Pekka Hallberg

Pekka Ilmari Hallberg (s. 12. kesäkuuta 1944 Joensuu) on suomalainen juristi, joka toimi korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 1993–2012. 
Elämä ja ura.
Hallberg kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1963. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1971, oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1978 ja valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 2004. Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1972, Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentin arvon vuonna 1978 ja Joensuun yliopiston hallintotieteiden kunniatohtorin arvon vuonna 1999. Vuonna 1992 Hallberg valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Hallberg työskenteli korkeimmassa hallinto-oikeudessa ylimääräisenä esittelijänä 1967–1971, nuorempana hallintosihteerinä 1971–1976, vanhempana hallintosihteerinä 1977–1978, ylimääräisenä hallintoneuvoksena vuonna 1979–1980 ja vakinaisena hallintoneuvoksena 1981–1993. Hän myös toimi oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena 1968, 1977–1978 ja 1980, valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan nuorempana tutkijana 1973–1977 ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden viransijaisena professorina 1990. Hallberg on osallitunut lainvalmisteluun lukuisten komiteoiden jäsenenä, mukaan lukien hallinnon uudistamiskomitean puheenjohtajana 1969–1970, hallintolainkäyttötoimikunnan puheenjohtajana 1972–1973, valtiosäännön tarkistamiskomitean puheenjohtajana 1982–1983, perusoikeustyöryhmän puheenjohtajana 1992 ja kielilakitoimikunnan puheenjohtajana 1998–2001. Hän on myös toiminut Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston puheenjohtajana 1979–1991, kilpailuneuvoston puheenjohtajana 1985–1993, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana vuosina 1996–1999, Maanpuolustuskurssiyhdistyksen puheenjohtajana 2007–2012, kieliasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana 2010–2015 ja Suomen Kulttuurirahaston hallituksen jäsenenä 1986–1994.
Hallberg valittiin korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi 1. joulukuuta 1993 alkaen. KHO:n presidenttinä Hallberg muun muassa painotti päätösten perustelemista ja suullisten käsittelyjen lisäämistä hallintolainkäytössä sekä vastusti valitusoikeuden rajoittamista. Hän myös kommentoi julkisuudessa ajankohtaisia lainsäädäntöhankkeita. Hallberg toimi KHO:n presidenttinä poikkeuksellisen pitkään ja jäi lopulta eläkkeelle 29. helmikuuta 2012.
Eläkkeelle jäätyään Hallberg on tukenut oikeusvaltiokehityksen edistämistä etenkin kehittyvissä valtioissa perustamansa yrityksen Rule of Law Finland – Rolfi kautta. Vuonna 2011 Hallberg ilmoitti kiinnostuksestaan asettua ehdolle vuoden 2012 presidentinvaaleihin puolueiden ulkopuolisen kansalaisliikkeen ehdokkaana, mutta päätti lopulta, ettei lähde tavoittelemaan ehdokkuutta.
Hallberg on saanut Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkin vuonna 1991 ja suurristin vuonna 1997 sekä ruotsalaisen Pohjantähden ritarikunnan suurristin vuonna 1999. Hän sai Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston tunnustuspalkinnon vuonna 2009, ja hänet on myös valittu yhdistyksen kunniajäseneksi.
Isoäitien käännytysjupakka.
Kaksi ulkomaalaista isoäitiä määrättiin käännytettäviksi Suomesta keväällä 2010. Hallberg vastusti KHO:n päätöstä, jossa hylättiin äidin tekemä valitus. Hallberg jäi kuitenkin vähemmistöön kun KHO äänesti asiasta. Hallberg lähetti kirjeen poliisiylijohtaja Mikko Paaterolle ja käännyttämisestä vastaaville poliiseille ja esitti "”tuomioistuimen kannalta”", ettei käännytyksiä kannattanut kiirehtiä seurauksella, että poliisi viivästytti käännyttämisiä. Eduskunnan oikeusasiamies Petri Jääskeläinen käsitteli Hallbergin menettelyä. Jääskeläisen mukaan presidentti Hallberg puuttui tuomioistuimen sisäiseen riippumattomuuteen, kun hän esitti "”tuomioistuimen kannalta”" näkemyksiä käännytysten täytäntöönpanosta. Myöhemmin Hallberg kiisti, että hän olisi viivyttänyt käännytyspäätöksen täytäntöönpanoa. Hän korosti oman näkemyksensä inhimillisyyttä.