tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tarmo Toikkanen

Tarmo Toikkanen (s. 1975) on suomalainen pedagogiikan tutkija, psykologi, kirjailija, kouluttaja ja yrittäjä. Hän on itseoppinut tekijänoikeusasioiden asiantuntija. Toikkanen tunnetaan avoimuuden ja erityisesti avoimen sisällön sekä tieteen edistäjänä. Toikkanen on Creative Commons Suomen vetäjä sekä toiminut keskeisessä roolissa Creative Commons -lisenssien sovittamisessa ja tuomisessa Suomeen. Hän on myös mukana Wikimedia Suomen sekä Open Knowledge Finlandin toiminnassa.
Runkolinja 520

Runkolinja 520 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 14. elokuuta 2023. Linjan reitti kulkee väliä Matinkylä – Leppävaara – Martinlaakso vyöhykkeellä B. Leppävaarassa, Myyrmäessä, Louhelassa ja Martinlaaksossa on vaihtoyhteydet lähijuniin. Matinkylässä on vaihtoyhteys metroon. Vuoroväli on arkisin ja lauantaisin päiväsaikaan kymmenen minuuttia ja sunnuntaisin päiväsaikaan viisitoista minuuttia.
Malesian kansanliike (puolue)

Malesian kansanliike (, , , lyh. GERAKAN) on malesialainen keskustalainen puolue.
Puolueella on 2 senaattorin paikkaa Malesian ylähuoneessa.
Historia.
Puolue perustettiin vuonna 1968 ja sen tarkoitus oli alusta asti kerätä yhteen Malesian eri etniset ryhmät, kuten malaijit, kiinalaiset ja intialaiset, saman ideologian alle. Tähän ideologiaan kuuluivat puolueen mukaan sosiaalinen oikeus, demokratia, liberalismi ja harmonia eri ryhmien välillä.
Malesian kansanliike muodosti hallituksen ensimmäisen kerran vuonna 1969. Vuosina 1969–2008 puolue oli käytännössä katkeamattomasti Penangin osavaltion valtapuolue.
Vuonna 2006 arvioitiin, että puolueen jäsenistä 80 % oli etniseltä taustaltaan kiinalaisia, 15 % intialaisia ja loput malaijeita sekä muiden ryhmien edustajia.
Ideologia ja kannanottoja.
Puolue on CALD:n täysmääräinen jäsen. Lisäksi se on Liberal Internationalin tarkkailijajäsen.
Puolueohjelmansa mukaan GERAKAN kannattaa mm.:
Pintamojärvi

Pintamojärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama säännöstelty järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 113 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Pintamojärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 3,2 kilometriä. Saaria ei ole. Järvi kaartuu lounaasta koilliseen ja siitä työntyy pohjoiseen leveä lahti. Pintamon kylä sijaitsee järven länsirannalla ja myös muut rannat ovat asuttuja. Pintamojärven pohjoispuoliskolla sijaitsee laaja vähintään kymmenen metriä syvä vyöhyke, lounaisosan Honganlahti on sitä vastoin matala.
Pintamojärveen virtaa Itäoja idästä ja laskuoja koillisesta Latvajärveltä (172,9 metriä mpy). Pintamojärven luoteiskolkasta alkaa Pintamo-oja, joka virtaa luoteeseen Iinattijärveen (132,1 metriä mpy). Pintamojärven ja Iinattijärven välinen etäisyys on runsaat viisi kilometriä.
Pintamojärvi (61.254.1.002) kuuluu Pintamo-ojan valuma-alueeseen (61.254), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Naamanganjoen valuma-alue (61.25) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Pintamojärvi on laajin Pintamo-ojan valuma-alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Latvajärvi.
Iinattijärvi (järvi)

Iinattijärvi on osin kulttuurimaiseman reunustama, saarten ja niemien pirstoma järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 106 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Iinattijärven ulottuvuus lännestä itään on noin 5,7 kilometriä. Järven länsiosan Alaselän leveys etelästä pohjoiseen on noin kilometrin, itäosan Yläselän leveys etelästä pohjoiseen on noin 600 metriä. Suurin niemimaa on järven länsiosan Iinattiniemi, jonka länsipuolella sijaitsee pääaltaasta erillinen Iinattilampi. Iinattijärven luoteiskolkassa sijaitsee Luvelahti, itäisimmät järvenosat ovat Ukonlahti ja Vintturinlahti. Järven keskiosassa sijaitsee noin 15-hehtaarinen, asuttu Petäjäsaari, jonka pohjoispuolella on Kenttälänsalmi. Vain nelisen hehtaaria Iinattijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, syvimmät kohdat sijaitsevat Alaselällä ja Kenttälänsalmessa.
Iinattijärven nimettyjä saaria ovat Petäjäsaaren ohella usean hehtaarin laajuinen Saunasaari luoteessa sekä Kuusisaari ja Koivusaari. Iinattijärven kylämaiseman lisäksi järven rannoilla on suomaata.
Iinattijärven laskee Naamanganjoki idästä, Naamanganjokeen yhtyy Pintamo-oja, joka saa alkunsa Pintamojärvestä. Luvelahteen laskee Joutenoja ja Saarioja. Iinattijärven luusua sijaitsee Iinattilammen etelärannalla, josta alkaa etelään virtaava Iinattijoki. Joki päättyy Korentojärveen, joka sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Iinattijärveltä lounaaseen. Korentojärveltä vedet virtaavat Hirvasjokea Iijokeen.
Iinattijärven vesitilavuus on 11 885 000 kuutiometriä.
Iinattijärvi (61.243.1.001) kuuluu Iinattijärven alueeseen (61.243), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Hirvasjoen alue (61.24) ja ensimmäinen on Iijoen keskiosan alue (61.2). Iinattijärvi on laajin Iinattijärven alueen neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme muuta ovat Kuikkalampi sekä Vihantajärvi (e) ja Vihantajärvi (p).
Mujejärvi (järvi)

Mujejärvi on metsäjärvi Nurmeksen koillisosassa Pohjois-Karjalassa lähellä Kainuun rajaa. Sen pinta-ala on 3,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 131 kilometriä pohjoiseen ja Kajaanista 100 kilometriä itäkaakkoon. Järvi on osa Mujejärven virkistys- ja retkeilyaluetta.
Maantiede.
Mujejärven pituus lännestä itään on 3,3 kilometriä. Järven keskiosan leveys vaihtelee kilometristä puoleentoista kilometriin. Järven länsiosaa jakaa leveä niemimaa, josta suuntaa kaakkoon noin 300 metriä pitkä ja 30–50 metriä leveä Kalmoniemi. Niemimaan pohjoispuolella sijaitsee Akonlahti ja eteläpuolella lounainen järvenosa, joka kattaa suuren osan koko järvestä. Kaakkoisen järvenosan muodostaa Murtolahti. Mujejärven läntinen osa on matala, itäinen osa on syvempi. Syvin kohta, 21 metriä, sijaitsee noin 800 metriä Kalmoniemen kärjestä itään. Kalmoniemen pohjoispuolella sijaitsee 15 metrin syvänne.
Mujejärven saariluku on 23. Saaret ovat kahta lukuun ottamatta alle hehtaarin laajuisia. Laajimmat saaret ovat järven itäosan syvän alueen pohjoispuolella sijaitseva Isosaari ja sen itäpuolinen Anosaari, jonka pohjoispuolella sijaitsee Kalmosaari, jossa on muinaishauta. Mujejärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Kalmoniemellä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka ja ortodoksinen kalmisto. Mujejärven kylä sijaitsee viitisen kilometriä Mujejärveltä luoteeseen.
Akonlahteen laskee Mujekoski pohjoisesta Ala-Sammaljärveltä, jonka korkeustaso on metrin Mujejärveä ylempi. Mujejärven itäpuolinen Tetrijärvi laskee Ala-Sammaljärven kautta Mujejärveen. Järven itäkolkan Hiltuslahteen virtaa laskuoja kaakosta. Mujejärven luusua sijaitsee järven lounaiskulmassa, josta virtaa Kolkonjoki lounaaseen Kolkonjärvelle (178,5 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on alle viisi kilometriä.
Mujejärven vesitilavuus on 15 676 000 kuutiometriä.
Mujejärvi (04.477.1.001) kuuluu Mujejärven valuma-alueeseen (04.477), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saramojoen valuma-alue (04.47) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Mujejärven valuma-alueella on 48 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Mujejärvi on laajin. Tetrijärvi on toiseksi laajin ja Parvajärvi-Pieni Parvajärvi kolmanneksi laajin.
Mujejärvi on Nurmeksen seitsemänneksi laajin vakavesi. Sitä seuraa Kolkonjärvi.
Honkajärvi (Sotkamo)

Honkajärvi on saareton järvi Sotkamossa Kainuun eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 52 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Honkajärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,1 kilometriä. Järven keskiosa on pohjois- ja eteläosaa kapeampi. Keskiosaa kaventaa järven läntisen rannan leveä Puukkoniemi. Honkajärvellä puolentoista metrin syvyyskäyrä ja kolmen metrin syvyyskäyrä kulkevat lähes kiinni toisissaan. Noin 40 prosenttia järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä, 14–15 metriä syviä kohtia on useita.
Honkajärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Järven luoteisosan Talvilahden rannalla on pientaloja ja eteläisimmän osan Honkaperän rannalla on hieman peltomaata. Järven länsipuolella sijaitsee Kurkisuo ja itäpuolella Räätäjärvi. Honkajärven ja Räätäjärven välisen kannaksen nimi on Räätäkangas.
Honkajärveen virtaa Maunusjoki kaakosta. Maunusjoki kerää Niprajoen ja Lontanjoen vedet. Lontanjoki alkaa Honkajärven kaakkoispuolella sijaitsevasta Hietanen-järvestä. Honkajärven luusua sijaitsee altaan luoteiskolkassa, josta alkaa luoteeseen Syväjärveen virtaava Koljosensalmi. Honkajärvi, Syväjärvi ja niiden luoteispuolella sijaitsevat Hautajärvi ja Alajärvi muodostavat kokonaisuuden, jonka korkeustaso on 153,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvien vedet laskevat Sapsonkoskea luoteeseen Pieneen Sapsojärveen (137,9 metriä mpy).
Honkajärven vesitilavuus on 13 392 000 kuutiometriä.
Honkajärvi (59.871.1.013) kuuluu Sapsojoen alaosan alueeseen (59.871), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Sapsojoen valuma-alue (59.87) ja ensimmäinen on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Honkajärvi on Sapsojoen alaosan alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Alajärvi. Valuma-alueeseen kuuluu 14 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Sotkamon Honkajärvi on laajin Suomen 19:stä Honkajärvi-nimisestä vakavedestä. Seuraavaksi laajin on Hyrynsalmen Honkajärvi.
Vehkajärvi (Ruokolahti, läntinen)

Vehkajärvi on metsäjärvi Ruokolahdella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 27 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Vehkajärven pituus etelästä pohjoiseen on 3,5 kilometriä. Niemimaita on paljon ja järven leveys vaihtelee. Keskiosan Suuriniemen kohdalla järvi on kapeampi kuin etelässä ja pohjoisessa. Vehkajärveen kuuluu myös Pieni Vehkajärvi, joka sijaitsee pääaltaan luoteispuolella Naurisniemen erottamana. Vehkajärven syvin kohta, yhdeksän metriä, sijaitsee pääaltaan keskellä. Pienen Vehkajärven syvin kohta on kahdeksan metriä.
Vehkajärven saariluku on kymmenen. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia luotoja. Vehkajärven saaret sijaitsevat valtaosin pääaltaan pohjoisosassa, joka on muuta järveä matalampi. Järven eteläosassa sijaitsee Eerikkasaari. Vehkajärven rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Järven eteläpuolitse kulkee kantatie 62.
Vehkajärven koillisosan Pimiälahteen laskevat pohjoisesta Kaidanjärven (89,0 metriä mpy) ja Suuri-Kivistön (90,5 metriä mpy) vedet Kurkilammen (88,5 metriä mpy) kautta. Vehkajärvi laskee Pienen Vehkajärven länsirannalta alkavaa Myllyjokea länteen.
Vehkajärven vesitilavuus on 7 654 000 kuutiometriä.
Vehkajärvi (04.129.1.002) kuuluu Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueeseen (04.129), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pihlajaveden-Kokonselän alue (04.12) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Vehkajärvi on laajin Myllyjoen-Vehkajärven valuma-alueen 18:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Suuri-Kivistö.
Ruokolahdella on toinenkin Vehkajärvi, se sijaitsee Ala-Saimaan alueella noin 15 kilometriä Pihlajaveden-Kokonselän alueen Vehkajärveltä itään.
Vehkajärvi (Ruokolahti, itäinen)

Vehkajärvi on syvyyssuhteiltaan vaihteleva metsäjärvi Ruokolahdella Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 77 hehtaaria. Etäisyys Imatralta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Vehkajärvi kaartuu Vehkajärvenniemen ympärille. Niemen länsipuolinen järvenosa on pienempi ja matalampi kuin niemen itäpuolinen osa. Järvenosia yhdistää niemen eteläpuolinen matala Raatesalmi. Noin 40 prosenttia Vehkajärvestä on enintään kolme metriä syvä, samoin 40 prosenttia on vähintään kuusi metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat itäisen järvenosan keskivaiheilla.
Vehkajärven saariluku on viisi. Saarista kolme on alle aarin laajuisia luotoja. Ainoa nimetty saari on länsirannan lähellä sijaitseva Verkkosaari. Vehkajärven rannat ovat metsäisiä, pientaloja on melko paljon. Vehkajärvenniemen korkeimmat kohdat kohoavat noin 130 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 25 metriä järven pintaa korkeammalle.
Vehkajärveen laskee Holmajoki idästä. Vehkajärven lasku-uoma alkaa altaan luoteiskolkasta ja johtaa Pienen Vehkajärven (04.118.1.035) kautta Ilmajärven (102,2 metriä mpy) kaakkoisrannalle. Vehkajärven länsipuolella sijaitsee Saarijärvi (04.118.1.051). Järvien välinen kannas on kapeimmillaan alle 200 metriä leveä.
Vehkajärven vesitilavuus on 4 342 000 kuutiometriä.
Vehkajärvi (04.118.1.033) kuuluu Virmutjoen valuma-alueeseen (04.118), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ala-Saimaan alue (04.11) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Vehkajärvi on neljänneksi laajin Virmutjoen valuma-alueen 61:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Kolme laajinta ovat Ilmajärvi, Suuri Paljärvi ja Vääräjärvi.
Ruokolahdella on toinenkin Vehkajärvi, se sijaitsee Pihlajaveden-Kokonselän alueella noin 15 kilometriä Ala-Saimaan alueen Vehkajärveltä länteen.
Rasmus Jarlov

Rasmus Jarlov (s. 29. huhtikuuta 1977 Aarhus) on tanskalainen konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Tanskan elinkeinoministerinä vuosina 2018–2019 ja on istunut kansankäräjillä vuosina 2010–2011 sekä uudelleen vuodesta 2015.
Iso-Vuolinko

Iso-Vuolinko on varsin kirkasvetinen ja suurelta osin matala järvi Mikkelin keskustan länsipuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä ja vesitilavuus 5,35 kuutiohehtometriä.
Maantiede.
Iso-Vuolinko on lounais–koillissuuntainen. Etäisyys järven lounaiskolkasta koilliskolkkaan on 3,9 kilometriä. Järvi haarautuu useisiin lahtiin, ja sen polveilevan rantaviivan pituus on lähes 20 kilometriä. Laajimmat niemet ovat etelärannan Muinosenniemi ja länsirannan Haapaniemi. Pohjoisessa Marjoniemi jakaa järven kahteen lahteen. Iso-Vuolingon lounaisosan muodostava Kivilahti on muuta järveä syvempi. Järven syvin kohta, 16 metriä, sijaitsee lahden pohjoisosassa. Iso-Vuolingon keskiosaa jakaa itärannan Syväniemi, jonka kohdalla järvi on noin 150 metriä leveä. Niemen eteläpuolella on hyvin matalaa, pohjoispuolella on 10–13 metriä syvä alue.
Iso-Vuolingon saariluku on kahdeksan. Suurin saari on usean hehtaarin laajuinen Lammassaari Marjoniemen länsipuolella. Muut saaret ovat alle hehtaarin laajuisia. Muinosenniemen ja Syväniemen välisellä matalalla vyöhykkeellä sijaitsee useita saaria, kuten Katajasaari ja Haapasaari. Iso-Vuolingon rannat ovat karuja ja kivisiä. Länsirannalla on runsaasti pientaloja. Järven koillispuolella sijaitsee Mikkelin lentoasema ja pohjoisimman järvenosan yli on rakennettu rautatie. Iso-Vuolingon valuma-alueesta on peltoa vain muutama prosentti.
Iso-Vuolingon kaakkoisosan Jokilahteen laskee Naaranginjoki etelästä Naaranki-järvestä (101,2 metriä mpy). Iso-Vuolinko laskee koillisen rannan Pienisalmesta pohjoiseen Pieni-Vuolinkoon, joka laskee etelään Alainen-järveen. Osa Iso-Vuolingon vesistä laskee suoraan Alaiseen.
Iso-Vuolingon ekologinen tila on arvioitu hyväksi. Vesitilavuus on 5 350 000 kuutiometriä. Yleisimmät kasvilajit ovat ulpukka ja suomenlumme.
Iso-Vuolinko (04.153.1.030) kuuluu Emolanjoen valuma-alueeseen (04.153), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ukonveden valuma-alue (04.15) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Iso-Vuolinko on laajin Emolanjoen valuma-alueen 45:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Oulanki.
Kangaspäänjärvi

Kangaspäänjärvi on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelään. Kangaspäänjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.
Maantiede.
Kangaspäänjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järven leveys vaihtelee huomattavasti, sillä länsiranta koostuu suurelta osin niemimaista. Kangaspäänjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä. Kangaspäänjärven tilaa alettiin parantaa hoitokalastuksin vuonna 1997. Sen ekologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi.
Kangaspäänjärveen virtaa Vähävedenpuro luoteesta Norssinjärveltä (118,6 metriä mpy). Kangaspäänjärvi laskee Kotijokea kaakkoon Kiljanjärveen (114,5 metriä mpy).
Kangaspäänjärvi (53.057.1.001) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on neljänneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi, Saarivesi ja Norssinjärvi.
Kangaspäänjärvi on kahdeksanneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Norssinjärvi

Norssinjärvi on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 72 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 149 kilometriä etelälounaaseen. Norssinjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.
Maantiede.
Norssinjärvi pituus kaakosta luoteeseen on 2,6 kilometriä. Järven etelä- ja keskiosa on noin 300–450 metriä leveä, pohjoisosan leveys on noin 100 metriä. Norssinjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Metsäalueita on enemmän kuin järven kaakkoispuolella sijaitsevien Kangaspäänjärven ja Kiljanjärven rannoilla. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä.
Norssinjärveen virtaa laskuoja luoteesta Pirttijärveltä (124,7 metriä mpy). Norssinjärvi laskee Vähävedenpuroa kaakkoon Kangaspäänjärveen (118,4 metriä mpy).
Norssinjärvi (53.057.1.012) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on kolmanneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi ja Saarivesi.
Norssinjärvi on kuudenneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Pitkäjärvi (Reisjärvi)

Pitkäjärvi on metsäjärvi Reisjärven kuntakeskuksen luoteispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 6,1 neliökilometriä. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelälounaaseen. Pitkäjärven pohjoisin osa kuuluu Sieviin.
Maantiede.
Pitkäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 8,2 kilometriä. Järven eteläosan selkävesi on yli kilometrin levyinen. Järven keski- ja pohjoisosa ovat huomattavasti kapeampia. Pitkäjärven kaakkoisosan muodostaa pääaltaasta hieman erillään sijaitseva noin 40 hehtaaria laaja Hämeenlahti. Suurin niemimaa on Kokkoniemi Hämeenlahden ja pääaltaan välissä.
Pitkäjärvessä sijaitsee useita pieniä saaria. Suurin saari on noin hehtaarin laajuinen Honkasaari aivan länsirannan kupeessa. Pitkäjärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Pientaloja on suhteellisen tiheään.
Pitkäjärveen laskee lukuisia ojia ympäristön soilta. Pitkäjärvi kääntyy alavirtaan pohjoisrannan Pallilahden luoteiskolkasta, josta alkaa luoteeseen Vähä-Pitkään (126,6 metriä mpy) johtava mutkainen uoma. Vesireitti jatkuu Vääräjokena pohjoiseen; Vääräjoki laskee Kalajokeen noin 65 kilometrin päässä Pitkäjärveltä luoteeseen.
Pitkäjärvi (53.095.1.001) kuuluu Pitkäjärven valuma-alueeseen (53.095), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Vääräjoen valuma-alue (53.09). Pitkäjärvi on laajin Pitkäjärven valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Viisi muuta ovat alle kymmenen hehtaarin laajuisia.
Pitkäjärvi on Vuohtajärven jälkeen laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Prymorsk

Prymorsk (); vuoteen 1964 saakka Nohaisk () on kaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueella, Obytitšnajoen ja Asovanmeren rannalla, maanteitse 211 kilometriä aluekeskus Zaporižžjan keskustasta eteläkaakkoon ja noin 35 kilometriä piirikeskus Berdjanskista länteen.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 11 397 (2021). Prymorsk sijaitsee nykyisin Berdjanskin piirissä (167 118 as., 2021), jonka osaksi aiempi Prymorskin piiri liitettiin Ukrainan heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa. Kaupunki oli vuosina 1923-1964 Nohaiskin piirin ja nimenmuutoksen jälkeen vuosina 1964-2020 Prymorskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Nohaisk sai 1938. Taajaman nimi vaihdettiin Prymorskiksi vuonna 1964. Kaupungin aseman se sai vuonna 1967.
Osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä on kohdistanut vihollisuuksia kaupunkiin ja miehittänyt sen. Miehittäjiä vastustavista mielenosoituksista uutisoitiin esimerkiksi 4. ja 26. maaliskuuta 2022. Luotettavan tiedon saamisen miehitetyltä alueelta on kuitenkin ollut rajoitettua; muun muassa toimittajien työtä on estetty, toimittajia ja siviilivirkailijoita kaapattu tai pidätetty ja ukrainalaisten matkapuhelinverkkojen toimintaa on estetty.
Makasain kieli

Makasai on Itä-Timorissa puhuttava kieli, joka kuuluu timor-alor-pantar-kieliin (jonka toisinaan katsotaan kuuluvan yleisuusiguinealaisiin kieliin). Makasain katsotaan olevan elinvoimainen ja se jaetaan kahteen päämurteeseen. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan Itä-Timorissa oli 101 854 makasain puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähteet:
Vokaalit.
Lähteet:
Kent Johnson

Kent Johnson (s. 18. lokakuuta 2002 Port Moody, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Johnson edustaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on vasen.
Ennen NHL-uraansa Johnson pelasi Michiganin yliopiston joukkueessa. Columbus Blue Jackets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 5. varausvuorolla . Huhtikuussa 2022 Johnson teki kolmevuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Johnson teki NHL-debyyttinsä kauden 2021–2022 lopulla ja pelasi varsinaisen tulokaskautensa 2022–2023, jolloin hän teki 40 pistettä 79 ottelussa. Hän oli Blue Jacketsin tulokkaiden paras pistemies. Johnsonin seuraava kausi ei alkanut hyvin, sillä hän ei mahtunut Blue Jacketsin avauskokoonpanoon. Hän joutui pelaamaan kauden aikana myös 10 peliä farmijoukkue Cleveland Monstersissa. Niissä hän tei peräti 15 pistettä. Johnsonin kausi päättyi kuusi viikkoa ennen runkosarjan loppua loukkaantumiseen, ja hän pelasi Blue Jacketsissa 42 ottelua. Johnson solmi kauden jälkeen Blue Jacketsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 5,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Johnson kuului Kanadan joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Olympiaturnauksen viidessä ottelussa Johnson teki yhden maalin ja neljä syöttöä eli viisi tehopistettä. Johnson kuului Kanadan joukkueeseen myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022. Turnauksen kahdessa ottelussa hän teki yhden maalin. Johnson on pelannut Kanadan paidassa myös MM-turnauksessa 2022 ja 2025. Hänellä on MM-hopea vuodelta 2022.
Sexmane

Sexmane (oik. Edward Maximilian ”Max” Sene, s. 13. lokakuuta 2000 Siilinjärvi) on vuonna 2023 Emma-palkittu suomalainen artisti ja lauluntekijä. Sexmane nousi suureen suosioon vuonna 2019 julkaistessaan omakustannealbuminsa "Sextapen".
Elämä ja ura.
Sexmane kasvoi nuoruutensa lestadiolaisperheessä Siilinjärvellä. Hän alkoi kirjoittaa musiikkia vuonna 2016.
Sexmanen vieraillessa YouTube musiikki-ohjelmasarjassa OFF THE BOOTH (OTB) hän kertoo opiskelleensa Sosiaali- ja terveysalaa jossain kohtaa elämäänsä.
Vuonna 2019 Sexmane julkaisi ensimmäisen levynsä "Sextapen" omakustanteena. Albumi pysyi 80 viikkoa Suomen virallisella albumilistalla ja striimasi kultaa. Avausraita "Mamalla" on Spotifyssä yli 11 miljoonaa kuuntelukertaa.
Lokakuussa 2021 Sony julkaisi Sexmanen toisen albumin "Väärinymmärretty". Albumin myötä Sexmane sai vuonna 2022 neljä Emma-ehdokkuutta.
Tammikuussa 2023 Sexmane julkaisi kolmannen albuminsa "Sextape II:n". Albumi debytoi Suomen virallisella listalla sijalla 1 ja oli hetken maailman uusien albumien listan 5. sijalla. Tuolloin Sexmanella oli 18 kappaletta samaan aikaan Suomen Top 50 -listalla. Vuoden 2023 Emma-gaalassa Sexmane voitti Vuoden artisti -palkinnon yleisöäänestyksessä.
Sexmane osallistui kappaleella ”Mania” vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailuun. Huhtikuussa 2024 Sexmane julkasi uuden singlen ”Hulluus Saa Mut Huutamaan”, joka nousi singlelistan toiseksi.
Toukokuussa 2024 Sexmane esiintyi täydessä Helsingin jäähallissa.
Syksyllä 2025 Sexmane lopettaa esiintymisensä, ainakin toistaiseksi. 
Marraskuussa 2024 Sexmane julkaisi neljännen albuminsa "Sanansaattaja". Helmikuussa 2025 uutisoitiin, että Sexmane oli tekemässä yhteistyötä rikoksista tuomitun räppärin kanssa, joka oli lähtöisin Ruotsista. Räppäri Yasinilla eli Yasin Abdullahi Mahamoudinilla on yhteyksiä väkivaltaisiin jengeihin ja hänellä on useita tuomioita. Hän on kuulunut Tukholman Rinkebyn lähiössä vaikuttavaan väkivaltaiseen Shottaz-rikollisjengiin. Ruotsin poliisin mukaan muusikko on myös ollut jengin johtohahmoja. Vuonna 2018 Yasin tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Tuomio liittyi Shottazin toimintaan. Vuonna 2021 Yasin tuomittiin kymmenen kuukauden vankeuteen nuoren räppärin sieppauksen valmistelusta. Kun edellisen tuomion suorittamatta jäänyt osa laskettiin mukaan, hänelle tuomittiin vankeutta yhteensä puolitoista vuotta.
Yksityiselämä.
Sexmanen isä on kotoisin Senegalista ja äiti on suomalainen. Sexmanella on isoveli, muusikko Isaac Sene ja kolme muuta veljeä, Lucas, Robin ja Adilio sekä sisko Sofia, joista Isaacin lisäksi Adilio (taiteilijanimeltään Adi) ja Robin tekevät musiikkia. Sexmane on parisuhteessa pop-artisti Mirellan kanssa.
Diskografia.
"Pääartikkeli: Sexmanen diskografia"
Ğaysa Xösäyenov

Ğaysa Batırgäräy ulı Xösäyenov (Ғайса Батыргәрәй улы Хөсәйенов, , 1928 - 2021, Ufa) oli palkittu baškiirilainen kirjailija ja tieteilijä. Xösäyenov kirjoitti yli 50 monografiaa, 400 artikkelia ja julkaisua eri tieteellisiin lehtiin ja kokoelmiin sekä oppikirjoja lukioille ja muille oppilaitoksille. Hänet tunnetaan myös folkloristi-keräilijänä ja tutkijana. Xösäyenov osallistui lukuisiin arkeografisiin tutkimusmatkoihin. Tutkimusretkien tuloksena löydettiin ainutlaatuisia käsikirjoituksia ja varhaisia ​​painettuja kirjoja, joita jaettiin Baškortostanin alueella.
Pääteokset.
Как писатель Гайса Батыргареевич работает в жанрах исторической прозы и эссеистики:
Lina Kostenko

Lina Kostenko, , (s. 19. maaliskuuta 1930 Ržyštšiv, Kiovan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen runoilija. Hän on ensimmäisiä ja merkittävimpiä Stalinin jälkeisen suojasään ajan 60-lukulaisia neuvostoukrainalaisia kirjailijoita ja myös merkittävimpiä ukrainalaisia nykyrunoilijoita.
Kostenko opiskeli Kiovan opettajaseminaarissa ja Moskovassa Gorkin kirjallisuusinstituutissa, josta hän valmistui 1956. Ensimmäiset runot hän julkaisi 1950-luvun alkupuolella. Hän ehti julkaista 1950-luvulla kolme kokoelmaa. Neljäs, "Zorianyi integral", oli valmiina julkaistavaksi 1962, mutta sensuuri piti sitä aatteellisesti haitallisena, eikä se ollut sosialistisen realismin mukainen, joten sen julkaiseminen kiellettiin. Kokoelmasta ilmestyi kaksitoista runoa vuonna 1972 ulkomailla samizdat-antologiassa "Šyroke more Ukrainy" (”Ukrainan aava meri”), ja vuonna 1969 ilmestyi kokoelma siihenastisia runoja nimellä "Poezi" (”Runoja”). Hän allekirjoitti 1965 ja 1968 avoimia kirjeitä, joissa vastustettiin Ukrainan älymystön pidätyksiä ja salaisia oikeudenkäyntejä. Hän vaikeni kirjailijana 16 vuodeksi ja julkaisi uutta tuotantoa vasta 1977. Runoromaani "Marusja Tšurai" ja kokoelma "Nepovtornist" (1980, ”Ainutlaatuinen”) toivat Kostenkolle vuonna 1987 Taras Ševtšenkon palkinnon. Hän kirjoitti myös lastenrunoja.
Kostenkon runotuotanto koostuu lähinnä intiimeistä, lyyrisistä runoista sekä yhteiskunnallisista runoista, jotka käsittelevät runoilijan tehtävää ja vastuuta erityisesti totalitaristisessa yhteiskunnassa. 
Kostenkon tuotannon keskeinen teos on 1979 ilmestynyt historiallinen runoromaani "Marusja Tšurai" 1600-luvun ukrainalaisesta laulajasta, lauluntekijästä Marusja Tšuraista. Ivan Dzjuba on sanonut teoksesta, että se on ”Ukrainan runouden arvokkaimpia helmiä”. D. H. Struk korostaa artikkelissaan, että teos on paitsi kaunokirjallinen, myös historiallinen. Tarinan taustalla on laaja historiallinen kaari. Siksi hän haluaa pohtia kirjoituksensa otsikon sanaa ”miksi” eli miksi Kostenko kirjoitti juuri runomuotoisen teoksen. Tärkeimpiä syitä on, että Leonid Brežnevin kaudella historiankirjoitus lakkasi Ukrainassa lähes kokonaan lukuun ottamatta puolueen historiaa. Taškentissa järjestetyssä kokouksessa päätettiin, että venäjän kieli tulee pakolliseksi päiväkodeissa. Struk sanoo, että kirjoittamalla historiallisen runoromaanin Kostenko peilasi samalla omaa nykyaikaansa mutta loi myös muotokuvan itsestään. Kirjoittamalla historiasta hän kiersi rajoitukset.
"Nepovtornist"-kokoelman runossa ”Tsyhanska Muza” Kostenko kuvaa romanitytön kamppailua. Runoilijana lahjakas tyttö halusi vastoin sukunsa toiveita saada koulutusta ja tulla runoilijaksi. Vain siten hän säästyisi unohdukselta. Struk tulkitsee tämän Ukrainan kansan vertauskuvaksi: jos oma historia ja kulttuuri unohtuu, kansa menettää identiteettinsä. Kostenko on Strukin mukaan todennäköisesti kirjoittanut runon ennen Marusja Tšuraista kertovaa runoromaania.
Laatokan valuma-alue

Laatokan valuma-alue on pääosin Venäjällä, Suomessa ja myös Valko-Venäjällä sijaitseva Nevan vesistöön kuuluva valuma-alue, joka muodostuu niistä vesistöalueista ja -valuma-alueista, laskevat suoraan tai välillisesti Laatokkaan. Laatokan valuma-alueen laskujoki on Neva, joka alkaa Laatokan lounaispäästä ja laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Laatokan valuma-alueen pinta-ala on 258 500 neliökilometriä, josta Laatokan osuus on 17 891 neliökilometriä eli 6,9 % sen valuma-alueesta. Laatokan valuma-alue sisältyy Nevan vesistöalueeseen, joka on 281 600 neliökilometrin laajuinen. Laatokan valuma-alue on 92 % Nevan koko vesistöalueesta.
Pääuoma.
Laatokan valuma-alueen pääuoma muodostaa yläosan Nevan vesistöalueen pääuomasta, joka on 916 kilometriä pitkä. Siitä kun vähentää pois Nevan 74 kilometrin pituuden, saadaan yläpuoliseksi pääuoman pituudeksi 842 kilometriä, ja jos siitä vähentää pois vielä Laatokan järvenselän 121 kilometrinen osuus, jää pääuomasta jäljelle Laatokan yläpuolinen osuus 721 kilometriä.
Valuma-alue.
Laatokan valuma-alue muodostuu muutamasta suuresta valuma-alueesta ja lukuisista pienten jokien ja purojen valuma-alueista. Laatokkaan laskee 3 500 yli 10 kilometriä pitkää jokea ja puroa. Näistä suurimmat joet ovat Vuoksi, Olhavanjoki ja Syväri.
Vuoksen vesistö.
Vuoksen valuma-alue muodostuu haarautuvista Vuoksen jokiuomista, Saimaasta tai, tarkemmin ilmaistuna, Saimaan eri järvialtaiden valuma-alueista. Niiden yhteispinta-ala on 68 700 neliökilometriä.
Olhavanjoen valuma-alue.
Olhavanjoen valuma-alue muodostuu Olhavanjoen sivujokien valuma-alueista ja Ilmajärveen laskevien jokien valuma-alueista. Valuma-alueen kokonaispinta-ala on 80 200 neliökilometriä.
Syvärin valuma-alue.
Syvärin valuma-alue muodostuu Syvärin jokivarren sivujokien valuma-alueista ja Äänisen laskevien jokien valuma-alueesta. Valuma-alueen kokonaispinta-ala on 84 400 neliökilometriä.
Laatokan lähialue.
Kun jätetään huomiotta Laatokkaan laskevaa kolme suurinta jokea, eli Vuoksi, Olhavanjoki ja Syväri, jää jäljelle pienien jokien muodostama valuma-alue. Sitä voisi kutsua Laatokan lähialueeksi, vaikka jotkin joet alkavat Suomen puolelta. Lähialueen kokonaispinta-ala saadaan vähentämällä Laatokan valuma-alueesta kolmen suurimman joen valuma-alueet, jolloin saadaan 25 200 neliökilometriä.
Musa Garejev

Musa Gaisinovitš Garejev (Муса Гайсинович Гареев, ";" 1922 Ufan kuvernementti − 1987) oli baškiirilainen kenraali, joka toimi laivueen komentajana Neuvostoliiton ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana. Hän on ainoa baškiiri, jolle on myönnetty "Neuvostoliiton sankari" -titteli kahdesti.
Tinaoksalaatti

Tinaoksalaatti (C2O4Sn) on tina- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa tekstiilien käsittelyssä ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa tinaoksalaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja orgaanisiin liuottimiin liukenematonta, mutta liukenee laimeisiin happoliuoksiin. Kuumennettaessa tinaoksalaatti hajoaa. 
Tinaoksalaattia voidaan valmistaa saostamalla tina(II)kloridin liuoksesta oksaalihapolla tai tina(II)oksidin ja oksaalihapon välisellä reaktiolla.
SnCl2 + (COOH)2 → C2O4Sn + 2 HCl
SnO + (COOH)2 → C2O4Sn + H2O
Tinaoksalaattia käytetään apuaineena värjättäessä ja painettaessa tekstiilejä. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään katalyyttinä esteröinti- ja vaihtoesteröintireaktioissa, muun muassa polyestereiden valmistuksessa. Tinaoksalaatin etuna on, että tällöin kilpailevien eliminaatioreaktio­tuotteiden muodostuminen on vähäisempää protoneja luovuttaviin happokatalyytteihin verrattuna.
Hornfels

Hornfels (&lt;saks.) hienorakeinen kivilaji, joka on tavallisesti harmaata. Se on syntynyt savi- tai merkelikivestä kontaktimetamorfoosin vaikutuksesta.
Singaporen presidentinvaali 2011

Singaporen presidentinvaali 2011 pidettiin 27. elokuuta 2011. Vaalissa oli neljä ehdokasta, ja Singaporen presidentiksi kuusivuotiskaudelle valittiin Tony Tan Keng Yam.
Ehdokasasettelu.
Presidenttiehdokkaille on Singaporessa asetettu tiukat vaatimukset; presidenttiehdokkaan tulee olla vähintään 45-vuotias äänioikeutettu Singaporen kansalainen, ja hänellä pitää olla kokemusta tietyistä poliittisista viroista tai liikemaailmasta. Ehdokkaiden vaalikelpoisuudesta päättää Singaporen hallituksen asettama vaalilautakunta.
Neljän ehdokkaan lista julkistettiin 17. elokuuta 2011.
Tan Cheng Bock.
Tan Cheng Bock oli toiminut kansan toimintapuolueen kansanedustajana Ayer Rajahin vaalipiiristä vuosina 1980–2006.
Tan Kin Lian.
Tan Kin Lian oli toiminut NTUC Income -vakuutusosuuskunnan toimitusjohtajana sekä kansan toimintapuolueen paikallisosaston sihteerinä Marine Paradessa.
Tony Tan Keng Yam.
Tony Tan Keng Yam oli toiminut kansan toimintapuolueen kansanedustajana Sembawangin vaalipiiristä vuosina 1979–2006 sekä Singaporen varapääministerinä vuosina 1995–2005. Lisäksi hän oli toiminut Singaporen valtion sijoitusyhtiön johtajana sekä Singapore Press Holdings -yhtiön hallituksen puheenjohtajana. Asettuessaan ehdolle hän ilmoitti eroavansa näistä tehtävistä.
Tan Jee Say.
Tan Jee Say oli toiminut virkamiehenä ja AIB Govett (Asia) -yhtiön toimitusjohtajana sekä ollut ehdolla demokraattisen puolueen ehdokkaana parlamenttivaaleissa Holland–Bukit Timahin vaalipiirissä.
Hylätyt ehdokkaat.
Kansan liberaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana toiminut Ooi Boon Ewe, joka oli pyrkinyt ehdokkaaksi kahdessa aiemmassakin presidentinvaalissa, oli lähettänyt epätäydellisen hakemuksen, minkä takia häntä ei hyväksytty ehdokkaaksi. JTC Corporation -yhtiön talousjohtajan toiminutta Andrew Kuania ei myöskään hyväksytty ehdokkaaksi, koska talousjohtajan viran ei katsottu olevan yhtä vaativa kuin toimitusjohtajan virka.
Horsham

Horsham on asukkaan kaupunki ja asukkaan hallintopiiri Etelä-Englannissa 35 kilometriä Lontoon eteläpuolella. Hallinnollisesti Horshamin kaupunki on suoraan hallintopiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area"). Hallintopiiriin kuuluu myös 32 kuntaa.
Horshamin lähellä on Gatwickin lentoasema. Kaupungissa on harjoitettu kone- ja panimoteollisuutta, ja siellä on ollut tiilitehtaita, mutta nykyisin teollisuutta on vähemmän. Siellä asuu Lontoossa ja Brightonissa työssä käyvää väkeä.
Vuonna 1981 Horshamissä oli 100 600 asukasta.
Vihdin työväentalo Puistola

Vihdin työväentalo Puistola on Vihdissä sijaitseva työväentalo. Työväentalo on suojeltu asemakaavalla.
Historiaa.
Vihdin työväenyhdistys perustettiin marraskuussa 1902. Perustavassa kokouksessa oli paikalla 13 henkeä, mutta jäsenmäärä kasvoi nopeasti ja oli vuoden 1905 lopussa jo 499. Tämä johtui siitä, että työväenyhdistys oli ainoa laatuaan Vihdin pitäjässä. Työväenyhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuonna 1903. 
Alkuvuosina toimintansa aloittivat lauluseura, puhujaseura sekä voimistelu- ja urheiluseura. Työväenyhdistys lakkautettiin kolme kertaa. Ensimmäisen kerran nimismies lakkautti yhdistyksen vuonna 1904, mutta se perustettiin uudelleen jo seuraavana vuonna. Seuraavan kerran yhdistys lakkautettiin sisällissodan aikana ja kolmannen kerran vuonna 1932. Ensimmäinen työväentalo valmistui 1908—1909 Ojakkalan-Olkkalan kapearaiteisen rautatieradan varteen. Sisällissodan aikana talo takavarikoitiin ja sitä käytettiin punavankien vankilana. Työväentalo paloi elokuussa 1923. Tulipalo sai alkunsa viereisellä radalla kulkeneen veturin piipusta singonneesta kipinästä. Talo oli vakuutettu ja vakuutuskorvauksen turvin yhdistys aloitti uuden talon rakentamisen jo samana vuonna.
Valtio takavarikoi työväentalon 1930-luvulla yhdistyksen lakkauttamisen yhteydessä. Talo pakkohuutokaupattiin ja sen huusi Helsingin Työväen Säästöpankin perustama Kiinteistö Oy Raasakka. Säästöpankki myi talon takaisin työväenyhdistykselle vuonna 1942. 
Rakennus.
Uuden työväentalon suunnitelmat tilattiin Vihdin kunnan rakennusmestari Egidius Salolta. Talo rakennettiin samalle tontille, mutta tällä kertaa tontin toiselle laidalle kauemmas rautatiestä. Talon rakentamisessa ei tarvinnut turvautua talkootyöhön, vaan rakentajille maksettiin palkkaa. Hirsirunkoinen talo vuorattiin vuonna 1948 laudoilla, jotka saatiin maksuna työväentalotontin osan myynnistä. Sisäseinät vuorattiin pinkopahvilla vuonna 1954, sisäkatto oli alun perin paneloitu. Katteena oli pelti. Talo maalattiin vaaleanvihreäksi vuonna 1958. Taloon saatiin viemäri vuonna 1960 ja wc-tilat sisälle vuonna 1982. Talossa on sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, wc-tilat, pukuhuone, eteinen ja talonmiehen asunto. 
Yhdistys aloitti talon laajan peruskorjauksen 1980-luvun alussa. Sähköt, vesikatto ja lattiarakenteet uusittiin, keittiötä remontoitiin ja talo maalattiin punaiseksi. 2000-luvulla valmistuivat talonmiehen asunnon peruskorjaus, ja vuonna 2019 työväentaloon asennettiin aurinkopaneelit. 
Toimintaa työväentalolla.
Talvisotaan asti työväentalo oli merkittävä näytelmäkilpailujen pitopaikka. Kesällä 1940 talo toimi alokkaiden koulutus- ja majoituspaikkana. Iltamia, urheilukilpailuja, tansseja ja kesäjuhlia järjestettiin 1950-luvulle asti. Talo oli vuokrattuna Vihdin Iskulle 1970—1980-luvuilla. Yhdistys olisi halunnut myydä talon vuokralaiselleen vuonna 1975, mutta kauppa ei toteutunut. 
Oman toiminnan ohella taloa vuokrataan ulkopuolisille juhliin ja kokouksiin.
Lähteet.
Viitteet.
Alexandre Brongniart

Alexandre Brongniart (10. helmikuuta 1770 Pariisi – 7. lokakuuta 1847 Pariisi) oli ranskalainen luonnontutkija, joka oli paleontologian ja keraamisen kemian uranuurtajia.
Elämä ja ura.
Brongniart oli arkkitehti Alexandre-Théodore Brongniartin poika ja kasvitieteilijä Adolphe-Théodore Brongniartin isä. Hän opiskeli kemiaa Lavoisier'n johdolla ja hänet nimitettiin luonnonhistorian professoriksi Sorbonnen College des Quatre Nationsiin. Hänestä tuli posliinitehtailija Sèvresissä vuonna 1800. Hän esitteli uuden matelijoiden luokituksen ja kirjoitti useita tutkimuksia mineralogiasta ja keramiikkataiteesta. Brongiart teki myös laajan tutkimuksen trilobiiteista ja oli Ranskassa stratigrafian perustajia. Hän oli ensimmäisenä ranskalaisena käyttänyt kivettymiä geologisten muodostumien iän määräämiseen ja suuresti edistänyt paleontologian kehittymistä.
Brongniartin toimia voidaan verrata geologi William Smithin tieteellisiin ponnisteluihin Englannissa. Hänen tärkeimpiä saavutuksiaan ovat Georges Cuvier'n kanssa Pariisin altaan tertiäärikauden tutkimukset, jotka julkaistiin teoksessa "Description géologique des environs de Paris" (1811, 3. painos 1854). Vuonna 1822 hänestä tuli luonnonhistoriallisen museon mineralogian professori.
Brongniart oli myös Ranskan keramiikkamuseon "Le musée national de Céramique" perustaja ja Sèvresin posliinitehtaan johtaja vuosina 1800-1847. Hän julkaisi myös keramiikan käsikirjan (3 nidettä, 1844, 2. painos 1854). Vuonna Vuonna 1816 hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi ja vuonna 1823 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian ulkomaalaiseksi jäseneksi. 
Aiheesta muualla.
Suurkaani

Suurkaani oli koko mongolivaltakunnan hallitsija. Suurkaanin valitsi mongolien aatelisneuvosto "kurultai", joka kokoontui mongolien ydinmailla edellisen suurkaanin kuoltua. Neuvoston kokoukseen saavuttiin kuukausienkin ratsastusmatkan päästä.
Ensimmäiset suurkaanit olivat Tšingis-kaani (1206–1227), Ögödei-kaani (1229–1241), Güyük-kaani (1246–1248), Möngke-kaani (1251–1259) ja Kublai-kaani (1260–1294).
Naisten mestaruuskilpailu 1973

Naisten mestaruuskilpailu 1973 oli kolmatta kertaa järjestetty epävirallinen jalkapallon naisten SM-kilpailu. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi.
Naisten mestaruuskilpailuun ilmoittautui 86 joukkuetta, joista kolme luopui ja kolme keskeytti sarjan. Kilpailu alkoi 16 alueellisella alkulohkolla, joiden voittajat selviytyivät neljään jatkolohkoon. Niiden voittajat ratkaisivat mestaruuden Turussa pelattussa lopputurnauksessa. Jatkolohkojen kaksi parasta saivat myös paikan vuonna 1974 ensimmäistä kertaa pelattuun naisten SM-sarjaan.
Otteluiden peliaika oli 2×30 minuuttia.
Alkulohkot.
Lohko 1.
SAPA keskeytti.
Lohko 2.
PeTo keskeytti.
Lohko 8.
Sudet luopui.
Lohko 9.
Väkinäiset luopui.
Lohko 14.
No Stars keskeytti.
Lohko 15.
KajHa luopui.
Suomen mestarit.
HJK:n joukkue: Meri-Tuuli Carpen, Leena Eloranta, Kaarina Haapanen, Marketta Hartikka, Anita Himmanen, Paula Järvenpää, Tuula Kauppinen, Kirsi-Marja Kukkanen, Raija Kärkkäinen, Marjatta Lehti, Kaija Lundán, Inkeri Määttä, Merja Rytkönen, Kaija Salopuro, Paula Sirkka, Tuula Öhrnberg. Valmentaja Aulis Rytkönen.
Rauman Kisa-Veljet

Rauman Kisa-Veljet (lyh. RKV, RK-V tai RauKV) on vuonna 1963 perustettu Raumalla toimiva urheiluseura. 
RKV on tunnettu lähinnä jalkapallojaostostaan. Miesten edustusjoukkue on 1960-luvulla pelannut kolmannella sarjatasolla Maakuntasarjassa ja naisten joukkue osallistui naisten epäviralliseen SM-kilpailuun vuosina 1971, 1972 ja 1973. Vuonna 1996 RKV:n jalkapallojaosto yhdistyi Rauman NMKY:n ja Uotilan Työväen Urheilijoiden jalkapallojaostojen kanssa FC Raumaksi.
Leena Mikkola-Riekkinen

Leena Riitta Kaarina Mikkola-Riekkinen (s. 1962) on suomalainen kuntajohtaja. Vuodesta 2022 hän on toiminut Raahen kaupunginjohtajana.
Mikkola-Riekkinen valittiin Raahen kaupunginjohtajaksi maaliskuussa 2022 kolmen vuoden määräajaksi ja valinta vahvistettiin toukokuussa. Maaliskuussa 2025 hän sai jatkokauden tehtävässään.
Aiemmin hän on toiminut Raahen kaupungin hallinto- ja henkilöstöjohtajana sekä kaupunginlakimiehenä ja Vihannin kunnanjohtajana.
Mikkola-Riekkinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.
RadioBrowser

RadioBrowser on avoimen lähdekoodin internet-radiokanavien tietokanta, jota kehittää RadioBrowser-projekti Alex Seglerin vetämänä. Palvelun ohjelmisto on lisensoitu avoimella MIT-lisensillä ja sen sisältämä data on public domainin alaista avointa dataa.
Palvelulla on päivittäin noin satatuhatta käyttäjää ja sitä hyödyntäviä sovelluksia on kymmeniä.
Tarkoitus.
Internet-radio toimii siten, että verkkoon lähetetään datavirtoja ("streamataan"), joita sitten kuuntelijat vastaanottavat. Datavirtoja ja niiden URL-osoiteita on kuitenkin tuhansia, joten syntyi tarve luoda palvelu, josta hakea oikeat datavirtojen URL-osoitteet. RadioBrowser on yksi tällainen. Palveluun kerätään kanavien datavirtojen URL-osoitteita sekä metadataa – kuten nimi, kuva, kuvaus, kieli ja niin edelleen, josta esimerkiksi kuuntelusovellus voi hakea oikeat URL-osoitteet.
Rajapinta.
RadioBrowser tarjoaa tietokantansa sisällön rajapinnan kautta avoimena datana kenen tahansa hyödynnettäväksi.
RadioBrowseria hyödyntävät sovellukset.
Seuraavat sovellukset hakevat datavirtojen URL-osoitteet ja niihin liittyvää metadataa RadioBrowserin rajapinnasta:
Nintendo Switch Lite

Nintendo Switch Lite on Nintendo Switchin versio, jota pystyy käyttämään vain käsikonsolina. Nintendo Switch Litella voi pelata ainoastaan niitä Nintendo Switchin pelejä, jotka tukevat kannettavaa pelaamista. Vuoden 2019 heinäkuussa Nintendo kertoi Switch Lite -konsolista, joka on pienempi ja halvempi malli nimenomaan kädessä pidettävään pelaamiseen. Lite-versio on noin 100 yhdysvaltain dollaria halvempi kuin alkuperäinen, mutta sitä ei voi liittää televisioon ja Joy-Con ohjaimet ovat laitteessa kiinteästi. Litessa erilliset suuntanapit on korvattu D-pad- eli ristiohjaimella. Lite-versiossa ei ole tärinävastetta eikä infrapunayhteyttä.
Laitteessa on hieman pienempi näyttö kuin alkuperäisessä. Lite-versiossa on 5,5 tuuman näyttö ja alkuperäisessä 6,2 tuuman näyttö alkuperäisessä.
Lite-mallissa toimivat samat lisälaitteet kuin alkuperäisessä mallissa, se tukee langatonta WiFi-yhtettä ja NFC-yhteyttä sekä siinä on sisäänrakennettu liiketunnistus.
Tomas Grekov

Tomas Jan-Christian Grekov (s. 22. maaliskuuta 1995 Jyväskylä) on suomalainen tubettaja ja sisällöntuottaja. Grekov nousi tunnetuksi tuottamalla ja julkaisemalla videosisältöä YouTubessa TOMAS (ent. TJCG)-kanavallaan. Grekovilla on YouTubessa 160 000 tilaajaa sekä Instagram-tilillään yli 90 000 seuraajaa.
Elämä ja ura.
Grekov aloitti Youtube-videoiden tekemisen lukiosta valmistumisen jälkeen vuonna 2015. Grekov tunnetaan etenkin Instagramissa lifestyle- sekä muotisisällöstään. Viime aikoina Grekov on erikoistunut podcasteihin. Grekovin ensimmäinen podcast oli "Parisuhdekriisi", jossa hän esiintyi Miisa Grekovin kanssa. Toinen podcast on "Äijäcast". Siinä esiintyy Grekovin lisäksi Justimusfilmsistä tuttu Sami Harmaala sekä Ristiote-treenikanavan Joonas Haapasaari. Grekovin kolmas podcast on "Ratkaistaan ratkaisemattomia mysteerejä". Grekovin neljäs podcast on "Puurojengi". Loppuvuodesta 2024 Grekov aloitti yhdessä aviopuolisonsa Miisa Grekovin kanssa viidennen podcastinsa nimeltä "Grekovit". 
Vuonna 2020 Grekov esiintyi Ylen Metsähaaste-sarjassa, joka sai Kultainen Venla -ehdokkuuden.
Grekov voitti syksyllä 2024 esitytetyn Myyrä -tositelevisiokilpailuohjelman neljännen tuotantokauden.
Grekov osallistuu "Amazing Race Suomen" kolmannelle tuotantokaudella yhdessä appiukkonsa Esko Rotola-Pukkilan kanssa.
Yksityiselämä.
Grekov on suorittanut ylioppilastutkintonsa Jyväskylän Cygnaeus-lukiossa, jonka jälkeen hän on opiskellut kauppatieteiden maisteriksi Aalto-yliopistossa. Ennen opintojen alkua Grekov suoritti siviilipalveluksen Keski-Suomen käräjäoikeuden rikososastolla. 
Grekov on naimisissa suomalaisen sisällöntuottajan Miisa Grekovin kanssa.
Grekov on kasvanut lapsuutensa vahvojen kristillisten arvojen mukaan. Aikuisena Grekov on kuitenkin luopunut uskonnon harjoittamisesta. 
Grekovin isä on bulgarialainen ja äiti suomalainen.
Tekkno

Tekkno on saksalaisen metalcore-yhtyeen Electric Callboyn studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2022.
Vav (täsmennyssivu)

Vav voi tarkoittaa seuraavia:
Mykola Vinhranovskyi

Mykola Vinhranovskyi, , (7. marraskuuta 1936 Bohopil, Ukrainan SNT – 26. toukokuuta 2004 Kiova, Ukraina) oli ukrainalainen runoilija, näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja kääntäjä.
Vinhranovskyi valmistui 1960 moskovalaisesta Yleisliittolaisesta elokuvakoulusta ja työskenteli Kiovan taiteellisessa elokuvastudiossa. Hän kirjoitti käsikirjoituksia ja ohjasi elokuvia, myös muutamia dokumenttielokuvia. 1960-luvun alkupuolella hän oli 60-lukulaisten johtava runoilija ja julkaisi useita kokoelmia vuodesta 1962 alkaen sekä muutamia lastenrunokirjoja, joista hän sai Taras Ševtšenkon palkinnon 1984.