Laukkuydinase

Laukkuydinase (myös matkalaukkuydinase, reppuydinase, yms.) on taktinen ydinase, joka on niin pienikokoinen ja kevyt, että se kulkee matkalaukussa tai muussa kantamuksessa. Kylmän sodan aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto kehittivät tälläisiä ydinaseita. Konsepti on ollut esillä enimmäkseen populaarikulttuurin kautta, esimerkiksi elokuvissa.
Yleistä.
Henkilön kuljettamaan laukkuun sijoitetun ydinaseen periaate on siinä, että se voidaan kuljettaa huomaamattomasti lähes mihin tahansa ja räjäyttää myöhemmin oikeaan aikaan. Idea yhteiskunnan keskuudessa olevista piilotetuista ydinaseita onkin hyvin pelottava. Ydinisku tulisi kohteesta itsestään eikä viholliselta tavallisin kuljetusmenetelmin, kuten ohjuksella tai pommikoneella. Laukkuydinase olisi tuhovoimaltaan ydinaseiden mittapuulla pieni, vaikkakin kykenisi valtavaan tuhoon kaupungissa.
Laukkuun sijoitettua ydinasetta on pidetty mahdollisena menetelmänä ydinterrorismissa, jossa terroristit saisivat haltuunsa ja käyttäisivät yksittäisen pienen ydinaseen aiheuttaakseen suurta tuhoa jollekin valtiolle. Terroristien on arveltu kykenevän hankkimaan ydinaseisiin tarvittavaa uraania helpommin, mutta sitä tarvittaisiin toimivaksi ydinaseeksi niin raskas määrä, ettei yhden henkilön kantama laukkupommi olisi mahdollinen. Plutoniumia käyttämällä pommin saisi rakennettua, mutta plutoniumin hankkiminen vaatisi käytännössä plutoniumin käsittelyohjelman omaavan valtion apua, eikä mikään valtio luultavasti suostuisi sellaiseen toimintaan. Tarvittavan määrän varastaminen huomaamatta olisi myös hyvin vaikeaa. Myös pienen ydinaseen vaatiman huollon takia terroristien kyky onnistuneeseen iskuun on monien asiantuntijoiden mielestä kyseenalainen.
Historia.
1950–1960-luvuilla Yhdysvallat kehitteli salaa "Special Atomic Demolition Munition" -nimistä repputyyppistä ydinasetta, jonka yksi henkilö olisi voinut kantaa. Käyttövalmiuteen asettaminen olisi vaatinut kaksi henkeä. Aseen tuhovoima oli tiettävästi alle yksi kilotonni, ja sillä olisi voinut tuhota muun muassa patoja, siltoja, tunneleita ja komentokeskuksia. Sodan syttyessä erikoiskoulutetut ryhmät olisivat vieneet pommit hidastamaan Varsovan liiton hyökkäystä Nato-maihin. Asetta ei koskaan käytetty, ja ideaa on sittemmin esitelty museoissa. 1960-luvulla Yhdysvaltojen tiedustelu sai loikkareilta tietoa, jonka mukaan Neuvostoliiton tiedustelulla oli ydinaseen sisältäviä laukkuja. Salaisuus paljastui julkisuuteen, mutta myöhemmin Yhdysvaltojen viralliset tahot ovat kiistäneet asian.
Venäläinen eläköitynyt kenraali Aleksandr Lebed väitti 60 Minutes -ohjelman haastattelussa Yhdysvalloissa vuonna 1997, että Neuvostoliitto olisi valmistanut noin 250 matkalaukkuydinasetta, joista huomattava osa oli kateissa. Hänen puhumansa lukumäärät vaihtelivat ja tarina muuttui useasti, mutta hän väitti esimerkiksi Venäjältä puuttuvan yli 100 ydinasetta. Venäläiset kiistivät tämän. Lebed väitti, että pommeja olisi Tšetšenian separatistihallinnolla, ja että niitä olisi etsitty hänen johdolla. Yhdysvaltoihin loikannut tiedustelu-upseeri Stanislav Lunev väitti kirjassaan vuonna 1998, että venäläiset agentit piilottelivat matkalaukkuydinaseita ympäri Yhdysvaltoja mahdollisen tulevan konfliktin varalle.
Ainakin 2000-luvun alussa Yhdysvalloissa jotkut poliitikot ja virkamiehet olivat huolissaan, että jokin taho, valtio tai terroristijärjestö, saattaisi kätkeä maahan pieniä ydinaseita. Monien asiantuntijoiden mukaan uhkakuva on enimmäkseen elokuvista tullut eikä kovin todennäköinen.