tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jigme Thinley

Jigme Yoser Thinley (, s. 9. syyskuuta 1952 Bumthang) oli Bhutanin pääministeri vuosina 2008–2013. Thinleyn kausi alkoi huhtikuussa 2008 ja päättyi 30. heinäkuuta 2013. 
Thinley oli kahdesti aiemminkin maansa pääministeri, 20. heinäkuuta 1998 – 9. heinäkuuta 1999 ja 30. elokuuta 2003 – 20. elokuuta 2004. Ulkoministerinä Thinley toimi 1998–2003, jonka jälkeen hän oli sisä- ja kulttuuriministerinä. Thinley johti "Druk Phuensum Tshogpa" -puolueen vaalivoittoon maaliskuun 2008 vapaissa vaaleissa, ja hänestä tuli tuolloin maan historian ensimmäinen vaaleilla valittu pääministeri.
Thinley syytti 2000-vuosikymmenen lopun maailmanlaajuisen taantuman johtuneen kyltymättömästä ahneudesta ja kehotti keskittymään perinteisten talouden mittarien sijasta "bruttokansanonnellisuuteen".
Kesällä 2013 Thinleyn seuraajaksi pääministerinä nousi Tshering Tobgay.
Kunnianosoituksia.
Thinleylle myönnettiin oranssi kabney-huivi, kun hänet nimitettiin varapääministeriksi vuonna 1994. Helmikuussa 1987 hänelle myönnettiin punainen kabney-huivi ja "dashon" arvonimi. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:
Monadi (funktionaalinen ohjelmointi)

Monadi funktionaalisessa ohjelmoinnissa on tietynlainen abstrakti tietotyyppi, joka kuvaa ohjelman suoritusta annetussa kontekstissa (ohjelman tietosisällön sijaan). Monadien avulla voidaan ketjuttaa toimintoja liukuhihnoiksi (pipeline), joissa jokainen toiminto "koristellaan" muilla suoritussäännöillä, jotka monadi tarjoaa. Funktionaaliseen tapaan kirjoitetut ohjelmat voivat hyödyntää monadeja rakennettaessa proseduureja, jotka sisältävät jonomuotoisia (vastakohtana rinnakkaisille) toimintoja tai määritettäessä mielivaltaisia vuonohjausrakenteita (rinnakkaisuuden hallinta, kontinuaatiot ja poikkeukset).
Muodollisesti monadi luodaan määrittelemällä kaksi operaatiota (bind ja return) sekä tyyppirakentaja M, jonka pitää täyttää joukko vaatimuksia monadisten funktioiden koostamista varten (so. funktiot, jotka käyttävät argumentteinaan monadin sisältämiä arvoja). Return ottaa arvon "tavallisesta" tietotyypistä ja sijoittaa sen monadiseen säilöön tyyppiä M. Bind vuorostaan toimii käänteiseen tapaan lukien "tavallisen" arvon monadista ja välittää sen liukuhihnan seuraavalle funktiolle.
Ohjelmoija koostaa monadisia funktioita määrittäen siten liukuhihnan tietojen prosessointiin. Monadi toimii eräänlaisena sovelluskehyksenä, koska se kuvaa uudelleenkäytettävän toimintamallin joka määrittää liukuhihnassa suoritettavien monadisten funktioiden suoritusjärjestyksen, ottamatta mitään kantaa tietosisältöön tai edes monadisten funktioiden nimiin (riittää, että funktiot ovat sopivaa tyyppiä).
Nimi juontuu matematiikasta, kategoriateoriassa esiintyvästä monadirakenteesta.
Tervola (Muolaa)

Tervola oli kylä Muolaan kunnan keskiosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Muolaanjärven itärannalla noin 11 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Tervolan naapurikyliä olivat pohjoisessa Kangaspelto, idässä Sudenoja ja Kyyrölä sekä etelässä Oinala. Nykyisin kylä on asumaton eikä sillä ole venäläistä asutusnimeä.
Kyläkuva.
Tervolan kylän pinta-ala oli vuonna 1936 4,81 neliökilometriä, josta oli peltoa 76 hehtaaria, niittyä 0,4 hehtaaria ja metsää 405 hehtaaria. Tervolan talot sijaitsivat Lavolasta Kangaspeltoon johtavan kylätien varrella. Tervola oli kooltaan pieni kylä. Siellä oli Muolaan kunnan omistama Tervolan kantatila, Muolaan kunnalliskoti, 5-6 maatilaa ja joukko huviloita. Kunnan omistamalla tilalla oli kaksi kasvihuonetta ja järven ja kylätien välissä sijainnutta kaksikerroksista kunnalliskotia ympäröi laaja puutarha. Tervolan kylä kuului Viholan koulupiiriin.
Historia.
Tervolan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Tervolan asukkaat asutettiin Humppilaan.
Elimäen kirkko

Elimäen kirkko on puukirkko Kouvolassa entisen Elimäen kunnan kirkonkylässä. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Elimäen seurakunnan tiloihin. Kirkonrakentajana pidetään Petter Lomania. 
Historia.
Elimäen alue kuului Pyhtään seurakuntaan. Patronaattioikeus muodostui Wrede-suvulle 1608, kun he saivat kartanon omistukseensa. Kirkko on rakennettu vuonna 1638 alun perin suorakaiteen muotoiseksi, mutta laajennettu ristikirkoksi 1678. Elimäen kirkko on Suomen vanhin puukirkko, mikäli perimätietona kulkenut rakennusvuosi on oikea. 
Sisustus.
Kirkon kuorissa on vuodelta 1666 peräisin oleva epifanitaulu, jonka uskotaan toteutetun ensimmäisenä nimenomaan juuri tähän kirkkoon eikä liene muualta siirretty. Vuonna 1632 maalattu alttaritaulu on Peippolan kartanon omistajan, Casper Wreden kolmikymmenvuotisesta sodasta tuoma. Seinämaalaukset on toteuttanut Valentin Betge 1679. 
Kirkon sakaristo sijaitsee pohjois- ja itäristin kulmauksessa. Katon päätylappeet ovat sivulappeita jyrkemmät. Vaakasuuntainen ulkovuoraus on peräisin 1870-luvulla tehdystä korjauksesta.
Kirkon sisustuksen keskeiset osat ovat Casper Wreden ja hänen vaimonsa Sophia Tauben lahjoittamat. Näitä ovat alttarilaite ja alttaritaulu vuodelta 1632, barokkityylinen kuoriaita vuodelta 1666 sekä todennäköisesti puuseppä Lorentz Habermanin tekemä saarnastuoli 1600-luvun puolivälistä.
Kirkon kellotapuli sijaitsee kirkkoa vastapäätä Vanhamaantien toisella puolella. Kellotapuli on rakennettu vuosina 1795–1797 ja korjattu 1842. Barokkityylisen tapulin on suunnitellut Aatami Juhonpoika Marttila. Kirkon kiviaita on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Toisen maailmansodan sankarihauta-alueen ja muistomerkin "Jäähyväiset aseveljelle" on suunnitellut Aimo Tukiainen.
Kastemaljan jalustoineen on lahjoittanut Olli Uotila 1967.
HK Almaty

HK Enbek Almaty () on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Almatysta. Seura pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Topit

Topit eli topiantiloopit ("Damaliscus") on afrikkalainen lehmäantilooppien alaheimon sorkkaeläinsuku. Ne ovat saaneet nimensä "Damaliscus korrigum"-lajin alalajilta topilta ("Damaliscus korrigum topi"). Sukuun luettiin ennen myös hirola, joka nykyisin on erotettu omaan sukuunsa. 
Tuntomerkit.
Topit ovat läheistä sukua gnuu- ja lehmäantiloopeille. Ne ovat hieman lehmäantilooppeja pienempia ja hoikempia. Niillä on edellisten tavoin takaruumista korkeampi eturuumis. Ruumiinpituus on 120–205 senttiä, säkäkorkeus 88–134 senttiä ja paino 68–155 kiloa. Hännän pituus on 10–60 senttiä. Väritys vaihtelee harmaasta ja punertavasta melkein mustaan ja täysruskeaan. Vatsapuoli on vaaleampi ja niillä voi olla valkoisia kuvioita turvassa, jaloissa ja lonkassa. Karvat ovat yleensä pehmeitä ja kiiltäviä, mutta joillain yksilöillä pehmeän ja karkean sekoitus. Säkä on lautasia korkeammalla. Pää on pitkulainen, joskaan ei yhtä pitkä kuin lehmäantiloopeilla. Niiden luisuselkäinen kävely ja hidas laukkaaminen saavat ne näyttämään kömpelöiltä, mutta ovat täydessä vauhdissa korkeine jalkoineen nopeita juoksijoita.
Elintavat ja levinneisyys.
Topiantilooppien ravinto koostuu pääasiassa heinäkasveista. Ne ovat aktiivisimmillaan varhaisillalla ja aamulla. Topeilla on tapana nousta lepäämään kumpareille. Yleensä ne seisovat märehtimässä lähes liikkumatta, mutta voivat joskus asettua makuullekin. Korkea paikka antaa niille parempaa suojaa leijonien yllätyshyökkäyksiltä. Topiien levinneisyys rajoittuu Saharan eteläpuolisen Afrikan aukeille alueille. Niitä tavataan Sahelin alueella, Sudanin ja Kapmaan välisillä savannialueilla, pensasaroilla ja lehtimetsissä, puoliaavikoilla ja tulva-alueilla.
Keltapiikkiunikko

Keltapiikkiunikko ("Argemone mexicana") on unikkokasveihin ("Papaveraceae") kuuluva piikkinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa. Se on levinnyt haitallisena tulokaslajina laajalle, kuten Intiaan.
Keltapiikkiunikko on yksivuotinen, pystykasvuinen ruohovartinen kasvi. Sen varsi on piikkien peitossa ja erittää leikattaessa kellertävää maitiaisnestettä. Lehdet ovat hammaslaitaiset, harmahtavan sinivihreät. Kukat ovat keltaiset, 4-5 cm pitkät.
Toussaint Louverturen kansainvälinen lentoasema

Toussaint Louverturen kansainvälinen lentoasema (, ) on lentoasema lähellä Port-au-Princen kaupunkia, Haitissa. Lentoasema on maan päälentoasema. Lentoasemalla oli merkittävä rooli Haitin maanjäristyksen jälkeen kansainvälisen avustuksen toimittamisessa maahan. Yhdysvaltain ilmavoimien lennonvalvojat ohjasivat liikennettä väliaikaisesti.
Lentoasema avattiin 1965 nimellä Francois Duvalierin kansainvälinen lentoasema. Duvalierien lähdettyä maanpakoon nimeksi tuli 1986 Port-au-Princen kansainvälinen lentoasema, kunnes se 2003 nimettiin Haitin vallankumousjohtaja Toussaint L’Ouverturen mukaan.
Ankara Üniversitesi Spor Kulübü

Ankara Üniversitesi S.K on turkkilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Ankarasta. Seura pelaa Turkin jääkiekon superliigassa.
Seuralla on myös naisten joukkue, joka pelaa jääkiekkoa.
Enontekiön vaakuna

Enontekiön vaakuna on Enontekiön kunnan tunnus. Sen aihe kuvaa pohjoista luontoa.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen punavaruksinen riekko.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Enontekiön kunnanvaltuusto hyväksyi sen 17. tammikuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. huhtikuuta samana vuonna.
David García de la Cruz

David García de la Cruz (s. 16. tammikuuta 1981 Manresa, Katalonia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
García on Espanyolin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 8. tammikuuta 2000 kotiottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Kaudella 2001–2002 hän nousi joukkueen vakiokalustoon ja toimi varakapteenina, Raúl Tamudon toimiessa kapteenina.
Vuoden 2007 alussa hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen joukkueen kanssa, ja ilmoitti haluavansa edustaa seuraa koko uransa ajan. Kauden aikana hän pelasi yhdeksän pääsarja-ja seitsemän eurocup-ottelua.
Kaudella 2008–2009 García pelasi vain 14 pääsarjaottelua kärsien muutamista loukkaantumisista. 12. kesäkuuta 2009 hän jatkoi sopimustaan vuoteen 2011 asti.
Työehtoshoppailu

Työehtoshoppailu (työehtosopimusshoppailu, sopimusshoppailu, TES-shoppailu) tarkoittaa työntekijöiden siirtämistä halvemman työehtosopimuksen piiriin, jotta työnantaja saa kustannussäästöjä tai kilpailuetua.
Yritykset vaihtavat työnantajaliittoa päästäkseen toisen, usein työntekijän näkökulmasta heikomman, työehtosopimuksen piiriin, kun katsovat yrityksen toimialan muuttuneen. Jos työnantajayrityksen toimiala muuttuu tosiasiallisesti, ei ammattiyhdistysliike voi tätä estää. Työehtoshoppailu liittyy erityisesti ulkoistamisiin. 
Suomessa esimerkiksi Posti Group on harjoittanut työehtoshoppailua ulkoistamalla osan toiminnostaan ja vaihtamalla sanomalehdenjakajat halvempaan työehtosopimukseen.
June Allyson

June Allyson, synt. Ella Geisman (7. lokakuuta 1917 Bronx, New York, New York – 8. heinäkuuta 2006 Ojai, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Allyson esiintyi Broadwaylla 1938–1941, josta hän siirtyi Hollywoodiin Metro-Goldwyn-Mayerille. Allyson näytteli seuraavien 11 vuoden aikana kaikkiaan 25:ssä MGM:n tuottamassa elokuvassa, joiden joukossa oli muun muassa vuonna 1949 valmistunut "Pikku naisia". James Stewartin vastanäyttelijänä hän oli elokuvissa "Miehen voitto" (1949), "Glenn Miller Story" (1953) ja "Ilmojen kiitäjät" (1954). Allysonin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Dick Powell. Avioliitto solmittiin 1945 ja se kesti Powellin kuolemaan vuonna 1963. Kaikkiaan Allyson oli aviossa kolmesti.
June Allyson on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1977

Pesäpallon SM-sarja 1977. Imatran Pallo-Veikot voitti Suomen mestaruuden. Cup -kilpailussa Kouvolan Pallonlyöjät voitti finaalissa Seinäjoen Maila-Jussit juoksuin 5–1.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Kiteen Urheilijat, Ilmajoen Kisailijat ja Helsinki-Pesis.
IPV: Jarmo Lipsanen, Teijo Kytösalmi, Matti Rapo, Ilpo Kytösalmi, Vesa Lipsanen, Jorma Lippojoki, Kari Uosukainen, Pentti Lipponen, Veli-Matti Aitala, Kari Stenberg, Jouko Hujanen, Rauli Rapo. Valmentaja: Olli Kokko. huoltaja: Lauri Oinonen.
Kaksio (yhtye)

Kaksio oli elektronista popmusiikkia esittänyt suomalainen yhtye, jonka muodostivat laulaja Jonna Kärkkäinen ja kosketinsoittaja-DJ-tuottaja Anssi Honkanen.
Yhtyeen albumi "Lähikuvia" julkaistiin alkuvuodesta 2004 Warner Music Finlandin kautta. Levyltä julkaistiin kolme singleä. ”Ajattelen sua” ja ”Tyttö tanssii vaan” nousivat Suomen viralliselle singlelistalle, ”Ajattelen sua” parhaimmillaan sijalle kahdeksan, sekä ”Tyttö tanssii vaan” sijalle 12. Itse albumi nousi viralliselle albumilistalle yhden viikon ajaksi, sijalle kolmekymmentä vuoden 2005 viidennellä viikolla.
Yhtyeen kappaleita säveltänyt ja sanoittanut Kärkkäinen teki tekstit ensin englanniksi ja käänsi ne sitten suomeksi, koska levy-yhtiö halusi yhtyeen pitäytyvän suomen kielessä. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2005. Kaksion jälkeen Kärkkäinen on tehnyt musiikkia muille artisteille ja esiintynyt sooloartistina nimellä Jo Angel. Honkanen puolestaan on työskennellyt radiojuontajana NRJ:n "Aamupojat"-ohjelmassa ja on myös levyttänyt juontajaparinsa Renne Korppilan kanssa..
Kaunoruohokaija

Kaunoruohokaija ("Neophema pulchella") on kaakkoisaustralialainen värikäs kaijalaji. Sitä on joskus kutsuttu myös nimillä kaunopapukaija ja turkosipapukaija (luultavasti englannista, Turquoise parrot). 
Koko ja ulkonäkö.
Kaunoruohokaijan pituus on noin 20 cm ja paino 35–46 grammaa. Sen höyhenpuku on selästä ja päälaelta kirkkaan vihreä, alapuoli keltainen, siiven keskimmäiset ja pienet yläpeitinhöyhenet ja naama siniset. Koiraan siivellä on punaruskea siipijuova, siipisulkien reunat ja siiven alapeitinhöyhenet ovat tummansiniset ja pyrstö vihreä. Naaraan naama on vaaleamman sininen, ja siltä puuttuu siiven punertava juova. Nuori lintu on himmeämmän värinen.
Esiintyminen.
Kaunoruohokaijat elävät Australian kaakkoisosassa Queenslandin kaakkoiskulmasta Victorian pohjoisosiin. Kannan suuruus on noin 20 000 yksilöä. Laji oli häviämässä 1900-luvun alussa, mutta kanta alkoi elpyä 1920-luvulla. Kaunoruohokaijoja pyydystettiin häkkilinnuiksi ja ammuttiin piirakantäytteiksi. Ne ovat enimmäkseen paikkalintuja. George Shaw kuvaili lajin holotyypin Uudesta Etelä-Walesista.
Elinympäristö.
Kaunoruohokaijat asuvat harvapuustoisilla heinämailla ja vuorenrinteillä sekä vesireittien varrella.
Lisääntyminen.
Lajin lisääntymisaika on elokuusta joulukuulle. Pesä on tavallisesti puun- tai kannonkolossa. Naaras munii neljästä viiteen munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän viikon ikäisinä, ja ne saavat aikuisen höyhenpuvun noin neljän kuukauden ikäisinä. Pari pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.
Ravinto.
Kaunoruohokaijojen ruokavalio koostuu siemenistä ja kasvien osista, joita se etsii maasta. Siementen osuus lisääntyy kuivan kauden lopulla. Syödessään se on hyvin peloton ja väistää ihmistä tavallisesti kävellen. Kuumimman ajan iltapäivästä linnut lepäävät pensaiden tai puiden siimeksessä. Ne käyvät juomassa vain kerran päivässä.
Punaruohokaija

Punaruohokaija ("Neophema splendida") on eteläaustralialainen värikäs kaija. Sitä on joskus kutsuttu nimellä loistopapukaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 19 cm ja paino 36–44 g. Sen höyhenpuku on selästä ja päälaelta vihreä, naama ja osa siivistä ovat turkoosinsiniset, rinta on punainen ja vatsa keltainen. Nokka on tummanharmaa, iiris ruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Naaras on himmeämmän värinen ja nuori lintu muistuttaa naarasta.
Esiintyminen.
Punaruohokaijat elävät sisämaassa Australian eteläosassa. Kannan suuruus on noin 10 000 yksilöä. Ne ovat vaelluslintuja, jotka eräinä vuosina voivat esiintyä yli sadan yksilön parvina, vaikka tavallisesti elävät pareittain tai perhekunnittain. John Gould kuvaili lajin holotyypin Länsi-Australiasta.
Elinympäristö.
Punaruohokaijat asuvat kuivilla eukalyptusta ja akasiaa kasvavilla harvapuustoisilla ruohostomailla, pikku metsiköissä ja pensaikoissa.
Lisääntyminen.
Lisääntymisaika on tavallisesti elokuusta joulu-tammikuulle. Pesä on tavallisesti puunkolossa. Naaras munii kolmesta viiteen munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän-viiden viikon ikäisinä, ja saavat aikuisen höyhenpuvun noin kuuden kuukauden ikäisinä.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu siemenistä ja kasvien osista. Linnut ruokailevat äänettöminä maassa pensaiden suojassa ja ovat vaikeasti havaittavia. Ne käyvät harvoin juomassa, ja niiden arvellaan nuolevan kastetta tai imevän nestettä mehikasveista, kuten sailioista ("Calandrinia").
Sebastian

Sebastian on alkujaan kreikkalais-latinalainen miehen etunimi. Nimi merkitsee Sebasten asukasta. Vanhalla ajalla Sebaste oli Vähässä-Aasiassa sijainnut kaupunki, jonka nimi tuli ’kunnioitettavaa’ tarkoittavasta kreikan kielen sanasta "sebastos" (σεβαστος) ja oli samalla käännös keisari Augustuksen nimestä. Nimen on tehnyt laajalti suosituksi varsinkin Pyhä Sebastianus, kristillinen marttyyri, jonka muistopäivä 20. tammikuuta on Suomessakin nykyään (vuodesta 2010 lähtien) Sebastianin nimipäivä. 
Suomessa nimi Sebastian oli 1900-luvun alkupuolella varsin harvinainen, mutta on 1960-luvulta lähtien yleistynyt. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu 15 949 miehelle ja ainakin 13 naiselle.
Rantakaija

Rantakaija ("Neophema petrophila") on Australian rannikolla elävä kaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 22 cm ja paino 44–67 g. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinvihreä, otsassa ja siivillä on kirkkansinistä. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmahtavat. Nuori lintu on himmeämmän värinen. Laji on vaatimattomimman värinen kaikista australialaisista papukaijoista.
Esiintyminen.
Rantakaijan esiintymisalue ulottuu Australian länsirannikolta etelärannikon Robeen. Laji on yleinen ja asuttaa vain kapeaa rannikkovyöhykettä ja saaria 20 kilometriä rannasta. Sisämaassa sitä ei tavata kymmentä kilometriä kauempana merenrannasta. Kannan suuruus on yli 20 000 yksilöä. Gould kuvaili lajin holotyypin Länsi-Australiasta.
Elinympäristö.
Rantakaijat asuvat vain rannikon hiekkadyyneillä, alkaalisilla soilla ja karuilla kallioluodoilla. Ne esiintyvät yleensä pareittain tai perhekunnittain, mutta voivat joskus muodostaa jopa sadan yksilön parvia.
Lisääntyminen.
Lisääntymisaika on elokuusta lokakuulle. Pesä on maassa kallionkielekkeen alla tai vanhassa merilinnun pesäonkalossa, aina nousuveden ylärajaa korkeammalla. Naaras munii neljästä viiteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä, ja muodostavat vanhempiensa kanssa perhekunnan. Poikaset saavat aikuisen höyhenpuvun kolmen tai neljän kuukauden ikäisinä. Pari voi pesiä kahdesti kesän aiakan, jos olot ovat suotuisat.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu ruohojen ja pensaiden siemenistä ja hedelmistä. Joskus ne voivat tulla ratapihoille syömään maahan karisseita vehnänjyviä. Ruokaillessaan ne ovat kesyjä, mutta vaikeasti havaittavia, sillä ne etsivät lähes äänettöminä siemeniä kasvillisuuden seassa.
Juan de Grijalva

Juan de Grijalva (n. 1489 – 21. tammikuuta 1527) oli espanjalainen tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäisiä eurooppalaisia, joka tutki Meksikon ranta-alueita ja tutustui Asteekkivaltakuntaan.
Hänen kanssaan retkellä olivat Francisco de Montejo, Pedro de Alvarado, Juan Díaz, Francisco Peñalosa, Alonso de Ávila, Alonso Hernández, Julianillo Villafaña, Melchorejo Villafaña, Antonio Villafaña.
Tasmaniankaija

Tasmaniankaija ("Lathamus discolor") on kaakkoisaustralialainen äärimmäisen uhanalainen kaija. Se on sukunsa ainoa laji. Tieteellisen sukunimensä se on saanut lintutieteilijä John Lathamin kunniaksi. Sen vanha suomenkielinen lajinimi on piikkipyrstökaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 25 cm ja paino 46–76 grammaa. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta kellanvihreä. Naama on punainen, päälaki sininen, viikset keltaiset, pyrstön alapeitinhöyhenet punaiset ja pyrstö punaruskea. Siivellä on sinistä ja tummanpunaista. Nokka on sarvenvärinen, iiris keltainen ja koivet ruskehtavat. Naaraan naama ei ole niin kirkkaanpunainen kuin koiraan. Nuori lintu on himmeämmän värinen. Lajin siivet ja pyrstö ovat pitkät.
Esiintyminen.
Tasmaniankaija elää Tasmaniassa ja joillakin Bassinsalmen saarilla. Kannan suuruus on noin 2 500 yksilöä. Se muuttaa talveksi Kaakkois-Australiaan. Lajin kanta on taantunut voimakkaasti, koska sen alkuperäiset elinympäristöt eukalyptusmetsät on Tasmaniassa pääosin tuhottu. John White kuvaili lajin holotyypin Uudesta Etelä-Walesista.
Elinympäristö.
Tasmaniankaijat elävät kaikenlaisissa metsissä, joissa on kukkivia puita, myös puutarhoissa, puistoissa ja tienvarsien metsiköissä.
Lisääntyminen.
Lisääntymisaika on syyskuusta tammikuulle. Laji pesii usein yhdyskunnittain. Pesä on eukalyptuksen kolossa. Naaras munii kolmesta viiteen munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän kuuden viikon ikäisinä. Pari voi käyttää samaa pesäkoloa vuodesta toiseen. Kottarainen on paha kilpailija pesäkoloista ja saattaa olla yksi syy lajin vähenemiseen.
Ravinto.
Tasmaniankaijan ruokavalio koostuu pääasiassa siitepölystä ja medestä, mutta myös hyönteisistä ja niiden toukista, hedelmistä, marjoista, siemenistä ja kasvien osista. Pääravintona on kukkivien eukalyptuspuiden siitepöly ja mesi, ja ruokailevien lintujen puku voi olla kokonaan meden tahraama.
Music for Relief

Music for Relief on Linkin Park -yhtyeen perustama hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestön tavoitteena on tarjota hätäapua luonnonkatastrofien uhreille ja nostaa tietoisuutta ilmaston lämpenemisestä.
Tietoa.
Music for Relief on sitoutunut tarjoamaan apua luonnonkatastrofien uhreille ja estämään tällaisten katastrofien tapahtumista. Sen perustamisvuodesta 2005 lähtien järjestö on kerännyt yli 3,5 miljoonaa dollaria seuraavien katastrofien uhreille:
Toiminta.
Music For Relief on järjestänyt kaksi konserttia suosittujen artistien ja julkkisten kanssa. Ensimmäinen esitys pidettiin 17. tammikuuta 2005 ja mukana olivat Tenacious D (joka myös auttoi järjestämään tapahtuman), Beck, Will Ferrell, Dave Grohl, Josh Homme, ja Eddie Vedder. Toinen esitys pidettiin 15. helmikuuta 2005 ja mukana olivat Story of the Year, The Crystal Method, Linkin Park, Camp Freddy, No Doubt ja Jurassic 5. Konsertissa oli tarkoitus esiintyä myös Blink-182:n, mutta se ei esiintynyt, koska yhtye on tauolla.
19. tammikuuta 2010 Linkin Park julkaisi uuden kappaleen nimeltä "Not Alone" osana Music for Reliefin Download to Donate for Haiti -nimistä kokoelmalevyä Haitin maanjäristyksen uhrien tukemiseksi. Kokoelma sisältää lukuisia kappaleita tunnetuilta artisteilta, jotka kehottavat ihmisiä lataamaan kappaleita, ja näin antamaan tukensa uhrien auttamiseksi. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 10. helmikuuta 2010.
11. tammikuuta 2011 Download to Donate for Haiti -kokoelmasta julkaistiin uusi, 2.0-versio, joka sisältää uusia kappaleita.
Maaliskuussa 2011 Linkin Park osallistui Sendain maanjäristyksen uhrien auttamiseen myymällä Mike Shinodan suunnittelemia t-paitoja. Lisäksi yhtye julkaisi uuden elektronisen balladin, nimeltään "Issho Ni". Vuonna 2011 yhtyeen DJ Joe Hahn suunnitteli Formula 1 -kuljettaja Kamui Kobayashille kypärän, jota hän käytti Brasilian GP:ssä. Kypärä huutokaupattiin 19 000 dollarin summalla.
Scott Brown

Scott Philip Brown (s. 12. syyskuuta 1959 Kittery, Maine) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hänet valittiin Ted Kennedyn seuraajaksi Yhdysvaltain senaattiin Massachusettsin osavaltiosta tammikuussa 2010. Brown oli Massachusettsin osavaltion ensimmäinen republikaaninen senaattori sitten vuoden 1972. Hän menetti paikkansa vuoden 2012 kongressivaaleissa. Koulutukseltaan Brown on juristi. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä, joista Ayla Brown tunnetaan poplaulajana.
Vaalivoitto 2010.
Vuoden 2010 vaalien lopputulos oli käytännössä suuri takaisku presidentti Barack Obamalle. Brownin voiton myötä demokraatit menettivät ratkaisevan 60–40-enemmistön senaatissa. Enemmistön menetys vaikeutti huomattavasti muun muassa terveydenhuoltouudistuksen eteenpäin vientiä kongressissa. Scott Brown äänestikin Obaman uudistusta vastaan.
Vaalitappio 2012.
Brown ei pystynyt uusimaan paikkansa senaatissa vuoden 2012 vaaleissa. Hän hävisi demokraatti Elizabeth Warrenille. Brownin arvioidaan asettuvan ehdolle vuoden 2013 senaatin täytevaaleissa koska Massachusettsin vanhempi senaattori John Kerry valittiin uudeksi ulkoministeriksi. Maltillinen republikaani Brownin arvioidaan myös olevan mahdollisesti kiinnostunut ehdokkuudesta Massachusettsin kuvernöörivaaleissa vuonna 2014.
John White

John White (s. noin 1756 – 20. helmikuuta 1832 Worthing, Englanti) oli englantilainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
White syntyi Sussexissa, joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1750. Hän liittyi kirurgiksi Kuninkaallisen laivaston alukselle HMS "Wasp" vuonna 1778 ja purjehti niin Intiaan kuin Karibialle. Vuonna 1786 White liittyi "Irresistiblen" miehistöön, ja kapteeni Sir Andrew Snape Hamondin suosituksesta hänet valittiin pääkirurgiksi laivastoon, joka lähti 1787 perustamaan asutusta Australian Botany Bayhin. Laivastossa oli yhdessätoista laivassa kaikkiaan lähes 1 500 ihmistä, joista 778 vankeja, ja paljolti Whiten ja hänen alaistensa ansiosta kahdeksan kuukautta kestäneen purjehduksen aikana kuoli vain 34 ihmistä. Perillä Australiassa rakennettiin sairaala ja kuolleisuus väheni edelleen. Elokuussa 1788 White joutui kaksintaisteluun alaisensa William Balmainin kanssa, ja molemmat haavoittuivat.
White piti päiväkirjaa Australiassa havaitsemistaan linnuista ja lähetti kirjoituksensa Englantiin ystävälleen Thomas Wilsonille, joka julkaisi teoksen "Journal of a Voyage to New South Wales" vuonna 1790. Teoksessa oli 65 piirrosta, ja se käännettiin pian saksaksi ja myöhemmin myös ruotsiksi ja ranskaksi. Hän lähetti piirroksia ja näytteitä myös teokseen "The Voyage of Governor Phillip to Botany Bay" (Lontoo, 1789).
Vuonna 1790 siirtokuntaan saapui toinen 500 vangin laivasto. Vangit olivat erittäin huonossa kunnossa ja heitä kuoli paljon. Lääkkeiden ja tarvikkeiden puutteesta huolimatta White alaisineen hoiti yli puolet vangeista terveiksi. Kolmas vankilaivasto 1791 koki lähes saman kohtalon ja pahimmillaan lähes 600 vankia oli sairaalahoidossa ja kykenemättömiä työhön. Vuonna 1792 kuoli kaikkiaan 436 vankia.
Vuonna 1792 White sai omakseen 40 hehtaarin tilan nykyisen Petershamin kaupungin alueelta. Myöhemmin hänelle myönnettiin vielä 12 hehtaaria lisää maata. Hän myi maansa uudisasukkaalle vuonna 1822.
White palasi Englantiin 1795 ja kirjoitti laajan käsikirjoituksen australialaisista kasveista. Käsikirjoitus katosi jäljettömiin, mutta todennäköisesti siihen liittyvät piirrokset on museoitu British Museumiin. Vuonna 1796 White palasi laivastoon ja purjehti merillä kolme vuotta. Tämän jälkeen hän toimi lääkärinä laivaston asemilla Kentissä aina vuoteen 1820 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.
White kuvaili ja nimesi tasmaniankaijan vuonna 1790. Myös IBC mainitsee auktoriksi Whiten, mutta Itiksessä auktoriksi mainitaan George Shaw, mikä lienee väärin.
Fats Waller

Thomas Wright ”Fats” Waller (21. toukokuuta 1904 New York, New York, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1943 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti, laulaja, säveltäjä ja koomikko. Hänen säveltämistään kappaleista tunnetuimpia ovat ”Honeysuckle Rose”, ”Ain’t Misbehavin’”, ”Keepin’ Out of Mischief Now” ja ”Jitterbug Waltz”. Waller oli nuoruudessaan stride-pianotekniikan pioneerin James P. Johnsonin oppilas, ja hänestä tuli stride-koulukunnan suosituin esittäjä osaksi soittotekniikkansa, osaksi taas humoristisen ja viihdyttävän esitystyylinsä takia.
Waller ryhtyi soittamaan ammatikseen 15-vuotiaana. Hän soitti urkuja elokuvateattereissa ja toimi vaudeville-esiintyjien kuten Bessie Smithin säestäjänä. Vuonna 1927 hän sävelsi musiikkia Broadway-näytelmään "Keep Shufflin’", ja vuonna 1929 sai ensi-iltansa musikaali "Hot Chocolates", josta ovat lähtöisin Wallerin suurimmat hitit ”Honeysuckle Rose” ja ”Ain’t Misbehavin’”. Molemmat kappaleet ovat muodostuneet jazzstandardeiksi, ja Wallerin nauhoitteet niistä kuuluvat historiallisia äänilevyjä taltioivaan Grammy Hall of Fameen.
Wallerin tekniikalla oli suuri vaikutus myöhemmän sukupolven pianisteihin. Earl Hines on nimennyt Wallerin suurimmaksi yksittäiseksi vaikuttajaksi tyylinsä kehittymiselle. Count Basie aloitti uransa imitoiden Wallerin tekniikkaa. Duke Ellingtonin pianonsoitto perustui stride-tyyliin, jonka tunnetuin esittäjä Waller oli. Samoin bebop-pianistit kuten Bud Powell ja Thelonious Monk lainasivat toisinaan Wallerin pianokuvioita omassa soitossaan.
Marjo Voutilainen

Marjo Voutilainen (s. 22. maaliskuuta 1981 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut SM-sarjassa pelaavan Kalevan Pallon valmentajana.
Voutilainen edusti kasvattajaseuraansa KalPaa SM-sarjassa kausilla 1995–1997, 1. divisioonassa kaudella 1997–1998 ja uudelleen SM-sarjassa 1998–2001. Hän jatkoi pääsarjauraansa Itä-Helsingin Kiekkossa kausilla 2001–2004 ja Espoo Bluesissa 2004–2008. Hän voitti Bluesissa Suomen-mestaruuden 2005, 2007 ja 2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Venäjän sarjassa SKIF-joukkueessa, ja teki Euroopan cupin mestaruuden ratkaisseen maalin ottelussa Bluesia vastaan. Hän pelasi Bluesissa kauden 2009–2010, KalPassa kaudet 2010–2014 ja JYPissä 2014–2016. Hän päätti pelaajauransa Suomen-mestaruuteen JYPissä 2016. Hän aloitti KalPan valmentajana kaudella 2016–2017.
Voutilainen pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 367 runkosarjaottelua. Niissä hän teki 176 maalia ja antoi 279 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki pelaamissaan 82 ottelussa 23 maalia ja antoi 49 maalisyöttöä.
Voutilainen pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa kaudella 1996–1997. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka sijoittui neljänneksi Minneapolisin MM-kilpailuissa 2001 ja Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Seuraavan kerran hän pelasi arvokilpailuissa Harbinin MM-kilpailuissa 2008, joissa Suomi sai pronssia. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Hämeenlinnan MM-kisoissa 2009 ja Vancouverin olympialaisissa 2010. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2013. Viimeisen A-maaottelunsa hän pelasi kaudella 2013–2014.
Voutilainen pelasi kaikkiaan 145 naisten maaottelua. Niissä hän teki 20 maalia ja antoi 48 maalisyöttöä. Olympialaisissa hän teki kymmenessä ottelussa yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön. MM-kilpailuissa hän teki pelaamissaan 21 ottelussa kaksi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä.
Ceriumkloridi

Ceriumkloridi (CeCl3) on cerium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ceriumkloridia käytetään metallisen ceriumin valmistamiseen ja katalyyttinä orgaanisessa kemiassa. 
Valmistus.
Ceriumkloridia valmistetaan neutraloimalla ceriumkarbonaattia tai cerium(III)hydroksidia suolahapolla ja kiteytetään. Näin saatu ceriumkloridi on usein heptahydraattina CeCl3·7H2O. Kidevesi alkaa poistua lämmitettäessä yhdistettä noin 90 °C. Kokonaan vedettömäksi ceriumloridi muuttuu 230 °C
Ce(OH)3 + 3HCl → CeCl3 + 3H2O
Ce2(CO3)2 + 6HCl → 2CeCl3 + 3H2O + 3CO2
Ceriumkloridia muodostuu myös cerium(IV)hydroksidin reagoidessa suolahapon kanssa.
2Ce(OH)4 + 8HCl → 2CeCl3 + 3H2O + Cl2
Käyttö.
Ceriumkloridia käytetään metallisen ceriumin ja ceriumyhdisteiden, kuten ceriumoksalaatin, valmistukseen.
2CeCl3 + 3K2C2O4 → Ce2(C2O4)3 + 6KCl
Ceriumkloridia voidaan käyttää myös hehkusukissa.
Niin sanotussa Luche-pelkistyksessä käytetään pelkistimen, kuten natriumborohydridin lisäksi ceriumkloridia. Tällöin α,β-tyydyttymätön yhdiste säilyttää rakenteessaan kaksoissidoksen, joka pelkistyisi yksinkertaiseksi sidokseksi ilman ceriumkloridia. Esimerkissä pelkistetään karvonia, jolloin syntyy tyydyttymätön allyylinen alkoholi (tuote 1). Ilman ceriumkloridin käyttöä syntyisi tuotteiden 1 ja 2 seos.
HTC HD2

HTC HD2 on HTC:n marraskuussa 2009 markkinoille tuoma älypuhelin. Puhelin on hyvin tekninen ja sisältää mm. 1 GHz snapdragon-suorittimen, sekä Windows Mobile 6.5 -käyttöjärjestelmän. Puhelin kilpailee lähinnä Applen iPhonen ja Nokian N900 -puhelimien kanssa.
Tekniset tiedot.
(*) Android ja Windows Phone 7 käyttöjärjestelmät toimivat puhelimessa moitteetta, mutta eivät ole virallisesti tuettuja ja vaativat käyttäjän tekemään puhelimeen ohjelmistopuolen muutoksia saadakseen nämä käyttöjärjestelmät toimimaan puhelimessa.
(**) Meego, Ubuntu ja FireFox OS saadaan myös puhelimessa boottaamaan, mutta nämä käyttöjärjestelmät eivät toistaiseksi toimi puhelimessa vakaasti eivätkä osaa hyödyntää kaikkia puhelimen toimintoja.
Seppälä (Jyväskylä)

Seppälä on pien- ja tilastoalue Jyväskylässä Kangasvuoren kaupunginosassa Tourulan pohjoispuolella. Seppälästä oli alun perin tarkoitus tulla teollisuusalue, mutta siitä on tullut paremminkin kaupan keskittymä. Vuonna 1972 sinne avattiin Seppälän Prisma, joka on Jyväskylän ensimmäinen automarket ja Suomen ensimmäinen Prisma. Seppälässä toimi myös vuoteen 2010 asti Gummeruksen kirjapaino. Suuri osa Seppälän kaduista on nimetty sepän välineiden mukaan, esimerkiksi Ahjokatu, Alasinkatu ja Vasarakatu.
Vuonna 2017 Seppälään avattiin Seppä -kauppakeskus.
Stora Mickelskären

Stora Mickelskären on Porkkalan edustalla, Kirkkonummen kunnan alueella sijaitseva usean saaren muodostama saariryhmä. Nimen katsotaan olevan perua siitä, että viikinkien reitti oli kulkenut saariston ohi. Lähtökohtana on ollut tuon ajan ruotsin "mikla" eli suurta (nykyruotsin "mycket") tarkoittava sana.
Saariston pääsaari Bylandet on Espoon kaupungin virkistysalue. Saari on ollut aiemmin myös osa toisen maailmansodan jälkeistä Porkkalan vuokra-aluetta vuoteen 1956 asti. Tänä aikana siellä sijaitsi Neuvostoliiton vuokra-alueen merivalvonnan hallinnollinen keskus, minkä vuoksi saarella on yhä runsaasti ajan neuvostoliittolaista rakennuskantaa. Tunnetuimmat ovat Komendantin talo, loisto ja leipomo. Loisto on pudonnut jalustalta. Samanlainen vielä pystyssä oleva loisto löytyy Träskön saarelta. Bylandetin saarella on myös suomalaisten toisen maailmansodan aikana rakentama tulenjohtotorni, “Valven saapas“, joka on puolustusvoimien hallinnassa. Bylandetissa on yksi poiju pohjoiskärjessä ja useampia poijuja länsipuolella. Poijut on porattu kallioon länsipuolella ja kaikkia länsipuolen poijuja yhdistää ketju pohjassa, joten ankkuriin ei kannata mennä. Pohjoiskärjessä olevalla poijulla on paino. Poijut on laitettu 2003, mutta ne on tarkastettu 3. elokuuta 2011.
Muita Stora Mickelskärenin saaria ovat mm. Norrlandet, Lövlandet, Norra Linlandet, Södra Linlandet sekä Skrobban.
Skrobban on Merikarhujen saari ja sinne on ulkopuolisilla pääsy vain kutsusta. Saaren merkittävin nähtävyys on vuoden 1850 piirustusten mukaisesti uudelleenrakennettu punainen luotsitupa. Luotsitupien tapaan sieltä piti näkyä kaikille ilmansuunnille, joten se onkin sijoitettu saaren korkeimmalle kohdalle avokalliolle, josta avautuu näkymät kaikille alueen veneilyreiteille.
Cibo Matto

Cibo Matto oli yhdysvaltalainen yhtye. Sen perustivat kaksi japanilaista ekspatriaattia Yuka Honda ja Miho Hatori New Yorkissa vuonna 1994. Honda sävelsi yhtyeen kappaleet käyttäen syntetisaattoreita, kitaraa ja sampleria, Hatori kirjoitti sanoitukset ja lauloi tai räppäsi. Myöhemmin yhtyeessä soittivat myös Sean Lennon, Timo Ellis ja Duma Love. Cibo Matto hajosi kaksi albumia julkaistuaan vuonna 2001.
Cibo Matto yhdisteli musiikissaan muun muassa hip-hopia, rockia, jazzia ja bossa novaa. Nimi Cibo Matto on italiaa ja tarkoittaa "hullua ruokaa". Yhtye tulikin tunnetuksi ruoka-aiheisilla sanoituksillaan.
Cibo Matto on esiintynyt myös "Buffy vampyyrintappaja" -televisiosarjassa.
Narkaus

Narkaus on kylä Rovaniemellä. Se sijaitsee kantatie 78:n varrella noin 35 kilometrin päässä keskustasta Ranualle päin. Narkauksessa on Narkausjärvi, Jokelan ja Narkauksen välissä sijaitseva Ala-Kuohunki sekä monia muita pieniä järviä ja lampia. Asukkaita kylässä on noin 180.
Esko Honkanen

Esko Olavi Honkanen (11. joulukuuta 1925 Kurkijoki – 2. kesäkuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja kirjailija. Hän on käyttänyt myös nimimerkkiä "Jouni Kaito".
Honkanen oli jatkosodassa kesällä 1944. Hän valmistui ylioppilaaksi Parikkalan yhteiskoulusta ja 1951 kansakoulunopettajaksi Helsingin Opettajakorkeakoulusta. Hän työskenteli opettajana eri paikkakunnilla ja vuodesta 1965 Helsingin Vuosaaressa. Opettajantyönsä ohella hän kirjoitti 16 nuortenkirjaa ja runokokoelman.
Honkanen oli perustamassa Helsingin Vuosaaressa ilmestyvää Vuosaari-lehteä ja oli vuodet 1965–2000 päätoimittaja. Hän on ollut myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna kokoomuksessa ja liberaaleissa ja myös kaupunginhallituksessa 1997–2001. Muita luottamustoimia hänellä oli runsain määrin, ja hän oli innokas veteraaniurheilija.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Jouni Kaito":
Bileet Roxburyssa

Bileet Roxburyssa ("A Night at the Roxbury") on John Fortenberryn ohjaama komediaelokuva vuodelta 1998. Elokuva perustuu "Saturday Night Livessa" esitettyyn "The Roxbury Guys" -sketsiin. Elokuvassakin nähdystä autolla-ajokohtauksesta, jossa kuunnellaan Haddawayn "What Is Love" -kappaletta päätä nytkyttäen, on tehty internetiin lukemattomia muunnelmia.
Juoni.
Doug Butabi (Chris Kattan) ja Steve Butabi (Will Ferrell) ovat luuseriveljekset, jotka asuvat vielä kotonaan. Heille tärkeintä ovat klubit ja diskopallon kimallus. Kummankin haaveena on päästä kaupungin parhaimpaan menopaikkaan Roxburyyn. Haave toteutuu, kun he törmäävät (elokuvassa itseään esittävän) Richard Griecon kuljettamaan Ferrariin. Grieco päästää veljekset Roxburyyn välttyäkseen oikeuskäsittelyltä. Roxburyssä veljekset tapaavat kaupungin klubienomistajan, jolle he kertovat oman ideansa yökerhoista. Eikä kauankaan kun veljesten lahkeissa roikkuu pari mallityttöä. Kotona odottaa veljesten isä, joka haluaa naittaa Steven naapurin Emilylle.
Julius Terentius

Julius Terentius (200-luku) oli roomalainen sotilas, joka tunnetaan Dura-Europoksesta löytyneen seinämaalauksen ja piirtokirjoituksen perusteella. Hän oli Durassa olleen palmyralaisten 20. kohortin ("Cohors XX Palmyrenorum") tribuuni, joka luultavasti sai surmansa persialaisten hyökkäyksessä vuonna 239.
Seinämaalauksessa, joka löydettiin eräästä kaupungin temppelistä, 21 miehen ryhmä kohortin sotilaita valmistautuu uhraamaan kolmen veistoksen edessä. Ne esittävät ehkä palmyralaisia jumalia tai Rooman keisareita Gordianus III:ta, Pupienusta ja Balbinusta. Uhritoimituksen johtajana toimii Julius Terentius, jonka nimi mainitaan maalauksessa.
Terentiuksen vaimo pystytti miehensä muistoksi hautakiven, joka löydettiin eräästä talosta, jonka tutkijat arvelevat olleen heidän kotinsa. Hautakiveen oli hakattu myös piirtokirjoitus, joka viittaa siihen, että hän sai surmansa taistelussa. Eräästä toisesta talosta löytyneen graffitin mukaan persialaiset hyökkäsivät Duraan 30. huhtikuuta 239. Terentius saattoi kuolla juuri tuolloin.
Torino 2006 (videopeli)

Torino 2006 on urheilupeli Torinon talviolympialaisista 2006. 
Lajit.
Pelissä on ohjekirjan mukaan 15 lajia, mutta todellisuudessa niitä on vähemmän. Eri lajeiksi voidaan tulkita:
Kesyttömät etsivät

Kesyttömät etsivät (alkup. "Los detectives salvajes") on chileläis-espanjalaisen Roberto Bolañon kirjoittama romaani. Vuonna 1998 ilmestynyttä "Kesyttömät etsivät" -teosta pidetään hänen toisena päätyönään romaanin "2666" ohella. "Kesyttömät etsivät" sai ilmestymisvuonnaan arvostetut Herralde- ja Romulo Gallegos -kirjallisuuspalkinnot. Kirjan keskeiset aiheet liittyvät maanalaiseen kirjallisuusliikkeeseen, runoihin ja kadonneen runoilijattaren etsintään.
Kirjan on suomentanut Einari Aaltonen. Joulukuussa 2009 suomennoksen on kustantanut Kustannusosakeyhtiö Sammakko.
Anusandhān evaṃ Vikās Sangaṭhan

Rakṣā Anusandhān evaṃ Vikās Sangaṭhan on Intian puolustusministeriön alainen tutkimusorganisaatio (, eli "DRDO"), joka on alallaan Aasian suurimpia. Organisaatio perustettiin vuonna 1958 yhdistämällä kaksi Intian puolustusministeriön alaista tutkimuskeskusta. Nykyisin siinä työskentelee 5000 tutkijaa ja 25 000 heitä avustavaa henkilöä.
Ilmailu.
Projekteja
Maavoimat.
Organisaatio on kehittänyt lukuisia jalkaväen aseita.
Merivoimat.
Organisaatio on kehittänyt Intian laivastolle mm. kaikuluotaimia ja torpedoja.
Ohjukset.
Organisaatio on kehittänyt lukuisia ohjuksia eri aselajien tarpeisiin.
Megafoni

Megafoni on kannettava ja tavallisesti kädessä pidettävä äänentoistolaite. Laite moninkertaistaa äänen ja sitä käytetään muun muassa urheilukilpailuissa ja mielenosoituksissa. Megafonin kehittäjiä olivat Samuel Morland
ja Athanasius Kircher.
Austraasian viimeiset lapset

Austraasian viimeiset lapset on Tomi Kontion kirjoittama nuortenkirja. Se on Austraasia-trilogian toinen osa. Trilogian aloittanut teos Keväällä isä sai siivet voitti vuonna 2000 Finlandia Junior -palkinnon. Austraasia-trilogian päätösteos on nimeltään Maan veli. Austraasian viimeiset lapset kertoo kolmesta nuoresta, jotka seikkailevat Austraasian ihmeellisessä maailmassa. Kuvitteellinen Austraasian nimi on muodostettu oikean elämän maanosien Australian ja Aasian nimistä.
Juoni.
Kaksospojat Tomi ja Timo Kokko ystävineen ovat matkalla kohti uusia seikkailuja. Hirmuinen Raakel Vastapöksy on nujerrettu ja lapset ovat päässeet pakoon kurinpitolaitoksesta, Huostolasta. He lentävät omien siipiensä kannattelemina ja laskeutuvat uuteen kotimaahansa, Austraasiaan. Siellä he kohtaavat pitkästä aikaa vanhempansa.
Jälleennäkemisen jälkeen on aika tutustua uuteen maailmaan, joka on värikkäämpi ja valoisampi kuin entinen, eläimet ja kasvitkin ovat erilaisia. Ihmiset ovat epätavallisen ystävällisiä. Austraasia vaikuttaa liian hyvältä paikalta ollakseen totta.
Pian lapset huomaavat, että Austraasiassa ei ihmisillä ole varjoja. Vähitellen he oivaltavat, että varjon myötä uhkaa kadota myös jotain muuta, ehkä koko heidän ihmisyytensä.
Varjot on saatava takaisin. Rääväsuinen merirosvo Puuttuva Peukalo kertoo lapsille kuulleensa, että varjot elelevät hirmuisten Toravuorien takana Kalmolassa.
Niin alkaa hurja seikkailu kohti vuoria, joiden väitetään olevan eläviä ja nielevän kitaansa jokaisen, joka yrittää niitä ylittää. Pääsevätkö lapset varjojensa luokse, vuorten toiselle puolelle?
Stine Stengade

Stine Stengade (s.1. toukokuuta 1972, Tanska) on tanskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan elokuvista "En kaerlighedshistorie" (2001), "Prag" (2006) ja "Koodinimi liekki ja sitruuna" (2008).
Yksityiselämä.
Stengade on naimisissa ohjaaja Ole Christian Madsenin kanssa, heillä on kaksi lasta. Stengade on ollut kerran aikaisemmin aviossa.
Marshall Rosenberg

Marshall Rosenberg (6. lokakuuta 1934 Canton, Ohio – 7. helmikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen psykologi ja väkivallattoman vuorovaikutuksen (Nonviolent communication, NVC) kehittäjä. Hänen kehittämänsä vuorovaikutusmenetelmä on kommunikaation muoto, joka auttaa ihmisiä vaihtamaan informaatiota niin, että konflikteja ja erimielisyyksiä voidaan ratkaista ilman väkivaltaa. Hän perusti kansainvälisen järjestön Center for Nonviolent Communication.
Rosenberg väitteli filosofian tohtoriksi kliinisen psykologian alalta vuonna 1961 Wisconsin–Madisonin yliopistosta. Hän asui Albuquerquessa, jossa myös järjestön pääpaikka on.
Kognitiivinen vapaus

Kognitiivisella vapaudella tarkoitetaan yksilön ehdotonta vapautta omaan tietoisuuteensa. Se laajentaa ajatuksenvapauden ja yksilön itsemääräämisoikeuden käsitteitä.
"Center for Cognitive Liberty and Ethicsin", Kognitiivisen vapauden ja etiikan keskuksen johtaja, Tri. Wrye Sententia määrittelee kognitiivisen vapauden "jokaisen yksilön oikeudeksi itsenäiseen ja täysivaltaiseen ajatteluun sekä vapauteen hyödyntää mielensä kaikkia ominaisuuksia ja kaikenlaisia ajattelun tapoja".
Kognitiivinen vapaus takaa yksilön oikeuden muunnella tajunnantilojaan haluamillaan tavoilla, joihin kuuluvat mm. meditaatio, jooga, päihteet ja rukous. Toisten tajunnantilan tahdonvastainen muuntaminen rikkoo kognitiivisen vapauden periaatetta. Esimerkiksi lapsi jonka kouluun pääsemiselle asetetaan edellytykseksi Ritalin-lääkitys, ei nauti kognitiivisesta vapaudesta, kuten ei myöskään yksilö, jolle vaaditaan antipsykoottinen lääkitys, jotta tätä voitaisiin syyttää oikeudessa, tai ihminen jolle halutaan rangaistus tajunnantilan muuntamisesta psykoaktiivien avulla.
Kirjailija, psykologi ja LSD:n puolestapuhuja Timothy Leary puhui kognitiivisesta vapaudesta "kahtena molekyyliajan käskynä".
Charlie Carver

Charlie Carver (oik. Charles Carver Martensen; s. 31. heinäkuuta 1988 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan luultavasti parhaiten roolistaan Porter Scavona televisiosarjassa "Täydelliset naiset" sekä roolistaan MTV:n nuortensarjassa "Teen Wolf", jonka kolmannella tuotantokaudella hän näytteli veljensä Max Carverin kanssa.
Olet tässä / Du är här / You are here

Olet tässä / Du är här / You Are Here on rap-artisti Laineen Kasperin kolmas sooloalbumi, jonka julkaisi Ähky Records 17. helmikuuta 2010.
Taustatietoa.
Levyllä vierailevat Aztra, Raipati, Kama-vee (Lpr), Ryikköne, Tku10:n Kripu sekä Yona. Ryikköne on tehnyt myös albumin kannen. Hip hop -sivusto Redrum-187 julkaisi tammikuussa 2010 ilmaisladattavaksi "Myö" -kappaleen. Levy kakkosella oleva kappale "Pelkoa &amp; inhoa" löytyy myös 18 sekunnin pätkänä rap-artisti Steen1:sen "Runoja kontrollihuoneesta" albumilta nimellä "Skit 3". Kappaleesta "Laittakaa miut hoitoon" on julkaistu musiikkivideo. Videolla esiintyy myös rap-artisti Asa.
Robert W. Holley

Robert W. Holley (28. tammikuuta 1922 – 11. helmikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen biokemisti joka selvitti lähetti-RNA:n kemiallisen rakenteen. Hän sai työstään Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1968. 
Holley syntyi Illinoisissa ja opiskeli Illinoisin yliopistossa, missä suoritti luonnontieteen kandin tutkinnon vuonna 1942. Sieltä hän siirtyi Cornellin yliopistoon, missä osallistui synteettisen penisilliinin valmistukseen 1944-1946, ja väitteli tohtoriksi 1947.
Markku Koski (toimittaja)

Markku Koski (s. 22. marraskuuta 1945 Lahti) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on
yhteiskuntatieteiden tohtori, freelance-toimittaja ja Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutin tuntiopettaja sekä "Filmihullu"-lehden toimituksen jäsen. Hän on kirjoittanut esseitä ja artikkeleita muun muassa "Parnassoon", "Etelä-Suomen Sanomiin", "Helsingin Sanomiin", "Uuteen Suomeen", "Journalistiin" ja "Pakkaus"-lehteen. Hän on myös toiminut "City"- ja "Apu"-lehtien kolumnistina. Koski asuu Lahdessa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.