tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Börje Karvonen

Börje Karl Verner Karvonen (14. syyskuuta 1938 Helsinki – 7. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Seuratasolla Karvonen edusti Tapanilan Erää ja Malmin Ponnistajia. Karvosen nyrkkeilyuran huippuvuodet nähtiin 1960-luvulla. Vuonna 1966 hänet valittiin vuoden nyrkkeilijäksi Suomessa. Hän voitti Suomen mestaruuden 54 kilogramman sarjassa vuosina 1960–1965 ja 1967 sekä 57-kiloisissa vuonna 1966. Hän oli ensimmäinen kahdeksana peräkkäisenä vuonna Suomen mestaruuden voittanut nyrkkeilijä. Karvonen on Suomen Nyrkkeilyliiton suurmestari. 
Kansainvälisissä kehissä Karvonen otteli nyrkkeilymaaotteluissa Suomen väreissä 31 kertaa. Häntä pidettiin 60-luvulla "varmana ottelupisteen tuojana". Maaotteluista voittoja kertyi kaikkiaan 23. Tappioita tuli kaikkiaan kahdeksan, joista viisi jakautunein tuomariäänin. Karvonen valittiin Pohjoismaiden parhaaksi boksaajaksi vuosina 1963 ja 1965.
Karvonen edusti Suomea olympialaisissa kahdesti, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Molemmilla kerroilla Karvosen ottelut päättyivät avauskierroksella. Karvonen menetti olympiakarsinnoissa paikan Paavo Roiniselle sarjaan 54 kg. Niinpä hän laihdutti itsensä sarjan 51 kg olympiaedustajaksi. Roomassa hän hävisi avauskierroksella burmalaisottelijalle jaetuin äänin. Tokiossa filippiiniläinen Arnulfo Torrevillas aiheutti Karvoselle koko uran ainoan tyrmäystappion. 
Karvonen edusti Suomea kolme kertaa EM-kisoissa eli vuosina 1963 Moskovassa, 1965 Itä-Berliinissä ja 1967 Roomassa. Vuoden 1963 kisoissa Karvonen koki pistetappion Jugoslavian Branislav Petricille, joka pääsi kisoissa loppuotteluun. Vuoden 1965 EM-kisoissa Karvonen koki jälleen pistetappion sittemmin pronssia saavuttaneelle Länsi-Saksan Horst Rascherille. Kolmansissa EM-kisoissaan 1967 Karvonen koki jälleen 1. kierroksen pistetappion. Tällä kertaa vastustaja oli pronssille edennyt Bulgarian Nikolai Savov.
Karvonen päätti aktiiviuransa vuoteen 1967. Siviiliammatiltaan Karvonen oli palomies. Hän ei juuri ollut julkisuudessa enää nyrkkeilyuran päätyttyä. Siviiliuransa Karvonen teki Helsingin Palolaitoksen palveluksessa: ensin Käpylässä ja myöhemmin Haagassa. Eläkkeelle hän jäi muistisairauden takia hieman alle 50-vuotiaana. Viimeiset vuotensa Karvonen vietti Antinkodissa Helsingissä.
Börje Karvosen puoliso Hely Karvonen (o.s. Siivonen) voitti lentopallon Suomen mestaruuden vuosina 1959 ja 1961.
Niemelä

Niemelä on suomalainen sukunimi. Se on tai on ollut sukunimenä muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Carlton Barrett

Carlton ”Carly” Barrett (17. joulukuuta 1950 Kingston, Jamaika – 17. huhtikuuta 1987 Kingston, Jamaika) oli reggaerumpali. Hän liittyi vuonna 1970 veljensä Astonin kanssa Bob Marleyn The Wailers -yhtyeeseen. Hänet murhattiin ampumalla kaksi kertaan päähän kotimatkallaan Jamaikassa pitkäperjantaina 17. huhtikuuta 1987. Carltonin murhasta syytettyinä pidätettiin pian hänen vaimonsa Albertine, tämän rakastaja, taksikuljettaja Glenroy Carter sekä toinen mies nimeltä Junior Neil. Albertine ja Carter saivat seitsemän vuoden vankeustuomion.
Valle Resko

Valle Aleksander Resko (alk. Valfrid Aleksander Resch, 3. kesäkuuta 1910 Uusikirkko – 2. elokuuta 1988 Lahti) oli suomalainen nyrkkeilijä, pesäpalloilija ja urheilujohtaja.
Urheilu-ura.
Valle Resko edusti Suomea kaksissa olympialaisissa.Amsterdamissa 1928 hän hävisi 61,2-kiloisten sarjassa ensimmäisellä kierroksella argentiinalaiselle Pascual Buonfigliolle pistein 0–3 ja Lontoossa 1948 73-kiloisten sarjassa ensimmäisellä kierroksella unkarilaiselle László Pappille tyrmäyksellä toisessa erässä; Papp voitti lopulta kultaa. Budapestin EM-kilpailuissa 1930 Resko, silloiselta nimeltään Resch, hävisi ensimmäisessä ottelussaan sittemmin kultaa voittaneelle Saksan Josef Besselmannille teknillisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Resko voitti neljä Suomen mestaruutta: kääpiösarjassa 16-vuotiaana vuonna 1927, kevyessä sarjassa vuosina 1929 ja 1934 sekä keskisarjassa vuonna 1937. Hän edusti seuratasolla Viipurin Voimailijoita ja Viipurin Nyrkkeilijöitä, joista jälkimmäistä hän oli perustamassa. 
Resko pelasi myös pesäpalloa ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1933 Lahden Mailaveikkojen riveissä. Hän edusti myös Viipurin Pallonlyöjiä ja Havin Kiriä.
Ura valmennus- ja urheilujohtotehtävissä.
Resko toimi valmentajana jo vuosina 1929–1937. Nyrkkeilytuomarina ja juryn jäsenenä hän toimi vuosina 1934–1971 ja osallistui tässä toimessa vuosien 1952, 1960 ja 1964 olympialaisiin. Hän kehitti niin sanotut valkorystyskäsineet, jotka otettiin olympiatasolla käyttöön vuonna 1972. Hän oli Suomen Nyrkkeilyliiton varapuheenjohtaja vuosina 1939–1956 ja puheenjohtaja vuosina 1957–1971. Hän kuului kansainvälisen nyrkkeilyliiton (AIBA) hallitukseen vuosina 1957–1966. Suomen Valtakunnan Urheiluliiton hallituksessa hän istui 1949–1972.
Resko kirjoitti nyrkkeilyoppaat "Nyrkkeilytaito" (1931) ja "Nyrkkeily – reilu peli" (1947). Aaro Laine kirjoitti hänestä teoksen "Valle Resko, kappale Suomen nyrkkeilyn historiaa" (1944). Resko esiintyi vuoden 1952 olympialaisten kunniaksi ideoidussa elokuvassa "Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy".
Valle Resko (silloin vielä Valfrid Resch) oli 1930-luvulla poliisina Lahdessa ja joutui selvittelemään henkirikoksia, joissa oli käytetty puukkoa aseena. Hän kiersi esitelmämatkoilla kertomassa nyrkkeilyn tekniikasta ja myös siitä että nyrkki oli ainoa sopiva keino riitakysymysten ratkaisuun. Resko teki vuonna 1933 yhdessä Sten Suvion ja viipurilaisen Tauno O. Parkkisen kanssa lyhytelokuvan "Puukottelu pois - nyrkkeily itsepuolustukseksi" nyrkkeilyn käytöstä itsepuolustuskeinona puukkoväkivaltaa vastaan.
Muu toiminta.
Siviiliammattina Resko työskenteli vaatetusteollisuuden yritysten palveluksessa. Hän jäi vaatetusteollisuudentyöuralta eläkkeelle vuonna 1978. Hän oli työuraansa liittyen mm. Suomen Tekstiilikauppiasliiton johtokunnan jäsen.
Synnyinseutuunsa liittyen Resko oli innokas karjalaisuusmies ja mukana siirtoväen aktiviteeteissa mm. Kaakon karjalaisissa ja Karjalan liitossa.
Valle Reskon poika Anssi Resko oli 1960-luvulla Suomen parhaita ratamoottoripyöräilijöitä.
Roslagin mahonki

Roslagin mahonki on perinteinen, puun suojaamisessa käytetty läpikuultava pintakäsittelyaine. Roslagin mahonki valmistetaan tervasta, keitetystä pellavaöljystä eli "vernissasta" sekä puutärpätistä. 
Suomessa Roslagenin mahonkia on käytetty puunsuojaukseen jo 1700-luvulta lähtien. Perinteisesti aineella on suojattu erityisesti veneitä ja rakennuksia. Perinteinen, Ruotsista omaksuttu sekoitussuhde on 1:1:1 tervaa, vernissaa ja puutärpättiä. Ohenteena käytetään tärpättiä, jonka on oltava puutärpättiä, sillä mineraalitärpätti tai lakkabensiini paakkunnuttaa tervan seoksessa. 
Aineen oma väri on kuultava ruskea, mutta sitä voidaan sävyttää erilaisilla pigmenteillä. Kuultavuuden ansiosta puun omat syyt antavat pinnalle vaihtelua. Käsittely antaa puulle suojaavan pinnan kosteutta vastaan siten, että se myös hengittää eikä lahoa. Mikäli Roslagenin mahonkia halutaan saada peittävämmäksi tai sävyttää muilla kuin pigmenteillä, siihen voidaan sekoittaa pellavaoljy(vernissa)pohjaista maalia. Tällöin se muistuttaa "tervamaalia". Roslagenin mahonki voidaan valmistaa itse, mutta saatavilla on myös teollisesti valmistettuja tuotteita. Näihin on usein lisätty homeenestoaineita. 
Aineen kuivumisaika on pitkä: pinta on sateenkestävä pinta alle vuorokaudessa, käsittelykuiva neljässä vuorokaudessa, mutta perusteellinen kuivuminen kestää kolmesta neljään viikkoa.
Propofoli

Propofoli (valmisteniminä mm. "Propofol-Lipuro" (Suomessa), "Unifol" ja "Diprivan") on lyhytvaikutteinen lääkeaine, jota käytetään suonensisäisenä anestesia-aineena, joko yleisanestesiassa tai sen valmistelussa, jolloin se on rauhoittava. Propofolia käytetään usein tehohoidossa tajunnantason laskemiseen. Propofolin maksimivaste saavutetaan noin kahdessa minuutissa aineen antamisesta, ja vaikutus kestää noin 5–10 minuuttia aineen antamisen lopettamisesta. Anestesian lisäksi propofoli saa aikaan hengityslamaa, sydämen toiminnan vähenemistä, verisuonten laajentumista ja verenpaineen laskua.
Propofoli kehitettiin 1970-luvulla, ja nykyisin se on länsimaissa käytännössä kokonaan syrjäyttänyt aiemmin laajassa anestesiakäytössä olleen tiopentaalin. Propofoli on WHO:n listalla yhteiskunnalle tärkeimmistä lääkkeistä. Lääkeainetta käytetään myös eläinlääkinnässä.
Pop-laulaja Michael Jackson kuoli propofolin ja bentsodiatsepiineihin kuuluvien loratsepaamin ja diatsepaamin sekakäyttöön.
Hannes Koivunen

Johannes (Hannes) Evert Koivunen (24. elokuuta 1911 Helsinki – 29. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
"Hanski" Koivunen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten raskaassa keskisarjassa (alle 79,3 kg) sijoille 5–8. Hän voitti kanadalaisen Oliver Shankin pistein 3–0 mutta hävisi saksalaiselle Richard Vogtille pistein 0–3. Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut Milanossa 1937 hän hävisi ensimmäisellä kierroksella norjalaiselle Jarl Johnsenille pistein 0–3.
Seuratasolla Koivunen edusti Helsingin Jyryä, Helsingin Työväen Nyrkkeilijöitä ja Helsingin Voimailijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden raskaassa keskisarjassa vuosina 1932–1937 sekä raskaassa sarjassa vuonna 1941. Hän saavutti SM-hopeaa raskaassa keskisarjassa vuonna 1931 sekä raskaassa sarjassa vuosina 1940 ja 1942. SM-pronssia hän saavutti raskaassa keskisarjassa vuonna 1939.
Koivunen otteli ammattilaisena kymmenen kertaa vuosina 1945–1949. Hän istui Helsingin Voimailijain johtokunnassa sekä toimi seurassa valmentajana ja toimitsijana.
Tatra 12

Tatra 12 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1922–1933 valmistama henkilöauto. Auto oli parannettu versio edeltäjästään T11:stä. T12:n seuraajamalli oli T57.
Teknisesti uudenlainen Tatra 11 oli osoittanut toimivuutensa; erittäin kevyt mutta vääntöjäykkä keskusputkirunkorakenne sekä ilmajäähdytteinen moottori olivat kilpailevien valmistajien mustamaalaamiskampanjoista huolimatta saaneet ostavan yleisön vakuuttuneeksi auton luotettavuudesta. Epäilyksiä hälvensivät erityisesti hyvät tulokset vaativissa ralleissa, joista merkittävin oli 5 300 kilometrin mittainen Moskova – Tbilisi – Moskova.
Merkittävin parannus T12:ssa oli etuakselin jarrut, jotka puuttuivat edeltäjämallista. Myös moottorin tehoa oli kasvatettu.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
T12:n voimanlähteenä oli kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Moottorin takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Sylinterien jäähdytysrivotus oli muotoiltu ilmavirran suunnan mukaisesti. Moottorin lohko oli valmistettu duralumiinista. Kampiakseli oli vierintälaakeroitu. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin. Moottorin teho oli noin 9 kW.
Moottorin öljynkulutus oli 2,5 dl /100 km ja sen ulkopuolelle oli sijoitettu tankki, josta valui öljyä moottoriin. Autossa oli Boschin magneettosytytys. Auto oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.
Runkorakenne ja voimansiirto.
Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon, jossa oli alumiinirunko. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli tasauspyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä vetopyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Erillisiä iskunvaimentimia ei ollut, vaan jousilehtien välinen kitka vaimensi joustoliikettä.
Kullakin pyörällä oli mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut. Takajarrurummuissa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten.
Korimallit.
T12:sta oli useita korimalleja, muun muassa avo- ja umpikoriset, kaksioviset henkilöautot sekä tavarankuljetukseen tarkoitettuja muunnelmia.
Unkarilainen Unitás kokosi T12:ia vuosina 1928-1933. Autoja valmistui 500 kappaletta, joista kolme on säilynyt. Yksi niistä on Budapestin liikennemuseossa.
Justice League Task Force

Justice League Heroes Task Force on vuoden 1995 lokakuussa julkaistu videopeli, joka perustuu DC Comicsin supersankariryhmään Oikeuden Puolustajat. Pelin julkaisivat Acclaim Entertainment Segalle ja Super Nintendolle. Pelissä on mahdollisuus pelata tarinamoodin lisäksi yksi vastaan yksi tappelua haluamallaan hahmolla.
Juoni.
Darkseid on hyökännyt maaplaneetalle ja tuhonnut samalla armeijan tukikohdan. Yksi Oikeuden Puolustajista jäljittää muut ryhmänsä jäsenet kerätäkseen tietoa tapahtuneesta, mutta joutuukin tappeleimaan heitä vastaan. Voitettuaan kaikki viisi Oikeuden Puolustajaa vastaan asettuvat Darkseidin kätyrit Despero ja Cheetah. Päästessään tämän jälkeen Darkseidia vastaan selviää etteivät tappelun kohteena olleet Oikeuden Puolustajat olleet oikeita vaan robotteja. Ennen Darkseidin kohtaamista pelaajan valitsema Oikeuden Puolustaja täytyy kohdata oma klooninsa. Sittemmin päihitettyä Darkseidin muut Oikeuden Puolustajat pääsevät vapaaksi.
Hahmot.
Sankarit:
Viholliset:
Olavi Ouvinen

Olavi Johannes Ouvinen (10. joulukuuta 1926 Viipuri – 6. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Ouvinen edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten kääpiösarjassa (alle 54 kg). Hän voitti tanskalaisen Erik Thastumin tuomariäänin 3–0 mutta hävisi irlantilaiselle Willie Lenihanille pistein 0–3.
Seuratasolla Ouvinen edusti Viipurin Tovereita, Helsingin Tarmoa ja Helsingin Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden kärpässarjassa vuosina 1945–1946 sekä kääpiösarjassa vuosina 1944 ja 1947–1949.
Ouvinen otteli amatöörinä 111 ottelua, joista hän voitti 101. Ammattilaisena käymistään kymmenestä ottelusta hän voitti viisi.
Rentenmark

Rentenmark (lyhenne RM) oli Saksassa 15. marraskuuta 1923 hyperinflaation torjumiseksi käyttöön otettu valuutta. Yksi Rentenmark jakautui 100 Rentenpfennigiin.
Rentenmark korvasi paperimarkan (). Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksa kärsi vakavasta talouskriisistä. Valtiolla ei ollut kultareserviä valuutan takaamiseksi, joten Rentenmarkan liikkeelle laittanut pankki Rentenbank kiinnitti maita ja teollisuustuotteita 3.2 miljardin edestä uuden valuutan takaamiseksi. Valuutan ilmestyessä 1 Rentenmark vastasi 1012 (biljoonaa) paperimarkkaa, jolloin sen vaihtokurssiksi tuli 4,2 RM yhtä Yhdysvaltain dollaria kohti.
Yleisö hyväksyi sen ja se auttoi tehokkaasti inflaation torjumisessa. Seuraavaksi lailliseksi maksuvälineeksi tuli 30. elokuuta 1924 Reichsmark ja sen arvo vastasi Rentenmarkia.
Rentenmark oli osa Hjalmar Schachtin valuuttapolitiikkaa, jonka tarkoituksena oli lopettaa Saksan hyperinflaatio yhdessä kansleri Gustav Stresemannin ja talousministeri Hans Lutherin harjoittaman talouspolitiikan kanssa. Valuutta jätettiin käyttöön Reichsmarkin rinnalle ja viimeiset Rentenmark-setelit olivat käyttökelpoisia vuoteen 1948 saakka.
Setelit.
Seteleitä laskettiin liikkeelle seuraavan kokoisina: 1, 2, 5, 10, 50, 100, 500 sekä 1000 Rentenmarkia
Kolikot.
Kolikoita laskettiin liikkeelle seuraavan kokoisina: 1, 2, 5, 10 ja 50 Rentenpfennigiä sekä 1 ja 3 Rentenmarkia.
Gorgoniidae

Gorgoniidae on pehmytkorallien heimo. Siihen kuuluu yli 20 sukua. Useimpien lajien rakenne on varpumainen: ne muodostuvat haarovista , ohuista oksista. Monet lajit syövät eläinplaktonia, joillakin on lisäksi symbioottisia, yhteyttäviä leviä.
Joitakin lajeja pidetään riutta-akvaariossa, joitakin hyödynnetään kosmetiikan valmistuksessa. Niitä tutkitaan myös lääketieteessä, koska niissä on tulehduksia estäviä ja kasvainten kasvua rajoittavia aineita.
Jos rakastat (kappale)

Jos rakastat on Kristiina Halkolan esittämä vuonna 1971 levyttämä musiikkikappale. Kappaleen on säveltänyt Kaj Chydenius, ja sanoittanut Matti Rossi. Se julkaistiin Halkolan samana vuonna ilmestyneellä esikoisalbumilla "Täytyy uskaltaa". Kappale on yksi tunnetuimpia Halkolan esittämiä kappaleita.
Kappale kertoo tytöstä, joka asettaa ehtoja kumppanilleen. Jokainen säkeistö on eripituinen, jossa ei ole runomittaa eikä loppusointuja. Kertosäkeessä kerrotaan mitä tapahtuu, jos ehdot täytetään. 
Parodia.
Jope Ruonansuu levytti vuonna 2001 kappaleesta oman version nimeltään "Rakastan turkulaisia".
Supertyttö

Supertyttö (engl. "Supergirl") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Se perustuu DC Comicsin supersankariin Terästyttöön, jonka loivat Otto Binder ja Al Plastino. Elokuvan ohjasi Jeannot Szwarc ja käsikirjoitti David Odell. Pääosissa näyttelevät Faye Dunaway ja Helen Slater. Itse elokuva tehtiin kuitenkin Christopher Reeven tähdittämien Teräsmieselokuvien menestyksen takia.
Elokuva huomioitiin muun muassa Saturn-ehdokkuudella parhaasta näyttelijän suorituksesta vuonna 1985. Kaupallista menestystä elokuva ei saanut, sillä se tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 14 miljoonaa dollaria. 
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti "Supertytön" erikoistehosteiden olevan kauhean näköistä aletavaraa, mutta nuoren Slaterin esittävän nimiroolia pontevasti. Myös syöjätärrooleihin erikoistunut Faye Dunaway on Yläsestä hauska. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo "Supertyttöä" supertylsäksi ja antaa sille 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Kineettinen taide

Kineettinen taide perustuu liikkeeseen, kuten mobilet tai liikkuvia osia sisältävät veistokset ja rakennelmat. 
Liike voi vaatia katsojan aktiivisuutta tai esimerkiksi koneistoa, tietotekniikkaa tai magneettisuutta. Muun muassa Jean Tinguely on tehnyt sähköllä toimivia liikkuvia veistoksia.
Kineettisiksi on kutsuttu myös rakennelmia, jotka muuttuvat odottamatta kun katsoja siirtyy paikasta toiseen ja liikevaikutelmien luominen vuoron perään syttyvien ja sammuvien valojen avulla.
Naum Gabo ja Antoine Pevsner olivat ensimmäisiä, jotka käyttivät taiteesta nimeä kineettinen manifestissaan. Alkuun puhuttiin usein dynaamisesta taiteesta, kun tarkoitettiin teoksia, joissa on taiteen keinoin luotu liikettä tai liikkeen illuusiota. Nykymerkityksessään termi kineettinen taide alkoi vakiintua vasta 1950-luvulta lähtien.
Op-taide taas perustuu liikkeen illuusioon. Sitä kutsuttiin alkuun kineettiseksi taiteeksi. Optiset maalaukset luovat värähteleviä liikeilluusioita. Geometriset kuviot ja moiré-tyyppinen efekti on op-taiteelle tyypillistä. Tavallisimmin se saadaan aikaan käyttämällä mustan ja valkoisen kontrastia tai vastavärejä ja tarkoin rajattuja koneellisen omaisesti toistuvia pintoja, kuten samankeskisiä ympyröitä, neliöitä tai viivoja. Esimerkiksi Bridget Riley on käyttänyt aaltoilevia kontrastisen värisiä viivoja. Maalaukset voivat myös luoda vaikutelmaa esiin työntyvästä tai sisäänpäin kupertuvasta muodosta. Victor Vasarely alkoi kutsua tällaisia maalauksia kinetismiksi (cinétisme). Myöhemmin on niitä on kutsuttu yleisemmin nimellä op-taide.
Vesa-Pekka Koljonen

Vesa-Pekka Koljonen (28. syyskuuta 1942 Joensuu – 2. joulukuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän työskenteli "Ilta-Sanomien" päätoimittajana vuosina 1984–2003. Sitä ennen hän toimi "Helsingin Sanomissa" eri tehtävissä, muun muassa esimiehenä kuva- ja ajankohtaistoimituksissa. Hänelle myönnettiin lehdistöneuvoksen arvonimi vuonna 2004.
Lettoväkäsammal

Lettoväkäsammal ("Campylium stellatum") on lettoväkäsammalten sukuun ja ritvasammalten heimoon kuuluva elinvoimainen sammal.
Ulkonäkö.
Lettoväkäsammal on keskikokoinen (5-10 cm) epäsäännöllisesti haarautuva sammal. Se on väriltään kellertävä ja kiiltävä. Sen lehdet ovat leveätyviset ja niissä on pitkä, kapea ja siirottava kärki. Lehdissä ei ole yleensä keskisuonta, mutta hyvin harvoin se on lyhyt ja kaksihaarainen. Lehdet ovat yleensä niin tiheässä, että varsi ei näy. Itiöpesäkkeet ovat harvinaisia. 
Levinneisyys.
Lettoväkäsammal esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla. Suomessa se kasvaa koko maassa, pohjoisessa kuitenkin yleisempänä kuin etelässä.
Elinympäristö.
Lettoväkäsammal kasvaa runsasravinteisilla paikoilla, letoilla ja joskus kalkkipitoisilla kallioilla.
Deep Cuts

Deep Cuts on ruotsalaisen elektropop-duon The Knifen toinen albumi. Se julkaistiin Ruotsissa ja Suomessa vuonna 2003. Levyn julkaisi Rabid Records -levy-yhtiö. Vuonna 2006 levystä julkaistiin erikoispainos, joka sisälsi kolme lisäkappaletta ja DVD-levyn musiikkivideioista. Levy-yhtiö Mute Records julkaisi levyn myös Yhdysvalloissa loppuvuonna 2006.
Albumin ensimmäinen single Heartbeats julkaistiin Ruotsissa 27.12.2002. Kappaleesta tuli hitti viimeistään José Gonzálezin tekemän akustisen coverin myötä. Gonzalésin versio kappaleesta soi Sony Bravia -televisiomerkin tv-mainoskampanjassa. Kappaleen alkuperäinen versio valittiin 2000-luvun 15. parhaaksi biisiksi nettilehti Pitchfork Median äänestyksessä.
Reijo Lehtovirta

Reijo Kalevi Lehtovirta (16. huhtikuuta 1935 – 16. maaliskuuta 1999) oli suomalainen saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja. Lehtovirta teki läheistä yhteistyötä muun muassa Juha Vainion kanssa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat muun muassa Vainion kappaleet ”Kaunissaari” ja ”Tappara on terästä”. Lehtovirta soitti muun muassa Pertti Metsärinteen yhtyeessä.
Lehtovirta käytti salanimeä V. Hehtolitra säveltäessään Vainion pornolauluja 1970-luvun lopulla. Lisäksi hän käytti salanimeä Kalevi Virta.
Lehtovirta soitti nuorempana myös klarinettia ja huilua.
Lehtovirta on haudattu Gräsan uurnalehtoon Espoon Olariin.
Aerialbot

Aerialbotit ovat kuvitteellisia hahmoja alkuperäisestä "The Transformers" -sarjasta, ja sarjakuvasta. Heidät on nähty myös joissakin myöhemmistä Transformers-jatkumoista.
The Transformers.
Aerialbotit rakennettiin sarjassa vanhoista Cybertronin ytimestä löytyneistä lentokoneista. Heidät herätettiin henkiin megatietokone Vector Sigman avulla. Ainoastaan Silverbolt luotti ihmisiin, joista muut Aerialbotit (varsinkaan Slingshot) eivät vielä lainkaan pitäneet. Mutta nähdessään kuinka he yrittivät korjata osiin hajonnutta, Omega Supremea, he muuttivat mielensä ihmisten suhteen. Jaksossa "War Dawn", he päätyivät erään Decepticonien rakennuttaman aikakoneen kautta 9 miljoonan vuoden taakse ja pelastivat Megatronin haavoittamat nuoret transformerit, Orion Paxin ja Arielin, vieden heidät Alpha Trionin käsiin, joka rakensi heille uudet robottikehot. Samalla ilmeni, että Orion Pax oli itse Autobottien johtaja, Optimus Prime, nuorena. Ariel taas tunnetaan nykyään naispuolisten Autobottien johtajana nimeltä Elita-1. Jakson lopussa he palasivat nykyaikaan, kun Wheeljack ja Ratchet korjasivat aikakoneen.
Silverbolt.
Aerialbottien johtaja. Hän muuntautuu Concorde-lentokoneeksi. Poikkeukselliseksi ollakseen lentokone-Transformer, kärsii korkeuskammosta, mikä johtuu siitä että hänet on muutettu vanhasta rahtikoneesta. Motto: "Älä katso alas vaan suoraan eteenpäin."
Slingshot.
Muuntautuu AV-8A-hävittäjäksi. Kerskuri joka jatkuvasti kehuu itseään ja jopa ottaa itselleen kunnian muiden ansioista. Motto: "Olen jopa parempi kuin itse luulen."
Fireflight.
Muuntautuu F-4 Phantom II-hävittäjäpommittajaksi. Vastuuton lentäjä joka ei välitä yhtään muista lentokoneista. Motto: "Kun minä lennän, yksikään vihollinen ei ole turvassa - eikä yksikään ystäväkään."
Air Raid.
Muuntautuu F-15 Eagle-hävittäjäksi. Peloton taistelija joka haluaa mieluiten hyökätä Decepticonien kimppuun salakavalasti. Motto: "Jos epäröit, et välttämättä toimi."
Skydive.
Muuntautuu F-16 Fighting Falcon-hävittäjäksi. Sotastrategi joka mieluummin haluaisi opiskella taisteluita kuin osallistua niihin. Motto: "Voimme oppia nykyisyyden vain opiskelemalla menneisyyttä."
Superion.
Superion on viiden Aerialbotin muodostama jättiläissoturi. Hän on Autobottien ensimmäinen yhdistyjä ("Combiner").
Transformers: Energon.
"issa" esiintyy Aerialbottien kaltainen Autobottiryhmä, joka muodostaa soturin nimeltä Superion Maximus. Ryhmään kuuluvat Storm Jet, Skyshadow, Terradive, Treadshot ja Windrazor.
Videopelit.
Transformers: War for Cybertron.
"issa" Aerialbotit Silverbolt, Air Raid ja Jetfire ovat valittavina pelihahmoiksi Autobottikampanjan neljänteen tasoon.
Transformers: Dark of the Moon -videopeli.
"" -videopelissä kolme Aerialbottia Air Raid, Breakaway ja Silverbolt ovat vastustajina kampanjatilan viidennessä tasossa, jossa he yrittivät saattaa Stratospherea, joka kuljetti mukanaan Autobottien uusia MechTech-aseita. Moninpelitilassa Air Raid ja Breakaway ovat pelattavaina hahmoina. Molemmat Xbox 360- ja PlayStation 3-versioissa. Air Raid on pelattava myös Wii-versiossa.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2005

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2005 pidettiin 5. toukokuuta. 
Tony Blairin johtama Työväenpuolue voitti vaalit jo kolmannen kerran peräkkäin. Vaalit toivat Britanniaan eniten pienten puolueiden ja itsenäisiä edustajia 60 vuoteen.
Suzanne Brøgger

Suzanne Preis Brøgger Zeruneith, o.s. "Preis" (s. 18. marraskuuta 1944 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen kirjailija, käsikirjoittaja, toimittaja ja laulaja.
Brøgger analysoi teoksissaan naisen asemaa patriarkaalisessa yhteiskunnassa, arvostelee aikakauden käsitystä avioliitosta ja ydinperhemallia.
Brøgger on ollut vuodesta 1997 Tanskan akatemian jäsen.
Air Raid

Air Raid on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa, joka kuuluu hyviin Autobotteihin.
The Transformers.
Air Rain on yksi Autobottien rakentamista ja Vector Sigman henkiin herättämistä Aerialboteista.
Videopelit.
War for Cybertron.
Air Raid on peloton ja huimapäinen Autobotti, joka on aina valmiina taisteluun. Sen sijaan, että hyökkää suoraan ensimmäisenä Decepticonien kimppuun, hän mieluummin ampuu heitä kauempaa. Hänelle tärkeintä on lähinnä hauskanpito. Air Raid käyttää aseinaan EMP-haulikkoa ja energonnuijaa.
Transformers: Dark of the Moon-videopeli.
"" -pelissä Air Raid esiintyvästä kolmesta Aerialbotista. Xbox 360-, PlayStation 3- ja Wii-versioissa hän on pelattava hahmo moninpelitilassa.
Silverbolt

Silverbolt on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa, joka kuuluu hyviin Autobotteihin.
The Transformers.
Silverbolt on Aerialbotesita järkevin, mutta pelkäsi aluksi korkeita paikkoja letäessään Maan ilmäkehässä. Cybertronilla hän ei lainkaan kärsinyt tästä vaivasta.
Beast Wars.
"Beast Wars"-sarjassa Silverboltilla oli kolme muuntautumismuotoa. Hän muuntautui sudeksi, kotkaksi ja cybertronilaiseksi lentokoneeksi.
Transformers: Armada.
"ssa" Silverbolt on Blurrin japanilainen nimi.
Videopelit.
War for Cybertron.
Silverbolt on synkkä ja urhea soturi, joka huolehtii enemmän muista kuin itsestään. Hän on erittäin nopea lentäjä ja vaikka kuolisi pelastaakseen ystävänsä. Silverbolt käyttää aseinaan fotonipurskekivääriä ja energonnuijaa.
Deepak Chopra

Deepak Chopra (; s. 22. marraskuuta 1946) on yhdysvaltalainen, Intiassa syntynyt lääkäri ja kirjailija, joka kirjoittaa ja luennoi ayurvedasta, hengellisyydestä sekä kehon ja mielen huomioivasta lääketieteestä.
Chopra aloitti uransa endokrinologian parissa, mutta siirtyi sittemmin vaihtoehtoisen lääketieteen pariin. 1980-luvun lopulla hän alkoi julkaista itsehoito-oppaita, joiden aiheina olivat new age -hengellisyys ja vaihtoehtoinen lääketiede. Chopra johtaa yhdessä lääkäri David Simonin kanssa perustamaansa Chopra Center for Wellbeing -yritystä Kaliforniassa. 
Julkaisut.
Chopra on kirjoittanut yli 45 kirjaa. Joukossa on sekä tieto- että kaunokirjallisia teoksia. Hänen teoksiaan on käännetty 35 kielelle ja niitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Warpath (Transformers)

Warpath on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa, joka kuuluu hyviin Autobotteihin.
The Transformers.
Warpah on intoileva ja äänekäs soturi, joka vaikuttaa suorastaan nauttivan taistelemisesta ja ampumisesta.
Transformers Animated.
Warpath on Eliittivertioston jäsen, joka ilmoittautui Yoketronille. Warpath on usein kovakourainen sotavankeja kohtaan. Cybertronin sodassa Warpath vei nuoren Prowlin Yoketronille, kun tämä yritti kieltäytyä sodasta.
Videopelit.
Transformers: War for Cybertron.
"issa" Warpath on Optimus Primen ja Ironhiden ohella yksi Autobottikampanjan kolmannessa tasossa käytössä olevista pelihahmoista.
Transformers: Dark of the Moon.
"" -videopelissä Warpath on pomovastuksena kampanjatilan kuudennessa tasossa sekä pelattava hahmo moninpelitilassa.
Transformers: Fall of Cybertron.
Warpath ja Optimus Prime puolustivat hermokeskusta, jonne Perceptor ja muutama muu Autobotti oli jäänyt jumiin. Päihitettyään Decepticonit, Pptimus lähetti Warpathin järjestelemään Arkin puolustuksia.
Helminen

Helminen on muun muassa seuraavien suomalaisten, ellei toisin mainita, henkilöiden sukunimi:
Lidija Tšukovskaja

Lidija Kornejevna Tšukovskaja (; 24. maaliskuuta 1907 Pietari – 7. helmikuuta 1996 Moskova) oli venäläinen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja toisinajattelija.
Lidija Tšukovskaja on kirjallisuudentutkijana, lastenrunoilijana ja kääntäjänä tunnetun Kornei Tšukovskin tytär. Hän valmistui Leningradin yliopiston filologisesta tiedekunnasta ja työskenteli kirjallisuustoimittajana ja kriitikkona. Hänen aviomiehensä, fyysikko Matvei Bronštein menehtyi Stalinin vainoissa. 1960–1970-luvuilla Tšukovskaja tuli tunnetuksi aktiivisena toisinajattelijana. Vuonna 1974 hänet erotettiin poliittisen toimintansa takia Neuvostoliiton kirjailijaliitosta.
Tšukovskajan pienoisromaani "Sofja Petrovna" (1939–1940) on harvinainen Stalinin vainojen aikalaiskuvaus. Se ja vuoden 1949 tilannetta kuvaava "Spusk pod vodu" (”Sukellus”, 1957) julkaistiin myöhemmin lännessä. Kirjailijaliitosta erottamista kuvaa kirja "Protsess iskljutšenija" (”Erottamisprosessi”, 1977–1978). Tšukovskajan parhaiten tunnettu teos on runoilija Anna Ahmatovasta kertova "Zapiski ob Anne Ahmatovoi" (”Muistiinpanoja Anna Ahmatovasta”, 1. osa 1966, 2. osa 1978–1979), joka sai Venäjän valtionpalkinnon vuonna 1995.
Aino Pälsi

Aino Maria Gabriella Pälsi o.s. "Anttila" (24. maaliskuuta 1885 Pälkäne – 1. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Pälkäneen Onkkaalan kylässä sijainneen Anttilan rusthollin tytär Aino Anttila kävi Tampereen suomalaista yhteiskoulua ja sen jälkeen Helsingin suomalaisen yhteiskoulun jatko-opistoa kahdeksanteen luokkaan saakka. Hän ei kuitenkaan suorittanut ylioppilastutkintoa.
Helsingissä Aino tutustui kansatieteilijä ja kirjailija Sakari Pälsiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1907. Sakari Pälsin tutkimusmatkat veivät hänet usein pitkiksi ajoiksi pois Suomesta ja Aino Pälsi joutui selviytymään niukoissakin taloudellisissa varoissa perheen kahden tyttären kanssa. 
Pälsien avioliitto päättyi eroon ja Sakari Pälsi meni uusiin naimisiin. Aino Pälsin kirjailijan ura alkoi avioeron jälkeen ja hän julkaisi 1940-luvulla useita teoksia. Esikoisromaanissaan "Marketan ja Juhanin avioliitto" Aino Pälsi käsitteli peitetysti omien vanhempiensa Maria ja Juho Anttilan elämänvaiheita. Pälsin kaikissa romaaneissa päähenkilönä oli aina nainen, joka oli joutunut hylätyksi parisuhteessaan.
Pavel Bažov

Pavel Petrovitš Bažov (, 27. tammikuuta 1878 Sysertin tehdas Jekaterinburgin lähellä – 3. joulukuuta 1950 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Pavel Bažov syntyi vuorityöläisen perheeseen, valmistui Permin pappisseminaarista ja työskenteli opettajana. Jo nuorena hän kiinnostui Uralin kaivos- ja metallityöläisten suullisesta kansanperinteestä. Vuonna 1918 Bažov liittyi vapaaehtoisena puna-armeijaan, toimi puoluetehtävissä, toimitti sanomalehteä ja johti paikallista kansanvalistusosastoa.
Bažovin pääteos on Uralin vuorityöläisten kansanperinteeseen perustuva satukokoelma "Malakiittilipas" ("Malahitovaja škatulka"), jonka ensimmäinen laitos ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1943 kirjailija sai siitä Stalin-palkinnon. Bažovin satuihin perustuu Aleksandr Ptuškon elokuva "Kivinen kukka" ("Kamennyi tsvetok", 1946), jossa Bažov oli myös käsikirjoittajana, samoin Sergei Prokofjevin baletti "Skaz o kamennom tsvetke" (1954) ja Kirill Moltšanovin samanniminen ooppera. Kirjailijan teokset ovat innoittaneet myös taidemaalareita ja kuvanveistäjiä.
Kirjailija toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Miss Divet

Marko Vainio on turkulainen drag-artisti. Hän loi alun perin drag-hahmon nimeltä Miss Divet, mutta esiintyy nykyään nimellä Divet Show by Marko Vainio. Vainion ura lähti nousuun vuonna 2003, kun hänet kruunattiin Turun Tähdeksi ja City-lehti nimesi Miss Divet Drag Show’n “Kaupungin parhaaksi”. Samana vuonna Divet voitti arvostetun Miss Drag Queen 2004 -tittelin. Aluksi Vainio työskenteli risteilyisäntänä Viking Linen m/s Isabella-aluksella ja esiintyi työnsä ohessa myös laivalla. Teuvo Loman suunnitteli ja toteutti hänen ensimmäisen shownsa puvustuksen. 
Vuonna 2005 Vainio teki päätöksen siirtyä tekemään drag-esityksiä kokopäiväisesti ja jätti palkkatyönsä taakseen. Siitä lähtien hänen kalenterinsa on täyttynyt juontotilaisuuksista, esiintymisistä yökerhoissa, laivoilla, baareissa, yritystapahtumissa, teattereissa, konserttisaleissa, festivaaleilla, häissä ja yksityistilaisuuksissa. Vuonna 2024 Marko juhlisti 20-vuotista uraansa suurella Sex, Drag &amp; Rock 'n' Roll -kiertueella. Vuonna 2025 Divetillä on kaksi suurta kiertuetta; Timanttiset Tähdet ja pikkujoulujen Pyhien Häväistys. 
Yhteistyö on ollut tärkeä osa Vainion uraa. Vuonna 2007 Silja Line otti yhteyttä ja pyysi luomaan kuuden viikon mittaisen Euroviisu-teemaisen drag-esityksen. Tämä oli legendaarisen drag-duo Jukka Kurosen &amp; Marko Vainion alku. He ovat yhdessä tuottaneet yli 16 suurta showta Tallink Siljalle. Divet on ollut viime vuosina myös vakioesiintyjä aina elokuussa Viking Gracella. 
Vainion saavutuksiin kuuluu lukuisia televisioesiintymisiä, kuten 
Hän on myös osallistunut erilaisiin kilpailuihin ja voittanut tittelin, kuten Turun Tähti -kykykilpailun vuonna 2003, Miss Drag Queenin vuonna 2004 ja Spirit of the Fringe -palkinnon Edinburghissa vuonna 2019.
Vainion kansainvälinen ura on vienyt hänet erilaisiin tapahtumiin ja festivaaleille, kuten 
Divet Show by Marko Vainio perustuu nopeatempoiseen artisti-imitoitiin, jossa näyttävät asut vaihtuvat nopeasti sekä virheettömään huulisynkkaan unohtamatta huumoria. 
www.divetshow.com
Aleksandr Tšakovski

Aleksandr Borisovitš Tšakovski (; 26. elokuuta 1913 Pietari – 17. helmikuuta 1994 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija, lehtimies ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton virkailija.
Aleksandr Tšakovski syntyi lääkärin perheeseen. Vuonna 1938 hän valmistui Gorkille nimetystä kirjallisuusinstituutista ja toimi sen jälkeen kriitikkona. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli sotakirjeenvaihtajana mm. piiritetyssä Leningradissa. Vuodesta 1954 lähtien Tšakovski kuului Neuvostoliiton ja vuodesta 1958 Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallituksiin. Vuonna 1962 hänestä tuli yksi Neuvostoliiton kirjailijaliiton sihteereistä. Vuosina 1955–1962 Tšakovski työskenteli "Inostrannaja literatura" -kirjallisuuslehden ja vuodesta 1962 kirjailijaliiton sanomalehden "Literaturnaja gazetan" päätoimittajana.
Tšakovskin teokset edustavat ankaran puoluekantaista sosialistista realismia. Trilogia "Eto bylo v Leningrade" (”Tapahtui Leningradissa”, 1944–1947) kuvaa piiritetyn kaupungin elämää. Japanin Neuvostoliitolle luovuttamaa Etelä-Sahalinia kuvaava romaani "U nas uže utro" (”Meillä on jo aamu”, 1949) sai Stalin-palkinnon. Poliittisten suurromaanien ”Piiritys” ("Blokada", 1968–1974) ja "Pobeda" (”Voitto”, 1978–1981) aiheena ovat toisen maailmansodan tapahtumat.
Kirjailija liittyi NKP:hen vuonna 1941, toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana ja oli vuodesta 1971 lähtien NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen. Vuonna 1973 hänelle myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi. Hänet on palkittu mm. Leninin ja lokakuun vallankumouksen kunniamerkeillä.
Oivariini

Oivariini on Valion valmistama levite, jota tehdään voista ja rypsiöljystä.
Tuotteen nimi oli alun perin Voimariini, ja se sisälsi 80 prosenttia rasvaa eli saman verran kuin voi. Euroopan unionin säädös, jonka mukaan "voi"-sanaa sai käyttää vain tuotteista, joiden rasva oli ainoastaan maitorasvaa, johti nimen vaihtamiseen Oivariiniksi vuonna 2005. Oivariinin rasvapitoisuus on tiputettu 75 prosenttiin.
Voimariini tuotiin markkinoille vuonna 1979.Tätä edelsi lainsäädännön muuttaminen siten, että voikasviöljyseosten myynti sallittiin. Tuotekehittelyssä oli mallina Ruotsissa vuonna 1969 markkinoille tullut, suuren suosion saavuttanut voi–kasviöljyseos. 
Voimariinia valmistettiin aluksi Äänekosken meijerissä, mutta kysyntä ylitti nopeasti tuotantokapasiteetin, ja tuotetta alettiin valmistaa myös Kiuruveden Osuusmeijerissä. Nykyisin sen valmistus on muiden Valion ravintorasvojen tavoin keskitetty Seinäjoelle.
Scott Speedman

Scott Speedman (s. 1. syyskuuta 1975) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Felicity" ja Michael Korvinin roolissa kauhuelokuvassa "Varjojen valtakunta".
Sysert

Sysert () on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin vesistöön kuuluvan Sysert-joen varrella 50 kilometriä Jekaterinburgista etelään. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Tšeljabinskin välinen M5-valtatie. Asukkaita on 20 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1732 perustetun rautatehtaan yhteyteen. Myöhemmin siitä tuli Sysertin vuoriteollisuusalueen keskus. Vuoteen 1932 saakka nimenä oli "Sysertski Zavod" (”Sysertin tehdas”). Vuonna 1946 Sysertista tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. metalliteollisuutta ja posliinitehdas.
Nähtävyyksiin kuuluu kaupungin keskustassa sijaitseva, 1800-luvulla rakennettu Sysertin tehtaan masuuni, kotiseutumuseo ja Sysertissä syntyneen kirjailija Pavel Bažovin kotimuseo. Kaupungin luonnonkaunis ympäristö on suosittua lomanviettoseutua.
Michael Berryman

Michael John Berryman (s. 4. syyskuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvassa "Yön silmät" ("The Hills Have Eyes"). Hän on myös näytellyt monissa muissa kauhuelokuvissa ja B-elokuvissa. Syntymästään lähtien hän on sairastanut harvinaista hypohidroottista ektodermaalista dysplasiaa.
Rev Theory

Rev Theory (ennen nimellä Revelation Theory) on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye Massachusettsista . Se on perustettu vuonna 2002. Vuonna 2005 ilmestyi yhtyeen debyyttialbumi "Truth Is Currency".Rev theoryn tunnetuin kappale on ohjelman Blue Mountain State televisiosarjan tunnuslaulu "Hell Yeah".
Historia.
Revelation Theoryn jäsenet Rich, Dave ja Julian kokoontuivat ensimmäisen kerran vuonna 1997 Merrimackin Collegessa North Andoverissa. Sitten kaikki muuttivat Long Islandiin vuonna 2002, toivoen musiikkiuraa.
2005, he pyörivät muun muassa Sevendustin ja Hinderin keikoilla. Sitten he julkaisivat debyyttialbuminsa "Truth Is Currency", jolta kappale "Slowburn" pääsi Amerikan listoille. Siitä heidän uransa alkoi. WWE:n tunnettu painija Randy Orton käyttää sisääntulomusiikkinaan Rev Theoryn "Voices"-laulua.
IBK Lockerud Mariestad

 
IBK Lockerud on Ruotsin Mariestadista tuleva salibandyseura. Seura on perustettu vuonna 1983 nimellä "IBK Lockerudsgården". Seura on Ruotsin salibandyn menestyneimpiä ja on saavuttanut urheilumenestyksensä pääosin 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. 
Seuran miesten edustusjoukkue on voittanu Ruotsin mestaruuden viisi kertaa ja naisten joukkue neljä kertaa. Kaudella 2009-2010 Seuran naisten edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Superliigassa.
Pompeji (romaani)

Pompeji on vuonna 2003 julkaistu Robert Harrisin jännitysromaani, jonka tapahtumat sijoittuvat antiikin Roomaan, Pompejin kaupunkiin, jossa tapahtui kuuluisa tulivuorenpurkaus vuonna 79.
Juoni.
Insinööri Marcus Attilius on ottanut kolme päivää aiemmin vastaan uuden työnsä "Aqua Augustan" hoitajana, kun edellinen insinööri Exomnius katosi salaperäisesti. Samaan aikaan entinen orja Ampliatus, joka on rikastunut 17 vuotta aiemmin Pompejin maanjäristyksen jälkeen tekemiensä kiinteistökauppojen ansiosta, heittää arvokkaita kalojaan hoitaneen orjan mureenoille kalojen yllättäen kuoltua. Ampliatuksen tytär hakee Attiliuksen apuun tarkoituksenaan pelastaa orja ja hän saa selville, että akveduktin veteen, jota kaloille on annettu, on joutunut rikkiä. Myöhemmin akveduktin veden virtaus lakkaa ja Attilius saa Neapoliksessa majaansa pitävältä amiraali Gaius Plinius Secundukselta käskyn korjata akvedukti. Seuraavana päivänä vietetään vuosittaista vulkanalia-juhlaa ja koska akvedukti joudutaan sulkemaan korjaustöiden ajaksi, on kaupungilla odotettavissa mellakoita. Kysellessään satamassa tapaamiltaan ihmisiltä muiden Augustan varrella sijaitsevien kaupunkien vedentulosta, saa Attilius tietää, että Pompejissa akvedukti toimii vielä. Hän suuntaa ryhmänsä kanssa sinne.
HC Satakunta

HC Satakunta oli vuonna 2008 perustettu eurajokelainen jääkiekkoseura. Se pelasi kaudet 2011–2015 Suomi-sarjassa.
Historia.
HC Luvia aloitti kaudella 2008–2009 III-divisioonan alemmassa sarjassa. Seuraavaksi kaudeksi se nousi II-divisioonaan. HC Luvia selviytyi II-divisioonasta kaudeksi 2010–2011 Suomi-sarjaan, jossa se eteni alkulohkoista suoraan valtakunnalliseen Suomi-sarjaan. Vuodesta 2011 HC Luvian edustusjoukkue käytti nimeä HC Satakunta.
Keväällä 2015 seura ilmoitti luopuvansa paikastaan Suomi-sarjassa.
Itiökasvit

Itiökasvit ovat kasveja, joiden lisääntymisessä itiöillä on keskeinen merkitys. Itiökasveja ovat muut kuin siemenkasvien kaareen kuuluvat kasvit eli muun muassa sammalet, saniaiset ja levät.
Itiökasveilla ei ole kukkia, vaan niissä on itiöpesäkkeitä, joissa muodostuu paljon pienen pieniä itiöitä. Tuuli tai vesi kuljettavat itiöitä, joista uudet kasvit saavat alkunsa. Monien sammalten itiöpesäkkeet ovat varsien päissä, kun taas saniaisten itiöpesäkkeet ovat ruskeita läikkiä muistuttavina itiöpesäkeryhminä lehtien alapinnoilla.
Breakaway (Transformers)

Breakaway on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2007 "Transformers: Timelines" -lelusarjassa.
Transformers: Timelines.
Breakaway oli tässä lelusarjassa yksi Autoboteista, jotka muodostavat 13 alkuperäiseen transformeriin kuuluvan Nexus Maximuksen (tunnettu myöhemmin nimellä Nexus Prime).
Videopelit.
Transformers: Revenge of the Fallen -videopeli.
Breakaway on " -pelissä yksi viidestä Autobottikampanjan pelihahmosta ja heistä myös ainoa lentokykyinen (lukuun ottamatta Jetfiren osilla päivitetty versiota Optimuksesta). Breakaway käyttää aseinaan fuusiosädetarkkuuskivääriä ja ketjukanuunaa. Erikoiskykynä hänellä on lämpöaalto, joka ylikuumentaa vihollisten aseet väliaikaisesti. Breakawayn äänenä pelissä on Andrew Kishino.
Breakawayn piti esiintyä myös elokuvassa ", mutta sen sijaan pääsikin vain sen peliversioon.
Transformers: Dark of the Moon -videopeli.
"" -pelissä Breakaway esiintyvästä kolmesta Aerialbotista. Xbox 360- ja PlayStation 3-versioissa hän on pelattava hahmo moninpelitilassa. Breakawayn äänenä pelissä on Christian Lanz.
Viherkonna

Viherkonna ("Bufotes viridis") on eurooppalainen sammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä vihertäpläkonna.
Viherkonna kasvaa 6–9 cm pitkäksi. Selkäpuoli on pohjaväriltään vaalean rusehtava ja siinä on selvärajaisia, vihertäviä läiskiä. Pohjaväri kuitenkin vaihtelee hieman konnan elinympäristön mukaan. Vatsapuoli on vaalea.
Viherkonnaa tavataan laajoilla alueilla Euroopassa Fennoskandian eteläpuolella, Rhein-joesta itään, Italiasta pohjoiseen ja idässä Kazakstaniin asti. Lajia on tavattu Suomessa vain satunnaisesti 1990-luvun alussa.
Oldřich Válek

Oldřich Válek (s. 9. kesäkuuta 1960 Opava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän oli rightilta pelaava temperamenttinen voimahyökkääjä.
Ura.
Valék pelasi koko kotimaanuransa Dukla Jihlavan riveissä. Hän pelasi seurassa kevääseen 1989 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Lahteen vastaperustetun Hockey Reippaan riveihin. Minnesota North Stars varasi Válekin numerolla #212 vuonna .
Válek tuli suomalaisittain tutuksia ennen kaikkea Hockey Reippaan kovaotteisena pelaajana. Hän oli nostamassa joukkuetta I-divisioonasta takaisin SM-liigaan keväällä 1990. Válek muistetaan Lahdessa myös fyysisestä pelityylistään. Kaudella 1989–1990 hän sai yhdeksän ottelun pelikiellon loukattuaan linjatuomarin fyysistä koskemattomuutta 19. marraskuuta 1989 Kiekko-Espoota vastaan pelatun ottelun jälkimainingeissa; Kiekko-Espoo voitti ottelun jatkoajalla. Sama toistui kauden 1990–91 lopulla Turussa 21. helmikuuta 1991 ottelussa TPS:ää vastaan. Tämän seurauksena Válek sai marraskuuhun 1991 asti kestäneen pelikiellon (yhteensä 17 ottelua). Pitkän pelikiellon takia Hockey Reipas jätti Válekin sopimuksen uusimatta ja kohuttu laitahyökkääjä siirtyi kaudeksi 1991–92 Norjan GET-liigan Stjerneniin, jossa hän vietti kaksi seuraavaa kautta.
Fyysisyydestään huolimatta Válek teki myös paljon pisteitä. Hän oli nousukaudella 1989–90 Reippaan paras maalintekijä tehtyään 47 osumaa vain 28 ottelussa. Pelikiellon lisäksi hän oli sivussa seitsemän ottelua silmään osuneen kiekon aiheuttaman vamman vuoksi. Kauden päätteeksi Válek valittiin myös toiseen tähdistökentälliseen. Liigakarsinnoissa Kouvolan KooKoota vastaan Válek keräsi neljässä ottelussa tehot 3+1. Kaikki maalit syntyivät karsintasarjan toisessa ottelussa Lahdessa, jonka Hockey Reipas voitti lukemin 8–2. SM-liigakaudella 1990–91 Válek oli Reipaan paras pistemies sekä maalintekijä tehoilla 28+23=51. 
Reipaan fanit jäivät kaipaamaan Válekia niin paljon, että hänet haluttiin lähes väkisin takaisin joukkueeseen. Talousvaikeuksista kärsinyt Reipas Lahti (perustettiin Hockey Reippaan tilalle) järjesti kansalaiskeräyksen, jossa tavoitteena oli saada 50 000 markkaa kokoon. Válekin sopimukseen saatiin riittävästi rahaa ja hän palasi Reippaaseen kaudeksi 1993–94. Válek joutui jättämään joukkueen kuitenkin kesken kauden, sillä Reipas Lahden talousvaikeudet syvenivät.. Tehokkuus kaukalossa jätti myös toivomisen varaa, sillä 17 ottelussa Válekin tilille kertyi vain 8 (2+6) tehopistettä.
Válek palasi Dukla Jihlavaan kaudella 1993–94 ja lopetti pääsarjauransa keväällä 1996. Viimeisellä kaudellaan hän pelasi myös ranskalaisessa HC Chamonix’ssa. Pääsarjauransa jälkeen Válek on pelannut myös Tšekin ja Saksan alasarjoissa.
Maajoukkue.
Válek pelasi jääkiekon MM-kilpailuissa vuosina 1983 (hopeaa), 1985 (kultaa), 1986 (5.) sekä 1989 (pronssia). 
Uran jälkeen.
Nykyään Válek toimii kuntokeskuksen yrittäjänä pienessä Dačicen kaupungissa. Hän on toiminut myös Dukla Jihlavan juniorivalmentajana.
Colin Norris

Colin Norris, Colin Cambell (s. 12. helmikuuta 1976 Glasgow) on entinen sairaanhoitaja, joka murhasi neljä iäkästä potilasta insuliinilla kahdessa leedsiläisessä sairaalassa vuonna 2002. 
Uhrit olivat Doris Ludlam (80), Bridget Bourke (88), Irene Crookes (79) ja Ethel Hall (86); heidän lisäkseen Norris yritti surmata Vera Wilbyn (90), mutta hänet onnistuttiin pelastamaan. Hänet tuomittiin maaliskuussa 2008 neljään elinkautiseen ja 20 lisävankeusvuoteen murhan yrityksestä. Ennen armahduksen mahdollisuutta hän joutuu olemaan vankeudessa vähintään 30 vuotta. Norris, nykyiseltä nimeltään Colin Campell on vakuuttanut olevansa syytön ja tehnyt valituksen vuosina 2009, 2011 ja 2021 tuomionsa kumoamiseksi. Vetoomustuomioistuin piti tuomion ennallaan 2025.
Sairaanhoito-opiskelija.
Colin Norrisin tuntema viha vanhuksia kohtaan alkoi kehittyä jo hänen harjoittelija-aikoinaan. Moneen otteeseen hän jopa kieltäytyi työskentelemään heidän parissaan. Hänen mieleensä oli jäänyt sairaanhoitaja Jessie McTavishia koskenut luento. McTavish oli vuonna 1974 saanut insuliinisurmasta elinkautisen ja valitus vuonna 1976 oli johtanut tuomion kumoamiseen.
Valmistuttuaan Norris muutti Leedsiin vuonna 2001. Hän työskenteli toukokuussa 2002 ortopedisellä osastolla, jossa päätti kokeilla "modus operandiaan" 90-vuotiaalla Vera Wilbyllä. Nainen oli ollut lonkkaleikkauksessa kaaduttuaan. Norris antoi tälle morfiinia ja sitten insuliinia. Uhri oli hädin tuskin tajuissaan, kun hänen havaittiin saaneen äkillisen, selittämättömän hypoglykeemisen kohtauksen. Wilby selvisi hengissä, mutta Norris päätti epäonnistumisesta huolimatta jatkaa.
Ludlamin, Bourken ja Crookesin kohdalla Norris onnistui. Heidän jälkeensä hän valitsi uhrikseen Ethel Hallin. Hallin tilassa tapahtui 20. marraskuuta 2002 merkittävä käänne huonompaan. Hän vajosi koomaan ja kuoli tajuihinsa palaamatta 11. joulukuuta. Norris oli jopa "ennustanut" tarkalleen potilaan kuolinajan. Diabetesasiantuntija tri Emma Ward hämmästyi Ethel Hallin joutumisesta koomaan niin suuresti, että määräsi verikokeet, jotka paljastivatkin noin 12-kertaisiksi tavallisesta kohonneet insuliinitasot. Epäilykset heräsivät, koska potilas ei ollut diabeetikko. Todistusaineistoa kertyi, ja oikeudenkäynti alkoi lokakuussa 2007. 
Norris on homoseksuaali.
Tierasammalet

Tierasammalet ("Racomitrium") on kivisammalten heimoon kuuluva suku. Kaikki lajit ovat elinvoimaisia lapintierasammalta lukuun ottamatta, joka on puutteellisesti tunnettu.
Kaksi yleisintä Suomessa esiintyvää lajia ovat kellanvihreä kivitierasammal sekä noin 20 cm korkea kalliotierasammal.