tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Richard Coles

Richard Keith Robert Coles (s. 26. maaliskuuta 1962) on englantilainen anglikaanisen kirkon pappi, radiojuontaja, kirjailija ja entinen popmuusikko. Hän nousi kuuluisuuteen muusikkona ja taustalaulajana 1980-luvun synthpop-duossa "The Communards", jonka hän perusti Jimmy Somervillen kanssa vuonna 1984. Yhtye tuotti kolme Britannian top 10 -singleä, mukaan lukien ykköshitin ”Don't Leave Me This Way” vuonna 1986.
Yhtyeen hajoamisen jälkeen vuonna 1988 Coles koki uskonnollisen kääntymyksen vuonna 1990. Hän opiskeli teologiaa King's Collegessa Lontoossa ja vihittiin papiksi vuonna 2005. Hän toimi apupappina Lincolnshiressä ja Lontoossa ennen kuin hänestä tuli Finedonin, Northamptonshiren, kirkkoherra vuonna 2011. Hän jäi eläkkeelle seurakunnan tehtävistä vuonna 2022 kirkon samaa sukupuolta olevien suhteita koskevan politiikan aiheuttamien jännitteiden vuoksi.
Coles oli 12 vuoden ajan BBC Radio 4:n Saturday Live -ohjelman toinen juontaja. Hän on esiintynyt televisio-ohjelmissa ja tosi-tv-ohjelmissa. Hän on kirjoittanut 12 kirjaa, mukaan lukien muistelmia uskosta ja surusta sekä "Canon Daniel Stanhope"-mysteerisarjan. Avoimesti homoseksuaalinen Coles solmi siviilisuhteen pappiskollegansa David Colesin kanssa vuonna 2005. Davidin kuolema vuonna 2019 sai Colesin kirjoittamaan teoksen "The Madness of Grief" ja kiinnitti julkisen huomion hänen kokemuksiinsa menetyksestä ja kirkon tarkastelusta. Coles on myös julkisesti myöntänyt aiemmat petoksensa, kuten väärän väitteen HIV-positiivisuudesta huomion saamiseksi ja kirkon ohjeiden rikkomisen samaa sukupuolta olevien liittojen siunaamisessa.
Heracles inexpectatus

Heracles inexpectatus on Uudesta-Seelannista peräisin oleva jättiläismäinen fossiilinen papukaijalaji, suurin ikinä tunnettu papukaijalaji. Se kuuluu ainoana lajina "Heracles"-sukuun ja eli varhaisella mioseenikaudella arviolta 16–19 miljoonaa vuotta sitten. Laji kuvattiin kahdesta jalan luun fossiilista, jotka löydettiin vuonna 2008 Saint Bathansista Otagon alueelta Uudesta-Seelannista. 
Lajin uskotaan painaneen jopa 7 kiloa. Sen pituus on ilmoitettu eri lähteissä eri tavoin: joissain sen sanotaan olleen 90-100 senttimetriä korkea, toisissa 90-100 cm pitkä (nokasta pyrstön kärkeen, kuten lintujen pituus yleensä ilmoitetaan). 
Alustavien analyysien mukaan tämä papukaija kuuluu Psittaciformes-lahkoon ja Strigopoidea-yliheimoon, joka koostuu kolmesta vahvistetusta papukaijalajien alkukantaisesta suvusta: "Nestor" (nykylajit kea ja kaka), "Strigops" (kakapo) ja vain fossiileista tunnettu "Nelepsittacus".
Nimensä "Heracles inexpectatus" sai Kreikan mytologiasta, ja se viittaa sen sukulaisiin "Nestor"- ja "Nelepsittacus"-sukuihin. Tarinassa Herakles surmasi Neleuksen ja hänen poikansa, paitsi Nestor selvisi. Nimen "inexpectatus" tarkoittaa odottamatonta: lajin luut löytyivät luukasasta, johon oli lajiteltu oletettavasti kotkien luita, ja papukaijan luiden löytäminen kotkien luiden seasta oli odottamaton yllätys.
Paklobutratsoli

Paklobutratsoli (C15H20N3ClO) on triatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa kasvien kasvua säätelevänä aineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa paklobutratsoli on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi metanoliin, asetoniin ja dikloorimetaaniin. Yhdiste on kiraalista ja sillä on kaksi kiraliakeskusta ja siten neljä optista isomeeria. Isomeereista (2S,3S)-paklobutratsoli on biologisesti aktiivisin. Paklobutratsoli vaikuttaa kasvien kasvuun estämällä gibberelliini- ja abskissihappohormonien biosynteesiä. Seurauksena kasvien kasvu hidastuu, varsi tukevoituu ja kukinta lisääntyy. Aineella on myös fungisidisia ominaisuuksia.
Paklobutratsolin synteesin ensimmäisessä vaiheessa pinakoloni ja p-klooribentsaldehydi reagoivat aldolikondensaatioreaktiolla ja muodostuva tuote pelkistetään vedyttämällä. Tätä seuraa bromaus ja reaktio 1,2,4-triatsolin kanssa. Viimeinen vaihe on pelkistys natriumboorihydridillä. Toinen tapa on klooripinakolonin ja 1,2,4-triatsolin reaktiotuotteen reaktio p-klooribentsaldehydin kanssa ja lopuksi pelkistys vedyttämällä.
Paklobutratsolia käytetään hidastamaan puiden kasvua ja lisäämään hedelmäpuiden, kuten omenojen, päärynöjen tai mangojen, kukintaa. Aine lisää myös koristekasvien kukintaa. Paklobutratsoli tukevoittaa kasvien varsia, minkä vuoksi sitä käytetään estämään esimerkiksi riisin tai vehnän lakoamista. Paklobutratsoli on hyväksytty käytettäväksi Euroopan unionin alueella.
Hokka (yhtye)

Hokka (tyyliteltynä HOKKA) on suomalainen rockyhtye. Se on nimetty laulaja ja keulakuva Joel Hokan mukaan, joka erosi Blind Channelistä keväällä 2025. Muut jäsenet ovat The Rasmuksesta tunnettu kitaristi Pauli Rantasalmi sekä rumpali Jimi Aslak.
Yhtyeellä on levytyssopimus saksalaisen Nuclear Blast -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo ”In the Darkness” julkaistiin 11. marraskuuta 2025. Sen tuottajana on toiminut Hokan ja Rantasalmen lisäksi Joonas Parkkonen.
Historia.
Yhtye syntyi, kun Hokka ja Rantasalmi tapasivat toisensa ja keskustelivat kokemuksistaan vanhan yhtyeen jättämisestä. Rantasalmi oli jättänyt The Rasmuksen vuonna 2022 ja Hokka lähti Blind Channelistä keväällä 2025. Aluksi heillä ei ollut erityistä suunnitelmaa, mutta pian he alkoivat kirjoittaa kappaleita yhdessä. Rumpaliksi valittiin Jimi Aslak, joka on tullut tunnetuksi sosiaalisen median vaikuttajana.
Ensimmäinen single ”In the Darkness” julkaistiin 11. marraskuuta 2025. Se debytoi viikolla 47 Suomen radiosoittolistan sijalla 38. Musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa ja sen on ohjannut virolainen Aleksei Kulikov. Laulaja Joel Hokka on kuvaillut musiikin saaneen vaikutteita 2000-luvun alun suomalaisesta rockista, jolloin etenkin The Rasmus toimi esikuvana.
Felix Hoppe-Seyler

Ernst Felix Immanuel Hoppe-Seyler (1825–1895) oli saksalainen fysiologinen kemisti. Toimittuaan ensin lääkärinä hän keskittyi sittemmin pelkästään tieteellisiin tutkimuksiin. Hän tuli 1861 sovelletun kemian professoriksi Tübingeniin, josta hän 1872 siirtyi fysiologisen kemian professoriksi Strasbourgiin. Häntä on pidetty yhtenä tieteellisen fysiologisen kemian (nyk. biokemia) perustajista, ja hän on laajoilla tutkimuksillaan vaikuttanut tieteenalan kehittymiseen.
Hoppe-Seylerin julkaisuja ovat muun muassa "Handbuch der physiologisch- und pathologisch-chemischen Analyse" (1858) "Physiologische Chemie" (1878–1881). Hän perusti aikakauskirjan "Zeitschrift für physiologische Chemie".
Puyuman kieli

Puyuman kieli (omakielinen nimi: "Pinuyumayan") on austronesialaisten kielten formosalaiseen alaryhmään kuuluva erittäin uhanalainen kieli, jota puhuvat Taiwanin alkuperäisväestöön kuuluvat puyumat.
Kirjakieli ja murteet.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin, minkä lisäksi aiemmin on käytetty kiinalaisia kirjoitusmerkkejä. Huomionarvoista on kuitenkin se, että suurin osa puyuman puhujista ei osaa lukea eikä kirjoittaa, vaikka osa opetteleekin. Taiwanin alkuperäiskansojen neuvosto julkaisi ensimmäisen standardoidun version kielen ortografiasta vuonna 2005. Uusi testamentti on käännetty puyumaksi ensimmäisen kerran vuonna 2023.
Puyuman on todettu jakautuvan murteisiin, mutta murteiden määrästä ei olla yksimielisiä: niitä arvioidaan olevan joko kaksi tai kahdeksan. Nanwangin murteen katsotaan olevan lähimpänä kantapuyumaa johtuen sen konservatiivisesta fonologiasta.
Puhujamäärät ja status.
Kielen katsotaan olevan kuoleva. Vuonna 2010 kielen puhujamääräksi arvioitiin 1 500.
Puhujat painottuvat vanhempaan ikäluokkaan, joka puhuu keskenään puyumaa ja nuorempien kanssa yleensä mandariinikiinaa huolimatta puuttellisesta kielitaidosta. Vanhusten keskuudessa on myös havaittu jonkin verran koodinvaihtoa puyuman ja japanin välillä. Suurin osa nuorista puhuu joko mandariinikiinaa tai hokkienia. Kieltä on kuitenkin pyritty elvyttämään järjestämällä sekä lapsille että aikuisille suunnattuja kursseja. Merkittävää säilyttämistyötä kielen parissa on tehnyt Akawyan Pakawyan, joka on perustanut puyumien keskuuteen muun muassa kielipesiä. Puhujat asuvat pääsääntöisesti Taitungin piirikunnan alueella ja puyumoiden asuttamia kyliä on Taiwanissa kymmenen.
Vuonna 2017 Taiwanin parlamentti sääti lain, joka kohotti kaikki Taiwanin alkuperäiskansojen kielet, puyuma mukaan lukien, kansallisen kielen asemaan. Laki velvoittaa valtiovaltaa tukemaan ja edistämään alkuperäiskielten käyttöä. Käytännössä tämä tapahtuu siten, että esimekiksi viranomaisia kannustetaan kääntämään tiedotteita ja opasteita puyumaksi alueilla, joissa kielen puhujia asuu.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Puyuman sanajärjestys on perustapauksissa verbi-subjekti-objekti. Kielen verbeissä esiintyy kolmenlaisia aspekteja: perfektiivi, imperfektiivi ja frekventatiivi.
Reduplikaatiota hyödynnetään sekä verbien että substantiivien kohdalla. Sillä voidaan ilmaista esimerkiksi substantiivin monikkoa tai verbien kohdalla toiminnan kestoa. Huomionarvoista on kuitenkin se, että puyumassa reduplikaatiota esiintyy vain sanojen juuressa. Tietyt yksikölliset sanat ovat kuitenkin reduplikaation tulosta: "maymay" ('ankka'), "ngisngis" ('parta') tai "‘ak‘ak" ('korppi').
Puyuma noudattaa desimaalijärjestelmää. Lukusanat 1–10 puyumaksi:
Tropiikinpaholaisrausku

Tropiikinpaholaisrausku ("Mobula tarapacana") on paholaisrauskuihin kuuluva rustokalalaji. Lajia tavataan kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.
Tropiikinpaholaisrausku on yksi suurimmista paholaisrauskulajeista, jonka maksimikoko (kiekon leveys) on 370 cm. Sillä on pitkä pää ja lyhyet pääevät; selkäevä on sileä ja rintaevien kärjet voimakkaasti kaarevat, taaksepäin kaartuvat. Tummansininen, seläpuoleelta osittain oliivinvihreästä ruskehtavaa väriä, vatsapuoli on valkoinen edestä, harmaa takaa, värialueeiden välillä on epäsäännöllinen mutta selkeä rajaviiva.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tropiikinpaholaisrauskun levinneisyysalue kattaa laikuttaisena kaikki valtameret. Laji elää pääasiassa valtamerten ulapalla, mutta sitä tavataan myös rannikkovesissä. Se näyttää olevan kausiluonteinen vierailija ravinteikkailla rannikoilla, joilla vallitsee säännöllinen kumpuaminen, valtamerien saariryhmillä sekä avomeren huippujen ja merenalaisten vuorten lähellä. 
Tyynellämerellä lajia on tavattu Kalifornianlahdella vain lämpiminä kuukausina, mikä viittaa kausiluonteisiin vaellustottumuksiin. Keski-Atlantin harjanteella sirppievärausku kerääntyy kesäkuukausina Ambrósion (Santa Marian saari) ja Princess Alice Bankin (Portugali) merenalaisten vuorten ympärille Azoreilla. Tropiikinpaholaisrausku on myös Kanariansaarilla yleisimmin havaittu paholaisrauskulaji, joka muodostaa parvia – erityisesti El Hierron saaren ympäristössä – ja on läsnä ympäri vuoden, ja havaintojen huippu on toukokuusta lokakuuhun. Samankaltaisia kasautumia on raportoitu Pietarin ja Paavalin saaristosta Brasiliassa, St. Helenan saaren, Cardnon ja Bonaparten merenalaisten vuorten ympäristöstä Etelä-Atlantilla sekä Kookossaaren ympäristöstä Costa Rican edustalla.
Elintavat.
Tropiikinpaholaisrauskujen on havaittu liikkuvan sekä parvissa että yksinään. Laji on erittäin liikkuva ja kykenee merkittäviin vaelluksiin. Merkityt yksilöt ovat matkustaneet yli 3 800 km seitsemän kuukauden aikana ja sukeltaneet 1 896 metrin syvyyteen.
Sukukypsyyden saavuttamisen aikaan naaraiden koko on 265–280 cm ja koiraiden 234–252 cm. Emo tuottaa yhden suuren poikasen, jonka syntymäpituus on 112–130 cm. Poikanen kehittyy emon sisällä mutta ei ole yhteydessä tähän istukan kautta. Paholaisrauskuilla on luonnostaan yksi hai- ja rauskulajien hitaimmista lisääntymissykleistä. Muiden saman suvun lajien biologiaa ja ekologiaa tarkastelevien tutkimusten perusteella on todennäköistä, että myös tropiikinpaholaisrauskut saavat poikasen vain 2-4 vuoden välein.
Tropiikinpaholaisrauskujen uhanalaisuuteen vaikuttaa kalastus sekä tarkoituksella että sivusaaliina.
Georges Houdard

Georges-Louis Houdard (30. maaliskuuta 1860 Neuilly-sur-Seine, Ranska – 27. helmikuuta 1913 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen musiikkitieteilijä ja kirkkosäveltäjä. Hän oli Jules Massenet’n oppilas. Hän julkaisi huomattavia tutkielmia neumi-kirjoituksen rytmiikasta sekä rytmin alalta yleensä.
In the Darkness

In the Darkness on suomalaisen Hokka-yhtyeen esikoissingle, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2025 Nuclear Blastin kautta. Kappaleen on kirjoittanut ja tuottanut yhtyeen jäsenten Joel Hokan ja Pauli Rantasalmen lisäksi Joonas Parkkonen.
”In the Darkness” debytoi viikolla 47 Suomen radiosoittolistan sijalla 38. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubeen ja sen on ohjannut Aleksei Kulikov.
Laulaja Joel Hokan mukaan kappale kertoo synkkien ajatusten käsittelystä ja elämän hetkellisyydestä.
Pyraniini

Pyraniini on hydrofiilinen, pH:n muutoksille herkkä fluoresoiva väriaine. Se on rakenteeltaan hydroksipyreenin trisulfonaatin natriumsuola. Sen kauppanimiä ovat mm. "D&amp;C Green 8", "Japan Green 204" ja "Solvent Green 7".
Pyraniini on kellanvihreää, voimakkaasti fluoresoivaa kiteistä jauhetta, joka liukenee veteen hyvin. Pyraniinia käytetään mm. väriaineena, soluvärjäyksessä ja pH-indikaattorina. Sitä on käytetty myös keltaisissa yliviivauskynissäantamaan kirkas kellanvihreä väri.
Kesäkerrostuneisuus

Järven kesäkerrostuneisuuden aikana aurinko lämmittää veden pintakerrosta. Pintakerroksen veden tiheys pienenee ja lämpimin vesi jää pinnalle. Kun tiheysero alempana olevaan vesikerrokseen on tarpeeksi suuri tuuli tai pyörteet eivät sekoita vesikerroksia muodostuu kesäkerrostuneisuus. Alusvesi voi olla kesäisin kuitenkin yli 4°C.
Räätäjärvi

Räätäjärvi on pohjois- ja itäosaltaan kulttuurimaiseman ja etelä- ja länsiosaltaan metsämaan reunustama järvi Sotkamossa. Järvi on saareton ja sen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 53 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede.
Räätäjärven ulottuvuus eteläisen Hetelahden pohjukasta luoteisen Kotalahden perukkaan on noin 2,3 kilometriä. Erityisen avosuinen on lounaan Varislahti, kaakon Kuikkalahteen johtaa noin 50-metrinen salmi. Järven koillisosaan pääsee noin 50-metristä salmea, siellä on Mustalahti. Niemiä ovat muun muassa Korkeaniemi ja Räätäniemi. Noin viidesosa Räätäjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, noin 11,5 metriä, sijaitsee järven keskivaiheilla.
Räätäjärveä erottaa sen länsipuolisesta Honkajärvestä noin puolen kilometrin levyinen Räätäkangas. Järven pohjoispuolitse kulkee maantie 9005.
Räätäjärven koillisosaan laskee kaakosta Tipasjokea Herttuajärvi (159,9 metriä merenpinnan yläpuolella). Räätäjärven luusua sijaitsee luoteessa, josta järven vedet jatkavat pohjoiseen Iso-Kiimaseen (138,3 metriä mpy).
Räätäjärven vesitilavuus on 5 901 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on hyvä.
Räätäjärvi (59.851.1.004) kuuluu Tipasjoen alaosan alueeseen (59.851), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Tipasjoen valuma-alue (59.85) ja ensimmäinen jakovaihe on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Räätäjärvi on laajin Tipasjoen alaosan alueen viidestä järvestä. Sitä seuraa noin 45-hehtaarinen Kuorelampi.
Ara autocthones

Ara autocthones on sukupuuttoon kuollut papukaijalaji. Se tunnettiin aiemmin vain yhdestä luusta, joka löydettiin Saint Croixista, Neitsytsaarilta. Laji kuvailtiin luun perusteella vuonna 1937 ja se sai englanninkielisen nimensä löytöpaikan mukaan: "St. Croix macaw." Vuonna 2008 luita löydettiin lisää Puerto Ricosta, ja nykyään araa kutsutaan myös nimellä "Puerto Rican macaw".
"Ara autocthonesin" arvellaan olevan keskikokoinen ara, joka on kooltaan jo sukupuuttoon kuollutta kuubanaraa pienempi (joka on 45-50 cm pitkä pyrstönsä kanssa). "Ara autocthonesin" luontaista elinaluetta oli luultavasti Länsi-Intia (joka ei nimestään huolimatta ole Intiassa, vaan Karibialla), mutta alueen muidenkin papukaijalajien luontaisen elinalueen määrittäminen on hankalaa, sillä lintuja saatettiin vangita ja siirtää.
"Ara autocthonesin" ulkonäöstä koon lisäksi ei ole tietoa.
Ara erythrocephala

"Ara erythrocephala" on sukupuuttoon kuollut aralaji, jonka todellisesta olemassaolosta ei ole varmaan tietoa.
Sen ulkonäkö on muista nykyisistä aroista poikkeavan monivärinen. Kirjassa "Extinct birds" vuodelta 1907 lintua kuvaillaan seuraavasti (vapaasti suomennettuna): "Punainen pää. Kaula, olkapäät ja vatsa vaalean ja eläväisen vihreä. Siipien suuret peitinsulat ja siipisulat siniset. Pyrstö sininen ja punainen yläpinnaltaan. Siipien ja pyrstön alapinta intensiivisen keltaoranssi."
Se saattoi olla läheistä sukua kuubanaralle ja "Ara atwoodi"lle.
Koska laji tunnetaan vain kirjoituksista ja kuvailusta, siitä ei ole siis tallella täytettyjä yksilöitä, nahkaa, luita tai fossiileja, lajia pidetään hypoteettisena.
Heikki Hannula

Heikki Hannula (13. toukokuuta 1919 Turku – 2. helmikuuta 1990) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja.
Elämä ja ura.
Heikki Hannulan vanhemmat olivat Arvo Hannula ja Hellin Lehmusvaara. Hän avioitui näyttelijä Anita Seitavan kanssa 1963. Hannula otti opintoja Turun Kirkkomusiikin opistossa ja hän opiskeli laulua Naemi Fribergin ja Oiva Soinin johdolla. Hänen kiinnityksiään olivat Turun Kesäteatteri 1955, Porin Teatteri 1957–1963, Lahden kaupunginteatteri 1963–1969 ja Suomen Kansallisooppera, jossa hän toimi oopperajärjestäjänä vuodesta 1969.
Hannula näytteli tunnettujen operettien sankarirooleja ja oopperarooleja, kuten Jussi ("Pohjalaisia"), Alfredo Germont ("La Traviata") ja Papageno ("Taikahuilu"). Hänen näyttämöroolejaan olivat esimerkiksi Isä ("Andorra") ja Akilleus ("Troilus ja Cressida").
Hannula näytteli kahdessa elokuvassa. Hänellä oli rooli Anja-Maija Leppäsen ohjaamassa televisioelokuvassa "Wienervalssin tarinoita" (1965) ja Eino Ruutsalon ohjaamassa elokuvassa "Havis Amanda – Helsingin kaunotar" (1982).
Silke

Silke on saksalainen naisen etunimi.
Nimi Silke on alkuaan alasaksalainen lempinimimuoto naisennimestä "Cecilia." Nimi oli Saksassa suosituimmillaan vuosina 1964–1975, jolloin se kuului 20 suosituimman tyttölasten nimen joukkoon. Vuosina 2010–2024 sen on saanut Saksassa ensimmäiseksi etunimekseen vain noin 30 tyttöä.
Ara erythrura

Ara erythrura on sukupuuttoon kuollut aralaji. Se eli jossain Länsi-Intian saarilla (joka ei nimestään huolimatta ole Intiassa, vaan Karibialla).
Laji on kuvailtu kirjassa "Extinct birds" vuodelta 1907, kirjoittajana Rothschild: "Satiinisen taivaansininen pää, niska ja selkä. Kaula, vatsa ja siipian alapinta keltainen. Pyrstö kokonaan punainen." Näytteitä ei ole olemassa.
Rothschild pohjaa lajikuvauksen havaintoon kahdesta isosta, sinikeltaisesta papukaijasta, jotka nähtiin Jamaikalla 1800-luvulla. Sukupuuttoon kuolleista linnuista kirjoittanut J. C. Greenway taas ei pidä tätä havaintoa luotettavana, vaan hänen mielestään "Ara erythrura" on enintään synonyymi sukupuuttoon kuolleelle "Ara martinicusille".
Dóra Dávid

Dóra Dávid (14. maaliskuuta 1985 Pécs, Unkari) on unkarilainen juristi ja poliitikko, joka vuoden 2024 vaaleissa valittiin Euroopan parlamenttiin Kunnioitus ja vapaus (TISZA) -puolueen listalta.
Dávid on asunut 16-vuotiaasta Englannissa, opiskellut Lontoossa ja Cambridgessa ja työskennellyt Britanniassa eri yritysten lainopillisena neuvonantajana. Euroopan parlamentissa hän muiden TISZA-puolueen edustajien lailla kuuluu Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) ryhmään. Dávid on jäsenenä Euroopan parlamentin Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa (IMCO) sekä Pohjoisesta yhteistyöstä ja suhteista Sveitsiin ja Norjaan vastaavassa sekä EU:n ja Islannin parlamentaarisessa sekavaliokunnassa ja Euroopan talousalueen (ETA) parlamentaarisessa sekavaliokunnassa toimivassa valtuuskunnassa (DEEA).
Ara gossei

Ara gossei on sukupuuttoon kuollut aralaji, jota ei välttämättä koskaan ollutkaan olemassa. 
Lajista kuuleman mukaan ammuttiin yksi yksilö Jamaikalla vuoden 1765 tienoilla. Tuo ammuttu yksilö täytettiin, mutta näyte on sittemmin kadonnut.
Englantilainen luonnontieteilija Philip Henry Gosse kuvaili lajia seuraavasti kirjassa Birds of Jamaica, 1847: "Ylänokan tyvipuoli musta ja kärki tuhkan värinen; alanokka musta, vain alanokan kärki tuhkan värinen. Otsa, kruunu ja niska kirkkaan keltainen. Kasvon sivut, kaula ja kaulan sivut ja selkä kirkkaan punainen. Siipien peitinsulat ja vatsa syvän tummanpunainen. Siipisulat vaaleansiniset. Jalkojen sanottiin olevan mustat. Pyrstö keltaisen ja punaisen sekoitus." 
Ara gosseita pidettiin kuubanaran sukulaisena, mutta huomattavana tuntomerkkierona pidettiin otsan väriä: se on kuubanaralla punainen.
Evil Mind

Evil Mind on suomalaisen Lazy Bonez -yhtyeen single, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2025. Kappale on 30.7.2016 Kuopio Rockissa äänitetty live-versio alun perin 25. syyskuuta 2015 julkaistulta Alive nimiseltä studioalbumilta.
Erillinen pataljoona 21 (talvisota)

Erillinen pataljoona 21 oli talvisodan aikainen Suomen puolustusvoimien joukko-osasto, joka perustettiin ylimääräisten harjoitusten (YH) aikana Oulun seudun vuosina 1898-1914 syntyneistä reserviläisistä. Pataljoona oli helmikuun puoliväliin 1940 asti Kotkan lohkon rannikkopuolustuksessa ja sen jälkeen rauhantekoon asti Viipurinlahden taisteluissa.
Yksiköt sekä niiden päälliköt ja vahvuudet perustettaessa.
Pataljoonan vahvuus oli n. 850 sotilasta.
Pataljoonan kokoaminen.
Erillinen pataljoona 21 (ErP 21) muodostettiin YH:n aikaan 12.10.1939 Oulussa, josta siirryttiin lokakuun lopussa junakuljetuksella Kotkaan ja alistettiin meripuolustuksen Kotkan lohkolle vastuualueena Ruotsinpyhtään ja Neuvottoman välinen alue.
Talvisodan aika.
Kotkan rannikkopuolustuksessa.
Pataljoonan aika kului Kotkan lohkon rannikkopuolustuksessa suhteellisen rauhallisissa oloissa aina helmikuun puoliväliin asti. Näkyvimpänä merkkinä sodasta olivat ilmahälytykset. 
Viipurinlahden taisteluissa maaliskuussa 1940.
Pääaseman murruttua Summassa helmikuun puolivälissä 1940 alueen puolustuksesta vastannut II Armeijakunta vetäytyi Länsi-Kannakselle ns. väliasemaan. Suomenlahden rannikon suunnassa toimineen 4. divisioonan irtauduttua pääasemasta alistettiin Viipurinlahden sotatoimista vastannut Viipurin lohko 20. helmikuuta Kannaksen armeijalle ja lohkoa vahvennettiin kolmella pataljoonalla, joista ErP 21 oli yksi. 
ErP 21 oli saapunut helmikuun puolivälissä kuorma-autokuljetuksella Vilajoelle, josta pataljoona siirtyi 19. helmikuuta Tervajoelle ja edelleen komppanioittain Viipurinlahden saaristoon Uuraan alalohkon alueelle: 1./ErP 21 Esisaareen, 2./ErP 21 Hannukkalansaareen ja 3./ErP 21 etulinjaan Pukinsaareen. Pataljoonan esikunta asettui Ravansaareen ja sitten Suikkilaan.
Helmikuun loppupäivinä ErP 21 onnistui vaikeissa olosuhteissa torjumaan useita vihollisen hyökkäysyrityksiä. Uuraan alaohkon joukot irtaantuivat asemistaan 27.2. ja edelleen Viipurinlahden länsipuolelle 3.3. Suonionsaaren ja Esisaaren kautta mantereelle Repolaan. Pataljoona kärsi vetäytymisvaiheessa raskaita tappioita. Mantereelle siirtymisen jälkeen pataljoonan 1. ja 2. komppania yhdistettiin yhdeksi komppaniaksi, jotka alistettiin luutnantti Sven Oskar Lindgrenin JR 11 ryhmään. Vihollinen kiihdytti ennen sodan loppumista sotatoimiaan jatkaen niitä aivan rauhantekoon asti. Suomalaisjoukot onnistuivat torjumaan kuitenkin vihollisen yritykset.
Pataljoona lähti 14.3. marssimaan länteen Haminan pohjoispuolelle.
Taon kieli

Tao (omakielinen nimi "Ciriciring no tao" tai "Pongso no Tao") on austronesialaisten kielten batanesilaiseen alaryhmään kuuluva kieli, jota puhuu Taiwanille kuuluvalla Lanyun saarella asuva samanniminen alkuperäiskansa. Se on ainoa Taiwanin alkuperäisväestön puhuma kieli, joka ei kuulu formosalaisiin kieliin, vaan malaijilais-polynesialaisiin kieliin. Se, kuuluvatko batanesilaiset kielet pohjoisfilippiiniläisiin kieliin vai muodostavatko ne oman tästä itsenäisen kieliryhmänsä austronesialaisten kielten sisällä, ei ole kuitenkaan vielä täysin selvää. Taon voidaan myös katsoa muodostavan kieli- tai murrejatkumo muiden lähisukukieltensä kanssa, jotka kattavat Lanyun ja Batanesin saaret.
Kielestä, ja sitä puhuvasta alkuperäiskansasta, käytetään toisinaan myös nimeä yami. Tämä nimi on peräisin Japanin siirtomaa-ajalta ja sen antoi etnologi Torii Ryūzō ja sitä pidetään nykyään ristiriitaisena. Taiwanin alkuperäiskansojen neuvsto suosittaa nimitystä "tao".
Kirjakieli ja murteet.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin taoksi ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Taon lähin sukulaiskieli on Filippiinien puolella puhuttava itbayat eikä taolla katsota olevan tunnettuja murteita.
Puhujamäärät ja status.
Vuonna 2007 taolla arvioitiin olevan noin 3 000. Puhujat painottuvat vanhempaan väestöön ja kielen käyttöympäristö rajoittuu lähinnä kotioloihin. Kielen katsotaan olevan kuoleva.
Taiwanin parlamentti sääti vuonna 2017 lain, joka korotti kaikki Taiwanin alkuperäiskansojen kielet, tao mukaan lukien, kansallisen kielen asemaan. Lain nojalla valtiovallalla on velvollisuus suojella näitä kieliä ja edistää niiden käyttöä. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että esimerkiksi paikallishallintoa kannustetaan kääntämään julkaisujaan taoksi alueilla, joilla kielen puhujia asuu.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Sanapaino on lähtökohtaisesti viimeisellä tavulla, mutta se voi poiketa tästä.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Reduplikaatiota käytetään sekä substantiivien että verbien kohdalla. Sitä voidaan toteuttaa joko koko sanan osalta tai vain sen osassa. Reduplikaatiolla ilmaistaan muun muassa substantiivien kohdalla monikkoa ja verbien kohdalla sitä, että tekeminen on toistuvaa. Persoonapronomineista erotetaan ensinnäkin niin sanottu vapaa ja sidonnainen versio. Tämän lisäksi me-pronominissa tehdään ero inklusiivin ja ekslusiivin välille. Kaksikko ei ole käytössä.
Sanajärjestys on perustapauksissa verbi-alkuinen. Huomionarvoista on, että kysymyssanan sisältävissä lauseissa nuoremmat puhujat näyttävät suosivan SVO-sanajärjestystä todennäköisesti mandariinikiinan vaikutuksesta.
Verrattuna muihin Taiwanin alkuperäiskieliin taon sanastossa on huomattavasti enemmän yhteneväisyyksiä Filippiineillä puhuttavien austronesialaisten kielten kanssa. Lisäksi kielessä esiintyy huomattava määrä japanilaisia lainasanoja.
Lukusanat 1–10 taoksi:
Söngvakeppnin 2018

Söngvakeppnin 2018 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2018. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetetyistä kappaleista valittiin 12 kilpailijaa. Kilpailijat oli tarkoitus julkaista 19. tammikuuta pidetyssä julkaisuohjelmassa, mutta ne vuotivat julkisuuteen jo aiemmin päivällä.
Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista. Semifinaalit kilpailtiin 10. ja 17. helmikuuta ja finaali 3. maaliskuuta. Kilpailun sääntöjen mukaan kappaleet tuli esittää semifinaaleissa islanniksi ja finaalissa kielellä, jolla kappale oli tarkoitus esittää kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa. Kummassakin semifinaalissa kilpaili kuusi kappaletta, joista äänestettiin puhelinäänestyksellä kolme finaaliin. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja raati äänestivät yhdessä kaksi kappaletta superfinaaliin. Superfinaalissa puhelinäänestäjät äänestivät voittajan. Kilpailun voitti Ari Ólafsson kappaleella "Our Choice".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 10. helmikuuta.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 17. helmikuuta.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 3. maaliskuuta. Heimilistónar ja Dagur Sigurðarson esittivät finaalissa kappaleensa islanniksi, loput englanniksi. Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierailevina tähtinä esiintyivät Emmelie de Forest, Robin Bengtsson ja Svala. Finaalia seurasi keskimäärin 120 000 katsojaa.
Seitsemänhenkiseen raatiin kuului kolme islantilaista ja neljä kansainvälistä jäsentä. Raadin muodostivat Svala Björgvinsdóttir (Islanti), Halldór Eldjárn (Islanti), Hulda G. Geirsdóttir (Islanti), Robin Bengtsson (Ruotsi), Emmelie de Forest (Tanska), Aleksander Radić (Slovenia) ja Joana Levieva-Sawyer (Bulgaria).
Pluribus

Pluribus (tyyliteltynä PLUR1BUS) on yhdysvaltalainen post-apokalyptinen mustan komedian sävyttämä tieteis- ja jännityssarja, jonka on luonut Vince Gilligan ja jota esittää Apple TV. Sen pääosaa esittää Rhea Seehorn, joka työskenteli aiemmin Gilliganin kanssa sarjassa "Better Call Saul".
Sarja sijoittuu Albuquerquehen, New Mexicoon, ja sen keskiössä on fantasiakirjailija Carol Sturka (Seehorn), joka on yksi kolmestatoista ihmisestä maailmassa, jotka ovat immuuneja mystiselle virukselle, joka muuttaa ihmiset rauhaa haluaviksi optimisteiksi. Sarjan nimi on viittaus Yhdysvaltain vaakunassa olevaan latinankieliseen lauseeseen "e pluribus unum", joka tarkoittaa ”monesta yksi”.
Sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa julkaistiin Apple TV:ssä 7. marraskuuta, ja ensimmäisen tuotantokausi kattaa kokonaisuudessaan 9 jaksoa. Apple on myös tilannut sarjalle toisen tuotantokauden. "Pluribus" on saanut ylistävän vastaanoton kriitikoilta, jotka ovat kehuneet erityisesti Seehornin roolisuoritusta, Gilliganin käsikirjoitusta ja ohjausta, sekä sarjan omaperäisyyttä, tunnelmaa ja tyyliä.
Paholaisrauskut

Paholaisrauskut (Mobulidae) on rustokalojen heimo. Siihen kuuluu nykyisin vain yksi suku, "Mobula". Aikaisemmin sukuja on ollut enemmän, ja vielä vuonna 2003 "Manta" oli oma sukunsa.
Sukuun ja heimoon kuuluu kymmenen lajia.
Paholaisrauskuila on suuret rintaevät ja ruoskamaiset pyrstöt sekä pieni selkäevä. Niillä on päässään kaksi sarvimaista evää, jotka näyttävät pirun sarvilta, mikä on ollut syynä nimen valintaan. Paholaisrauskuilla on alapinnallaan viisi kidusrakoa. Ne syövät siivilöimällä kaloja ja planktonia vedestä. Kuten kotkarauskut, ne liikkuvat vedessä räpyttelemällä rintaeviään.
Paholaisrauskuja esiintyy trooppisilla ja subtrooppisilla merillä Atlantin, Tyynenmeren ja Intian valtamerellä. Enimmäkseen niitä tavataan pelagisella vyöhykkeellä mannerjalustoilla ja lähellä rannikkosaaria, lähellä vedenpintaa. Ne elävät usein parvina, joiden koko vaihtelee pienistä hyvin suuriin.
Paholaisrauskuja pyydetään harvoin ihmisravinnoksi, mutta se joutuu kalastajien pyydyksiin pääasiassa sivusaaliina, jolloin se enimmäkseen heitetään mereen tai käytetään kalajauhona. Paholaisrauskuilla on taloudellista merkitystä sukellusekoturismille.
Sessvollmoen

Sessvollmoen on taajama Ullensakerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja asukasluku 1 317 vuonna 2024.
Vestby (taajama)

Vestby on taajama Vestbyn kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 3,6 neliökilometriä ja asukasluku 8 547 vuonna 2024.
Ås (Ås)

Ås on taajama Åsin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Se on kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 4,8 neliökilometriä ja asukasluku 11 257 vuonna 2024.
Hemsedal (taajama)

Hemsedal tai Trøym (myös muodossa Trøim) on taajama Hemsedalin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Se on kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 001 vuonna 2024.
Progressive Christianity

Progressive Christianity (aik. The Center for Progressive Christianity ja ProgressiveChristianity.org, lyh. TCPC) on yhdysvaltalainen progressiivista kristillisyyttä edistävä järjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1994 episkopaalisen pappi Jim Adamsin toimesta. Järjestö oli ensimmäinen organisaatio, joka käytti käsitettä "progressiivinen kristillisyys".
Järjestön julkaisua "8 Points of Progressive Christianity" pidetään progressiivisten kristittyjen keskuudessa hyödyllisenä kuvauksena progressiivisten seurakuntien tunnistamiseksi.
Hol (taajama)

Hol on taajama Holin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 296 vuonna 2024. Se on kuntansa hallinnollinen keskus.
Northrop (täsmennyssivu)

Northrop tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Svelvik (taajama)

Svelvik on taajama Askerin ja Drammenin kunnissa Akershusin ja Buskerudin lääneissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 2,3 neliökilometriä ja asukasluku 4 235 vuonna 2024.
Tofte

Tofte on taajama Askerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli kolme neliökilometriä ja asukasluku 3 158 vuonna 2024.
Sætre (Asker)

Sætre on taajama Askerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala oli 4,4 neliökilometriä ja asukasluku 6 237 vuonna 2024.
Grand-Aigueblanche

Grand-Aigueblanche on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Isèrejoen varrella, noin 25 kilometriä Albertvillen kaupungista kaakkoon.
Grand-Aigueblanchen kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019, kun kolme kuntaa Aigueblanche, Le Bois ja Saint-Oyen yhdistyivät.
Kunnan nähtävyyksiä ovat 1700-luvun öljymylly ja Villargerelin kylässä oleva Saint-Martinin kirkko, joka on historiallinen muistomerkki. Grand-Aigueblanchen pääelinkeino on läheisten hiihtokeskusten ansiosta matkailu. Kunnan alueella on myös La Cochen vesivoimalaitos, joka on pumppuvoimalaitos.
Martina (marttyyri)

Martina Roomalainen oli legendan mukaan kristitty marttyyri, joka surmattiin vuonna 230, toisten lähteiden mukaan 226 tai 228. Häntä kunnioitetaan pyhänä sekä roomalaiskatolisessa että ortodoksisessa kirkossa; molemmissa hänen muistopäivänsä on 30. tammikuuta.
Legendan mukaan Martina oli roomalaisen konsulin varhain orvoksi jäänyt tytär, joka eli keisari Severus Alexanderin aikaan. Kun uskonsa takia vainottu Martina vietiin Apollon-jumalan temppeliin, missä häntä yritettiin pakottaa uhraamaan jumalalle, hän teki jumalankuvan edessä ristinmerkin, jolloin patsas hajosi ja koko temppeli romahti. Martina joutui nyt kidutettavaksi, häntä ruoskittiin ja revittiin koukuilla, ja Colosseumissa hänet heitettiin leijonien eteen, mutta leijona kieltäytyi raatelemasta häntä ja paneutui makaamaan hänen jalkoihinsa. Kun Martinaa yritettiin polttaa roviolla, puhkesi rankkasade, joka sammutti tulen. Lopulta Martina mestattiin.
Paavi Honorius I:n kerrotaan vihkineen Rooman Forum Romanumilla sijainneen kirkon Martinan muistolle vuonna 630. Martinan muistopäivän vietosta Roomassa on ensimmäinen tieto vuodelta 740. Vuonna 785 paavi Hadrianus I sääti lahjoituksista kirkolle, joka nyt omistettiin Martinan ohella evankelista Luukkaalle. Kirkon vihki uudelleen paavi Aleksanteri IV vuonna 1256. Vuonna 1634 rakennustöiden yhteydessä löytyi saviarkku, jonka uskottiin sisältävän Martinan jäännökset. Tämän jälkeen paavi Urbanus VIII:n toimeksiannosta kirkko (nykyinen "Santi Luca e Martina") rakennettiin uudelleen.
Martinan legenda on syntynyt myöhään ja muistuttaa suuresti muutamien muiden roomalaisten marttyyrien legendoja, vain kuoleman ajankohdassa on eroa. Martinan historiallisuutta on siksi epäilty, ja tästä syystä vuoden 1969 katolisen kirkon kalenteriuudistuksessa Martinan kunnioitus rajoitettiin paikalliseksi kultiksi, joka koskee Santi Luca e Martinan kirkkoa. Vuosien 2001/2004 marttyyriluettelossa "(Martyrologium Romanum)" Martina jälleen mainitaan ”pyhänä”.
Kirkkotaiteessa Martina kuvataan mestattuna tai leijona seuranaan. Hän on Rooman kaupungin ja imettävien äitien suojeluspyhimys.
Hoving

Hoving on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Otto Hyvärinen

Otto Hyvärinen (12. marraskuuta 1875 Utra – 31. heinäkuuta 1927 Viipuri) oli suomalainen konsuli ja sahanomistaja.
Utrassa Pohjois-Karjalassa syntynyt Otto Hyvärinen kävi ensin Joensuun lyseota. Erottuaan lyseosta hän meni työhön "Egerton Hubbard &amp; Co":n, joka myöhemmin muutti nimensä "Utra Wood &amp; Co":ksi sahojen konttoriin. Välillä Hyvärinen suoritti Hedengrenin kauppakoulun Helsingissä ja sai tällöin ensimäisen stipendinsä ulkomaanmatkaa varten. Oltuaan jonkun aikaa työssä Utra Wood &amp; Co:n laivauskonttorissa Uuraassa hän lähti Englantiin viipyen siellä kuusi kuukautta "Richard Wade &amp; Sons"in konttorissa Hullissa. Kun Utra Wood &amp; Co. myynnin kautta joutui toisiin käsiin, siirtyi Hyvärinen johtaja Parviaisen liikkeeseen. Täältä hän siirtyi englantilaisen "T. W. Allen &amp; Sonin" liikkeen Suomen edustajaksi ja oli liikkeen palveluksessa 10 vuotta.
Vuonna 1914 Hyvärinen perusti yhdessä muutamien puutavara-alalle toimineiden liikemiesten kanssa Viipuriin "Suomalainen Puuliike Osakeyhtiön", jonka osakkaana ja toimitusjohtajana hän oli sen jälkeen 12 vuotta. Vuosien kuluessa tämä liike laajentui yhdeksi suuremmista puutavaraliikkeistä Suomessa. 1920-luvun puolivälissä liike omisti 6 sahalaitosta, 2 massatehdasta, suuren ja ajanmukaisen lastaus- ja varastoalueen Uuraassa, sekä huomattavan määrän omia metsäalueita Itä-Suomessa. Liikkeen viennin arvo kohosi parhaimmillaan viiteenkymmeneen miljoonaan markkaan vuodessa.
Viimeksi Hyvärinen harjoitti yksityistä puutavaraliikettä ja kuului muun muassa useitten puutavaraliikkeitten johtokuntiin. Hän kuoli 51-vuotiaana Viipurin lääninsairaalassa heinäkuussa 1927. Hyvärinen haudattiin Sorvalin hautausmaalle.
Nouseva kirkko

Nouseva kirkko ( tai "Emerging Church") on tunnustuskuntien rajat ylittävä kristillinen liike, joka pyrkii uudistamaan kirkkoa modernista postmoderniin siirtyneen kulttuurin ja ajattelun valossa. Liike syntyi 1990-luvun lopulla pääasiassa Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Euroopassa.
1970-luvun kirkon kasvuliikkeen jatkeena Nouseva kirkko -liike ja sen johtajat pyrkivät uudistamaan teologiaa, jumalanpalvelusta ja kirkon rakenteita korostamalla kokeellisia käytäntöjä, kuten liturgisia innovaatioita, yhteisöllistä tarinankerrontaa ja lähetystyötä nykykulttuurissa. Liikkeessä kyseenalaistettiin postmodernismin hengessä absoluuttisen totuuden olemassaoloa suhteellisten ja kokemuksellisten lähestymistapojen hyväksi. Nämä kokeelliset menetelmät herättävät toisinaan kritiikkiä konservatiivisemmilta kristityiltä.
Nouseva kirkko -liikkeen yhteisölliset piirteet vaihtelevat seurakunnittain. Jotkut kirkot ovat teologisesti progressiivisempia ja mahdollisesti kiistanalaisempia postmodernin filosofian käytössä, kun taas toiset ovat teologisesti konservatiivisia. Useimmissa tapauksissa suurin osa maallikoista ja pastoreista on nuoria kaupunkilaisia aikuisia, jotka etsivät nykymaailmassa ”merkityksellisempää” uskoa.
Merkittävä henkilö liikkeessä on ollut muun muassa pastori ja kirjailija Brian McLaren. Hänen teokset, kuten "A Generous Orthodoxy", edistivät eklektistä synteesiä evankelisista, katolisista ja liberaaleista perinteistä ekumeenisen vuoropuhelun ja ihmiskeskeisen pyhiinvaelluksen painottamisen rinnalla tiukan jumalallisen ilmoituksen noudattamisen sijaan. Muut keskeiset kannattajat, kuten Doug Pagitt, Tony Jones ja Rob Bell, ovat edistäneeet ideoita, jotka keskittyivät postmodernissa ympäristössä ”Jeesuksen tietä” harjoittaviin käytännönläheisiin yhteisöihin. Näissä yhdistettiin elementtejä kuten holistinen hengellisyys ja oppiperusteisen varmuuden vähättely.
Liberaalimmat suuntaukset kyseenalaistivat avoimesti kristinuskon keskeiset opinkappaleet ja asettivat subjektiivisen kokemuksen ja kulttuurisen sopeutumisen etusijalle muuttumattoman raamatullisen totuuden sijaan. Kriitikojen mukaan tämä heikensi uskon perustavia väitteitä ja vaikutti liikkeen taantumiseen 2010-luvulle mennessä.
Altyn asyr

Altyn asyr köli (”Kulta-ajan järvi”) on Turkmenistanin luoteisosaan suunniteltu tekojärvi. Maan presidenttien Saparmyrat Nyýazowin ja Gurbanguly Berdimuhamedowin ajamaa epäonnistunutta hanketta on kutsuttu ”kangastukseksi aavikolla”. Sen hinnaksi on arvioitu 4,5 tai 6 miljardia dollaria.
Turkmenistanin maanviljely perustuu etupäässä Amudarjajoen vedellä tapahtuvaan keinokasteluun. Keinokastelualueiden suolapitoiset poistovedet on ohjattu takaisin Amudarjaan, Sarygamyşin syvänköön tai Karakumin aavikolle, mikä on johtanut pohjaveden tason nousuun, maaperän suolaantumiseen ja karjanhoidolle tärkeiden laidunmaiden pilaantumiseen. Ratkaisuksi ongelmaan tarjottiin jo neuvostoaikana yhtenäisen kanavaverkon rakentamista, joka ohjaisi poistovedet Gaplaňgyrin ylängön lounaispuolella sijaitsevaan Garaşorin painanteeseen. Suunniteltu tekojärvi olisi 103 kilometriä pitkä, 18,6 kilometriä leveä ja 69 metriä syvä. Sen pinta-ala olisi 1 915,8 neliökilometriä ja tilavuus 132 kuutiokilometriä.
Suunniteltu kanavaverkosto koostuu pohjoisesta Daşoguzin osuudesta ja eteläisestä Transturkmenistanin pääkanavasta. Derýalykin ja Köllin poistovesikanavista alkavan Daşoguzin haaran pituus on 470 kilometriä ja enimmäisvirtaus 210 kuutiometriä sekunnissa. Se käyttää osittain hyväkseen muinaisen Uzboýn jokiuomaa. Transturkmenistanin pääkanava alkaa Amudarjan vasemman rannan poistovesikanavasta Lebapin maakunnassa ja kulkee Turkmenistanin läpi kattaen Maryn, Ahalin ja Balkanin maakuntien keinokastelualueet. Sen pituus on 720 kilometriä ja laskettu virtaus 240 kuutiometriä sekunnissa. Pääkanavaan liittyy Amudarjan oikealta rannalta tuleva putkijohto. Yhdyskanavien pituus on 825 kilometriä.
Tekojärven ja kanavaverkoston rakentamisen odotettiin parantavan keinokastelualueiden ja laidunmaiden laatua, lopettavan poistovesien laskemisen Amudarjaan sekä luovan edellytykset veden uudelleenkäytön, kalanviljelyn ja matkailuelinkeinon kehittämiselle. Kanavaverkoston rakentaminen alkoi vuonna 2000. Sen pohjoinen osuus valmistui vuonna 2009, jolloin Garaşorin eteläpuolella sijaitseva Uzboýn uoma alkoi täyttyä. Suunnitellulla 10 kuutiokilometrin vuotuisella poistovesimäärällä tekojärven täyttymisen laskettiin kestävän 15 vuotta.
Viisitoista vuotta myöhemmin vesi ei ole vieläkään virrannut Garaşoriin. Reunoiltaan vahvistamattomat kanavat ovat täyttyneet hiekalla ja tulvineet aavikolle, suuri osa vedestä imeytyy maahan tai haihtuu ilmaan, ja sen korkea suolapitoisuus ja saastuneisuus tekisi tekojärvestä joka tapauksessa taloudellisesti hyödyttömän. Asiantuntijoiden mukaan ”Kulta-ajan järven” täyttymiseen kuluu nykyisellä virtauksella 50 vuotta. Samaan aikaan Turkmenistanin keinokastelualueiden poistovesiverkosto on kunnossapidon puuttumisen takia rappeutunut. On myös pelätty, että Turkmenistan alkaisi täyttää tekojärveä suoraan Amudarjan vedellä, mikä johtaisi konfliktiin naapurimaa Uzbekistanin kanssa.
Heinz Hopf

Heinz Willy Gustav Hopf (11. marraskuuta 1934 Tukholma – 23. tammikuuta 2001 Åkersberga) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa ja näytteli siellä vuoteen 1975, kunnes aloitti lääketieteen opinnot. Sen jälkeen hän esiintyi satunnaisissa elokuva- ja televisiorooleissa.
Parker Kelly

Parker Kelly (s. 14. huhtikuuta 1999 Camrose, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Colorado Avalanchessa. Kelly on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän pystyy pelaamaan myös laitahyökkääjänä.
Ellen Marsvin

Ellen Marsvin (1. helmikuuta 1572 – 11. marraskuuta 1649) oli tanskalainen aatelisnainen. Hän jäi 39-vuotiaana leskeksi ja johti sen jälkeen laajoja tiluksiaan yksin. Hänen tyttärensä Kirsten Munk meni vuonna 1615 naimisiin kuningas Kristian IV:n kanssa, ja Marsvin sai vastuulleen heidän lastensa kasvatuksen. Marsvin onnistui säilyttämään välit kuninkaaseen vielä tämän erottua Kirsten Munkista vuonna 1630, mutta seuraavina vuosina heidän välinsä kiristyivät, kun Kristian ei Marsvinin kehotuksista huolimatta suostunut tunnustamaan isyyttään Kirsten Munkin nuorimpaan tyttäreen Dorothea Elisabethiin. Kuningas otti Marsvinilta pois tälle antamansa läänityksen ja tämä eleli viimeiset vuotensa vetäytyneenä julkisesta elämästä.
Ian Wachtmeister

Ian Wachtmeister (24. joulukuuta 1932 Bärbo – 11. marraskuuta 2017) oli ruotsalainen kreivi, liikemies ja poliitikko. Hän perusti vuonna 1991 populistisen Uusi demokratia -puolueen musiikkituottaja Bert Karlssonin kanssa. Wachtmeister toimi sen puheenjohtajana ja istui valtiopäivillä vuodesta 1991 vuoteen 1994, jolloin hän sisäisten erimielisyyksien vuoksi erosi puolueesta ja jätti politiikan. Vuonna 1998 hän yritti paluuta uudella Det nya partiet -nimisellä puolueella, mutta se jäi torsoksi. Myöhemmin hän toimi ruotsidemokraattien puheenjohtajan Jimmie Åkessonin neuvonantajana.
Wachtmeister kuoli syöpään 84-vuotiaana vuonna 2017.
Maxwell Hairston

Maxwell Hairston (s. 6. elokuuta 2003 West Bloomfield, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Hairston edustaa NFL-joukkue Buffalo Billsiä. Ennen NFL-uraansa hän edusti Kentuckyn yliopiston joukkuetta. Bills varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 30. varausvuorolla . 
Kesäkuussa 2025 Hairston teki Billsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 15,25 miljoonan arvoisen tulokassopimuksen.
Hairston on pelannut kolme NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hänellä on yhteensä kaksi taklausta, kaksi puolustettua heittoa ja yksi syötönkatko. Uran tilastot päivitetty kauden 2025 kymmenennen peliviikon jälkeen 11. marraskuuta 2025.
Silopaholaisrausku

Silopaholaisrausku ("Mobula thurstoni") on paholaisrauskuihin kuuluva rustokalalaji. Lajia tavataan kaikista lauhkeista ja lämpimistä valtameristä.
Silopaholaisrausku on keskikokoinen paholaisenrausku, jolla on lyhyt pää ja lyhyet pääevät eli "sarvet". Selkäevä on valkokärkinen, rintaevien kärjet kaartuvat taaksepäin ja niiden etureunoissa näkyy kaksinkertainen mutka. Silopaholaisrausku on vartaloltaan litteä, yläpuolelta tummansininen tai musta, alapuolelta valkoinen, rintaevän kärjet ovat hopeansävyiset. Tyypillinen pituus on 150 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Silopaholaisrauskun levinneisyysalue kattaa laikuttaisena kaikki valtameret. Laji elää pääasiassa neriittisellä vyöhykkeellä 440 metrin syvyyteen asti. Se näyttää olevan kausiluonteinen vierailija ravinteikkailla rannikoilla, joilla vallitsee säännöllinen kumpuaminen, valtamerien saariryhmillä sekä avomeren huippujen ja merenalaisten vuorten lähellä. 
Elintavat.
Silopaholaisrauskuja ei pidetä parvina elävänä lajina, mutta ajoittain useita yksilöitä kerääntyy ravinteikkaille alueille. 
Poikanen kehittyy emon sisällä mutta ei ole yhteydessä tähän istukan kautta. Emo tuottaa yleensä yhden, joskus kaksi poikasta 2–4 vuoden välein.
Silopaholaisrauskujen uhanalaisuuteen vaikuttaa kalastus sekä tarkoituksella että sivusaaliina.
Peter Jonas Bergius

Peter Jonas Bergius (6. heinäkuuta 1730 – 10. heinäkuuta 1790) oli ruotsalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän oli Carl von Linnén oppilas ja väitteli tohtoriksi vuonna 1750 Uppsalan yliopistossa. Sieltä hän muutti Tukholmaan, missä hän piti yksityistä lääkärin vastaanottoa. Vuonna 1761 hänet nimettiin Tukholman lääketieteellisen kollegion professoriksi. Hän julkaisi kolmisenkymmentä kasvitiedettä käsittelevää artikkelia ja testamenttasi kokoelmansa sekä rahansa Kuninkaalliselle tiedeakatemialle, jonka jäsen hän oli vuodesta 1758. Lahjoitettuja varoja käytettiin Bergianska trädgården -nimisen kasvitieteellisen puutarhan perustamiseen.
10153 Goldman

10153 Goldman (1994 UB) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
10154 Tanuki

10154 Tanuki (1994 UH) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
10155 Numaguti

10155 Numaguti (1994 VZ2) on keskikokoinen päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
10146 Mukaitadashi

10146 Mukaitadashi (1994 CV1) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
10147 Mizugatsuka

10147 Mizugatsuka (1994 CK2) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
10148 Shirase

10148 Shirase (1994 GR9) on suuri päävyöhykkeen asteroidi, joka kiertää ulommalla Marsin ja Jupiterin välisellä vyöhykkeellä. Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään astronomisen yksikön ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin .