Tanssiryhmä Canela

Tanssiryhmä Canela (2001-2015) oli suomalaisen uuden flamencon uranuurtajaryhmä, joka yhdisti perinteisen flamencon energiaa ja nykytanssin ilmaisun keinoja. Ryhmän julkilausuttuna tavoitteena oli luoda maailmantanssia, jota ei voida määritellä tiukasti kansallisista rajoista.
Ryhmään kuuluivat tanssitaiteilijat Erika Alajärvi (2001-2009), Anna Palmio (2001-2015) ja Annatuuli Saine (2001-2015) sekä alkuvuosina myös Soili Moilanen (2001-2002). Ryhmä teki lisäksi tiivistä yhteistyötä niin useiden kansainvälisten kuin kotimaistenkin taiteilijoiden kanssa.
Canelan tuotannot herättivät laajaa huomiota sekä kriitikoiden että yleisön keskuudessa. Heidän tuotantonsa yhdistivät perinteisen flamencon intensiivisen liikekielen nykytanssin kokeilevaan ilmaisuun, ja niissä painottuivat usein syvälliset tunteet sekä monialaisten taidekokemusten rakentaminen. Tuotannoista merkittävimpiä olivat “Espanjalainen sarja” ja “Soolosarja”. Ryhmän esitykset saivat kriitikoilta kiitosta niin niiden intensiivisestä tunteiden ilmaisusta, innovatiivisesta otteestaan kuin ilmaisuvoimastaan ja raikkaudestaan. Ryhmä on esiintynyt kotimaisten areenoiden lisäksi myös Venäjällä, Ruotsissa ja Japanissa.
Canela on toiminut myös koulutuksellisena ja inspiroivana esikuvana flamencon kentällä Suomessa. Ryhmän pyrkimys "nostaa flamenco muun taidetanssin rinnalle" ja luoda maailmantanssia, jota ei voi määritellä tiukkojen kansallisten raja-aitojen kautta, on innostanut uusia sukupolvia kokeilemaan ja kehittämään omaa osaamistaan. Tämä vaikutus näkyy paitsi esityksissä myös laajemmassa (flamenco)tanssiyhteisössä, jossa Canela on ollut edelläkävijä kansainvälisempään ja moniulotteisempaan (flamenco)tanssikulttuuriin siirtymisessä.
Espanjalainen sarja (2001-2005).
Yksi Canelan tunnetuimmista tuotannoista on "Espanjalainen sarja", joka esitettiin ensimmäisen kerran kokonaisuudessaan ryhmän 5-vuotisfestivaalilla lokakuussa 2006. Sarjaan sisältyy neljä tilaustyönä tehtyä koreografiaa, joissa kansainväliset mestarikoreografit ovat antaneet oman tulkintansa flamencon perinteisiin ja nykyaikaan:
Belén Maya: A Flor de Piel (2001)
Teoksen nimi viittaa herkkyyteen, joka kiteytyy kolmen naisen väliseen tunteiden verkostoon. Koreografia korostaa sensuellia ilmaisua ja intiimin yhteyden vivahteita. Tanssi: Erika Alajärvi, Anna Palmio, Annatuuli Saine / Soili Moilanen
Israel Galván: 4 Jinetes (2002)
Teos ammentaa inspiraationsa Ilmestyskirjan neljästä ratsumiehestä. Se avaa katsojalle rohkeita, jopa provosoivia teemoja, kuten kuolemaan ja terrorismiin liittyviä ajatuksia, ja haastaa perinteisen flamencon kuvaston uudella, kriittisellä otteella. Tämä teos ihastutti ja vihastutti yleisöä. Tanssi: Erika Alajärvi, Anna Palmio, Annatuuli Saine ja Soili Moilanen / Milena Urmas (vierailija)
Rafaela Carrasco: Sola (2004)
Tässä teoksessa käsitellään naisen yksinäisyyttä ja hylätyksi tulemisen tunnetta. Teos luo vahvan emotionaalisen dynamiikan, jossa yksilölliset kokemukset tuodaan esiin intensiivisen liikkeen ja musiikin kautta. Teoksen musiikin on säveltänut Pablo Suárez. Tanssi: Erika Alajärvi, Anna Palmio / Emilia Aho (vierailija) ja Annatuuli Saine
Andrés Marín: Abstracción (2005)
Tämä abstrakti koreografia päättää sarjan painottaen modernin ilmaisun vapautta. Marínin teos yhdistää vahvan teknisen osaamisen ja rytmin hallinnan modernin taiteellisen kokeilun hengessä. Tanssi: Erika Alajärvi, Anna Palmio / Emilia Aho (vierailija) ja Annatuuli Saine
Soolosarja
Tanssitrilogia uskosta – toivosta – rakkaudesta (2008).
Canelan Tanssitrilogia edustaa merkittävää osa-aluetta ryhmän tuotannossa. Soolosarjan koreografeina vierailivat nykytanssin vahvat nimet Alpo Aaltokoski, Jyrki Karttunen ja Arja Raatikainen. Aleksanterin teatterissa Helsingissä ensi-iltansa saanut trilogia toi näyttämölle kolme erilaista tulkintaa, joissa flamenco ja nykytanssi kohtaavat. Tuloksena oli kiehtova löytöretki uudenlaisen tanssi-ilmaisun pariin.
Kolmesta itsenäisestä soolosta koostuva kokonaisuus muodostaa yhtenäisen tarinan ihmiselämän peruskysymyksistä – uskosta, toivosta ja rakkaudesta
Saeta (uskosta)
Jyrki Karttusen koreografiana ohjaama soolo Annatuuli Saineelle keskittyy uskon teemaan. Teoksessa yhdistyvät flamencon intensiivisyys ja nykytanssin avoin ilmaisu. Saeta voimakkaassa, ehkä jopa ristiriitaisessa tunnelmassa usko ja sisäinen kamppailu tulevat näkyviin – liikkeet ovat kärsivällisiä mutta samalla räjähtäviä.
Eilisen jälkeen (toivosta)
Alpo Aaltokosken koreografia ja ohjaus Anna Palmion tanssimaan sooloon käsittelee menneisyyden jälkiä ja niiden ylittämistä kohti uutta toivoa. Tämän osan syvällisessä ja mietteliäässä tunnelmassa henkilökohtainen muisto ja tulevaisuuden mahdollisuudet kohtaavat – tanssin kautta ilmaistuna herkästi ja aaltoilevasti.
Kolme laulua rakkaudesta (rakkaudesta)
Sarjan kolmas osa, Arja Raatikaisen koreografia ja ohjaus Erika Alajärvelle, avaa rakkauden moninaiset ulottuvuudet. Teos tuo esiin rakkauden sekä lempeyden että intensiivisen voiman, ja se rikkoo perinteisiä rajoja yhdistämällä klassista flamencotanssitekniikaa nykytanssin liikekieleen.
Kritiikeissä kokonaisuutta on kiitelty sen kyvystä yhdistää tekninen osaaminen, kulttuurinen perinne sekä kokeileva nykytanssin ilmaisu.
Muut teokset.
Bronce (25.10.2003)
7 Canciones (1.4.2004)
Heijastuksia (4.5.2006)
Alegrías Yo Pablo (17.9.2009)
Memento (28.10.2009)
Virta (Luomiskertomuksia osa 3) (25.9.2010)
Harmaa-Hai (16.6.2012)
Valkoinen-Shiro  (29.9.2012)
Canelan Cabaret  (23.11.2012)