tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Igor Šuvalov

Igor Ivanovitš Šuvalov (, s. 4. tammikuuta 1967 Bilibino) on venäläinen virkamies.
Šuvalov oli kaksi vuotta varusmiehenä neuvostoarmeijassa. Hän valmistui 1993 Moskovan yliopiston oikeustieteen laitokselta. Hän työskenteli 1993 Venäjän ulkoministeriön lakiosaston attaseana ennen siirtymistään yksityiselle puolelle.
Hän palasi 1997 valtion omaisuusvirastoon. Vuonna 1998 hänet nimitettiin valtion omaisuuden varaministeriksi.
Hänet nimitettiin 2000 hallituksen kansliaan.
Syksystä hän oli Venäjän presidentinhallinnon varapäällikkö ja presidentin avustaja.
Vuonna 2008 hänestä tuli varapääministeri.
Vuonna 2018 Šuvalov nimitettiin Vnešekonombankin johtoon.
Ylä-Tervajärvi (Hyrynsalmi)

Ylä-Tervajärvi on saareton järvi Tervakylässä Hyrynsalmen keskustan itäpuolella Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 72 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ylä-Tervajärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 2,55 kilometriä. Järven itäranta on länsirantaa mutkaisempi. Niemien (Kuusiniemi, Kotiniemi, Luodonniemi) väleissä on melko avosuisia lahtia (Kotilahti, Hietalahti, Tervalahti). Koillisrannalla Luodonniemen ja Kirkkokallion välinen lahti jakautuu kahteen kapeaan lahteen, jotka ovat Soikonlahti ja Kirkkolahti. Noin kuudesosa Ylä-Tervajärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven syvin piste, noin 18 metriä, sijaitsee syvän alueen keskivaiheilla.
Ylä-Tervajärven merkittävin tulouoma on koillisesta Hakojärviltä (183,3 metriä mpy) virtaava Hakojoki. Lännestä Huuhilonlammelta (174,4 metriä mpy) virtaa Huuhilonpuro. Ylä-Tervajärven lasku-uoma on alle 200 metriä pitkä Tervasalmi, joka päätyy lounaaseen Ala-Tervajärven (170,6 metriä mpy) koilliskolkkaan.
Ylä-Tervajärven vesitilavuus on 7 401 000 kuutiometriä.
Ylä-Tervajärvi (59.752.1.002) kuuluu Tervajärvien alueeseen (59.752), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Tervajoen valuma-alue (59.75) ja ensimmäinen on Luvanjoen valuma-alue (59.7). Tervajärvien alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Ylä-Tervajärvi on laajin. Seuraavana tulee Ala-Tervajärvi ja Vihtajärvi.
Ala-Tervajärvi (Hyrynsalmi)

Ala-Tervajärvi on saareton järvi Tervakylässä Hyrynsalmen keskustan itäpuolella Kainuun maakunnassa. Sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Etäisyys Kajaanista on 71 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ala-Tervajärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on noin 1,7 kilometriä. Nimettyjä lahtia on kaksi: Talvilahti ja Alarannanlahti. Ne ovat leveitä ja suiltaan avoimia. Noin 30 hehtaaria järven pinta-alasta on vähintään kolme metriä ja enintään neljä metriä syvä. Syvin piste, runsaat seitsemän metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Ala-Tervajärven merkittävin tulouoma on koillisesta Ylä-Tervajärveltä (170,6 metriä mpy) virtaava Tervasalmi. Ympäröiviltä soilta (Tervasuo, Talvisuo) virtaa vähäisiä suo-ojia. Ala-Tervajärvi kaventuu eteläosastaan Tervajoeksi, jota pitkin vedet virtaavat lounaaseen Nuottijärveen (159,8 metriä mpy).
Ala-Tervajärven vesitilavuus on 2 154 000 kuutiometriä.
Ala-Tervajärvi (59.752.1.001) kuuluu Tervajärvien alueeseen (59.752), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Tervajoen valuma-alue (59.75) ja ensimmäinen on Luvanjoen valuma-alue (59.7). Tervajärvien alueeseen kuuluu yhdeksän vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajin on Ylä-Tervajärvi. Seuraavana tulee Ala-Tervajärvi ja Vihtajärvi.
Laurie Island

Laurie Island on Etelämantereen luoteisosassa sijaitseva saari. Se on eteläisten Orkneysaarten itäisin ja toiseksi suurin saari. Saarella sijaitsee muun muassa Etelämantereen vanhin yhä toiminnassa oleva tutkimusasema Orcadas. Laurie Island löydettiin alun perin vuonna 1821 kapteeni George Powellin ja Nathaniel Palmerin tutkimusmatkalla.
Holland Taylor

Holland Taylor (s. 14. tammikuuta 1943 Philadelphia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen roolinsa ovat usein lujatahtoisia ja elämässään menestyneitä henkilöitä.
Ura.
Taylorin näyttelijänuran juuret ovat New Yorkin teattereissa. Tunnetuksi Taylor on tullut televisio- ja elokuvarooleistaan, kuten palkitusta sivuroolistaan tuomari Kittlesonina draamasarjassa "Oikeus ja kohtuus" (1998–2003). Taylor näytteli Evelyn Harperin roolin komediasarjassa "Miehen puolikkaat" (2003–2015). Komedian tyylilajiin kuuluvat niin ikään roolit sarjoissa "Bosom Buddies" (1980–1982) ja "The Powers That Be" (1992–1993). Valkokankailla hänet on nähty muun muassa elokuvissa "Truman Show" (1998) ja "Blondin kosto" (2001).
Taylorin teatterirooleja ovat muun muassa Ann Richardista kertovan näytelmän nimirooli vuonna 2009. Hänen teatteritehtäviinsä lukeutuu niin ikään Anne Butley ("Butley", 1972) ja Angela Forrester ("Murder Among Friends", 1975). Taylor tulkitsi "The Vagina Monologues" -teoksen vuonna 1999.
Taylorin opintohistoriaan kuuluu Westtown Friends School ja Bennington College.
Victor Nessler

Victor Ernst Nessler (28. tammikuuta 1841 Baldenheim – 28. toukokuuta 1890 Strasbourg) oli elsassilainen säveltäjä.
Nessler opiskeli Strasbourgissa aluksi teologiaa, mutta siirtyi musiikin pariin ja sävelsi ensimmäisen oopperansa "Fleurette" (1864). Hän täydensi opintojaan Leipzigissa Moritz Hauptmannin johdolla ja pääsi kaupunginteatterin kuoromestariksi vuonna 1870. Myöhemmin hänestä tuli Carola-teatterin kuoromestari. Nessler sai mainetta varsinkin oopperoillaan. Lisäksi hän sävelsi operetteja.
Strasbourgissa on Alfred Marzolffin tekemä Nesslerin muistomerkki (1895).
Nordenskiöld Landin kansallispuisto

Nordenskiöld Landin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorten länsiosassa. Siihen kuuluu Isfjordenin ja Van Mijenfjordenin välisen alueen eteläosa. Puisto on perustettu vuonna 2003. Sen maa-alueiden pinta-ala on 1 207 km2 ja merialueiden 155 km2.
Huippuvuorten suurin laakso joka ei ole jään peitossa, Reindalen, on kansallispuiston keskiössä. Siellä on harjoitettu mineraalien louhintaa ja ansametsästystä.
Puisto on tärkeää lintualuetta. Merenrannalla ja laakson eteläosassa elää kahlaajia, hanhia ja sorsalintuja. Siellä tavataan myös naaleja.
Herman Salmi

Herman Sulo David Salmi (27. marraskuuta 1903 Helsinki – 18. elokuuta 1941 Itä-Karjala) oli monipuolinen urheilija. Hän oli Suomen mestariuimari ja jalkapallon Suomen mestari. Jääpallossa hän pelasi myös pääsarjaotteluita.
Uintiura.
Herman Salmi kilpaili menestyksellisesti 1920-luvulla HSS:n riveissä. Ensimmäinen mitalinsa hän sai 4 x 50 m ja 4 x 100 m vapaauintiviesteissä HSS:n riveissä seuran sijoittuessa hopealle vuoden 1921 SM-kisoissa. Ensimmäisen henkilökohtaisen mestaruutensa Salmi sai vuonna 1923 voittaessaan 100 m vapaauinnin. Kaudesta 1925 tuli Salmelle uintiuran huippuvuosi, sillä hän saavutti SM-kisoissa kolme henkilökohtaista kultaa 100, 200 ja 500 metrin vapaauintimatkoilla. Sen lisäksi hän oli HSS:n mestaruuden voittaneessa 4 x 50 metrin ja 4 x 100 metrin viestijoukkueessa.
Salmen uintiura jatkui vuoteen 1930. Sitä ennen hän saavutti Suomen mestaruuden kolme kertaa 100 metrin vapaauinnissa eli vuosina 1923, 1925 ja 1928, 200 metrillä 1925 ja 1926, 500 metrillä 1925 ja 1926 sekä 1 000 metrillä 1927. HSS:n vapaauintiviestimiehenä hän sai mestaruuden 4 x 50 metrillä 1924 ja 1925, 4 x 100 metrillä 1925 ja 1926 sekä 4 x 200 metrillä 1930.
Herman Salmi pelasi myös HSS:n vesipallojoukkueessa, jossa oli voittamassa useita Suomen mestaruuksia vuosien 1923-1940 aikana. Näin vesilajien Suomen mestaruuksia Salmi saavutti urallaan kaikkiaan 24.
Palloilu-ura.
Jalkapalloilijana Herman Salmi kuului HPS:n vuoden 1926 mestarijoukkueeseen. Pelipaikkana oli maalivahdin tontti.
Jääpallossa Salmi pelasi SM-sarjaa vuosina 1922-1933. Ensin hän edusti HPS:ää vuoteen 1926 ja sen jälkeen HIFK:ta. Vuosien 1929 ja 1933 SM-hopeaa saavuttaneissa joukkueissa Salmi ei pelannut kaikkia otteluita. Vuonna 1929 Salmi oli Suomen Viroa vastaan pelanneessa jääpallomaajoukkueessa tehden myös maalin. Salmi oli jääpallossa kenttäpelaaja toisin kuin jalkapallossa, jossa hän oli maalivahti.
Herman Salmi työskenteli 1930-luvulla helsinkiläisen agentuuriliikkeen Ab Troili konttoripäällikkönä. Jatkosodan alkuvaiheessa Salmi palveli vänrikkinä 32. Kevyessä Ilmatorjuntapatterissa, jossa hän kaatui Itä-Karjalan Varloissa elokuussa 1941.
Jumalallinen oikeus

Jumalallinen oikeus on poliittinen oppi, jonka mukaan monarkia on yliluonnollisesti säädetty yhteiskuntajärjestelmä ja hallitsija saa valtansa suoraan jumalalta. Opin mukaan kuninkaallisten perinnöllistä valtaa ei voi ottaa pois, sillä he eivät ole vastuussa millekään maalliselle taholle vaan pelkästään jumalalle. Opilla perustellaan absoluuttista monarkiaa ja hallitsijan riippumattomuutta parlamentin kaltaisista instituutioista.
Eurooppalaisessa aatehistoriassa oppi jumalallisesta oikeudesta palautuu keskiaikaiseen käsitykseen, jonka mukaan kristinuskon Jumala antoi poliittisille hallitsijoille maallisen vallan ja kirkolle hengellisen vallan. Kun kansallisvaltiot alkoivat 1500- ja 1600-luvuilla syntyä, monarkit omaksuivat sekä valtion- että kirkon päämiehen aseman. Jumalallisen oikeuden merkittävimpiä kannattajia olivat Englannin Jaakko I (hallitsi 1603–1625) ja Ranskan ”aurinkokuningas” Ludvig XIV (hallitsi 1643–1715). Jaakko I toi Englantiin käsityksensä valtiosta ja yksityisoikeudellisesta kuninkaanvallasta Skotlannista, missä se oli kehittynyt sukujen välisissä taisteluissa korkeimmasta vallasta. Ranskassa jumalallisen oikeuden keskeinen teoreetikko oli piispa Jacques-Bénigne Bossuet (1627–1704), jonka mukaan sekä kuninkaan henkilö että hänen valtansa olivat pyhiä. Kuninkaan valta oli ehdoton ja rinnastui isän valtaan perheessä. Bossuet’n mukaan kuningas hallitsi järjen, tavan ja ennakkotapausten mukaisesti. Myös englantilainen rojalisti Robert Filmer (noin 1588–1653) vertasi valtiota perheeseen ja kuningasta isään. Filmerin mukaan "Raamatun" Aadam oli ensimmäinen kuningas ja Kaarle I (hallitsi 1625–1649) Aadamin vanhin perillinen.
Englannissa absoluuttinen monarkia päättyi mainioon vallankumoukseen (1688–1689) ja Ranskassa suureen vallankumoukseen (1789). Jumalallisen oikeuden oppi menetti uskottavuutensa viimeistään Yhdysvaltain vapaussodan (1775–1783) ja Napoleonin sotien (1803–1815) myötä. Aatteen varhaisiin kriitikoihin lukeutui filosofi John Locke, joka teoksessaan "First Treatise of Civil Government" (1689) vastusti hallitsijoiden ehdotonta valtaa ja sen tueksi esitettyjä patriarkaalisia vertauksia.
Nordre Isfjordenin kansallispuisto

Nordre Isfjordenin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorten pohjoisosassa. Siihen kuuluu suurin osa Isfjordenin vuonon pohjoisrannasta. Puisto on perustettu vuonna 2003. Sen maa-alueiden pinta-ala on 2 050 km2 ja merialueiden 904 km2.
Puiston alueella on kulttuuriperintöä eri elinkeinojen harjoittamisesta Huippuvuorten historian kaikilta kausilta. Siellä on entinen hiilikaivos ja kalkkilouhos, valaanrasvan keittämiseen käytettyjä rakenteita ja jälkiä ansapyynnistä.
Puistoon kuuluu useita laajoja hiekkarantoja. Lukuisat myrskylinnut pesivät Ekmanfjordenin ja Dicksonfjordenin vuorenrinteillä. Kosteikkoalueilla on jopa metrien paksuinen turvekerros, mikä on harvinaista Huippuvuorilla. Siellä kasvaa monenlaisia suokasveja, kuten äärimmäisen harvinainen wilanderinleinikki.
Auvilliers-en-Gâtinais

Auvilliers-en-Gâtinais on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Montargisin kaupungista länteen.
Saint-Laurentin kirkko on tyyliltään romaaninen. Kirkko uusittiin 1400-luvulla, mutta apsis on kuitenkin peräisin 1100-luvulta. Kirkossa on seudulle tyypillinen avoin kuisti, caquetoire, jota käytetään kohtaamispaikkana.
Suomen Kehruu- ja Kutomatyöntekijäin Liitto

Suomen Kehruu- ja Kutomatyöntekijäin Liitto oli vuonna 1930 toiminut kutomatyöläisten ammattiliitto, joka kuului Suomen Ammattijärjestöön (SAJ). SKKL:n perustivat Suomen Kutomateollisuustyöväen Liitosta (SKL) eronneet työläiset sen jälkeen, kun sosialidemokraattien johtama liitto oli eronnut kommunistien linjaa noudattaneesta SAJ:stä. SKKL ehti toimia vain muutaman kuukauden ennen kun vasemmistojohtoiset liitot pakotettiin lopettamaan toimintansa kommunistilaeilla loppuvuonna 1930. Liitto ja siihen kuuluneet osastot lakkautettiin tuomioistuimissa 1931. Liiton toimisto sijaitsi Tampereella.
Perustaminen.
1920-luvun lopussa SAJ:ta johtaneiden Sosialistiseen työväen ja pienviljelijäin vaalijärjestöön järjestäytyneiden kommunistien ja SKL:ssä enemmistön muodostaneiden sosialidemokraattien välit kiristyivät. Lokakuussa 1929 liittotoimikunta päätti erota keskusjärjestöstä ja asia vahvistettiin helmikuun 1930 liittokokouksessa. SAJ:n linjan kannattajat muodostivat tämän jälkeen kutomatyöväen yhtenäisyyskomitean ja maaliskuussa SAJ teki periaatepäätöksen uuden liiton muodostamisesta komitean pohjalta.
Liitto perustettiin 23. maaliskuuta 1930 Tampereella Pispalan työväentalolla pidetyssä ammatillisen yhtenäisyyden kannalla olevien kutomatyöläisten kokouksessa. Kokouksen julkilausuman mukaan SKL:n ”sosialifascistinen johto” oli siirtynyt ”avonaisesti kutomakapitalistien asianajajaksi ja kapitalistisen järjestelmän rakentajaksi”. SKKL vaati jäseniltään kaikkien suhteiden katkaisemista SKL:ään ja päättävää taistelua sen hajotustyötä vastaan. SKL:n jäsenet hyväksyttiin SKKL:n jäseniksi ilman liittymismaksuja ja vanhoin jäsenoikeuksin. Liiton toimisto sijoitettiin Tampereelle ja luottamusmieheksi valittiin Kalle Renfors. Liittotoimikuntaan valittiin luottamusmiehen lisäksi kuusi muuta varsinaista jäsentä ja neljä varajäsentä.
SKL piti SKKL:ää poliittisena hajotusliittona, joka ei kykenisi avustamaan työläisiä tai johtamaan työtaisteluita. Renfors oli "Kutomatyöläinen"-lehden mukaan ”sairaalloisuuteen saakka hurmahenkinen kommunistikiho”. SKL:stä erosi konfliktin seurauksena kahdeksan osastoa, joiden tilalle perustettiin pääosin uudet vastaavat.
Avaruusvoimat

Avaruusvoimat on valtion asevoimien puolustushaara, joka vastaa avaruudessa tapahtuvasta sotilastoiminnasta, kuten avaruussodankäynnistä. Sotilaallinen avaruustoiminta sisältää nykyisellään varsin epäsymmetrisiä toimia, enimmäkseen tiedustelutoimintaa, ohjusvaroitusjärjestelmiä ja omien satelliittien suojelua, eikä varsinaisia taisteluita ole koskaan käyty. Avaruusvoimien toiminnasta suurin osa tapahtuukin etäyhteydellä maanpinnalta käsin ja avaruudessa on vain miehittämättömiä avaruusaluksia ja satelliitteja.
Avaruusvoimat ovat harvinainen puolustushaara ja nimellisesti sellaiset löytyvät vain kolmelta valtiolta: Venäjältä, Yhdysvalloilta ja Kiinalta. Itsenäisesti toimivat vain Yhdysvaltojen ja Kiinan avaruusvoimat. 2020-luvulla uuden suurvaltakilvan johdosta tulevaisuudessa avaruusvoimia saattaa perustaa muutkin maat. Jotkut valtiot, joiden avaruustoiminta on pienempää, ovat luoneet ilma- ja avaruustoimintaa yhdistelevän puolustushaaran nimelle ilma- ja avaruusvoimat (esimerkiksi Ranskan ilma- ja avaruusvoimat). Useilla valtioilla, joilla sotilaallinen avaruustoiminta on vasta alkumetreillään, on se kokonaan osana ilmavoimia tai jotain hallintorakennetta.
Sassen–Bünsow Landin kansallispuisto

Sassen–Bünsow Landin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorilla. Siihen kuuluu Isfjordenin pohjukka, Tempelfjorden ja laaja Sassendalen. Puisto on perustettu vuonna 2003. Sen maa-alueiden pinta-ala on 1 157 km2 ja merialueiden 73 km2.
Sassendalenin laaksossa virtaa Sassenelva-joki, ja sen suulle tunnettu metsästäjä Hilmar Nøis rakensi vuonna 1924 Fredheim-nimisen metsästysmajan, jota hän käytti 38 vuoden ajan. Huippuvuorten oloissa se on harvinaisen suuri ja pitkään asuttu metsästysmaja. Hilmarin molemmat vaimot viettivät siellä talvia hänen kanssaan ja sisustivat sitä verhoilla ja pöytäliinoilla kodikkaammaksi. Eroosio on tuonut rantaviivaa lähemmäksi mökkiä, jota on siirretty pidemmälle sisämaahan jo kaksi kertaa.
Tempelfjorden on tärkeä norppien lisääntymisalue. Gipsdalenissa ja Sassendalenissa pesii hanhia. Kallionjyrkänteillä pesii myrskylintuja. Puistossa elää myös peuroja, riekkoja ja naaleja.
Ala-Tervajärvi

Ala-Tervajärvi tarkoittaa seuraavia:
Jakub Kiwior

Jakub Piotr Kiwior (s. 15. helmikuuta 2000 Tychy) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa kaudella 2025–2026 Primeira Ligassa pelaavaa Portoa lainasopimuksella Englannin Valioliigan Arsenalista. Hän on pelannut Puolan A-maajoukkueessa vuodesta 2022.
Kiwior pelasi vuosina 2016–2018 belgialaisen Anderlechtin junioreissa. Tammikuusta 2019 kesään 2021 hän pelasi Slovakiassa Železiarne Podbrezován ja Žilinan joukkueissa. Hän siirtyi elokuussa 2021 italialaisseura Speziaan, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana Serie A:ssa 39 ottelua. Tammikuussa 2023 hän siirtyi englantilaisseura Arsenaliin. Hän pelasi kauden 2022–2023 jälkipuoliskolla seitsemän valioliigaottelua ja teki maalin kauden viimeisessä ottelussa Wolverhamptonia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 20 valioliigaottelua ja teki maalin helmikuussa Newcastlea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua, joista neljä viimeisintä avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 17 ottelua, joista avauskokoonpanossa kymmenen peliä. Hän teki maalin huhtikuussa Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. 
Kiwior pelasi Puolan nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran Kansojen liigan otteluissa kesäkuussa ja syyskuussa 2022. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut juhannukseen 2025 mennessä 35 A-maaottelua, joista yhtä vaille kaikissa hän on ollut avauskokoonpanossa. Hän teki kesäkuussa 2023 ystävyysottelussa Saksaa vastaan ottelun ainoan maalin. Kesäkuussa 2025 hän teki Puolan ainoan maalin MM-karsintaottelussa Suomea vastaan.
Ylä-Tervajärvi

Ylä-Tervajärvi tarkoittaa seuraavia:
Rainer Kunad

Rainer Kunad (24. lokakuuta 1936 Chemnitz – 17. heinäkuuta 1995 Tübingen) oli saksalainen säveltäjä.
Kunad opiskeli Leipzigin konservatoriossa Fidelio F. Finken, Ottmar Gersterin ja Paul Schenkin johdolla. Hän sai opetusta myös Paul Kurzbachilta ja Werner Hübschmannilta. Kunad työskenteli vuosina 1960–1975 Dresdenin valtionteatterissa ja opetti vuosina 1978–1984 sävellystä Dresdenin musiikkiyliopistossa. Tämän jälkeen hän loikkasi Itä-Saksasta Länsi-Saksan puolelle.
Kunad sai vaikutteita erityisesti Witold Lutosławskilta. Hän sävelsi varsinkin oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös suurimuotoisia orkesteriteoksia, kuoromusiikkia, kamarimusiikkia ja pianoteoksia.
Huippuvuorten luoteisosan kansallispuisto

Huippuvuorten luoteisosan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorten suurimman saaren Länsimaan eli Spitsbergenin luoteisosassa. Puisto on perustettu vuonna 1973. Sen maa-alueiden pinta-ala on 3 684 km2 ja merialueiden 6 189 km2.
Puistoon kuuluvat Krossfjorden, Magdalenefjorden ja osa Woodfjordenista. Suojelualueeseen kuuluu myös Reinsdyrflyan laaja rannikkotasanko.
Spitsbergenin luoteisosa on maisemaltaan monipuolista, ja puiston alueella on monia kulttuurihistoriallisia kohteita. Willem Barentsz rantautui täällä ensimmäisen kerran vuonna 1596. Virgohamna oli monen naparetken lähtöpaikka, Salomon August Andrée lähti sieltä viimeiselle ilmapalloretkelleen vuonna 1897. Puistossa on valaanpyyntiasemien jäänteitä, jälkiä naparetkistä ja toisen maailmansodan ajalta. Etenkin Magdalenefjorden on risteilyalusten suosima pysähdyspaikka.
Moffenin saari on kokonaan rauhoitettu, ja siellä asuu mursuja. Puistossa elää myös paljon peuroja ja naaleja. Sellaiset saaret, joissa naaleja ei ole, ovat tärkeitä merilintujen pesimäalueita. Kuumien lähteiden ympärillä Bockfjordenissa kasvaa erikoislaatuisia kasvilajeja.
Olavi Huuska

Olavi ”Olli” Huuska (21. kesäkuuta 1916 Sakkola – 16. elokuuta 1991 Espoo) oli suomalainen hanuristi ja säveltäjä. 
Sakkolan Viiksanlahdessa syntynyt Huuska aloitti 12-vuotiaana Kiviniemen varuskunnan soittokunnan oppilaana. Hän opiskeli samanaikaisesti myös Sibelius-Akatemiassa. 1930-luvulla Huuskalla oli Kiviniemessä Hottipojat-niminen yhtye, jossa varusmiesaikanaan soittivat myös muun muassa Varma K. Turunen ja Onni Laihanen. Sotavuosien jälkeen Huuska erosi armeijan soittokunnasta vääpelinä.
1940-luvun lopusta lähtien Huuska esiintyi oman yhtyeensä kanssa ja levytti useita kappaleita. Hän toimi myös useiden artistien säestäjänä. Olavi Huuskan yhtyeen tunnettuja levytyksiä ovat muun muassa ”Kalajoen Kaisa”, ”Pisaroita”, ”Capriccio” ja ”Kaikkihan se jenkantahti valloittaa” sekä Reino Helismaan kanssa tehty lastenlaulu ”Pikku maalari”. Huuskan sävellyksiä ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta, Eugen Malmsten, Henry Theel, Veikko Tuomi, Eero Väre, Reino Helismaa, Jorma Ikävalko, Sulo Sala, Lasse Kuusela, Reijo Kallio ja Rauli Badding Somerjoki. Huuska lopetti muusikon uransa jo 1970-luvun lopussa saatuaan valtion taiteilijaeläkkeen.
Eteobutadit

Eteobutadit ( tai "Eteoboutadai", ) olivat antiikin kreikkalainen ateenalainen eupatridi- eli ylimyssuku, joka katsoi periytyvänsä Buteesta. Suvun nimi tarkoittaa ”aidot Buteen pojat”. Suvun keskuudesta tulivat Akropoliin Athene Poliaan kultin papittaret ja Poseidon Erekhtheuksen kultin papit. Nämä pappeudet olivat yhdet kaupungin tärkeimmistä, ja suku oli erittäin arvostettu.
Suvun alkuperä saattooi olla Butadain demoksen alueella, mutta se ei voinut saada nimeään demoksesta, sillä suku oli olemassa jo arkaaisella kaudella ennen Kleistheneen uudistuksia. Eteobutadien sukuun kuului muun muassa puhuja Lykurgos.
Filaidit

Filaidit (, ) oli antiikin kreikkalainen ateenalainen eupatridi- eli ylimyssuku. Se katsoi periytyvänsä salamislaisesta Filaioksesta ja hänen kauttaan hänen isästään Aiaasta. Herodotos kutsuu Filaiosta suvun ensimmäiseksi ”ateenalaiseksi”.
Filaidien suku ja siihen varmuudella kuuluneet jäsenet tunnetaan vain huonosti, eikä suvun nimi esiinny sellaisenaan antiikin lähteissä. Sukuun kuuluivat ainakin vuoden 597/596 eaa. arkontti Kypselos ja hänen poikansa Miltiades vanhempi. Myöhempi Kimonin sukuhaara eli kimonidit ("Kimonidai", "Kimoneioi") omaksui filaidien sukupuun omakseen.
Kleistheneen "demos"-jaossa filaidit olivat kotoisin Attikan Lakiadain demoksesta. Suku saattoi liittyä jotenkin myös Filaidain demokseen, niin että heillä olisi ollut maanomistuksia seudulla, mutta tämä on epäselvää.
Jäseniä.
Suvun jäseniksi mainitaan seuraavat:
Sukupuu.
Suvun jäsenistä voidaan muodostaa seuraava sukupuu (miehet sinisellä, naiset punaisella, avioliiton kautta liittyvät valkoisella); sukupuu sisältää paljon oletuksia erityisesti Olorosten–Thukydideiden sukuhaarassa:
Peisistratidit

Peisistratidit (, ) on nimitys, jota käytetään antiikin kreikkalaisesta ateenalaisesta eupatridi- eli ylimyssuvusta, jonka keskeinen henkilö oli Ateenan tyrannina toiminut Peisistratos. Suku vaikutti 500-luvulla eaa.
Sukupuu.
Peisistratideja olivat (miehet sinisellä, naiset punaisella, avioliiton kautta liittyvät valkoisella):
Praksiergidit

Praksiergidit (, ) oli antiikin kreikkalainen ateenalainen eupatridi- eli ylimyssuku, joka oli yksi Attikan vanhoista papillisista suvuista. Suvun tehtäviin kuului Athene Poliaan kulttikuvan riisuminen ja peseminen Plynteria-juhlassa, Athenen temppelin laittaminen Kallynteria-juhlassa sekä jumalattaren kulttikuvan uuden peploksen pukeminen. Suvusta ei tiedetä juurikaan muuta.
Huippuvuorten eteläosan kansallispuisto

Huippuvuorten eteläosan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Huippuvuorten suurimman saaren Länsimaan eli Spitsbergenin eteläosassa. Puisto on perustettu vuonna 1973. Sen maa-alueiden pinta-ala on 5 030 km2 ja merialueiden 8 198 km2.
Suuret osat puistosta ovat jäätikköjen peitossa.
Alueella on ollut suuri taloudellinen merkitys vuosisatojen ajan. Gåshamnan entisellä valaanpyydystysasemalla näkee edelleen rasvankeittokattilat ja valaiden luurankoja. Puistossa on myös merkkejä kaivostoiminnasta, ansametsästyksestä ja tutkimuksesta. Hornsundin suulla on edelleen puolalainen tutkimusasema.
Hornsund on jääkarhujen tärkeää elinaluetta ja reitti, jota pitkin ne kulkevat idästä länteen. Kansallispuiston alueella on useita kallionjyrkänteitä, joissa linnut pesivät. Sørkappøyan ympäristö on tärkeä muuttolintujen levähdyspaikka.
Kansallispuiston alueella on useita linnustonsuojelukohteita. BirdLife International on määrittänyt alueen merkittäväksi lintujensuojelualueeksi. Siellä elää satatuhatta pikkukajavaa ja lähes 300 000 pohjankiislaa. Haahkat ja valkoposkihanhet käyttävät sitä pesinnän ja sulkasadon aikana.
Fåvang

Fåvang on taajama Ringebun kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on tasan yksi neliökilometri ja asukasluku 726 vuonna 2023.
Fåvangin kirkko

Fåvangin kirkko () on Ringebun kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko, joka rakennettiin 1600-luvulla vanhan sauvakirkon materiaaleista.
Venabygdin kirkko

Venabygdin kirkko () on Ringebun kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1780.
Rasmus Fossum Tiller

Rasmus Fossum Tiller (s. 28. heinäkuuta 1996 Trondheim) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän on voittanut Norjan-mestaruuden vuosina 2017 ja 2022. Vuonna 2023 hän osallistui Ranskan ympäriajoon. Maansa tämän hetken parhaimpiin maantiepyöräilijöihin lukeutuva Tiller on kotoisin Ringebusta.
Tiller aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Team Ringeriks – Kraft -joukkueessa vuonna 2016 ja edusti Team Joker Icopal -tallia 2017–2018. Seuraavat kaksi vuotta hän edusti UCI World Tour -tason talleja: 2019 Team Dimension Dataa ja 2020 NTT Pro Cycling -joukkuetta. Vuodesta 2021 hän on ajanut norjalaisessa UCI Pro Series -tason Uno-X Pro Cycling Team / Uno-X Mobilityssä.
Saavutuksia.
Lähde: Pro Cycling Stats
Maantieajon Norjan-mestaruus
Grand Prix Priessnitz spa, prologin voitto
Le Samyn, toinen
Dwars door het Hageland, voitto
Binche–Chimay–Binche, toinen
Omloop Het Nieuwsblad, kuudes
Maantieajon Norjan-mestaruus
MM-kilpailut, maantieajossa 16:s
Binche–Chimay–Binche, toinen
Grand Prix du Morbihan, kolmas
Dwars door het Hageland, voitto 
MM-kilpailut, maantieajossa 17:s
Druivenkoers Overijse, toinen
Britannian ympäriajo, 7. etapin voitto
EM-kilpailut, maantieajossa kuudes
Circuit Franco–Belge, toinen
Dwars door het Hageland, toinen
Lars Mytting

Lars Mytting (s. 1. maaliskuuta 1968) on norjalainen kirjailija, joka on kotoisin Fåvangista. Hänet tunnetaan erityisesti kotiseudulleen Gudbrandsdaleniin sijoittuvista historiallisista romaaneistaan, mutta hänen läpimurtonsa oli puulämmitystä käsittelevä tietokirja "Hel ved" (2011; suom. "Täyttä puuta"). Myttingin tuotantoa on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle.
Fönstret

Fönstret on ruotsalainen Arbetarnas bildningsförbundin julkaisema vuonna 1954 perustettu kulttuuriaiheinen aikakauslehti. Se ilmestyy neljästi vuodessa, ja sen levikki oli vuonna 2014 noin 35 000.
Jakob Gustaf Cederberg

Jakob Gustaf Cederberg, aiemmin Smeds (3. toukokuuta 1823 Pietarsaari – 16. marraskuuta 1875 Joensuu) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja ja liikemies.
Cederbergin vanhemmat olivat merimies Lars Smeds ja Maria Sofia Skutsvik. Hän avioitui 1843 Anna Kristina Variksen kanssa. Isänsä työn jatkajana toiminut kauppias ja tehtailija Carl Johan Cederberg oli heidän poikansa. Jakob Gustaf Cederberg tuli Joensuuhun Nils Ludvig Arppen työmaalle kirvesmieheksi ja toimi sitten sahattujen lautojen vastaanottajana ja suolavaraston hoitajana, tullen tunnetuksi "Suola-Kustina". 
Porvarioikeudet Joensuussa Cederberg sai 1849 ja perusti kaupungin Rantakadulle kauppa- ja asuintalon. Hän toimi myös laivanvarustajana Antti Juhana Mustosen sekä Simo ja Petter Parviaisen kanssa. Cederbergistä tuli sahayrittäjä 1870-luvulla. Hän vuokrasi ensin Hasanniemen sahaa, mutta hänen perustamansa Gustaf Cederberg &amp; Co -yhtiö rakennutti sitten Pielisjoen rannalle Penttilän sahan. Yhtiöllä oli myös oma lotjaveistämö. Sahayrittäjänä Cederberg ei kuitenkaan ehtinyt pitkään toimia, sillä otettuaan poikansa Carl Johanin ja Bernhardin perustamansa yhtiön osakkaiksi 1874 hän myi heille omistuksensa seuraavana syksynä ja kuoli itse vain muutama viikko myöhemmin.
Seitseman

SEITSEMAN on Aivovuoto-nimisen rap-yhtyeen neljäs kokopitkä albumi, joka julkaistiin vinyylinä ja suoratoistopalveluissa 22. maaliskuuta 2024. Albumilta ilmestyi singlet ”Ollako vai anti-olla”, ”Ayo party”, sekä ”Parvi”.
Kappaleet.
A-puoli 
B-puoli
Utopia sessiot

Utopia Sessiot on Aivovuoto-nimisen rap-yhtyeen toinen EP-levy, joka julkaistiin vinyylinä, kasettina ja suoratoistopalveluissa 29. maaliskuuta 2019. Albumilta ilmestyi single ”Naavaa”.
Soberbio (1740)

Soberbio (San Francisco) oli Espanjan laivaston vuonna 1740 palvelukseen otettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.
Hankinta.
Sodan uhka pakotti 1740 Espanjan laivaston lisäämään linjalaivojensa määrää. Alusten valmistuksen hitaudesta johtuen päätettiin ostaa neljä riittävän suurta kauppalaivaa tai kaapparia, jotka voitaisiin varustaa 60-66 tykkisiksi linjalaivoiksi. Näiden lisäksi ostettiin kaksi pienempää alusta, "Halcón" ja "Poder". Kaikki ostetut alukset oli valmistettu 1736-1737.
Guarnizossa valmistettu ja José de Arzuetan suunnittelema kaappari "Francisco de Asís" saapui huhtikuussa 1738 Guarnizosta Cádiziin miehistönään vain 130 miestä. Espanjan laivasto osti 22. marraskuuta 1740 aluksen ja nimesi sen "Soberbioksi". Alus siirrettiin La Carracaan, missä sille rakennettiin toinen 28 tykin tykkikansi.
Palvelus.
Aluksen miehistö valtasi 27. marraskuuta 1741 Britannian kuninkaallisen laivaston fregatin. Alus osallistui 22. marraskuuta 1744 Cape Sicién taisteluun. Maaliskuusta 7. kesäkuuta 1747 saakka alus kuljetti 1,3 miljoonaa pesoa Havannasta Coruñaan. Alus oli 18. maaliskuuta 1748 kahdeksan linjalaivan osastossa Cape Beddouzan edustalla, missä ne suojasivat 20-30 rahtialuksen saattuetta. Saattue joutui Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Thomas Cotesin osaston yllättämäksi, jolloin menetettiin 4-5 rahtialusta.
San Pietro Val Lemina

San Pietro Val Lemina () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 1 464 asukasta.
San Ponso

 San Ponso () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 240 asukasta.
Siikakankaan lentokentän muistomerkki

Siikakankaan lentokentän muistomerkki on entisen Siikakankaan lentokentän alueella Ruovedellä. Muistomerkin on pystyttänyt Lentovarikon kilta. Vuonna 1936 käyttöönotetun lentokentän muistomerkki paljastettiin Ollinkiventiellä 23.5.2014 ja siihen on myöhemmin lisätty laattoja. Muistomerkki kertoo lentokenttä- ja varikkotoiminnasta alueella sekä kentän toiminnasta 1970-luvun alussa.
Muistomerkissä kerrotut lento-onnettomuudet lähialueella:
Kunnioita kohteiden yksityisyyttä ja liikkumisrajoituksia.
Hermann Wolfgang von Waltershausen

Hermann Wolfgang Sartorius Freiherr von Waltershausen (12. lokakuuta 1882 Göttingen – 13. elokuuta 1954 München) oli saksalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkikirjailija.
Waltershausen syntyi taloustieteilijä August Sartorius von Waltershausenin pojaksi. Hän sai varhaista musiikkikoulutusta Marie-Joseph Erbiltä Strasbourgissa. Hän menetti oikeanpuoleiset käsivartensa ja säärensä lapsuudessa sairauden takia tehdyssä amputoinnissa, mutta jatkoi opiskelua asetuttuaan Müncheniin vuonna 1901. Waltershausen oppi soittamaan pianoa ja johtamaan orkesteria vasemmalla kädellä. Hän opiskeli musiikin historiaa Münchenin yliopistossa Adolf Sandbergerin johdolla. Pianonsoittoa hänelle opetti Münchenin Akademie der Tonkunstissa August Schmid-Lindner ja sävellystä Ludwig Thuille. 
Waltershausen perusti vuonna 1917 Münchenin yliopistoon oopperadramaturgian seminaarin Praktisches Seminar für fortgeschrittene Musikstudierenden. Hän aloitti opettamisen Akademie der Tonkunstissa vuonna 1920 ja pääsi sen johtajaksi vuonna 1922 tai 1923. Tässä asemassa hän toimi vuoteen 1933 saakka. Vuonna 1933 Waltershausen perusti oman musiikkioppilaitoksensa (Seminar für Privatmusiklehrer), josta vuonna 1948 tuli Waltershausen-Seminar. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Fritz Büchtger, Ernst Kutzer, Wilhelm Killmayer ja Eugen Jochum.
Waltershausenin sävellykset ovat tyyliltään uusromanttisia ja harmonisesti edistyksellisiä. Hän sävelsi kaksi oopperaa: "Else Klapperzehen" (1909) ja "Oberst Chabert" (1912). Tuotantoon kuuluu myös muuta näyttämömusiikkia. Waltershausenin orkesteriteosten joukossa ovat "Apokalyptische Symphonie" (1924) ja sävelruno "Hero und Leander" (1925). Hänen muuhun sävellystuotantoonsa kuuluu jousikvartetto (1910), pianoteoksia ja lauluja. Waltershausen julkaisi monia kirjoja oopperoista ja orkesterinjohdosta. Hän oli vuosina 1927–1933 naimisissa säveltäjä Philippine Schickin kanssa.
Polymetakryylihappo

Polymetakryylihappo eli PMAA on polymeeri, jonka monomeeri on metakryylihappo. Sillä on useita käyttökohteita. 
Ominaisuudet.
Polymetakryylihapon molekyylimassa on tavanomaisesti 25 000–350 000 g/mol. Polymeerin sulamispiste on noin 205 °C ja lasisiirtymälämpötila on 185–230 °C. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, mutta liukoisuus pienenee lämpötilan kasvaessa. Polymetakryylihappo myös absorboi runsaasti vettä. Aine liukenee lisäksi etanoliin, dioksaaniin ja dimetyyliformamidiin. Polymetakryylihapon karboksyylihapporyhmät voivat luovuttaa protonin, ja yhdiste on polyelektrolyytti. Mekaanisilta ominaisuuksiltaan polymetakryylihappo on kovaa ja haurasta. Yhdisteen tiheys on 1,285 g/cm3.
Valmistus ja käyttö.
Polymetakryylihappoa valmistetaan radikaalipolymeroinnilla metakryylihaposta. Reaktio voidaan suorittaa joko vedessä tai orgaanisessa liuottimessa. Radikaali-initiaattorina käytetään vetyperoksidia, kaliumpersulfaattia tai bentsoyyliperoksidia. Reaktiolämpötila on 60–100 °C ja reaktio on nopein happamissa tai emäksisissä oloissa. Muodostuva polymeeri on taktisuudeltaan ataktista. Isotaktista polymetakryylihappoa saadaan hydrolysoimalla isotaktisia polymetakryylaattiestereitä.
Polymetakryylihappoa käytetään muun muassa absorboimaan vettä, maaleissa ja liimoissa sekä viskositeetin säätäjänä kosmetiikkatuotteissa.
Kaupinlampi

Kaupinlampi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sittingbourne

Sittingbourne on asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Hallinnollisesti se toimii Swalen kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area"). Se muodostaa Bordenin, Iwaden ja Teynhamin kylien kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jossa asuu noin ihmistä.
Historia.
Roomalaisten hallitessa Britanniaa nykyinen Milton Regisin kaupunginosa oli seudun hallinnollinen keskus. Sittingbourne sai alkunsa Milton Regisin sivukylänä, joka sijaitsi paljon käytetyn Watling Streetin varrella. Ajan mittaan siitä kasvoi emäkyläänsä suurempi kaupunki.
Keskiajalla kylään perustettiin paljon majataloja, joissa matkalaiset pystyivät ruokailemaan ja yöpymään. Noihin aikoihin Lontoosta kesti viisi päivää päästä Doveriin, mutta 1700-lukuun mennessä vaunuliikenne oli nopeutunut niin paljon, että matkaan meni enää kaksi päivää. Sittingbourne oli reitillä ainoa paikka, johon vaunut pysähtyivät yöksi.
Sittingbourne oli paitsi tärkeä kauttakulkupaikka, myös maatalous- ja teollisuuskeskus. Sinne syntyi erityisesti tiili- ja sementtiteollisuutta, jotka tuottivat merkittävän osan kasvavan Lontoon tarvitsemasta rakennusmateriaalista. Teollisuustoiminnan myötä myös proomuliikenteen merkitys kasvoi, sillä tiilet ja muu rahti oli helpointa kuljettaa Lontooseen vesiteitse. Myöhemmin kaupunkiin perustettiin myös paperiteollisuutta, ja 1870-luvulla paikallisella paperitehtaalla oli vähän aikaa maailman suurin paperikone.
Mäntylampi

Mäntylampi tarkoittaa seuraavia:
Maaseutumaantiede

Maaseutumaantiede käsittää maaseutuun liittyviä maantieteellisiä seikkoja ja on osa kulttuurimaantiedettä. Maaseutumaantieteelliseen tutkimukseen liittyvät monet seikat, kuten yhteiskuntapolitiikka ja antropologia, kuten myös sosiaalimaantiede ja talousmaantiede. Maaseutua voidaan määritellä sekä fyysisen maantieteen näkökulmasta, myös kulttuuristen seikkojen näkökulmasta. Maaseudun kehittämisessä tavoitteina ovat sosiaalinen tasa-arvoisuus sekä yhteiskunnallisten tarpeiden tyydyttäminen ekologiset ja eettiset arvot huomioon ottaen.
Amadou Cheiffou

Amadou Cheiffou (s. 1942) on nigerialainen poliitikko. Hän palveli valtiota hallituksen päämiehenä 27. lokakuuta 1991 - 17. huhtikuuta 1993. Cheiffou oli ehdokkaana Demokraattisen sosiaalipuolueen (RSD-Gaskiya) presidentinvaaleissa 16. marraskuuta 2004 ja oli neljäs kuusi ehdokasta saamalla 6,35 % äänistä.
Cheiffou valmistui École nationale de l’aviation civilestä.
Saunalampi

Saunalampi tai Saunalammi tarkoittavat seuraavia:
Fritz Volbach

Fritz Volbach (17. joulukuuta 1861 Wipperfürth – 30. marraskuuta 1940 Wiesbaden) oli saksalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, kapellimestari ja musiikkitieteilijä.
Volbach opiskeli konservatoriossa Kölnissä Ferdinand Hillerin, Adolf Jensenin ja Isidor Seissin johdolla. Berliinissä hänen opettajiaan olivat Wilhelm Taubert ja Carl Albert Löschhorn. Volbach väitteli vuonna 1899 filosofian tohtoriksi Bonnin yliopistosta väitöskirjalla "Die Praxis der Händel-Aufführung". Hän työskenteli muun muassa kuoronjohtajana Mainzissa, Tübingenin yliopiston musiikillisena johtajana (1907–1918) sekä Münsterin yliopiston opettajana. Hän oli Münsterissä myös kaupungin orkesterin kapellimestarina. Vuonna 1930 Volbach jäi eläkkeelle ja asettui Wiesbadeniin. 
Volbach sävelsi oopperan "Die Kunst zu lieben" (1910), sinfonian (1909), sävelrunoja, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja kuoroteoksia. Hän julkaisi useita pedagogisia ja musiikkitieteellisiä kirjoja. Taidehistorioitsija Wolfgang Fritz Volbach ja teatteriohjaaja Walther R. Volbach olivat hänen poikiaan.
Janne Kaisto

Janne Mikael Kaisto (s. 1969) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Lapin yliopiston varallisuusoikeuden professorina.
Elämä ja ura.
Kaisto valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1991, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1993 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1997. Kaiston väitöskirja "Tiesi tai olisi pitänyt tietää" käsitteli vilpittömän mielen vaatimusta suhteessa sosiaaliseen siviilioikeuteen ja oikeustaloustieteeseen.
Kaisto työskenteli aiemmin Helsingin yliopistossa amanuenssina, assistenttina, yliassistenttina, apulaisprofessorina ja professorina sekä vuosina 2014–2016 oikeustieteellisen tiedekunnan opetusasioista vastaavana varadekaanina. Vuodesta 2018 alkaen hän on toiminut Lapin yliopiston varallisuusoikeuden professorina. Vuonna 1998 Kaisto sai Helsingin yliopiston siviilioikeuden dosentin arvon. Vuonna 2021 hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Kaisto on tutkinut monipuolisesti varallisuusoikeutta, ja hän on usein hyödäntänyt myös prosessioikeudellista ja oikeusteoreettista näkökulmaa tutkimuksissaan. Kaisto sai Lakimies-lehden parhaan kirjoituksen palkinnon vuodelta 1994 artikkelillaan "Onko maksajalla oikeussuojaa?". Kaiston yhdessä Jarmo Tuomiston kanssa kirjoittama artikkeli "Vakuuden peräyttämisestä erityisesti factoringin näkökulmasta" palkittiin yhtenä parhaista vuonna 2018 Defensor Legis -aikakauskirjassa julkaistuista oikeustieteellisistä kirjoituksista. Kaiston artikkeli "Ympäristöllinen kestävyys ja sopimusoikeus" palkittiin parhaana Ympäristöjuridiikka-aikakauskirjassa julkaistuna kirjoituksena vuonna 2022.
Armada (kauppakeskus)

Armada on kauppakeskus Lappeenrannan keskustassa. Kauppakeskuksesta löytyy yhteensä 8 vuokrattavaa liiketilaa. Kauppakeskus voitti vuonna 2021 Lappeenrannan keskustateko-kilpailun.
Kauppakeskuksen 0. kerroksessa sijaitsee kaksi yökerhoa sekä biljardihalli, muut liikkeet sijaitsevat toisessa kerroksessa. Rakennuksen katolla kolmannessa kerroksessa sijaitsee 145 paikkainen kattopysäköinti.
Wolfgang Fritz Volbach

Wolfgang Fritz Volbach (28. elokuuta 1892 Mainz – 23. joulukuuta 1988 Mainz) oli saksalainen taidehistorioitsija. Hänen isänsä oli säveltäjä, musiikkitieteilijä Fritz Volbach.
Volbach opiskeli arkeologiaa, taidehistoriaa ja keskiajan historiaa yliopistoissa Münchenissä, Berliinissä, Tübingenissä ja Gießenissä. Hänen opettajiaan olivat Adolph Goldschmidt, Konrad von Lange ja Christian Rauch. Väitöskirjansa hän teki vuonna 1916 Rauchin ohjauksessa. Wilhelm von Bode palkkasi Volbachin vuonna 1917 Kaiser-Friedrich-Museumiin (nykyinen Bode-museo). Alun perin Volbach työskenteli Oskar Wulffin alaisuudessa, mutta sitten hän seurasi Wulffia varhaiskristillisen ja bysanttilaisen kokoelman johtajana. Volbachista tuli museon kuraattori vuonna 1929. Hän teki tutkimustyötä museon kokoelmista ja laati niistä kattavat katalogit. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat Ernst F. Bange ja Theodor Demmler. Volbach oli myös perustamassa Berliinin työväenopistoa ja työskenteli siellä luennoitsijana.
Volbachin ura Berliinissä päättyi vuonna 1933 natsien valtaannousuun. Hänen äitinsä Käthe (o.s. Dernburg) oli juutalaisesta perheestä, joka oli kääntynyt katoliseen uskoon. Tämän johdosta Volbach erotettiin asemastaan 1. joulukuuta 1933. Hän oli mennyt vuonna 1928 naimisiin Maria Luise Adelungin (k. 1936) kanssa. Molemmat puolisot olivat katolilaisia ja muuttivat Vatikaaniin vuonna 1934. Volbach jatkoi katalogien kokoamista myöhäisantiikin ja Bysantin taiteen kokoelmista Vatikaanin museoissa. Hän oli professorina Paavillisessa arkeologian akatemiassa. Volbach palasi Saksaan vuonna 1946. Hän solmi toisen avioliittonsa vuonna 1948 kirjailija Vivyan Leonora Eylesin kanssa. Volbach työskenteli Mainzissa Römisch-Germanisches Zentralmuseumin varajohtajana ja sitten johtajana. Hän työskenteli myös Hessenin opetus- ja taideministeriössä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1958, mutta jatkoi kirjoittamista taideaiheista.
Volbach julkaisi uransa aikana lukuisia kirjoja. Vuonna 1933 ilmestyi Pariisissa bysanttilaista taidetta käsittelevä kirja "Art byzantin", jonka hän kirjoitti yhteistyössä Georges Duthuitin ja Georges Salles'n kanssa. Lisäksi hän muun muassa kirjoitti Georg Vitzthum von Eckstädtin kanssa "Handbuch der Kunstwissenschaft" -teoksen osan, joka keskittyi keskiajan italialaiseen taiteeseen.
Wayne Enterprises

Wayne Enterprises tunnetaan myös nimillä WayneCorp ja Wayne Industries on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä varakas fiktiivinen yritys. Yritys esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa The Brave and the Bold #113 heinäkuussa 1974 ja kokonaisuudessaan tarinassa Batman #307 tammikuussa 1979. Yritys sijaitsee Gotham Cityssä ja sen omistaa miljardööri Bruce Wayne, joka toimii yrityksen toimitusjohtajana yhdessä Lucius Foxin kanssa. Yrityksen perustivat Waynen suvun esi-isät kauppiastaloksi 1600-luvulla. Se muuttui ja kasvoi vähitellen, kun se pystytettiin virallisesti 1800-luvulla, kun Alan Wayne, Solomon Waynen perillinen, perusti Wayne Shippingin ja Wayne Chemicalin. Yhdessä Wayne Manufacturingin kanssa, joka tuli myöhemmin, teollinen vallankumous vauhditti Wayne Enterprisesia suureksi voimatekijäksi. Sen pääkonttori sijaitsee Wayne Towerissa Gothamissa. Bruce Waynelle tulojen tarjoamisen lisäksi järjestön erilaiset toiminnot auttavat helpottamaan hänen toimintaansa Batmanina Gotham Cityssä sekä käyttämään ryhmittymän resursseja ihmiskunnan parantamiseen rahoittamalla ja tarjoamalla resursseja ei vain omiin pyrkimyksiinsä, mutta erilaisten sankariryhmien, kuten Young Justicen, Teinititaanien, Ulkopuolisten, Birds of Preyn ja Oikeuden Puolustajien rahoitukseen sekä köyhyyden ja katastrofien koettelemien alueiden torjuntaan. Yritys on myös LexCorpin kilpailija.
Wayne Enterprisesillä on useita tytäryhtiöitä, kuten Wayne Technologies, Wayne Biotech, Wayne Foods, Wayne Shipping, Wayne Steel, Wayne Chemicals, Wayne Industries, Wayne Medical, Wayne Electronics, Wayne Foundation ja Wayne Entertainment. Yritykseen kuuluu myös Batman Inc, joka rahoittaa julkisesti Batmanin liittolaisia ​​kaikkialla maailmassa.
"Joker War" tarinassa Jokeri onnistuu saamaan Wayne Enterprisesin omistajuuden itselleen ja onnistuu tuhlaamaan yrityksen ja Bruce Waynen omaisuuden lähes kokonaan käymällä sotaa Gotham Cityä vastaan. Vaikka Kissanainen onnistui saamaan yrityksen rahat takaisin, hän sodan päätyttyä antoi ne Lucius Foxille, jolla on nyt Waynen omaisuus hallussaan pitääkseen sen turvallisissa käsissä. Koska liittovaltion hallitus syytti Bruce Waynea Batmanin ja Batman Inc:n rahoittamisesta "vitsisodan" aiheuttamisessa, he tarkkailevat nyt Foxin hallussa olevia rahoja. Fox voi palauttaa rahat Bruce Waynelle, mutta koska niitä valvotaan, hän ei voi käyttää niitä toimintaansa Batmanina. Tällä hetkellä Lucius yrittää löytää laillisen tavan palauttaa Brucelle hänen omaisuutensa.
HBO Max

HBO Max (aik. Max ja sitä ennen HBO Max) on Warner Bros. Discoveryn suoratoistopalvelu, joka lanseerattiin Yhdysvalloissa 23. toukokuuta 2023. 
Suomessa Max lanseerattiin 21. toukokuuta 2024, kun HBO Max ja Discovery+ yhdistyivät. Palvelun sisältö koostuu draamasarjoista, elokuvista, tosi-tv-ohjelmista sekä Eurosportin urheilusta. Maxin nimi vaihtui takaisin HBO Maxiksi heinäkuussa 2025.
Marie Geistinger

Maria (Marie) Charlotte Cäcilia Geistinger (26. heinäkuuta 1833 Graz – 29. syyskuuta 1903 Klagenfurt) oli itävaltalainen sopraanolaulaja ja näyttelijä.
Geistinger syntyi esiintyvien taiteilijoiden, Nikolaus ja Charlotte Geistingerin tyttäreksi. Hän esiintyi lapsille suunnatuissa rooleissa jo 11-vuotiaana. Virallisen debyyttinsä hän teki vuonna 1850 Münchenissä. Kaksi vuotta myöhemmin Geistinger esiintyi myös Wienissä Theater in der Josefstadtissa. Hän lähti Berliiniin vuonna 1854 ja esiintyi siellä vuosien ajan ennen kiinnitystä Hampuriin. Hänet kiinnitettiin myös Riikaan, jossa hän esiintyi vuosina 1859–1863 oopperassa, operetissa ja komedianäytelmissä. Tämän jälkeen Geistinger esiintyi Berliinin Victoria-Theater, kunnes hyväksyi työtarjouksen Wienistä vuonna 1865. Hän esiintyi siellä Jacques Offenbachin teoksissa, joihin kuului "La belle Hélène". Geistinger pääsi vuonna 1869 johtamaan Theater an der Wieniä yhdessä Maximilian Steinerin kanssa.
Geistingerin suosio oli hyödyksi Johann Strauss nuoremman operettien suosion nousussa. Hän oli kantaesittämässä tämän teoksia "Indigo und die vierzig Räuber" (1871), "Der Karneval in Rom" (1873), "Lepakko" (1874) ja "Cagliostro in Wien" (1875). Geistinger vetäytyi Theater an der Wienin johtotehtävistä vuonna 1875, mutta jatkoi työtään esiintyjänä. Hän esiintyi myös Wiener Stadttheaterissa muun muassa William Shakespearen, Heinrich Lauben ja Franz Grillparzerin teoksissa. Lisäksi hän osallistui Ferdinand Raimundin ja Johann Nestroyn kansanomaisten näytelmien esityksiin.
Wienissä saavuttamansa suosion rohkaisemana Geistinger teki esiintymisiä myös Berliinissä, Münchenissä, Hampurissa, Dresdenissä ja Leipzigissa. Vuonna 1880 hän teki ensimmäisen kiertueensa Pohjois-Amerikassa. Palattuaan hän piti taukoa esiintymisestä näköongelmien takia. Myöhemmin Geistinger kuitenkin jatkoi esiintymistä ja palasi esiintymään myös Pohjois-Amerikkaan. Viimeisen suuren kiertueensa hän teki Itävallassa ja Saksassa vuonna 1898. Jäähyväisesiintymisensä hän piti Wienissä vuonna 1900. Geistinger oli naimisissa näyttelijä August Kormannin kanssa vuodesta 1877, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1881. Geistinger on haudattu Wienin Zentralfriedhofiin.
Betty Fischer

Betty Fischer (27. lokakuuta 1887 Wien – 19. tammikuuta 1969 Wien) oli itävaltalainen operettilaulaja.
Fischer esiintyi jo nuorella iällä varieteetuotannoissa ja opereteissa Wienissä. Hän kuului Raimundtheaterin esiintyjistöön vuosina 1900–1903 ja esiintyi sitten Theater an der Wienissä vuosina 1903–1928. Fischer esiintyi myös Johann Strauss -teatterissa ja teki vierailuja eri teattereissa Wienissä ja muualla. Myöhemmin hän opetti Wienin konservatoriossa. Fischerin ohjelmistoon kuului sekä perinteisiä rooleja että osia oman aikansa teoksissa.