tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johan Robert Hugo Nordenswan

Johan Robert Hugo Nordenswan (4. tammikuuta 1864 Heinola – 6. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja valtiopäivämies. 
Nordenswanin vanhemmat olivat yli-insinööri Hugo Kasimir Nordenswan ja Zelé Christina Agricola ja puolisot vuodesta 1890 Ingrid Elisabeth Stenius (ero) ja vuodesta 1915 Estrid Margareta Eleonora Lagerborg. 
Nordenswan tuli ylioppilaaksi 1886 ja opiskeli ensin oikeustieteitä, mutta valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1888. Hän toimi aluksi metsähallituksessa kielenkääntäjänä ja sitten metsänarvostelijana Oulun läänissä vuodesta 1891 ja metsänhoitajana puutavarayhtiöiden palveluksessa vuodesta 1896. Aluemetsänhoitajana Iissä, Miehikkälässä ja Kouvolassa Nordenswan toimi 1903–1925. Hän oli myös Harjun maanviljelyskoulun opettaja 1910–1915. Nordenswan edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1891, 1904–1905 ja 1905–1906. 
Jääkärieversti Oscar Bjarne Hugo Nordenswan oli Johan Robert Hugo Nordenswanin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Frans Nordlund

Frans Nordlund (24. maaliskuuta 1848 Eurajoki – 12. elokuuta 1903 Heinola) oli suomalainen pappi, virkamies ja valtiopäivämies. 
Henkilöhistoria.
Frans Nordlundin vanhemmat olivat lukkari Elias Nordlund ja Elisabet Munter ja puoliso vuodesta 1881 Fanny Aurora Emilia Helander. Nordlund tuli ylioppilaaksi 1868, suoritti teologian erotutkinnon 1871 ja vihittiin papiksi 1872. Toimittuaan pappina useilla eri paikkakunnilla Nordlund oli Taivassalon kirkkoherra 1880–1894 ja senaatin kirkollistoimituskunan esittelijäsihteeri 1895–1903. Nordlund oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905.
Sebaldus Heyden

Sebaldus Heyden (Sebald Hayd), (18. joulukuuta 1499 Bruck, Erlangen, Saksa – 9. heinäkuuta 1561 Nürnberg Saksa) oli saksalainen kanttori, rehtori ja virsirunoilija.
Hayden opiskeli jesuiittojen ylläpitämässä yliopiostossa Ingolstadissa. Vuonna 1519 hänestä tuli Nürnbergin Spitalschule-koulun rehtori ja vuonna 1525 Nürnbergin Sebalduskoulun ensimmäinen luterilainen rehtori. Hän oli myös musiikkiteoreetikko ja Martin Lutherin ajatusten kannattaja, kun reformaatio saavutti Nürnbergin. Rehtorina hän oli kiinnostunut pedagogisista kysymyksistä, eräs hänen julkaisunsa käsittelee musiikinopetusta ("De arte canendi"). Urkuri ja virsisäveltäjä Nikolaus Selnecker oli hänen oppilaansa ja hänen ystäviään olivat taidemaalari Albrecht Dürer ja laulaja Hans Sachs. 
Hänen kirjoittamiaan virsiä on säilynyt kahdeksan, joista tunnetuin lienee kärsimysvirsi ”O Mensch, bewein dein Sünde groß“ jossa oli 23 säkeistöä ja jota mm. J. S. Bach on käyttänyt omissa teoksissaan. (Koraalialkusoitto BWV 622 ja Matteuspassio, osa 35.) 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Haydenin kirjoittama virsi """Gott, unser Sterck und Zuversicht", Psalmin 46 pohjalta vuonna 1537 kirjoitettu teksti, virsi 181 "Jumala täysi turva on" (Suom. Hemminki Maskulainen virsikirjaan 1605. Uud. Bengt Jakob Ignatius 1824, virsikirjakomitea 1984). Virren sävelmä on Heikki Klemetti 1905 tekemä sävelmä. 
Sama virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 371 ""Vain Herra turvanamme on"." Suomennos pohjatuu Johan O. Wallinin 1818 ja Anders Frostensonin 1980 tekemiin muokkauksiin ja se on Pekka Kivekkään 1998 tekemä. Virren sävelmänä on saksalainen kansansävelmä / Wittenberg 1533.
Taiwanin valtionrakennuspuolue

Taiwanin valtionrakennuspuolue (; lyh. TSP) on taiwanilainen vasemmistolainen puolue. 
Vuoden 2020 vaaleissa TSP osallistui parlamenttivaaleihin ensimmäistä kertaa poliittisena puolueena. Chen Po-wei voitti kiinalaisen Kuomintang-ehdokkaan Yen Kuan-heng ja hänet valittiin Taichungin toisen vaalipiirin lainsäätäjäksi. TSP voitti ensimmäisen kerran paikkansa lainsäätäjässä. Lokakuussa 2021 Taichungin äänestäjät haastoivat Chenin mandaatin ja äänestyksen jälkeen hän menetti paikkansa maan parlamentissa.
Pippa Laukka

Pippa Inkeri Laukka (s. 15. toukokuuta 1970 Helsinki) on suomalainen urheilulääkäri ja kirjailija sekä kolumnisti.
Laukka on koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti Itä-Suomen yliopistosta 1999 ja liikuntalääketieteen erikoislääkäri Helsingin yliopistosta 2005.
Hän on Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen lääkäri vuodesta 2010. Hän on toiminut myös lukuisten huippu-urheilijoiden lääkärinä. Laukka on Suomen Palloliiton lääkintävaliokunnan jäsen ja Suomen kansallisbaletin Healthy Dancer -ohjelman asiantuntijajäsen. Laukka toimi vuosina 2008–2016 Mehiläisen Töölön toimipisteen vastaavana lääkärinä ja vuosina 2016–2018 lääketieteellisenä johtajana Hintsa Performance Nordicsilla. Vuodesta 2018 eteenpäin hän toimi lääkärikeskus Aavan hyvinvointijohtajana. Syyskuussa 2020 Laukka tuli valituksi Vihdin ja Karkkilan johtavaksi ylilääkäriksi, jona hän työskenteli vuoden 2022 loppuun saakka.
Hän on tullut tunnetuksi myös Olet mitä syöt -ohjelman asiantuntijana ja keulakuvana. Laukka osallistui vuonna 2021 nähtyyn "Myyrä"-televisio-ohjelmaan. 
Kirjailija ja kolumnisti.
Pippa Laukka on kirjoittanut kolme kirjaa.
Laukka on myös kirjoittanut kolumneja Helsingin Sanomiin ja Kotilääkäri-lehteen.
Yksityiselämä.
Laukka avioitui Markku Laukan kanssa vuonna 2003. Heillä on kaksi yhteistä lasta ja Laukalla yksi, 28-vuotiaana opiskeluaikanaan saamansa tyttö aiemmasta suhteestaan. Perhe asuu Helsingissä. Laukka harrastaa kansantanssia.
Laukan isä työskenteli paperialalla insinöörinä ja äiti myyjänä. Laukan äiti kuoli rintasyöpään syksyllä 2007.
Urbergan kartano

Urberga on kartano Espoonkartanon kaupunginosassa läntisimmässä Espoossa aivan Kirkkonummen rajan tuntumassa. Sen päärakennus sijaitsee maanviljelysmaiseman keskellä Loojärven kaakkoisella rannalla. Alueella on tehty lukuisia esihistoriallisia löytöjä.
Historia.
Fonseenin vuoden 1750 kartassa nykyisen Urbergan alue oli vielä asumatonta. 1780-luvun alusta Urbergasta on maininta Espoon kartanon lampuotitilana, jonka omisti leskirouva Anna Nilsdotter poikineen. Lampuotitila talousrakennuksineen oli kuitenkin jo pahoin rappeutunut. 1800-luvun jälkipuoliskolla Urbergasta kehkeytyi läheisen Helsingin liikemiesten kesäpaikka. Professori Alexander Gadolin osti Urbergan 1895 ja asui siellä kymmenen vuotta. Myöhempiä omistajia on muun muassa Elsa Bonsdorff.
Urbergan päärakennus ei edusta tiettyä tyylisuuntaa, sillä se on rakennettu vaiheittain 1700-luvun lopulta alkaen. Rakennukseen lisättiin siipiosia 1800-luvulla ja vuonna 1926 se korotettiin kaksikerroksiseksi. 1950-luvun alussa päärakennus uudistettiin täysin. Arkkitehtina oli Kurt Simberg.
Olivos (Argentiina)

Olivos on kaupunki Vicente Lópezissa, Buenos Airesin maakunnassa, Argentiinassa.
Argentiinan presidentin virka-asunto sijaitsee Olivosissa. Olivosissa kesät ovat lämpimiä, kosteita ja märkiä, kun taas talvet ovat kylmiä ja tuulisia. Olivos on perustettu vuonna 1878. Vuonna 1905 San Isidron läänit jaettiin, ja Olivosista tuli osa Vicente Lópezin paikallishallintoaluetta.
Olivos koki suurimman väestönkasvun 1940- ja 50- luvuilla, ja sillä on suuri ulkomaalainen väestö.
Liikenne.
Olivosin liikenne koostuu pääasiassa junista, linja-autoista, takseista ja autoteistä.
Karl Arvid Nyberg

Karl Arvid Nyberg (20. toukokuuta 1849 Kristiinankaupunki – 25. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen tuomari ja moninkertainen valtiopäivämies.
Nybergin vanhemmat olivat musiikinopettaja Karl August Nyberg ja Anna Helena Sofia Raab ja puoliso Josefina Charlotta Schogstad. Nyberg tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1873, varatuomarin arvon hän sai 1876. Hän oli ensin Loviisassa kaupunginvaltuuston sihteerinä ja kruununkassanhoitajana vuodesta 1876 ja toimi sitten Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1884–1915. Nyberg oli "Östra Finland" -lehden toimittaja 1881–1884 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1888–1889 ja 1902–1910. Hän oli porvarissäädyssä Loviisan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891 ja Helsingin edustaja 1897 ja 1899.
Taidemaalari Hjördis Nyberg oli Karl Arvid Nybergin tytär.
Bembölen kahvitupa

Bembölen kahvitupa () on Espoon vanhimpiin lukeutuva maatilan päärakennus. Myös kahvilana siitä on muodostunut jo käsite. Se sijaitsee Järvenperän eteläisimmässä kolkassa aivan Karvasmäen rajalla Keski-Espoossa. Turuntie kulkee välittömästi Bembölen kahvituvan eteläpuolitse ja Kehä III noin 200 metriä pohjoispuolitse.
Historia.
Bembölen kahvitupa oli alkuaan Bellin maatilan päärakennus. Bell oli yksi Bembölen kylän kymmenestä kantatilasta, sen omistaja oli 1600-luvulla Anders Eriksson. Tila oli vähävarainen. Siitä tehtiin 1688 Vihdin Tervalammen ratsutilan augmentti. Isonvihan jälkeen Bell oli poltettu maan tasalle. Kuninkaantiestä erkani Helsinkiin johtava haara Bellin päärakennuksen kohdalla, joten paikka oli otollinen kestikievarille, joka toimi siinä 1760-luvulla. Rakennus oli 1916 purku-uhan alla, ja siitä kaavailtiin museorakennusta, mutta hanke raukesi. Kahvilana rakennus toimi ensi kerran 1939 ja jälleen toisen maailmansodan jälkeen.
Bembölen kamari ja eteinen ovat todennäköisesti vuodelta 1737, sali rakennettiin myöhemmin. Kookkaan tuvan sisäkatto on taitteinen ja jykeväparruinen. Rakennus on pystylaudoitettu ja punamullattu. Hyvinsäilyneeseen kokonaisuuteen kuuluu kaksikerroksinen luhtiaitta.
Jokikananhirssi

Jokikananhirssi ("Echinochloa stagnina") on kananhirssien sukuun kuuluva heinäkasvi.
Jokikananhirssi on 30–200 senttimetriä pitkä monivuotuinen heinäkasvi, jolla on usein kelluvat juurakot. Sitä esiintyy Afrikan savanneilla Mauritaniasta Somaliaan ja Etelä-Afrikkaan saakka sekä Etelä-Aasiassa Pakistanista ja Intiasta Indonesiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Jokikananhirssin kasvuympäristöjä ovat suot ja kosteikot, joissa se muodostaa usein kelluvia lauttoja.
Jokikananhirssiä viljellään etenkin Intiassa ja Nigerjoen varrella. Sen siemeniä voidaan käyttää viljan asemasta. Siemenistä, varsista ja juurakoista saadaan sokeria ja poltetuista kasveista suolaa, jota käytetään saippuan ja indigoväriaineiden valmistamiseen.
Jokikananhirssi on tärkeä hyötykasvi Nigerin sisämaasuistossa, jossa sitä viljellään lähinnä karjan rehuksi. Se myös tukkii vesiväyliä, kasvaa rikkaruohona riisipelloilla ja toimii heinäsirkkaparvien lisääntymisalustana. Kasvi on levinnyt vieraslajina Oseaniaan.
Luukin kartano

Luukin kartano on Espoon Luukissa sijaitseva kartano. Kartanon historia ulottuu aina 1600-luvulle, ja ensimmäisestä omistajasta on merkintä vuodelta 1601. Nykyinen päärakennus on valmistunut kuitenkin vuonna 1925.
Kartanon omistaa Helsingin kaupunki. Kaupunki osti kartanoalueen vuonna 1961. Kartanon alueen pinta-ala on yli 900 hehtaaria.
Callochromis

Callochromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita tavataan Afrikasta:
Etiopianpalmyrapalmu

Etiopianpalmyrapalmu ("Borassus aethiopum") on palmyrapalmujen sukuun kuuluva palmukasvi.
Etiopianpalmyrapalmu kasvaa Saharan eteläpuolisessa Afrikassa lukuun ottamatta osia Lounais- ja Keski-Afrikasta sekä Afrikan sarvesta. Sitä esiintyy myös mannerta ympäröivillä saarilla.
Etiopianpalmyrapalmu kasvaa jopa 30 metriä korkeaksi puuksi, jonka runko on halkaisijaltaan noin 50 senttimetriä. Sen kasvuympäristöjä ovat jokivarsien ja savannien matalat hiekka- ja tulvamaat. Etiopianpalmyrapalmu on palmusavannien päälaji. Jokien varsilla se voi muodostaa tiheitä yksilajisia metsiä.
Etiopianpalmyrapalmu on tärkeä monikäyttöinen hyötykasvi. Siitä valutetaan palmuviiniä ja sen kovaa puuainesta käytetään talonrakennuksessa. Hedelmiä ja siemeniä syödään ja lehtiä käytetään kattomateriaalina ja punontaan. Etiopianpalmyrapalmua hyödynnetään myös kansanlääkinnässä. Kasvin liikakäyttö monissa Länsi-Afrikan maissa on tehnyt siitä paikallisesti uhanalaisen.
Paavo Kivikoski

Paavo Asser Kivikoski (1. tammikuuta 1905 Sysmä – 16. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa Suomen Kansan Demokraattisen Liiton varapuheenjohtajana (1946–1949) ja Suomen Kommunistisen Puolueen johtavissa elimissä sekä vasemmistolaisen nuorisoliikkeen monissa eri tehtävissä. Kivikoski oli poliittisista syistä vangittuna yhteensä yli 13 vuotta vuosien 1925–1944 välisenä aikana.
Kivikoski syntyi työläisperheeseen Sysmässä. Hän ryhtyi jo nuorena elättämään itsensä maalarina. Hän osallistui vuodesta 1917 alkaen työväenliikkeen lapsijärjestö Työväen Järjestönuorten Liiton toimintaan. 1920-luvun alkupuolella Kivikoski toimi kommunistisessa nuorisoliikkeessä ja hän liittyi SKP:hen 1924. Kivikoski joutui ensimmäisen kerran vankilaan 20-vuotiaana. Vuosikymmenen lopussa Kivikoski kuului Suomen kommunistisen nuorisoliiton johtoon. Hän toimi myös muun muassa Opintotyön Neuvontayhdistyksen sihteerinä. Kivikoski valittiin SKP:n keskuskomiteaan kuudennessa puoluekokouksessa 1935. Hän kuului Suomen toimintoja johtaneeseen politbyroohon ja oli SKP:n kansanrintamahankkeita johtaneen Toivo Karvosen tärkein avustaja. Politbyroon toiminta päättyi 29. marraskuuta 1938, kun koko puoluejohto Kivikoski mukaan lukien pidätettiin poliisin tiedottajana toimineen Tauno Taivaisen tietojen perusteella. Kivikoski oli vangittuna ja työleireillä vuoteen 1944 asti.
Kivikoski vapautui vankilasta syksyllä 1944 jatkosodan päätyttyä ja hän työskenteli aluksi toimittajana. Kivikoski valittiin SKP:n väliaikaiseen puoluetoimikuntaan 15. lokakuuta 1944 salaisesti koolle kutsutussa kokouksessa, joka päätti puolueen legalisoinnista. Hän uusi paikkansa vuoden 1945 edustajakokouksessa. Kivikoski toimi puolueen nuorisotyön vastaavana. Hän kuului myös muun muassa Suomi–Neuvostoliitto-Seuran johtokuntaan. Kivikosken ensisijaiseksi toiminta-alueeksi muodostui Suomen Demokraattinen Nuorisoliitto, jonka kunniajäseneksi hänet myöhemmin nimettiin. Kivikoski kuului Kustannusosakeyhtiö Yhteistyön hallitukseen 1944–1947 ja hän toimi Yleisen Lehtimiesliiton puheenjohtajana 1940- ja 1950-luvuilla.
Kivikoski kuului SKP:n Tarkastuskomiteaan vuodesta 1960 alkaen. Hän toimi pitkään Työläislasten Tuki -yhdistyksen puheenjohtajana. Kivikoski työskenteli 1960-luvulla Suomi–Romania-Seuran sihteeri-toiminnanjohtajana. Kivikosken muistotilaisuus pidettiin 25. helmikuuta 1966 Kulttuuritalossa.
Kivikosken puoliso oli Soska Kivikoski.
Kefotiaami

Kefotiaami (C18H23S3N9O4) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefotiaami on niin sanottu toisen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen ja tehoaa moniin grampositiivisiin bakteereihin ja gramnegatiivisin bakteereihin. Metisilliinille vastustuskykyisiin bakteereihin lääkeaine ei tehoa. Kefotiaamia voidaan käyttää hengitystieinfektioiden, virtsatulehdusten ja pehmytkudostulehdusten kuten ihotulehdusten hoitoon. Se voidaan annostella tablettina tai ruiskeena ja siitä on kehitetty aihiolääke kefotiaamiheksetiili.
Thomas Middleton

Thomas Middleton (noin 1570 Lontoo, Englanti – 4. heinäkuuta 1627 Newington Butts, Surrey) oli englantilainen näytelmäkirjailija. 
Hän opiskeli ensin oikeustiedettä Oxfordissa ja kirjoitti kolme runokirjaa, mutta ryhtyi sitten kirjoittamaan näytelmiä. Hän kirjoitti useita näytelmiä yksin ja yhteistyössä muiden, kuten William Rowleyn ja Thomas Dekkerin, kanssa. Parhaita ovat komediat, kuten "A trick to catch the old one" (1608). Niissä on eloisa juoni mutta varsin eroottinen aihe. Tragikomediassa "The Witch" (painettu vasta 1778) on havaittavissa yhtäläisyyttä William Shakespearen näytelmän "Macbeth" kanssa. "The Witchin" syntyaika on tuntematon, joten ei ole tietoa kumpi on jäljitellyt. Hänen menestyksekkäin näytelmänsä oli "A Game at Chess" (1625), jossa musta kuningas edustaa Espanjaa ja valkoinen kuningas prinssi Charlesia. Sitä esitettiin Globe-teatterissa, kunnes Espanjan lähettilään protestoitua Jaakko I esti sen esitykset.
Middleton sai 1620 nimityksen Lontoon kronikoitsijaksi.
Middletonin tekemiksi arvioidut teokset julkaistiin ensi kerran 2007 nimellä "Thomas Middleton: The Collected Works" (toim. Gary Taylor ja John Lavagnino).
Yuxarı Gövhar Ağan moskeija

Yuxarı Gövhar Ağan moskeija on moskeija kiistellyn, mutta kansainvälisesti osana Azerbaidžania pidetyn Vuoristo-Karabahin alueen Şuşan kaupungissa. Rakennus on valmistunut 1880-luvulla ja sitä on entisöity 2010-luvulla. 
Historia.
Tuolloin Karabahin kaanikuntaan kuulunut Şuşa perustettiin 1700-luvulla ja kaupungista tuli Karabahin hallinnollinen keskus. Siitä tuli osa Venäjän keisarikuntaa vuonna 1805. Gövhar Ağan moskeijan rakennustyöt oli aloitettu jo 1700-luvun puolella. Samaan aikaan rakennettiin niin sanottua ylempää ("yuxarı") ja alempaa ("aşağı") moskeijaa. Ylempi moskeija valmistui vasta 1880-luvulla. Moskeija sai nimensä ruhtinatarrunoilija Gövhar Ağan (1796-1868) mukaan. 
Şuşan aikanaan huomattava armenialainen väestö pakeni yhteenotoissa azerien kanssa vuonna 1920. Sittemmin Şuşasta tuli Vuoristo-Karabahin azeriväestön tärkeä keskus. Itse moskeija muutettiin Neuvostoliiton kaudella museoksi. Rakennus kärsi vaurioita Vuoristo-Karabahin sodan aikana 1990-luvun alussa, jolloin Şuşasta tuli osa kansainvälisesti tunnustamatonta Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Kaupungin azerit pakenivat. Tasavallan viranomaiset kunnostivat moskeijan 2010-luvulla. Kunnostustyöt herättivät kritiikkiä niin armenialaisten, kuin azerienkin keskuudessa. Azerit syyttivät armenialaisia moskeijan persialaistamisesta.
Azerbaidžanin joukot valtasivat Şuşan vuoden 2020 sodan aikana. 13. marraskuuta 2020 moskeijalla pidettiin ensimmäinen perjantairukous sitten 1990-luvun tapahtumien.
Krabi krabong

Krabi krabong on vanha thaimaalainen taistelulaji jossa käytetään aseita. Siinä on yhteneväisyyksiä muiden Kaakkois-Aasian taistelulajien kuten malesialaisen Silatin kanssa. Se on alkuperältään useita vuosisatoja vanha mutta sitä myös systematisoitiin vuonna 1936 käytettäväksi liikunnan opetukseen yliopistotasolla.
Aseita ovat muun muassa sapeli ja puinen sauva. Tyylin nimi on peräisin thaimaalaista kaarevaa miekkaa ("krabi") ja sauvaa ("krabong") tarkoittavista sanoista. Tyypillisesti kahta miekkaa käytetään parina ("daab song mue"). Tyylin aseeton osuus ("muay boran") käyttää potkuja, iskuja hermopisteisiin, nivellukkoja, hallintaotteita ja heittoja.
Muita tyylin aseita ovat "daab" (yksiteräinen miekka), "kean/lo" (kilpi), "phlong" (toinen sauva-ase, joka usein sekoitetaan "krabongin" kanssa), "ngao" (sauva jossa on terä) ja "mai sok san" (pari tonfan kaltaisia nuija-aseita).
Karl Woldemar Nystén

Karl (Carl) Woldemar Nystén (25. joulukuuta 1844 Pukkila – 23. syyskuuta 1899 Joensuu) oli suomalainen virkamies, tuomari, pormestari ja valtiopäivämies, joka sai laamannin arvon vuonna 1894.
Nysténin vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Alfred Nystén ja Amanda Matilda Stråhlman ja puolisot vuodesta 1870 Emilia Charlotta von Essen (k. 1872) ja vuodesta 1874 Agnes Kristina Candelin. Nystén tuli ylioppilaaksi 1861 ja suoritti tuomarintutkinnon 1864, varatuomarin arvon hän sai 1867. Hän tuli Oulun läänin varalääninsihteeriksi 1869 ja Raahen pormestariksi 1870. Nystén toimi Uudenmaan läänin lääninsihteerinä 1882–1893 ja samalla Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1883. Nystén edusti porvarissäädyssä valtiopäivillä Raahen kaupunkia 1877–1878 ja 1882 sekä Joensuuta 1897. 
Juristi, pormestari ja valtiopäivämies Johan Alfred Nystén oli Karl Woldemar Nysténin veli.
Cándido Camero

Cándido Camero (22. huhtikuuta 1921 Havanna – 7. marraskuuta 2020 New York) oli kuubalainen lyömäsoittaja, joka tuli tunnetuksi varsinkin latinojazzin kehittämisestä.
Camero tuli Havannassa tunnetuksi perkussionistina ja tresinsoittajana ennen lähtöään New Yorkiin vuonna 1947. Hän teki yhteistyöstä muiden muassa Mongo Santamarían, Charlie Parkerin, Dizzy Gillespien, Billy Taylorin, Tony Bennettin, Tito Puenten ja Machiton kanssa. Yhtenä ensimmäisistä Camero soitti esiintymisissään useampia congarumpuja yhtäaikaisesti eri sävelkorkeuksille viritettyinä. 
Camero jatkoi uraansa 2000-luvulle saakka ja kuoli 99-vuotiaana marraskuussa 2020 kotonaan New Yorkissa. Hän sai vuonna 2008 Yhdysvaltojen kulttuuriapurahavirasto NEA:n Jazz Masters -palkinnon ja vuonna 2009 Latin Grammyn elinikäisistä saavutuksista.
Samuel Thatcher

Samuel Thatcher (1. heinäkuuta 1776 Cambridge, Massachusetts – 18. heinäkuuta 1872 Bangor, Maine) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja juristi.
Thatcher valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1793 ja sai juristin valtuudet vuonna 1797. Hän istui Massachusettsin edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1801–1811 ja nousi vuonna 1802 federalistina Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Silas Leen jätettyä paikkansa seitsemännessä Yhdysvaltain kongressissa. Thatcher tuli valituksi myös kahdeksanteen kongressiin ja oli vuonna 1804 epäonnistuneesti ehdolla yhdeksännen kongressin edustajaksi. 
Thatcher työskenteli sheriffinä Lincolnin piirikunnassa, Mainessa vuosina 1814–1821. Hänet valittiin Mainen edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1824. Hän kuoli heinäkuussa 1872 ja tuli haudatuksi Mount Hope -hautausmaalle.
Dirt 5

Dirt 5 on Codemastersin kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle, Xbox Onelle, Xbox Series X/S:lle, PlayStation 5:lle ja vuonna 2021 Stadialle.
Pelaaminen.
"Dirt 5" keskittyy enemmän maastossa tapahtuvaan autokilpailuun kuin ratakilpailuun. Pelissä on reittejä reilut 70 ja pelattavia sijainteja on 10, kuten Norja, Marokko ja Italia.
Vastaanotto.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Sue Jenner

Susan Pamela ”Sue” Jenner (s. 26. maaliskuuta 1960) on brittiläinen uimari. Hän kilpaili Montrealin kesäolympialaisissa 1976 Ison-Britannian kuudenneksi sijoittuneessa joukkueessa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä 100 metrin perhosuinnissa sijoittuen sijalle 16. Jenner saavutti EM-pronssia 200 metrin perhosuinnissa Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977. Edmontonin Kansainyhteisön kisoissa 1978 hän voitti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Aleksandrówin piirikunta

Aleksandrówin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 55 066. Piirikunta jakautuu kolmeen kaupunkikuntaan (hallintokeskus Aleksandrów Kujawski, Ciechocinek ja Nieszawa) sekä kuuteen maalaiskuntaan (Aleksandrów Kujawski, Bądkowo, Koneck, Raciążek, Waganiec sekä Zakrzewo).
Aleksandrówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 7,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Aleksandrówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,2 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Kujavia-Pommerin voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Aleksandrówin piirikunnassa oli 55 066 asukasta, joista 51,4 prosenttia naispuolisia ja 48,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 56 259 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 47 520 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia, työikäisten 60,5 prosenttia ja eläkeikäisten 22,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 461 lasta.
Miranda Lambert

Miranda Leigh Lambert (s. 10. marraskuuta 1983, Longview, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka tekee country-musiikkia. Lambert on voittanut Grammy-palkinnon kaksi kertaa ja ollut ehdolla 18 kertaa.
Elämä.
Lambert kasvoi pääasiassa Texasin koillisosassa, Lindalessa. Hänen isänsä soitti kitaraa kotona. Lambertilla on yksi veli, Luke Lambert.
Musiikkiura.
Lambert on julkaissut kaikkiaan seitsemän musiikkialbumia, joista kaikki kertoo Lambertin omasta elämästä. Lambertilla on miljoonia faneja ympäri maailmaa.
Bolthorn

Bolthorn (, ”Paha oka”) on skandinaavisessa mytologiassa jotuni eli jättiläinen, jonka tytär oli Bestla, Odinin, Vilin ja Ven äiti. "Hávamál"-runon mukaan Bolthorn oli myös sen jättiläisen isä, joka opetti Odinille yhdeksän maagista loitsua. Tämä jättiläinen oli luultavasti viisaudestaan kuulu Mimir.
Bolthornin vanhemmat olivat luultavasti alkujättiläinen Ymirin poika ja tytär, joiden nimiä ei tunneta.
Colette Thomas

Colette Thomas (10. helmikuuta 1929 Pariisi – 31. maaliskuuta 2001 Antony) oli ranskalainen uimari.
Thomas kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Ranskan seitsemänneksi sijoittuneessa joukkueessa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä 400 metrin vapaauinnissa karsiutuen välierissä. Hän saavutti EM-pronssia 400 metrin vapaauinnissa Wienin EM-kilpailuissa 1950. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Thomas kilpaili 400 metrin vapaauinnissa karsiutuen alkuerissä.
Maria Lindén

Maria Lindén (o.s. Annala; s. 1980 Helsinki) on suomalainen Yhdysvaltain politiikkaan erikoistunut tutkija, toimittaja sekä "Trumpin kansa" -kirjan kirjoittaja. Lindén on vuodesta 2020 työskennellyt Ulkopoliittisen instituutin tutkijana ja vuodesta 2021 lisäksi myös tutkimusviestintäpäällikkönä erityisalueenaan Yhdysvaltain sisä- ja ulkopolitiikka. Vuodesta 2022 lähtien Lindén on myös tehnyt Tampereen yliopistossa väitöskirjaa Yhdysvaltojen demokratian kriisistä..
Lindén on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta ja humanististen tieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän asui Bostonissa vuosina 2015–2019. Hän on säännöllisesti laatinut artikkeleita STT:lle, Lännen Medialle ja "Ulkopolitiikalle". Vuonna 2020 Lindén julkaisi Into-kustantamon kautta kirjan "Trumpin kansa – keitä he ovat ja miksi he rakastavat johtajaansa". Kirjassa seurataan Donald Trumpin tietä kohti vuoden 2016 presidentinvaalin voittoa etenkin kolmen hänen kannattajansa silmin.
Jo ennen siirtymistään Ulkopoliittiseen instituuttiin Lindén toimi suomalaisessa mediassa Yhdysvaltain politiikan kommentaattorina. Vuoden 2016 Yhdysvaltain presidentinvaalien viimeisen televisioväittelyn jälkeen STT:n Yhdysvaltojen-avustajana toiminut Lindén piti "äärimmäisen epätodennäköisenä", että Donald Trump voisi uhata demokraattien Hillary Clintonin voittoa. Vuoden 2020 presidentinvaaleissa Lindénin ennustus sen sijaan piti ja demokraattien ehdokas Joe Biden nousi presidentiksi. Tosin Biden ei voittanut niin suurella marginaalilla kuin Lindén oli etukäteen analysoinut. Lindén arvioi, että ilman koronaviruspandemian 2019–2020 aiheuttamaa tilannetta Trump olisi lähes varmasti tullut valituksi uudelle presidenttikaudelle.
Brodnican piirikunta

Brodnican piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 79 097. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Brodnican kaupunkikuntaan sekä yhdeksään maalaiskuntaan (Bartniczka, Bobrowo, Brodnica, Brzozie, Górzno (sisältää Górznon kaupungin), Jabłonowo Pomorskie (sisältää Jabłonowo Pomorskien kaupungin), Osiek, Świedziebnia sekä Zbiczno).
Brodnican piirikunnan pinta-alasta arviolta 21,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Brodnican piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa seitsemän prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Brodnican piirikunnassa oli 79 097 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 77 529 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 76 010 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia, työikäisten 60,5 prosenttia ja eläkeikäisten 22,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,6 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 891 lasta.
Hällfors

Hällfors on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Walter Strebi

Walter Strebi (24. lokakuuta 1903 Luzern – 2. toukokuuta 1981 Luzern) oli sveitsiläinen pikajuoksija. Hän edusti Sveitsiä Pariisin kesäolympialaisissa 1924 karsiutuen 100 metrin juoksun alkuerissä.
Georg Rudolf Weckherlin

Georg Rudolf (Rodolf) Weckherlin (15. syyskuuta 1584 Stuttgart – 13. helmikuuta 1653 Lontoo) oli saksalainen runoilija ja Württembergin herttuan hovirunoilija. Weckherlin muutti 1607 Ranskaan ja 1620 Englantiin. Jaakko I ja Kaarle I antoivat hänelle merkittäviä diplomaattisia tehtäviä eri hoveissa. Weckherlin oli Saksassa renessanssirunouden varhaisia uranuurtajia.
Weckherlin käytti tuotannossaan useita kieliä, mutta päätyi lopuksi äidinkieleensä saksaan. Ollessaan hovirunoilijana Stuttgartissa hän kirjoitti saksaksi, ranskaksi, englanniksi ja latinaksi. Muutettuaan Englantiin hän kirjoitti edelleen muillakin kielillä mutta julkaisi vain saksaksi. Laura Kyllönen toteaa pro gradussaan, että kun nykyisin uuteen maahan muuttava omaksuu maan kielen, Weckherlin toimi päinvastoin. Kyllönen arvelee, että äidinkielellä kirjoittaessaan Weckherlin säilytti vieraassa maassa asuessaan yhteyden kotimaahan ja äidinkieleen.
Weckherlin oli perehtynyt ranskalaiseen ja englantilaiseen renessanssirunouteen ja tunsi siksi velvollisuudekseen nostaa saksalaisen runouden sen rappiosta. Ulkomaisten esikuvien tavoin hän halusi tehdä siitä sivistyneiden ja ylhäisten taiderunoutta ja karttaa 1500-luvun saksalaisen runouden karkeaa, kansanomaista muotoa ja henkeä. Hän otti käyttöön oodin, eklogin ja epigrammin sekä kehittyneen sonetin.
Weckherlin kirjoitti niin rakkaus- ja juomalauluja kuin muutamia juhlavia, erityisesti isänmaallisia runoja. Eeppinen "Des grossen Gustav Adolfs Ebenbild" oli hyvin suosittu. Hän osallistui myös kotimaansa kiistoihin ja ongelmiin. Uudistaja Martin Opitzin edeltäjänä hän kuitenkin vierasti tämän uusia mitan periaatteita, ja pian Opitz ja tämän koulukunta piti häntä vanhentuneena, entisajan runoilijana.
Kirjava lintu

Kirjava lintu on Jerzy Kosinskin kirjoittama fiktiivinen romaani, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1965. Kirja kertoo nuoresta juutalaispojasta joka lähetetään pakoon syrjäiseen kylään toisen maailmansodan aikana.
Kirjaa pidettiin alun perin kirjailijan omaelämäkerrallisena kuvauksena hänen lapsuudestaan, ja kun 1970-luvulla kävi ilmi että se olikin fiktiota siitä syntyi kohu.
"Kirjava lintu" -romaanin pohjalta on tehty Václav Marhoulin ohjaama samanniminen elokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
OTP Travel

OTP Travel (tunnetaan myös nimellä Oulun Taksipalvelut Oy) oli oululainen liikennöitsijä. Siitä tuli osa iisalmelaista Mika K. Niskanan Oy:tä vuonna 2016. OTP Travel liikennöi Oulussa ja lähiympäristössä Oulun joukkoliikennettä. Lisäksi oli Onni-palveluliikennettä, tilausajoja ja vappuna toimiva Wesibussi. Kesäisin OTP liikennöi Potnapekkaa sekä Kaarlea.
Historiaa.
Ennen Oulun paikallisliikennettä Oulun Taksipalvelut Oy tunnettiin Oulussa erityisesti takseistaan sekä pienoislinja-autoistaan, joilla hoidettiin merkittävä osa Oulun erityislapsien koulukuljetuksista 2010-luvun alussa. Kilpailutuksien myötä koulukuljetukset alkoivat vähentyä vuosina 2016–2022 ja loppuivat käytännössä kokonaan vuosina 2021–2022. Muutamia ”linjoja” jäi vielä ainakin Kempeleessä sekä Limingassa voimaan, mutta Oulun kuljetukset siirtyivät muille toimijoille. Oulun kaupungin koulukuljetukset ja niistä saadut tulot toimivat pitkään OTP:n ”selkärankana” ja mahdollistivat yhtiön kasvattamisen.
Konkurssi.
Kesäkuussa 2022 Oulun kaupunki ilmoitti purkavansa liikennöintisopimuksen OTP Travelin kanssa useiden sääntörikkomusten vuoksi, minkä seurauksena se hakeutui konkurssiin.
Yritys hakeutui konkurssiin 21. kesäkuuta 2022 ja toiminta päättyi 5. heinäkuuta 2022.
Rauhantekijä (televisiosarja)

Rauhantekijä on suomalainen televisiosarja, jonka ohjasi A. J. Annila ja käsikirjoitti Eriikka Etholén-Paju. Sarja esitettiin Suomessa syksyllä 2020 ja se on herättänyt kansainvälistä huomiota. Sitä alettiin esittää Yle TV1:n kanavalla ja Yle Areenan puolella ja se on alun perin suunniteltu kymmenosaiseksi. Aihe keskittyy pääosin kurdien itsenäisyystaisteluun, mutta se koskee myös YK:n ja kansainvälisen yhteisön toimintaa eri puolilla maailmaa. Pääosaa, rauhanneuvottelijaa, suomalaista Ann-Mari Sundellia esittää Irina Björklund. Muita keskeisiä osia esittävät muun muassa Kardo Razazzi, Louise Peterhoff ja Sampo Sarkola. 
Sarja perustuu oman määritelmänsä mukaan todellisiin asioihin, mutta itse tapahtumat ja henkilöt ovat fiktiota.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomissa" Leena Virtanen piti "Rauhantekijän" asetelmaa kovin yksinkertaisena verrattuna samaan aikaan esitettyyn ranskalaiseen "Le Bureau" -sarjaan, mutta kirjoitti suomalaissarjan kuitenkin etenevän vakuuttavasti hänen katsomissaan viidessä ensimmäisessä jaksossa. Hänestä niissä jokaisessa on omat jännitteensä, joka tuo juoneen kaivattua lisäkierrettä. Käsikirjoitusta Virtanen piti hieman varovaisena, mutta Annilan ohjaustyötä vakuuttavana. Björklundin hän sanoi näyttelevän pääroolia älykkäästi mutta hieman sävyttömästi.
Rosa ’Lykkefund’

"Rosa" ’Lykkefund’ on "Rosa" Helenae-ryhmään eli tarhahelenanruusuihin kuuluva ruusulajike. Se on voimakaskasvuinen, pitkäversoinen köynnösruusu, jolle tunnusomaista ovat pienikokoiset, puolikerratut, kermanvalkoiset kukat suurissa tertuissa. ’Lykkefund’-ruusua kutsutaan myös hunajaruusuksi. Ruusu menestyy Suomessa lounaisrannikolla.
Alkuperä.
Ruusun kehitti tanskalainen Aksel Olsen vuonna 1930. Sen kantalajina on helenanruusu ("Rosa helenae"). Ruusussa arvellaan lisäksi olevan "Rosa" ’Zéphirine Drouhinin’ perimää.
Helenanruusu on kotoisin Keski-Kiinasta. Ruusun löysi löytöretkeilijä Ernest Wilson vuonna 1907 ja toi sen länsimaihin, jossa siitä on kehitetty kerrannaiskukkaisia lajikkeita. Sekä alkuperäislajia, että lajikkeita arvostetaan niiden runsaan kukinnan vuoksi. Nimensä ruusu on saanut Ernest Wilsonin vaimon Helenan mukaan.
Kuvaus.
'Lykkefund'-ruusu kasvattaa 4–5 metriä pitkiä, lähes piikittömiä, vahvoja versoja. Pitkät versot tarvitsevat esimerkiksi puiden, aitojen, ruususäleikön tai -telineen tukea. Vapaasti kasvaessaan versot ovat kaarevat, maata kohti taipuvat. Lehdet ovat tummanvihreät, kiiltävät, varsin pitkät, suippokärkiset. Ruusu kukkii puolikerratuin, kermanvalkoisin kukin keskikesällä noin kuukauden ajan, toisen vuoden versoilla, suurissa ryppäissä. Kukissa on 9–16 terälehteä ja ne ovat halkaisijaltaan 4–5 cm. Heteet ovat suurikokoiset, väriltään keltaruskeat. Kukissa on hunajan tuoksu. Nuput ovat punertavat. Vanhetessaan kukat muuttuvat valkoisiksi, heteiden värit haalistuvat ja ponnet muuttuvat ruskeiksi. Ruusu muodostaa oranssinpunaisia kiulukoita. Viihtyy aurinkoisella, suojaisella, lämpimällä kasvupaikalla, tuoreessa, runsasravinteisessa, vettä läpäisevässä maaperässä. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeellä I.
The B-Side Collection

The B-Side Collection on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin 18. joulukuuta 2007.
Albumilla on seitsemän kappaletta, jotka alun perin julkaistiin singlejen B-puolina. Albumi ylsi Billboard 200 -listalla ensimmäisellä viikollaan sijalle 51.
Arch Mission Foundation

Arch Mission Foundation on säätiömuotoinen yleishyödyllinen yhteisö, jonka tavoitteena on tallentaa tietoa ihmiskunnasta optisille tallennusvälineille ja lähettää niitä eri puolille aurinkokuntaa. Säätiön perustivat yhdysvaltalaiset Nova Spivack ja Nick Slavin Texasissa vuonna 2016. Säätiö hyödyntää niin sanottua 5D-optista tiedontallennusta, jossa tiedon uskotaan säilyvän lukukelpoisena miljardeja vuosia ja kestävän tuhannen celsiusasteen lämpötilaa. Yksi 5D-tallennuslevy laukaistiin Elon Muskin Tesla Roadsterin mukana avaruuteen vuonna 2018. Levy sisältää Isaac Asimovin "Säätiö"-trilogian.
Arch Mission Foundation suunnittelee pysyvien digitaalisten kirjastojen perustamista Kuuhun ja Marsiin. Kirjastojen tietokantoihin on tarkoitus sisällyttää muun muassa Wikipedia ja Gutenberg-projekti. Säätiön ”kuukirjasto” lähetettiin Kuuhun israelilaisen Beresheet-luotaimen mukana vuonna 2019. Luotain tuhoutui laskeutumisen epäonnistuttua, mutta kirjasto saattoi säilyä ehjänä. Englanninkielisen Wikipedian sisältö lähetettiin Maata kiertävälle radalle vuonna 2018.
Rosvotangara

Rosvotangara ("Sphenopsis melanotis") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Rosvotangara voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Rosvotangaran päälaki on väriltään harmaa, ja silmien ympärillä on musta "naamio". Päässä on useimmiten heikosti erottuva lyhyt, valkoinen silmäkulmajuova. Linnun selkä on oliivinvihreä tai ruskea, siivet ja pyrstö ovat myös ruskeat. Rosvotangaran rinta ja vatsa ovat punertavanruskeat, vatsa on rintaa vaaleampi. Lajin väritys vaihtelee huomattavastikin alalajeittain.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Rosvotangaraa tavataan Venezuelasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunamaat ja erityisesti tiheiköt. Se liikkuu useimmiten yksin, pareittain tai pienissä ryhmissä ja voi liittyä sekaparviin. Rosvotangaran ravintoa ovat hyönteiset.
Belmont Island

Belmont Island tai epävirallisesti myös U Thant Island on pieni tekosaari New Yorkin Manhattanin edustalla Yhdysvalloissa.
Sijainti.
Belmont Island sijaitsee East River -väylällä Manhattanin 42nd Street -kadun kohdalla. Saari on tekosaari, joka on tehty tunnelitöistä tulleella ylimääräisellä maa- ja kiviaineksella. Saari on hyvin pieni ja sen pinta-ala on alle 0,2 hehtaaria. Saarella pesii amerikanmerimetsoja. Lintujen guano on värjännyt saarta valkoiseksi.
Historia.
Ennen nykyisen saaren rakentamista sen paikalla sijaitsi vaarallisena pidetty kivikko, joka tunnettiin nimellä Man- o’- War Reef. Kivikko kasvoi 1890-luvulla kivillä ja irtomaalla New Yorkin Queensin ja Manhattanin välisen ratikkatunnelin rakennustöistä. Tunnelihanke kohtasi monia eri ongelmia ja sen suunnittelija William Steinway kuoli ennen töiden valmistumista. Hankkeen vei loppuun August Belmont Jr. ja tunneli valmistui vuonna 1907. Saari tuli sittemmin tunnetuksi hänen sukunimellään.
Belmontin teettämä tunneli tuli puolestaan tunnetuksi hänen edeltäjänsä mukaan nimellä Steinway Tunnel. Sittemmin sen läpi vedettiin New Yorkin metron linja 7. Linja kulkee suoraan saaren ali.
Vuonna 1977 New Yorkin kaupunki vuokrasi saaren joukolle Yhdistyneiden kansakuntien työntekijöitä. Vuokraajat olivat Sri Chinmoyn uskonnollisia seuraajia ja he alkoivat käyttää nimeä U Thant Island YK:n kolmannen pääsihteerin U Thantin mukaan. Joukko rakennutti saarelle yhdeksänmetrisen "Oneness Archin", jossa säilytetään U Thantiin liitettyjä muistoesineitä. U Thant Islandista tuli sittemmin usein käytetty saaren epävirallinen nimi.
Annamaija Kataja

Annamaija Kataja (3. joulukuuta 1930 Helsinki – 28. helmikuuta 2015 Antibes, Ranska) oli suomalainen aikakauslehtitoimittaja, joka työskenteli 1957–1974 "Apu"-lehdessä ja sitten "Jaanassa", jossa hän eteni päätoimittajaksi. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen aikakauslehdissä työskennellyt toimittaja, jolle myönnettiin valtion journalistipalkinto vuonna 1994. Kataja tunnettiin korkeatasoisista, inhimillisistä ja kantaaottavista aikakauslehtireportaaseista, minkä lisäksi hän teki tv-ohjelmia ja radiopakinoita sekä toimitti kirjoja.
Annamaija Kataja jätti 16-vuotiaana Kuopion tyttölyseon lukion kesken ja pääsi töihin "Savon Sanomiin". Avioiduttuaan hän muutti Hämeenlinnaan "Hämeen Kansan" toimittajaksi, josta hän siirtyi 1957 Helsinkiin ja "Apu"-lehteen. Vuonna 1974 hän siirtyi Lehtimiehet-yhtiön "Jaana"-lehteen. Kun "Jaana" myytiin A-lehdille, sen päätoimittajaksi edennyt Kataja jäi Lehtimiehiin, joka puolestaan sulautui Yhtyneisiin Kuvalehtiin 1988. Uransa viime vuosina Kataja työskenteli muun muassa "Kotiliedessä" ja laati kirjat "Maan isät" ja "Suomen lotat". Hän jäi eläkkeelle 1992 ja muutti kolmannen aviomiehensä Heikki Myllön kanssa Etelä-Ranskan Antibesiin.
Louis Aubert

Louis François Marie Aubert (19. helmikuuta 1877 Paramé, Ranska – 9. tammikuuta 1968 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti.
Elämä.
Aubert aloitti aluksi tenorina ja lauloi La Madeleinen ja La Trinitén kirkoissa. Hän liittyi Pariisin konservatorioon vuonna 1887.
Hjalmar Oker-Blom

Hjalmar Christian Oker-Blom (21. kesäkuuta 1870 Viipuri – 8. helmikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen agronomi, juristi, maatalousneuvos ja valtiopäivämies. 
Henkilöhistoria.
Hjalmar Oker-Blomin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali, senaattori Christian Theodor Oker-Blom ja Julia Maria Lovisa Böckelman ja puoliso vuodesta 1906 Paula Johanna Hertz. Oker-Blom tuli ylioppilaaksi 1891 ja suoritti oikeustutkinnon 1896 ja agronomitutkinnon 1898. Hän toimi senaatissa ylimääräisenä kopistina vuodesta 1899 ja maataloushallituksessa sihteerinä 1906–1917 ja lainoppineena maatalousneuvoksena 1917–1937. Oker-Blom toimi myös maataloushallituksen vt. ylijohtajana useaan otteeseen. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1899, 1900 ja 1905–1906.
Professori Max Oker-Blom ja juristi Georg Kristian Oker-Blom olivat Hjalmar Oker-Blomin veljiä.
Torohovka

Torohovka () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella Putovan piirissä virtaava 18 kilometriä pitkä joki, joka laskee Peipsijärveen.
Joen kulku.
Joen pituus on ilmoitettu olevan 18 kilometriä, mutta sille on ilmoitettu pituudeksi myös 22,6 kilometriä . Joki saa alkunsa entisestä kylästä Mišina Gorasta (), jonka pusikoituneiden peltojen keskellä on sen latvaoja. Oja poistuu kylästä kilometrin verran luoteeseen päin, sitten saman verran länteen päin ja vielä neljä kilometriä lounaaseen päin. Joen puolivälistä alkaen se virtaa kohti länttä ja siellä olevia peltomaita. Ensimmäinen kylä on pieni Strogino (), jossa pääuomaan yhtyy etelästä tuleva puro Muhinskaja (). Joki alittaa Gdovista tulevan maantien 58K-096 Rubtsovštšinan () kylässä. Peipsijärveen on sieltä enää kaksi kilometriä matkaa ja rannan läheisyydessä sijaitsevat vielä Novinkan () ja Zamogiljen () kylät. Joen loppukilometri on kosteikkomaista tulvauomaa, jonne vesi nousee aina, kun myös Peipsijärven vedenpinta kohoaa.
Luontoarvoja.
Joki sijaitsee ojittamattomalla metsäseudulla, joka on autioitunut. Torohovkan sivu-uomiin ei johda ilmakuvien perusteella merkittävästä ojia, joten se voi selittää keväiset ja syksyiset tulvat. Kesäisin on joessa vain vähän vettä. Joki jäätyy tavallisesti marras-joulukuussa ja jäät sulaavat ilman jäidenlähtöä uomaansa huhtikuussa. Vedenlaatu on hyvä ja sen mineraalipitoisuus tekee vedestä pehmeän ja neutraalin.
Valuma-alue ja sivujoet.
Torohovka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Peipsijärven alueella. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan itärantaan, mistä järven pohjoispäästä alkava Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Torohovkan suurimpia sivujokia ei ole toistaiseksi nimetty karttapalveluiden karttoihin. Poikkeuksen tekee Muhinskaja, joka tulee etelästä ja yhtyy pääuomaan sen alajuoksun alkuosassa. Sivujoki alkaa etelässä sijaitsevasta suuresta suoalueesta (). Yläjuoksulla on toinen sivuhaara, joka tulee siihen pohjoisesta. Se alkaa erään hiljenneen kylän eteläosasta.
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Joen vesistörekisterin numero on 01030000312102000027404 .
Christian Weise

Christian Weise (30. huhtikuuta 1642 Zittau, Saksi – 21. lokakuuta 1708 Zittau, Saksi) oli saksalainen opettaja ja kirjailija.
Elämä ja ura.
Weise käytti myös kirjailijanimiä Siegmund Gleichviel, Orontes, Catharinus Civilis ja Tarquinius Eatullus. Hänen tiliinsä on pantu Eulerin diagrammin käyttö ensimmäisenä. 1600-luvun lopulla Weise otti koulussa saksan kielen opetuskäyttöön.
Weise opiskeli teologiaa Leipzigin yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi. Opiskeluajan iloiset ja reippaat runot ilmestyivät kokoelmana "Überflüssige gedanken der grünenden jugend" (1668 ja 1674). Hän toimi lyhyen aikaa opettajana ja sitten hovin palveluksessa, mutta jälleen vuodesta 1670 hän toimi opettajana ja 1678 rehtorina Zittaun latinakoulussa ja Zittaun kaupungin kirjastonjohtajana. Hän oli moralistinen ja moralisoiva kirjailija, jonka mielestä kirjallisuuden ainoa tehtävä oli karkean naturalististen synnin ja hulluuden esimerkkien ja toisinaan suoranaisten siveyssaarnojen avulla palvella kasvatusta. Hän oli maltillinen ja mielipiteissään käytännöllinen, ja hän vastusti lohensteinilaisen koulukunnan mahtipontisuutta. Usein hän onnistui säilyttämään luonnollisen äänen, joka erottuu muotivirtausten pedanttisesta taidokkuudesta, mutta vielä useammin hän vaipuu latteaan arkipäiväisyyteen.
Weise kirjoitti 55 näytelmää, joista osa on koottu teokseen "Zittauisches theatrum" (1683), ja kaikki oli tarkoitettu oppilaiden esitettäviksi. Niissä on vaikutteita komeljanttarinäytelmistä ja runsaasti realismia, mutta ne kuuluvat samalla protestanttiseen koulunäytelmälajiin ja ovat lajin kehityksen päätepiste Saksassa. Aiheet ovat raamatullisia, historiallisia, poliittisia, porvarillisia ja tyyliltään farssia. Parhaimpia lienevät "Masaniello", "Der bäurische Macchiavellus", "König Wenzel in Zittau", "Tobias und die Schwalbe" ja "Die verkehrte Welt". Hän karsi kuorot ja aleksandriinimitan kahleen, käytti proosaa ja otti mukaan koomisia kohtauksia. Suosittuja olivat Weisen neljä romaania, joissa näkyy Grimmelshausenin ("Seikkailukas Simplicissimus") vaikutusta, "Die drey hauptverderber" (1671), "Die drey ärgsten erznarren" (1672), "Die drey klügsten laute" (1673) ja "Der politische näscher" (1676).
Weisen koulun seuraaja on hänen mukaansa nimetty Christian-Weise-Gymnasium. Weise laajensi Zittaun kaupunginkirjaston kokoelmaa huomattavasti, ja silloista kokoelmaa säilytetään nykyisessä kirjastossa, joka on saanut hänen mukaansa 1954 nimen Christian-Weise-Bibliothek.
Karhuvaara

Karhuvaara on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden nimi:
Salanimenä:
Docimodus

Docimodus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Afrikasta:
Richard Weitbrecht

Richard Weitbrecht (20. helmikuuta 1851 Heumaden – 1911) oli saksalainen pappi, runoilija ja prosaisti.
Weitbrecht toimi pappina Wimpfen am Neckarissa. Hän kirjoitti runsaasti kansankirjoja ja nuorisokirjoja: "Geschichte der deutschen Dichtung für Frauen" (1880); "Feindliche Mächte", (1882); "Der Bauernpfeifer" (1887); "'s Schwobaland in Lied und Wort" (Sammlung schwäbischer Dialektdichtungen, Seufferin kanssa, 1886); "Aus schwäbischen Gauen" (P. Langin kanssa, 1887); "Allerhand Leut"' (1888); "Ketzergerichte" (1891); "D'Pfarrmagd" (1892); "No'gstät" (1893); "Der Leutfresser und sein Bub" (1905). Hän julkaisi myös sovituksen Johann Fischartin teoksesta "Ehezuchtbüchlein" ( 1881), mukaelman "Gudrun-Liedistä" (1884) ja valikoiman "Religiöse Lyrik" (1896).
Weitbrechtin veli oli Carl Weitbrecht, jonka kanssa hän teki yhteistyössä "Gschichta'n aus'm Schwôbaland" (1877) "Nohmôl Schwôbagschichta" (1882).
Bydgoszczin piirikunta

Bydgoszczin piirikunta () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 118 683. Piirikunta jakautuu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Białe Błota, Dąbrowa Chełmińska, Dobrcz, Koronowo (sisältää Koronowon kaupungin), Nowa Wieś Wielka, Osielsko, Sicienko sekä Solec Kujawski (sisältää Solec Kujawskin kaupungin). Hallintokeskus Bydgoszcz on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.
Bydgoszczin piirikunnan pinta-alasta 40,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Bydgoszczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,1 prosenttia. Luku on huomattavan pieni koko Kujavia-Pommerin voivodikunnan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Bydgoszczin piirikunnassa oli 118 683 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 106 359 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 146 433 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,3 prosenttia, työikäisten 62,7 prosenttia ja eläkeikäisten 17,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 126 lasta.