tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tadžikistanin maantiede

Tadžikistanin maantiede kertoo Tadžikistanin maantieteeseen liittyvistä asioista. Tadžikistan sijaitsee Keski-Aasiassa ja sen ympärillä olevia valtioita ovat Uzbekistan, Kirgisia, Kiina ja Afganistan. 
Maastonmuodot ja vesistöt.
Valtaosa maan pinta-alasta on aavikkoa, puoliaavikkoa ja ylähköaroa, jota on vuorten rinteillä yleensä 1200 metriin saakka. Ylempänä on metsää ja vuoristoniittyjä. Maan länsiosassa on useita vuoristomassiiveja. Näihin massiiveihin kuuluvat Turkestanvuoret ja Zerevšanvuoret. Tadžikistanin alueella on myös osa Gissarvuoristosta, jossa korkeus vaihtelee 4000 metristä 5600 metriin. Maan pohjoisosassa on Kuraminvuoret, joiden korkein kohta on 3769 metriä korkealla . Pohjoisosassa on myös osa Alaivuorista ja Ferganan laaksosta. Maan itäosassa osa Pamirin vuoristosta. Amudarjajoki virtaa Afganistanin rajaseudulla. Toinen joki on 877 kilometriä pitkä Zeravšan, joka virtaa vuoristojäätiköltä kohti syvää laaksoa.
Ilmasto.
Yleensä ilmasto on mantereinen, kylmä ja kuiva. Vuoristossa vuodenaikojen väliset lämpötilaerot ovat suuremmat kuin niiden välisissä laaksoissa. Vuoristossa talvella kylmimmillään on pakkasta 50°C ja kesällä lämpimillään on 20°C. Sateisinta on Gissarvuorten eteläpuolella.
Abisag

Abisag (hepr. אֲבִישַג; merkitys tuntematon, ehkä ’jumalallinen isä’) on "Raamatun" hahmo. Hänen kerrotaan olleen naimaton tyttö, josta tuli kuningas Daavidin palvelija ja seuralainen.
"Raamatun" kertomus.
Ensimmäinen kuninkaiden kirja kertoo, kuinka Daavidista oli tullut vanha ja viluinen mies:
Daavidin kuoltua hänen vanhin elossa ollut poikansa Adonia pyysi velipuolensa Salomon äidiltä Batsebalta lupaa naida Abisag. Salomo, josta oli isänsä jälkeen tullut kuningas, oletti Adonian tavoittelevan valtaistuinta ja murhautti tämän.
"Encyclopaedia Judaican" mukaan jakeen 1:4 maininta siitä, ettei Daavid yhtynyt Abisagiin, viestii lukijalle, että Salomo ja Adonia olivat valtaistuimen ainoat perilliset. Mahdollinen vihjaus Daavidin raihnaisuuteen ei ole oleellinen.
Perimätieto.
Jotkut ovat pitäneet Abisagia Laulujen laulun päähenkilönä, ”Sulamin neitona”. Tämän tulkinnan mukaan Sunem ja Sulam ovat sama asia. 
Aggadan mukaan Abisag oli sama sunemilainen, joka tarjosi turvapaikan profeetta Elisalle. Aggada kertoo myös, ettei Abisag ollut puoleksikaan yhtä kaunis kuin Saara. Daavid ei tehnyt Abisagista laillista vaimoaan koska ei halunnut ylittää perinteistä kuninkaalle sallittua vaimojen määrää, joka oli 18. Adonian pyyntö naida Abisag osoitti, että hän tosiaan haaveili kuninkuudesta, sillä vain kuninkaalla oli oikeus avioitua edesmenneen kuninkaan palvelijan kanssa.
Ilmari Helomaa

Viljo Ilmari Helomaa (27. huhtikuuta 1904 Rauma – 12. syyskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi vuodesta 1937 aina eläköitymiseensä vuoteen 1971 korkeimmassa hallinto-oikeudessa hallintosihteerinä vuoteen 1954 ja samalla kansliapäällikkönä helmi-maaliskuussa 1950 ja vuosina 1951-1952. Hallintoneuvoksena hän toimi vuodesta 1953 vuoteen 1971. Helomaa oli jatkosodan aikana Suomen miehittämän Itä-Karjalan sotilashallinnossa hallinto-osaston johtajana. 
Ilmari Helomaa suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1929 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1932. Opiskeluaikanaan Helomaa kuului AKS-aktiiveihin toimien varapuheenjohtajana. Hän työskenteli Vaasan lääninhallituksessa eri tehtävissä vuosina 1929-1936. Sen jälkeen hän toimi oikeusministeriön rikosrekisteritoimiston apulaistoimistopäällikkönä. Vuonna 1937 hän siirtyi korkeimpaan hallinto-oikeuteen, jossa hän teki elämäntyönsä.
Jatkosodan aikana hän toimi suomalaisten valtaamassa Itä-Karjalassa sen sotilashallinnon hallinnon johtajana. Hän astui tehtävään 17. heinäkuuta 1941 toimien lähes kolme vuotta tehtävässä. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.
Sotien jälkeen hän jatkoi työtään korkeimmassa hallinto-oikeudessa. Hallintosihteeriyden jälkeen hän toimi hallintoneuvoksena eläköitymiseensä asti.
Työnsä ohella hän toimi useissa hallintolainkäytön alan komiteoissa. HÄn oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteeri vuosina 1949-1952, virkaylioikeuden sihteeri 1949-1955 ja jäsen 1966-1971 sekä kutsunta-asiain keskuslautakunnan puheenjohtaja 1965-1970.
Tunnustuksena ansioistaan hänelle myönnettiin vuonna 1970 Suomen Leijonan suurristi.
Killers of the Flower Moon

Killers of the Flower Moon on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut Martin Scorsesen ohjaama yhdysvaltalainen eeppinen lännen- ja rikosdraamaelokuva. Se perustuu David Grannin tietokirjaan "", joka kertoo osage-heimon jäsenten murhista Oklahomassa 1920-luvulla. Elokuvan käsikirjoittivat Eric Roth ja Scorsese. Sen päärooleissa näyttelevät Leonardo DiCaprio, Lily Gladstone ja Robert De Niro. Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Jesse Plemons, Tantoo Cardinal, John Lithgow ja Brendan Fraser.
"Killers of the Flower Moon" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 20. toukokuuta 2023, ja Suomen elokuvateattereihin se saapui 20. lokakuuta 2023. Elokuva sai ylistävän vastaanoton; sitä kiitettiin erityisesti ohjauksesta, roolisuorituksista ja tuotantoarvoista, vaikkakin 206 minuutin kestoa kritisoitiin. Elokuva sai yhteensä 10 ehdokkuutta vuoden 2024 Oscar-gaalassa, mutta ei lopulta voittanut yhtäkään palkintoa.
Rooleissa.
Näyttelijöiden joukossa on useita Amerikan alkuperäiskansojen jäseniä.
Strontiumperkloraatti

Strontiumperkloraatti (Sr(ClO4)2) on strontium- ja perkloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pyrotekniikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa strontiumperkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdisteestä tunnetaan myös useita kidevedellisiä muotoja kuten tri-, tetra- ja heksahydraatit (Sr(ClO4)2·3H2O, Sr(ClO4)2·4H2O ja Sr(ClO4)2·6H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Aine liukenee runsaasti veteen ja lisäksi alkoholeihin. Strontiumperkloraatti on vahva hapetin.
Strontiumperkloraattia valmistetaan strontiumkarbonaatin ja perkloorihapon reaktiolla tai hapettamalla strontiumkloraattia elektrolyyttisesti.
SrCO3 + 2 HClO4 → Sr(ClO4)2 + 4H2O + CO2
Strontiumperkloraattia käytetään pyrotekniikassa punaisen valon tuottamiseen ja hapettimena. Yhdistettä käytetään myös rakettien työntövoiman ohjaukseen.
Christina Sophia Bielke

Christina Sofia Bielke (19. tammikuuta 1727 Tukholma, Ruotsi – 5. huhtikuuta 1803 Tukholma) oli poliittisesti aktiivinen ruotsalainen kreivitär. Hän oli naimisissa kreivi Carl Rudenschöldin kanssa ja hänen tyttärensä oli salaliitosta tuomittu Magdalena Rudenschöld.
Lapsuus.
Christinan äiti kuoli tytön synnytyksessä ja Christina sisaruksineen asuivat kasvattilapsina isoäitinsä Christina Piperin luona. Christinan sai kasvatuksensa ranskalaiselta kuvernööriltä ja talouden papilta. Lapset asuivat isoäitinsä luona tämän kuolemaan vuonna 1752 asti.
Aikuiselämä.
Christina ja Carl avioituivat vuonna 1756. Christina oli naimisiin mennessään epätavallisen vanha aatelisnaiseksi, sillä hän oli jo lähes 30-vuotias. Christina oli jo aikaisemmin luvannut Carlille avioituvansa tämän kanssa, mutta ei ollut saanut vanhemmiltaan lupaa liitolle. Pari voitiin vihkiä vasta Christinan äitipuolen, Anna Margareta Oxenstiernan, kuoltua.
Vuonna 1766 Carl joutui eroamaan kansallisneuvoston tehtävistään Hattupuolueen voitettua vaalit. Christina ja Carl kärsivät taloudellisista vaikeuksista ja heidän oli myytävä maatilansa ja muutettava Tukholmaan vaatimattomiin oloihin. Christina rahoitti perheensä elämää vakoilemalla Ruotsissa Ranskan valtion puolesta. Hän sai Ranskalta rahaa ranskalaisten etujen edistämisestä ja ranskalaisen propagandan levittämisestä Ruotsissa. Hänet oli palkattu tehtävään todennäköisesti hyvien poliittisten kontaktiensa vuoksi. 
Miehensä Carlin kuoltua vuonna 1783 Christina asui Tukholmassa kuolemaansa saakka seuralaisrouva Inga Lisa Linbergin kanssa. Myös hänen silloin jo aikuinen tyttärensä Magdalena asui äitinsä luona noin vuoden 1800 aikoihin, kunnes joutui häädetyksi Christinan talosta palvelijan kanssa aloittamansa epäsopivan suhteen vuoksi.
Rick

Rick on englanninkielinen miehen etunimi.
Suomessa Rick-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan saanut syyskuuhun 2025 mennessä alle 12 miestä ja alle 25 naista.
Ulrica Arfvidsson

Anna Ulrica Arfvidsson (19. huhtikuuta 1734 Tukholma – 31. elokuuta 1801, Tukholma) oli ruotsalainen ennustaja Kustaa III:n aikana. Hänet tunnettiin yleisesti nimellä "mamselli Arfvidsson". 
Elämäkerta.
Tausta.
Ulrica Arfvidsson oli kuninkaallisen palatsin talonmiehen Erik Lindbergin ja Anna Katarina Burginin (k. 1771) tytär . Arfvidssonin isän kuoleman jälkeen hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin vuonna 1740 kuninkaallisen palatsin kokin Arfvid Arfvidssonin (k.1767) kanssa, ja Arfvidsson otti tuolloin isäpuolensa nimen myös itselleen.
Ulrica Arfvidsson kasvoi hyvin toimeentulevassa perheessä kuninkaallisen hovin ympäristössä. Hän sai hyvän koulutuksen ja hänen isänsä oli jättänyt perinnöksi suuren kirjakokoelman. Arfvidssonin hyvästä yleissivistyksestä oli hänelle myöhemmin paljon hyötyä ennustajan uralla. 
Työskentely ennustaja.
Ei ole täysin selvää, milloin Arfvidsson aloitti ennustajan uransa, mutta hänen nimensä esiintyy useissa lähteissä 1780-luvulta lähtien. Arfvidssonin kerrotaan osanneen lukea kortteja ja ennustaa kädestä, mutta hänen pääasiallinen metodinsa oli ennustaminen kahvinpuruista. Kahvinpuruista lukeminen oli suosittua tukholmalaisten ennustajien keskuudessa ja heistä käytettiin myös nimitystä "kaffe-pytissor" (kahvinlukija). Arfvidssonilla sanottiin myös olevan kehittynyt verkosto vakoojia, mikä oli luultavasti osasyy sille, että hän oli ennustuksissaan usein oikeassa. 
Arfvidssonin suosiosta ja menestyksestä ennustajana kertoo muun muassa vuoden 1780 verolaskenta, jonka mukaan naista oli verotettu hänen vaurautensa vuoksi. On myös kerrottu, että esimerkiksi Carl August Ehrensvärd, Magdalena Rudenschöld vierailivat Arfvidssonin luona. Merkittävin vierailija oli kuitenkin kuningas Kustaa III.
Arfvidsson ennusti kuninkaalle kuolemaa. Erään ennustuksen mukaan kuninkaan tuli varoa tikaria kantavaa miestä ja pian tämän jälkeen kuninkaan kerrottiin tavanneen Adolph Ludvig Ribbingin, joka paljastui salaliittoon kuuluneeksi ja joka kantoi tikaria. Toisen kertomuksen mukaan kuninkaan oli varottava ensimmäistä tapaamaansa miestä, joka olisi pukeutunut punaiseen liiviin – ja pian sen jälkeen hän tapasi saman Ribbingin punaisessa liivissä. On kuitenkin kerrottu, että Ribbing puki punaisen liivin päälleen tarkoituksella pelotellakseen kuningasta sen jälkeen, kun hän oli kuullut ennustuksesta. 
Vuoden 1780 jälkeen Arfvidssonin työt ennustajana vähenivät ja hän muutti varakkaasta asuinympäristöään köyhemmälle alueelle. Hän kuoli lopulta rahattomana Tukholmassa vuonna 1801.
Lucy Frazer

Lucy Claire Frazer (s. 17. toukokuuta 1972) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan kulttuuri-, media- ja urheiluministerinä helmikuusta 2023 lähtien.
Frazer opiskeli oikeustiedettä Newnham Collegessa Cambridgen yliopistossa ja toimi opiskeluaikanaan Cambridge Union -väittelyseuran puheenjohtajana. Hän työskenteli lakimiehnä, ja hänet nimitettiin 40-vuotiaana Queen’s Counseliksi. Hänet valittiin Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen vuoden 2015 parlamenttivaaleissa. Vuoden 2016 EU-kansanäänestyksessä hän vastusti brexitiä eli Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista.
Tammikuussa 2018 Frazer nimitettiin parlamentaariseksi alivaltiosihteeriksi oikeusministeriöön. Toukokuussa 2019 hänet nimitettiin Englannin ja Walesin apulaiskruununjuristiksi. Heinäkuussa 2019 hänet nimitettiin vankila-asiain apulaisministeriksi. Kruununjuristi Suella Bravermanin äitisloman aikana maaliskuusta syyskuuhun 2021 Frazer toimi hänen sijaisenaan. Syyskuussa 2021 hänet nimitettiin valtiovarainministeriöön taloudelliseksi sihteeriksi. Syyskuusta lokakuuhun 2022 hän toimi apulaisliikenneministerinä. Lokakuussa 2022 hänet nimitettiin apulaisasuntoministeriksi. Helmikuussa 2023 hänet nimitettiin kulttuuri-, media- ja urheiluministeriksi.
Espoon kihlakunta (1996)

Espoon kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Espoo, Kauniainen, Kirkkonummi ja Siuntio. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Loviisan kihlakunta

Loviisan kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Lapinjärvi, Liljendal, Loviisa, Pernaja ja Ruotsinpyhtää. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Porvoon kihlakunta (1996)

Porvoon kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Askola, Pornainen, Porvoo ja Sipoo sekä kuukauden verran ennen vuoden 1997 kuntaliitosta myös Porvoon maalaiskunta. Kihlakunta sijaitsi aluksi Uudenmaan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Kokkolan kihlakunta

Kokkolan kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Kokkola, Kälviä ja Lohtaja. Kihlakunta sijaitsi aluksi Vaasan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Mustasaaren kihlakunta

Mustasaaren kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Korsnäs, Maalahti, Mustasaari, Oravainen ja Vöyri-Maksamaa (ennen vuoden 2007 kuntaliitosta Maksamaa ja Vöyri). Kihlakunta sijaitsi aluksi Vaasan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Turun kihlakunta

Turun kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuului Turun kaupunki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Turun ja Porin läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Turunmaan kihlakunta

Turunmaan kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Dragsfjärd, Houtskari, Iniö, Kemiö, Korppoo, Nauvo, Parainen ja Västanfjärd. Kihlakunta sijaitsi aluksi Turun ja Porin läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Vaasan kihlakunta

Vaasan kihlakunta () muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuului Vaasan kaupunki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Vaasan läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Länsi-Suomen läänissä.
Nanasipauʻu Tukuʻaho

Nanasipau‘u Tuku‘aho (s. 8. maaliskuuta 1954) on Tongan kuningatar vuodesta 2012 lähtien ja maan kuninkaan Tupou VI:n puoliso. Tuku‘ahon vanhemmat olivat paroni Vaea Tupou ja paronitar Tuputupu Vaea. Perheeseen kuului myös viisi muuta sisarusta sekä yksi adoptoitu sisarus.
Avioliitto ja lapset.
Tuku‘aho meni naimisiin Tupou VI:n kanssa 11. joulukuuta 1982. Parilla on kolme lasta:
Tuku‘aho nousi Tongan kuningattareksi vuonna 2012, kun hänen miehensä edeltäjä, George Tupou V, kuoli 18. maaliskuuta 2012. Viralliset kruunajaiset pidettiin 4. heinäkuuta 2015. Kuningattarena Tuku‘aho toimii useiden tongalaisten järjestöjen, kuten esim. naisten ja lasten keskuksen sekä alkoholi- ja huumetietoisuuskeskuksen, suojelina.
Kunnianosoituksia.
Lähde:
Riitalampi

Riitalampi tarkoittaa seuraavia lampia:
Kulttuuriansioiden ritarikunta

Kulttuuriansioiden ritarikunta () on monacolainen ritarikunta, joka on perustettu 31. joulukuuta 1952. Sitä myönnetään kunnianosoituksena erityislaatuisista ansioista kulttuurin, taiteen tai tieteen saralla. Saajan ei tarvitse olla Monacon kansalainen.
Kunniamerkkiä jaetaan kolmessa luokassa:
Kruunun ritarikunta (Monaco)

Monacon kruunun ritarikunta () on monacolainen ritarikunta, joka perustettiin 20. heinäkuuta 1960. Ritarikunnan suurmestari on Monacon hallitseva ruhtinas. Sitä jaetaan tunnustuksena joistain poikkeuksellisista teoista tai toiminnasta.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Kirgisian maantiede

Kirgisian maantiede kertoo Kirgisian maantieteeseen liittyvistä asioista. Kirgisia sijaitsee Keski-Aasiassa. Sen pohjoispuolella on Kazakstan, länsipuolella on Uzbekistan ja eteläpuolella ovat Tadžikistan ja Kiina.
Pinnanmuodot ja vesistöt.
Suurin osa maan pinta-alasta on vuoristoja tai ylänköalueita, jotka ovat yli 1500 metrin korkeudessa. Kirgisiassa sijaitsee osa Tienšanin vuoristosta, jonka korkein huippu on 7439 metriä korkea Jengish Tshokusu (Pik Popedy). Maan pohjoisosassa sijaitsevalla ylänköalueella virtaa joki Chu ja sen laaksossa sijaitsee Kirgisian pääkaupunki Biškek. Kirgisiassa sijaitsevia vuorijonoja ovat Terskei-Alatau ja Kungei-Alatau, jotka ympäröivät Issyk Kulin (Ysyk Köl) järveä. Muita vuorijonoja ovat Kok-Shaaltau ja Ferganavuoret. Maan keskiosassa virtaa Syrdarjan sivujoki Naryn, jota ympäröi laakso. Kirgisiassa on Ferganavuorten lisäksi Ferganan laakso, joka on maan viljavinta seutua. Maan eteläosassa on osa Pamirin vuoristosta ja Alaivuoret, joiden korkein huippu on 7134 korkea Lenin Chokusu (Pik Lenin), sekä Alain laakso.
Ilmasto ja luonnontuhot.
Kirgisiassa tapahtuu melko usein maanjäristyksiä. Ilmasto-olot vaihtelevat maan sisällä paljolti varsinkin eri korkeuksilla sijaitsevien alueiden välillä. 
Luonnonsuojelu.
Issyk Kulin järvi, joka kuuluu maailman laajimpiin vuoristojärviin, on Unescon biosfäärialue. Järven ympäristössä on useampi luonnonsuojelualue. Unescon maailmanperintölistalla on kolme kirgisialaisjohdetta: Läntinen Tienšan, Sulaiman-Toon pyhä vuori ja Tienšaninin vuoristossa kulkevat Silkkitiet.
Vanessa Blue

Vanessa Blue (27. huhtikuuta 1974 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja ohjaaja.
Vanessa Blue aloitti uransa aikuisviihten parissa bikinitanssijana Nebraskassa. Sieltä hänet houkutteli Kaliforniaan pornoelokuvien pariin hänen ystävättärensä Kitten, joka oli pornonäyttelijä. Ensimmäisen pornoelokuvansa Blue teki vuonna 1996. Seuraavan elokuvansa hän teki yhdessä pornonäyttelijä-ohjaaja Ed Powersin kanssa. Työskenneltyään aikuisviihteen parissa kaksi vuotta Blue siirtyi Nebraskaan asumaan perheensä luo.
Blue palasi Kaliforniaan ja aikuisviihteen pariin vuonna 2000. Hän on ainoa afroamerikkalainen malli, jolla on ollut sopimukset sekä Hustlerin ja Playboyn kanssa. Hän työskenteli Mercenary-films tuotantoyhtiölle useita vuosia sekä pornonäyttelijänä että -ohjaajana. Hänen ohjauksensa suositulle "Black Region" sarjalle palkittiin vuonna 2005.
Nykyään Blue on vetäytynyt pornoelokuvien parista ja työskentelee lähinnä internetsivujen parissa.
Jazmin Grace Grimaldi

Jazmin Grace Grimaldi (s. 4. maaliskuuta 1992) on amerikkalais-monacolainen näyttelijä ja hyväntekijä. Hän on Monacon hallitsevan ryhtinaan, Albert II:n, tytär. Hän kuitenkin syntyi avioliiton ulkopuolella, eli hänellä ei ole oikeutta Monacon kruunuun maan perustuslain nojalla.
Jazmin syntyi Palm Springsin kaupungissa, Etelä-Kaliforniassa. Jazminin äiti, Tamara Rotolo, työskenteli tarjoilijana ja haastoi Monacon hovin oikeuteen todistaakseen Albertin olevan tyttärensä biologinen isä. Hovi viivytteli isyystestin kanssa, mutta viimein toukokuussa 2006 DNA-testi vahvisti, että Albert on Jazminin biologinen isä. Jazmin vieraili Monacossa ensimmäistä kertaa ollessaan 11-vuotias.
Grimaldi kävi koulua Orangen piirikunnassa, Kaliforniassa. Hän viimeisti high school -opintonsa vuonna 2010, minkä jälkeen hän aloitti Fordhamin yliopistossa, New Yorkissa, jossa hän opiskeli teatterityötä sekä kansainvälistä liiketoimintaa. Hän valmistui yliopistosta vuonna 2014. Hän on näytellyt muun muassa nettisarjassa "The Marvelous Mrs. Maisel".
Grimaldi perusti ensimmäisen hyväntekeväisyysjärjestönsä, The Jazmin Fundin, ollessaan 14-vuotias. Järjestö keskittyy humanitaariseen työhön Fidžillä.
Klementia Unkarilainen

Klementia Unkarilainen (ransk. "Clémence d'Anjou)" (1293–1328) oli Ranskan ja Navarran kuningatar Ludvig X:n puolisona.
Suku.
Klementian isä oli Anjoun kreivi ja Unkarin kruununtavoittelija Kaarle Martel (1271–1295), joka oli Napolin kuningas Kaarle II:n ja Unkarin prinsessa Marian poika. Marian isä oli Unkarin kuningas Tapani V ja äiti Elisabet (unk. "Erzsébet"), joka oli kumaanien paimentolaiskansan ruhtinaan tytär. Isoäitinsä Marian kautta Klementia siis kuului Unkarin Árpad-kuningassukuun (jonka mieslinja sammui Unkarissa 1301), ja hoviprotokollissa hänet mainittiin ”Unkarilaisena”, vaikka hän ei tiettävästi eläessään edes käynyt Unkarissa.
Hänen äitinsä oli Habsburg-sukuun kuulunut Itävallan prinsessa Klementia von Habsburg (n. 1262–1293), joka oli Saksan kuningas Rudolf I:n ja Gertrude Anna von Zollern-Hohenberg-Haigerlochin tytär.
Hänellä oli kaksi sisarusta: Kaarle Robert, josta tuli Unkarin ensimmäinen Anjou-sukuinen kuningas, ja Béatrice (1290–1343), joka avioitui Jean II de la Tour du Pin'in eli Jean II de Viennois'n kanssa. 
Klementia jäi varhain orvoksi: hänen äitinsä kuoli synnytykseen, isä kaksi vuotta myöhemmin. Lapset kasvoivat Napolissa isoäitinsä Marian luona. Klementia oli nuorena kuulu kauneudestaan ja ylellisestä maustaan, joka herätti huomiota hurskaan ja askeettista elämää viettävän kuningataräiti Marian hovissa.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Klementia sai paljon kosijoita, ja lopulta hänet valtapoliittisista syistä naitettiin Ranskan Ludvig X:lle. Klementia lähti laivalla kohti Ranskaa mukanaan runsaat myötäjäiset, mutta merellä puhkesi myrsky, aarteet upposivat laivan mukana ja Klementia saapui Ranskaan tyhjin käsin.
Heinäkuussa 1315 solmittu avioliitto oli Ludvig X:n toinen. Edellinen puoliso Marguerite de Bourgogne oli suljettu luostariin aviorikoksesta syytettynä ja surmattu siellä. Ludvig itse kuoli keuhkokuumeeseen kesäkuussa 1316, Klementian jo ollessa raskaana. 
Ludvigin kuoleman jälkeen marraskuussa syntynyt lapsi eli vain viisi päivää. Hänet tunnetaan nimellä Juhana I Postuumi (15. marraskuuta – 30. marraskuuta 1316), ja lyhyen elämänsä ajan hän oli Ranskan ja Navarran kuningas.
Leskeys.
Miehensä ja lapsensa kuoltua Klementia muutti Napolin kuningaskuntaan kuuluneeseen Provenceen ja palasi sieltä Pariisiin vuonna 1323 kuningas Kaarle IV kutsuttua hänet hoviinsa. Klementia kuoli vain 35-vuotiaana. Hänet on haudattu Saint-Denis’n basilikaan Pariisin esikaupungissa.
Köpi Luoma

Köpi Oskari Luoma (27. tammikuuta 1924 Ilmajoki – 15. huhtikuuta 1992 Seinäjoki) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi Suomen Pientalonpoikien Puolueen (SPP, myöhempi Suomen Maaseudun Puolue) ensimmäisenä puoluesihteerinä vuosina 1959–1960.
Tausta.
Köpi Luoman vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Luoma ja Martta Fossi. Luoma kävi Jokioisten maamieskoulun. Hän osallistui jatkosotaan vuosina 1943–1944 alikersanttina Kevyen patteristo 24:n eli niin sanotun Aallon patteriston mukana toimien taistelulähettinä ja tähystysaliupseerina. Sodan jälkeen Luoma toimi maanviljelijänä Ilmajoella ja vuosina 1950–1955 Siikajoella, jossa hänet valittiin Maalaisliiton edustajana kunnanvaltuustoon. Vuosina 1955–1958 hän oli Asutusliiton järjestösihteerinä ja 1958–1959 liiton lehden "Oman Maan" levikkipäällikkönä.
Politiikka.
Luoma tuki Veikko Vennamoa tämän pyrkiessä Maalaisliiton puheenjohtajaksi vuonna 1956. Kun Suomen Pientalonpoikien Puolue perustettiin Vennamon johdolla helmikuussa 1959, Luoma valittiin sen ensimmäiseksi puoluesihteeriksi. Luoma organisoi nopeatahtisen puolueosastojen perustamisen. Hän oli vuonna 1959 jonkin aikaa myös puolueen pää-äänenkannattajan "Pientalonpojan" vt. päätoimittajana.
Luoma riitautui pian Vennamon kanssa ja erosi puoluesihteerin paikalta vuoden 1960 kunnallisvaalien jälkeen. Hän siirtyi Haapajärvellä julkaistun SPP:n Pohjois-Suomen puoluelehden "Maaseudun Sanomien" päätoimittajaksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1962. "Maaseudun Sanomien" ympärille syntyi Luoman ja Rieti Partasen johtama Vennamon vastainen, ”köpiläisyydeksi” kutsuttu puolueen sisäinen oppositioliike, joka sai tukea Maalaisliitolta. Luoman "Maaseudun Sanomat" tuki puolueen linjasta poiketen Urho Kekkosen uudelleenvalintaa vuoden 1962 presidentinvaaleissa. Vennamo veti tukensa pois lehdeltä, joka ajautui konkurssiin, ja tämän seurauksena Luoman tukijat joutuivat taloudellisiin vaikeuksiin. Vuoden 1962 eduskuntavaaleissa SPP:n oppositio asetti omia ehdokkaita vaaliliitoissa Maalaisliiton kanssa. Luoma oli ehdolla Oulun läänin vaalipiirissä ”Maalaisliiton vaaliliitto ja SPP:n kansanvaltainen linja” -nimisellä ehdokaslistalla mutta ei tullut valituksi.
Myöhemmin Luoma piti kirjanmyyntitoimistoa Haapajärvellä ja Seinäjoella. Hän oli Rintamamiesveteraanien Liiton Vaasan piirin puheenjohtaja vuosina 1972–1974 ja Seinäjoen rintamamiesyhdistyksen puheenjohtaja 1975–1982 ja 1986–1989.
Soili Mustapää

Soili Mustapää (s. 1956) on suomalainen, helsinkiläissyntyinen kuvataitelija. Valokuvauksessa Mustapää on erikoistunut muotokuviin ja dokumentaariseen valokuvaukseen.
Mustapää on opiskellut valokuvausta ja työskennellyt taiteen parissa sekä palkkatyössä että freelancerina.
Keväällä 2016 Mustapää työskenteli residenssistipendiaattina Pariisin "Cité Internationale des Arts"'issa. Nykyään Mustapään vakituinen työpiste sijaitsee Harakan taiteilijatalossa Helsingissä.
Mustapää harrastaa georgialaista polyfonista laulua ja kuuluu Tevri Ensemble -yhtyeeseen. Vuosina 2018–2019 Mustapään Svanetian lumous -nimisessä ja vuosina 2011–2021 Taipumaton Georgia -nimisessä valokuvataidenäyttelyissä esiteltiin hänen Georgiassa ottamiaan valokuvia.
Scott Martin

Scott Martin (s. 6. marraskuuta 1981) on brittiläinen kartanlukija. Hän on toiminut Elfyn Evansin kartanlukijana sijoittuen toiseksi rallin MM-sarjassa vuosina 2020 ja 2021.
Ura.
Martin aloitti ralliuran osallistumalla brittiläisiin rallikilpailuihin vuodesta 2001 alkaen. Vuonna 2004 hän aloitti Matthew Wilsonin kartanlukijana. Vuonna 2005 he olivat onnettomuudessa, joka lähes lopetti uran. Vuonna 2013 hän oli kartanlukijana Khalid Al-Qassimille. Vuonna 2014 hän aloitti kartanlukijana Craig Breenille, jolloin he tulivat rallin EM-sarjassa kolmanneksi ja toiseksi seuraavana vuonna. Martin aloitti Elfyn Evansin kartanlukijana vuonna 2019.
Henrietta Englantilainen

Henrietta Anne Stuart (16. kesäkuuta 1644 Exeter, Englannin kuningaskunta – 30. kesäkuuta 1670, Saint-Cloud´n palatsi, Ranskan kuningaskunta) oli englantilainen prinsessa, josta tuli Orléansin herttuatar ja merkittävä henkilö lankonsa Ludvig XIV:n hovissa.
Suku.
Henrietta Anne oli Englannin Kaarle I:n ja ranskalaissyntyisen Henrietta Marian nuorin tytär. Hänen isänsä teloitettiin vuonna 1649, ja Henrietta kasvoi äitinsä seurassa maanpaossa Pariisissa. Hänen vanhin veljensä Kaarle II sai Englannin kruunun vuonna 1660. Hänen vanhempi veljensä oli Jaakko II ja vanhempi sisarensa Maria II avioitui Vilhelm III Oranialaisen kanssa. 
Lapsuus ja nuoruus.
Henrietta pakeni Englannista lapsena äitinsä ja kotiopettajansa kanssa ja muutti serkkunsa Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n hoviin, jossa hänet tunnettiin nimellä "Minette". Avioiduttuaan serkkunsa Filip I:n Orléansin herttuan kanssa hänestä tuli asemaltaan "fille de France" (Ranskan kuninkaan tytär).
Avioliitto ja lapset.
Maaliskuussa 1661 Henrietta Anne avioitui Orléansin herttua Filip I:n, kuningas Ludvig XIV:n nuoremman veljen kanssa. Ensimmäisen vuoden ajan Filip oli vaimolleen omistautunut aviomies, mutta heidän suhteeseensa loivat jännitteitä liehittelijät kuten Guy Armand de Gramont, Guichen kreivi (1637–1673), jonka kanssa Henrietta Annella oli lyhyt suhde.
Henrietta Annelle ja Filipille syntyi kolme lasta; Henrietta Annella oli myös kolme keskenmenoa vuosina 1663, 1667 ja 1668 sekä kuolleena syntynyt tytär vuonna 1665.
Herttuatar.
Henriettaa on ylistetty kulttuuria suosivana prinsessana, ja hänen kirjeenvaihtonsa Molièren, Racinen, La Fontainen, memoristi Roger de Rabutinin, Bussyn kreivin (1618–1693) [madame de Sévignén veljen] ja muiden kanssa on merkittävä. Läheinen ystävä, kirjailija madame de La Fayette kirjoitti hänen muistelmansa "Histoire de Madame Henriette d’Angleterre", joka ilmestyi vasta vuonna 1720.
Hän oli myös puutarhanhoidon ystävä ja loi vesipuutarhan Palais Royaliin. Henrietta keräsi myös suuren ja arvostetun taidekokoelman, joka sisälsi Van Dyckin ja Corregion maalauksia.
Erittäin älykkäänä naisena Henrietta Anne oli avainasemassa neuvottelemassa kesäkuussa 1670 Ranskan kuninkaan edustajana salaisen Doverin sopimuksen veljensä Kaarle II:n kanssa. Sopimus liittyi Ranskan ja Englannin yhteistyöhön Hollannin tasavaltaa vastaan Kolmannen Englannin-Hollannin sodan edellä. 
Kuolema.
Henrietta Anne kuoli 26-vuotiaana 30. kesäkuuta 1670 Saint-Cloud'n linnassa todennäköisesti vatsakalvon tulehdukseen (peritoniitti) alle viikon päästä palattuaan Ranskaan. Jacques Bénigne Bossuet kirjoitti kuuluisan puheen hänen hautajaisiinsa.
Kaikki kaikkia vastaan

Kaikki kaikkia vastaan on Terveiden Käsien studioalbumi. Albumin julkaisi Svart Records 3. maaliskuuta 2023.
Gerti Deutsch

Gerti Deutsch (19. joulukuuta 1908 Wien, Itävalta-Unkari – 9. joulukuuta 1979 Leamington Spa, Englanti) oli itävaltalais-brittiläinen valokuvaaja, joka toimi vuosina 1938–1950 "Picture Post" -aikakauslehden kuvajournalistina. Deutsch tunnettiin erityisesti sotapakolaisten kuvaajana. Hän otti uransa aikana myös muotovalokuvia sekä matkakuvia.
Nuoruus ja uran alku.
Gerti Deutsch syntyi Wienissä 1908 juutalaiseen ylemmän keskiluokan perheeseen. Hän oli alkujaan kotiopetuksessa, mutta sitten hän kävi koulua Wienissä ja 16-vuotiaana hänet lähetettiin englantilaiseen sisäoppilaitokseen. Deutsch aloitti sen jälkeen Wienin musiikkiakatemiassa, mutta joutui jättämään neuriitin takia konserttipianistin opinnot kesken. Hän opiskeli tämän jälkeen 1933–1934 Höhere Graphische Bundes-Lehr- und Versuchsanstaltissa valokuvausta.
Deutsch toimi Wienissä Trude Fleischmannin tunnetun valokuvastudion avustajana. Hän piti kuitenkin itse enemmän epämuodollisista muotokuvista sekä otti katuvalokuvia, joissa näkyi uusasiallisuuden vaikutus. Deutsch käytti hyväkseen geometrisiä kulmia ja valon sekä tarkkuden kontrastia.
"Picture Postin" kuvajournalistina.
Deutsch pakeni 1936 natsivainojen pelossa Itävallasta Lontooseen, missä hän jakoi muotokuvastudion valokuvaaja Barbara Ker-Seymerin kanssa. Deutschin ensimmäinen näyttely oli 1936 Itävaltalaisen kulttuurin järjestön tiloissa. Hänestä tuli lokakuussa 1938 ensimmäisenä naisena aikakauslehti "Picture Postin" valokuvaaja. Siellä työskenteli myös Tom Hopkinson, jonka kanssa Deutsch meni myöhemmin naimisiin. Hopkins toimi vuosina 1941–1950 lehden päätoimittajana.
"Picture Post" julkaisi vuosien 1938–1950 aikana 69 Deutschin kuvaartikkelia. Keskeisin teema hänen töissään oli toiseen maailmansotaan liittyvät siirtolaiset ja pakolaiset. Deutsch kuvasi muun muassa 1938 Harwichiin saapuneita juutalaisia pakolaislapsia, jotka olivat ensimmäisiä Britanniaan "Kindertransport"-ohjelman avulla tulleita. Vuonna 1948 puolestaan "Picture Postissa" julkaistiin kahdeksansivuinen artikkeli sodan jälkeisestä Wienistä. Kuvissa oli muun muassa venäläisiltä vankileiriltä palaavia itävaltalaisia sotavankeja.
Viimeiset vuodet.
Deutsch toimi 1950- ja 1960-luvuilla freelancevalokuvaajana ja otti koko ajan enemmän ja enemmän matkavalokuvia. Hän myös teki yhteistyötä Magnum Photosin työskennelleen Inge Morathin kanssa. Deutsch oli vuonna 1960 kahden kuukauden ajan Japanissa ja otti valokuvia Japanin kamerateollisuuden järjestölle. Hänen kuvissaan näkyy erilaisia otoksia edelleen eurooppalaisille melko tuntemattomista japanilaiaista kulttuurimaisemista.
Deutsch eläköityi 1969 ja muutti asumaan Itävaltaan. Hänen terveys kuitenkin heikkeni äkillisesti, ja vuonna 1975 hän muutti Englantiin tyttärensä hoivattavaksi. Deutsch kuoli Leamington Span kaupungissa 1979.
Gerhardsenin II hallitus

Gerhardsenin II hallitus oli Norjan hallitus 5. marraskuuta 1945 – 19. marraskuuta 1951. Se oli yksin Työväenpuolueesta koostunut enemmistöhallitus.
Ministerit.
Pääministeri
Ulkoministeri
Säännöstely- ja jälleenrakennusministeri
Kirkko- ja opetusministeri
Elinkeinoministeri
Sosiaaliministeri
Maatalousministeri
Salkuton ministeri (sosiaaliministeriö)
Salkuton ministeri (sääntely- ja jälleenrakennusministeriö)
Salkuton ministeri (kauppaministeriö)
Työministeri
Liikenne- ja viestintäministeri
Oikeusministeri
Valtiovarainministeri
Puolustusministeri
Kunta- ja työministeri
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Kalastusministeri
Cristina Gallardo-Domâs

Cristina Gallardo-Domâs (s. 1967 Santiago de Chile) on chileläissyntyinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hänellä on Espanjan ja Chilen kaksoiskansalaisuus.
Gallardo-Domâs opiskeli Chilen Escuela Moderna de Música y Danzassa ja viimeisteli opintonsa New Yorkin Juilliard Schoolissa. Vuonna 1990 hän teki debyyttinsä esiintymällä Santiagon kunnallisteatterissa Giacomo Puccinin "Madama Butterflyn" nimiroolissa. Euroopan-debyyttinsä Gallardo-Domâs teki vuonna 1993 Festival dei Due Mondissa esiintymällä saman säveltäjän "Suor Angelicassa". Vuonna 1994 hän esiintyi ensimmäisen kerran La Scalassa jälleen Puccinin oopperan, tällä kertaa "La Rondinen" esityksessä. Gallardo-Domâs oli vuonna 1992 semifinalisti Kuningatar Elisabetin laulukilpailussa. Hän menestyi myös useissa muissa laulukilpailuissa. 
Gallardo-Domâs on esiintynyt keskeisillä oopperalavoilla eri puolilla maailmaa. Hän on osallistunut myös lukuisiin festivaaleihin. Gallardo-Domâs on tehnyt yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Riccardo Chaillyn, Riccardo Mutin, Zubin Mehtan, Antonio Pappanon, Nikolaus Harnoncourtin, Christian Thielemannin, James Levinen, Georges Prêtren, Valeri Gergijevin, James Conlonin ja Fabio Luisin johdolla. Oopperaohjaajia, joiden kanssa Gallardo-Domâs on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Franco Zeffirelli, David Pountney, Harry Kupfer, Peter Stein, Willy Decker, Jürgen Flimm, Robert Carsen ja Anthony Minghella. Gallardo-Domâsin ohjelmistoon on kuulunut rooleja Puccinin oopperoiden lisäksi muun muassa Giuseppe Verdin ja Ruggero Leoncavallon teoksissa. Gallardo-Domâs on tehnyt monia levytyksiä eri levymerkeille. Hän oli mukana kantaesittämässä Pablo Nerudan työn innoittamaa Daniel Catánin oopperaa "Il Postino".
Kunnianosoituksia.
Gallardo-Domâsilla on Kansallisen Andrés Bello -yliopiston kunniatohtorin arvo. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:
Nils Hønsvald

Nils Hønsvald (4. joulukuuta 1899 Horten – 25. marraskuuta 1971 Sarpsborg) oli norjalainen toimittaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1945–1969 ja toimi niiden ylähuoneen puhemiehenä 1961–1965 sekä alahuoneen puhemiehenä 1965–1969. Vuosina 1948–1950 hän oli Norjan säännöstely- ja jälleenrakennusministeri. Hønsvald työskenteli pitkään "Sarpsborg Arbeiderblad" -lehden toimittajana.
Jeanette Thompson

Jeanette Thompson (s. 1965) on yhdysvaltalainen konsertti- ja oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Thompson sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1988. Hän tulkitsi finaalissa ohjelman, joka koostui Henri Duparcin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Edward Boatnerin, Alfredo Catalanin ja Gian Carlo Menottin sävellyksistä. Thompson on saavuttanut arvostelumenestyksiä muun muassa Giuseppe Verdin "Requiemin" esityksestä Carnegie Hallista. Hänen muuhun konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Johannes Brahmsin "Saksalainen sielunmessu", Gioacchino Rossinin "Stabat Mater" ja Francis Poulencin "Gloria".
Thompson teki Toledon sinfoniaorkesterin kanssa ensimmäisen esiintymisensä Benjamin Brittenin "War Requiemissa" huhtikuussa 1995. Hänet kutsuttiin esittämään Toledon sinfoniaorkesterin kanssa myös Richard Straussin "Vier letzte Lieder" toukokuussa 1997. Thompson on esiintynyt myös useiden muiden orkesterien kanssa ja pitänyt sooloresitaaleja paitsi Yhdysvalloissa, myös Kamerunissa, Keniassa ja Zairessa (Kongon demokraattinen tasavalta). Hän on tehnyt opetustyötä Dokuz Eylül -yliopiston valtionkonservatoriossa Turkin Izmirissä.
Eric Roth

Eric Roth (s. 22. maaliskuuta 1945 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän voitti parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvasta "Forrest Gump" (1994).
Finnmark Dagblad

Finnmark Dagblad on norjalainen vuonna 1913 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Hammerfest. Se kuuluu Amedia-konserniin. Lehti ilmestyy painettuna neljästi viikossa.
Jekaterina Novitskaja

Jekaterina Novitskaja(-Hervy) (; s. 1951 Neuvostoliitto) on venäläis-belgialainen pianisti. Hän voitti vuonna 1968 ensipalkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa.
Novitskaja aloitti pianonsoiton 4-vuotiaana. Hän pääsi Moskovan keskusmusiikkikouluun 6-vuotiaana ja opiskeli kahdeksan vuoden ajan Jevgeni Timakinin johdolla. Tämän jälkeen hän sai opetusta Lev Oborinilta Moskovan konservatoriossa. Novitskajasta tuli 16-vuotiaana ensimmäinen Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun voittanut naispuolinen pianisti. Hän aloitti valmistumisensa jälkeen opettamisen Moskovan konservatoriossa. Hän on esiintynyt Euroopan, Venäjän ja Yhdysvaltain suurissa musiikkikeskuksissa.
Liisa Tarvo

Liisa Tarvo (13. heinäkuuta 1885 – 31. maaliskuuta 1938) oli suomalainen kristillinen aktiivi, joka tunnetaan Aune Krohnin ystävänä ja asuinkumppanina. Liisa syntyi Raumalla keskiluokkaiseen perheeseen. Tarvo oli luonteeltaan eloisa ja houkutteli myös lähipiiriinsä kuuluneita muiden ihmisten pariin. Hän opiskeli yliopistossa, mutta maisterintutkinto jäi kesken hänen sairastuttuaan keuhkotautiin. 
Hengellinen Tarvo oli aktiivinen toimija Nuorten Naisten Kristillisessä yhdistyksessä ja toimi myös yhdistyksen sihteerinä. NNKY:n toiminnassa Tarvo tutustui Aune Krohniin vuonna 1913. Naisista tuli asuinkumppanit Krohnin ostettua perintörahoillaan Toivola-nimisen talon Hattulasta vuonna 1917. Tarvon ja Krohnin ystävyydessä ja asuinkumppanuudessa ei ollut niinkään kyse romantiikasta vaan kahden samanhenkisen ihmisen yhteiselosta. Kaikki eivät kuitenkaan ymmärtäneet kahden naisen yhteistä elämää ja ystävykset saivat osakseen kritiikkiä ja kummaksuntaa. Myöhemmin on myös esitetty pohdintaa Tarvon ja Krohnin välisestä parisuhteesta ja seksuaalisuudesta ystävyydestä, mutta Krohnin oma kirjoitus, jonka mukaan heidän ystävyydessään "ei ollut mitään tunteenomaista ja hempeää" sotii tätä pohdintaa vastaan. 
Vuonna 1933 Tarvo perusti ystävänsä Krohnin kanssa hengellisiä asioita pohtivan naispiirin, johon kuuluvat naiset kierrättivät toisilleen vihkoa, johon naiset kirjoittivat mieltään askarruttavia uskontoon liittyviä asioita. Kiertävä vihko oli Tarvon ajatus: hän oli saanut siihen idean apostoli Pietarin kirjeistä. Tarvo halusi vaihtaa ajatuksia muiden naisten kanssa kristillisessä hengessä. Ensimmäiseen kiertävään vihkoon kuului Tarvon lisäksi kuusi muuta naista: Aune Krohn, papin rouvia, opettajia ja konttoristi Helsingistä. Tarvon kuoltua vuonna 1938 Krohn julkaisi vuonna 1943 osan vihkon kirjeistä teoksessa "Matkamiehiä ja muukalaisia - muuan kirjeenvaihto 1933-1938". Kirjeiden julkaisemisen ajatuksena oli tehdä Tarvo ja heidän yhteiset ajatuksensa tunnetuiksi.
Sarah Laulan

Sarah Laulan (s. 1985) on ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
Laulan opiskeli musiikkia alun perin Toursissa, Toulousessa ja Pariisissa. Hänen opettajanaan oli Sophie Hervé vuosina 2003–2009 ja sitten vuosina 2009–2011 Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa Marianne Pousseur. Laulania opetti Chapelle Musicale Reine Elisabethissa José van Dam. Hän sai myös opetusta Jocelyne Dienst-Bladinilta vuosina 2012–2014. Laulan on laulanut muiden muassa Belgian kansallisen orkesterin, La Monnaien sinfoniaorkesterin ja Sinfonia Varsovian kanssa.
Laulan sai vuonna 2014 kolmannen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa laulajien kategoriassa. Vuonna 2013 hän eteni finalistiksi Armelin oopperakilpailussa Unkarissa. Sitten hän sai toisen palkinnon ja yleisöpalkinnon ranskalaisessa Concours International de Chant de Marmandessa. Laulanilla on ollut oopperarooleja sellaisissa teoksissa kuin "Lumottu lapsi" (Maurice Ravel), "Tiresiaan rinnat" (Francis Poulenc) ja "Carmen" (nimirooli, Georges Bizet).
Jesse Sarkkinen

Jesse Olavi Kalevi Rauhamo (ent. Sarkkinen, s. 28. joulukuuta 1995) on suomalainen tubettaja, joka tunnetaan käyttäjänimellään Mauton.
Ura.
Rauhamo loi kanavansa marraskuussa vuonna 2009. Ensimmäisen videonsa hän kuitenkin latasi kanavalle vasta 1. marraskuuta 2016. Hän aloitti tekemällä Fifasta videoita, mutta vuoden 2017 aikana siirtyi reaktiovideoihin, joissa hän reagoi esimerkiksi pelottavimpiin valvontakameravideoihin ja Suomen poliiseihin. Vuonna 2017 Rauhamo alkoi luomaan myös Wilma-merkinnät-nimistä sarjaa, joka on saanut paljon katselukertoja. 
14. syyskuuta 2020 Jesse Rauhamo sekä hänen ystävänsä Aleksi Rantamaa lanseerasivat "Mikä keissi"-nimisen podcastin, jossa he jakavat henkilökohtaisia tarinoitaan sekä näkemyksiään keskustellen. Podcast räjähti suureen nousuun vuonna 2021, ja on kuunneltavissa YouTubessa sekä Yle Areenan "podcast"-osiosta. "Mikä keissin" toistaiseksi viimeinen jakso julkaistiin 25. joulukuuta 2023.
Yksityiselämä.
Rauhamo on tubettaja Niko-Matti "Nova" Ekmanin hyvä ystävä. He tutustuivat ensimmäisen kerran vuonna 2016. 10. elokuuta 2023 Sarkkinen ja Ekman lanseerasivat yhdessä ystävänsä Markus Kainulaisen kanssa "Miehen puolikkaat"-nimisen podcastin, joka on kuunneltavissa YouTubessa ja Spotifyssa.
Sarkkinen meni naimisiin 2024 kihlattunsa Natalia Parkkisen kanssa, seurusteltuaan vuodesta 2019 lähtien. Natalia Parkkisella on entuudestaan 11v tytär Vanessa joka harrastaa jalkapalloa ja joka on silloin tällöin näkynyt Rauhamon videolla nimellä Vassu. Rauhamo ja hänen puolisonsa ilmoittivat kesäkuussa 2025, että he odottavat lasta.
Argentiinan ralli 1981

Argentiinan ralli 1981 (viralliselta nimeltään "3. Rally Codasur") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 18. – 23. heinäkuuta 1981 Buenos Airesissa. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli (suunniteltu pituus oli ). Lyhyin 14 kilometrin erikoiskoe peruttiin. Kilpailun aikana Timo Salonen ja Guy Fréquelin vaihtoivat sijoituksia useaan kertaan kunnes viimeisen päivän aamuna Salonen jäi sivuun tekniikkaongelmien vuoksi. Ari Vatanen keskeytti toisena päivänä. Kilpailun voitti Fréquelin, jolle voitto oli ensimmäinen rallin MM-sarjassa.
Korsikan ralli 1981

Korsikan ralli 1981 (viralliselta nimeltään "25. Tour de Corse - Rallye de France") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1981. Kilpailu järjestettiin 30. huhtikuuta – 2. toukokuuta 1981 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli . 
Kilpailun voitto oli viimeinen menestyksekkäällä Lancia Stratos -autolla.
Jean Ragnotti

Jean Ragnotti (s. 29. elokuuta 1945) on ranskalainen moottoriurheilija. Ragnotti on kilpaillut rallissa ja kestävyysajoissa.
Elämäkerta.
Ragnotti opetteli ajamaan perheen autolla ja täytettyään 18 vuotta hän aloitti rekkakuskina. Hän säästi palkkansa ostaakseen Renault 8 Gordinin, josta muokattiin hänen ensimmäinen kilpa-autonsa. Lokakuussa 1967 hän osallistui Istres ralliin, jossa hän tuli kolmanneksi ja voitti luokkansa. Hän osallistui myös muihin kilpailuihin kuten Renault 8 Gordini Cupiin vuonna 1968.
Vuonna 1977 hänestä tuli Renaultin tehdaskuljettaja ja voitti Ranskan rallicross-mestaruuden Alpine A310 V6 -autolla. Seuraavana vuonna hän kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa Renault-Alpine A442 Turbolla Guy Fréquelinin, Jean-Pierre Jabouillen ja José Dolhemin kanssa, jolloin he sijoittuivat neljänneksi. Hän voitti Super Touring Championship -sarjan mestaruuden vuonna 1988.
Ragnotti ajoi rallia Ranskan kansallisessa sarjassa, rallin EM-sarjassa sekä rallin MM-sarjassa, ja voitti MM-sarjassa Monte Carlon rallin sekä Korsikan rallin.
Kilpa-autoilun lisäksi hän toimi stunt-miehenä useissa elokuvissa, jotka kuvattiin vuosien 1974 ja 1981 välillä Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa. 1990-luvun lopussa Luc Besson palkkasi hänet "Taxi"-elokuviin.
Valkoinen terrori (Taiwan)

Valkoisella terrorilla Taiwanissa tarkoitetaan toisinajattelijoiden tukahduttamista Kuomintangin hallinnon aikaan sotatilalain aikana. Valkoisen terrorin ajanjakson ajatellaan yleisesti alkaneen kun sotatilalaki julistettiin Taiwanissa 19. toukokuuta 1949 ja sen katsotaan päättyneen 21. syyskuuta 1992. 
Valkoisen terrorin ei katsota yleisesti sisältävän helmikuun 28. päivän verilöylyä vuonna 1947, jolloin Kuomintang tappoi vähintään 18 000 taiwanilaista siviiliä vastauksena kansannousuun. Kaksi vuotta helmikuun 28. päivän verilöylyn jälkeen KMT vetäytyi Manner-Kiinasta Taiwaniin Kiinan sisällissodan loppuvaiheissa. Valtaansa lujittaakseen KMT aloitti ankarat poliittiset tukahduttamiskeinot, joihin sisältyi sotatilalaki ja epäiltyjen vasemmistolaisten tai kommunisteja sympatisoivien teloittaminen. Muut toimet kohdistuivat Taiwanin alkuperäisväestön jäseniin, jotka osallistuivat helmikuun 28. päivän verilöylyyn. 
Kuomintang vainosi hallinnon kriitikkoja ja vastustajia, syyttäen heitä hallinnon kaatamisen yrittämisestä. KMT hyödynsi salaista poliisia ja muita tiedustelutoimijoita sallien erityiset rikoslait työkaluiksi toisinajattelijoiden vainoamiseksi. Ihmisoikeuksia ja oikeutta yksityisyyteen ei kunnioitettu ja ihmisten massavalvontaa hyödynnettiin laajalti. Toisinajattelijoiksi epäiltyjä kohtaan nostettiin tekaistuja rikostapauksia. 3000–4000 siviilin arvioidaan tulleen teloitetuksi hallituksen toimesta valkoisen terrorin aikana. Hallitusta on myös epäilty ulkomailla maanpaossa olleiden toisinajattelijoiden tapoista.
Demokratialle myönteiset mielenosoitukset tukahdutettiin rajuin ottein. Kuomintang hallitsi yksipuoluejärjestelmällä, jossa muiden puolueiden olemassaolo oli kielletty.
Korsikan ralli 1982

Korsikan ralli 1982 (viralliselta nimeltään "26. Tour de Corse - Rallye de France") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1982. Kilpailu järjestettiin 6. – 8. toukokuuta 1982 Ajacciossa. Kilpailu oli kauden viides ja erikoiskokeiden yhteispituus oli .
Kodjalan kirkko

Kodjalan kirkko oli Laitilan Kodjalan kylässä sijainnut keskiaikainen kirkko. Se rakennettiin mahdollisesti 1200-alkupuoliskolla ja poistui käytöstä viimeistään 1500-luvun puolivälin jälkeen. Keskiaikaisissa lähteissä Kaikkien Pyhien kirkoksi tai Pyhäinmiesten kirkoksi kutsuttu kirkko saattaa olla vieläkin vanhempi ja jopa manner-Suomen vanhin kirkko. Kodjalan kirkon jäännökset sijaitsevat yksityisalueella Lukkalan talon pihapiirissä. Näkyviä jäännöksiä ei ole, mutta vuosina 2021-2022 tehdyt tutkimukset ovat paljastaneet maan alla olevia kivirakenteita, jotka todennäköisesti ovat kirkon perustuksia. Paikalla on tarkoitus suorittaa arkeologisia kaivauksia kesällä 2023.
Historia.
Vakka-Suomi on Turun ympäristön ohella Suomen vanhimpia kristillisiä seutuja, joten Kodjalassa on saattanut olla saarnahuone jo 1000-luvulla. Kodjalan kirkko rakennettiin viimeistään 1230-1240-luvuilla, jolloin piispa Tuomas organisoi alueen seurakuntia. Alfred A. Gustafssonin mukaan perustaminen tapahtui kun Kodjalan kyläkeskus oli siirretty Kairitusta sittemmin kuivatetun Ruotjärven rannalle. Kirkko hautausmaineen rakennettiin noin 350 metriä silloisen kyläkeskuksen länsipuolella sijaitsevan Kalmaloukkaanmäen (Lukkalanmäki) rinteeseen. Vakka-Suomen kirkkohistoriaa tutkineen Hannu Salvin mukaan seurakuntaan kuuluivat myös Hallun, Kahloisten, Kallelan, Kylähiiden, Pehdon, Tammiston ja Varhelan kylät. Uudenkirkon kirkon (nyk. Kalanti) valmistuttua 1450-luvulla Kodjalan kirkko menetti merkitystään, mutta Mikael Agricola mainitsee sen vielä vuonna 1540 laatimassaan seurakuntaluettelossa Uudenkirkon kappeliseurakuntana. Myöhemmin kirkon jäännökset mainitaan Laitilan kirkkoherran Nils Hedeenin vuonna 1753 kirjoittamassa pitäjänkertomuksessa, jossa hän mainitsee myös 1. marraskuuta vietettävän kirkon muistojuhlan. 
Tutkimukset.
Kodjalassa vuonna 1898 käyneen Väinö Voionmaan mukaan Lukkalan talon vieressä oli nähtävissä muinaista kirkonsijaa muistuttava paikka. Pihapiiriä ympäröivässä kiviaidassa oli kaksi kulkuaukkoa, joista toisen pieleen oli kaiverrettu risti. Lisäksi Voionmaa kertoo kivikellarista, jota perimätieto kutsui "Kirkon kellariksi".
 Valtionarkeologi Juhani Rinne puolestaan mainitsee kirkon jäännöksiä olleen näkyvissä 1930-luvun vaihteessa. 1800-luvun lopussa paikalta oli löydetty ihmisluita ja 1950-luvulla kokonainen luuranko.
Vuonna 2021 kirkon tutkimusta rahoittamaan perustettiin Kodjalan kirkkotutkimuksen tuki ry. Vuosina 2021-2022 Turun yliopiston geologi Jussi Kinnunen tutki Lukkalanmäkeä maatutkauksella havaiten pintamaan alla suorakulmaisia kivirakenteita, jotka ovat todennäköisesti kirkon perustukset. Lisäksi pihamaalta havaittiin toistakymmentä pienempää kohdetta, jotka ovat mahdollisia hautauksia. Arkeologiset kaivaukset on tarkoitus aloittaa kesällä 2023.