Montanan lento-onnettomuus 2009

Montanan lento-onnettomuus vuonna 2009 tapahtui 22. maaliskuuta 2009 kello 14.27 paikallista aikaa Buttessa Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Bert Mooneyn lentokenttää lähestynyt Pilatus PC-12 -mallinen yksimoottorinen kevyt matkustajalentokone putosi hautausmaalle noin 150 metrin päähän lentokentästä ja syttyi maahansyöksyssä tuleen, jolloin kaikki koneessa olleet saivat surmansa.
Tausta.
Koneessa oli ohjaaja ja 13 matkustajaa, joista seitsemän oli lapsia. Kyseessä oli kolme tuttavaperhettä lapsineen. Kone oli kuljettamassa heitä hiihtomatkalle. Koneen oli määrä lentää Orovillen kentältä (KOVE) Gallatinin kentälle (KBZN), mutta tuntemattomasta syystä sen ohjaaja pyysi ja sai luvan poiketa reitiltä ja laskeutua Butteen (KBTM).
Kone oli mallia Pilatus PC-12/45, rekisteriltään N128CM ja valmistenumeroltaan 403, ja se oli valmistettu vuonna 2001.
Lennon kulku.
Koneen lentäjä oli onnettomuutta edeltävänä päivänä tankannut koneen Kaliforniassa, mutta ei ollut pyytänyt koneeseen jäänestoainetta. Kello 19.46 PDT-aikaa samana päivänä lentäjä antoi kolme lentosuunnitelmaa. Suunnitelmien mukaan Gallatinin lentokenttä oli viimeisen lennon määränpää, ja Bert Mooneyn lentokenttä vaihtoehtoinen laskupaikka. Lentäjä lähti kohti Vacavilleä seuraavana päivänä kello 7.42 PDT-aikaa. Tänä aikana polttoaineensyöttötehostimet sammuivat sekunniksi joka kymmenes sekunti. Tätä jatkui noin vartin, kunnes vasemman siiven tehostin pysyi päällä, mutta oikean siiven pysyi pois päältä. Vacavillessä koneeseen tankattiin noin 485 litraa polttoainetta, mutta jäänestoainetta ei todennäköisesti tankattu koneeseen tällöinkään.
Kone lähti Vacavillestä kello 10.20 mukanaan yhdeksän matkustajaa, vaikkakin lentosuunnitelmaan oli kirjattu neljä matkustajaa. Lento saapui Orovilleen 13 minuuttia myöhemmin, ja siellä koneeseen astui neljä lisää matkustajaa. Tässä kohtaa koneessa piti lentosuunnitelman mukaan olla kahdeksan matkustajaa lentäjän lisäksi. Kone lähti kohti Gallatinin lentokenttää kello 11.10, ja lennon oli tarkoitus kestää noin 2,5 tuntia. Kello 14.02 MDT-aikaa lentäjä vaihtoi kurssiaan kohti Bert Mooneyta ilman lennonjohdon hyväksyntää. Lentäjä oli yhteydessä Salt Laken aluellennonjohtoon, ja kysyi lupaa vaihtaa määränpäätään kello 14.03, mihin hän sai luvan.
Lentäjä pyysi lupaa kello 14.04 laskeutua alemmas, ja sai luvan laskeutua 4 270 metriin, joka oli lähellä minimikorkeutta. Kello 14.06 lentäjä sai ohjeistuksen lennonjohdolta tarkistaa määränpäänsä säätiedot. Vaikka lentäjä kuittasi viestin, hän ei toimittanut niitä lennonjohdolle. Myöskään lennonjohdon vuoronvaihdoksen aikaan kello 14.19, uudelle lennonjohtajalle ei kerrottu, ettei lentäjä ollut antanut tarvittavia tietoja. Uusi lennonjohtaja käski lentäjää pysymään 3 960 metrissä, ja ilmoittamaan kun hän näkee lentokentän. Kun lentäjä sai luvan laskeutua 3 750 metriin, hän laskeutui jatkuvasti minimikorkeuden alapuolelle. Kello 14.28 lentäjä ilmoitti näkevänsä lentokentän, ollessaan noin kahdeksan merimailin päässä ja noin 3 380 metrin korkeudessa. Kun lennonjohto käski häntä vaihtamaan visuaaliseen lentotapaan, lentäjä ei vastannut, eikä hänestä kuulunut enää lennonjohdolle. Koneen laskeutuminen jatkui, ja viimeisten tutkahavaintojen mukaan kone oli 1,8 merimailin päässä noin 1 020 metriä maan yläpuolella.
Kone törmäsi maahan kello 14.32 noin 640 metriä länteen kiitotiestä. Silminnäkijöiden mukaan kone oli korkeammalla kuin yleensä, ja oli yhtäkkiä kallistunut vasemmalle ja lähtenyt syöksyyn.
Tutkinta ja onnettomuuden syyt.
Alustavasti onnettomuuden syyksi epäiltiin ylikuormaa. Vaikka koneessa olikin matkustajia yli hyväksytyn määrän (joka olisi ollut kaksi lentäjää ja yhdeksän matkustajaa), se ei sinänsä riitä selittämään onnettomuutta. Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota onnettomuuden samankaltaisuuteen vain kuukautta aiemmin sattuneen Colgan Airin onnettomuuden kanssa. Näkyvyys oli onnettomuushetkellä hyvä, mutta lämpötila oli nollan vaiheilla ja jään muodostuminen siipiin on ollut mahdollista.
Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB) totesi, että onnettomuuden todennäköinen syy on lentäjän virhe. Tutkinnan mukaan lentäjä ei tarkistanut, että polttoaineessa olisi ollut jäätymisenestoainetta, minkä seurauksena polttoainejärjestelmä tukkeutui jäästä vasemmassa siivessä. Tämän lisäksi hän ei reagoinut oikein jäätymisestä johtuneeseen polttoaineen paineen laskemiseen. Onnettomuuteen vaikutti myös lentäjän tekemät käännökset lähellä kiitotietä, mikä johti hallinnan menetykseen.