tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Regis

 
John Regis (s. 13. lokakuuta 1966 Lewisham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen englantilainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.
Regis saavutti pronssia junioreiden EM-kilpailujen 100 metrillä Cottbusissa 1985 . Sisäratojen EM-kilpailuissa Liévinissä 1987 hän sijoittui kolmanneksi 200 metrillä . Saman vuoden Rooman MM-kilpailuissa hän saavutti 200 metrillä pronssia juostuaan ajan 20,18. Hän jäi vain kaksi sadasosasekuntia kilpailun voittaneesta Calvin Smithistä ja toiseksi sijoittuneesta Gilles Quénéhervéstä. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi toisen osuuden Ison-Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka saavutti Neuvostoliiton jälkeen hopeaa ajalla 38,28 . 
Regis sai hopeaa Haagin 1989 EM-hallikisojen 200 metrillä maanmiehensä Ade Mafen jälkeen. Myöhemmin samana talvena hän voitti sisäratojen 200 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa ajalla 20,54 – Mafe sijoittui tällä kertaa toiseksi. Aucklandin kansainyhteisön kisoissa 1990 hän oli toinen 200 metrillä. Regis sai neljä mitalia Splitin EM-kilpailuissa 1990. Hän sijoittui 100 metrillä Linford Christien ja Daniel Sangouman jälkeen kolmanneksi tuulituloksella 10,07 . 200 metrillä hän voitti kultaa 0,2 sekunnin erolla Jean-Charles Trouabaliin juostuaan ajan 20,11 . Pikaviestissä Regis juoksi toisen osuuden brittien joukkueessa, joka saavutti hopeaa maailmanennätyksen juosseen Ranskan jälkeen ajalla 37,98 . 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdistyneen kuningaskunnan voittaessa Euroopan mestaruuden ajalla 2.58,22 .
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Regis putosi 200 metrillä välierissä. 4 × 100 metrillä hän juoksi toisen osuuden Ison-Britannian joukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,09 . Pitkässä viestissä hän juoksi kolmannen osuuden brittien voittaessa maailmanmestaruuden 0,04 sekunnin erolla Yhdysvaltoihin ajalla 2.57,53 . Barcelonan olympialaisissa 1992 Regis sijoittui 200 metrillä kuudenneksi. Pikaviestissä hän vei kolmatta osuutta Ison-Britannian neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa . 4 × 400 metrin viestissä hän toi brittien joukkueen kolmantena maaliin ajalla 2.59,73 . 
Regis sai Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hopeaa 200 metrillä Frankie Fredericksin jälkeen ajalla 19,94 . Pikaviestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa, joka sai ajalla 37,77 hopeaa Yhdysvaltain jälkeen . Vuoden 1994 Kansainyhteisön kisoissa Victoriassa Regis saavutti hopeaa 200 metrillä. Samana vuonna hän voitti Lontoon maailmancupissa 200 metriä ennen Frankie Fredericksiä . Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän oli 200 metrillä seitsemäs. Viimeisen arvokisamitalinsa, pronssin, hän sai Kuala Lumpurin 1998 Kansainyhteisön kisojen 200 metrillä. Hän lopetti uransa vuonna 1999.
Regis on pituudeltaan 181 cm. Aktiivivuosinaan hän painoi 88 kg.
100 metriä – 10,15 (1993)
150 metriä – 15,15 (1994)
200 metriä – 19,87 (1994) 
300 metriä – 31,67 (1992)
400 metriä – 45,48 (1993)
60 metriä – 6,78 (1999)
200 metriä – 20,48 (1995)
Sami Trabelsi

Sami Trabelsi (, s. 4. helmikuuta 1968 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Laitapuolustajana toiminut Trabelsi oli muun muassa maansa kapteenina vuoden 1998 MM-kisoissa.
Syksyllä 2003 uutiskanava Sky News pyysi julkisesti anteeksi Trabelsilta, jota he sotkivat terroristi Nizar Trabelsin kanssa. Nizar oli vangittu kymmeneksi vuodeksi suunniteltuaan räjäyttävänsä Yhdysvaltain ilmavoimien ruokalan. Uutisten aikana he olivat käyttäneet vahingossa Sami Trabelsin valokuvaa.
Pelaajaura.
Trabelsi vietti koko uransa synnyin kaupungissaan Sfaxissa, pelaten aluksi Sfax Railways Sportsissa, josta hän siirtyi vuonna 1993 CS Sfaxieniin. Hän pelasi myös yhden kauden Qatarin pääsarjassa Al-Rayyanissa. Trabelsi toimi myös Tunisian maajoukkueen kapteenina ja pelasi vuoden 1998 MM-kisoissa Ranskassa.
Valmennusura.
Vuonna 2009 hänet nimitettiin Välimeren kisojen jälkeen Tunisian olympiajalkapallojoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi myös vuoden 2010 Afrikan kisojen apuvalmentajana. Sittemmin Trabelsi erotettiin molemmista tehtävistä sopimuksensa päätyttyä.
Afrikan kisojen jälkeen Trabelsi nimitettiin Tunisian A' maajoukkueen päävalmentajaksi, jossa hänellä on käytössään vain Tunisian pääsarjassa pelaavia pelaajia. Samaan aikaan hän toimi väliaikaisena valmentajana Tunisian maajoukkueessa ja valmensi maata yhdessä harjoitusottelussa Ranskaa vastaan. 30. toukokuuta 2010 pelattu ottelu päättyi 1–1. Sittemmin Kesäkuusta 2010 lähtien hän toimii Tunisian A' maajoukkueen lisäksi toistamiseen Tunisian maajoukkueen apuvalmentajana. Helmikuussa 2011 Trabelsi johdatti Tunisian CHAN-turnauksen mestariksi. Turnauksessa pelasivat vain kotimaan sarjoissa pelaavat pelaajat.
Maaliskuussa 2011 Tunisian jalkapalloliitto ilmoitti Trabelsi ottavan Tunisian maajoukkueen päävalmentajan tehtävät jäljellä olevien Afrikan mestaruuskisojen karsintojen ajaksi. Trabelsi onnistui myös johdattamaan maansa vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin Tunisian voitettua päätösottelussa Togon maalein 2–0. Samalla, kun pahin uhkaaja Malawi pelasi vierasottelussa Tšadia vastaan tasan 2–2. Kisoissa Trabelsi onnistui valmentamaan Tunisian puolivälieriin saakka, jossa joukkue hävisi Ghanalle jatkoajalla maalein 2–1. Kisojen jälkeen Tunisian jalkapalloliitto vahvisti Trabelsin jatkavan maajoukkueen valmentajana vuoteen 2013 saakka. Trabelsi valmensi maansa toistamiseen kisoihin, kun Tunisia voitti vierasmaalisäännöllä Sierra Leonen karsinnoissa, joka päättyi 2–2. Tunisian Afrikan kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon, kun se pelasi ratkaisevassa ottelussa 1–1 tasapelin Togoa vastaan. 6. helmikuuta 2013 Trabelsi ilmoitti eronneensa tehtävistään heikon menestyksen vuoksi.
8. kesäkuuta 2013 Trabelsi allekirjoitti monivuotisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa.
Projekti 705

Projekti 705 "Lira" () oli Neuvostoliiton laivaston seitsemän ydinsukellusveneen muodostama alusluokka. Veneet olivat titaanisen runkonsa ansiosta nopeita ja syvälle sukeltavia aluksia.
Suunnittelu.
Projekti aloitettiin 1957, jolloin oli tarkoituksena rakentaa pieni, 1 500 tonnin, vaikeasti havaittava ja nopea hyökkäyssukellusvene, jossa olisi automaation ansiosta pieni miehistö. Voimanlähteenä oli nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori. Vuonna 1963 veneen uppoumaa kasvatettiin 2 300 tonniin ja miehistön määrä tuplaantui.
Sudomekh Leningradissa alkoi 1965 rakentaa prototyyppiä projekti 661 "Antšar" (), joka valmistui 1972. Se saavutti raporttien mukaan 44,7 solmun nopeuden (82,8 km/h) ja sukelsi 800 metriin. Tämä aiheutti paniikkia lännessä ja johti mm. Britannian Spearfish-torpedon, Yhdysvaltain Mk. 48 ADCAP:n ja Sea Lance -ohjuksen kehittämiseen. Prototyyppi kuitenkin vaurioitui kokeissa ja romutettiin niiden päätyttyä.
Jatkuvaksi huippunopeudeksi tuli 41–42 solmua, johon vene kiihtyi minuutissa. Se myös kääntyi 180 astetta 40 sekunnissa. Ohjattavuus oli parempi kuin useimmilla sen ajan torpedoilla. Suurimmilla nopeuksilla vene oli kuitenkin erittäin äänekäs ja helposti havaittava. 20–25 solmuun asti sen havaittavuus oli samantasoinen kuin dieselkäyttöisillä sukellusveneillä. Veneiden korkea automaatioaste mahdollisti 31 hengen miehistön, vaikka ydinsukellusveneillä yleensä oli 120–160 hengen miehistö.
Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori osoittautui erittäin epäluotettavaksi. Vuonna 1972 "K-377:n" reaktori tuhoutui, kun se sammui merellä ja metalli jähmettyi kanaviin. Vuonna 1982 "K-316:n" reaktori tuhoutui, kun lämmitysjärjestelmä kytkettiin pois. Veneisiin rakennettiin lämmitysjärjestelmä, joka toi reaktoriin tulistettua höyryä reaktorin ollessa sammutettuna satamassa. Ratkaisu ei ollut tyydyttävä ja reaktori oli pidettävä päällä myös satamassa ollessa. Neljä luokan venettä menetettiin reaktorionnettomuuksien vuoksi. Yhtään merimiestä aluksille ei kuitenkaan kuollut.
Alukset.
Projekti 705:n ensimmäinen vene valmistui Leningradista Amiraliteetin telakalta ja otettiin käyttöön 1977. Kaikkiaan veneitä rakennettiin seitsemän, joista viimeinen valmistui 1983. Kaikki sijoitettiin Pohjoiseen laivastoon.
Eliisa Alanko

Anna-Eliisa Alanko (s. 29. elokuuta 1988) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edusti naisten Salibandyliigassa kaksi kautta Turun Palloseuraa ja seitsemän kautta tamperelaista Classicia sekä pelasi myös Sveitsissä. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2018.
Alanko kirjoitti ylioppilaaksi syksyllä 2007, jonka jälkeen hän opiskellut Turun yliopistossa.
Myös Alangon pikkusisko Ella Alanko on salibandyn pelaaja.
Salibandyura.
Alanko pelasi juniorina Turun Palloseurassa, jossa hän voitti C-tyttöjen SM-hopeaa, kaksi B-tyttöjen SM-kultaa ja kaksi A-tyttöjen SM-hopeaa. Kauden 2005–2006 päätteeksi hänet palkittiin seuran vuoden tyttöjuniorina. Seuraavalla kaudella hän pelasi TPS:n edustusjoukkueessa, joka nousi I-divisioonasta maan korkeimmalle sarjatasolle Salibandyliigaan. Alanko oli koko I-divisioonan paras pistenainen tehtyään 23 pelaamassaan ottelussa tehot 56+19=75. Ensimmäisellä liigakaudellaan 2007–2008 hän oli sarjan pistepörssin seitsemäs tehtyään 17 ottelussa tehot 21+6=27. Salibandyliigakaudella 2008–2009 hän oli pistepörssin kolmas. 
Alanko nimettiin kausien 2004–2005, 2006–2007 ja 2007–2008 päätteeksi TPS:n vuoden naispelaajaksi, minkä lisäksi hänet valittiin vuonna 2007 Varsinais-Suomen parhaaksi salibandyn pelaajaksi. Vuonna 2009 hän siirtyi TPS:stä Sveitsin liigan UHC Dietlikoniin. Hän pelasi Sveitsissä kaksi kautta. Elokuussa 2011 julkistettiin hänen tehneen sopimuksen tamperelaisseura Classicin kanssa.
Alanko on voittanut Classicissa neljä Suomen mestaruutta (2012, 2013, 2015, 2017) ja kolme hopeaa (2014, 2016, 2018).
Maajoukkue.
Alanko oli mukana tyttöjen maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 voittamassa Suomelle hopeaa. Hän oli Saksassa pelatun MM-turnauksen pistepörssin seitsemäs ja Suomen joukkueen toiseksi paras pistenainen Nina Rantalan jälkeen.
Alanko debytoi naisten maajoukkueessa Porvoossa pelatussa neljän maan EuroFloorball-turnauksessa marraskuussa 2007. Saldona oli kaksi maalia ja kaksi maaliin johtanutta syöttöä.
Marraskuussa 2008 Alanko oli voittamassa pronssia opiskelijoiden salibandyn maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän jakoi Kuortaneella pelatun turnauksen maalipörssin kärkisijan ja oli pistepörssin kuudes tehtyään neljässä ottelussa kahdeksan tehopistettä, kuusi maalia ja kaksi syöttöpistettä.
Alanko on kuulunut Suomen joukkueeseen salibandyn maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017. Hän on saavuttanut turnauksista neljä MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Hän pelasi 108 maaottelua, joissa hän teki 84 maalia ja sai 29 syöttöpistettä.
Mieczysław Rakowski

Mieczysław Franciszek Rakowski (1. joulukuuta 1926 Kowalewko – 8. marraskuuta 2008 Varsova) oli puolalainen historioitsija ja toimittaja sekä armeijan upseeri vuosina 1945–1948. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1946 Puolan työväenpuolueessa, ja jatkoi vuodesta 1948 vuoteen 1990 Puolan yhtyneessä työväenpuolueessa, jonka keskuskomitean jäsen hän oli vuosina 1975–1990.
Rakowski suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1956 Varsovassa pääaineenaan historia. Hän on tullut tunnetuksi Puolan viimeistä edellisenä kommunistisena pääministerinä syyskuusta 1988 elokuuhun 1989. Hänen seuraajansa Czesław Kiszczak oli virassa vain alle kuukauden ennen Tadeusz Mazowieckia. Heinäkuusta 1989 tammikuuhun 1990 hän toimi puolueen pääsihteerinä eli käytännössä valtion korkeimman vallan käyttäjänä. 
Rakowski oli viikkolehti "Polityka"n perustaja vuonna 1958 ja jatkoi sen päätoimittajana aina vuoteen 1982. Lehti oli maan johtava ja suuresti arvostettu riippumattoman lehdistön edustaja.
Rakowskia pidetään yhtenä kommunistisen puolueen merkittävimmistä uudistajista ja maan demokratisoitumiskehityksen vauhdittajista 1980-luvulla. Toisaalta hänet muistetaan myös Lech Wałęsan johtaman riippumattoman Solidaarisuus-ammattiliiton vastustajana ja kriitikkona.
Juovakoruahven

Juovakoruahven ("Julidochromis regani") on yksi afrikkalaisen Tanganjikajärven endeemisistä kirjoahvenlajeista. Sitä pidetään myös akvaariokalana.
Juovakoruahven kasvaa noin 13 senttimetrin pituiseksi. Sen ruumis on keltainen tai valkoinen, ja siinä on mustia juovia koko kalan pituudelta. Sukupuolet ovat samannäköiset. Juovakoruahvenet viihtyvät parhaiten vedessä, jonka lämpötila on 22–25 °C ja pH 8,5–9,2. Laji syö sekä kasveja että pieniä äyriäisiä.
Vihernuolimyrkkysammakko

Vihernuolimyrkkysammakko ("Dendrobates auratus") on nuolimyrkkysammakkojen heimoon kuuluva keskiamerikkalainen sammakkolaji. Sen kanta on elinvoimainen. Laji on erittäin myrkyllinen.
Ulkoasu.
Vihernuolimyrkkysammakko kasvaa noin neljän senttimetrin pituiseksi. Sen pohjaväri on metallisen vihreä, jossa on mustia laikkuja. Lajin levinneisyys on vaikuttanut niin, että pohjaväreissä saattaa olla suuriakin alueellisia eroja.
Levinneisyys.
Lajia esiintyy Keski-Amerikassa Costa Rican, Nicaraguan, Kolumbian ja Panaman alueilla. Vihernuolimyrkkysammakko elelee yleisesti sademetsissä sekä plantaaseilla.
Brunhilde

Brunhilde (myös Brynhild tai Brynhildr) on skandinaavisessa ja muussa germaanisessa mytologiassa esiintyvä henkilöhahmo. 
Skandinaavisessa mytologiassa hän on kilpineito ja valkyria, joka on Volsunga-saagan ja muutamien Edda-runojen päähenkilö. Joissakin taruissa Brunhilde on valkyria, jonka Odin vaivuttaa uneen rangaistukseksi tottelemattomuudesta. Sankari Sigurd herättää kuitenkin hänet.
"Nibelungein laulussa" hän on voimakas naissoturi, jonka Siegfried voittaa valepuvussa, esiintyen Burgundin kuningas Guntherina. Myöhemmin Brunhilde menee naimisiin Guntherin kanssa. Brunhilde kostaa julmasti saatuaan selville, että hänet onkin voittanut Siegfried.
Richard Wagnerin "Nibelungin sormus" -oopperasarjassa Brunhilde esiintyy nimellä Brünnhilde. Hän on valkyria ja ylijumala Wotanin tytär sekä Siegfriedin rakastettu. 
Mytologian Brunhilden yhtenä esikuvana on saattanut toimia Austrasian kuningatar Brunhilde (noin 534–613), alun perin visigoottiprinsessa, joka meni naimisiin merovingikuningas Sigebert I:n kanssa.
Juha Vainion diskografia

Tämä artikkeli sisältää Juha Vainion julkaisut ja levyt, joilla hän on ollut mukana laulajana. Luettelon julkaisujen lisäksi on julkaistu Vainion mainoslauluja sisältäviä mainoskasetteja.
EP:t.
Ainoastaan EP Juha ”Watt” Vainio sisältää pelkästään Vainion kappaleita.
Singlet.
Huomautukset:
Kathleen Herles

Kathleen Herles (s. 13. marraskuuta 1990 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan animaatiosarjasta Seikkailija Dora, jossa hän ääninäytteli päähenkilö Doraa tuotantokausina 2000–2004.
Siobhan Finneran

Siobhan Finneran (s. 27. huhtikuuta 1966 Oldham) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa englantilaisissa televisiosarjoissa kuten "Sydämen asialla" (Gloria Brown, 1993–2003), "Coronation Street" (Josie Phillips, 1989–1990), "Emmerdale" (Heather Hutchinson, 1998) sekä "Happy Valley, varjojen laakso" (Clare Cawood, 2014–). Hän näyttelee sarjassa "Benidorm". Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2007 Janice Garvey -nimistä naista. Hän näytteli myös sarjassa "Downton Abbey" neiti Sarah O´Brieniä.
Finneran meni naimisiin vuonna 1997 näyttelijä Mark Jordonin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Pari erosi vuonna 2014.
Peugeot 504

Peugeot 504 on Peugeot’n vuosina 1968–1983 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 404:n. Mallin seuraajaksi tuli Peugeot 505. Vaikka tuotanto Euroopassa päättyikin, auton valmistaminen lisenssillä jatkui esimerkiksi Afrikan maissa vielä useiden vuosien ajan.
Peugeot 504 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1968. Ensimmäinen korimalli oli neliovinen sedan. Malli valittiin vuoden autoksi Euroopassa 1969.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 1969 esiteltiin Pininfarinan suunnittelemat kaksioviset coupé- ja cabriolet-mallit.
Farmarimalli Break esiteltiin syksyllä 1970, ja sen sai myös seitsemänpaikkaisena Familiale-mallina, jossa istuimet ovat kolmessa rivissä.
Autosta esiteltiin myös avolavamalli, joka pysyi Ranskassakin tuotannossa vuoteen 1993 asti. Sitä valmistettiin lisenssillä Nigeriassa aina vuoteen 2006 saakka.
Peugeot 403

Peugeot 403 oli autovalmistaja Peugeot’n vuodesta 1955 vuoteen 1966 valmistama henkilöautomalli. Auto on huomattavasti tilavampi kuin ”pikkuveli” 203-malli. Peugeot 403:n moottori oli aluksi iskutilavuudeltaan 1 468 kuutiosenttimetriin suurennettu versio 203-mallin moottorista. Myöhemmin moottorivaihtoehtoihin tuli lisäksi 203:n alkuperäinen 1 290 kuutiosenttimetrin moottoriversio sekä 1 816 kuutiosenttimetrinen dieselmoottori.
Peter Falkin näyttelemä komisario Columbo ajoi avomallisella vuoden 1959 Peugeot 403:lla televisiosarjassa "Columbo".
Madeline Duggan

Madeline Elizabeth Duggan (s. 28. kesäkuuta 1994 Southwark, Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä.
Hänen tunnetuin televisioroolinsa on englantilaisessa sarjassa "EastEnders", jossa hän on näytellyt Lauren Branningia heinäkuusta 2006 lähtien. Duggan ja Thomas Law ovat sarjassa vastanäyttelijöitä.
Hänellä on vuonna 1990 syntynyt isoveli, Jack Anthony.
Lambert Petterson

Johan Lambert Petterson (19. marraskuuta 1864 Hausjärvi – 27. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli rakennuksia pääasiassa Tampereelle. 
Petterson valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1885. Hän työskenteli opiskelun ohessa Gustaf Nyströmin ja F. A. Sjöströmin arkkitehtitoimistoissa ja valmistuttuaan teki töitä myös Theodor Deckerin kanssa. Myöhemmin (1887–1888) Petterson opiskeli vielä yhden lukuvuoden Dresdenin Polyteknillisessä korkeakoulussa. Sen jälkeen hän toimi kolmisen vuotta lääninrakennuskonttorin vt. esimiehenä Hämeenlinnassa. Seuraavaksi Petterson muutti Tampereelle, missä hän oli vt. kaupunginarkkitehtina F. L. Caloniuksen jälkeen 1891–1900 ja vakinaisena kaupunginarkkitehtina 1902–1918. Tampereen-kautensa jälkeen Petterson työskenteli Hämeenlinnan toisena lääninarkkitehtinä ja yleisten rakennusten ylihallituksen piirustuskonttorin johtajana.
Pettersonin tullessa kaupunginarkkitehdiksi Tampereen kaupungin rakentamisessa alkoi voimakas kehityskausi ja rakennustapain murroskausi. Pettersonilla oli suuri työtaakka hänen johtaessaan tontinmittaukset ja -paalutukset, asemakarttatyöt, rakennustarkastukset, viemärisuunnittelut ja kaupungin omat rakennustyöt. Hänen osalleen tuli muun muassa kaupungin teurastuslaitoksen, sähkölaitoksen, tulli- ja pakkahuoneen, uimalaitoksen ja mielisairaalan rakennustöiden suoritus.
Tampereella Petterson uudisti 1890-luvulla Kyttälän ja Tammelan asemakaavoja ja suunnitteli kaupunkiin lukuisia uusrenessanssityylisiä rakennuksia, joista ensimmäisiä oli Ruuskasen talo. Myöhemmässä tuotannossaan hän omaksui vaikutteita myös jugendtyylistä, mutta se jäi hänen töissään sivurooliin. Petterson oli erikoistunut tehdasrakentamiseen, ja hän piirsi taloja lähes kaikille Tampereen teollisuuslaitoksille.
Totuuden hetki

Totuuden hetki (alkuperäiseltä nimeltä "The Moment of Truth") on yhdysvaltalainen viihdeohjelma, joka perustuu kolumbialaiseen ohjelmaformaattiin "Nada más que la verdad" (). Ohjelma esitettiin Yhdysvalloissa 23. tammikuuta 2008 – 8. elokuuta 2009 FOX kanavalla.
Ohjelmaa juontaa Mark Walberg ja suomalaista versiota Ilari Johansson. 
Kulku.
Ohjelmaan valituille kilpailijoille tehdään alussa valheenpaljastustesti, jossa heiltä kysytään 50 kysymystä (Suomessa noin sata kysymystä). Itse ohjelmassa kilpailijalle esitetään 21 kysymystä. Mitä useampaan kysymykseen kilpailija vastaa totuudenmukaisesti, sitä isommaksi voittosumma kasvaa. Ohjelmassa esitetyt kysymykset voivat muodostua pelin edetessä erittäin henkilökohtaisiksi, esimerkiksi parisuhteeseen liittyen.
Ensimmäinen osio sisältää kuusi kysymystä ja jos niihin vastaa oikein, voittaa 10 000 dollaria. Seuraava osio sisältää viisi kysymystä ja jos ne menevät oikein, voittaa 25 000 dollaria. Peli etenee siihen asti, kun kilpailija on vastannut kaikkiin 21 kysymykseen oikein, jolloin hän voittaa päävoiton 500 000 dollaria. Jos hän valehtelee yhteenkään kysymykseen pelin aikana, häviää koko pelin. Kilpailija voi halutessaan lopettaa pelin ja tyytyä siihen asti ansaittuun voittosummaan. Sarjan kolmannella tuotantokaudella yksi kilpailija Melanie Williams vastasi totuudenmukaisesti kaikkiin 21 kysymykseen voittaen 500 000 dollaria.
Studiossa on kilpailijan lisäksi kannustamassa läheisiä, kuten perheenjäseniä, elämänkumppani ja ystäviä. Mikäli läheiset eivät halua kuulla kilpailijan vastausta esitettyyn kysymykseen, he voivat yhden kerran pelin aikana painaa edessään olevaa lamppua. Tällöin esitetty kysymys vaihdetaan uuteen ja tähän kilpailijan tulee vastata.
Suomalainen versio.
Ohjelman suomalaista versiota esitettiin syksyllä 2009 yhden tuotantokauden ajan. Suomalaisen formaatin juontajana on Ilari Johansson. Suomen version pääpotti on 50 000 euroa.
Kohu.
Ohjelma on aiheuttanut paljon kohua ja puhetta, muun muassa Yhdysvalloissa ja maissa, joissa sarjaa esitetään. Muun muassa ohjelman kilpailijoiden pari- ja perhesuhteita on mennyt poikki ohjelman takia. Suomessa kaksi ohjelman kilpailijaa ovat menettäneet työpaikkansa paljastettuaan ohjelmassa työnantajan kannalta epämiellyttäviä tietoja. Kolumbialainen versio lopetettiin kilpailijan vastatessa myöntävästi (ja totuudenmukaisesti) kysymykseen, onko hän palkannut palkkamurhaajan surmaamaan miehensä.
Thomas Law

Thomas Law (s. 17. joulukuuta 1992 Hertfordshire, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Peter Bealen rooli sarjassa "EastEnders", jossa hän on näytellyt elokuusta 2006 vuoteen 2008. Law'n perheeseen kuuluvat äiti Trish ja isä Robert sekä kaksi siskoa. He asuvat kaikki Australiassa. Law'n vastanäyttelijä sarjassa "EastEnders" on Madeline Duggan.
Thomas Law:n huhuttiin seurustelevan näyttelijän ja laulajan Sofia Carsonin kanssa, jonka kanssa näytteli samassa elokuvassa vuonna 2016 " a Cinderella story: If the shoe fits ". Pari kuitenkin erosi muutaman kuukauden seurustelun jälkeen.
Khattit

Khattit tai khatit () olivat germaaniheimo, joka asui Weserin ja Fuldan jokivarsilla. Tacituksen mukaan khattit olivat neuvokkaampia ja paremmin organisoituneita kuin muut germaanit, valitsivat parhaat miehet päälliköikseen ja taistelivat kurinalaisesti. He olivat tunnettuja vahvasta jalkaväestään.
Drusus onnistui voittamaan khattit 9 eaa, mutta heistä tuli ensimmäisellä vuosisadalla yksi roomalaisten vaikeimmista vastustajista. Khattit laajensivat tuolloin asuinalueitaan alkuperäisestä kotimaastaan Weserin yläjuoksulla kohti Mainin jokilaaksoa, ja löivät kheruskit sekä useita muita naapuriheimoja.
Khattit olivat vuonna 9 Arminiuksen johtamien kheruskien liittolaisina voittamassa roomalaisia Teutoburgin taistelussa. Vuonna 15 Germanicuksen johtama roomalaisarmeija hävitti kostoksi khattien maita. Vuonna 69 khattit osallistuivat bataavien kapinaan roomalaisia vastaan.
Vuonna 83 keisari Domitianus ajoi khattit pois Taunuksen ylängöltä, mutta khattit aiheuttivat edelleen harmia roomalaisille liittymällä vuonna 89 Lucius Antonius Saturninuksen kapinaan. Khattit tekivät Rooman alueille hyökkäyksiä vuosina 162, 170 ja 213. He saattoivat myös olla liitossa frankkien kanssa 200-luvulla, ja khattien heimon katsotaankin joskus kuuluvan alkuperäisiin frankkeihin. 
500-luvun alussa Klodvigin yhdistämät frankit valloittivat khattien asuma-alueet. Khattien onnistui kuitenkin säilyttää Frankkien valtakunnassa jonkinasteinen autonomia.
F. L. Calonius

Frans Ludvig Calonius (19. marraskuuta 1833 Porvoo – 8. joulukuuta 1903 Tampere) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Tampereen ensimmäisenä kaupunginarkkitehtina 1876–1891.
Caloniuksen vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Matthias Alexander Calonius ja Johanna Lovisa Hultgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1854 Porvoon lukiosta ja harjoitti arkkitehtiopintoja Tukholman taideakatemiassa.
Calonius suunnitteli useita uusrenessanssityylisiä puu- ja kivirakennuksia Tampereelle, ja hän laati myös asemakaavat Tampereen Amurin, Tammelan ja Kyttälän alueille. Tunnetuimpia Caloniuksen suunnittelemista rakennuksista ovat Plevna-kutomorakennus, Finlaysonin kirkko sekä Keskustorin varrella sijaitsevat Selinin talo ja Sandbergin talo. Calonius suunnitteli myös nykyisen Helsingin Meilahdessa sijaitsevan pääministerin virka-asunnon Kesärannan alun perin omaksi kesähuvilakseen.
Sébastien Foucan

Sébastien Foucan (s. 24. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä, jonka sukujuuret ovat Guadeloupesta. Hän on yksi Free Runningin kehittäjistä yhdessä ystävänsä David Bellen kanssa. Hän on saanut vaikutteita parkourista ja häntä yleisesti ottaen pidetään "toisen sukupolven" parkourin perustajana David Bellen ohella. 
Foucan nousi julkisuuteen Isossa-Britanniassa vuonna 2003 esitetyn "Jump London" -dokumentin ja sen jatko-osan "Jump Britainin" ansiosta.
Foucan esiintyi Mollakan roolissa James Bond -elokuvassa "Casino Royale". Hän on myös esiintynyt Madonnan "Hung Up" -singlen musiikkivideolla ja "Mirror's Edge" -pelin trailerissa.
Moksi (Korpilahti)

Moksi (rekisterikylän nimenä myös Riihijärvi) on yksi Korpilahden pohjoisista kylistä Jyväskylässä. Se on tunnettu Suomen rallista, johon on useina vuosina kuulunut Moksin erikoiskoe. Moksin asukkaista moni käy töissä kylän ulkopuolella muun muassa Jyväskylässä ja Korpilahdella. Kylällä on myös maataloutta.
Vuoden 2021 lopussa Moksin tilastollisella pienalueella eli 141 asukasta. Varsinaisen Moksin lisäksi tilastoalueeseen kuuluu Varrasperä, Humma, Hoikanpohja, Nakkerinpohja, Römminpohja ja Hankapohja.
Moksi sijaitsee noin puolen tunnin ajomatkan päässä Jyväskylästä ja noin 15 minuutin ajomatkan päästä Korpilahden keskustasta.
Ympäristö ja luonto.
Moksin alueella sijaitsevia järviä ovat muun muassa Moksinjärvi, Surkee ja Joutee.
Korpilahden (vuodesta 2009 myös Jyväskylän) korkein kohta Uutelanmäki sijaitsee Moksin eteläpuolella.
Historia.
Moksin ja Moksinjärven nimet ovat todennäköisesti saamelaisperäisiä. Nykysaamelaiskielissä kantasanaa vastaa inarinsaamen verbi "mokseđ" ("kuljettaa veden yli"). Myös Vihdin Moksin nimi on samaa perua. Rekisterikylän nimi "Riihijärvi" perustuu Saulo Kepsun mukaan Moksinjärven vanhempaan nimitykseen. Kylä mainitaan Riihijärvenä jo vuonna 1582.
Ennen asuttamista seutu oli Jämsän erämaata. Eräkappaletta kutsuttiin "Moksinpuolisen" päiväkunnaksi; tälle alueelle on muodostunut myös muun muassa Tikkalan kylä. Moksin kantatalo perustettiin vuonna 1582. Se ehti olla yksinäistalona noin parinsadan vuoden ajan. Vuonna 1785 Moksin talosta erotettiin Mattilan ja Koppelmäen talot. Kylän ensimmäinen torppa, vuonna 1757 perustettu Ikosenmäki, itsenäistyi vuonna 1808. Vuonna 1860 kylässä oli torppia yhteensä kahdeksan.
Moksi kuului Jämsän pitäjään vuoteen 1861 asti, jolloin Korpilahden kappeliseurakunta erotettiin erilliseksi pitäjäksi. Vuonna 2009 Korpilahden kunta liitettiin Jyväskylään.
Ebroin

Ebroin (k. 681) oli Neustrian major domus kahteen otteeseen. Hän oli virassa ensin 658–673 ja uudestaan 675–680/681. 
Edellisen major domuksen Erchinoaldin kuoltua Neustrian ylimystö äänesti Ebroinin virkaan. Muodollisesti Neustriaa hallitsi kuningas Klotar III, mutta valtaa piti käytännössä Ebroin. Kun Klotar kuoli vuonna 673, Ebroin nimitti hänen seuraajakseen Teoderik III:n. Ylimystö ei hyväksynyt tällaista omavaltaisuutta vaan kutsui apuun Austrasian kuninkaan Kilderik II:n. Ebroinin pää ajeltiin ja hänet lähetettiin Luxeuilin luostariin Burgundissa. Kilderikin tyly hallinto kuitenkin nostatti Neustrian kapinaan, ja Kilderik murhattiin 675. Ebroin pakeni luostarista, tappoi major domus Leudesiuksen ja nosti Teoderikin takaisin valtaistuimelle. 
Ebroin taisteli viime vuotensa menestyksekkäästi Austrasiaa vastaan, ja hän onnistui lyömään Austrasian major domuksen Pipin Heristalilaisen Laffauxissa vuonna 680. Ebroinin häikäilemättömyys oli kuitenkin useimmille liikaa, ja lopulta frankkiylimys Ermenfred murhasi hänet. Ebroinin kuolema merkitsi Neustrian vaikutusvallan laskua Frankkien valtakunnassa.
Ravintola Os

Ravintola Os oli kuopiolainen pieni ranskalais-pohjoismaista ruokaa tarjoava ruokaravintola. Nimi "Os" juontaa juurensa ranskan kielen luuta tarkoittavaan sanaan. Kauppalehti Optio valitsi Ravintola Osin Suomen kuudenneksi parhaaksi ravintolaksi marraskuussa 2008, parhaana pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Ravintola sijaitsi Kuopion keskustassa, aluksi Ajurinkadulla ja myöhemmin kauppakeskus IsoCeessä.
Ravintolan perustivat syyskuussa 2005 kokki Mikko Rosendahl ja hänen yrittäjäkumppaninsa ja puolisonsa, kylmäkkö Pauliina Rosendahl. Mikko Rosendahl on aiemmin toiminut Helsingissä kokkina muun muassa Ravintola Kuussa, Careliassa, Palacessa ja Ravintola Lehtovaarassa. 
2. marraskuuta 2010 Mikko Rosendahl aloitti MTV3:n "Huomenta Suomen" "Makuja"-osion tv-kokkina. Hänet nähtiin ruudussa 1–2 kertaa viikossa.
Ravintola Os lopetti toimintansa ja hakeutui konkurssiin syksyllä 2015. Ravintolan vaikeuksien taustalla kerrottiin olevan liiketilan ongelmat. Rosendahlit perustivat kaupunkiin 2010-luvun vaihteessa myös pihviravintola Hiilen ja italialaisen Guston, jotka olivat lyhytaikaisempia ja ne myytiin.
Cilicium

Cilicium eli piikkivyö eli katumusnauha on vuosisatoja vanha itsekidutusväline, jota käytetään uskonnollisissa katumusharjoituksissa. Ciliciumilla voidaan tarkoittaa sekä katumusnauhaa että samantapaista karkeaa jouhipaitaa. Ciliciumia on käytetty varsinkin erilaisten uskonnollisten ryhmien parissa. 
Esimerkiksi katolisen kirkon piirissä muun muassa pyhimys Franciscus Assisilainen, jesuiitta Ignatius Loyola ja nunna Äiti Teresa ovat käyttäneet katumusnauhaa. Myös paavi Paavali VI:n tiedetään käyttäneen 1900-luvulla jouhipaitaa. 
Nykyisistä uskonnollisista yhteisöistä etenkin osan Opus Dein jäsenistä tiedetään käyttävän katumusnauhaa muiden ruumiillisten katumustekojen lisäksi. Piikikästä katumusnauhaa käyttävät etenkin nuoret numeraarijäsenet ja papit, kaksi tuntia muutamana päivänä viikossa yleensä reiden ympäri sidottuna, paitsi ei sunnuntaisin eikä kirkollisina juhlapäivinä. Iäkkäät ja sairaat jäsenet eivät harjoita ruumiillisia katumustekoja. Opus Dein ohjeiden mukaan katumusnauhan kuuluu tuntua epämukavalta mutta se ei saa aiheuttaa verenvuotoa, eikä jättää ihoon pysyviä jälkiä.Tarkoituksena on pientä kipua tuntemalla jollain tapaa samaistua Kristuksen kärsimykseen ristillä. 
Kritiikkiin sen käytöstä on vastattu esimerkiksi vertaamalla katumusnauhan käyttöä "nykyaikaisiin kehonrääkkäysmuotoihin" – esimerkiksi lävistyksiin, plastiikkakirurgiaan ja aerobiciin. Lisäksi väitteitä ciliciumin aiheuttamasta kivusta on pidetty liioiteltuina. On myös kiistetty, että ciliciumin käyttö vuodattaisi verta.
Maximum Violence

Maximum Violence on Six Feet Underin kolmas albumi vuodelta 1999.
Kappaleet.
Uusintapainoksen bonuskappaleet
Bringer of Blood

Bringer of Blood on Six Feet Underin viides albumi vuodelta 2003.
Kappalelista.
Bonuskappaleet
Swiss League

Swiss League on Sveitsin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso National Leaguen jälkeen. Liigan voittaja pelaa joka kauden päätteeksi paras seitsemästä -järjestelmällä National Leaguen viimeistä vastaan. Jos Swiss Leaguen joukkue voittaa, se nousee National Leagueen ja häviäjä joutuu Swiss Leagueen.
Swiss League tunnettiin ennen nimellä "Nationalliga B".
HC Slavia Praha

HC Slavia Praha (eng. HC Slavia Prague) on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Prahasta. Slavia Praha pelaa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Maxa Ligassa. Kaudella 2008–2009 seura osallistui jääkiekon Mestarien liigaan kauden 2007–2008 Tšekin mestarina. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Stade de Gerland

Stade de Gerland on jalkapallostadion, joka sijaitsee Lyonissa Ranskassa. Ranskan pääsarjassa pelaava Olympique Lyonnais pelaa stadionilla kotiottelunsa. Stadion avattiin vuonna 1926, ja sinne mahtuu 41 044 katsojaa.
Stadionin rakentamisen aloitti vuonna 1913 seuran silloinen presidentti Tony Garnier. Rakennustyöt jouduttiin kuitenkin keskeyttämään ensimmäisen maailmansodan takia. Sodan päätyttyä rakennustyöt aloitettiin 1919 uudestaan, ja stadion valmistui 1920.
Alun perin stadionilla ei ollut katettuja istumapaikkoja. Stadionia jouduttiin kunnostamaan jälleen, jotta stadionin istumakapasiteetti saatiin lisätyksi yli 50 000:een.
Stadionia jouduttiin jälleen kunnostamaan, kun Ranska toimi isäntämaana vuoden 1998 MM-kilpailuissa. FIFA:n vaatimuksien mukaan kaikilla stadioneilla, joilla pelataan kansainvälisiä otteluita, pitää kaikkien paikkojen olla vain istumapaikkoja. Pohjois- ja eteläpääty pitivät kokonaan purkaa pois ja rakentaa ne uudestaan. Yleisurheilurata piti myös poistaa kentän ympäriltä. Stadionin uudeksi kapasiteettiksi tuli 41 044, joka on vielä nykyäänkin voimassa.
Olympique Lyonnais on pelannut stadionilla kotiottelujaan vuodesta 1950 asti. Lyon on suunnitellut muuttoa uudelle stadionille vuonna 2010.
1998 MM-kilpailuiden ottelut Stade de Gerlandilla.
Stade de Gerlandilla pelattiin vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden 5 alkulohko-ottelua sekä puolivälieräottelu.
Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti

Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti (, ; vuoteen 2021 "Suomen Lontoon-instituutti") on Lontoossa sijaitseva voittoa tavoittelematon säätiö, jota rahoittaa pääasiassa opetus- ja kulttuuriministeriö. Instituutti on yksi Suomen 17 kulttuuri- ja tiedeinstituutista, joiden yhteistyöelimenä toimii Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry. Instituutin toimialueina ovat Suomi, Britannia ja Irlanti, ja sitä hallinnoi Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutin säätiö. 
Instituutti työllistää kolme kokoaikaista ja yhden osa-aikaisen työntekijän. Kaudella 2018–2022 instituutin johtajana toimii Emilie Gardberg. Instituutilla on kaksi ohjelmaa, taide ja kulttuuri sekä yhteiskunta ja kulttuuri. 
Instituutti kuuluu Britannian Team Finlandiin, ja se tekee tiivistä yhteistyötä Suomen Dublinin-suurlähetystön kanssa. Instituutti kuuluu myös Euroopan unionin jäsenmaiden kulttuuri-instituuttien EUNIC-verkoston Lontoon-jaostoon. 
Toiminta.
Suomen Britannian- ja Irlannin-instituutti on suomalaisen, brittiläisen ja irlantilaisen kulttuurin ja yhteiskunnan asiantuntijaorganisaatio. Instituutti pyrkii lisäämään Suomen yhteiskunnallista vaikuttavuutta kulttuurin keinoin. Suomi-tuotteiden tai -brändien markkinoimisen sijasta instituutti nostaa esiin mielenkiintoisia ihmisiä, ideoita ja ajatuksia. Pyrkimyksenä on synnyttää avointa ja osallistavaa vuoropuhelua kolmen maan organisaatioiden ja yksilöiden välille. Instituutin toiminnassa keskeisiä arvoja ovat yhteiskunnallinen oikeudenmukaisuus, demokratia, monimuotoisuus ja yhdenvertaisuus.
Instituutti muun muassa tuottaa ja tilaa erilaisia projekteja, tukee näyttelyitä, seminaareja sekä asiantuntijavierailuita ja käynnistää yhteistyöhankkeita.
Vuoden 2019 toiminnalleen instituutti on valinnut neljä keskeistä teemaa. Ne ovat kestävyys, työn tulevaisuus, rajat ja vapaa liikkuvuus sekä taide ja hyvinvointi.
Taiteilijaresidenssit.
Vuonna 2019 instituutti tukee suomalaistaiteilijoiden residenssejä Block 336:ssa., Cove Parkissa, ja Temple Bar Gallery &amp; Studiosissa.
Lisäksi instituutti rahoittaa North AiR: Expanding Entanglements -ohjelmaa. Kyseessä on uusi residenssi- ja tutkimusyhteistyö, joka yhdistää kuusi residenssi- ja taideorganisaatiota Suomessa ja Skotlannissa. Mukana ovat Biotaiteen yhdistys, KulttuuriKauppila-taidekeskus, Mustarinda, Scottish Sculpture Workshop (SSW), Taigh Chearsabhagh ja Timespan.
Historia.
Instituutti perustettiin vuonna 1991. Sen ensimmäisen toimiston Lontoon Holbornissa avasivat pääministeri Esko Aho ja Birgitte Gloucesterin herttuatar. Vuodesta 2014 instituutin toimisto on sijainnut Lontoon Kings Crossilla.
Instituutin johtajina ovat toimineet:
Makgadikgadin suolatasanko

Makgadikgadin suolatasanko tai Makgadikgadin suolapannu eli Makarikari on suuri suolapannualue Botswanan pohjoisosassa. Se on kokonaispinta-alaltaan 16 000 neliökilometriä ja se on muodostonut useasta erillisestä suolatasangosta, joita erottaa hiekka-aavikko. Suurin yksittäinen suolapannu Makgadikgadissa on 5 000 neliökilometriä ja se on usein veden peitossa. Makgadikgadi on jäänne muinaisesta Makgadikgadijärvestä, joka oli aikoinaan Afrikan suurimpia järviä.
Makgadikgadi saa vetensä Nata-joesta. Osa alueesta on suojeltu Makarikarin kansallispuistossa.
Brittiläisen moottoriohjelman Top Gearin juontajakolmikko Jeremy Clarkson, Richard Hammond ja James May olivat historian ensimmäiset henkilöt jotka ylittivät Makgadikgadin autolla. Heistä vain Hammond pystyi ylittämään suolapannun muuttamatta autoaan (Opel Kadett '63) ollenkaan. Clarkson ja May poistivat autoistaan kaiken "ylimääräisen", jättäen jäljelle vain "perustarvikkeet" jotka tarvitaan (moottori, kori, jarrut jne.)
Meryl Cassie

Meryl Danielle Cassie (s. 2. huhtikuuta 1984 George, Cape Province, Etelä-Afrikka) on uusiseelantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli "Klaani"-televisiosarjassa Ebony-niminen tyttö, joka oli mukana sarjassa tuotantokausina 1999–2003.
Cassie on naimisissa rugbypelaaja Brendan Wyattin kanssa, ja heillä on yhteinen lapsi (s. 2006).
Bring Your Daughter... to the Slaughter

Bring Your Daughter... to the Slaughter on Iron Maidenin toinen single albumilta "No Prayer for the Dying". Laulun levytti ja julkaisi Iron Maidenin laulaja Bruce Dickinson "Painajainen Elm Streetillä 5 – Painajaisten lapsi" -elokuvan soundtrackille. Kappaleen alkuperäinen versio löytyy Bruce Dickinsonin kokoelmalevyltä "The Best of Bruce Dickinson". 
Kun Dickinson levytti kappaleen Iron Maidenin kanssa syksyllä 1990, kappaleesta tuli yhtyeen toistaiseksi ainoa Britannian ykkössijalla ollut single. 
Singlen b-puolella on Free- ja Led Zeppelin -coverit.
Makgadikgadijärvi

Makgadikgadijärvi oli Afrikassa nykyisen Botswanan valtion alueella sijainnut järvi. Okavango-, Sambesi- ja Cuando-joet laskivat järveen, joka kuivui 10 000 vuotta sitten. Nykyään alue on Kalaharin autiomaata.
Makgadikgadijärvi muodostui noin kaksi miljoonaa vuotta sitten, kun maankuoressa tapahtuneen muutoksen takia syntyi vedenjakaja, joka ohjasi alueen suuret joet Makgadikgadijärven altaaseen. Noin 20 000 vuotta sitten allas oli täyttynyt äärimmilleen ja järven vesi alkoi valua kohti merta ensin pohjoiseen ja sitten itään. Seurauksena nykyisen Sambesi-joen ylä- ja alajuoksu yhdistyivät muodostaen Victorian putoukset. Aiemmin laskujoeton Makgadikgadijärvi laski uuden vesiväylän myötä Intian valtamereen.
Kuivemman ajanjakson takia Makgadikgadijärvi alkoi kuivua. Noin 10 000 vuotta sitten järvi oli jo lähes kuivunut. Allas täyttyi maalla, kun tuuli puhalsi alueelle hiekkaa Okavango kasasi sedimenttejä. Nykyään Makgadikgadijärvestä muistuttavat Okavangon suisto, Makarikarin ja Nxain suolapannu, Ngamijärvi ja Xaujärvi.
Terry Rance

Terry Rance oli yksi Iron Maidenin alkuperäisistä kitaristeista. Hän jätti yhtyeen vuonna 1976 vuoden ennen yhtyeen perustamista. Hänet korvasi Bob Sawyer.
Vuonna 2006 Iron Maidenin entiset kitaristit Rance ja Dave Sullivan nimettiin Iron Maiden -teemaisen Eddie's Baarin manageriksi.
Ron Matthews

Ron Matthews (s. 1953) oli Iron Maidenin alkuperäinen rumpali. Hän oli yhtyeessä kaksi ja puoli vuotta. Hän oli ensimmäinen jäsen Iron Maidenissa Steve Harrisin kanssa.
Matthews sai potkut monien muiden jäsenten rinnalla. Hän soitti myöhemmin Tormen ja Mcoyn kanssa 1980-luvulla.
Pro Cycling Manager

Pro Cycling Manager on Cyaniden kehittämä urheilu-, simulaatio- ja managerointipelisarja, jossa ohjataan pyöräilytallia. Pelissä on monia erilaisia pelimuotoja kuten urapeli, kilpailu, harjoitus, etappipelimuoto ja moninpeli. Urapelissä ohjataan tallia viiden vuoden ajan ja kilpailussa yhden kilpailun ajan. Harjoituksessa pääsee harjoittelemaan pelaamista, ja etappipelimuodossa pääsee ohjaamaan tallia esimerkiksi Ranskan ympäriajossa. Peliin tuli mukaan myös ratapyöräily vuonna 2008.
Wicker Park

Wicker Park on yhdysvaltalainen romanttinen, psykologinen trilleri vuodelta 2004. Elokuvan ohjasi Paul McGuigan. Elokuva perustuu ranskalaiseen elokuvaan "Kohtalokas asunto" (L’Appartement, 1996). Se oli ehdolla palkinnon saajaksi Montrealin elokuvafestivaaleilla, kaupungissa, jossa elokuva on kuvattu.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kritisoi elokuvaa sekavaksi ja epäloogiseksi sattumien summaksi, jonka asetelma romahtaisi jos alati kännyköitään näpläävät roolihenkilöt vain hoksaisivat joskus soittaa toisilleen oikeaan aikaan.
Nürnberg Ice Tigers

Nürnberg Ice Tigers on saksalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Saksan DEL-liigaa. Ice Tigers pelaa kotiottelunsa Nürnberg Arenalla, Nürnbergissä, Saksassa. Joukkue perustettiin vuonna 1980 ja sen nimi oli tuolloin EHC 80 Nürnberg. Kaudella 1995–1996 nimi vaihdettiin Nürnberg Ice Tigersiksi. Joukkue oli vuosina 2006–2009 nimeltään Sinupret Ice Tigers. Kaudella 2009–2010 paikallinen jalokivikauppias Thomas Sabo sijoittajaryhmineen pelasti joukkueen konkurssilta ja joukkueen nimi vaihdettiin Thomas Sabo Ice Tigers Nürnbergiksi.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Peter Coyote

Peter Coyote (alk. Peter Cohon) (s. 10. lokakuuta 1941 Manhattan, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "E.T." (1982), "Katkera kuu" (1992) ja "Erin Brockovich" (2000). Lisäksi Coyote tunnetaan Seth Eastmanin dokumentista "Painting the Dakota" (2002), jossa hän toimi juontajana, sekä tv-sarjoista "4400" ja "Tie Avonleaan" vuosilta 1989–1996. Lisäksi hän on toiminut kertojana useissa Ken Burnsin dokumenttisarjoissa.
Yksityiselämä.
Coyote on ollut kaksi kertaa naimisissa: Marilyn McCannin kanssa vuosina 1977–1997 ja Stefanie Pleetin kanssa vuodesta 1998. Hänellä on kaksi lasta ensimmäisestä avioliitosta.
George Kruck Cherrie

George Kruck Cherrie (1865 Iowa-1946 tai 1948) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Cherrie otti osaa noin 40 tutkimusretkeen, jotka suuntautuivat pääasiassa Keski- ja Etelä-Amerikkaan. Hän keräsi lintuja ja muita eläimiä. Theodore Rooseveltin johtamalla retkellä 1913–1914 Cherrie keräsi näytteitä Smithsonian-instituutille.
Cherrie kirjoitti retkistään muistelmissaan: "Dark Trails: Adventures of a Naturalist" (1930). Vuonna 1927 Yhdysvaltain partiopojat valitsivat Cherrien ensimmäiseksi Kunniapartiolaiseksi.
Cherrien vaimo oli Stella Mae Bruere. Heille syntyi ainakin tytär Enriqueta Inez Cherrie (10. toukokuuta 1898) Venezuelassa.
Cherrie kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa raitapöllön ("Strix chacoensis"), brasiliansepän ("Capito dayi"), amazoniansilkkikiitäjän ("Chaetura viridipennis") ja vireonapsijoiden suvun "Inezia". Viirumuuranen ("Myrmotherula cherriei") on nimetty hänen kunniakseen.
Hit Me, Baby, One More Time

Hit Me, Baby, One More Time on brittiläinen tositelevisiosarja vuodelta 2005. Ohjelmaa esitettiin ensin Britanniassa ITV-kanavalla ja myöhemmin, uutena versiona, Yhdysvalloissa NBC:llä. Molempia sarjoja juonsi Vernon Kay.
Jokaisessa jaksossa viisi entistä poptähteä lauloi suurimman hittikappaleensa sekä coverversion jostakin ajankohtaisesta hitistä. Joka viikon esiintyjistä yksi valittiin voittajaksi, Britanniassa puhelinäänestyksellä ja Yhdysvalloissa yleisöäänestyksellä, ja hän pääsi ohjelman finaaliin. Britanniassa finaalin voittaja sai julkaista molemmat kappaleet singlenä ja Yhdysvalloissa hän sai lahjoittaa 20 000 dollaria hyväntekeväisyyteen.
Ohjelman nimi tulee Britney Spearsin kappaleen ”…Baby One More Time” kertosäkeestä.
Brittiläinen versio.
Viikko 1 (2. huhtikuuta 2005).
Viikon voittaja oli Tiffany.
Viikko 2 (9. huhtikuuta 2005).
Viikon voittaja oli Shakin’ Stevens.
Viikko 3 (14. huhtikuuta 2005).
Viikon voittaja oli Carol Decker.
Viikko 4 (21. huhtikuuta 2005).
Viikon voittaja oli Hue and Cry.
Viikko 5 (28. huhtikuuta 2005).
Viikon voittaja oli Shalamar.
Viikko 6 (7. toukokuuta 2005).
Viikon voittaja oli Chesney Hawkes.
Viikko 7 (14. toukokuuta 2005).
Viikon voittaja oli 911.
Finaali (21. toukokuuta 2005).
Finaalin voitti Shakin’ Stevens. Kappaleesta ”This Ole House” julkaistiin single, jonka mukana oli cover-versio Pinkin ”Troublesta”. Single nousi sijalle 20 Britannian singlelistalla kesäkuussa 2005.
Yhdysvaltain versio.
Ohjelman yhdysvaltalaista versiota alettiin nauhoittaa 1. kesäkuuta 2005 ja sitä esitettiin esimmäistä kertaa seuraavana päivänä, 2. kesäkuuta, NBC:llä. Studioyleisön valitsemat voittajat saivat lahjoittaa rahaa valitsemalleen hyväntekeväisyysjärjestölle.
1 = Artisti, joka on esiintyi myös brittiläisessä versiossa.
Viikko 1 (nauhoitettu 1. kesäkuuta; lähetetty 2. kesäkuuta).
Viikon voittaja oli Arrested Development.
Viikko 2 (nauhoitettu 8. kesäkuuta; lähetetty 9. kesäkuuta).
Viikon voittaja oli Vanilla Ice.
Viikko 3 (nauhoitettu 15. kesäkuuta; lähetetty 16. kesäkuuta).
Viikon voittaja oli Irene Cara. (Howard Jones voitti puhelinäänestyksen)
Viikko 4 (nauhoitettu 22. kesäkuuta; lähetetty 23. kesäkuuta).
Viikon voittaja oli Thelma Houston. (Glass Tiger voitti puhelinäänestyksen)
Viikko 5 (nauhoitettu 29. kesäkuuta; lähetetty 30. kesäkuuta).
Viikon voittaja oli PM Dawn. (Juice Newton voitti puhelinäänestyksen)
Live at Montreux 1991/1992

Live at Montreux 1991/1992, tunnettu myös nimellä "Live At Montreux 1991 &amp; 1992" ja "Live at Montreux", on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin live-albumi ja videojulkaisu vuodelta 2008. "Live at Montreux" sisältää kaksi konserttia Amosin soolouran alkuvaiheilta vuosilta 1991 ja 1992. Molemmat konsertit on tallennettu Montreux’n jazzfestivaaleilla Sveitsissä. Amos esiintyy molemmissa konserteissa soolona ja säestää itseään pianolla.
Konserteissa kuullaan kappaleita Amosin ensimmäiseltä sooloalbumilta "Little Earthquakes" kappaleita ja sen singleiltä. Mukana on myös cover-versiot Nirvanan kappaleesta ”Smells Like Teen Spirit” ja Led Zeppelinin kappaleista ”Thank You” ja ”Whole Lotta Love”.
"Live at Montreux 1991/1992" julkaistiin 
CD:llä ja DVD:llä syyskuussa 2008. Livealbumi on julkaistu myöhemmin myös vinyylillä, digitaalisena latauksena ja suoratoistopalveluissa. Konserttielokuva on julkaistu digitaalisesti Apple TV -palvelussa.
Johnette Napolitano

Johnette Napolitano (syntynyt Jonette L. Napolitano, s. 22. syyskuuta 1957 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja basisti. Hän oli vaihtoehtorock-yhtye Concrete Blonden laulaja, basisti ja lauluntekijä. Yhtyeen hajottua Napolitano perusti uusia yhtyeitä, kunnes suuntasi 2000-luvulla kohti soolouraa. Hänen 2000-luvun tuotantonsa on ollut monipuolista ja eklektistä. Napolitano on tehnyt pitkän uran myös tuottajana ja elokuvasäveltäjänä. Hän on tehnyt yhteistyötä Talking Heads -yhtyeen jäsenten kanssa. 
Elämä ja ura.
Johnette Napolitano syntyi Hollywoodissa 22. syyskuuta 1957 ja sai musiikilliset oppinsa paikallisissa äänitysstudioissa, mukaan lukien Gold Star Studiosilla. Hän oli aktiivinen Los Angelesin punk- alakulttuurissa ja muodosti duon kitaristi Jim Mankeyn kanssa. Vuonna 1982 julkaistu ensimmäinen EP nimellä Dream 6 toi heille levytyssopimuksen I.R.S. Recordsille, ja kun rumpali Harry Rushakoff liittyi mukaan, trio otti nimekseen Concrete Blonde. 
Napolitanon voimakkaan lauluäänen johtama yhtye tuli tunnetuksi 1980-luvun loppupuolen college-radiossa ja saavutti varsinaisen läpimurtonsa vuoden 1990 kappaleella ”Joey” ja albumilla "Bloodletting". Alkuperäisen toimintansa aikana Concrete Blonde julkaisi viisi albumia ennen ensimmäistä hajoamistaan vuonna 1994. Laittaessaan Concrete Blonden hetkeksi tauolle Napolitano perusti yhtyeen Pretty &amp; Twisted, joka julkaisi yhden albumin vuonna 1995.
No Talking Just Head.
Vuonna 1996 Napolitano teki yhteistyötä Talking Headsin jäsenten Tina Weymouthin, Chris Frantzin ja Jerry Harrisonin kanssa heidän albumillaan "No Talking, Just Head" ja lähti heidän kanssaan kiertueelle toimiessaan yhtyeen laulusolistina. Hän teki levyn yhdessä Holly Beth Vincentin kanssa nimellä Vowel Movement, ennen kuin Concrete Blonde teki vuonna 1997 paluun ja julkaisi yhteistyöalbumin Los Illegals -yhtyeen kanssa.
Sooloura.
2000-luvulla Napolitano äänitti kokeellisia kappaleita, joita hän julkaisi omakustanteina osana ”rough mix” -antologiasarjaa, johon sisältyi myös sanoituksia, valokuvia ja piirroksia. Yhteensä näitä Sketchbook-kokoelmia julkaistiin kolme: ensimmäinen vuonna 2002, toinen 2005 ja kolmas 2009. Hän julkaisi varsinainen studioalbumin "Scarred" vuonna 2007 ja teki samalla musiikkia elokuviin ja televisioon. Samaan aikaan hän ja Mankey kokosivat jälleen Concrete Blonden, mikä johti kahteen uuteen albumiin: "Group Therapy" (2002) ja "Mojave"(2004).
Napolitano asettui asumaan Kaliforniaan Joshua Treen kansallispuiston laitamille, missä hän pitää äänitysstudiota. Soololevy "The Naked Album" ilmestyi vuonna 2015 ja kolmas, "Exquisite Corpses", vuonna 2022. Kaksi vuotta myöhemmin hän teki yhteistyötä brittiläisen tuottajan ja DJ:n Alley Catin kanssa tämän albumilla "The Widow Project".