tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Selja Leiwo

Selja Leiwo (s. 27. maaliskuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja ja hän on pelannut niin keskuspuolustajana, laitapuolustajana ja molemmilla laidoilla. Vuonna 2025 Leiwo pelaa Kuopion Palloseurassa. Aiemmin hän on edustanut Turun Palloseuraa ja Åland Unitedia. 
Ura jalkapalloilijana.
Kaudella 2021 hän edusti Turun Palloseuraa naisten edustusjoukkueessa. Vuonna 2020 hän toimi TPS B-tyttöjen kapteenina. Leiwo aloitti uransa seuroissa Kaarinan Nappulat ja Kaarinan Pojat. Laura Kalmari -turnauksessa Leiwo on pelannut 2002 syntyneiden kanssa (TPS/KaaPo yj) ja 2004 syntyneiden kanssa (Pallo-Iirot). Leiwo on ollut All Stars -joukkueissa Helmariturnauksessa 2018 (2003 syntyneet) ja 2019 (2004 syntyneet). Maajoukkue-edustuksia Leiwolla on U16, U17, U18 ja U19. Leiwo on toiminut U16- ja U17-maajoukkueissa joukkueen kapteenistossa. Vuonna 2021 Leiwo pelasi vuonna 2003 syntyneiden ikäluokan kanssa U19-maajoukkueessa. Talven 2021–2022 aikana Leiwoa haittasi loukkaantuminen. 
Kaudella 2022 Selja Leiwo nousi TPS naiset edustuksen aloituskokoonpanoon toivuttuaan vakavasta loukkaantumisesta, TPS pelasi naisten ykköstä 2022. TPS nousi Kansalliseen liigaan kaudeksi 2023. Leiwo on ollut nimettynä 2004 syntyneiden tyttöjen U19-maajoukkueeseen. Leiwo osallistui 2023 U19 tyttöjen EM-jatkokarsintaan Hollannissa. Heinäkuussa 2023 Leiwo sai kutsun 19-vuotiaana Suomen naisten U23-maajoukkueen harjoitusleirille. Kaudella 2023 Leiwo pelasi TPS:n kokoonpanossa Kansallisessa Cupissa 5/5 ottelua ja Kansallisessa liigassa 21 ottelua sekä molemmat karsintaottelut. 
Kaudelle 2024 Leiwo teki sopimuksen Åland Unitedin kanssa, joka pelasi Kansallista liigaa 2024 ja sijoittui 2023 kolmanneksi Kansallisessa liigassa. Helmikuussa 2024 Leiwo sai kutsun Naisten U23 maajoukkueen leirille, mutta ei voinut osallistua pienen lihasvamman vuoksi. Keväällä 2024 Leiwo siirtyi hallitsevan mestarin Kuopion Palloseuran pelaajaksi. Kuopion Palloseura sijoittui kaudella 2024 Kansallisen liigan hopeasijalle.
Kuopion Palloseurassa Leiwon pelipaikka vaihtui laitapelaajaksi. Uusi pelipaikka tuotti peräkkäisissä peleissä maaleja ja maaliin johtaneita syöttöjä ja Leiwo vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa. Liigakausi katkesi kuitenkin ACL-vammaan josta toivuttuaan Leiwo tähtää takaisin liigahuipulle. Leiwo on tehnyt KuPSin kanssa jatkosopimuksen kaudesta 2025.
Muu toiminta ja tunnustukset.
Leiwo on osallitunut myös yhteiskunnalliseen keskusteluun naisjalkapallon tilanteesta Suomessa.
Leiwon ajatuksia juniorijalkapalloilijan arjesta on kirjassa "Matkani futaajaksi", jonka on julkaissut Kustannusosakeyhtiö Tammi vuonna 2020. Kirjan ovat toimittaneet Johanna Harkkila ja Ari Virtanen.
Leiwo on palkittu vuonna 2021 TPS:n vuoden nuoren pelaajan palkinnolla ja Naisten Ykkösen Vuoden puolustaja -palkinnolla. Myös kaudella 2022 Leiwo palkittiin TPS:n vuoden nuoren pelaajan palkinnolla. Kaudella 2024 Leiwo palkittiin vuoden yllättäjänä Seurojen Palloliiton itäisen alueen kiertopalkinnolla.
Arlington Renegades

Arlington Renegades (aiemmin nimeltään Dallas Renegades) on ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Dallasin metropolialueelta. Joukkue pelaa XFL-liigassa osana Läntistä divisioonaa.
Joukkueen perusti vuonna 2018 Vince McMahonin Alpha Entertainment -yritys, joka omistaa ja hallinoi XFL-liigaa ja kaikkia sen joukkueita. Renegadesin kotikenttä on 48 114 katsojan Choctaw Stadium.
Ensimmäisellä kaudellaan 2020 Renegades ehti pelata viisi ottelua, joista se voitti kaksi ja hävisi kolme. Maaliskuussa XFL-kausi päättyi ennenaikaisesti COVID-19-pandemian vuoksi.
Los Angeles Wildcats

Los Angeles Wildcats oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Carsonista, Los Angelesin piirikunnasta. Joukkue pelasi XFL-liigassa osana Läntistä divisioonaa.
Joukkueen perusti vuonna 2018 Vince McMahonin Alpha Entertainment -yritys, joka omistaa ja hallinoi XFL-liigaa ja kaikkia sen joukkueita. Wildcatsin kotikenttä oli noin 30 000 katsojan Dignity Health Sports Park.
Ensimmäisellä ja ainoalla kaudellaan 2020 Wildcats ehti pelata viisi ottelua, joista se voitti kaksi ja hävisi kolme. Maaliskuussa XFL-kausi päättyi ennenaikaisesti COVID-19-pandemian vuoksi.
XFL jatkui alkuvuodesta 2023, ja Wildcats ei ollut enää mukana. Heidän paikkansa otti uusi joukkue San Antonio Brahmas.
Seattle Sea Dragons

Seattle Sea Dragons (aiemmin Seattle Dragons) on ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Seattlesta, Washingtonista. Joukkue pelaa XFL-liigassa osana Pohjoista divisioonaa.
Joukkueen perusti vuonna 2018 Vince McMahonin Alpha Entertainment -yritys, joka omistaa ja hallinoi XFL-liigaa ja kaikkia sen joukkueita. Sea Dragonsin kotikenttä on 37 722 katsojan Lumen Field.
Ensimmäisellä kaudellaan 2020 Dragons ehti pelata viisi ottelua, joista se voitti yhden ja hävisi neljä. Maaliskuussa XFL-kausi päättyi ennenaikaisesti COVID-19-pandemian vuoksi.
Ty Dolla Sign

Ty Dolla Sign (tyyliteltynä Ty Dolla $ign tai Ty$), oikealta nimeltään Tyrone William Griffin, Jr. (s. ), on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, multi-instrumentalisti ja tuottaja. Hänen musiikkinsa on tyyliltään räppiä ja R&amp;B:tä. Griffin on tunnettu etenkin vierailuistaan muiden artistien kappaleilla ja yhteisalbumeistaan Kanye Westin kanssa, Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Kanye Westin kanssa albumilla The Life of Pablo ja Draken kanssa albumilla "Scorpion". Griffinin esikoisalbumi "Free TC" julkaistiin vuonna 2015.
Griffin tuli tunnetuksi vierailtuaan YG:n läpimurtokappaleella ”Toot It and Boot It”, jonka hän myös tuotti. Kappale nousi Billboard Hot 100 -listalle vuonna 2010. Hän solmi levytyssopimuksen Atlantic Recordsin kanssa vuonna 2012 ja Wiz Khalifan omistaman Taylor Gang Recordsin kanssa seuraavana vuonna. Hän teki oman läpimurtonsa kappaleellaan ”Paranoid”, joka nousi kolmenkymmenen parhaan joukkoon Yhdysvaltain singlelistalla.
Abdul Ghani Baradar

Abdul Ghani Baradar (s. 1968) on afganistanilainen uskonoppinut ja poliitikko, joka toimii talibanin hallinnon virkaatekevänä varapääministerinä 7. syyskuuta 2021 alkaen.
Baradar on ollut Talibanin näkyvin edustaja vuodesta 2019, kun korkein johtaja Hibatullah Akhundzadan on pysytellyt poissa julkisuudesta.
Baradar kuuluu talibanin perustajajäseniin, ja taisteli Mohammed Omarin rinnalla jo 1980-luvulla. Hän on naimisissa Omarin sisaren kanssa. Talibanin valtakaudella 1996–2001 hän oli monissa valta-asemissa.Yhdysvaltalaisten hyökättyä maahan vuonna 2001 Baradar pakeni Pakistaniin, missä hän jäi vangiksi 2010, vapautettiin 2018 ja osallistui rauhanneuvotteluihin Yhdysvaltojen kanssa. Tammikuusta 2019 alkaen Baradar johti Talibanin poliittista toimistoa Dohassa Qatarissa, ja allekirjoitti Talibanin puolesta sopimuksen Yhdysvaltojen vetäytymisestä.
Baradaria pidetään kohtuullisen rauhallisena toimijana Talibanin sotilaallisen siiven joukossa.
Baradar syntyi vuonna 1968 Uruzganin maakunnassa ja varttui Kandaharissa.
Åge Aleksandersen

Åge Aleksandersen (s. 21. maaliskuuta 1949 Namsos) on norjalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan yhtenä trønderrock-genren kehittäjistä ja työstään norjankielisten sanoitusten hyväksynnäksi rockmusiikissa.
Aleksandersen soitti vuosina 1969–1975 Prudence-yhtyeessä. Hänen ensimmäiset sooloalbuminsa "7800 Namsos" (1975) ja "Mot i brystet, mord i blikket, Bomben und Granaten" (1976) eivät myyneet hyvin. Tämän jälkeen hän ryhtyi Sambandet-yhtyeen keulahahmoksi ja pääsi sen kanssa Top 20 -listoille albumeilla "Lirekassa" (1977) sekä "French Only" (1979). Suuren läpimurtonsa Aleksandersen teki rockalbumilla "Ramp" (1980), jota seurasivat monet uudet soololevytykset. Vuosina 1996–1997 Aleksandersen teki yhteistyötä B.R.A.-trion jäsenenä Bjarne Brøndbon ja Ulf Risnesin kanssa hitillä "Snørosa" Trondheimissa järjestettyjä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja (1997) varten.
Vuonna 2004 Aleksandersen palasi esiintymään ja levyttämään Sambandetin kanssa. Hän myös julkaisi Mikael Wiehen kanssa albumin "To stemmer – 14 akustiske sanger &amp; konsertfilm" (2008) yhteistyön Sambandetin kanssa samalla jatkuessa. Kesäkuussa 2016 Aleksandersen esiintyi Lontoon Royal Albert Hallissa; esiintymisensä yhteydessä hän julkaisi kokoelmalevyn "Det e langt å gå til Royal Albert Hall", joka sisältää myös neljä uutta äänitystä.
Aleksandersen on saanut useita Spellemann-palkintoja, ja vuonna 2006 hänestä tuli Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluvat "Langt igjen til Royal Albert Hall" (1975), "Lørdagskveld" (1979), "Skin sola" (1980), "Fire pils og en pizza" (1984), "Va de du Jesus" (1984), "Min dag" (1993) ja "Sommernatt" (2007). Aleksandersen on toiminut myös tuottajana muille artisteille ja yhtyeille, kuten D.D.E.lle. Hänestä on laadittu elämäkertateokset "Fremmed fugl" (Johan O. Jensen, 1988) ja "Åge: Historien om Norges største rocker" (Ole Jacob Hoel, 2011). Vuonna 2019 ilmestyi Otto Ulsethin kirja "Åge og Sambandet".
XFL (2001)

XFL oli yhdysvaltalainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon liiga, joka pelasi ainoan kautensa vuonna 2001. XFL oli showpainiorganisaatio WWE:n ja televisioyhtiö NBC:n yhteishanke, jotka molemmat omistivat liigasta puolet.
Liigan lopetettua toimintansa vuonna 2001 WWE:n omistaja Vince McMahon säilytti oikeudet XFL-brändiin, ja perusti uuden samannimisen liigan vuonna 2018.
Historia.
Kanadalaisen jalkapallon sarjan CFL:n joukkue Toronto Argonauts oli myynnissä vuonna 1999. McMahon kiinnostui sen ja myöhemmin koko sarjan ostamisesta itselleen. Kaupankäynnin epäonnistuttua hän päätti perustaa Yhdysvaltoihin kokonaan oman amerikkalaisen jalkapallon liigansa.&lt;ref name="r/CFL"&gt;&lt;/ref&gt;
29. maaliskuuta 2000 McMahon teki showpainiyhtiönsä WWE Entertainmentin kautta strategisen kumppanuussopimuksen televisioyhtiö NBC:n kanssa yhteisesti omistaa ja pyörittää uutta jalkapalloliigaa nimeltä XFL. Kirjan "X" ei suoranaisesti tarkoittanut mitään. Markkinoinnissa sillä viitattiin sanoihin Xciting ("exciting" - jännittävä), Xplicit ("explicit" - lapsille sopimaton), Xhilirating ("exhilarating" - jännittävä) ja Xplosive ("explosive" - räjähtävä). kirjaimet "F" ja "L" tulivat sanoista "football league" (jalkapalloliiga).
Liiga kamppaili koko olemassaolonsa ajan lauantai-illan katsojamääristä ja siinä epäonnistuttuaan tuotti omistajaosapuolilleen (WWE &amp; NBC) kummallekin 35 miljoonaa dollaria tappiota. Tämän vuoksi liiga lopetti toimintansa 10. toukokuuta 2001.
Joukkueet.
Itäinen divisioona
Läntinen divisioona
Ellen Herler

Ellen Herler (s. 2011) on suomalainen lapsinäyttelijä ja muusikko, joka on näytellyt "Erityiset"-lastensarjassa (2023), "Metsurin tarina" -elokuvassa (2022), lapsipääosaa elokuvassa "Tarhapäivä" (2019) ja televisiosarjassa "Makkari" (2019). Herler esiintyi Janne Katajan juontaman "Kuutamolla"-ohjelman erikoisjaksossa yhdessä kahden muun lapsinäyttelijän kanssa vuonna 2023. Hän näytteli myös Marta von Trappia Opera Telluksen "Sound of Music" -musikaaliproduktiossa 2021. Syksyllä 2021 Herler esiintyi pikkulottana Ilkka Kuusiston oopperassa "Isänmaan tyttäret", joka esitettiin Helsingin Temppeliaukion kirkossa. 2024 hän esiintyi Robin Hood -musikaalissa Helsingin Aleksanterin teatterissa. Hän esiintyi myös Ylen "Kirjolla"-sarjassa 2023 haastattelemassa veljeään Juliusta, joka on yksi tositelevisiosarjan päähenkilöistä.
Musiikki.
Ellen Herler on soittanut viulua 3-vuotiaasta alkaen ja hän vaihtoi alttoviulun pääsoittimekseen 7-vuotiaana. Hänet valittiin solistiksi Helsingin kaupunginorkesterin vuoden 2023 Juniorikonserttiin, joka järjestettiin Helsingin Musiikkitalolla. Syksyllä 2023 hän esiintyi Wegelius Kamarijousten solistina Unga Solister -konsertissa. Ellen esiintyi NYC:in Carnegie Hallissa helmikuussa 2024. Toukokuussa 2024 hän esiintyi Radion sinfoniaorkesterin solistina Nuorten solistien konsertissa Musiikkitalolla. Konsertti lähetettiin televisiolähetyksenä. Hän on myös esiintynyt Japanissa Inzai-kilpailun galakonsertissa 2023. Hän on menestynyt useassa kansainvälisessä kilpailussa, muun muassa Stockholm International Music Competitionissa (2. sija, 2022), japanilaisessa Inzai Music Competitionissa (1. sija, 2022), sveitsiläisessä Lugano International Music competitionissa (2. sija, 2023) ja itävaltalaisessa Oberton International Soloist -kilpailussa (3. sija, 2022).
Hand poke

Hand poke tai stick and poke tarkoittaa tatuointitapaa, jossa tatuointi tehdään manuaalisesti ilman tatuointikonetta. Hand poke -tekniikalla tatuointi tehdään ihoon pistämällä sitä toistuvasti musteeseen kastetulla neulalla, jolloin tiheästi vierekkäin olevista pisteistä muodostuu linjoja.
Käsin tehdyt hand poke -tatuoinnit ovat yksi vanhimmista tavoista tehdä tatuointeja. Nykyään niitä tehdään lähinnä tatuointikoneella. Ennen neulojen ja tatuointimusteiden keksimistä niiden tekemiseen käytettiin esimerkiksi veistettyjä luun tai puun paloja sekä erilaisia orgaanisia, esimerkiksi kasveista saatavia värejä.
Länsimaissa stick and poke on ollut iso osa esimerkiksi punk-kulttuuria, mutta 2000-luvulla tatuointien valtavirtaistuttua niistä on tullut osa arkisempaa DIY-kulttuuria. Stick and poke -tyylisen neulalla tökkimisen lisäksi yksi tunnetuimmista hand poke -tekniikoista on japanilainen tebori.
John Surman

John Surman (s. 30. elokuuta 1944 Tavistock, Devon) on englantilainen jazzsaksofonisti, joka on erikoistunut baritonisaksofoniin. Hän on soittanut myös klarinettia.
Surman opiskeli klarinetinsoittoa London College of Musicissa, jossa silloin ei pidetty saksofonia riittävän vakavana soittimena, jotta siinä olisi tarjottu opetusta. Surman kuitenkin aloitti jazzin soittamisen vuonna 1962 ja tuli pian näkyväksi hahmoksi Lontoon jazzpiireissä baritonisaksofonin soittajana. Hän sai yhtenä hyvin harvoista englantilaisista saksofonisteista myös merkittävän rockyleisön 1960-luvun loppupuolella ja soitti säännöllisesti esimerkiksi The Marquee Clubissa. Vuonna 1968 hänet äänestettiin oman yhtyeensä johtajana parhaaksi solistiksi Montreux Jazz Festivalissa. Surmanin ensimmäinen sooloalbumi oli Island-levymerkillä julkaistu "Westering Home" (1972). ECM-levymerkillä häntä kuultiin ensimmäisen kerran Barre Phillipsin albumilla "Mountainscapes" (1976). Vuosikymmenten saatossa Surman jatkoi monien sooloalbumien julkaisemista ECM:n kautta; näistä yhdeksi arvostetuimmista nousi "Saltash Bells" (2013).
Surmanin yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet Miroslav Vitouš, Jack DeJohnette, Paul Bley, John Abercrombie, Tomasz Stanko ja hänen kumppaninsa Karin Krog. Surman on työskennellyt monista eri maista ja kulttuureista lähtöisin olevien muusikoiden kanssa, eikä hänen työnsä mahdu tiukkojen genremääritelmien sisälle.
Thomasin McKenzie

Thomasin Harcourt McKenzie (s. 26. heinäkuuta 2000 Wellington) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Johan Reuter (oopperalaulaja)

Johan Reuter (s. 1969 Kööpenhamina) on tanskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Reuter opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa ja Tanskan kuninkaallisen oopperan akatemiassa. Hän osallistui myös Ernst Haefligerin, Anthony Rolfe Johnsonin ja Richard Trimbornin pitämille mestarikursseille. Reuter aloitti uransa Ars Nova Copenhagen -vokaalikokoonpanossa ja liittyi Tanskan kuninkaallisen oopperan henkilökuntaan vuonna 1996. Hän esiintyi siellä solistina vuoteen 2019 saakka. Reuterin pääpaino on ollut Richard Wagnerin ja Richard Straussin rooleissa.
Reuter on esiintynyt oopperataloissa ja festivaaleilla eri puolilla maailmaa, esimerkiksi Metropolitan-oopperassa, Baijerin valtionoopperassa, Bayreuthin musiikkijuhlilla, Deutsche Oper Berlinissä, Suomen Kansallisoopperassa ja Pekingin Kansallisessa esittävien taiteiden keskuksessa. Royal Opera House -debyyttinsä hän teki vuonna 2006 Alban Bergin "Wozzeck"-oopperan nimiroolissa. Reuter on luonut kansainvälisen uran myös konserttiesiintyjänä ja esiintynyt esimerkiksi Proms-festivaalilla.
Reuter on ollut mukana muun muassa Marek Janowskin johtamalla "Tristan ja Isolde" -levytyksellä. Carl Nielsenin "Maskaraden" levytyksellä hän on laulanut Ulf Schirmerin johdolla vuonna 1996 ja toistamiseen Michael Schønwandtin johdolla vuonna 2015. Reuter oli mukana levyttämässä myös F.L.Æ. Kunzenin "Holger Danske" -oopperaa. Hän on Dannebrogin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari. Holger osallistui Grammy-ehdokkuuden tuoneille "Holger Dansken" (1996) ja "Lulun" levytyksille (2017). Vuonna 2015 hänelle myönnettiin vuoden laulajan Reumert-palkinto roolista oopperassa "Saul og David". Hän oli saanut saman palkinnon jo vuonna 2012 esiintymisistään oopperoissa "Nainen vailla varjoa" ja "Così fan tutte".
Saul og David

Saul og David on Carl Nielsenin ensimmäinen ooppera. Hän sävelsi sen vuonna 1901. Nelinäytöksisen oopperan libreton laati Einar Christiansen. Kantaesitys pidettiin säveltäjän itsensä johtamana Tanskan kuninkaallisessa teatterissa Kööpenhaminassa vuonna 1902.
"Saul og David" -oopperan aihe perustuu Ensimmäiseen Samuelin kirjaan. Ooppera esitettiin Nielsenin eläessä vain muutamia kertoja. Teos on jäänyt vähäiselle huomiolle Tanskan ulkopuolella. Kuorotekstuurinsa johdosta oopperaa on toisinaan luonnehdittu oratorion kaltaiseksi.
"Saul og David" on peräisin välittömästi Nielsenin toista sinfoniaa edeltäneeltä ajalta.
Margaret Gorman

Margaret Gorman (18. elokuuta 1905 − 1. lokakuuta 1995) oli yhdysvaltalainen malli ja kauneuskuningatar, joka voitti ensimmäisen Miss America -kauneuskilpailun, kun hänet kruunattiin Miss District of Columbiaksi vuonna 1921.
Komeus.
Gorman oli lukion ensimmäisellä vuosikurssilla Western High Schoolissa Washingtonissa, kun hänen valokuvansa osallistui sanomalehti "Washington Heraldin" äänestyskilpailuun. 
Hänet valittiin Miss District of Columbiaksi vuonna 1921 16 -vuotiaana urheilukyvyn, aiempien saavutusten ja ulospäin suuntautuneen persoonallisuutensa vuoksi. Voiton seurauksena hänet kutsuttiin 8. syyskuuta 1921 pidettyyn toiseen vuotuiseen Atlantic City -kilpailuun kunniavieraana. Siellä hänet kutsuttiin liittymään uuteen tapahtumaan: "Inter-City Beauty" -kilpailuun. Hän voitti tittelit "Inter-City Beauty amateur" ja "The Most Beautiful Bathing Girl in America" kilpaillessaan Bather's Revue -kilpailussa. Hän voitti pääpalkinnon, Golden Mermaid -palkinnon. Hänen odotettiin puolustavan asemaansa ensi vuonna, mutta jonku muu oli saavuttanut tittelin "Miss Washington, DC", joten hänet kruunattiin tittelillä "Miss America". Hän on ainoa Miss America, joka on saanut kruununsa vuoden lopussa. 
Gorman oli kevyin Miss America painoltaan 108 paunaa (noin 48.9 kiloa) vuoteen 1949 asti, jolloin Arizona, Phoenixin Jacque Mercer painoi 106 paunaa (48 kiloa) ja voitti tittelin. 
Gorman sanoi myöhemmin: "En koskaan halunnut olla Miss America. Se ei ollut minun ideani. Olen niin kyllästynyt kaikkeen. Haluan todella unohtaa koko asian. " Hän omisti edelleen merivihreän, paljeteilla koristellun sifonkimekon, jota hän käytti vuoden 1922 kilpailussa. 
Henkilökohtainen elämä.
Gorman jatkoi kilpailua vuonna 1922. Vuonna 1925 hän meni naimisiin Victor Cahillin kanssa. Cahill menehtyi vuonna 1957. Hän asui koko elämänsä Washington DC: ssä ja nautti seurapiirielämästä sekä matkustamisesta.
Hän kuoli 1. lokakuuta 1995 90-vuotiaana.
Jacque Mercer

Jacquelyn Joy Mercer (7. tammikuuta 1931 − 2. helmikuuta 1982) oli vuoden 1949 Miss America.
Elämäkerta.
Mercer syntyi Thatcherissa, Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vuonna 1949 hän voitti Miss America -tittelin. Hänet mainitaan (yleensä tittelillä, kerran nimellä) useita kertoja Philip Rothin vuoden 1977 romaanissa "Amerikkalainen pastoraali".
Hän meni naimisiin ja erosi lukioaikaisesta rakastajastaan Douglas Cookista ollessaan hallitseva Miss America. Tämän jälkeen voimaan tuli sääntö, joka vaatii Miss America -kilpailijoita allekirjoittamaan lupauksen, jonka mukaan he eivät ole koskaan olleet naimisissa tai raskaana. Mercer kuoli Los Angelesissa, Kaliforniassa 2. helmikuuta 1982.
BeBe Shopp

Beatrice Bella "BeBe" Shopp (17. elokuuta 1930 – 4. lokakuuta 2025) oli vuoden 1948 Miss America. Kilpailun pääpalkinto oli opiskelustipendi missin itsensä haluamassa oppilaitoksessa.
Missikilpailun jälkeinen ura.
Voitettuaan Miss America -kilpailun vuonna 1948, Shopp käytti palkintorahansa opiskellakseen Manhattan School of Musicissa. Hän erikoistui vibrafoniin ja valmistui lyömäsoitinten tutkinnosta vuonna 1952. Hän myös lauloi Share the Musicin ja Cape Annin sinfoniakuoron kanssa. Hän oli aktiivinen yhteisöasioissa ja johti Gloucester Stage Companyn hallitusta.
Lähellä Miss America -kautensa loppua Ranskassa matkustaessaan Shoppilta kysyttiin kaksiosaisten uimapukujen käytöstä ja hän vastasi: ”En hyväksy bikinipukuja amerikkalaisille tytöille... Ranskalaiset tytöt voivat käyttää niitä halutessaan, mutta en silti hyväksy niitä amerikkalaisilla tytöillä.” 
Yksityiselämä.
Shopp meni naimisiin Korean sodassa navigaattorina työskennelleen luutnantti Bayard D. Waringin kanssa vuonna 1954 ja sai hänen kanssaan myöhemmin neljä tytärtä.
Hän asui Rockportissa, Massachusettsissa, ja hänet tunnettiin avionimellään Beatrice ”Bea” Waring. Hän toimi pappina episkopaalisessa kirkossa ja esiintyi sähköskootteriyrityksen televisiomainoksissa.
Shopp kuoli 95 vuoden iässä 4. lokakuuta 2025.
Barbara Jo Walker

Barbara Jo Walker Hummel (12. maaliskuuta 1926 − 7. kesäkuuta 2000) oli vuoden 1947 Miss America.
Elämä.
Hän opiskeli Memphiksen yliopistossa ja on Alpha Gamma Delta -opiskelijayhdistyksen alumni. Hän on myös Memphisiin pohjautuvan power pop -yhtye Big Starin edesmenneen Andy Hummelin äiti.
Hän oli viimeinen Miss America, joka kruunattiin uimapuvussa; kaikki vuodesta 1947 lähtien on kruunattu iltapuvuissa. Walker oli Miss Memphis, viimeinen kaupungin edustaja, joka voitti Miss America -kruunun.
Hän kuoli Memphisissä, Tennesseessä, 7. kesäkuuta 2000.
Mongolian kansanterveyskeskus

Mongolian kansanterveyskeskus (, lyhennys НЭМҮТ; , lyhennys NCPH) on Mongolian kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos ja viranomainen. Hallinnollisesti se on Mongolian terveysministeriön alainen laitos. NCPH:aa ja sen edeltäjää johti useiden vuosien ajan tohtori Byambaa Tsogtbaatar. 
Mongolian kansanterveyskeskus on kehittynyt Mongolian kansanterveyslaitoksesta (, lyhennys PHI). Tämä pohjautui puolestaan alkujaan vuonna 1968 perustettuun tutkimuslaitokseen (Valtion terveyden, infektiotautien ja bakteorologian instituutti).
NCPH edustaa Mongoliaa esimerkiksi kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI). 
Mongolian kansanterveyskeskus seuraa kansanterveyden tilannetta maassaan esimerkiksi 4-5 vuoden välein tehtävien väestökyselyjen avulla. NCPH on asiantuntijatahona osallistunut keskeisesti myös koronaviruspandemian seurantaan ja torjuntaan kotimaassaan.
Jouni Mäki

Jouni Mäki (s. 24. lokakuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa kaudella 2025 Ykköspesis-joukkue Seinäjoen Maila-Jusseissa. 
Mäki aloitti pesäpallouransa Koskenkorvan Urheilijoissa. Superpesis-debyyttinsä Mäki teki kaudella 2012 Koskenkorvan paidassa. Tällä kaudella hän ei vielä kerännyt kärkilyöntejä. Kaudella 2013 Mäki pelasi pääosin poikien Superpesistä Koskenkorvassa ja Ykköspesistä Puna-Mustissa. Kauden aikana hän pelasi myös kaksi Superpesis-ottelua Koskenkorvan Urheilijoissa ja löi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä. Vuoteen 2017 saakka Mäki edusti eri seuroja Ykköspesiksessä, poikien Superpesiksessä ja miesten Superpesiksessä. Varsinainen läpimurto Superpesikseen tapahtui vuonna 2017 Kiteen Pallossa, jossa Mäki pelasi 22 ottelua lyöden kolme juoksua.
Kaudeksi 2018 Mäki siirtyi Oulun Lippoon. Mäki löi 23 ottelussa kaksi kunnaria ja 21 tavallista juoksua ja toi seitsemän juoksua. Kauden jälkeen hän siirtyi Alajärven Ankkureihin, mutta palasi jälleen kaudeksi 2020 Koskenkorvan Urheilijoihin. Hän ei kuitenkaan pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaa ja siirtyi kaudeksi 2021 Kankaanpään Mailaan. Kaudella 2021 Mäki saikin enemmän sisäpelivastuuta jopa numerolla 4, ja hän on pelannut myös jokerina. Kauden päätteeksi Kankaanpää karsii paikasta Superpesiksessä Jyväskylän Lohea vastaan. Mäki ratkaisi ensimmäisen ottelun supervuoroparissa. 
Miesten Superpesiksen runkosarjassa Mäki on pelannut 151 ottelua ja lyönyt niissä 5 kunnaria ja 60 tavallista juoksua. Hän on tuonut 26 juoksua. Kärkilyöntejä Mäki on kerännyt 273 kappaletta.
Ulkopelissä Mäki pelaa kopparina.
Sakon Nakhon

Sakon Nakhon () on kaupunki varrella Isanin alueella Koillis-Thaimaassa. Kaupunki on samannimisen provinssin hallinnollinen keskus. Sakon Nakhon sijaitsee 651 kilometriä koilliseen Bangkokista.
Diiriye Guure

Diiriye Guure (1860 Buuhoodle – 1920 Ogaden) oli somalialainen kuningas ja sotilas. Hän toimi komentajana Dervissivaltiossa. Guure onnistui solmimaan rauhan Italian kanssa vuonna 1905, ja rauhanteon yhteydessä Italia tunnusti Guure Nugaaliin alueen hallitsijaksi. Sopimus murentui vuonna 1920, kun Britannian ilmavoimat pommitti pääkaupunkia Talehia ja joitain muita tärkeitä paikkoja; britit voittivat Dervissivaltion.
Neha Kakkar

Neha Kakkar (s. 6. kesäkuuta 1988 Rishikesh, Uttar Pradesh, Intia) on intialainen laulaja. Hän on playback-laulaja Sonu Kakkarin nuorempi sisar. Hän alkoi esiintyä hyvin varhaisessa iässä uskonnollisissa tapahtumissa. Vuonna 2005 hän osallistui laulutositelevisiosarjan "Indian Idol" toiselle kaudelle. Hän teki Bollywood-debyyttinsä kuorolaulajana elokuvassa "Meerabai Not Out". Hän nousi esiin, kun elokuvasta "Cocktail" julkaistiin tanssiraita ”Second Hand Jawaani”, jota seurasi useita suosittuja bilekappaleita, kuten ”Sunny Sunny” elokuvasta "Yaariyan" ja ”London Thumakda” elokuvasta "Queen". Playback-laulamisen lisäksi Kakkar on esiintynyt useissa musiikkivideoissa ja tuomarina useissa tositelevisiosarjoissa, mukaan lukien "Indian Idol".
Vuonna 2019 Kakkar listattiin YouTuben katsotuimpien naisartistien joukkoon 4,2 miljardilla katselukerralla. Tammikuussa 2021 hänestä tuli ensimmäinen intialainen laulaja, joka voitti YouTube-timanttipalkinnon.
Hän esiintyi Intian "Forbesin" Celebrity 100 -listalla vuosina 2017 ja 2019. Joulukuussa 2020 hän esiintyi "Forbesin" Aasian 100 digitaalisen tähden luettelossa.
Wolfdietrich Schnurre

Wolfdietrich Schnurre (22. elokuuta 1920 Frankfurt am Main, Saksa – 9. kesäkuuta 1989 Kiel, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja ja kertomuksia, joiden aiheita ovat sota ja sen jälkeiset ongelmat.
Schnurre oli 1939–1945 toisessa maailmansodassa Saksan palveluksessa rintamalla. Siviiliin päästyään hän kirjoitti elokuva- ja teatteriarvosteluja ja oli vuodesta 1950 lähtien vapaa kirjailija. Hän harjoittaa teoksissaan yhteiskuntakritiikkiä satiirin ja mustan huumorin keinoin. Hän sai 1983 Georg Büchner -palkinnon.
Nils A. Etola

Nils August Etola, vuoteen 1935 Etholén (10. maaliskuuta 1916 Helsinki – 26. heinäkuuta 1993 Kirkkonummi) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja. 
Nils Etolan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Johan Etholén ja Anna Karjagin ja puoliso vuodesta 1940 hammaslääkäri Irja Kahilus. Toimitusjohtaja Erkki Etola on heidän poikansa. Nils Etola tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1937, kauppakurssitutkinnon hän suoritti Toursin yliopistossa samana vuonna. Hän oli toimitusjohtaja Etolassa 1938–1976, Kumi-Tuote-yhtiössä vuodesta 1938 ja Etra-yhtiössä vuodesta 1942 ja yritysten hallitusten puheenjohtaja vuoteen 1993. Kauppaneuvoksen arvon Nils Etola sai 1970. Kumi- ja muovituotteisiin erikoistumalla Nils Etola kehitti Etola-yhtiöstä merkittävän konsernin, jolla oli laaja vähittäismyymäläverkosto ja useita eri tuoteosastoja. Nils Etolalla oli myös useita liike-elämän luottamustehtäviä, sotilasarvoltaan hän oli yliluutnantti.
Vallmo (Nauvo)

Vallmo on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 2 km koiliseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.3 neliökilometriä.
Käldö (Nauvo)

Käldö on saari Nauvon kunta-alueella, Paraisilla. Saari kuuluu siten Saaristomerellä sijaitsevaan Turunmaan saaristoon. Saari sijaitsee noin 5 km koiliseen Nauvon kirkolta. Saaren pinta-ala on 2.1 neliökilometriä.
YoungBoy Never Broke Again

YoungBoy Never Broke Again (myös NBA YoungBoy), oikealta nimeltään Kentrell DeSean Gaulden (s. ), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän julkaisi esikoisalbuminsa "Until Death Call My Name" vuonna 2018 ja se myi platinaa Yhdysvalloissa. Hänen toinen studioalbuminsa, vuonna 2020 julkaistu "Top", nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. NBA YoungBoy tunnetaan parhaiten erittäin intohimoisesta fanijoukosta sekä suuresta vaikutuksesta nuorten rap- artistien musikaaliseen tyyliin sekä pukeutumistyyliin.
Huuliseuloja

Huuliseuloja ("Tylochromis labrodon") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Huuliseuloja voi kasvaa enintään 22,6 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään 14–16 piikkiruotoa ja 13–15 nivelruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja seitsemän nivelruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Huuliseulojaa tavataan Kongojoesta ja useista sen sivujoista Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keski-Afrikan tasavallassa ja Kamerunissa. Laji käyttää ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia, nilviäisiä, vesikasveja sekä detritusta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut huuliseulojan vuonna 2010 elinvoimaiseksi lajiksi.
Birmingham Thunderbolts

Birmingham Thunderbolts oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Birminghamista, Alabamasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Itäistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Thunderboltsin kotikenttä oli 71 594 katsojan Legion Field.
Ainoalla kaudellaan Thunderbolts pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti kaksi ja hävisi kahdeksan. Joukkueen tulos oli koko liigan huonoin, eikä se selvinnyt pudotuspeleihin.
Chicago Enforcers

Chicago Enforcers oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Chicagosta, Illinois’ta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Itäistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Enforcersin kotikenttä oli 66 944 katsojan Soldier Field.
Ainoalla kaudellaan Enforcers pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti viisi ja hävisi viisi. Joukkue selvisi Itäisen divisioonan toiselta sijalta pudotuspeleihin, joissa se hävisi välierissä Los Angeles Xtremelle lukemin 16–33.
New York/New Jersey Hitmen

New York/New Jersey Hitmen oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue New Yorkin metropolialueelta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Itäistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Hitmenin kotikenttä oli 80 242 katsojan Giants Stadium.
Ainoalla kaudellaan Hitmen pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti neljä ja hävisi kuusi. Joukkue ei selvinnyt pudotuspeleihin.
Orlando Rage

Orlando Rage oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Orlandosta, Floridasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Itäistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Ragen kotikenttä oli 65 438 katsojan Florida Citrus Bowl.
Ainoalla kaudellaan Rage pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti kahdeksan ja hävisi kaksi. Joukkue selvisi Itäisen divisioonan parhaana pudotuspeleihin, joissa se hävisi välierissä San Francisco Demonsille 25–26.
Las Vegas Outlaws

Las Vegas Outlaws oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Las Vegasista, Nevadasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Outlawsin kotikenttä oli 36 800 katsojan Sam Boyd Stadium.
Ainoalla kaudellaan Outlaws pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti neljä ja hävisi kuusi. Joukkue jäi läntisen divisioonan viimeiseksi, eikä selvinnyt pudotuspeleihin.
Los Angeles Xtreme

Los Angeles Xtreme oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Los Angelesistä, Kaliforniasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa. Xtreme voitti kauden 2001 mestaruusottelun, jota kutsuttiin nimellä "Million Dollar Game".
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Xtremen kotikenttä oli 93 607 katsojan Los Angeles Memorial Coliseum.
Ainoalla kaudellaan Xtreme pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti seitsemän ja hävisi kolme. Joukkue selvisi pudotuspeleihin, joissa se voitti välierissä Chicago Enforcersin 33–16, ja finaalissa San Francisco Demonsin 38–6.
Memphis Maniax

Memphis Maniax oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Memphisistä, Tennesseestä. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Maniaxin kotikenttä oli 62 921 katsojan Liberty Bowl Memorial Stadium.
Ainoalla kaudellaan Maniax pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti viisi ja hävisi viisi. Joukkue ei selvinnyt pudotuspeleihin.
Damian Szymański

Damian Dawid Szymański (s. 16. kesäkuuta 1995 Kraśnik) on puolalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 182-senttimetrinen. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa AEK Ateenaa.
Szymański on edustanut Puolan Ekstraklasassa GKS Bełchatówia, Jagiellonia Białystokia ja Wisła Płockia. Hän on pelannut pääsarjassa 84 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Vuonna 2019 hän pelasi Venäjän Valioliigassa Ahmat Groznyin joukkueessa 13 ottelua. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Kreikkaan AEK Ateenan joukkueeseen, aluksi lainasopimuksella ja heinäkuusta 2020 alkaen pysyvästi. Hän on helmikuun 2024 loppuun mennessä pelannut Kreikan pääsarjassa 115 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Szymański pelasi Puolan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2014. Hän pelasi Puolan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Italiaa vastaan. Hän pelasi vuonna 2018 neljä maaottelua mutta palasi sen jälkeen maajoukkueeseen vasta syyskuussa 2021. Kuudennessa maaottelussaan, MM-karsinnassa Englantia vastaan, hän teki lisäajalla 1–1-tasoitusmaalin. Toisen maaottelumaalinsa hän teki maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan. Hän pelannut 17 A-maaottelua helmikuun 2024 loppuun mennessä. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan.
San Francisco Demons

San Francisco Demons oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue San Franciscosta, Kaliforniasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Demonsin kotikenttä oli noin 40 000 katsojan Pacific Bell Park.
Ainoalla kaudellaan Demons pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti viisi ja hävisi viisi. Joukkue selvisi pudotuspeleihin, joissa se voitti välierissä Orlando Ragen 26–25, mutta hävisi finaaliottelun eli "Million Dollar Gamen" Los Angeles Xtremelle lukemin 6–38.
Kaitakistus

Kaitakistus ("Cistus monspeliensis") on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, kistusten ("Cistus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensasmainen laji, joka voi kasvaa 60–120 cm korkeaksi. Sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä ja runsashaaraisia.
Kaitakistus kasvaa luonnossa alkuperäisenä Välimeren ympäristössä Portugalista Kreikkaan sekä Marokosta Tunisiaan ja Kyproksella. Kaitakistus on valtalajina garrigue-tyyppisessä kasvillisuudessa kallioperältään happamilla, silikaatti- tai kalkkipitoisilla alueilla. Kaitakistus leviää etenkin tammi- ja mäntyvaltaisilla alueilla sekä metsäpaloalueilla.
Kaitakistusta on kerätty luonnosta paikallisesti lääkekäyttöön. Lisäksi sitä on käytetty kosmetiikkatuotteiden ainesosana sekä kasvatettu usein myös koristekasvina puutarhoissa. Kaitakistus kestää lämpötilan satunnaiset laskut -8°C:een tienoille, kunhan sen kasvupaikka pysyy kuivana. Kasvupaikalleen vakiintuneet kasvit ovat hyvin kuivuutta kestäviä ja kukat houkuttelevat mehiläisiä, jotka toimivat kaitakistuksen pölyttäjinä.
Satulakaivautuja

Satulakaivautuja ("Trichonotus setiger") on kaivautujiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Satulakaivautuja voi kasvaa suurimmillaan 15–22 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja hoikka. Kalan selkäevä on hyvin pitkä ja koiraalla sen etuosassa on 5–7 pitkää ruotoa. Myös peräevä on pitkä. Satulakaivautujalla on silmien iiriksen peittävä läppä. Väriltään satulakaivautujakoiras on vaalean ruskehtava ja ruumiissa on tummemmanruskeita pystyjuovia ja riveittäin sinisiä täpliä. Naaraalla täpliä on vähemmän.
Levinneisyys ja elintavat.
Satulakaivautujan levinneisyysalue ulottuu Kaakkois-Aasiasta Japaniin ja Salomonsaarille. Laji elää lähellä hiekka- tai sorapohjaa syvimmillään 20–60 metrin syvyydessä ja uhattuna kaivautuu pohjaan. Kalan ravintoa ovat planktoneläimet.
Tansanianhapsunappi

Tansanianhapsunappi ("Dicranolepis usambarica") on näsiäkasvien (Thymelaeaceae) heimoon ja hapsunappien ("Dicranolepis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se voi kasvaa pensasmaisena tai pieneksi puuksi. Pensasmaisena sen korkeus vaihtelee 1–4,5 metriin, mutta puumaisena se voi kasvaa kuusi metriä korkeaksi, enimmillään jopa 15 metriä korkeaksi. Lehdet ovat lähes ruodittomia; lehtiruodit ovat 2–4 mm pitkiä. Lehtilavat ovat tavallisesti 5–8,5 cm pitkiä, joskus jopa 11 cm pitkiä sekä 2–3,8 cm leveitä, joskus jopa 5,8 cm leveitä. Muodoltaan lehdet ovat enemmän tai vähemmän epäsymmetrisesti puikeita tai soikeanpuikeita.
Kukat sijaitsevat yksittäin tai pareittain ja ovat väriltään valkoisia tai hieman kellertäviä. Kukkaperät ovat 1–2 mm pitkiä. Putkimainen verhiö on 2–3 cm pitkä ja 1–2 mm leveä. Verhiön liuskat ovat 6–12 mm pitkiä ja 2–4,5 mm leveitä. Terälehdet ovat yhtä pitkiä tai hieman pidempiä kuin verhiön liuskat. Terälehdet ovat jakautuneet lähes tyvestään liuskoiksi, joiden pituus on 6–14 mm ja leveys 1,5–4 mm. Liuskojen kärki on ehyt tai epäsäännöllisesti hampainen. Heteiden palhot ovat 0,5–2 mm pitkiä ja ponnet 1–1,5 mm pitkiä. Hedelmänä on soikea, punainen marja, jonka pituus on 10–12 mm ja halkaisija 7–9 mm.
Tansanianhapsunappi kasvaa sademetsissä 600–1800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin tunnetaan kasvavan ainoastaan Tansaniassa sekä Keniassa.
Näkövammarekisteri

Näkövammarekisteri on Lääkintöhallituksen 1.1.1983 perustama henkilörekisteri. Se on yksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) valtakunnallisista henkilörekistereistä. Rekisteriä ylläpitää Näkövammaisten liitto. Rekisterissä on perustiedot koskien 58 822 näkövammaista, joista (31.12.2019) elossa olevia oli 18 176.
Ilmoituksen rekisteriin näkövammaisesta tekee silmätautien erikoislääkäri tai sairaalan silmätautien yksikkö. Ilmoitusta ei voi tehdä näkövammainen itse.
Näkövammarekisteri selvittää ja pitää kirjaa näkövammojen levinneisyydestä, epidemiologiasta, ennaltaehkäisystä ja hoidosta, kuntoutuksesta sekä erityispalvelujen käytöstä ja tarpeesta. Näkövammarekisteri julkaisee vuosittain vuosikirjan, jossa on rekisterin vuositilastojen lisäksi myös näkövammaisuuteen liittyvää yleistietoa.
Tesmasaniaiset

Tesmasaniaiset ("Dennstaedtia") on tesmasaniaiskasvien (Dennstaedtiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin noin 40 lajia, mahdollisesti jopa noin 90 lajia.
Tesmasaniaisia ei kasva Suomessa luonnonvaraisina.
Loisjuuriot

Loisjuuriot ("Thonningia") on Balanophoraceae-heimoon kuuluva pieni kasvisuku, johon luetaan nykyisin kuuluvaksi vain yksi laji: loisjuurio ("Thonningia sanguinea"). Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu joko samaksi lajiksi kuin loisjuurio tai todettu kuuluviksi "Langsdorffia"-sukuun.
Lindkulla

Lindkulla on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva entinen kappalaisen asunto. Nykyisin rakennus toimii Lohjan seurakunnan nuorisotilana.
Lindkulla sijaitsee Lohjan keskustassa. 1800-luvun lopulla valmistuneen päärakennuksen lisäksi pihapiiriin kuuluu yhä asuinkäytössä oleva entinen haudankaivajan asuinrakennus 1800-luvun lopulta, luhtiaitta vuodelta 1729, ratasliiteri 1800-luvun alusta sekä tienvarsiaitta 1800-luvun lopulta.
Historia.
Lindkullan tila on yksi Lohjan kylän kantatiloista. 1600-luvun lopulta lähtien tila on toiminut kappalaisen asuntona ja viimeksi se oli asuinkäytössä 1990-luvulla. 2000-luvun alun saneerauksen yhteydessä päärakennukseen teetettiin seurakunnan nuorisotyön toimitilat. Tällöin muös alimpia hirsiä sekä vesikaton rajassa olevia hirsiä vaihdettiin. Lattiarakenteet ja peltikatto uusittiin myös. Päärakennuksen sisääntulokuisti rakennettiin kokonaan uudestaan samalla sitä laajentaen. Remontin yhteydessä ikkunat, ulko-ovet, vuorilaudat ja listat uusittiin vanhan mallisiksi. Sauna purettiin.
Lindkullan puurakenteinen päärakennus edustaa tyyliltään uusrenessanssia.
Loranthus kaoi

Loranthus kaoi on Loranthaceae-heimoon kuuluva kasvilaji. Se on pensasmainen laji, joka kasvaa noin 30 cm korkeaksi. Lehtiruodit ovat 6–7 mm pitkiä. Lehtilavat ovat muodoltaan soikeita tai puikeita, 3–4 cm pitkiä ja 1–2 cm leveitä. Kukintona on 2–3 cm pitkä terttu, jossa on 10–20 kukkaa. Kukat ovat kaksineuvoisia ja laji kukkii helmi–kesäkuussa. Hedelmänä on pieni, kellertävä marja ja laji tuottaa hedelmiä elo–joulukuussa.
"Loranthus kaoi" -lajia kasvaa Taiwanin saarella vuorten rinteillä 800–2300 metrin korkeudessa. Laji kasvaa loiskasvina muiden Loranthaceae-heimoon kuuluvien lajien pinnoilla. "Loranthus kaoi" loisii muun muassa "Taxillus liquidambaricola", "Taxillus nigrans" ja "Taxillus sutchuenensis" -lajeilla.
Brigitte Schwaiger

Brigitte Schwaiger (1949 Freistadt, Itävalta – 2010 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija. Hänen läpimurtoteoksensa oli särkyvästä avioliitosta kertova "Miksi meri on suolainen" (1977). Hän kirjoitti romaanien lisäksi myös lyriikkaa, näytelmiä ja kuunnelmia.
Schwaiger teki itsemurhan 26. heinäkuuta 2010. Hän antoi "Süddeutsche Zeitungille" pari kuukautta ennen kuolemaansa haastattelun, jossa häntä luonnehditaan rajatilapersoonallisuudeksi, musta-valkoiseksi, oikulliseksi, ailahtelevaksi.
Rikollisuuteen liittyvät tatuoinnit Venäjällä

Venäläisessä kulttuurissa tatuoinneilla on paljon symbolisia merkityksiä, ja niillä on yhteys järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Tatuoinneilla viestitään esimerkiksi tehdyistä rikoksista tai rikollisen asemasta rikollisjengissä. 
Venäjällä nykyinen rikollisuuteen liitetty tatuointikulttuuri on lähtöisin gulagien aikakaudelta ja työleireiltä. Rikollisten tatuointikulttuurin kukoistuskausi oli huipussaan 1950-luvulla. Tatuoinneista on tullut 2000-luvulla valtavirtaa, eikä niitä useilla alueilla enää yhdistetä pelkkään rikollisuuteen. Useiden vankilatatuointien symboliikka on hälventynyt, kun tatuoinnit ovat levinneet rikollisten keskuudesta myös muun väestön tietoisuuteen. Esimerkiksi ennen silmäkulmaan tatuoitu kyynel kertoi lähes poikkeuksetta ihmisen syyllistyneen henkirikokseen, mutta rap-artistien tuotua sen osaksi populaarikulttuuria se ei välttämättä kerro enää mitään kantajansa rikostaustasta. Venäjällä tatuointien merkitykset ja niihin liittyvä symboliikka yhdistetään kuitenkin edelleen vahvasti rikollisuuteen.
Historia.
Kuten monissa muissakin kulttuureissa, myös Venäjällä rikollisuuteen liittyvien tatuointien alkuperä on lähtöisin yhteiskunnan vihollisten merkitsemisestä. Rikollisia merkittiin esimerkiksi polttamalla merkki näkyvälle paikalle, jotta kaikki tunnistivat hänet rikolliseksi. Polttomerkitsemistä on käytetty aina omistamisen symbolina, niin karjan kuin orjienkin tapauksessa. SIten myös vankilatatuointeja pidettiin tapana merkitä vangit niin sanotusti valtion omaisuudeksi. Arpeuttamisen ohella avohaavaan saatettiin hieroa myös esimerkiksi ruutia, jotta merkistä tuli näkyvämpi ja pysyvämpi. 1900-luvulla vangit alkoivat kuitenkin tatuoida monimutkaisempia kuvia itseensä ja toisiinsa. Näin vangit ottivat varsin leimaavan ja nöyryyttävän toimintatavan omakseen, ja tekivät siitä tavan olla ylpeitä ja ilmaista itseään. Tatuoinneilla voidaan viestiä muille esimerkiksi omasta rikostaustasta, tai niitä voidaan väkisin tatuoida toisille rikollisille nöyryytys- ja merkitsemistarkoituksena.
Rikollisuuteen liittyvät tatuoinnit olivat kuin rikollisten ansioluettelo, jossa listattiin teot, osaamisalueet, rikollisuran pituus ja asema muiden rikollisten keskuudessa. Niillä voidaan myös kertoa mihin rikollisperheeseen eli jengin tapaiseen yhteisöön yksilö kuuluu. Ihmisiä saatettiin rangaista tatuointien ja symbolien väärinkäytöstä esimerkiksi pakottamalla heidät veistämään tatuoitu kohta itsestään pois veitsellä tai hiomaan se pois hiekkapaperilla.
Symboliikka.
Tatuointien symbolit ja merkitykset voivat vaihdella alueittain, ja myös symbolin sijainti eri kehon kohdissa muuttaa sen merkitystä. Tatuointien käyttö muidenkin kuin rikollisten keskuudessa on hälventänyt niiden takana olevia merkityksiä.
Väkisin tehdyt tatuoinnit.
Vangit ja rikolliset tekivät toisilleen myös väkisin tatuointeja. Väkisin tehtyjen tatuointien tarkoitus on yleensä nöyryyttää, tai varmistaa, että kaikki tietävät kyseisen ihmisen esimerkiksi syyllistyneen varkaiden keskuudessa vallitsevien sääntöjen rikkomiseen. Varkaiden sääntöjä rikkoneita kutsuttiin sanalla "", "suka" (suom. 'narttu, ämmä, lutka').
Maahikit

Maahikit ("Cistanche") on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu reilut 25 lajia.
Alexander Gullichsen

Alexander Gullichsen (18. elokuuta 1865 Drammen Norja – 16. heinäkuuta 1917 Kotka) oli norjalaissyntyinen yritysjohtaja, jonka johdolla W. Gutzeit &amp; Co -yhtiö, sittemmin Enso-Gutzeit, muuttui suuryritykseksi.
Gullichsenin vanhemmat olivat laivanvarustaja Alexander Julius Gullichsen ja Karen Claudine Cordsen ja puoliso vuodesta 1892 Ines Edit Maria Brunila. Hovineito Ragni Østgaard ja vuorineuvos Harry Gullichsen olivat heidän lapsiaan. Alexander Gullichsen sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1890, mutta oli toiminut jo vuodesta 1884 W. Gutzeit &amp; Co -yhtiössä, ensin konttoriharjoittelijana. Vuonna 1888 hänestä tuli yhtiön konttoripäällikkö ja 1908 toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Gullichsenin vaikutus yhtiön kehitykseen, ns. Gullichsenin aika, alkoi kuitenkin jo mainitusta vuodesta 1888. Hänen aloitteestaan yritys ryhtyi hankkimaan metsiä, sillä oli 1895 maata noin 2 000 hehtaaria, mutta vuonna 1914 jo noin 435 000 hehtaaria. Toinen Gullichsenin pyrkimyksistä oli ostaa kokonaisia muita liikeyrityksiä. Tämä johti siihen, että yhtiöön tuli muutakin liiketoimintaa kuin puun sahausta, kuten puuhiokkeen, kartongin, selluloosan ja jonkin verran paperin valmistusta. Viimeksi mainitussa edettiin kuitenkin hitaasti ja myös Gullichsenin yksityinen sijoitus Venäjälle 1913 perustettuun paperitehtaaseen epäonnistui. Tämä ilmeisesti vaikutti hänen terveytensä murtumiseen.
Aeginetia indica

Aeginetia indica on näivekasvien (Orobanchaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, ruohovartinen loiskasvi, joka kasvaa eri heinien juuriloisena. Laji on täysin lehtivihreätön sekä lehdetön. Sen varret kasvavat 10–40 cm korkeiksi.
"Aeginetia indica" kasvaa alankojen sekä matalien vuorten heinämailla itäisessä Aasiassa. Lajia tavataan Intiassa, Myanmarissa, Thaimaassa, Kambodžassa, Laosissa, Vietnamissa, Malesiassa, Indonesiassa, Kiinassa, Japanissa sekä Filippiineillä. Laji kasvaa loisena muun muassa sokeriviljelmillä.
"Aeginetia indica" -lajin kukista uutetaan violettia mehua, jota käytetään ruoan värjäykseen. Koko kasvi voidaan myös keittää ja syödä antisorbuttina muskottipähkinän ja sokerin kera. Kasvin juuria ja kukkia on myös käytetty lääkkeenä.