maalia.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Préspan kansallispuisto

Préspan kansallispuisto on Albaniassa Suuren Préspajärven (Megáli Préspa) ja Pienen Préspajärven (Pieni Préspa) ympäristössä sijaitseva kansallispuisto. Se sijaitsee lähellä Pohjois-Makedonian ja Kreikan rajaa. Järvien ympärillä on vuoristoa ja ne sijaitsevat ylängöllä. Järvien keskellä on saaria ja rantojen yhteydessä on isoja kosteikkoja, marskimaita, ruovikkoalueita, niittyjä ja metsäalueita. Seudulla on myös Ohridjärvi. Suuresta Préspajärvestä virtaa vettä maanalaista jokea pitkin alempana olevaan Ohridjärveen. Näiden järvien välissä on Mali i thatën vuori. Alueella on susia, karhuja ja balkaninilveksiä. Puiston alueella esiintyy 25 lepakkolajia, kuten pitkäsormisiippa ja 270 lintulajia, joihin kuuluu kiharapelikaani. Kosteikkoalueilla esiintyy joitakin matelijoita, kuten euroopansuokilpikonna ja kreikankilpikonna, ja sammakkoeläimiä, kuten tulisalamanteri. Préspan kansallispuisto on lähellä Shebenik-Jabllanicën kansallispuistoa.
Jana Kasova

Jana Kasova (, s. 13. elokuuta 1981 Kostenets) on bulgarialainen pika-aitajuoksija, joka kilpaili 100 metrillä. Hän saavutti EM-pronssia Münchenissa 2002 ja voitti Bulgarian mestaruuden vuonna 2001.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: 
Ulkoradat
Sisäradat
Verifasaani

Verifasaani ("Ithaginis cruentus") on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiassa. Verifasaanilla on 12 alalajia.
Koko ja ulkonäkö.
Verifasaani voi kasvaa 38–46 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja lyhytpyrstöinen. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Verifasaanikoiras on yleisväriltään harmaan ja valkoisen raidallinen. Päälaella on vaalea työhtö, pää on musta ja kurkku punainen. Koiraan rinnassa on punaista raidoistusta, jonka määrä vaihtelee alalajeittain. Vatsa on vihreä. Siivissä on alalajista riippuen vihreitä tai punaisia raitoja, ja myös pyrstössä on punaista. Verifasaaninaaraan pää on oranssinruskea ja muu ruumis ruskea.
Levinneisyys ja elintavat.
Verifasaanin levinneisyysalue ulottuu Nepalista Kiinaan. Lajin elinympäristöä ovat alppiruusuja ja havupuita kasvavat metsät ja pensaikot 2 800–4 200 metrin korkeudella. Linnut liikkuvat 5–30 yksilön parvina, ja niiden ravintoa ovat kasvien taimet, sammalet ja jäkälät. Verifasaanin pesä sijaitsee pensaikossa, usein vesialueiden lähellä.
Luettelo eduskunnasta 2023 pudonneista kansanedustajista

Tämä on luettelo vaalikaudella 2019–2023 kansanedustajina olleista henkilöistä, jotka olivat ehdolla eduskuntavaaleissa 2023 mutta eivät tulleet valituiksi.
Venla Rapila

Venla Rapila (s. 24. heinäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja entinen pesäpalloilija. Rapila edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Helsingin Roihua, Rauman Lukkoa ja Porin Pesäkarhuja. Rapila saavutti yhden SM-hopean kaudella 2017 ja kolme SM-pronssia kaudella 2015, kaudella 2016 ja kaudella 2018. Hän pelasi ulkokentällä kolmoskopparina. Rapila pelasi 138 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi kunnaria, 12 tavallista juoksua, toi 128 juoksua ja keräsi 542 kärkilyöntipistettä. Rapila pelasi 40 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, toi 24 juoksua ja keräsi 171 kärkilyönipistettä. Rapila pelasi 11 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi 12 juoksua ja keräsi 47 kärkilyöntipistettä. Urheilu-uransa jälkeen Rapila on työskennellyt Baronan digitaalisen henkilöasiakaskokemuksen johtajana.
Adalet Partisi

Adalet Partisi eli AP () on turkkilainen puolue, joka perustettiin vuonna 1961 demokraattisen puolueen seuraajaksi. Puolueen pitkäaikaisena johtajana toimi Süleyman Demirel. Vuoden 1965 parlamenttivaalien tulos oli AP:lle huomattava poliittinen voitto, sillä sen ääniosuus nousi 52,7 prosenttiin. AP sai kansalliskokoukseen 240 paikkaa ja ehdottoman enemmistön. Vuoden 1977 parlamenttivaaleissa AP sai 36,9 prosenttia äänistä ja 189 paikkaa. Puolue kiellettiin vuonna 1981, mutta sen toiminta alkoi myöhemmin uudelleen. Se ei ole menestynyt vaaleissa uuden alun jälkeen. Turkin puoluekartalla AP lukeutuu keskusta-oikeistoon. Tällä hetkellä puolueen johtaja on Vecdet Öz.
Reijo Anttila

Reijo Anttila voi tarkoittaa seuraavia:
Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk

Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk on yhdysvaltalainen miehittämätön tiedustelulentokone. Sen tehtävä on tiedustella maakohteita korkealta mm. SAR-tutkan avulla.
Kokeilu Suomessa.
Nato toteuttaa kesäkuussa 2025 Suomessa kokeilun, jossa RQ-4D -tiedusteludroonit toimivat tilapäisesti Pirkkalan tukikohdasta käsin. Kyseessä on ensimmäinen kerta, kun nämä miehittämättömät ilma-alukset operoivat Euroopan kotikenttänsä, Sisilian Sigonellan, ulkopuolelta. Kokeilun taustalla on tarve tarkkailla tehokkaammin arktista aluetta ja Naton itärajaa. Suomen sijainti tekee siitä sopivan alueen toimintaa varten. Suomi on yksi vaihtoehdoista pysyvän tukikohdan sijoituspaikaksi.
Naton päämaja

Naton päämaja (, ) on Pohjois-Atlantin puolustusliiton eli Naton poliittinen ja hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Boulevard Léopold III -kadulla Brysselin kaupungissa, Belgiassa. Se toimii liiton jäsenvaltioiden edustajien sekä asiantuntijoiden tapahtumapaikkana. Päämajassa järjestetään vuosittain noin 6 000 tapaamista. 
Naton päämaja sijaitsi alun perin Lontoossa, jonka jälkeen se siirrettiin Pariisiin vuonna 1952 ja lopulta Brysseliin vuonna 1967. 
Naton päämajassa työskentelee noin 4 000 pääsääntöistä työntekijää. Näistä noin 2 000 on lähetystötyöntekijöitä ja Naton sotilaallisten edustajien apulaisia. Noin 300 työskentelee Naton jäsenvaltioiden lähetystöissä. Noin tuhat on Naton International Staffin (IS) siviilityöntekijöitä ja noin 500 on International Military Staffin (IMS) työntekijöitä, joista osa on siviilejä.
Matti Valtasaari

Matti Aukusti Valtasaari (23. tammikuuta 1907 Tampere – 13. tammikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Valtasaaren vanhemmat olivat veturinkuljettaja August Frithiof Valtasaari ja Matilda Marianna Helander. Valtasaari valmistui ylioppilaaksi 1926 ja filosofian kandidaatiksi 1936. Hän oli vuosina 1930–1938 Suomen Veturimiesyhdistyksen palveluksessa, muun muassa sen sihteerinä ja "Veturimies"-lehden päätoimittajana, ja 1937–1939 Suomen Kulttuurirahaston virkailijana. Sotavuodet Valtasaari oli valtion tiedotus- ja sensuuritoiminnan palveluksessa: Hän tuli vuonna 1939 vastaperustetun Valtioneuvoston tiedoituskeskuksen palvelukseen, eteni seuraavana vuonna sen sihteeriksi ja oli vuosina 1941–1944 sen seuraajaksi perustetun Valtion tiedoituslaitoksen yleisten asiain jaoston sekä sittemmin tiedoitusjaoston päällikkönä ja joulukuussa 1944 lyhyen aikaa koko tiedoituslaitoksen päällikkönä. Vuoden 1945 alussa hän siirtyi sisäasiainministeriön tiedoitustoiminnan tarkastusosaston eli sensuurin päälliköksi. Myöhemmin Valtasaari oli Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton tiedotussihteerinä 1948–1954, lisenssiviraston neuvottelevana virkamiehenä 1954–1958 ja Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistyksen palveluksessa 1958–1972.
Valtasaari oli presidentti Urho Kekkosen ystävä ja Tamminiemen saunapiirin jäsen. Vuoden 1962 presidentinvaalien alla Valtasaari oli Kekkosen uudelleenvalintaa kannattaneiden ei-maalaisliittolaisten yhteisen vaalitoimikunnan puheenjohtaja ja keräsi sille rahaa puunjalostusteollisuudelta. Hän oli myös itse presidentin valitsijamiehenä samoissa vaaleissa. Valtasaari oli Paasikivi-seuran perustajajäsen ja puheenjohtaja vuosina 1966–1975.
Valtasaaren puolisona oli vuodesta 1938 kemisti Lea Valtasaari, o.s. Hämäläinen, jonka isä oli professori Martti Hämäläinen. Heidän lapsiaan ovat diplomaatti Jukka Valtasaari ja toimittaja Mikko Valtasaari.
Sami Pirkola

Sami Pekka Pirkola (s. 1963) on suomalainen psykiatri, joka toimii sosiaalipsykiatrian professorina Tampereen yliopistossa. Hän on myös rockyhtye Juliet Jonesin Sydämen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä, joka käyttää taiteilijanimeä Sami Jones. Hän on kirjoittanut kappaleita myös muille artisteille, kuten Pate Mustajärvelle ja Yölintu-orkesterille, ja julkaisee musiikkia myös artistiduon ja kollektiivin Sami &amp; Greta jäsenenä.
Pirkola väitteli lääketieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1999. Hän ilmoittaa osaamisalueikseen mielenterveyspalvelut, mielenterveyshäiriöt, psykiatrisen epidemiologian ja suicidologian. Vuonna 2021 hänet nimitettiin Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunnan "Alusta!"-lehden päätoimittajaksi. Pirkola johti asiantuntijaryhmää, joka laati Suomelle kansallisen mielenterveysstrategian . Hän on luennoissaan ja kirjoituksissaan ottanut kantaa siihen, miten mielenterveyspalvelut tulisi järjestää sote-uudistuksen jälkeisessä palvelujärjestelmässä.
Marguerite Clark

Helen Marguerite Clark (22. helmikuuta 1883 Avondale, Ohio – 25. syyskuuta 1940 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja mykkäelokuvanäyttelijä. 
Elämä.
Clark syntyi Avondalessa, Ohiossa 22. helmikuuta 1883. Hän oli Augustus "Gus" Jamesin ja Helen Elizabeth Clarkin kolmas lapsi. Clarkin äiti Helen kuoli 21. tammikuuta 1893, ja isä Augustus kuoli 29. joulukuuta 1896. Tästä lähtien Clarkin sisko Cora hoiti häntä. Koulun hän kävi Ursuline Academyssä. Hän lopetti koulun 16-vuotiaana, päätti jatkaa uraa teatterissa ja teki pian debyyttinsä Broadwaylla vuonna 1900.
Clark esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan 31-vuotiaana eli vuonna 1914. Kyseessä oli Allan Dwanin ohjaama lyhytelokuva Wildflower. Tämän jälkeen Marguerite Clark alkoi keskittyä uraansa valkokankaalla. 
15. elokuuta 1918 Clark meni naimisiin miljonääriliikemiehen Harry Palmerston Williamsin kanssa. Avioliitto päättyi Williamsin kuolemaan lento-onnettomuudessa vuonna 1936. Aviomiehensä kuoleman jälkeen Clark muutti New Yorkiin, missä hän asui sisarensa Coran kanssa. 20. syyskuuta 1940 Clark joutui sairaalaan, jossa hän kuoli viisi päivää myöhemmin keuhkokuumeeseen. Hänet haudattiin New Orleansiin.
Marguerite Clarkilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Filmografia.
Vain viisi elokuvaa on säilynyt, loput ovat kadonneet.
Lucy Burns

Lucy Burns (28. heinäkuuta 1879 New York, New York – 22. joulukuuta 1966 New York, New York) oli yhdysvaltalainen suffragisti. Hän toimi Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Burns oli Alice Paulin läheinen ystävä, ja yhdessä he perustivat National Woman's Party -puolueen.
Elämä.
Lucy Burns syntyi irlantilaiskatoliseen perheeseen New Yorkissa. Hän oli neljäs perheen kahdeksasta lapsesta. Burns valmistautui Vassar Collegesta vuonna 1902. Hän opiskeli myös Columbian ja Yalen yliopistoissa ennen kuin hänestä tuli englannin kielen opettaja. Tämän jälkeen Burns työskenteli koulunopettajana Brooklynissa kaksi vuotta. Vuonna 1906 hän muutti Saksaan jatkaakseen kieliopintojaan.
Englannissa kiinnostuneena kamppailusta naisten äänioikeuden saamiseksi Burns jätti pian koulun työskennelläkseen kokopäiväisesti valitsemansa asian eteen. Saksassa hän opiskeli Bonnin ja Berliinin yliopistoissa vuosina 1906–1909. Burns muutti myöhemmin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, missä hän ilmoittautui Oxfordin yliopistoon opiskelemaan englantia. Burnsin isä Edwards tuki häntä ja rahoitti hänen kansainvälistä koulutustaan.
Isossa-Britanniassa Burns inspiroitui suffragistien aktivismista. Hän tapasi Emmeline Pankhurstin ja kiinnostui tämän aktivismista niin paljon, että hän keskeytti jatko-opinnot jäädäkseen Pankhurstin luo ja työskennelläkseen naisten oikeuksien puolesta taistelleessa Women's Social and Political Unionissa.
Burns pidätettiin ensimmäisen kerran 29. kesäkuuta 1909, kun hän oli osallistunut mielenosoitukseen. Burns palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1912. Siellä hän ystävystyi Alice Paulin kanssa. Kaksikko perusti vuonna 1913 Congressional Union for Woman Suffrage -järjestön, jonka seuraajaksi tuli kolme vuotta myöhemmin National Woman's Party. Burns auttoi järjestämään poliittisia kampanjoita, kirjoitti "The Suffragist" -lehteen ja vietti aikaa vankilassa. Hän kampanjoi myös Yhdysvaltain presidenttiä Woodrow Wilsonia vastaan.
Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys, joka antoi naisille äänioikeuden, ratifioitiin 26. elokuuta 1920. Burns vetäytyi poliittisesta aktivismista tämän jälkeen. Hän palasi Brooklyniin asumaan kahden sisaren kanssa. Hän kuoli 22. joulukuuta 1966 Brooklynissa New Yorkissa.
Jälkimaine.
Lucy Burns Institute, voittoa tavoittelematon koulutusorganisaatio Madisonissa, Wisconsinissa, on nimetty Burnsin mukaan. Lortonin Lucy Burns Museum, museo joka kertoo suffragistiliikkeestä, avattiin yleisölle 25. tammikuuta 2020.
Australialainen näyttelijä Frances O'Connor esitti Burnsia vuoden 2004 HBO-elokuvassa "Iron Jawed Angels".
Laura Kelly

Laura Kelly (s. 24. tammikuuta 1950) on yhdysvaltalainen terapeutti ja poliitikko, joka on vuodesta 2019 lähtien toiminut Kansasin osavaltion kuvernöörinä. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Kelly syntyi vuonna 1950 New Yorkissa. Perheessä oli sotilastaustaa.
Kelly on opiskellut psykologiaa Bradleyn yliopistossa, josta hän valmistui kandidaaksi vuonna 1971. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan maisterin tasolle Indianan yliopistossa Bloomingtonissa valmistuen terapeutiksi. 
Valmistuttuaan Kelly on työskennellyt terapeuttina lasten terapiakeskuksessa ja sittemmin psykoterapiasta ja liikunnanopetuksesta vastaavana johtajana kansallisessa juutalaisten sairaalassa Denverissä. Vuosina 1988–2004 hän toimi Kansasin puistoista vastaavan organisaation toiminnanjohtajana.
Kelly on naimisissa Ted Daughetyn kanssa. Parilla on kaksi aikuista tytärtä. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Kelly on katolilainen.
Poliittinen ura.
Ensimmäisen kerran Kelly valittiin poliittiseen luottamustehtävään vuonna 2004, kun hänet valittiin Topekan edustajaksi Kansasin osavaltion senaattiin. Hän toimi vähemmistön ryhmäpuheenjohtajana ja istui mm. sosiaali- ja terveydenhuollosta vastaavassa komitessa.
Kuvernöörinvaaleihin Kelly osallistui ensimmäistä kertaa vuonna 2018, ja hän valitsi varakuvernööriehdokkaakseen toisen Kansasin senaatissa toimivan edustajan, Lynn Rogersin. Hän tuli valituksi marraskuussa 2018 saatuaan 48 % äänistä. Kelly oli ensimmäinen Kansasin kuvernööri, joka valittiin uusien kuvernöörille asetettujen pätevyysvaatimusten voimassa ollessa. Tätä ennen osavaltio ei asettanut minkäänlaisia vaatimuksia kuvernööriehdokkaille. Kelly vannoi virkavalansa 14. tammikuuta 2019.
Kelly valittiin uudelleen kuvernööriksi vuonna 2022. Tällä kertaa hänen varakuvernööriehdokkaansa oli David Toland, joka oli noussut varakuvernööriksi jo vuonna 2021, kun Rogers nimitettiin Kansasin valtiovarainministeriksi. Hänen vastaehdokkaansa oli republikaaneja edustava Derek Schmidt, Kansasin pitkäaikainen oikeusministeri.
Poliittisia kantoja.
Kelly kannattaa naisten oikeutta aborttiin sanoen, että aborttioikeuden rajoittaminen veisi Kansasin kohti keskiaikaa. Kun osavaltiossa järjestettiin kansanäänestys aiheesta vuonna 2022, Kelly asettui muutosehdotusta vastaan. Kun ehdotus kaatui, Kelly lähetti sähköpostia kannattajilleen ympäris maata, jossa pyysi näitä lahjoittamaan rahaa, jotta vastaavanlaisissa kansanäänestyksissä aborttioikeutta ei heikennettäisi.
Vuonna 2022 Kelly vahvisti lain, jonka nojalla ruuan myyntiveroa pienennettäisiin asteittain siten, että se poistettaisiin kokonaan vuoteen 2025 mennessä.
Lars Leiro

Lars Leiro (13. huhtikuuta 1914 Haus – 22. maaliskuuta 2005) oli norjalainen keskustapoliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1958–1969 sekä toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä lyhytaikaisessa Lyngin hallituksessa syksyllä 1963. Vuosina 1956–1958 hän oli Vossin pormestari ja 1966–1984 Hordalandin maaherra.
Kaare Meland

Kaare Meland (22. helmikuuta 1915 Bergen – 31. joulukuuta 2002) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1965–1969 ja toimi Norjan elinkeinoministerinä lyhytaikaisessa Lyngin hallituksessa syksyllä 1963. Vuosina 1956–1959 hän oli Fanan pormestari.
Marja Pirilä

Marja Pirilä (s. 1957 Rovaniemi) on suomalainen valokuvataiteilija ja biologi. Hän on tehnyt 1990-luvulta alkaen camera obscuraa hyödyntäviä teoksia.
Marja Pirilä on valmistunut 1986 sekä valokuvaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta että filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän toimi Oulun läänin ohjaavanaläänintaiteilijana 1988–1990. Pirilä on saanut valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 2000 ja Alfred Kordelinin säätiön palkinnon vuonna 2020 camera obscura -ilmiön luovasta käytöstä ja tunnetuksi tekemisestä ja kehittämisestä edelleen.
Pirilä on tehnyt 1990-luvulta alkaen camera obscuraan perustuvia kuvia, joissa sisätilaan pienen aukon kautta ylösalaisin heijastuva ulkotilan näkymä yhdistyvät. Huoneen asukas on usein osana unenomaisissa kuvissa. Pirilä tallentaa huoneiden näkymät tavallisella kameralla. Kuvien ohella hän on rakentanut näyttelyihin camera obscurana toimivia tiloja ja myös vuonna 2024 ilmestynyt kirja "Valon tähden" toimii camera obscurana.
Pirilän retrospektiivinen valokuvanäyttely "Valon tähden" / "Because of Light", joka oli Suomen taideyhdistyksen kutsunäyttely oli Helsingin Taidehallissa vuoden 2024 alussa.
Pirilän teoksia on muun muassa Suomen ja Tokion Valokuvataiteen museoiden, HUSin, Suomen valtion, Serlachiuksen taidemuseon ja Saastamoisen säätiön sekä Wihurin rahaston kokoelmissa.
Pirilän puoliso on valokuvaaja Petri Nuutinen.
Valokuvakirjat.
Lähde:
Ringerikes Blad

Ringerikes Blad on norjalainen vuonna 1845 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Hønefossissa Ringeriken kunnassa. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Luettelo pääsiäisen ajankohdista

Tämä on luettelo pääsiäisen ajankohdista vuosina 2001–2034. Pääsiäisen ajankohta määritellään kristinuskossa muodollisilla kaavoilla.
Eija Temisevä

Eija Temisevä (s. 1956 Multia) on suomalainen kuvanveistäjä ja videotaiteilija. 
Temisevä on opiskellut kuvanveistoa Suomen taideakatemian koulussa vuosina 1982–1986. Hän teki pitkään veistoksia puusta, keramiikasta ja muista materiaaleista. Vuodesta 2014 alkaen hän on tehnyt videoteoksia.
Perhosatsalea

Perhosatsalea ("Rhododendron vaseyi") on alppiruusujen ("Rhododendron") sukuun kuuluva kasvilaji, jota käytetään koristekasvina.
Perhosatsalea on kausivihanta atsalealaji, joka voi kasvaa noin 4,5 metriä korkeaksi, mutta jää tavallisemmin noin 1,5–2 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat keskimäärin 7–10 cm pitkiä ja muodoltaan soikeita. Perhosatsalean kukat ovat väriltään hennonvaaleanpunaisia. Kukissa on viidestä seitsemään hedettä, ja heteet ovat suhteellisen pitkät.
Perhosatsalea suosii viileitä, kosteita ja usein myös avoimia kasvupaikkoja graniittikallioilla, kanervanummilla, harjanteilla sekä muilla kallioisilla paikoilla. Perhosatsaleaa voi kuitenkin löytää toisinaan myös korkealla merenpinnasta kasvavista kosteista metsistä, kuten kuusia ja pihtoja kasvavista havumetsistä. Joskus laji saattaa kasvaa myös soilla tai soistuvilla paikoilla.
Perhosatsalea on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa endeemisenä kasvava kasvilaji. Sen levinneisyysalue ulottuu lähelle naapuriosavaltioiden, Etelä-Carolinan, Tennesseen ja Georgian, rajoja, mutta lajia ei kuitenkaan ole juuri tavattu näissä osavaltioissa. Perhosatsaleaa tavataan isossa osassa Pohjois-Carolinan ylänköalueita, mutta vain korkealla merenpinnasta, yleensä yli 1050 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tina Kotek

Tina Kotek (s. 30. syyskuuta 1966) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on vuodesta 2023 lähtien toiminut Oregonin osavaltion kuvernöörinä. Hän edustaa demokraattista puoluetta.
Tausta.
Kotek syntyi Pennsylvaniassa vuonna 1966. Hänen isovanhempansa saapuivat Amerikkaan Itä-Euroopasta. Kotekin isä palveli Yhdysvaltain asevoimissa ja oli perheensä ensimmäinen korkeakoulututkinnon suorittanut henkilö. Kotek on nimennyt tämän yhdeksi tekijäksi vakaalle lapsuudelleen. Oregoniin Kotekin perhe muutti 1987. 
Kotek aloitti opintonsa Georgetownin yliopistossa, muttei koskaan valmistunut. Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä sukeltajana ja matkatoimiston virkailijana. Kotek opiskeli ensin uskontotiedettä Oregonin yliopistossa ja palasi sitten takaisin Georgetownin yliopistoon, josta hän valmistui maisteriksi pääaineenaan kansainvälisyys ja vertaileva uskontotiede. Valmistuttuaan hän palasi Oregoniin ja alkoi työskennellä poliittisena asiantuntijana ensin Children First for Oregon -nimiselle järjestölle ja sittemmin paikalliselle ruoka-apua tarjoavalle järjestölle.
Poliittinen ura.
Kotek pyrki ensimmäistä kertaa Oregonin osavaltion edustajainhuoneeseen vuonna 2004, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin kuitenkin edustajainhuoneeseen vuonna 2006. Vuonna 2011 demokraatit valitsivat Kotekin ryhmäpuheenjohtajakseen edustajainhuoneessa. 
Vuonna 2013 Kotek nousi edustajainhuoneen puheenjohtajaksi ja toimi virassa aina kuvernöörin virkakautensa alkuun saakka, minkä johdosta hän on Oregonin pisimpään virassa ollut edustajainhuoneen puhemies.
Kuvernöörinä.
Kotek ilmoitti lähtevänsä kuvernööriehdokkaaksi syyskuussa 2021. Hänen vastaehdokkaansa oli republikaanien Christine Drazan, jonka Kotek voitti saatuaan 47,01 % annetuista äänistä. Kotek vannoi virkavalansa 9. tammikuuta 2023.
Tullessaan valituksi vuonna 2022 hänestä tuli yhdessä Massachusettsin Maura Healeyn kanssa Yhdysvaltain ensimmäiset avoimesti homoseksuaalit kuvernöörit.
Heti virkaan astuttuaan Kotek julisti osavaltioon hätätilan johtuen Oregonin kodittomuustilanteesta ja kutsui tilannetta "humanitaariseksi katastrofiksi".
Yksityiselämä.
Kotek on vuodesta 2017 ollut naimisissa Aimee Wilsonin kanssa. Kotek on kertonut tulleensa ulos kaapista parikymppisenä ja kokeneensa sen vapauttavaksi, vaikka kokikin olonsa paikoin omituiseksi ollessaan kirjoilla katolilaisessa yliopistossa.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Kotek on kertonut olevansa katolilainen, mutta osallistuu episkopaalien jumalanpalvelukseen.
Marie Gluesenkamp Perez

Kristina Marie Gluesenkamp Perez (s. 4. kesäkuuta 1988 Harrisin piirikunta, Texas) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja yrittäjä. Hän on edustanut Washingtoninin 3. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2023 lähtien saatuaan yllätysvoiton vuoden 2022 vaaleissa. Republikaaniehdokkaan Joe Kentin uskottiin laajalti voittavan paikan, mutta Gluesenkamp Perez voitti paikan lopulta lukemin 50,1–49,3.
Gluesenkamp Perez omistaa autokorjaamon yhdessä aviomiehensä Dean Gluesenkampin kanssa.
Gluesenkamp Perez kannattaa aborttioikeutta ja pienyritysten ja yhdysvaltalaisen tuotannon tukemista. Hän vastustaa rynnäkkökiväärien ostokieltoa, vaikka kannattaakin niiden ostoikärajan nostamista 21 vuoteen.
Lou Leon Guerrero

Lourdes "Lou" Aflague Leon Guerrero (s. 8. marraskuuta 1950) on yhdysvaltalainen terveystieteilijä ja poliitikko, joka on vuodesta 2019 lähtien toiminut Guamin territorion kuvernöörinä.
Tausta ja yksityiselämä.
Guerrero syntyi Guamilla vuonna 1950. Lukion jälkeen Guerrero muutti Kaliforniaan, jossa hän opiskeli ensin sairaanhoitajaksi valmistuen Kalifornian osavaltionyliopistosta Los Angelesista. Tämän jälkeen hän siirtyi ULCA:an, josta hän valmistui terveystieteiden maisteriksi vuonna 1979. Hän työskenteli aluksi sairaanhoitajana Kaliforniassa, mutta palasi sitten Guamille, jossa hänestä tuli Guam Memorial Hospital -sairaalan sairaanhoidon apulaisjohtaja.
Guerrero on naimisissa Jeffrey Cookin kanssa. Parilla on kaksi lasta ja seitsemän lastenlasta.
Poliittinen ura.
Guerrero valittiin ensimmäistä kertaa poliittiseen luottamustoimeen vuonna 1994, kun hänestä tuli Guamin senaatin edustaja. Senaattorina hän toimi mm. enemmistön ryhmäpuheenjohtajana ja istui sosiaali- ja terveyslautakunnassa. Hänen johdollaan Guamilla mm. kiellettiin tupakointi ravintoloissa ja baareissa.
Vuonna 2005 Guerreron veli, Tony, kuoli ja Lou otti hoitaakseen tämän viran Bank of Guamin johdossa. Hän jättäytyi pois politiikasta vuonna 2007, koska nousi tuolloin pankin toimitusjohtajaksi. Hänen kaudellaan pankki tuplasi varansa.
Kuvernöörinä.
Guerrero ilmoitti lähtevänsä kuvernöörinvaaleihin helmikuussa 2017. Hän valitsi varakuvernööriehdokkaakseen Josh Tenorion, ja voitti demokraattien esivaalit elokuussa 2018. Hän voitti vaalit saatuaan 50,7 % annetuista äänistä. Tullessaan valituksi Guerrerosta tuli territorion ensimmäinen naiskuvernööri. Varakuvernööri Tenorio oli myös territorion ensimmäinen avoimesti homoseksuaali varakuvernööri. Guerrero vannoi virkavalansa 7. tammikuuta 2019.
Guerreron kuvernöörikautena Guamilla on laillistettu kannabis, nostettu territorion minimipalkkaa ja vauhdittanut toisessa maailmansodassa kärsineille tarkoitetteja korvauksia, joiden maksaminen on takkuillut.
Guerrero valittiin uudelleen kuvernööriksi marraskuussa 2022.
Giovanna Garzoni

Giovanna Garzoni (1600–1670) oli italialainen barokin ajan taidemaalari. Hän oli ensimmäisiä asetelmamaalauksia tehneitä naismaalareita. Garrzoni maalasi temperalla ja akvarellilla pieniä maalauksia luonnontieteiden hengessä. Tunnettujen asetelmien ohella hän maalasi myös muotokuvia, miniatyyrejä ja allegorisia uskonnnollisia aiheita.
Garzoni maalasi kasvitieteellisiä ja eläintieteellisiä kuvia muun muassa Mediceille.
Luonnontieteellinen tutkimus oli hoveissa yleinen kiinnostuksen kohde 1600-luvulla. Haluttuja olivat myös muodikkaat maalaukset, joissa luonto pysäytettiin tutkittavaksi, kuten Garzonin asetelmissa.
Garzoni saattoi saada opetusta tai vaikutteita toiselta kasvitieteelliseltä maalarilta Jacopo Ligozzilta, mutta hänen uransa alkuvaiheista tai koulutuksesta ei ole varmaa tietoa. Garzoni oli kuitenkin maalarikillan jäsen ja testamenttasi omaisuutensa Rooman taidemaalarikillalle. 
Garzoni syntyi taiteellisen perheeseen ja löysi tukijoita monissa Italian kaupungeissa, joissa työskenteli. Roomassa hän tutustui keräilijä Cassiano dal Pozzoon ja vuonna 1603 perustettuun Accademia Nazionale dei Linceihin, jossa arvostettiin empiiristä havainnoivaa tutkimusta. Akatemiassa Garzonia rohkaistiin keskittymään kasvitieteelliseen maalaukseen. Siihen asti Garzonin tuotanto oli vaihdellut kalligrafiasta ja miniatyyreistä muotokuvien ja myyttien kautta vanhojen mestareiden kopioihin. Rooman ja Venetsian ohella Garzoni päätyi Napoliin, jossa palveli espanjalaista Alcalán herttuaa.
Vuosina 1632-1637 hän maalasi Torinossa Savoijin herttuan palveluksessa muotokuvia ja miniatyyrejä isäntäväen ohella etiopialaisesta Zaga Christistä.
Minna van Gerven

Minna Marja-Leena van Gerven (s. 1974) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaalipolitiikan professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 2023 lähtien. Hän on toiminut aiemmin Amsterdamin yliopiston tutkijatohtorina, Twenten yliopiston sosiologian apulaisprofessorina vuosina 2009–2020 ja Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorina vuosina 2022–2023.
Van Gerven valmistui maisteriksi sosiaalipolitiikan oppiaineessa Tampereen yliopistossa vuonna 2001 ja väitteli tohtoriksi sosiologian oppiaineessa Tilburgin yliopistossa vuonna 2008. Hän keskittyy tutkimuksessaan "teknologiseen aikakauteen ja ajankohtaisiin sosiaalipoliittisiin kysymyksiin digitalisoituvassa yhteiskunnassa".
Viljo Parvio

Viljo Ilmari Parvio, vuoteen 1919 Pehrsson (12. joulukuuta 1909 Naantali – 3. maaliskuuta 2003 Heinola) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies, järjestöjohtaja ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Parvion vanhemmat olivat kaupunginvoudin apulainen Emil Reinhold Parvio, aiemmin Pehrsson, ja Elsa Johanna Karlström ja puoliso vuodesta 1945 lehtori Hilkka Paula Kalevikki Tossavainen. Parvio tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1930 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1934. Hän oli Metsähallituksen ylimääräinen metsänhoitaja 1934 ja avustava metsänhoitaja Pohjanmaan piirikunnassa 1934–1937, Keski-Pohjanmaan metsänhoitolautakunnan apulaismetsänhoitaja Kokkolassa 1937–1938, Itä-Hämeen metsänhoitolautakunnan apulaismetsänhoitaja Lahdessa 1938–1953, vs. metsänhoitaja 1945–1947 ja ylimittaaja 1947–1953, Itä-Hämeen metsänhoitoyhdistysten liiton toiminnanjohtaja 1953–1962, Itä-Hämeen metsänhoitolautakunnan piirimetsänhoitaja 1962–1966 ja Uudenmaan-Hämeen metsänhoitolautakunnan, vuodesta 1968 Uudenmaan-Hämeen piirimetsälautakunta, päämetsänhoitaja Helsingissä 1966–1972. 
Parvio oli myös Kiuruveden pika-asutustoimikunnan metsänhoitajajäsen 1940–1941, Itä-Hämeen puulautakunnan varajäsen ja johtaja 1945–1947, Itä-Hämeen metsänhoitoyhdistysten liiton sihteeri 1945–1947 ja toiminnanjohtaja 1947–1953, Itä-Hämeen metsäkaupallisen piiritoimikunnan sihteeri 1953–1960 ja Järvelän Seudun Metsäntuottajat Oy:n toimitusjohtaja 1951–1962. Hänellä oli lisäksi useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Ilmatorjuntaupseerin koulutuksen saanut Parvio osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, jonka aikana hänen johtamansa ilmatorjuntapatteri muun muassa puolusti Helsinkiä. Metsäneuvoksen arvonimen Parvio sai 1973.
Parvio

Parvio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Camila Vallejo

Camila Vallejo (s. 1988) on chileläinen poliitikko, joka on noussut maansa hallitukseen tultuaan politiikkaan kommunistinuorten ja opiskelijaliikkeen kautta.
Vallejosta tuli tunnettu 2010-luvun alussa, kun hän johti opiskelijoiden vaatimuksista alkanutta Chilen poliittisen eliitin vastaista kansanliikettä. Protestien alkuperäisenä kohteena oli maan korkeakoulujärjestelmän maksullisuus. Opiskelijat järjestivät kymmeniä mielenosoituksia Santiago de Chilessa ja muissa suurkaupungeissa. Parhaimmillaan niihin osallistui jopa 200 000 osallistujaa. Vallejo oli tuohon aikaan maantieteen opiskelija, Chilen johtavan opiskelijajärjestön johtaja ja kommunistisen puolueen nuorisojärjestön jäsen. Häntä kutsuttiin Latinalaisen Amerikan uudeksi kansansankariksi.
Vallejo valittiin kansanedustajaksi vuonna 2013 kotikuntansa La Floridan vaalipiiristä kommunistisen puolueen ehdokkaana. Hän ajoi kongressissa opiskelijoden, naisten ja työväestön asioita. Hän ei asettunut ehdolle enää 2021, vaan alkoi tukea Gabriel Boricin presidenttikampanjaa. Tammikuussa 2022 hänet nimitettiin hallituksen pääsihteerin virkaan.
Gaboninmarkiisipuu

Gaboninmarkiisipuu ("Marquesia excelsa") on siipipuukasvien (Dipterocarpaceae) heimoon, markiisipuiden ("Marquesia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Afrikassa Gabonin sademetsissä kasvava puulaji. Gaboninmarkiisipuu poikkeaa muista Afrikassa kasvavista markiisipuista siten, että se on ainoa sademetsälaji, kun taas muut markiisipuut ovat kuivilla savanneilla kasvavia kausivihantia puita. Ekologisesti gaboninmarkiisipuu muistuttaakin Malesian sademetsissä kasvavia muita siipipuukasveihin kuuluvia puita.
Merenalainen vuori

Merenalainen vuori on vuori, joka on kokonaan meren alla tai suurin osa siitä on meren alla. Merenalaisia vuoria syntyy, kun merellinen laatta työntyy mannerlaatan alle. Tällä tavalla syntyneet vuoret ovat syntyessään tulivuoria. Merenalaisia vuoria on myös Valtamerten keskiselänteillä, missä merelliset laatat erkanevat toisistaan. Tästä on esimerkkejä Atlantin keskiselänteellä. Japanin alueella on tuhansia saaria, joista osa koostuu merenalaisista vuorista.