Krimin kaanikunnan liittäminen Venäjään

Krimin kaanikunnan liittäminen Venäjään tapahtui 19. huhtikuuta 1783. Ennen liitoksen tapahtumista Venäjä oli halunnut pitkään lisää valtaa Mustallamerellä ja myös loppua Krimin kaanikunnassa käydylle orjakaupalle. Muun muassa näistä syistä Venäjä oli käynyt useita sotia Osmanien valtakuntaa ja sen vasallivaltiota Krimin kaanikuntaa vastaan. Vuosien 1768-1774 Venäjän-Turkin sodan päätteeksi solmittiin Kutšuk Kainardžin sopimus, jossa Krimin kaanikunta itsenäistyi kokonaan Osmanien valtakunnasta. Tosiasiassa Krim siirtyi Venäjän vaikutuspiiriin. Venäjään liittämistä edeltäneenä aikana Krimillä tapahtui useita kapinoita ja Venäjän puuttumista maan asioihin. Vuoden 1783 maaliskuussa Grigori Potjomkin palasi matkaltaan Krimiltä ja kertoi Katariina suurelle että Krimin asukkaat hyväksyisivät maan liittämisen venäjään iloisin mielin. Tämä motivoi häntä julistamaan 19 huhtikuuta 1783 Krimin liitettäväksi Venäjään.
Liitoksen jälkeen Venäjä aloitti Krimin venäläistämisen hätistelemällä Krimin tataareja alueelta ja tuomalla sinne uusia venäläisasukkaita.
Tausta.
Krimin kaanikunta irrottautui Kultaisesta Ordasta 1441 Haci Girayn johdolla. Vuonna 1475 Krimistä tuli Osmanien valtakunnan vasallivaltio. Krimiläiset tekivät usein hyökkäyksiä Puola-Liettuaan ja Venäjälle ottaen paikallisia vangeiksi ja myyden heidät orjiksi. enäjä joutui usein maksamaan Krimin kaanikunnalle saadakseen vankeja takaisin. Tämänkaltaiset hyökkäykset olivat osasyy vuosien 1735-1739 Venäjän-Turkin sodan syttymiseen, jonka aikana venäjä yritti epäonnistuneesti valloittaa Krimiä. Katariina suuren noustua valtaistuimelle Venäjällä Mihail Vorontsov ehdotti hänelle, että Krimin kaanikunnan valloittaminen tai ainakin sen poistaminen Osmanien valtakunnan hallinnasta oli ainoa tapa poistaa sen Venäjälle tuoma uhka.
Tapahtumat.
Vuosien 1768-1774 Venäjän-Turkin sodassa Venäjä hyökkäsi taas Krimille. Vuoden 1771 heinäkuussa venäläisjoukota marssivat Kaffan kaupunkiin ja siellä toiminut Osmanien Kaffan kuvernööri pakeni Konstantinopoliin. Krimin kaani Selim Giray antautui venäläisille 13 heinäkuuta toivoen, että Venäjä itsenäistäisi Krimin ja hän saisi pysyä vallassa. Venäjän painostuksesta hän kuitenkin luopui vallasta ja maan johtoon nousi Sahib II Giray. Vuoden 1771 marraskuussa "Kalgay" Sahin Giray vieraili Pietarissa neuvottelemassa Krimin mahdollisesta itsenäisyydestä mukanaan krimiläisistä koottu edustajien joukko. Marraskuussa 1772 Venäjän ja Krimin edustajat julisivat Krimin itsenäisyyden ja ystävyyssuhteen maiden välille.Krimin itsenäisyydelle saatiin Osmanien valtakunnan hyväksyntä vuonna 1774 kun se hävisi sodan ja allekirjoitti Kutšuk Kainardžin sopimuksen.
Kaksi kuukautta isenäisyyden alkamisesta Krimin kaanikunnan edustajat kävivät kertomassa Osmanien hallinolle että venäläisjoukkoja oli jäänyt Krimille eikä maata voitu pitää oikeasti itsenäisenä. Osmanit eivät tehneet asialle mitään koska he eivät halunneet rikkoa Kutšuk Kainardžin sopimusta joka antoi venäjälle luvan pitää joukkojansa tietyillä Krimin alueilla.
Keväällä 1775 Venäjän-Turkin sodassa taistellut Devlet Giray syöksi vallasta Sahib Girayn. Devlet Giray lähetti saman vuoden heinäkuussa edustajaston Konstantinopoliin neuvottelemaan Krimin liittämisestä takaisin Osmanien valtakuntaan. Tämä olisi suoraan rikkonut Kutšuk Karadžin sopimusta. Venäjä hyväksyi aluksi Devletin kaaniksi, mutta Katariina suuri alkoi valmistella suosimaansa Sahin Girayta kaanin rooliin. Marraskuussa 1776 Katariina suuri käski joukkojensa edetä Krimille. Tammikuussa 1777 Venäjän tukema Sahin Giray saapui Krimille ja Devlet pakeni Konstantinopoliin luovuttuaan ensiksi vallasta. Sahinista tuli nukkehallistija. Hän aloitti Krimillä sarjan uudistuksia, joihin kuului yritys vallan keskittämiseksi Krimin kaanille maan muuttamiseksi enemmän autoritaariseksi. Tähän mennessä valtaa oli jaettu Krimin eri klaanien johtajien, beyiden, kesken. Hän yritti perustaa varusmiesarmeijan ja korvata perinteisen uskontopohjaisen lakisysteemin uudella säädösoikeudella. Uudistukset ärsyttivät Krimin asukkaita.
Katariina suuren käskystä hän antoi myös venäläisten uudisasukkaiden saapua Yeni-Kaleen. Paikalliset Krimin tataarit lyöttäytyivöt yhteen ja yrittivät estää uudisasutuksen. Sahin lähetti uuden varusmiesarmeijansa tukahduttamaan kapinaa, mutta sotilaat liittyivätkin kapinallisten joukkoon. Kapina levisi ympäri niemimaata ja kapinallisjoukot alkoivat lähestyä Sahinin palatsia. Helmikuussa 1778 Venäjän lisäjoukot saapuivat Yeni-Kaleen ja murskasivat Krimin kapinan.
Sahin jatkoi uudistuksiaan joiden tuki kansalta oli matalaa. Uudistukset saivat totisen kolauksen vuonna 1778 kun Katariina suuri päätti siirrätyttää Krimin kreikkalaiset asumaan Asovinmeren rannalle, Krimin kaanikunnan rajojen ulkopuolelle. Krimin kreikkalaiset olivat tukeneet Sahinin uudistuksia eniten kaikista Krimin kansallisuuksista. Tapahtuma heikensi Sahinin asemaa entisestään.
Sahin yritti asteittain poistaa Krimin tataareja valta-asemista. Krimin tataarien syrjiminen hallinnossa aiheutti toisen Sahinin vastaisen kapinan vuonna 1781. Krimin tataarien eri klaanien johtajat kerääntyivät Tamanissa ja ylittivät Kertšinsalmen. Huhtikuussa 182 Monet Sahinin armeijan sotilaat liittyivät taas kapinallisten joukkoon. Uskonnolliset johtajat ja lakimiehet ilmaisivat avoimesti vastustavansa Sahinia. 14. Toukokuuta 1782 kapinalliset löivät Sahinin armeijan Kaffassa ja hän pakeni Venäjän hallitsemaan Kertšin kaupunkiin. Kapinalliset julistivat Sahinin veljen Bahadir Girayn Krimin kaaniksi. Pian kuitenkin Katariina suuri lähetti joukkonsa palauttamaan järjestyksen Krimille. Suurin osa kapinallisista pakeni taistelutta venäläiseten tieltä ja Sahin palautettiin asemaansa 1782. Hän oli kuitenkin menettänyt sekä kansansa että Katariina suuren suosion. Epävarmuus Sahinin vallassa pitämisen onnistumisesta lisäsi Venäjällä tukea Krimin liittämisestä maahan kokonaan.
Maaliskuussa 1783, Grigori Potemjkin kertoi Krimin matkaltaan palattuaan Katariina suurelle että monet krimiläiset suostuisivat mielellään Venäjän valtaan. Uutisten rohkaisemana Katariina julisti Krimin liitetyksi Venäjään 19 huhtikuuta 1783. Krimin tataarit eivät vastustaneet liittämistä, koska vuosia kestänyt sekasorto oli vienyt heiltä vastarintaan tarvittavat resurssit ja voimavarat. Monet Krimin tataarit muuttivat Anatoliaan, jossa he muodostivat pakolaisyhteisön ja kehottivat Osmanien valtakuntaa palauttamaan kotimaansa heidän hallintaansa.
Alexander Bezborodko väitti, että Osmanien toimet Krimin alueella pakottivat Venäjän liittämään maan itseensä. Hän väitti, että Osmanien valtakunta sytytti Krimin kapinat riistääkseen siltä itsenäisyytensä ja saadakseen sen taas uudelleen haltuunsa.
Krimin kaanikunta oli kuitenkin "itsenäisenä" ollut koko ajan Venäjän nukkevaltio ja Osmanit sekaantuivat Krimin kapinoihin todella vähäisesti.
28. joulukuuta 1783 Venäjän ja Osmanien valtakunnan välillä tehdyssä sopimuksessa Osmanien valtakunta tunnusti Krimin kaanikunnan alueet osaksi Venäjää.
Seuraukset.
Krimin liittäminen Venäjään lopetti perusteellisesti Krimin kaanikunnassa käydyn orjakaupan. Se merkitsi myös Krimin venäläistämisen alkua.Päästyään alueen kuvernööriksi Grigori Potmjikin alkoi pakkolunastaa Krimin tataarien maita ja antamaan niitä venäläisille, joka lisäsi tataarien maastamuuttoa. Osmanien valtakunta yritti epäonnistuneesti valloittaa Krimiä takaisin Venäjän-Turkin sodassa 1787-1792. Jassyn sopimuksessa Osmanien valtakunta joutui taas tunnustamaan Krimim osaksi Venäjää.