Askalon (antiikin kaupunki)

Askalon eli Askelon (fil. 𐤀𐤔𐤒𐤋𐤍; ; , myös , , ; ), myöhemmin myös Diokletianopolis (, ), oli muinainen kaupunki Palestiinassa nykyisen Israelin alueella. Sen arkeologinen alue sijaitsee rannikolla nykyisen Askalonin kaupungin länsipuolella.
Askalonin kaupunki oli olemassa pronssikaudelta antiikin ajalle ja edelleen keskiajalla 1100- tai 1200-luvulle saakka. Nykyinen Askalonin kaupunki on perustettu myöhemmin ja ottanut muinaisen kaupungin nimen.
Maantiede.
Askalon sijaitsi Palestiinan Välimeren puoleisen rannikon eteläosassa Gazan ja Iamneian (lat. "Jamnia") välissä. Sen etäisyys oli 520 stadioninmittaa tai 53 roomalaista mailia Jerusalemista ja 16 mailia Gazasta. Antiikin Askalonin arkeologinen alue on osa nykyisen Askalonin länsipuolella olevaa kansallispuistoa.
Askalonin satamana toimi Maiuma (lat. "Maiuma/Maioma Ascalonitis"), joka sijaitsi rannikolla hieman kaupungista pohjoiseen. Rannikko oli hiekkainen ja vaikeapääsyinen, joten se ei ollut erityisen merkittävä satamapaikka.
Historia.
Varhaishistoriasta persialaiskaudelle.
Askalon oli alun perin pronssikaudella kanaanilainen kaupunki ja myöhemmin varhaisella rautakaudella yksi filistealaisten "pentapoliin" viidestä kaupungista. Varhaisin maininta Askalonista on egyptiläisissä lähteissä 1800-luvulla eaa. Kaupungin nimen katsotaan tulevan painomitasta sekeli ja liittyvän kaupankäyntiin. Israelilaisten eli juutalaisten tultua Juudan heimo valtasi Askalonin, mutta se ei säilynyt kauaa heimon hallussa. Myös sodissa, joita Saul ja Daavid kävivät filistealaisia vastaan, Askalon vaikuttaa säilyneen alkuperäisillä asukkaillaan. Profeetat julistivat kaupungille tuhoa. Raamatunsuomennoksissa kaupungista käytetään nimimuotoa "Askelon".
Noin vuonna 701 eaa. Askalon liittyi Hiskian kapinaan assyrialaisvaltaa vastaan johtajansa Zedekan johdolla. Assyrialaiset valtasivat kaupungin takaisin. Nebukadressar II syrjäytti Askalonin viimeisen filistealaiskuninkaan Agan ja tuhosi kaupungin. Sittemmin Askalon kuului Persian valtaan foinikialaisten Sidonin ja Tyroksen kaupunkien alaisuudessa.
Varhaisina aikoina Askalon oli Atargatiksen eli Derketon eli syyrialaisen Afroditen kulttipaikka. Herodotos kertoo skyyttien ryöstäneen tämän temppelin. Kyseistä hedelmällisyyden jumalatarta palvottiin naispäisen kalan hahmossa.
Hellenistinen ja roomalainen kausi.
Hellenistisellä kaudella Askalon vapautui foinikialaisten alaisuudesta ja sai itsenäisyyden, lukuun ottamatta aikaa, jolloin se oli ptolemaiosten Egyptin vallassa. Kaupunki sai paljon hellenististiä vaikutteita. 100-luvulla eaa. Askalon vastusti menestyksekkäästi makkabealaisia ja säilyi näin alueen ainoana itsenäisenä kaupunkina. Askalon alkoi lyödä omaa kupari- ja pronssirahaa ptolemaiosten aikana. Vuodesta 111 eaa. lähtien se löi hopearahaa. Kaupunki sai itsehallinnon vuonna 104 eaa.
Rooman vallan alkuaikoina Askalon säilyi edelleen itsenäisenä eikä kuulunut Herodes Suuren alueisiin. Hän kuitenkin rakennutti sinne siitä huolimatta palatsin, pylväshallin, kylpylöitä, lähdekaivoja ja akveduktin. Askalonissa oli tuohon aikaan paljon juutalaisia asukkaita. Joskus Herodeen on arveltu syntyneen siellä. Hänen kuolemansa jälkeen Augustus antoi Herodeen rakennuttaman palatsin asuinpaikaksi hänen sisarelleen Salomelle. Askalon kärsi suuresti juutalaissodista roomalaisia vastaan. Ensin siellä asuneet juutalaiset surmasivat kaupungin muita asukkaita, mutta lopulta nämä surmasivat kaupungin juutalaista.
Josephus kuvaa Askalonin vahvasti linnoitetuksi kaupungiksi. Strabon kuvaa sen pieneksi kaupungiksi, ja mainitsee sen olleen kuuluisa salottisipuleista ("Allium Ascalonicum"), joiden nimi palautuu kaupungin nimeen ("Ascalonia" &gt; &gt; &gt; ). Plinius vanhempi kutsuu Askalonia vapaakaupungiksi ("oppidum libera"). Kaupungin asukkaasta käytettiin kreikaksi etnonyymejä "Askalōnitēs" () ja "Askalōnios" (), feminiisissä "Askalōnis" (), latinaksi "Ascalonius" ja "Ascalona".
Myöhempi historia.
Diocletianuksen aikana (hallitsi 284–305) kaupunki sai nimen "Diokletianopolis". Eusebios kutsuu Askalonia koko Palestiinan maineikkaimmaksi kaupungiksi. 300-luvulla kaupunki oli piispanistuin, ja tämä asema säilyi sillä 600-luvulle saakka, jolloin arabit valtasivat sen. Vuosina 1100–1191 kaupunki toimi ristiretkeläisten tukikohtana. Sulttaani Saladin tuhosi Askalonin ja sen linnoitteet vuonna 1191, minkä sanotaan päättäneen kaupungin historian. Toisen tiedon mukaan sulttaani Baibars olisi tuhonnut kaupungin linnoitteet vuonna 1270, ja sen satama tukittiin heittämällä sinne kiviä, jotta ristiretkeläiset eivät voisi enää käyttää sitä.
Myöhemmin lähelle kehittyi arabiasutus nimeltä "al-Majdal", joka on kehittynyt vuosien 1948–1949 Israelin itsenäisyyssodan jälkeen nykyiseksi, muinaisen kaupungin mukaan nimetyksi israelilaiseksi Askalonin kaupungiksi ("Migdal Ashkelon").
Rakennukset ja löydökset.
Askalonin kaupungin kooksi roomalaiskaudella on arvioitu noin 64 hehtaaria. Kaupunki oli ympäröity paksuilla muureilla, jotka oli varustettu torneilla ja jotka päättyivät sekä kaupungin pohjois- että eteläpuolella mereen. Muurien vanhinta osaa on kanaanilaisen ajan portti, joka on noin ajalta 2000 eaa. Muurien sisälle jäänyt alue laski mereen kuin puolikaarenmuotoinen teatterin katsomo.
Antiikin kirjallisten lähteiden perusteella Askalonissa oli Apollonille, Atargatikselle ja Isikselle omistetut temppelit. Siellä palvottiin myös ainakin Heraklesta. Rakennuslöytöihin lukeutuu muun muassa synagogien, roomalaisen basilikan ja Santa Maria (Neitsyt Maria) Viridis -kirkon jäänteitä sekä lukuisia lähdekaivoja bysanttilaiselta kaudelta.