tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arppen muistometsä

Arppen muistometsä on reilun neliökilometrin laajuinen suojeltu vanhan metsän alue entisen Kajaanin maalaiskunnan alueella. Alueen suojelu perustuu metsänhoitaja Niilo Sakari Arppen toivomukseen. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Kajaanista etelään, ja se on talousmetsien ympäröimä sekä Majasaaren kaatopaikan läheisyydessä. Muistometsässä on noin kahden kilometrin mittainen ulkoilureitti. Puusto on osin jopa yli kaksisataavuotista, ja lajistossa on vanhan metsän ominaislajeja, joten se on tärkeä luonnon monimuotoisuuden kannalta. Maisemaan kuuluu myös puro, lampi ja pirunpelto.
Johann Christian Günther

Johann Christian Günther (1695 Striegau, Sleesia – 1723 Jena) oli saksalainen runoilija.
Nykyaikana yhä päteviä ovat antologia "Deutsch und lateinische Gedichte" (1724–1735) ja tragedia "Die von Theodosio bereute Eifersucht" (1715). Günther kirjoitti sankarioodeja, rakkausrunoja ja hengellisiä lauluja sekä myös ylioppilas- ja juomalauluja.
Hilde Ephraim

Hildegard Ephraim eli kutsumanimeltään Hilde (1. huhtikuuta 1905 - 20. syyskuuta 1940) oli saksalainen sosiaalityöntekijä, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialistien valtaa Saksassa.
Ephraim oli aktiivinen Sosialistisen työväenpuolueen jäsen. Hän oli sekä Franz Huberin että Herbert Heerklotzin avustajana puolueen maanalaisessa toiminnassa. Puolueen vapaana olleet noin 200 jäsentä järjestäytyivät kolmen tai korkeintaan viiden hengen ryhmiin tuntematta toisiaan. Ryhmät auttoivat vainottuja kansalaisia ja heidän perheitään. Hänellä oli kontakteja myös juutalaisjärjestöihin ja auttoi myös vaarassa olevia juutalaisia.
Keväällä 1936 Gestapo pidätti Ephraimin ja pahoinpiteli häntä kuulusteluissa. 25. kesäkuuta vuonna 1937 kansantuomioistuin langetti hänelle neljä vuotta vankeutta. Hänet murhattiin kaasukammiossa Hartheimissa lähellä Linziä.
Virginia Vezzi

Virginia Vezzi (1601 Velletri, Italia - 1638 Pariisi, Ranska) oli italialainen taidemaalari. Hänen nimensä esiintyy myös muodossa Virginia da Vezzo.
Peterin periaate

Peterin periaate on Laurence J. Peterin keksimä periaate, jonka mukaan työntekijät ylennetään työpaikkansa hierarkiassa yhä korkeampiin asemiin aikaisemman työmenestyksensä perusteella, kunnes he saavuttavat ”epäpätevyytensä tason” eli aseman, johon he eivät enää ole päteviä. Sille tasolle he myös jäävät, koska eivät enää ole riittävän päteviä saadakseen ylennyksen. Lopulta organisaation kaikki paikat ovat täyttyneet työtehtäväänsä epäpätevistä työntekijöistä.
Epäpätevyys aiheutuu siitä, että entisessä työssä tarvitut taidot eivät välttämättä ole hyödyksi uudessa työssä. Siten Peterin periaatteen mukaan työsuoritukseen perustuvat ylennykset eivät johda työtulosten parantumiseen esimerkiksi ilman työtehtävään sopivaa koulutusta tai muuta perehdytystä.
Kun työntekijä on vihdoin noussut epäpätevyytensä tasolle, Peterin periaatteen mukaan häntä aletaan arvioida eri kriteerein kuin aiemmin: ei pätevyytensä vaan muun toimintansa perusteella. Kohtuullinen epäpätevyys ei siis johda työntekijän erottamiseen, vaan siihen vaaditaan vasta äärimmäinen epäpätevyys.
Peterin periaatteen esittelivät vuonna 1969 julkaistussa kirjassaan "Peterin periaate" ("The Peter Principle") yhdysvaltalaiset Laurence J. Peter ja Raymond Hull. Tekijät luettelivat kirjassaan esimerkkejä periaatteen toteutumisesta niin liike-elämässä, koulumaailmassa, hallinnossa, kirkossa kuin poliittisissa puolueissakin. Myyntimenestykseksi nousseen kirjan tarkoitus oli satirisoida työelämän kiipijöitä, mutta periaatteesta tulikin Murphyn lakiin verrattava yleisesti tunnettu käsite.
Lars Görling

Lars Roland Görling (1931 Tukholma, Ruotsi – 1966 Södermanland, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen esikoisteoksensa "Triptyk" ilmestyi 1961. Hän kuvaa siinä tietokoneohjelmoijan eroottista valtapeliä sekä hyönteisiä vertauskuvana käyttäen ihmisen ja instituutioiden julmuutta. Vuonna 1962 ilmestynyt "491" on allegorinen kuvaus ihmisen julmuudesta. Teos herätti 1960-luvulla runsaasti keskustelua. Hänen viimeinen teoksensa oli novellikokoelma "Hela apparaten" (1964). Hän on kirjoittanut myös televisionäytelmiä ja kuunnelmia.
Görling oli näkyvä hahmo 1960-luvun ruotsalaisessa kultuurielämässä. Hän ei puhunut nuoruudestaan mielellään. Hän vietti osan siitä nuorisokodissa ja ajautui sitten huonoille teille. Hän joutui myöhemmin auto-onnettomuuteen, vajosi pian masennukseen ja teki itsemurhan.
Ingmar Bergman innostui kirjasta "491" ja antoi sen tehtäväksi Vilgot Sjömanille. 1963 valmistunut elokuva joutui sensuurin hampaisiin, ja sen esittäminen kiellettiin. Se pääsi pannasta seuraavana vuonna, kun siitä oli leikattu pois 50 metriä ja karsittu ääntä ja vuorosanoja. Görlingin oma ohjaus "Tillsammans med Gunilla måndag kväll och tisdag" sai myönteisen vastaanoton. Svensk Filmindustri liitti elokuvanovellin "Konfrontationer" episodielokuvaan "Stimulantia", josta kriitikot eivät pitäneet muuten kuin Görlingin osuudesta, jota muun muassa Dagens Nyheterin Mauritz Edström kehui.
Victoire Tomegah Dogbé

Victoire Sidémého Dzidudu Dogbé Tomegah (s. 23. joulukuuta 1959) on togolainen poliitikko, joka on toiminut Togon pääministerinä 28. syyskuuta 2020 lähtien. Hän on maan historian ensimmäinen naispääministeri.
Ennen hallituksen päämieheksi tulemista Tomegah Dogbé oli ruohonjuuritason kehitys-, käsityö-, nuoriso- ja nuorisotyöllisyysministeri Komi Sélom Klassoun hallituksessa ja presidentti Faure Essozimna Gnassingbenin kabinettijohtaja. 
Ura.
Vuonna 2008 tasavallan presidentti Faure Essozimna Gnassingbé ja pääministeri Gilbert Houngbo pyysivät Dogbé Tomégahia hallinnoimaan kehitysyhteistyöstä vastaavan pääministerin edustajan salkkua. Dogbé Tomégah suostui ja aloitti tehtävssä. Ennen tätä, hän oli työskennellyt Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman toimistossa. 
Vuonna 2010 presidentti Faure Gnassingben uudelleenvalinnan jälkeen Tomegah Dogbé nimitettiin ruohonjuuritason kehitys-, nuorisotyö- ja nuorisotyöllisyysministeriksi Gilbert Houngbon toimeksiannosta. Hän säilytti ministeryyden Kwesi Ahoomey-Zunun 1. hallituksessa vuosina 2012--2013 ja Ahoomey-Zunun 2. hallituksessa vuosina 2013--2015. Huhtikuun 2015 presidentinvaalien jälkeen Komi Sélom Klassou korvasi Ahoomey-Zunun pääministerinä 5. kesäkuuta 2015 alkaen. Klaassou perusti oman hallituksensa 28. kesäkuuta 2015, jossa Tomegah Dogbé säilytti edelleen työnsä ministerinä. 
Presidentti Faure Gnassingbe nimitti Tobegah Dogben pääministeriksi 28. syyskuuta 2020 Komi Selom Klassoun eroamisen jälkeen.
Kirsi Leivo

Kirsi Leivo (o.s. Komi; s. 1968 Turku) on suomalainen virkamies, juristi ja oikeustieteilijä. Hän on toiminut Kilpailu- ja kuluttajaviraston (KKV) pääjohtajana syyskuusta 2018 lähtien. Pääjohtajan kausi kestää viisi vuotta, joten Leivon kausi on päättymässä elokuussa 2023. Ennen nimitystään pääjohtajaksi Leivo työskenteli vuodesta 2001 lähtien johtajana KKV:ssa ja sen edeltäjässä Kilpailuvirastossa. Aikaisemmin hän on työskennellyt asianajotoimisto Hannes Snellmanilla ja Euroopan komission oikeudellisessa yksikössä.
Yksityiselämä.
Kirsi Leivo asuu Helsingissä. Hänen isänsä on Osuuspankkien Keskusosakepankin entinen pääjohtaja Pauli Komi. Leivon perhe on sateenkaariuusperhe, jossa on kaksi lasta. Lisäksi perheeseen kuuluu aikuinen poika, jolla on kolme lasta.
Kuningatar Suthida

Suthida (syntyjään Suthida Tidjai, thaiksi สุทิดา ติดใจ, s. 3. kesäkuuta 1978) on Thaimaan kuningatar ja maan nykyisen kuninkaan Rama X:n vaimo.
Varhainen elämä.
Suthida syntyi vuonna 1978 Hat Yain kaupungissa, Etelä-Thaimaassa. Hänen vanhempansa ovat nimeltään Kham ja Jangheang Tidjai. Hän opiskeli viestintää katolilaisessa Assumption-yliopistossa Bangkokissa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2000..
Valmistumisensa jälkeen Suthida työskenteli lentoemäntänä JALways-lentoyhtiölle vuoteen 2003 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Thai Airwaysille vuoteen 2008 asti..
Ura henkivartijakaartissa ja armeijassa.
Vuonna 2013 Suthida siirtyi Thaimaan kruununprinssin, tulevan puolisonsa Vajiralongkornin, henkivartijakaartin palvelukseen. Hän toimi kaartin erityisjoukkojen upseerina ja hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 2015. Seuraavana vuonna hän siirtyi Thaimaan armeijan palvelukseen ja sai kenraalin arvon..
Thaimaan kuningattarena.
Kun kruununprinssi Vajiralongkorn erosi vaimostaan Srirasmista vuonna 2014, huhuttiin Suthidan nousevan tämän tilalle. Thaimaan kuninkaan Bhumibol Suuren kuoltua Suthidaa alettiin jo kutsua Vajiralongkornin puolisoksi.
Suthida meni virallisesti naimisiin kuningas Vajiralongkornin kanssa 1. toukokuuta 2019. Kuningas myönsi Suthidalle kuningattaren arvon virallisesti 4. toukokuuta 2019. Tilaisuus televisioitiin suorana lähetyksenä. .
Tittelit ja kunnianosoituksia.
Kuningattareksi noustuaan Suthidan virallinen titteli on thaiksi สมเด็จพระนางเจ้าสุทิดา พัชรสุธาพิมลลักษณ พระบรมราชินี ("S̄mdĕc phranāngcêā s̄u thid ā phạchr s̄uṭhā phiml lạks̄ʹṇ phrabrm rāchinī") ja englanniksi "Her Majesty Queen Suthida Bajrasudhabimalalakshana".
Sotilasarvoltaan Suthida on kenraali.
Suthidalle on myönnetty seuraavat thaimaalaiset kunnianosoitukset:
Jeanne Hersch

Jeanne Hersch (13. heinäkuuta 1910 – 5. kesäkuuta 2000) oli sveitsiläinen filosofi.
Elämäkerta.
Jeanne Hersch syntyi Sveitsin Genevessä 13. heinäkuuta 1910. Hänen isänsä oli vuodesta 1921 Geneven yliopistossa tilastotiedettä opettanut juutalainen bundisti Liebman Hersch. Jeanne Hersch alkoi opiskella filosofiaa ensin Genevessä ja sittemmin Heidelbergissä. Heidelbergissä hän tutustui Karl Jaspersiin ja muutti edelleen opiskelemaan Freiburgiin.
Freiburgin yliopistossa Hersch oli yksi Martin Heideggeriltä vaikutteita saaneista oppilaista. Muita olivat esimerkiksi Hannah Arendt ja Emmanuel Levinas. Vuonna 1933 Heidelberg vaikutti kuitenkin osaltaan kansallissosialistien nousuun. Juutalaisena Hersch lähti tämän takia Freiburgista. Vuosien 1956 ja 1965 välillä Hersch toimi Geneven yliopistossa systemaattisen filosofian professorina. Vuonna 1966 hänet palkattiin Unescon filosofian osastolle Ranskan Pariisissa, jossa hän työskenteli vuoteen 1968.
Hersch puolusti ihmisoikeuksia. Vuoden 1968 opiskelijalevottomuuksia hän kritisoi, kun mielenosoittajat eivät Herschin mielestä tehneet tarpeeksi selvää pesäeroa neuvostoliittolaiseen kommunismiin. Hersch itse oli sosiaalidemokraatti, kunnes hän sanoutui irti Sveitsin sosiaalidemokraateista näiden kannatettua huumeiden laillistamista vuonna 1992. Filosofisilta näkemyksiltään Hersch perusti maailmankuvansa juutalaiseen etiikkaan. Hän oli arvostettu filosofi Sveitsissä, ja hän käänsi Karl Jaspersin töitä ranskaksi. Hersch kuoli Genevessä 5. kesäkuuta 2000.
Yvon Mvogo

Yvon Landry Mvogo Nganoma (s. 6. kesäkuuta 1994 Yaoundé, Kamerun) on sveitsiläinen jalkapalloilija pelipaikaltaan maalivahti. Mvogo edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lorientia. Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Young Boysia vuoteen 2017, Saksan Bundesliigassa RB Leipzigia kausina 2017–2020 ja Leipzigista lainalla Alankomaiden Eredivisiessä PSV Eindhovenia kausina 2020–2022. Hän on pelannut useissa Sveitsin nuorisomaajoukkueissa. Vuodesta 2018 hän on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa yhdeksän maaottelua. Hän oli Sveitsin joukkueen varamaalivahtina vuoden 2018 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2021 ja 2024 EM-kilpailuissa.
Amerikanvalkopyökki

Amerikanvalkopyökki ("Carpinus caroliniana"), myös karoliinanvalkopyökki, on koivukasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa, Minnesotasta eteläiseen Ontarioon ja etelässä itäisestä Teksasista Pohjois-Floridaan. Nimestään huolimatta laji ei kuulu pyökkeihin ("Fagus"), vaan on läheisempää sukua esimerkiksi pähkinäpensaille ("Corylus").
Ulkonäkö ja koko.
Amerikanvalkopyökki on pienehkö kesävihanta puu, joka kasvaa yleensä 10–15 m, harvoin 20 metrin korkuiseksi. Se on usein monirunkoinen. Tummanharmaa, sileä ja kiiltävä kuori korostaa rungon harjanteita, joiden sanotaan muistuttavan jännitettyjä lihaksia. Lehdet ovat sahalaitaisia ja aaltopoimuisia, 3–12 cm pitkiä. Ne värjäytyvät syksyllä keltaisiksi tai oransseiksi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Amerikanvalkopyökki kasvaa luontaisena laajalla alueella itäisessä Pohjois-Amerikassa. Se on varjoa sietävä puu, joka muodostaa usein seka- ja lehtimetsien aluskerroksen. Se viihtyy kosteilla paikoilla järvien ja jokien rannoilla.
Käyttö.
Amerikanvalkopyökin puuaines on kovaa ja raskasta. Sitä on käytetty työkalujen kahvoihin ja varsiin, golfmailoihin, kävelykeppeihin ja vaellussauvoihin.
Magnhild Haalke

Magnhild Haalke (1885 Vikna, Norja – 1984 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hänen esikoisteoksensa oli 1935 ilmestynyt lastenkirja "Allis sønn".
Haalke kirjoitti kaksi romaanitrilogiaa, joista ensimmäisessä on aiheena ujon ja uhrautuvan naisen kohtalo. Toisessa hän kuvaa rinnan kahta aikakautta ja elämänasennetta. Hän kirjoitti muitakin romaaneja, novellikokoelman sekä muistelmateoksen "Mot nytt liv" (1978).
Sonja Huhtaniska

Sonja Huhtaniska (s. 1987 Rovaniemi) on suomalainen taiteilija, toimittaja ja kolumnisti. Huhtaniska on työskennellyt urallaan muun muassa "Lapin Kansassa" sekä "Uudessa Rovaniemessä". Koulutukseltaan hän on medianomi (amk).
Huhtaniska on myös mielenterveyskuntoutuja, joka on puhunut avoimesti mielenterveyshäiriöistään. Hän on ammentanut mielenterveyshäiriöistään innoitusta myös maalaustaiteeseensa. Huhtaniskan näyttely Mielialahäirikkö Galleria Koppelossa, Tampereella keväällä 2021 käsitteli mielenterveysongelmiin sairastumista sekä toipumisprosessia. Huhtaniskan töitä on lisäksi ollut esillä yhteisnäyttelyssä Galleria Foggassa, Helsingissä kesällä 2020. Huhtaniskan näyttely Masennusposti - DAILYhateMAIL on ollut esillä rovaniemeläisessä Kauppakeskus Revontulessa syksyllä 2019.
Huhtaniska on saanut Lappilainen tasa-arvoteko -kunniamaininnan vuonna 2017. Hän on luonut uraa myös stand-up -koomikkona taiteilijanimellä "Sonkkeli".
Satumaailma

Satumaailma on kirjasarja, joka koostuu kahdeksasta satuantologiasta. Teokset on toimittanut Aili Palmén, ja asiantuntijana on toiminut Toini Havu. Sarjan on kustantanut Otava vuosina 1963–1965. Suomalaisina kuvittajina ovat olleet Veronica Leo, Erkki Tanttu, Maija Karma, Tove Jansson, Synnöve Lindberg ja Oili Tanninen. Sarja pohjautuu ruotsalaiseen sarjaan "Barndomslandet".
Sarjasta on julkaistu valikoima nimellä "Lapsuuden satuaarre" (Otava 1987 )
Sarjan osat.
Lähde:
Edda Ceccoli

Edda Ceccoli (s. 26. kesäkuuta 1947) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa valtionpäämiehenä eli kapteenivaltionhoitajana lokakuusta 1991 huhtikuuhun 1992.
Vuosina 2000–2002 Ceccoli toimi maansa terveysministerinä.
TRKZ

TRKZ (oik. Ailton José Matavela, s. 1994, Maputo, Mosambik) on mosambikilainen artisti, tuottaja ja säveltäjä. 
Hänen musiikkinsa on kokeellista rap-musiikkia indievaikuttein. Hänen live-esiintymisiä on päässyt seuraamaan niin Portugalissa kuin Mosambikissakin . Portugalissa hän on esiintynyt muun muassa Imenente-festivaaleilla 
Matavela alkoi tehdä musiikkia 17-vuotiaana. Matavela on laulanut Xiquitsi-orkesterissa, joka oli Mosambikin ensimmäinen klassisen musiikin orkesteri. Kuorossa hän lauloi baritonina . 
Matavela on vaikuttanut myös Continuadores-yhtyeessä sekä Cantinho das Cores -yhtyeessä yhdessä Nandelen ja May Mbiran kanssa
Örjan

Örjan, Norjassa ja Tanskassa Ørjan, on skandinaavinen miehen etunimi. Kummassakin kirjoitusasussaan nimi on jo keskiajalla syntynyt muunnos nimestä "Jurian", joka taas on vanha alasaksalainen muunnos alun perin kreikkalaisperäisestä nimestä Georgios (). Kreikan kielen sana "georgios" merkitsee maanviljelijää, mutta suosituksi nimen monine eri maissa ja eri kielissä käytettyine muunnelmineen on tehnyt varsinkin varhaiskristillisenä aikana marttyyrikuoleman kärsinyt Pyhä Yrjö.
Suomessa nimi Örjan annettiin vuosien 1940 ja 1999 välisenä aikana 48 henkilölle. Ennen vuotta 1940 jai vuoden 2000 jälkeen syntyneitä Örjan-nimisiä on vain muutama. Harvinaisuudestaan huolimatta nimi on esiintyy kuitenkin suomenruotsalaisessa kalenterissa, jonka mukaan Örjanin nimipivä on 23. huhtikuuta, Pyhän Yrjön perinteisenä muistopäivänä, jolle on sekä suomen- että ruotsinkielisessä kalenterissa sijoitettu muutkin samaa alkuperää olevat nimet. Muoto Örjan lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 1973.
Dave Thomas (liikemies)

Rex David Thomas (2. heinäkuuta 1932 Atlantic City, New Jersey – 8. tammikuuta 2002 Fort Lauderdale, Florida) oli yhdysvaltalainen liikemies, filantrooppi ja pikaruokaketjun pitäjä. Thomas on parhaiten tunnettu hänen vuonna 1969 perustamastaan pikaruokaketju Wendy'stä.
Thomaksella oli kuollessaan kolme tytärtä, Pam, Lori ja Molly, sekä poika Ken.
Elämä.
Thomas syntyi 2. heinäkuuta 1932 Atlantic Cityssä, New Jerseyssä. Hänet adoptoitiin pian syntymänsä jälkeen. Thomasin ollessa viisivuotias hänen adoptioäitinsä kuoli. Tämän jälkeen hänen isänsä muutti ympäri Yhdysvaltoja töiden perässä ja vietti paljon aikaa myös isänsä äidin hoidossa.
Thomas ryhtyi tekekmään töitä hyvin nuorena: esimerkiksi 12-vuotiaana hän oli töissä ravintolassa Knoxvillessä, Tenneseessä, josta hän sai kuitenkin potkut jäätyään kiinni ikänsä valehtelusta. 
15-vuotiaana Thomas sai ensimmäisen ravintola-alan työn Fort Waynessä, Indianassa, jonne hän päätti jäädä isänsä muuttamisesta huolimatta. Myöhemmin hän lopetti lukion voidakseen työskennellä kokoaikaisesti. Thomas suoritti lukion loppuun lopulta vasta vuonna 1993.
Koulun keskeyttämisen jälkeen Thomas suoritti asepalveluksensa ja palasi sitten takaisin Fort Wayneen, jossa hänen entinen työnantajansa oli avannut KFC-ravintoloita. Thomas teki työnantajansa kanssa sopimuksen, jossa hän sai osan ravintoloista hoitaakseen ja sai vastineeksi osuuden ravintoloiden omistuksesta. Thomas myi osuutensa ravintoloista 1,5 miljoonalla dollarilla vuonna 1968.
Vuonna 1969 Thomas avasi oman ravintolansa, josta tuli hänen tyttärensä lempinimen mukaan Wendy's. Wendy'sistä kasvoi nopeasti suuri ravintolaketju ja sillä oli jo kymmenen vuotta ensimmäisen ravintolan avaamisen jälkeen yli 1 000 toimipistettä.
Kuolema.
Rex David Thomas kuoli 8. tammikuuta 2002 69-vuotiaana kodissaan Fort Lauderdalessa, Floridassa maksasyöpään.
Maria Domenica Michelotti

Maria Domenica Michelotti (s. 8. lokakuuta 1952) on sanmarinolainen poliitikko, joka on toiminut maansa kapteenivaltionhoitajana eli valtionpäämiehenä yhdessä Gian Marco Marcuccin kanssa huhtikuusta lokakuuhun vuonna 2000.
Ennen politiikkaan nousuaan Michelotti toimi yliopistolehtorina San Marinon tasavallan yliopistossa. Michelotti on leski ja hänellä on kaksi tytärtä.
Marie-Luise Jahn

Marie-Luise Jahn (28. toukokuuta 1918 - 22. kesäkuuta 2010) oli saksalainen lääkäri. Hän kuului kansallissosialismia vastustaneeseen Valkoinen Ruusu- järjestöön. Jäsenyytensä vuoksi hänet tuomittiin kahdeksitoista vuodeksi pakkotyöhön.
Opiskellessaan nuorena Münchenin yliopistossa Jahn tutustui Hans Conrad Leipeltiin ja muihin Valkoisen Ruusun jäseniin. Kun Sophie Scholl ja Christoph Probst oli surmattu, jatkoi Jahn lentolehtisten levittämistä. Hän myös keräsi rahaa Kurt Huberin leskelle, kunnes jäi kiinni.
Saksan liittopäivät kumosivat hänen tuomionsa vuonna 2008.
Johan Rogestedt

Johan Sven Ivar Rogestedt (s. 27. tammikuuta 1993 Stenungsund, Länsi-Göötanmaa) on ruotsalainen keskimatkojen juoksija päämatkanaan 800 metriä.
Johan Rogestedt harrasti ennen yleisurheilu-uraansa jalkapalloa edustaen Ödsmåls IK-seuraa ja salibandyä Stenungsunds IBK:ssa. Hän aloitti yleisurheiluharrastuksensa 12-vuotiaana eli vuonna 2005. Johan saavutti 16-vuotiaana ensimmäisen kansainvälisen mestaruutensa voittaessaan Italiassa Brixen-Bressanonessa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 800 metrillä. Kaksi vuotta myöhemmin kesällä 2011 hän saavutti EM-pronssia Tallinnassa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Ranskan Pierre-Ambroise Bossen voittaessa.
Ruotsin mestaruuskisoissa Rogestedt saavutti ensimmäisen mitalinsa vuonna 2010 sijoittuessaan toiseksi 800 metrillä Karim Mohammadin jäljessä. Seuraavana vuonna hän otti Ruotsin mestaruuden 1 500 metrillä. Helsingin EM-kisoihin hän osallistui päämatkalleen 800 metrille, mutta putosi jo alkuerissä. Ruotsin mestaruuskiosissa tuli jälleen hopeaa Johan Svenssonin voittaessa. Rogestedt kilpaili kansainvälisissä kisoissa 800 metrillä aina kauteen 2014 asti. Hän osallistui kaudella 2012 vielä Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin, kaudella 2013 Tampereella alle 23-vuotiaiden EM-kisoihin ja kaudella 2014 Zürichissä EM-kisoihin kuitenkaan menestymättä. Kaudella 2013 hän otti tuplamestaruuden Ruotsin mestaruuskisoissa voittaessaan niin 800 kuin 1 500 metriä. Kaudella 2014 hän teki omiksi ennätyksikseen 800 metrillä 1.45,89, joka oikeutti siinä vaiheessa kolmannelle sijalle Ruotsin kaikkien aikojen listalla, sekä 1 500 metrillä 3.40,78, jolla hän paransi ennätystään useita sekunteja. Syksyn Suomi-Ruotsi -maaottelussa hän voittii niin 800 kuin 1 500 metriä. 
Johan Rogestedt siirtyi kaudesta 2015 lähtien yhä enemmän 1 500 metrin juoksijaksi. Kuitenkin kesän 2016 Ruotsin mestaruuskisoissa hän otti vielä mestaruuden 800 metrillä voittaen nousevan ruotsalaistähden Andreas Kramerin. Sisähallikaudella 2016 Rogestedt teki 1 500 metrillä toiseksi parhaan ruotsalaisajan kautta aikain eli 3.40,03. Kesäkauden 2016 alussa hän paransi 1 500 metrin ennätystään Oslon Timanttiliiga-kisassa aikaan 3.40,29 ja vielä Sollentunassa kesäkuun lopulla aikaan 3.36,58, jolla hän otti Ruotsin kaikkien aikojen listalla kolmannen sijan. Saman kesän EM-kisoissa Amsterdamissa hän eteni loppukilpailuun, mutta diskvalifioitiin myöhemmin. Pian EM-kisojen jälkeen hän teki 1 000 metrillä uuden Ruotsin ennätyksen ajalla 2.17,67, jolla hän rikkoi Dan Waernin 57 vuotta vanhan ennätyksen. Waernin aika oli aikanaan 1958-1960 maailmanennätys. Viikko tämän jälkeen hän juoksi Lontoossa maililla ajan 3.55,01, joka meni kolmannelle sijalle Ruotsin kaikkien aikojen tilastossa Anders Gärderudin ja Ulf Högbergin jälkeen. Syksyn 2016 Suomi-Ruotsi -maaottelussa hänestä tuli jälleen tuplavoittaja eli 800 ja 1 500 metrin ykkönen.
Hänet nimettiin yleisurheilusaavutustensa johdosta vuonna 2017 yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 542.
Johan Rogestedt on uransa ohella opiskellut Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa teknistä fysiikkaa syksystä 2012 alkaen. Hän valmistui Chlmersista joulukuussa 2020.
Anneke Grönloh

Anneke Grönloh (1942 Tondano, Pohjois-Sulawesi, Alankomaiden Itä-Intia – 2018) oli indonesialaissyntyinen alankomaalainen laulaja. Hänen menestyneimpiin kappaleisiinsa kuuluvat ”Brandend Zand” ja ”Paradiso”. 
Grönloh aloitti musiikkiuransa 17-vuotiaana asuessaan Alankomaissa. Vuonna 1962 julkaistu kappale ”Brandend Zand” oli yli 30 viikon ajan listojen kärjessä Alankomaissa. Se on kaikkien aikojen menestyneimpiä kappaleita maassa. Sitä on myyty yli 3,5 miljoonaa kappaletta. Hänen julkaisujaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta.
Grönloh edusti Alankomaita vuoden 1964 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Jij bent mijn leven”, jolla sijoittui kymmenenneksi.
Marianne Joachim

Marianne Joachim, etunimi myös muodossa Marianna, syntyjään Prager, (5. marraskuuta 1921 - 4. maaliskuuta 1943) oli saksalainen lastenhoitaja, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialismia. Yhdessä toisten nuorten kanssa juutalaistaustainen Joachim tuhopoltti kansallissosialistisen propagandanäyttelyn, jonka nimi oli "Neuvostoparatiisi". 
Elämänvaiheita.
Marianne Prager oli työläisperheen tytär. Koulunsa käytyään hän hankki lastenhoitajan ammatin ja työskenteli juutalaislasten orpokodissa vuoteen 1940, jolloin sen toiminta lopetettiin. Vuoden 1940 hänet määrättiin pakkotöihin maatilalle. 
Avioliiton hän solmi vuonna 1941 Heinz Joachimin kanssa. Ollessaan pakkotyöläisenä Siemensin tehtailla hän tapasi Herbert Baumin. Miehensä kanssa hän liittyi Baumin ryhmään, joka piti salaisia kokouksia. Heinz Joachimin pidätyksen jälkeen ryhmä päätti toimia ja poltti propagandanäyttelyn. Nuoret jäivät kiinni kaikki kahdeksan ja heidät teloitettiin.
Heisala

Heisala on saari ja kylä Paraisilla. 4,92 neliökilometrin kokoisella saarella asuu vakituisesti 15 ihmistä. Saari sijaitsee Stortervolandetin eteläpuolella ja Atun länsipuolella. Yhteysalus M/S Viken kulkee saarelle päivittäin.
Maarika Kasonen

Maarika Kasonen (s. 1976) on Heinäveden kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään toukokuussa 2017 ja korvasi eläkkeelle jääneen kunnanjohtaja Riitta A. Tiluksen. Ennen kunnanjohtajana työskentelyä, hän työskenteli myös Heinäveden kunnan palveluksessa, sivistystoimenjohtajana vuodesta 2009. Koulutukseltaan Kasonen on filosofian maisteri Joensuun yliopiston kulttuurintutkimuksen koulutusohjelmasta.
Valintasotku ja valitukset hallinto-oikeuteen.
Vuonna 2016, kun Maarika Kasonen valittiin Heinäveden uudeksi kunnanjohtajaksi, muodostui suuri valintasotku. Sotku syntyi siitä, kun Kasonen ei ollut poistunut kunnanjohtajan valinnan ajaksi kunnanvaltuuston kokouksesta, koska hän osallistui siihen kunnan sivistysjohtajana. Valintasotkun selvittyä asiasta tehtiin valitus hallinto-oikeuteen. Hallinto-oikeuteen joutumisen takia Kasosesta tuli väliaikainen virkaa hoitava kunnanjohtaja eli va. kunnanjohtaja. Hallinto-oikeus kumosi Kasosen valinnan, mutta Heinäveden kunta päätti valita hänet kunnanjohtajaksi uudemman kerran. Tässä vaiheessa tehtiin taas kaksi uutta valitusta hallinto-oikeuteen. Yksi aiemmin kunnanjohtajaksi hakenut valitti siitä, että häntä ei ollut valittu, vaikka hän oli mielestään ansioituneempi kuin Kasonen. Toinen valitus tehtiin siitä, että virka olisi pitänyt laittaa uudestaan hakuun ja että Kasosen valinta uudelleen oli lainvastainen. Itä-Suomen hallinto-oikeus hylkäsi valitukset. Tämän jälkeen Kasosen virka muuttui va. kunnanjohtajasta kunnanjohtajaksi.
Peter Hacks

Peter Hacks (1928 Breslau, Saksa – 2003 Groß Machnow, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1955 DDR:ssä. Hän oli ennen kaikkea näytelmäkirjailija ja sovelsi historiallisiin näytelmiinsä marxilaista näkökulmaa komedian keinoin. Hän on kirjoittanut lisäksi satuja ja esseitä.
Adolf Aminoff (1860–1914)

Adolf Aminoff (19. kesäkuuta 1860 Turku − 5. huhtikuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja, pormestari ja virka- ja valtiopäivämies.
Perhe.
Aminoffin vanhemmat olivat eversti Gregorius Aminoff ja Sara Adelaide Constance Sofia Ithimaeus ja puoliso vuodesta 1888 Anna Marta Elisabet Schauman. Hän solmi avioliiton 27. joulukuuta 1888 Vistolassa. Heidän tytär Anna Margareta Aminoff avioitui professori, vapaaherra John Oskar Palménin kanssa.
Ura.
Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingissä keväällä 1880 ja aloitti pian oikeustieteelliset opintonsa. Vuonna 1885 hän pääsi auskultantiksi Turun hovioikeuteen, ja muutamaa vuotta myöhemmin hänet nimitettiin senaatin talousosaston sekä myöhemmin oikeusosaston ylimääräiseksi kopistiksi.
Vuonna 1888 Aminoff sai varatuomarin arvon, ja samana vuonna hän ryhtyi kamariviranhaltijaksi Suomen senaatissa. Oikeusosastossa hän eteni ensin kanslistiksi vuonna 1891 ja sittemmin protokollasihteeriksi vuonna 1896. Hän toimi myös Suomen Hypoteekkiyhdistyksen asiamiehenä vuodesta 1898 alkaen.
Senaatin palveluksesta Aminoff erosi sortovuosien aikana marraskuussa 1903. Sen jälkeen hän siirtyi pankkialalle ja aloitti vuonna 1907 Vaasan Osakepankin johtokunnan jäsenenä. Lokakuussa 1908 hänet nimitettiin Helsingin kunnallispormestariksi, mutta hän jätti viran sairastuttuaan kesäkuussa 1913.
Aminoff oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen ja rahatoimikunnan varapuheenjohtajana. Hän oli aatelissäädyn edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Aminoff kuoli Helsingissä 5. huhtikuuta 1914, 53 vuoden iässä pitkäaikaiseen sairauteen.
Maari Kallberg

Maari Kallberg (s. 1970) on suomalainen muusikko ja kansanmusiikin tutkija (MuT), joka on erikoistunut Vienan Karjalan runolauluun, etenkin joikuperinteeseen. Hän on myös opettanut kansanmusiikkia esimerkiksi Runolaulu-Akatemiassa. Kallberg aloitti vuonna 2016 kesäisin järjestettävän kansanmusiikkijuhla Sommelon taiteellisena johtajana. Hän on myös M. A. Castrénin seuran puheenjohtaja.
Kallberg valmistui vuonna 2007 Sibelius-Akatemiassa musiikin tohtoriksi väitöskirjatyöllä "Laulumatkoja Vienan Karjalaan". Tutkinnon osina olivat viiden konsertin sarja, kirjallinen työ ja CD-levy ("Joikuja Karjalasta : Yoiks from Karelia", 2008). Väitöskirjan vertailuaineistona on kansanmusiikintutkija Armas Otto Väisäsen matkat Vienan Karjalaan kesällä 1915. Vienasta Kallberg löysi vienankarjalaista joikua enää yhden perinteisellä tavalla oppineen laulajan laulamana. Runolaulua hän löysi erityisesti kehtolauluina. Kun hän aloitti osaltaan kansanmusiikin tallentamisensa Vienan Karjalassa 1990-luvulla, seudulla oli monia vanhojakin runolauluja muistavia laulajia. Nyttemmin runolaulu on uusiutunut, keruumatkojen ja matkailun ansiosta kiinnostus kansanlauluun on jälleen virinnyt Karjalassa, vaikka se tapahtuu lähinnä harrastuksena. Uudet laulajat oppivat perinteisiä lauluja esimerkiksi äänitteistä ja runolaulun opetuksen kautta. Myös uusia lauluja syntyy. Vienankarjalan kielentaitajien määrä on kuitenkin merkittävästi vähentynyt. 
Kallbergin mukaan Vienan Karjalasta yhä jossain määrin löytyvä kalevalaisuus ja runonlaulu ovat osaltaan suomalaisuutta, vaikkei Vienan Karjala ole Suomeen kuulunut. 
Kallberg tekee itse paljolti kansanmusiikkiperinteeseen pohjautuvaa musiikkia. Hän on esiintynyt aiemmin esimerkiksi osana vuonna 1992 perustettua MeNaiset-kansanlauluyhtyettä sen perustamisesta lähtien.
Luca (vuoden 2021 elokuva)

Luca on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu komediaelokuva, jonka tuottavat Walt Disney Pictures ja Pixar. Elokuva kertoo nuoresta pojasta nimeltä Luca ja hänen parhaasta ystävästään Albertosta. Heillä on suuri salaisuus, sillä he ovat merihirviöitä vedenalaisesta maailmasta. Elokuvan on ohjannut Enrico Casarosa ja käsikirjoittanut Mike Jones sekä Jesse Andrews.
"Lucaa" ei koronaviruspandemian vuoksi julkaistu elokuvateattereissa valmistuttuaan mutta se tuli elokuvateattereihin 11.05.2024.
Se julkaistiin suoratoistopalvelu Disney+:ssa 18. kesäkuuta 2021.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen dialogin on kääntänyt Tuija Korhonen ja sen on ohjannut Petri Hanttu.
Kalastusoikeus

Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu kalastusoikeuden omistajalle. Laintulkinnan näkökulmasta kalastusoikeus on varallisuusarvoinen etu.
Historia.
Jo vanhimpina aikoina kalastusoikeus oli rajoitettu asukkaan kotiseutuun, ja toisen kalavesille tunkeutuminen oli rangaistava teko.
Kalastusoikeuden lähde ja määrittely.
Kalastusoikeus on osa maanomistusta. Kalastus ovat luonnollinen ja perinteinen tapa elää sopusoinnussa luonnon kanssa. Oikeus kalastaa ja määrätä kalastuksesta kuuluu vesialueen omistajalle, jollei laissa erikseen muuta säädetä. Yhteisen vesialueen osakkaalla on oikeus kalastaa vesialueella siten kuin yhteisen vesialueen osakaskunta päättää. 
Kalastusoikeus on omaisuutta, jonka voi vuokrata tai myydä. Kalastuslupa tulee hankkia ennen kalastamista. Tietoa kalastusluvista ja lupamyyjien yhteystietoja löytyy osakaskuntien ja kalatalousalueiden nettisivulta. 
Tarvittavia yhteystietoja voi tiedustella myös kalatalousalueiden toiminnanjohtajilta. Kalatalousalueita ja alueiden yhteystietoja voi etsiä kalatalousaluekartan avulla. 
Maanomistukseen liittyvän kalastusoikeuden lisäksi on olemassa jokamiehenoikeuksiin rinnastuva yleiskalastusoikeus. Tämä on kaikille kuuluva oikeus. Jokaisella on oikeus veloituksetta onkia ja pilkkiä sekä kalastaa silakkaa yhdellä vavalla siimaan kiinnitetyillä pystysuunnassa liikuteltavilla koukuilla.
Annette Holmberg-Jansson

Annette Holmberg-Jansson (s. 11. maaliskuuta 1969) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on toiminut joulukuusta 2019 sosiaali- ja terveysministerinä sekä pohjoismaisesta yhteistyöstä vastaavana ministerinä Ahvenanmaan maakunnan hallituksessa.
Holmberg-Jansson on keskustaoikeistolaisen Ahvenanmaan maltilliset -puolueen jäsen. Marraskuussa 2016 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen hänestä tuli marraskuussa 2013, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 2003 Mariepark Ab:n ravintolapäällikkönä. Holmberg-Jansson oli ennen ministeriyttään maakuntapäivien sosiaali- ja ympäristövaliokunnan jäsen marraskuusta 2015. Hän toimi vuosina 2015–2019 myös Ålands hälso- och sjukvård -sairaanhoitopiirin hallituksen puheenjohtajana.
Holmberg-Jansson asuu Jomalassa, jonka kunnanvaltuuston jäsen hän on ollut vuodesta 2019. Hän on naimisissa Dennis Janssonin kanssa. Parilla on kaksi poikaa.
Helvi Salminen

Helvi Rakel Maria Sopanen (o.s. "Salminen"; 12. tammikuuta 1892 Eräjärvi – 23. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja, tanssinopettaja ja koreografi.
Elämä ja ura.
Köyliössä ja Jaakkimassa varttuneen Salmisen vanhemmat olivat rovasti Viktor Salminen ja Hanna Vilhelmina Sipilä (1867–1946). Salminen tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta tyttökoulusta vuonna 1912. Uimakoulun opettajana hän toimi 1912–1913 Jaakkimassa. Salmisella oli opintoja Suomen Keisarillisessa Aleksanterin Yliopistossa vuosina 1913–1918. Valmistuttuaan vuonna 1915 voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta Salminen oli tanssija Maggie Gripenbergin opissa apulaisopettajana. Vuonna 1923 hän suoritti tanssiopintoja myös Saksassa kuuluisassa Helleraun koulussa sekä Mary Wigmanin tanssikoulussa. Opintomatkoja Salminen teki Dresdeniin, Berliiniin (Reinhardtin näyttämöteknillinen koulu), Wieniin (Hellerau-Laxenburg), Moskovaan ja Müncheniin. Vuonna 1922 Salminen perusti Helsinkiin oman liikuntakoulun, jossa hän toteutti modernin liikunta- ja tanssisuunnan periaatteita ja loi niiden pohjalla oman koulukunnan. Hänen sekä liikuntapedagogiselle että tanssilliselle työlleen antoi elävän persoonallisen leiman hänen oma musikaalinen ja hieno taiteellisesti luova persoonallisuutensa. Vuonna 1924 hän avasi Helsinkiin tanssi- ja liikuntakoulun yhdessä Ester Naparstokin kanssa. Naparstokin muutettua Saksaan johti Salminen tanssiopistoa vuodesta 1925 lähtien vuoteen 1939 saakka. Kesäisin Salminen piti voimistelukursseja myös muun muassa Tanhuvaaran, Pajulahden ja Varalan urheiluopistoissa. Teatterikoulun liikunnanopettajana Salminen oli vuosina 1924–1929. Vuoteen 1930 saakka hän toimi myös Suomen Tanssitaiteilijaliiton johtokunnan jäsenenä. Sodan aikana Salminen oli kanslia-apulaisena Savonlinnassa. Vuonna 1927 Salminen julkaisi opiskelutoverinsa Hilma Jalkasen kanssa klassisen voimisteluoppaan "Tie terveyteen ja kauneuteen".
Helvi Salmisen veljiä olivat runoilija Hannu Viktor Salminen ja jääkärimajuri Aarne Salminen. Salminen avioitui toimittaja Eino Rainer Sopasen kanssa vuonna 1928. Salmisen erikoisharrastuksia olivat kirjallisuus, musiikki ja sienten keruu.
Minari

Minari () on vuonna 2020 valmistunut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Lee Isaac Chung. Keskeisiä rooleja näyttelevät Steven Yeun, Han Ye-ri, Alan Kim, Noel Kate Cho, Youn Yuh-jung sekä Will Patton. Elokuva kertoo eteläkorealaisesta perheestä, joka koittaa aloittaa uutta elämää 80-luvun Arkansasissa.
Elokuva sai maailmanensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 26. tammikuuta 2020, missä se sai loistavan vastaanoton. Elokuvan ensi-iltapäivämäärä Suomessa on 7. toukokuuta 2021.
"Minari" sai Oscar-palkinnon parhaasta naissivuosasta vuoden 2021 Oscar-gaalassa, tehden samalla Youn Yuh-jungista ensimmäisen korealaisen Oscar-palkitun näyttelijän. Elokuvalla oli myös viisi muuta ehdokkuutta: parhaasta elokuvasta, parhaasta ohjauksesta, parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta, parhaasta miespääosasta (Yeun), sekä parhaasta musiikista. Se myös voitti Golden Globen parhaasta vieraskielisestä elokuvasta. 
Tuotanto.
Ohjaaja Lee Isaac Chung mietti ensi alkuun tekevänsä elokuvasovituksen Willa Catherin kirjasta "Antonia-ystäväni", mutta luopui ajatuksesta kuullessaan Catherin aikanaan toivoneen, ettei kukaan koskaan tekisi hänen kirjoistaan elokuvia. Miettiessään miten saisi elokuvassaan parhaiten oman äänensä kuuluviin Chung inspiroituikin kirjoittamaan elokuvan omien elämänkokemustensa pohjalta.
Chung käytti noin vuoden käsikirjoituksen kirjoittamiseen. Oman elämän ja perheen käyttäminen tarinan pohjana oli Chungille paikoin myös vaikeaa, ja häntä pelottikin mitä hänen vanhempansa sanovat kuullessaan elokuvasta. Chung kertoikin heille projektistaan vasta elokuvan kuvausten jälkeen.
Vastaanotto.
Arvioita.
Ilmestyessään "Minari" sai valtavan positiivisen vastaanoton. Elokuvasivusto Rotten Tomatoes ilmoittaa 98 prosenttia kriitikoiden arvosteluista myönteisiksi. Sivustolla kehutaan etenkin Steven Yeunin sekä Han Ye-rin roolisuorituksia, ja elokuvaa kutsutaan "intiimiksi" ja "riipaisevaksi".
RogerEbert.comin Matt Zoller Seitz antoi "Minarille" kolme ja puoli tähteä neljästä ja kutsui sitä "viehättäväksi, ainutlaatuiseksi elokuvaksi". Hän piti Youn Yuh-jungin roolisuoritusta perheen isoäitinä elokuvan parhaana, ja sanoi elokuvan lumoavan katsojansa heti alkuhetkistä lähtien Terrence Malickin elokuvien suuntaan kumartavalla kuvauksellaan ihmisistä, jotka pyrkivät säilyttämään harmonian luonnon kanssa.
Ehdokkuuksia.
Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2021 gaalassa, mukaan lukien Steven Yeunin ehdokkuus parhaasta miespääosasta, jonka myötä hänestä tuli ensimmäinen aasialais-amerikkalainen ehdokas tässä kategoriassa. Youn Yuh-jungista tuli voittonsa myötä ensimmäinen Oscar-palkittu korealainen näyttelijä koskaan. 
"Minarin" Golden Globe -voitto parhaasta vieraskielisestä elokuvasta herätti keskustelua. Sitä ei kelpuutettu ehdolle parhaan draamaelokuvan kategoriaan, koska sääntöjen mukaan mikä tahansa elokuva, jossa yli 50 prosenttia dialogista on muulla kielellä kuin englanniksi, luokitellaan vieraskieliseksi elokuvaksi. Elokuvaohjaaja Lulu Wang, jonka elokuva "Jäähyväiset" koki saman käsittelyn vuotta aiemmin, esitti toiveen että amerikkalaisuuden käsite ei jatkossa olisi niin tiukasti englannin kielen määrittelemä.
Katalin Cseh

Katalin Cseh (s. 29. kesäkuuta 1988) on unkarilainen lääkäri ja poliitikko, joka toimi vuosina 2019–2024 Euroopan parlamentin jäsenenä. Hän on edustanut Momentum-puoluetta ja oli Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmän varapuheenjohtaja. Marraskuussa 2025 hän ilmoitti siirtyvänsä uuden puolueen, ”Humanistien” riveihin.
Tausta ja yksityiselämä.
Cseh syntyi vuonna 1988 Montrealissa, Kanadassa, minne hänen vanhempansa muuttivat vähän ennen hänen syntymäänsä hänen isänsä tutkijanuran takia. Csehillä on sekä Unkarin että Kanadan kansalaisuus. Hän viimeisteli lukio-opintonsa Budapestissa. Vuonna 2014 hän valmistui lääketieteen tohtoriksi Semmelweis-yliopistosta erikoisalanaan gynekologia.
Valmistuttuaan hän oli aluksi töissä sairaaloissa Barcelonassa ja Rio de Janeirossa. Sittemmin hän toimi tutkimusavustajana Semmelweisissa ja Erasmus-yliopistossa.
Poliittinen ura.
Vuonna 2017 Cseh oli mukana perustamassa Momentum-puoluetta. Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Cseh oli puolueen listan kärkiehdokas. Toisena listalla oli Anna Júlia Donáth. Molemmat tulivat valituiksi ainoina puolueensa edustajina.
EU-parlamentissa Cseh istui ulkoasiainvaliokunnassa ja ihmisoikeusvaliokunnassa.
Heinäkuussa 2020 Cseh oli mukana laittamassa alulle yhdessä Hilde Vautmansin kanssa avoimen kirjeen, jossa kehotettiin EU:ta asettamaan pakotteita kiinalaisille poliitikoille, jotka ovat osallisia Xinjiangin ihmisoikeusrikkomuksia.. Cseh uskoi tämän ja hänen jäsenyytensä ihmisoikeusvaliokunnassa johtavan siihen, että Kiina lisäisi hänet mustalle listalleen ja julistaisi hänet "persona non grataksi".
Myöhemmin samassa kuussa Cseh ilmoitti vastaavansa Unkarin terveysviranomaisten kutsuun ja palasi lääkäriksi Unkariin hoitamaan koronasta kärsiviä potilaita.
Cseh on kritisoinut kovasanaisesti Unkarin pääministeri Viktor Orbánia ja pyrkinyt vetoamaan etenkin nuoriin äänestäjiin.
Vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa Cseh putosi Euroopan parlamentista, eikä Momentum-puolue saanut läpi yhtään ehdokasta. Marraskuussa 2025 Cseh sekä Vuoropuhelu-puoluetta edustanut Richárd Barabás ilmoittivat perustaneensa uuden puolueen, "Magyar Humanisták Pártja" (’Unkarin humanistien puolue’) tai lyhyemmin "Humanisták" (’Humanistit’), joka osallistuu kevään 2026 parlamenttivaaleihin ja tulee tukemaan pääministeriehdokkaanaan TISZA-puolueen Péter Magyaria. 12. marraskuuta 2025 Momentum-puolue ilmoitti erottavansa Csehin jäsenyydestään ja vaati tätä luopumaan edustajanpaikastaan Unkarin parlamentissa, mistä Cseh kuitenkin kieltäytyi.
Zakouman kansallispuisto

Zakouman kansallispuisto on kaakkoisessa Tšadissa Saharan autiomaan ja trooppisten sademetsien välissä sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin vuonna 1963 presidentin asetuksella, ja sitä on vuodesta 2010 hoitanut African Parks -järjestö. Puistoa vaivasi 2000-luvun alussa runsas norsujen salametsästys, mutta 2010-luvulla tehostetun vartioinnin ansiosta norsukanta on saatu jälleen kasvamaan. Muita huomattavia puistossa eläviä lajeja ovat muun muassa kordofankirahvi (jopa puolet lajin yksilöistä elää Zakoumassa), isohevosantilooppi ja pensassarvikuono, joka palautettiin alueelle vuonna 2018 Tšadin ja Etelä-Afrikan hallitusten yhteistyönä. Eläinten suojelun lisäksi African Parks on pyrkinyt parantamaan alueen asukkaiden elinoloja muun muassa rahoittamalla kouluja. Viime vuosina puistoon ovat alkaneet enenevissä määrin löytää turistit, mikä on tuonut alueelle työpaikkoja.
Luonto.
Zakouma sijaitsee Saharan eteläpuolisella savannialueella, ja sille on tyypillistä kuivan kauden ja sadekauden vuorottelu. Sadekausi on heinä—marraskuussa, jolloin sataa keskimäärin 850 millimetriä. Tällöin maasta tulee märkää, ja villieläimet siirtyvät kuivemmille alueille, usein Zakouman rajojen ulkopuolelle. Ne palaavat kuivan kauden aikana, kun sadekauden jäljiltä Zakoumassa on niille tarjolla runsaasti juomavettä ja kasveja. Zakouman itäosissa on galleriametsiä. Lounaisosille ominainen piirre ovat jäännösvuoret. 
Puistosta on tavattu 66 nisäkäslajia. Se on myös monien muuttolintujen pysähtymis- ja pesintäpaikka. Petolintulajeja puistossa elää arviolta 40.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1978

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1978 oli jalkapallon naisten SM-sarjan viides kausi ja kahdeksas kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti Turun Palloseura, jolle saavutus oli ensimmäinen Suomen mestaruus. Mikkelin Palloilijat putosi Naisten perussarjaan kaudeksi 1979 ja SM-sarjaan nousi Turun Pyrkivä.
Sarjajärjestelmä.
Naisten SM-sarja 1978 pelattiin 10 joukkueen yksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen neljä parasta jatkoivat välieriin. Alkusarjan kaksi viimeistä pelasivat karsintaturnauksen Naisten perussarjan kahden parhaan kanssa. Karsintasarjan kaksi parasta selviytyi SM-sarjaan kaudeksi 1979. 
Sarjakauteen lähdettäessä nousijoita olivat IF-FK, JyP, MyPa ja PK-37. Jyväskylän Palloilijoiden sarjapaikka siirtyi JyP-77:lle.
Suomen mestarit.
TPS:n joukkue: Anita Aakula, Soile Andelmin, Sirpa Auvinen, Jaana Gröndahl, Kristiina Hollmén, Regina Hollmén, Sirpa Iso-Ahola, Regina Karppinen, Jaana Kiviniemi, Mari Koukkumäki, Anita Lindroos, Maarit Nenonen, Minna Mäentaka, Maija Raitanen, Merja Sjöman, Hannele Vanhanen. Valmentaja: Aimo Moisander.
Emily Lau

Emily Lau Wai-hing (; s. 21. tammikuuta 1952) on hongkongilainen poliitikko, joka on toiminut Hongkongin lainsäädäntöneuvoston (LegCo) edustajana sekä demokraattisen puolueen puheenjohtajana.
Tausta ja yksityiselämä.
Lau valmistui kandidaatiksi Etelä-Kalifornian yliopistosta pääaineenaan journalismi vuonna 1976, minkä jälkeen hän työskenteli vuoden toimittajana hongkongilaisille "South China Morning Post" -lehdelle. 1978–1984 hän työskenteli Hong Kong TVB - ja BBC-kanaville. Lau jatkoi opintojaan LSE-yliopistossa pääaineenaan kansainväliset suhteet ja valmistui maisteriksi vuonna 1982. Vuosina 1987–1990 hän toimi yliopistolehtorina Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa ja sittemmin Hongkongin yliopistossa. Vuosina 1989–1991 Lau toimi Hongkongin journalistiliiton puheenjohtajana.
Vuosina 1983–1985 Lau oli naimisissa John Ballin kanssa. Vuonna 1989 Lau meni uudestaan naimisiin Winston Poonin kanssa. Laulle myönnettiin Britannian kansalaisuus vuonna 1982 ensimmäisen avioliittonsa kautta. Hän ilmoitti luopuvansa tästä ja hakevansa tilalle Hongkongin passia vuonna 1997.
Poliittinen ura.
Lau on kertonut, että lähti politiikkaan todistaakseen, että Britannian pääministeri Margaret Thatcher oli väärässä väittäessään, että Hongkongin asukkaat olivat kaikin puolin tyytyväisiä Britannian sopimukseen Kiinan kanssa. Hänet valittiin nykyistä LegCoa edeltäneeseen parlamenttiin Hongkongin ensimmäisten vaaleilla valittujen naisten joukossa vuonna 1991.. Vuonna 1994 hän vetosi Britannian parlamenttiin, jotta 3,5 miljoonaa hongkongilaista saisi Britannian kansalaisuuden, ja johti kaksi vuotta myöhemmin hongkongilaisen delegaation Lontooseen lobbaamaan asiaa, mutta kampanjoinnin tulokset jäivät laihoiksi.
Vuonna 2012 Lau valittiin demokraattisen puolueen puheenjohtajaksi. Hän oli ensimmäinen tehtävään valittu nainen. Häntä edeltänyt puheenjohtaja Albert Ho irtisanoutui puolueen huonon vaalituloksen takia. Puheenjohtajaksi noustuaan Lau kertoi haluavansa rekrytoida enemmän naisia puolueeseen. Hän uusi puheenjohtajan paikkansa vuonna 2014.
1990-luvulta lähtien Laun poliittiset vastustajat ovat yhä enenevässä määrin pyrkineet leimaamaan tätä agitaattoriksi ja kapinalliseksi. Hän on profiloitunut ennen kaikkea hongkongilaisten puolustajana sekä Britannian että Kiinan ylivaltaa vastaan.
Hongkongin protestien puhjettua vuonna 2019 Lau asettui tukemaan mielenosoittajia. Hän myös totesi, että Britannian tulisi edelleen myöntää brittipasseja hongkongilaisille. Myöhemmin hän on myös arvostellut kovasanaisesti hallintojohtaja Carrie Lamia, jonka johdolla tulevissa LegCon vaaleissa ehdokkaiksi saisivat asettua vain "patriootit".
Ingeborg Hagen

Ingeborg Refling Hagen (19. joulukuuta 1895 Tangen, Stange, Norja – 30. lokakuuta 1989 Stange, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen tuotannossaan keskeisenä on yhteiskuntakritiikki, johon hän yhdisti muun muassa kansanomaisuutta, mystiikkaa ja rationalismia. Aihepiiri liittyy hänen kotiseutuunsa. Hän perusti Suttung-liikkeen, jonka kautta hän halusi välittää lapsille ja nuorille kirjallista kulttuuriperinnettä. Hänen esikoisteoksensa oli 1920 ilmestynyt novellikokoelma "Naar elv skifter leie".