tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riihalan valtias

Riihalan valtias on Hannu Lemisen ohjaama melodraama vuodelta 1956. Elokuva perustuu Arvo Kalliolan romaaniin "Lihan okaat" (1946).
Juoni.
Elokuvassa viina ja vietit ovat vieneet vanhaa isäntää (Heimo Lepistö), ja elämä on kylmettänyt emännän (Emma Väänänen) sydämen. Uusi sukupolvi vapautuu kuitenkin ikeestä. Moraliteetti panostaa rakkauteen ja anteeksiantoon, jotka voittavat maalliset kunnianhimot. 
Tuotanto.
Käsikirjoituksen ensimmäisen version teki Juha Nevalainen, mutta hänen nimeään ei voitu mainita hänen muiden sopimustensa vuoksi, ja siksi elokuvan tiedoissa mainitaan vain Lemisen nimi.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuvaa on sanottu huomion arvoiseksi suomalaiseksi filmityöksi mutta myös latteaksi viikkolehtikertomukseksi, josta pilkistää jopa sairaalloista ja lohdutonta paatosta. Epäiltiin myös, ettei se uppoa ”ainakaan tällä hetkellä "Tuntemattoman sotilaan" totuutta katsovaan elokuvayleisöön” (Edvin Laineen ohjaustyön "Tuntematon sotilas" ensi-ilta oli ollut kuukautta aikaisemmin, ja tämän katsojamäärä jäi 180 000:een ).
Myöhemmin Niskavuori-henkistä elokuvaa on luonnehdittu väkeväksi melodraamaksi, joka ansaitsee arvonnoston. Vuoropuhelua ja kuvallista kerrontaa pidetään sujuvina, ja maaseutuelokuvan lajityyppi saa siinä päivitystä (Arto Pajukallio, "Helsingin Sanomat" 1.8.2012). Kriitikon silmissä elokuvassa on jopa psykologisen kauhuelokuvan kaikuja. Erityisesti Emma Väänäsen roolisuorituksen kriitikot nostivat elokuvan kantavaksi voimaksi. Kuolema ja tuli toimivat vertauskuvina, vaikutteiden antajana nähdään Ingmar Bergmanin elokuvat.
Jäkki

Jäkki ("Nardus stricta") on monivuotinen, tuulipölytteinen, tiheästi mätästävä heinälaji. Jäkin lehdet ovat rihmamaiset, jäykät ja karheat. Kukinto on toispuolinen tähkä. Tähkylät ovat 6–8 millimetrisiä ja yksikukkaisia. Kaleet ovat hyvin pieniä. Ulkohelpeen vihne on 1–3 mm. Ulkonäöltään jäkki muistuttaa hieman lampaannataa ("Festuca ovina").
Levinneisyys Suomessa.
Jäkki on yleinen koko Suomessa saaristosta tuntureille. Runsaimmin sitä esiintyy Ahvenanmaalla, Kainuussa, Koillismaalla ja pohjoisessa Lapissa, kuten Käsivarren Lapissa; vähiten Etelä-Suomen sisäosissa, kuten Etelä-Hämeessä, ja Keski-Lapissa. Suomen uhanalaisuusluokituksessa jäkki on elinvoimainen, mutta aiemmin silmälläpidettävä laji.
Huipil

Huipil on koristeltu ja hyvin värikäs tunika, jota muun muassa Meksikon, Guatemalan, El Salvadorin ja Hondurasin intiaaninaiset käyttävät sekä juhla- että arkiasunaan. Se muodostuu nelikulmaisesta kangaspalasta joka on laskostettu, ja jonka reunat on usein koristeltu kirjailuin. Huipilin värit ja kirjontatyylit vaihtelevat alueittain.
John Murtha

John Patrick Murtha Jr. (17. kesäkuuta 1932 New Martinsville, Länsi-Virginia – 8. helmikuuta 2010 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Murtha toimi helmikuusta 1974 kuolemaansa saakka, kolmenkymmenenkuuden vuoden ajan, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän edusti Pennsylvanian kahdettatoista vaalipiiriä, jota oli ennen häntä edustanut niin ikään kesken virkakautensa kuollut John P. Saylor. Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistä Murtha toimi vuodesta 1969 vuoteen 1974 Pennsylvanian edustajainhuoneen jäsenenä.
Murtha oli Vietnamin sodan veteraani. Hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä ja osallistui Đà Nẵngin lähellä käytyihin taisteluihin vuosina 1966–1967. Palattuaan sodasta hän toimi pienyrittäjänä Pennsylvanian Johnstownissa. Hän oli opiskellut taloutta Pittsburghin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1962.
Murtha tuli tunnetuksi yhtenä kongressin niin sanotusti haukkamaisimmista demokraateista, korkeiden sotilasmenojen kannattajana, mutta hän oli myös äänekäs Irakin sodan arvostelija. Marraskuussa 2005 hän vaati julkisesti Yhdysvaltain joukkojen vetämistä Irakista.
Murtha oli vuodesta 1955 naimisissa Joyce Murthan (o.s. Bell) kanssa. Heillä oli kolme lasta, tytär ja kaksospojat.
Murtha kuoli helmikuussa 2010, 77-vuotiaana, sappirakkoleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Peter Halldorf

Peter Halldorf (s. 21. kesäkuuta 1958) on ruotsalainen helluntailainen pastori ja kristitty kirjoittaja.
Halldorf toimii ekumeenisen kristillisen "Pilgrim"-aikakauslehden toimittajana. Hän on ekumeenisen yhteisön johtaja (preses) Linköpingin helluntaiseurakunnan omistamassa Bjärka-Säbyn linnassa, jossa hän toimittaa jumalanpalveluksia ja retriittejä.
Halldorf on tullut tunnetuksi Ruotsissa yli kirkkokuntarajojen. Kirjoissaan ja artikkeleissaan hän on herättänyt mielenkiintoa kirkkoisiä ja vanhaa kristillistä mystiikkaa kohtaan.
Raisa

Raisa on kreikkalaisperäinen naisen etunimi, joka tarkoittaa kreikan kielessä "kevyttä". Nimen on tehnyt tunnetuksi ortodoksisen kirkon kunnioittama, vuonna 308 surmattu marttyyri Pyhä Raisa. Venäjällä nimestä on käytössä myös monia muunnelmia kuten "Rais", "Raiska" ja "Rajosa". 
Nimi Raisa on käytössä myös Suomessa, vanhastaan enimmäkseen Itä-Suomessa mutta myös Pohjanmaalla.. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 2 003 henkilöä. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Raija.
Maisa

Maisa on suomalainen naisen etunimi, Maria- ja Maija-nimien muunnelma. Maisan nimipäivä on vuodesta 2010 lähtien 17. toukokuuta, joka on myös Mailan ja Mailin nimipäivä. Toukokuuhun 2025 mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut noin 2 100 henkilöä.
Docking@Home

Docking@Home eli D@H oli Delawaren yliopistossa vuosina 2009–2014 toiminut hajautetun laskennan projekti, joka hyödynsi internetiin kytkettyjen tietokoneiden vapaata laskentakapasiteettia tieteelliseen laskentaan. Hanketta johti Delawaren yliopiston informaatioteknologian apulaisprofessori Michela Taufer ja sen tavoitteena oli luoda uusia ja parempia lääkkeitä. Docking@home lopetti toimintansa 23.5.2014.
Rahoitus ja raportointi.
Voittoa tavoittelematon ja yhteishyödyllinen D@H-hanke muodostui akateemisista tutkijoista ja sitä rahoitettiin yhteiskunnan varoin. Rahoittajia olivat esimerkiksi Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö ’’National Science Fund’’ ja ’’terveysvirasto’’. Hankkeen toimijoita olivat Delawaren yliopisto, Scripps Research Institute ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn toimipiste. Hanke julkaisi tuloksiaan ja menetelmiään sekä vertaisarvioiduissa tieteellisissä julkaisuissa että laajalle yleisölle tarkoitetulla verkkosivustolla. Tuloksia käytettiin parantamaan proteiini-ligandi-sidostusmenetelmiä ja mallinnuksen todentamiseen. Suuri vapaaehtoisten määrä nopeutti merkittävästi paljon kallista laskenta-aikaa tarvitsevien hankkeiden toteutumista.. Kesäkuussa 2009 tietokoneensa laskentavoimaa D@H-hankkeelle lahjoittaneita vapaaehtoisia oli 6 000. Uutiskirje maaliskuulta 2011 raportoi vapaaehtoisten määräksi 30 000. 
Tutkimuksen kohde.
Hankkeen avaintyökalu oli Berkeleyssa kehitetty useita samanaikaisia hajautettuja laskentoja varten kehitetty BOINC-alusta, joka mallintaa CHARMM-ohjelman avulla proteiini-ligandisidoksia. Projekti keskittyi simuloimaan olemassa olevan teknologian avulla pienikokoisten molekyylien (kuten muuntuvien lääkkeenomaisten molekyylien, eli ”ligandien”) ja rakenteeltaan jäykkien proteiinien sidostumista. Simulointi saattoi ohjata tutkijoiden huomion jonkin yksittäisen sairauden kannalta tärkeisiin proteiineihin tai saada heidät huomaamaan sellaisia uusia lääkkeenomaisia molekyylejä, joiden rakennetta voidaan ohjata hoidon kannalta suotuisampaan suuntaan. Proteiini-ligandisidoksen laskentamalli saattaa osoittautua tärkeäksi uusien lääkkeenomaisten molekyylien rakenteeseen perustuvassa suunnittelussa tai keinona ylipäätään suunnitella proteiini-ligandi-interaktiota.
Hankkeesta kiinnostunut vapaaehtoinen pystyi lataamaan koneelleen hankkeen kotisivuilta ilmaisen avoimen koodin BOINC-alustan ja linkittyä Delawaren yliopiston Docking-palvelimeen tullakseen osaksi vapaaehtoisten verkostoa.
Olympus E-30

Olympus E-30 on Four Thirds -kiinnitystä tukeva Olympuksen kamera, joka esiteltiin alkuvuodesta 2009. Se on teknisiltä ominaisuuksiltaan E-520 ja E-3 mallien välissä. Sitä myytiin kittinä Zuiko Digital ED 14–54mm f2.8–3.5 II -objektiivin kanssa.
HMS Venomous

HMS Venomous (viirinumero D75) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918–1919 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa nimellä "HMS Venom" John Brown and Companyltä Clydebankista. Aluksen nimi vaihdettiin "HMS Venomousiksi", jottei nimeä sekoitettaisi "HMS Vernoniin". Köli laskettiin samana vuonna 31. toukokuuta. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 21. joulukuuta ja valmistui 24. elokuuta 1919.
Palvelus.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 4. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille Charlestowniin. Alus saapui hinattuna romutettavaksi elokuussa.
HMS Verity

HMS Verity (viirinumero D63) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1918 John Brown and Companyltä Clydebankista osana vuoden 1918 laivasto-ohjelman 13. tilausta. Sen köli laskettiin samana vuonna 17. toukokuuta ja alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1919. Alus valmistui puoli vuotta myöhemmin 17. syyskuuta.
Palvelus.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi BISCOlle. Alus saapui 14. syyskuuta 1947 hinattuna J. Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
Pertti Sankilampi

Pertti Sankilampi (s. 21. heinäkuuta 1945 Kempele) on suomalainen vammaisurheilija, joka voitti aktiiviurallaan seitsemän kultamitalia paralympialaisten maastohiihtokilpailuissa. Hän saavutti vuosina 1976–1990 29 arvokisamitalia, joista 14 oli kultaisia.
Luusyövän aiheuttama reisiamputaatio katkaisi 21-vuotiaan hiihtäjän olympiatoiveet joulukuussa 1966. Sankilampi ei antanut periksi, ja palasi ladulle ja voitti proteesihiihtäjänä seitsemän kultamitalia talviparalympiakisoissa, ja seitsemän maailmanmestaruutta.
Sankilammelle on myönnetty Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitali kullatuin ristein 1989. Vuonna 2003 hän sai ensimmäisenä vammaisurheilijana Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon. Hänet nimettiin paraurheilun kunniagalleriaan ensimmäisten jäsenten joukossa joulukuussa 2020.
Sankilammesta tuli vammais- ja vertaistuen edelläkävijä sekä hiihtourheilun ja kunnallispolitiikan arvostettu vaikuttaja, mistä hänelle on vuonna 2000 myönnetty kunnallisneuvoksen arvonimi.
Vuodesta 2003 alkaen hän on toiminut Rehapolis-konseptin johtajana Oulussa.
Matti Hannus on kirjoittanut Pertti Sankilammesta kirjan "Voitin elämän". Kirja on Suomen vammaisliikunnan ensimmäinen elämäkertateos. Urheilun ohella se kirjaa merkittävällä tavalla myös invalidityön ja Kempeleen kunnan historiaa.
Luottamustoimet.
Sankilampi toimi Kempeleen kunnanvaltuustossa Keskustan pää- että varavaltuutettuna vuosien 1977–2025 aikana 12:lla eri valtuustokaudella. Hän toimi kunnanhallituksen puheenjohtajana vuosina 1989–2002.
HMS Whitehall

HMS Whitehall (viirinumero D94) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1918 vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelman 13. tilauksessa Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin kesäkuussa. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1919. Rakennustöiden keskeydyttyä keskeneräinen alus hinattiin Chathamin telakalle, jossa työt saatettiin loppuun. Alus valmistui heinäkuussa 1924.
Palvelus.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 27. lokakuuta 1945 hinattuna T. W. Wardille Barrowiin romutettavaksi.
HMS Wren (D88)

HMS Wren (viirinumero D88) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelman 13. tilauksessa Yarrowin telakalta Scotstounista, missä köli laskettiin kesäkuussa 1918. Alus laskettiin 11. marraskuuta 1919 vesille, minkä jälkeen alus hinattiin Pembroken telakalle viimeisteltäväksi. Se valmistui vasta 23. tammikuuta 1923.
Palvelus.
"Wren" sijoitettiin Kotilaivaston lentotukialusten pelastusalukseksi, missä tehtävässä se palveli koko sotien välisen ajan. Syyskuussa 1939 sodan uhan lisääntyessä alus siirrettiin Portsmouthiin sijoitettuun 16. hävittäjälaivueeseen suojaamaan saattueita ja sukellusveneiden torjuntaan.
Alus suojasi 7. syyskuuta joukkojenkuljetussaattuetta Portsmouthista Cherbourgiin. Se suojasi 13. syyskuuta Kanaalin läpi "HMS Venomousin" kanssa saattuetta MB2. Seuraavana päivänä samat alukset suojasivat saattuetta DB2 Kanaalissa. Marraskuussa se siirrettiin Noren alaisuuteen suojaamaan Pohjanmeren saattueita.
Tammikuussa 1940 alus siirrettiin 18. hävittäjälaivueeseen läntisen reitin alaisuuteen (). Alus lähti merelle 20. helmikuuta kohdatakseen Gibraltarilta matkanneen saattueen HG19F, jonka suojana olleet kaksi Ranskan laivaston hävittäjää oli tarkoitus vapauttaa. Se otti seuraavana päivänä vastuun saattueen suojaamisesta. Alus erkani 23. helmikuuta saattueesta sen saavuttua Liverpooliin.
Saksan hyökättyä Norjaan alus siirrettiin 8. huhtikuuta Kotilaivastoon, missä sen tehtävänä oli Norjaan matkanneiden saattueiden suojaaminen. Alus liitettiin 12. toukokuuta Narvikin valtausta varten osastoon, johon kuuluivat taistelulaiva "HMS Resolution", risteilijät "HMS Aurora", "HMS Effingham" ja "HMS Vindictive", hävittäjät "HMS Fame", "HMS Basilisk", "HMS Havelock" ja "HMS Somali" sekä sukellusveneverkonlaskija "HMS Protector". Seuraavana päivänä alus tulitti maihinnoustaessa Bjerkvikissä maakohteita, minkä jälkeen se irrotettiin osastossa. Se palasi suojaamaan saattueita.
"Wren" liitettiin 25. kesäkuuta Noren alaisuudessa olevaan 16. hävittäjälaivueeseen Harwichiin suojaamaan saattueita. Alus suojasi 27. heinäkuuta yhdessä "HMS Montrosen" kanssa kuutta miinanraivaustroolaria Suffolkin Aldeburghin edustalla. Osasto joutui viidentoista syöksypommittajan hyökkäyksen kohteeksi. Alus vaurioitui useista lähelle osuneista pommeista, jotka aiheuttivat aluksella suuren vuodon vedenpitävien seinien petettyä. Se upposi nopeasti, jolloin 37 miehistönjäsentä sai surmansa.
HMS Whitshed

HMS Whitshed (viirinumero D77) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelman 14. tilauksessa Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1918. Alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1919 ja otettiin palvelukseen 11. heinäkuuta.
Palvelus.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja myytiin BISCOlle helmikuussa 1947. Alus saapui huhtikuussa 1948 T. J. Kingille Gatesheadiin romutettavaksi.
HMS Wild Swan

HMS Wild Swan (viirinumero D62) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 työnumerolla J1105 Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin heinäkuussa 1918. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1919 kumminaan rouva R. N. F. West ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 14. marraskuuta.
Palvelus.
Alus joutui 16. kesäkuuta 1942 kahdentoista Saksan ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikoneen maaliksi, jolloin neljä lähelle osunutta pommia aiheuttivat suuren vuodon. Alus upposi ja "HMS Vansittart" pelasti 123 miestä sen miehistöstä, jotka laskettiin maihin Milford Havenissa.
HMS Witherington

HMS Witherington (viirinumero D76) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 14. tilauksessa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1919 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 10. lokakuuta.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se siirtyi 1920-luvun alussa Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin 1926 Kiinan asemalle, josta se siirrettiin 1930-luvulla reserviin uudempien alusten valmistuessa. Alus palautettiin palvelukseen 1939, jolloin sen miehistö koostui pääosin reserviläisistä.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin Japanin antauduttua poistolistalle ja se myytiin 20. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille. Alus oli tarkoitus hinata romutettavaksi Charlestowniin, mutta touvin katkettua 29. huhtikuuta 1947 se haaksirikkoutui.
HMS Wolverine (D78)

HMS Wolverine (viirinumero D78) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 vuosien 1917-1919 laivasto-ohjelman 14. tilauksessa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 8. lokakuuta 1918. Alus laskettiin vesille 17. heinäkuuta 1919 ja valmistui 27. helmikuuta 1920.
Palvelus.
Japanin antauduttua alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 28. tammikuuta 1946 West of Scotland Shipbreakersille. Alus saapui syyskuussa hinattuna Trooniin romutettavaksi.
Trimetyyliamiini

Trimetyyliamiini (C3H9N) on kolme metyyliryhmää sisältävä tertiäärinen amiini. Yhdistettä käytetään muun muassa kemiallisessa synteesissä ja valmistettaessa ioninvaihtohartseja. Trimetyyliamiini on yksi mätänevän kalan hajun aiheuttajista. Yhdistettä esiintyy myös kasveissa, kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa trimetyyliamiini on väritön kaasu. Aine on vahva emäs ja kykenee syövyttämään monia metalleja, kuten sinkkiä ja alumiinia. Yhdiste myydään joko vesiliuoksena tai kaasuna, joka on nesteytetty.
Valmistus.
Trimetyyliamiini valmistetaan teollisesti samalla tavalla kuin monometyyliamiinia ja dimetyyliamiinia. Ammoniakki ja metanoli reagoivat keskenään korkeassa lämpötilassa katalyytin esimerkiksi alumiinioksidin läsnä ollessa. Tällöin syntyy näiden metyyliamiinien seos.
3 CH3OH + NH3 → (CH3)3N + 3 H2O
Trimetyyliamiinia voidaan valmistaa myös paraformaldehydistä ja ammoniumkloridista
Käyttö.
Trimetyyliamiinia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa koliinin suoloja sekä kvartenäärisiä ammoniumyhdisteitä kuten tetrametyyliammoniumhydroksidia. Lisäksi yhdistettä käytetään ioninvaihtoon tarvittavien hartsien tuottamiseen
Trimetyyliamiini kalassa.
Elävä ja tuore kala sisältävät hyvin vähän trimetyyliamiinia. Kalan alkaessa mädäntyä bakteerit pelkistävät kalan sisältämän trimetyyliamiini-N-oksidin trimetyyliamiiniksi, joka aiheuttaa tyypillisen hajun. Kalan trimetyyliamiinipitoisuutta voidaan käyttää määritettäessä kalan tuoreutta.
Kalassa bakteerit voivat hajottaa trimetyyliamiinin entsymaattisesti dimetyyliamiiniksi ja formaldehydiksi.
Trimetylaminiuria.
Ihmiset saavat trimetyyliamiinia ravinnosta ja eräät aineet, kuten karnitiini metaboloituvat trimetyyliamiiniksi. Trimetylaminuria on harvinainen perinnöllinen sairaus, jossa ihminen ei pysty muuttamaan trimetyyliamiinia hajuttomaksi hapettumistuotteeksi. Trimetyyliamiini erittyy kehosta hien ja virtsan mukana ja aiheuttaa niille kalamaisen hajun.
Turvallisuus.
Trimetyyliamiinin hengittäminen aiheuttaa hengitysoireita, joihin kuuluvat yskä ja vaikeutunut hengittäminen. Yhdisteen joutuminen keuhkoihin voi johtaa keuhkopöhöön. Ihon kanssa kosketuksiin joutuessaan trimetyyliamiini voi aiheuttaa paleltumisvaurioita.
Broadwayn sävel

Broadwayn sävel ("The Broadway Melody") on Harry Beaumontin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali vuodelta 1929. Se on backstage-musikaali, jossa seurataan musikaalin valmisteluja kulissien takana. Elokuva on mustavalkoinen, mutta se päättyy Technicolor-väreissä kuvattuun jaksoon.
"Broadwayn sävel" oli ensimmäinen MGM:n aito äänielokuva ja Louis B. Mayer ei säästellyt kustannuksia. Elokuvasta tuli suuri menestys, se tuotti 4 miljoonaa dollaria ja voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Petter Wilhelm Aurén

Petter Wilhelm Aurén (Pekka Ville Eronen) (4. syyskuuta 1826 Nilsiä – 24. toukokuuta 1896 Oulu) oli suomalainen maanmittari ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "P.W.A." ja "r-m-n".
Aurénin vanhemmat olivat talollinen Pekka Pekanpoika Eronen ja Margareta Jöhr. Perhe muutti 1830-luvulla Kärsämäelle, jossa Pekka Eronen toimi lampuotina. Aurén oli kruununrakennusmestari Sundqvistin opissa, kunnes lähti opiskelemaan Helsinkiin. Insinööriluutnantti Appelbergin suosituksesta hän pääsi rakennusmestarioppilaaksi Tie- ja vesirakennusten ylihallitukseen ja työskenteli Saimaan kanavan rakennustyömaalla. Työn ohessa teknillisessä koulussa opiskeltuaan hän siirtyi 1840 varamaanmittari Erik Gustaf Judénin apulaiseksi Jaakkimaan. Ylioppilastutkinnon suorittamisesta Aurén vapautettiin erikoisluvalla ja toukokuussa 1851 hän suoritti maanmittarintutkinnon.
Rovaniemelle Aurén määrättiin komissiomaanmittari Adof Törnuddin apulaiseksi 1853, tekemään maantieteellisiä mittauksia Lapissa. Vanhemmaksi komissionmaanmittariksi hänet nimitettiin 1866. Aurén osallistui Rovaniemellä kunnalliseen ja hengelliseen elämään, toimien muun muassa Rovaniemen ensimmäisen pitäjänkokouksen puheenjohtajana. Hän puhui kansakoulujen puolesta ja kirjoitti ahkerasti Oulun Wiikko-Sanomiin. 
Aurén, joka määrättiin 1870 kartoittamaan Ivalojoen kulta-alueet, oli itsekin kiinnostunut kullanhuuhdonnasta ja teki valtauksia Kittilän Porkonen-Pahtavaarassa ja Ivalon Appisjoella, mutta ne eivät menestyneet. Ivalojoen Kultalan ensimmäinen virkamiesasukas hänestä silti tuli ja hän esitteli kartoituksensa tuloksia kuvernööri George von Alfthanille syksyllä 1870. 
Aurén muutti Ouluun 1874 ja hoiti sieltä pitäen maanmittarin tehtäviään Lapissa, eläkkeelle hän jäi 1894. Kirjallisten teoksen ohella Aurénin laatimiksi tiedetään muun muassa kartat "Karta öfver Finska Lappmarken 1860" ja "Karta öfver Ivalojoki elfdal. Guldvaskerierna vid Ivalojoki åren 1870-1874".
Aurénin puoliso vuodesta 1855 oli Albertina Fredrica Hackzell (s. 1828).
Raemon Sluiter

Raemon Sluiter (s. 13. huhtikuuta 1978 Rotterdam) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä kaksinpelissä sijalle 46 helmikuussa 2003 ja nelinpelissä sijalle 97 syyskuussa 2003. Davis Cupissa hän on edustanut Alankomaita 12 maaottelussa vuosina 2001–2007.
Sluiter on kolme kertaa selviytynyt Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle. Kolmannen kierroksen otteluissaan hän on hävinnyt Arnaud Clémentille Wimbledonissa 2001, Carlos Moyálle Ranskan avoimissa 2004 ja Martín Vassallo Argüellolle Ranskan avoimissa 2006. Hän on pelannut ATP-turnauksen loppuottelussa kaksinpelissä neljä kertaa ja nelinpelissä kaksi kertaa.
Alexander Jaenisch

Alexander Jaenisch (31. elokuuta 1832 Lappeenranta – 30. marraskuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti nimimerkkejä "Gösta" ja "Kusta".
Jaenischin vanhemmat olivat Lappeenrannan, sittemmin Viipurin postimestari, nimineuvos Fredrik Abraham Jaenisch ja Anna Maria Candou. Hän kävi Haminan kadettikoulua 1845–1851 ja pääsi ylioppilaaksi 1851. Jaenisch suoritti maanmittaritutkinnon 1855 ja suuremman kameraalitutkinnon 1857.
Jaenisch toimi kuvernementinsihteerinä vuodesta 1852, senaatin ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1857 ja Lappeen kihlakunnan henkikirjurina vuodesta 1859. Jaenischista tuli Suomen Pankin 3. kamreeri 1868 ja valtiokonttorin 2. kamreeri 1875. Hän toimi myös Wiborgs Tidning- ja Vikingen-lehtien avustajana.
Cimarron (vuoden 1931 elokuva)

Cimarron (julisteessa Cimarron – Villihevosten maa) on Wesley Rugglesin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Edna Ferberin romaaniin.
"Cimarron" oli ensimmäinen lännenelokuva, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon – seuraava oli Tanssii susien kanssa 1990.
Tarina.
Tapahtumat alkavat 22. huhtikuuta 1889, jolloin Oklahomassa alkoi uudisasukkaiden ryntäys intiaaneilta lunastetuille maille. Yancey Cravat menettää valtaamansa maa-alueen ja perustaa sanomalehden. Hänestä tulee myös revolverisankari. Sabra-vaimo pysyy vastoinkäymisistä huolimatta hänen rinnallaan, kunnes Yancey jättää vaimonsa ja lapsensa ja lähtee etsimään uusia seikkailuja. Sabra ottaa lehden haltuunsa ja siitä kehittyy lehti-imperiumi.
Palkinnot.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Apertura ja clausura

Apertura ja Clausura ovat Väli- ja Etelä-Amerikan maiden jalkapalloliigoissa käytettävään kaksiosaiseen sarjajärjestelmään liittyviä nimityksiä. Järjestelmä on hieman erilainen kuin Euroopan liigoissa käytetty. Vastaavanlainen malli on ollut käytössä myös Japanissa ja Etelä-Koreassa.
Kaksiosainen sarjajärjestelmä.
Latinalaisen Amerikan maissa kausi jakautuu kahteen osaan ja molemmilla kausilla on oma mestarinsa. Näistä kausista käytetään nimiä Apertura (suom. avaus) ja Clausura (suom. päätös, päättäminen). Boliviassa, Chilessä, Kolumbiassa, Panamassa ja Paraguayssa, Uruguayssa ja Venezuelassa Apertura on vuoden ensimmäisellä puoliskolla eli keväällä. Argentiinassa, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Uruguayssa, ja Puerto Ricossa Apertura alkaa vuoden jälkimmäisellä puoliskolla eli syksyllä. Suurimmassa osassa mainituista liigoista sekä Aperturalla että Clausuralla on oma mestarinsa. Nicaraguassa, Uruguayssa ja Venezuelassa Aperturan ja Clausuran voittajat pelaavat finaalissa, joka ratkaisee koko kauden mestarin. Näin ollen yllä ensin mainitun ryhmän maissa tulee joka vuosi kaksi mestaria ja jälkimmäisen ryhmän maissa yksi. Meksikossa taas pelataan molempien kausien voittajien kesken uudesta tittelistä ennen seuraavan kauden alkua. Myös Japanissa oli kausilla 2015 ja 2016 kaksiosainen sarjajärjestelmä.
Sarjasta putoaminen.
Näiden kahden kauden yhteistaulukko päättää sijoitukset sarjasta putoamiseen. Joissakin liigoissa on kaksiosainen ottelu putoajien kesken tai sitten pelataan alemman sarjatason parhaita vastaan. Argentiinassa, Kolumbiassa ja Paraguayssa on hieman poikkeava käytäntö. Siellä lasketaan kolmen viimeisen kauden kaikki pisteet ja päätetään putoajat sillä perusteella. Argentiinassa kaksi viimeistä putoavat suoraan, kun taas 1. divisioonan 17. ja 18. pelaavat kaksiosaisen ottelun 2. divisioonan kolmannen ja neljännen kanssa. Kolumbiassa putoaa sarjatasoa alemmaksi viimeinen joukkue ja 17. joukkue pelaa 2. divisioonan toiseksi tullutta joukkuetta vastaan kaksiosaisen ottelusarjan. Tämä on ollut käytössä vuodesta 2006 lähtien. Paraguayssa putoaa kaksi viimeistä joukkuetta ja heidän tilalleen tulee seuraavalta sarjatasolta kaksi parasta.
Muunlaisia järjestelmiä.
Vuodesta 2006 lähtien on Ecuadorissa on käytetty perinteistä Apertura ja Clausura -järjestelmää. Vuonna 2005 siellä pelattiin Apertura 12 joukkueen kesken, sekä koti- että vierasottelu kaikkia vastaan, ja Clausurassa pelattiin kaksinkertaisena kuuden Aperturalla parhaiten sijoittuneen joukkueen kesken.
Brasilia ja Argentiina.
Brasilia on Argentiinan ohella ainoa latinalaisen Amerikan maa, jossa ei käytetä kaksiosaista sarjajärjestelmää. Siellä on yksi kausi, johon kuuluu kaksi kierrosta. Sarja pelataan kuitenkin huhtikuusta joulukuuhun. Tammikuusta huhtikuuhun siellä pelataan aluemestaruuksista. Sen lisäksi Brasiliassa on oma kansallinen cup, jota pelataan vain harvoissa latinalaisen Amerikan maissa, kuten Kolumbiassa, Chilessä, Venezuelassa ja Argentiinassa. Myös Argentiinassa on nykyisin eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä.
U.S. Bombs

U.S. Bombs on yhdysvaltalainen punkyhtye, joka on perustettu vuonna 1993. Yhtyeen muodostavat ammattilaisskeittaja Duane Peters, kitaristit Kerry Martinez ja Curt Stitch, basisti Wade Walston ja rumpali Jamie Reiding.
Historia.
U.S. Bombs julkaisi yhtyeen nimeä kantavan EP:n vuonna 1996. Samana vuonna tuotettiin Alive-levymerkille esikoisalbumi "Garibaldi Guard!", jota seurasi seuraavana vuonna "Never Mind the Opened Minds" -albumi. Vuonna 1997 U.S. Bombs siirtyi Epitaph -levy-yhtiön tytäryhtiöön Hellcat Recordsiin ja samana vuonna tuotettiin albumi "War Birth".
Vuonna 1999 yhtye julkaisi EP:n "Hobroken Dreams" sekä albumit "The World" ja "Put Strength in the Final Blow" (uudelleenjulkaisu). Alkuperäiskitaristi Chuck Briggs erosi yhtyeestä ja hänet korvasi Youth Brigade -yhtyeen Jonny Wickersham (nyk. Social Distortion -kitaristi).
Yhtyeen viides studioalbumi "Back at the Laundromat" julkaistiin vuonna 2001. Live-albumi "Lost in America: Live 2001" julkaistiin 2003 juuri ennen "Covert Action" -albumia. "Put Strength in the Final Blow" uudelleenjulkaistiin samana vuonna Petersin omalla Disaster Records -levymerkillä. Yhtye julkaisi "We Are the Problem" -albuminsa vuonna 2006.
Yhtyeen johtohahmo Peters on tehnyt soolotuotantoja yhtyeissä Duane Peters &amp; the Hunns, Die Hunns ja Duane Peters Gunfight.
Matti Hannus

Matti Hannus (18. joulukuuta 1947 Oulu) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on "Juoksija-lehden" toimittaja. Hannus on palkittu Vuoden urheilukirja -palkinnolla vuosina 1976, 1996, 1999 ja 2006.
Hannus on kirjoittanut urheilusta 30 kirjaa, muun muassa Pertti Sankilammesta kirjan "Voitin elämän". Kirja on Suomen vammaisliikunnan ensimmäinen elämäkertateos. Urheilun ohella se kirjaa merkittävällä tavalla myös invalidityön ja Kempeleen kunnan historiaa.
Sven Gabriel Elmgren

Sven Gabriel Elmgren (25. lokakuuta 1817 Parainen – 3. marraskuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirjaston varakirjastonhoitaja. Hänellä oli lukuisia luottamustoimia suomalaisissa tieteellisissä seuroissa.
Elmgrenin vanhemmat olivat Paraisten kappalainen Gabriel Elmgren ja Johanna Kristina Talleqvist. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Elmgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, teologian kandidaatiksi 1844 ja filosofian kunniatohtoriksi 1860.
Elmgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1848–1862 ja varakirjastonhoitajana 1862–1891. Hän oli Turkulaisen osakunnan kuraattori 1844–1846 ja Länsisuomalaisen osakunnan kuraattori 1846–1852. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1873.
Elmgren oli Societas pro Fauna et Flora Fennican rahastonhoitaja 1871–1887, Suomalaisen kirjallisuuden seuran sihteeri 1846–1861 ja varapuheenjohtaja 1874–1881. Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1882–1883, Suomen historiallisen seuran sihteeri 1875–1876, puheenjohtaja 1876–1877 ja rahastonhoitaja 1877–1887 sekä Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1887–1890.
Elmgren toimitti yhdessä Fredrik Berndtsonin kanssa "Helsingfors Morgonblad" -lehteä 1845–1847. Hän oli myös "Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning" -lehden toimittajana 1850–1854. Elmgren oli toimittamassa Henrik Gabriel Porthanin koottuja teoksia julkaistavaksi, ja hän toimitti painoon myös Georg August Wallinin matkapäiväkirjat ja muistiinpanot.
Elmgren oli naimisissa vuodesta 1862 Hilda Karolina Heickellin kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista poika Robert Elmgren oli Halilan tuberkuloosiparantolan ylilääkäri.
Karl Edvard Elfström

Karl Edvard Elfström (14. marraskuuta 1821 Viipuri – 29. heinäkuuta 1883 Viipuri) oli suomalainen opettaja, valokuvaaja ja kääntäjä.
Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch. Hän kävi Viipurin piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1841. Elfström valmistui filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hän toimi saksan kielen opettajana Kuopion lukiossa 1848–1853 ja Viipurin ala-alkeiskoulussa vt. opettajana 1854–1855 ja vakinaisena opettajana 1855–1858. Viipurin lukion saksanopettajana Elfström oli 1858–1861. Hän jäi sairauden takia virkavapaalle 1861 ja erosi virasta 1863. Elfström toimi myös Viipurin hovioikeuden saksan ja venäjän kielten kääntäjänä.
Elfström käänsi latinan kielelle J. L. Runebergin runon "Graven i Perho" (1845). Saksan kielelle hän käänsi muita Runebergin runoja, J. A. von Essenin näytelmän "Skärgårdsflickan" sekä Aleksanteri Rahkosen turistioppaan "Imatra" (1874). Hän toimi vuodesta 1859 alkaen lyhyen aikaa ammattimaisena ateljeevalokuvaajana Viipurissa. Elfströmin sisar Caroline Becker (1826–1881) oli ensimmäinen suomalainen naispuolinen ammattikuvaaja. Caroline Becker toimi miehensä lyypekkiläis-viipurilaisen kauppias Hermann Beckerin kuoltua 1859 valokuvaajana vuoteen 1862 saakka ja piti leikkikaluihin, neuletöihin yms. erikoistunutta kauppaliikettä Viipurissa. Hän sai valokuvausopin veljeltään.
Elfström oli naimisissa vuodesta 1873 Constance Elisabet Bernitzin kanssa.
Hyvinkään käräjäoikeus

Hyvinkään käräjäoikeus oli yksi Suomen 27 käräjäoikeudesta ja se sijaitsi Hyvinkään Vieremän kaupunginosassa. Tuomiopiiriin kuuluivat Hyvinkää, Nurmijärvi, Riihimäki, Loppi sekä Hausjärvi. Osa Hyvinkään käräjäoikeuden tuomiopiiristä yhdistyi Kanta-Hämeen käräjäoikeuteen ja osa Itä-Uudenmaan käräjäoikeuteen 1.1.2019.
Asukaspohjan perusteella käräjäoikeus oli Suomen 23. suurin käräjäoikeus. Ennen vuotta 2010 Hyvinkään käräjäoikeuden alueella toimi myös Riihimäen käräjäoikeus.
Käräjäoikeus kuului Helsingin hovioikeuspiiriin. Vuosina 1998–2014 käräjäoikeuden päätöksistä valitettiin Kouvolan hovioikeuteen.
Lähteet.
&lt;br&gt;
Cavalcade

Cavalcade ("Cavalcade") on Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1933. Se perustuu Noel Cowardin menestysnäytelmään. Se kertoo brittiläisen yläluokkaisen perheen ja heidän palvelusväkensä elämästä – hyvin paljon samaan tapaan kuin 1970-luvulla tehty "Kahden kerroksen väkeä".
"Cavalcade" voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ja oli ehdokkaana kahdessa muussa Oscar-kategoriassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cavalcaden" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet
Kallio (televisiosarja)

Kallio on suomalainen 8. helmikuuta 2010 alkanut komedia- ja draamasarja, jota esittää Nelonen. Televisiosarja sijoittuu Helsingin kantakaupunginosaan Kallioon. Sarjan pääosissa ovat Irina Pulkka, Mari Perankoski ja Tommi Liski. Sarjan on ohjannut Rike Jokela ja sen ovat käsikirjoittaneet Juha Jokela, Mari Perankoski sekä Tommi Liski.
Sarja kertoo pääasiassa Eevan ja Piitun elämästä, jotka ovat siskoksia. Ensimmäisessä jaksossa Eeva muuttaa sisarensa Piitun luokse asumaan. Piitu tapaa samalla hieman omituisen miehen Kimmon, joka herättää hänessä lämpimiä tunteita.
Kansalainen Jussila

Kansalainen Jussila on Saku Pollarin dokumenttielokuva vuodelta 2006. Dokumentissa seurataan yrittäjä Petteri Jussilan elämää syksystä 2002 asti aina hänen kuolemaansa kesään 2004 saakka. Jussila esiintyy dokumentissa julkisuuden henkilönä, kuntosaliharrastajana ja ternimaitoyrittäjänä. 
Dokumentissa näytetään miten Jussila hoiti verkostomarkkinointitoimintaa puhumalla eri myyntitilaisuuksissa. Hän puhui runsaasti rikastumisesta ja ajoi BMW X5 henkilöautolla, jonka rekisterinumerona oli "GOD-1". Lisäksi dokumentissa esitettiin otteita Jussilan esiintymisestä kevään 2004 "Päivärinta" -ohjelmassa, jossa kyseenalaistettiin ternimaitotuotteet ja nostettiin esille Jussilan ulosottovelat.
Dokumenttielokuvaan tallentuivat myös Jussilan viimeiset hetket, sillä tamperelainen kuvaaja Rauno Westerlund oli kuvaamassa Tampereen aluepelastuslaitoksen toimintaa sattumalta samaisena päivänä kun Jussila hukkui Näsijärveen. Myöhemmin Westerlund tarjosi kuvausmateriaaliaan dokumenttielokuvan tekijä Saku Pollarille.
Kabul Air

Kabul Air () on afganistanilais-venäläinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2006. Yhtiö sai toimilupansa vuonna 2007 ja operoi tällä hetkellä Mil Mi-8 -helikoptereilla Afganistanin ja Venäjän välillä.
Kabul Air suunnittelee aloittavansa matkustajakoneliikennöinnin vuoden 2010 aikana.
Justin York

Justin Michael York (s. 26. marraskuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on soittanut kiertuejäsenenä kristillistä pop-punkia soittavassa Relient K -yhtyeessä ja rockyhtye Paramoressa. Hän on Paramoren kitaristin, Taylor Yorkin, veli.
Elämä.
Ollessaan 5-vuotias York muutti perheineen Nashvilleen, Tennesseehen missä hän varttui musiikillisesti lahjakkaassa kristillisessä perheessä. Hänen isänsä Peter York, taitava kitaristi, opetti Justinille kitaran soittoa.
Ura.
Vuonna 2001, ollessaan 19-vuotias, York liittyi kristillistä rockia soittavaan yhtyeeseen Tait, mutta jätti yhtyeen vuonna 2006. Alkuvuodesta 2007 hän tuotti levyn Over Ashes -nimiselle yhtyeelle. Hän on soittanut kitaraa myös Paul Alanille, Sammy Wardille, Steven Curtis Chapmanille, Joy Williamsille ja Rebecca St. Jamesille.
Yorkilla on myös sivuprojekti nimeltään Cecil Adora, johon kuuluvat myös Ryan Clark ja Van Beasley. Kesäkuusta 2008 lähtien projekti on kuitenkin ollut tauolla.
Relient K ja Jury &amp; The Saints toimivat Paramoren lämmittelijöinä yhtyeen Australia/Uusi-Seelanti-kiertueellaan syksyllä 2010, jolloin York soitti kitaraa kiertuejäsenenä Relient K:ssa.
Vuodesta 2011 lähtien York on soittanut kiertuejäsenenä Paramoren kiertueilla yhtyeen jättäneen kitaristin, Josh Farron, tilalla.
Yorkin soittoa kuultiin myös suomalaisen Sannin vuonna 2019 julkaistulla kappaleella ”Rokkenroll-elämää”.
Wimbledonin tennisturnaus 1999

Wimbledonin tennisturnaus 1999 alkoi 21. kesäkuuta ja päättyi 4. heinäkuuta 1999. Kilpailu oli järjestyksessä 113:s. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja samalla 12. Grand Slam -voittonsa. Naisten kaksinpelin voitti Lindsay Davenport, joka saavutti toisen Grand Slam -voittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mahesh Bhupathi ja Leander Paes ja naisten nelinpelin Lindsay Davenport ja Corina Morariu. Sekanelinpelin voittivat Lisa Raymond ja Leander Paes.
Loppuottelut.
Miesten kaksinpeli.
 Pete Sampras – Andre Agassi 6–3, 6–4, 7–5
Naisten kaksinpeli.
 Lindsay Davenport – Steffi Graf 6–4, 7–5
Miesten nelinpeli.
 Mahesh Bhupathi / Leander Paes – Paul Haarhuis / Jared Palmer 6–7, 6–3, 6–4, 7–6
Naisten nelinpeli.
 Lindsay Davenport / Corina Morariu – Mariaan de Swardt / Olena Tatarkova 6–4, 6–4 
Sekanelinpeli.
 Lisa Raymond / Leander Paes – Anna Kurnikova / Jonas Björkman 6–4, 3–6, 6–3
Luettelo Euroopan unionin toimintakieltoon asettamista lentoyhtiöistä

Tämä on luettelo Euroopan unionin toimintakieltoon asettamista lentoyhtiöistä eli niin sanottu lentoyhtiöiden musta lista. Euroopan unionin päätöksellä jokin lentoyhtiö saatetaan asettaa toimintakieltoon Euroopassa turvallisuuslaiminlyöntien vuoksi. EU saattaa myös rajoittaa joidenkin yhtiöiden toimintaa Euroopassa.
Lentoyhtiöiden musta lista.
Seuraavien yhtiöiden toimintaa on rajoitettu tai niiden toiminta on kielletty Euroopassa.
Piedmont (Kalifornia)

Piedmont on pieni ja varakas kaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se kuuluu San Franciscon metropolialueeseen ja on kokonaan Oaklandin kaupungin ympäröimä. Piedmontin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 11 135. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukasluku oli 10 667, ja kaupungin pinta-ala on noin 4,4 neliökilometriä.
Kaupungin asukkaat ovat pääosin valkoisia (71,7 %) ja aasialaisia (16,9 %). Piedmontin kotitalouksien mediaanitulot olivat vuosina 2014–2018 noin 210 900 dollaria, kun koko osavaltion tasolla sama luku oli noin 71 200 dollaria. Kaupungin asukkaista 2,7 prosenttia asui köyhyysrajan alapuolella, kun vastaava luku koko osavaltion tasolla oli 12,8 prosenttia.
Piedmont listattiin vuonna 2007 CNN Money Magazinen 25:n parhaiten tienaavan kaupungin joukkoon. Forbes nimesi kaupungin samana vuonna Yhdysvaltojen parhaaksi asuinpaikaksi.
Osmo Karjalainen

Osmo Karjalainen (2. helmikuuta 1940 Ii – 5. huhtikuuta 2013 Kuusamo) oli suomalainen hiihtäjä. 
Karjalainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 4 × 10 kilometrin viestissä viidenneksi ja 15 kilometrin henkilökohtaisella matkalla kymmenenneksi sekä keskeytti 30 kilometrillä. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä 14:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän oli viestissä neljäs ja 15 kilometrillä 13:s.
”Osku” Karjalainen edusti seuratasolla Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1967–1973 ja 1975–1976. Henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden hän voitti 15 kilometrillä vuosina 1969 ja 1971 sekä 30 kilometrillä vuosina 1971 ja 1972. Muita mainittavia voittoja hän saavutti Harrachovin 15 kilometrillä vuonna 1964, Puijon 15 kilometrillä vuosina 1966 ja 1970, Salpausselän ja Rukan 15 kilometrillä vuonna 1970, Holmenkollenin 15 kilometrillä vuonna 1971 sekä Ounasvaaran 15 kilometrillä vuonna 1972.
Osmo Karjalaisen veli Unto Karjalainen kuului Kuusamon Erä-Veikkojen SM-kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen vuosina 1967 ja 1968.
Manne Liimatainen

Manne Matti Liimatainen (s. 31. maaliskuuta 1943 Kannonkoski) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Liimatainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 15 kilometrin hiihdossa 35:nneksi. Hän edusti seuratasolla aluksi Kannonkosken Kihoa ja sittemmin Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1970–1973 ja 1975. Henkilökohtaisen SM-hopean hän saavutti 50 kilometrillä vuonna 1971. Hän voitti Puijon 30 kilometrin kilpailun vuonna 1967 ja sijoittui kolmanneksi Salpausselän 50 kilometrillä vuonna 1972.
Ammatiltaan Manne Liimatainen oli rajavartija.
International Island Games Association

International Island Games Association eli IGA on järjestö, jonka päätehtävä on hallinnoida Island Games -nimistä tapahtumaa, johon osallistuu useita saaria sekä Euroopasta että muilta hallintoalueilta. IGA toimii yhteistyössä jäseniensä kanssa sekä sponsoroi kisoja. IGA tutkii, mitkä saaret täyttävät sen vaatimukset. Edelleenkään vuoden 2005 jälkeen, jolloin Menorca liittyi, ei ole uusia jäseniä tullut.
Jäsenet.
Nykyiset IGAn jäsenet ovat:
Ukrainan presidentinvaalit 2010

Ukrainan vuoden 2010 presidentinvaalien ensimmäinen kierros järjestettiin 17. tammikuuta ja toinen kierros 7. helmikuuta 2010 . Vaalien toisella kierroksella vastakkain olivat Alueiden puolueen Viktor Janukovytš ja pääministeri Julija Tymošenko. Toisen kierroksen äänistä Janukovytš sai 48,95 % ja Tymošenko 45,47 %. Janukovytš on julistautunut vaalien voittajaksi, mutta Tymošenko ei ole tunnustanut tappiotaan. Vaalit olivat järjestyksessään viidennet Ukrainan Neuvostoliitosta itsenäistymisen jälkeen.
Taustaa.
Ukrainan presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viiden vuoden välein. Jos kukaan ehdokkaista ei saa ensimmäisellä kierroksella yli puolta äänistä, järjestetään kahden eniten ääniä saanen kesken toinen kierros.
Ehdokkaaksi haluavan täytyy olla yli 35-vuotias Ukrainan kansalainen, joka on asunut Ukrainassa vähintään 10 vuotta ja osaa puhua ukrainaa sujuvasti. 
Ensimmäinen kierros.
Ensimmäinen kierros järjestettiin 17. tammikuuta.
Viiden eniten ääniä saaneen ehdokkaan kannatus alueittain ensimmäisellä kierroksella
Toinen kierros.
Vaalien toinen kierros järjestettiin sunnuntaina 7. helmikuuta. Tiistaihin 9. helmikuuta mennessä äänistä oli laskettu 99,94 %. Janukovytš julistautui vaalien voittajaksi ja vaati Tymošenkon eroavan pääministerin tehtävistä, mutta Tymošenko ei ole tunnustanut tappiotaan ja väittää vaaleja vilpillisiksi. 13. helmikuuta Tymošenko ilmoitti vievänsä vaalitulokset oikeuteen, vaikka kansainväliset vaalitarkkailijat ovat kiitelleet vaaleja avoimiksi ja rehellisiksi. Ukrainan keskuvaalilautakunta vahvisti Janykovytšin voiton 14. helmikuuta. 
Ehdokkaat
Vaaliteemat.
Vaalien tärkeimmiksi kysymyksiksi nousivat:
Island Games

Island Games on International Island Games Associationin joka toinen vuosi järjestämä kesäurheilutapahtuma, joka ottaa mallia olympialaisista.
Historia.
Island Games järjestettiin ensi kerran vuonna 1985 Mansaarella, osana saaren kansainvälistä urheiluvuotta. Ensimmäisissä kisoissa mukana oli 15 maata sekä 600 urheilijaa ja toimitsijaa. Kisat on siitä lähtien järjestetty kahden vuoden välein.
Lajit.
Kisojen pitävät valitsevat lajeikseen 12–14 seuraavista lajeista:
Pahaputket

Pahaputket ("Oenanthe") on suku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 40 lajia, joita esiintyy Euroopasta Australiaan. Pahaputket ovat useimmiten myrkyllisiä, sillä ne sisältävät polyasetyleenihiilivetyjä. Pahaputkien tieteellinen nimi "Oenanthe" on homonyymi kivitaskujen lintusuvun kanssa.
Pahaputket ovat märillä paikoilla tavattavia melko kookkaita ruohoja. Juuriin on usein kehittynyt mukuloita. Lehdet ovat hienoliuskaiset ja moneen kertaan parilehdykkäiset. Kukintona on pienikukkainen kerrannaissarja.
Pahaputkilajeja.
Lajit Pohjoismaissa:
Suomessa kasvaa harvinaisena luonnonvaraisena yksi pahaputkilaji: liejupahaputki. Etelä-Skandinaviassa, Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa kasvaa myös kolme muuta lajia: pulleapahaputki, jokipahaputki ja kaitapahaputki.
Lajeja muualla:
Derick Brassard

Derick Brassard (s. 22. syyskuuta 1987 Hull, Québec) on kanadalainen jääkiekkoilija, vasenkätisellä mailalla pelaava keskushyökkääjä, joka edustaa NHL-seura Edmonton Oilersia. Brassard on kanadanranskalainen.
Ura.
Brassard aloitti QMJHL-junioriliigan Drummondville Voltigeursissa kesken kauden 2003–2004. Seuraavalla kaudella hänestä tuli joukkueen avainpelaaja ja hänet palkittiin sarjan vuoden tulokkaana. Brassard valittiin myös Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen. Kaudella 2005–2006 Brassard oli joukkueensa paras pelaaja, ja hänet palkittiin Mike Bossy Trophylla sekä valittiin QMJHL:n ykköstähdistökentälliseen. Columbus Blue Jackets varasi Brassardin kauden jälkeen . Kausi 2006–2007 katkesi olkapäävammaan, joka häiritsi pelaamista vielä seuraavalla kaudellakin.
Kaudeksi Brassard teki sopimuksen Columbuksen kanssa, ja pelasi sekä edustuksessa että farmissa Syracuse Crunchissa minkä olkapäänsä kanssa pystyi. Kaudella Brassard teki läpimurtonsa NHL:ään ja vakiinnutti paikkansa Columbuksen kokoonpanossa. Brassard pystyi pelaamaan vain 31 ottelua runkosarjassa, sillä loukkasi jälleen olkapäänsä tapellessaan James Nealin kanssa. Kausi oli Brassardin ensimmäinen terve kausi ammattilaisena. Hän pelasi 79 ottelua tehden yhdeksän maalia ja 27 syöttöpistettä. Kausina 2010–2011 ja 2011–2012 hän teki molempina yli 40 tehopistettä.
NHL-kauden 2012–2013 alku lykkääntyi työsulun vuoksi, jonka aikana Brassard pelasi kuusi ottelua Itävallan liigan EC Red Bull Salzburgissa. Huhtikuussa 2013 hän siirtyi juuri ennen siirtotakarajaa New York Rangersiin pelaajakaupassa, jossa Rangers sai hänen lisäkseen hyökkääjä Derek Dorsettin, puolustaja John Mooren ja kuudennen kierroksen varausvuoron . Blue Jacketsiin siirtyivät hyökkääjä Marián Gáborík sekä puolustajat Blake Parlett ja Steven Delisle. Brassard pelasi ensimmäisen ottelunsa uudessa joukkueessaan, ottelun Pittsburgh Penguinsia vastaan, vain tunteja siirron jälkeen ja teki siinä neljä tehopistettä, maalin ja kolme syöttöpistettä. Uransa ensimmäisissä playoff -peleissä Brassard oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 2+10=12.
Brassard kertoo kauden lopussa tehdyssä haastattelussa, että vaihto Blue Jacketsista Rangersiin auttoi häntä nauttimaan taas jääkiekosta, kun viime pelit Blue Jacketsissa olivat hänelle vaikeita. Brassard pelasi kolme kokonaista kautta New Yorkissa. Kesällä 2016 Brassard kaupattiin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Mika Zibanejadiin.
Keväällä 2018 Ottawa kauppasi Brassardin Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Vincent Dunnin kanssa vaihdossa Ian Coleen ja Filip Gustavssoniin.
Elokuussa 2021 Brassard teki Philadelphia Flyersin kanssa yksivuotisen ja 825 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Flyers kauppasi Brassardin Edmonton Oilersiin.
Papin perhe

Papin perhe on Minna Canthin vuonna 1891 kirjoittama näytelmä, jossa kuvataan suomalaisen perheen elämää 1800-luvulla. Perheen isä on paikkakunnalla arvostettu pappi, ja muutoinkin perheen asiat ovat kunnossa. Ongelmia syntyy, kun perheen lapset eivät haluakaan elää samoin kuin vanhempansa. Poika Jussi on kiinnostunut uudesta poliittisesta radikalismista ja tytär Maiju kannattaa naisten itsenäistymispyrkimyksiä. Tällaiset ajatukset ovat ristiriidassa vanhoillisen pastorin näkemysten kanssa. 
"Papin perhe" on yksi suomalaisen näytelmäkirjallisuuden klassikoista. Teatterin esitystietokannan mukaan sitä on esitetty 58 eri otteeseen Suomen ammattiteattereissa. Suomen Kansallisteatterissa sitä on esitetty vuosina 1919, 1924, 1942, 1963 ja 2005. Turun kaupunginteatterin versiosta vuonna 1962 on tehty myös televisiotaltiointi.