tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lettrismi

Lettrismi on ranskalainen avantgardistinen suuntaus, jonka romanialainen emigrantti Isidore Isou perusti Pariisissa 1940-luvun puolivälissä. Satoja teoksia käsittäneessä tuotannossaan Isou ja lettristit ovat soveltaneet teorioitaan kaikille taiteen ja kulttuurin aloille, etenkin runouteen, elokuvaan, maalaustaiteeseen ja yhteiskunnalliseen teoriaan. Liikkeen teoreettiset juuret ovat dadassa ja surrealismissa. Isou piti maanmiestään Tristan Tzaraa dadan merkittävimpänä luojana ja oikeutettuna johtajana ja torjui useimmat muut plagioijina ja väärentäjinä. Surrealisteista André Breton oli hyvin merkittävä vaikuttaja, mutta Isou ei ollut tyytyväinen, sillä hän piti suuntausta 1940-luvulla jähmettyneenä ja katsoi sen joutuneen henkiseen vararikkoon.
Kansainvälistä mainetta lettristit saavuttivat vuonna 1950, kun liikkeen neljä jäsentä: Michel Mourre, Serge Berna, Ghislain de Marbaix ja Jean Rullier tunkeutuivat Pariisin Notre Damen pääsiäismessuun, johon otti osaa lähes 10 000 ihmistä. Dominikaanimunkiksi pukeutunut Mourre luki messussa ollutta taukoa hyväksi käyttäen Serge Bernan kirjoittamaa saarnaa katedraalin keskialttarilla. Saarnassa Mourre julisti Jumalan kuolleen. Sveitsiläiskaarti hyökkäsi tunkeutujien kimppuun, raivostunut väkijoukko pyrki lynkkaamaan saarnaajan ja koko joukko pidätettiin. Mourre sai syytteen pappina esiintymisestä. 
Seuraavan skandaalin lettristit järjestivät kaksi vuotta myöhemmin. Liikkeen vasemmistosiipi, joka koostui Guy Debordista, Gil J. Wolmanista, Jean Brau:sta ja Serge Bernasta, keskeytti Charlie Chaplinin Parrasvalot-elokuvan lehdistötilaisuuden Pariisissa. Häiriköinnin tarkoituksena oli lettristien mukaan idolien tuhoaminen. Liikkeen johtaja Isou ei hyväksynyt tekoa ja liike riitautui sisäisesti, kunnes vasemmistosiipi irtautui uudeksi ryhmäksi nimeltä L'Internationale Lettriste, johon kuuluivat myös Mohamed Dahou ja Michèle Bernstein. Uusi liike alkoi julkaista lehteä nimeltä Potlach, jonka ensimmäisessä numerossa ilmoitettiin "vanhan siiven" erottamisesta. Lehteä oli tarkoitus julkaista viikoittain, mutta elinkaarenaan 1954-1957 sitä julkaistiin vain 29 numeroa. 
Tunnettuja lettristejä ovat myös Maurice Lemaître, Roland Sabatier ja Alain Satié.
Brierin luku

Lukuteoriassa Brierin luku on luku, joka on sekä Rieselin luku että Sierpinskin luku, eli luku formula_1, jolle kaikilla formula_2 sekä formula_3, että formula_4 ovat yhdistettyjä. Ensimmäiset tunnetut Brierin luvut ovat 878503122374924101526292469, 3872639446526560168555701047, 623506356601958507977841221247, ... 
Myös pienempiä Brierin lukuja saattaa olla olemassa, nämä ovat kuitenkin pienimmät tunnetut esimerkit.
Koottuja teoksia

Koottuja teoksia on suomalaisen Freud Marx Engels &amp; Jung -yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1993.
Parsakaali

Parsakaali ("Brassica oleracea" var. "italica") on ristikukkaiskasveihin kuuluva viljelykasvi, joka on kaalin muunnos. Sen kukinto ja varret ovat vihreät. Ulkonäöltään parsakaali muistuttaa lähisukulaistaan kukkakaalia. Nimestään huolimatta parsakaali ei ole sukua parsalle. Parsakaalista käytetään toisinaan sen italiankielistä nimeä "broccoli". Broccoli on käytössä myös monissa muissa kielissä, muun muassa englannissa.
Parsakaalia on viljelty mahdollisesti jo antiikin Rooman aikana Etelä-Euroopassa. Pohjoismaissa sitä on alettu viljellä 1900-luvulla, mutta siitä on tullut suosittu vasta vuosituhannen vaihteessa.
Viljely.
Parsakaalia kasvatetaan usein siemenistä taimiksi sisätiloissa ja siirretään sitten ulos jatkamaan kasvuaan. Kasvukauden alussa taimet voidaan suojata harsolla. Istutuksesta sadonkorjuuseen kuluu vajaat kaksi kuukautta. Sen jälkeen, kun kasvin päähaaran kukinto on leikattu käytettäviksi, sivuhaaroihin kehittyy vielä lisää kukintoja.
Käyttö.
Parsakaalista syödään yleensä sen maanpäälliset osat eli nuppuiset kukinnot, varret ja lehdet. Parsakaalia voi syödä sekä kypsennettynä että raakana.
Parsakaalia voidaan käyttää muun muassa keitoissa, wokeissa ja gratiineissa. Sen voi myös keittää sellaisenaan tai tarjota voisulan kanssa.
Ravintosisältö.
Tuore parsakaali sisältää rautaa, A-vitamiinia, C-vitamiinia, folaattia, kaliumia, kalsiumia, fosforia, ravintokuitua ja K-vitamiinia. Moniin muihin tuoreisiin kasviksiin nähden tuore parsakaali sisältää myös runsaasti proteiineja, alfalinoleenihappoa, B2-vitamiinia ja steroleita. Yksi parsakaalin kukinto sisältää puolitoistakertaisesti päivän C-vitamiiniannoksen.
Parsakaali sisältää 3,3'-diindolylmetaania, jolla on terveyttä edistäviä vaikutuksia.
Rouva

Rouva (lyhenne "rva") on nimitys, jota käytetään naimisissa olevasta, eronneesta tai leskeksi jääneestä naisesta. Ilmaus ei viittaa ainoastaan siviilisäätyyn, vaan on käytössä myös laajemmin naisen tittelinä ja puhuttelusanana.
Rouva kielenkäytössä.
1900-luvun kolmannelle neljännekselle asti oli Suomessa varsin tavallista, että naista puhuteltiin tämän siviilisäädyn mukaan joko "rouvaksi" tai "neidiksi". Yleistä oli myös sellainen, että korkeassa yhteiskunnallisessa asemassa olleen miehen vaimosta käytettiin sanaa rouva sellaisissa yhteyksissä, joissa muulloin useimmiten käytettiin sanaa vaimo. Puhuttiin esimerkiksi ministerin rouvasta, ei ministerin vaimosta. Toisaalta omaa vaimoaan mies ei juuri rouvaksi sanonut vaan nimenomaan vaimoksi, ei siis juuri käytetty sellaista possessiivisuffiksillista muotoa kuin "rouvani". Sitä on pidetty myös täysin virheellisenä. 
Neidiksi kutsuttiin yleisesti iäkästäkin naimatonta naista. 1900-luvulla tasa-arvokehitys johti vähitellen siihen, että tapaan käyttää sanaa "neiti" tai "rouva" siviilisäädyn mukaan alettiin suhtautua kriittisesti. Naimattomia naisia ei ollut yhteiskunnassa arvostettu yhtä paljon kuin naimisissa olevia, joten "neiti"-sanaan liittyi kielteisiä mielikuvia. Varsinkin naisliikkeen piirissä esitettiin siksi vaatimuksia, että kaikkia naisia olisi kutsuttava tasapuolisesti "rouviksi". 1980-luvun loppuun mennessä "neiti" naimattoman naisen tittelinä jäi lähes kokonaan käytöstä osin korvautumatta millään sanalla, osin korvautuen "rouvalla".
"Rouvasta" on näin tullut naispuolinen vastine sanalle herra: sitä voidaan käyttää aikuisista naisista yleensä, siviilisäätyyn katsomatta, samaan tapaan kuin sanaa herra yleensä aikuisista miehistä – tosin myös näiden kahden tittelin käyttö on vähentynyt 1900-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alkukymmeninä.
Suomen puolustusvoimissa naimattomankin naispuolisen upseerin tai aliupseerin sotilasarvon edessä käytetään sanaa "rouva" siinä missä miesupseerin tai -aliupseerin sotilasarvon edessä käytetään sanaa "herra".
Myös presidentti Tarja Halosta kutsuttiin ensimmäisen virkakautensa alusta jälkimmäisen loppuun saakka "rouva tasavallan presidentiksi", vaikka hän oli naimaton ensimmäisen virkakautensa alussa 1. maaliskuuta 2000 (hän avioitui valiokuntaneuvos Pentti Arajärven kanssa elokuussa 2000).
Rouva-nimitys muissa kulttuureissa.
Suomen kielen "rouva"-tittelin vastineita muissa kielissä ovat muun muassa englannin kielen "Mrs." tai "Mrs", ranskan kielen "Madame" (lyh. "Mme"), espanjan kielen "Señora" (lyh. "Sra.") tai "Doña" ja saksan kielen "Frau" (lyh. "Fr."). Näistä viimeksi mainitun merkitys on muuttunut samaan tapaan kuin suomen "rouva"-sanan.
Joe Albany

Joseph "Joe" Albany (24. tammikuuta 1924 – 11. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen jazz-/bebop-pianisti.
Albany opiskeli lapsena pianonsoittoa ja teki yhteistyötä mm. Charlie Parkerin, Benny Carterin ja Miles Davisin kanssa. Lester Young luonnehti Albanya "parhaaksi koskaan näkemäkseen valkoiseksi pianistiksi". Albanyn klassikoksi muodostunut albumi "The Right Combination" on vuodelta 1957. Albanya pidetään yhtenä merkittävimmistä varhaisista bebop-pianisteista.
Albany kärsi pitkään alkoholismista ja narkomaniasta. Hänen avioliittonsa olivat melko epäonnisia: toinen vaimo teki itsemurhan ja kolmas oli kuolla yliannostukseen.
Albany oli sokea kuollessaan New Yorkissa 63-vuotiaana.
Musta Hevonen (ravintola)

Musta Hevonen oli vuosina 1963–2013 toiminut ravintola Helsingin Etelä-Haagassa osoitteessa Vanha viertotie 18. Nimi oli peräisin Ruskeasuon hevostalleilta, jossa ravintoloitsijapariskunta Uno ja Helmi Backlund olivat aiemmin pitäneet ravintolaa. 
Musta Hevonen oli tunnettu saaristolaispöydästään, jossa on muun muassa silakkaherkkuja, joita on useampaa lajia. Lisäksi tarjolla oli silliä ja saaristolaisleipää.
Asiakaskuntaan kuului liikemiehiä, taiteilijoita, lähiseudun asukkaita sekä lähistöllä sijaitsevan Talin keilahallin ja golfkentän asiakkaita.
Nykyisin tiloissa toimii kiinalainen ravintola.
Janne Vellamo

Janne Vellamo (s. 28. syyskuuta 1984 Kaarina) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pelasi myös puolustajana.
Vellamo edusti juniorivuosina Kaarinan Nappuloita, josta hän siirtyi FC Interiin. B-juniorina Vellamo vaihtoi Interin paikalliskilpailija Turun Palloseuraan. TPS:n edustusjoukkueen paidassa Vellamo debytoi vuonna 2003. Tämän jälkeen hän kuului joukkueen vakiokasvoihin. Maalitilinsä Veikkausliigassa Vellamo aukaisi 26. huhtikuuta 2007 ottelussa Myllykosken Palloa vastaan. Kaudella 2007 Vellamo kuitenkin jäi vähälle peliajalle, joten hänet lainattiin heinäkuussa 2007 muutamaksi otteluksi Kakkosessa pelanneeseen Lohjan Palloon pelituntuman saamiseksi.
Kettukala

Kettukala ("Siganus vulpinus") on kaniinikalojen heimon kalalaji, jota yleisesti pidetään merivesiakvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko.
Kettukala kasvaa noin 20-25 cm pitkäksi. Sen vartalo on keltainen ja pää mustavalkoinen. Kettukala on mestari naamioitumaan myös ympäristöönsä, sillä uhan esiintyessä / stressitilanteessa se vaihtaa värinsä maastokuvioisen tummaksi. 
Sen evissä on myrkylliset piikit, joita se käyttää pääasiassa itsensä puolustamiseen. Pistos ei ole ihmiselle vaarallinen, mutta aiheuttaa pistokohdan turpoamista sekä kovaa kipua. Kalan käsittelyssä on siksi syytä noudattaa varovaisuutta.
Alkuperä.
Kettukala on kotoisin Läntisen Tyynenmeren alueelta.
Käyttäytyminen.
Kettukala on rauhallinen muita kaloja kohtaan, mutta aggressiivinen oman lajinsa jäseniä kohtaan. Yleisöakvaarioissa se voidaan asuttaa suurien petojenkin kanssa, sillä sen myrkkypiikit pitävät saalistajat loitolla. Suositeltava koko akvaariolle on n. 300 litran kokoinen.
Jotkut yksilöt näykkivät, varsinkin nälkäisinä, korallien lonkeroita, joten riutta-akvaarioon sitä suositellaan varauksin.
Ravinto.
Kettukala syö pääasiassa levää ja muuta kasvisravintoa.
Parathormoni

Parathormoni eli lisäkilpirauhashormoni eli paratyriini eli paratyreoideahormoni (PTH) on peptidirakenteinen 84 aminohaposta koostuva hormoni, joka erittyy verenkiertoon neljästä lisäkilpirauhasesta. Se lisää kalsiumin pitoisuutta veressä lisäämällä osteoklastien määrää ja aktivoimalla niitä sekä tehostamalla kalsiumin reabsorptiota munuaistubuluksista. Parathormonin vastavaikuttajana toimii kilpirauhasen erittämä kalsitoniini, joka puolestaan vähentää kalsiumin määrää veressä. Lisäksi parathormoni säätelee kalsiumin kulkua solun kalvorakenteiden läpi. Lisäkilpirauhasen liikatoiminnassa ("hyperparatyreoosi") vereen erittyy paljon parathormonia, joka saattaa aiheuttaa luuston heikkenemistä ja kalsiumin kiteytymistä pehmytkudoksiin kuten keuhkoihin, verisuoniin, lihaksiin ja munuaisiin. Lisäkilpirauhasen vajaatoiminnassa ("hypoparatyreoosi") puolestaan parathormonin määrä laskee, josta saattaa olla seurauksena lihasten kouristusta. Lisäkilpirauhashormonin anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokitus eli ATC-luokitus on H05AA03 ja kemiallinen kaava C408H674N126O126S2.
Parathormonin eritykseen vaikuttavat tekijät.
Parathormonin tärkein säätelytekijä on veren kalsiumpitoisuus. Kun kalsiumpitoisuus veressä laskee, parathormonin eritys lisääntyy lisäkilpirauhasista. Kun taas kalsiumpitoisuus on saatu ennalleen, parathormonin eritys hidastuu. Veren kalsiumpitoisuuden laskiessa parathormoni lisää myös kalsitriolin muodostusta munuaisissa, joka palauttaa yhdessä parathormonin kanssa veren normaalin kalsiumpitoisuuden. Kalsitriolin lisääntyminen veressä siis vähentää parathormonin eritystä. Myös veren magnesiumpitoisuudella on vaikutusta parathormonin eritykseen, mutta sen merkitys parathormonin säätelyyn on vähäisempi kuin kalsiumionien.
Oleiinihappo

Oleiini- eli öljyhappo () (latinan sanasta "oleum", öljy) (C18:1) on kertatyydyttymätön rasvahappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä. Se hapettuu hitaasti ilman vaikutuksesta keltaiseksi tai keltaruskeaksi. Oleiinihappo ei liukene veteen, mutta se liukenee kaikissa suhteissa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin, trikloorimetaaniin sekä tetrakloorimetaaniin.
Oleiinihapon kemiallinen kaava on C18H34O2 eli C17H33COOH ja rakennekaava C8H17CH=CH(CH2)7COOH. Oleiinihapon "trans"-isomeeri on elaidiinihappo.
Oleiinihaposta käytetään myös nimiä "cis-9-oktadekeenihappo", "9-oktadekeenihappo", "9,10-oktadekeenihappo".
Oleiinihapon suolat ja esterit ovat oleaatteja.
Ominaisuudet.
Oleiinihapon moolimassa on 282,46 g/mol, sulamispiste 13,4 °C, hajoaa alle kiehumispisteensä, tiheys 0,89 g/cm3, leimahduspiste 189 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 363 °C ja CAS-numero 112-80-1.
Jos oleiinihappoon liitetään vetyä, eli sitä hydrataan, saadaan siitä steariinihappoa.
Esiintyminen luonnossa.
Oleiinihappo on elollisen luonnon yleisin rasvahappo. Sitä on esimerkiksi rypsiöljyssä noin 60 % ja oliiviöljyssä noin 55–80 %, jossa tosin vapaina rasvahappoina vain noin 0,5–2,5 %. Oleiinihappo on myös lihan rasvojen yleisin rasvahappo, jonka osuus vaihtelee eläinlajista riippuen 20–50 % välillä.
Yhdistettä esiintyy kasveissa, kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen oleiinihapolle voi ärsyttää lievästi silmiä ja ihoa.
Sojuz TM-17

Sojuz TM-17 oli 17. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 1. heinäkuuta 1993. Lennon nimi oli Сириус eli Sirius. Paluu tapahtui 14. tammikuuta 1994 eli lento kesti 196 vuorokautta.
Miehistöt.
Avaruuteen laukaistut
Maahan palanneet
Varsinais-Suomen liitto

Varsinais-Suomen liitto () on yksi Suomen 19 maakunnan liitosta. Liittoon kuuluu 27 varsinaissuomalaista kuntaa. Liitto toimii maakunnan aluekehitysviranomaisena sekä suunnittelu- sekä edunvalvontaorganisaationa. Liitto myös hoitaa maakunnan kansainvälisiä suhteita.
Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut valtiotieteen maisteri Juho Savo. Vuodesta 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on toiminut Kari Häkämies.
Liiton toimitilat sijaitsevat Turun keskustassa Linnankadulla, jonne liitto muutti 2020-luvulla aiemman toimipaikan Ratapihankadulla saatua purkutuomion.
Jäsenkunnat.
Varsinais-Suomen liittoon kuuluu 27 kuntaa. Kunnat rahoittavat Varsinais-Suomen liiton toimintaa väestömääränsä mukaan määräytyvillä maksuosuuksilla.
Liittoon kuuluvat seuraavat kunnat: Aura, Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki, Vehmaa.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Freud Marx Engels &amp; Jung)

Lauluja rakastamisen vaikeudesta on suomalaisen Freud Marx Engels &amp; Jung -yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Luettelo Laibachin kappaleista

Tämä on luettelo Laibachin kappaleista. Kappaleet ovat levyiltä Let It Be, Kapital, NATO, Jesus Christ Superstars, WAT, Anthems ja Volk, joskaan listalla ei ole kaikkia kyseisten levyjen kappaleita.
Cover-kappaleet.
Suluissa alkuperäinen esittäjä.
Gummo Marx

Milton ”Gummo” Marx (23. lokakuuta 1892 – 21. huhtikuuta 1977) oli viides Marxin veljeksistä. 
Gummo ei koskaan esiintynyt elokuvissa, vaan pelkästään vaudeville-esityksissä. Hänet kutsuttiin asepalvelukseen ensimmäiseen maailmansotaan, ja niinpä hän joutui jättämään näyttelemisen ennen kuin veljekset tulivat kuuluisiksi Broadwayllä. Myöhemmin hän työskenteli kykyjenetsijänä ja managerina.
Gummo meni naimisiin Helen von Tilzerin kanssa 16. maaliskuuta 1929, ja vuonna 1930 he saivat pojan nimeltä Robert. Gummon lapsenlapset ovat Gregg Marx ja Chris Marx, joista Gregg on työskennellyt näyttelijänä lähinnä saippuasarjoissa.
Vilnan tuomiokirkko

Vilnan tuomiokirkko on kirkkorakennus Liettuan pääkaupungissa Vilnassa. Se on Liettuan katolisen kirkon pääkirkkorakennus eli katedraali, ja sijaitsee Vilnan vanhassakaupungissa. Rakennuksen nykyinen uusklassinen arkkitehtuurityyli on peräisin 1700-luvun lopulta, ja se on liettualaisen arkkitehdin Laurynas Stuoka-Gucevičiusin käsialaa. Kirkossa on sen historian aikana muun muassa vietetty Liettuan suuriruhtinaiden kruunajaisia. Kirkosta on myös löydetty 1300-luvun lopulta oleva fresko, joka on Liettuan tunnetuista freskoista vanhin. Ensimmäinen kristitty kirkkorakennus paikalle on todennäköisesti rakennettu 1200-luvun puolivälin tienoilla.
Chichicastenango

Chichicastenango on kaupunki El Quichén departementissa Guatemalassa. Kaupunki on kuuluisa markkinoistaan, joilla myydään värikkäitä käsitöitä, vaatteita, kukkia, ruoka- ja käyttötavaraa. Kahdesti viikossa järjestettävät markkinat vetävät turisteja kaikkialta Guatemalasta.
Kaupungin asukasluku on noin 141 000. Suurin osa väestöstä kuuluu maya-quiché-intiaaneihin. 
Chichicastenango tunnetaan myös paikkakuntana, josta munkki Francisco Ximenez löysi mayojen kansalliseepoksen Popol Vuhin käsikirjoituksen.
High Accuracy Radial Velocity Planet Searcher

High Accuracy Radial Velocity Planet Searcher, lyhyemmin HARPS on ESOn La Sillan observatoriossa, 3,6 metrin teleskooppin Cassegrain-fokukseen sijoitettu mittalaite, jolla etsitään eksoplaneettoja. Teknisesti HARPS on échelle-hilaspektrometri, jolla analysoidaan tähdestä tulevaa valoa hajottamalla se hyvin tarkaksi spektriksi. Kuvan tuottavana instrumenttina toimii kaksi CCD-kennoa. HARPS mittaa spektriä aallonpituusväliltä 378–530 nm ja 533–691 nm. Spektri muodostuu echelle-kertaluvuista 89–161, pois lukien kertaluku 115 (530–533 nm), joka osuu CCD-kennojen väliin. Laitteen kalibrointiin käytetään Thorium-Argon lamppua. 
Doppler-ilmiön mukaisesti tähden nopeuden muutos havaitaan tähdestä tulevan valon aallonpituuden muutoksina, joita HARPS mittaa.
HARPS on maailman tarkin säteisnopeusmittari ja sillä kyetään havaitsemaan tähden spektristä parhaimmillaan 1 m/s säteisnopeuksia. Se on otettu käyttöön helmikuussa 2003 ja sillä on löydetty kymmeniä eksoplaneettoja.
Ethel the Frog

Ethel the Frog oli vuonna 1976 perustettu englantilainen NWOBHM- (uuden brittimetallin aallon) yhtye. Yhtye perustettiin Hullin kaupungissa. Yhtyeen nimi () on otettu Monty Python -televisiosarjan erään sketsin nimestä.
Ura.
Yhtye julkaisi omarahoitteisen heavy metal -version The Beatlesin kappaleesta "Eleanor Rigby" vuonna 1978 ennen vuoden 1980 yhtyeen omaa nimeä kantavaa ensialbumia. Yhtye oli myös mukana vuonna 1980 julkaistussa "Metal for Muthas" -kokoelmassa. Englantilaistiskijukka Neal Kay on julkaissut enemmänkin vastaavia kokoelmia, joten levyltä löytyvä "Fight Back" -kappale ei lisännyt yhtyeen merkittävyyttä heavy metal -piireissä.
Vuonna 1979 yhtye allekirjoitti sopimuksen suurlevy-yhtiö EMI:n kanssa. EMI uudelleenjulkaisi yhtyeen "Eleanor Rigby" -singlen, jonka B-puolena uudelleenjulkaisussa oli kappale "Whatever Happened to Love".
Yhtye julkaisi yhden täyspitkän albumin, "Ethel the Frog"in, niin ikään EMI:n levymerkillä. Ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen yhtyeen tarina ei näyttänyt etenevän vaikka yritystä oli vuonna 1981, ja sen jäsenet hajosivatkin eri suuntiin, jolloin yhtye hajosi lopullisesti.
Lopullinen kokoonpano.
Lähde
Leveäkuonokaimaani

Leveäkuonokaimaani ("Caiman latirostris") on eteläamerikkalainen alligaattorilaji. Se on pienehkö ja ihmiselle vaaraton.
Koko ja ulkonäkö.
Leveäkuonokaimaani voi kasvaa kolmimetriseksi, mutta tavallisempia ovat 1,5–2 -metriset yksilöt. Ulkonäöltään leveäkuonokaimaani muistuttaa silmälasikaimaania, koska sen silmien yläosaa reunustaa korkea harjanne. Silmäkuopan yläreuna on niin ulkoneva, että näyttää kuin kaimaanilla olisi pienet sarvet. Paras tuntomerkki on hyvin leveä ja litteä kuono. Leveäkuonokaimaanit ovat sekä nuorina että vanhoina kirkasvärisiä, jolloin ne poikkeavat osittain muista kaimaaneista. Selkä ja kyljet ovat oliivinvihertävät, vatsapuoli keltainen. Pää on leveä ja jykevä. Leuoissa on 68–78 hammasta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Leveäkuonokaimaania tavataan Brasiliassa, Boliviassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Laji elää pääasiassa hitaasti virtaavissa suolattomissa vesissä, mutta se elää myös mangrovemetsissä ja soilla. Sitä on tavattu jopa rannikon läheisyyden saarilta. Ne puuttuvat kuitenkin monista vesistöistä kokonaan, ehkä sopivan ravinnon puutteen takia. Laji ei ole nykyään välittömässä vaarassa, ja sen kanta on 250 000–500 000 yksilöä. Laji lisääntyy myös vankeudessa. Leveäkuonokaimaani on kärsinyt silti salametsästyksestä ja elinalueiden katoamisesta.
Elintavat.
Leveäkuonokaimaani syö pääasiassa kilpikonnia ja etanoita, mutta täydentää ruokavaliotaan myös muilla pikkueläimillä.
Leveäkuonokaimaaninaaraat munivat sadekaudella 20–60 munaa. Munat ovat noin 6 senttimetriä pitkiä ja noin 5 senttimetriä leveitä. Poikasia ei juuri erota muiden kaimaanien poikasista. Poikaset ääntelevät toisilleen ja kirkuvat emolleen vaaran uhatessa.
Leveäkuonokaimaaneilla on aikuisenakin lukuisia vihollisia. Kaimaani voi vedessä joutua jopa 8-metrisen anakondan saaliiksi, ja maalla sen vaarana on jaguaari. Leveäkuonokaimaani puolustautuu voimakkailla leuoillaan ja pyrstön iskuilla.
Paavo Nurmen stadion

Paavo Nurmen stadion on Turun urheilupuistossa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka on avattu jo vuonna 1893. Stadionin kapasiteetti on 13 000 katsojaa.
Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut Kalevan kisat on järjestetty stadionilla useita kertoja. Lisäksi stadionilla järjestetään vuosittain Paavo Nurmi Games -yleisurheilukilpailut.
Historia.
Vielä 1800-luvun loppupuolella nykyinen urheilupuiston alue oli täysin hoitamatonta, suurelta osin paljasta kalliota. Talvella 1893 kaupunginvaltuusto teki päätöksen, jonka myötä alue luovutettiin 25 vuoden ajaksi vuokralle Turun Urheilunystäväin yhdistykselle. Ehtona oli, että yhdistys kunnostaa Samppalinnanvuoren alueen puistoksi ja rakentaa sinne kahvilan. Urheilunystäväin johdossa oli lehtori August Blomberg. Hän toimi urheilukentän isännöitsijänä alusta alkaen aina 1940-luvulle asti ja sen johdosta häntä pidetään urheilupuiston isänä. Vaikka puiston perustamiseen kulunut työmäärä oli valtava, työ tehtiin melko nopeasti ja jo keväällä 1893 järjestettiin ensimmäiset hiihto- ja mäkihyppykilpailut. Syksyllä saatiin käyttökuntoon urheilukentät yleisurheilua ja tennistä varten.
1920-luvun puolivälistä alkaen puistossa tehtiin useita parannuksia. Puistoon valmistui rivi pukukoppeja ja uusi kivihiilimurskasta tehty juoksurata vihittiin käyttöön heinäkuussa 1926. Tapausta juhlistettiin 1500 metrin juoksukilpailulla, jossa ottivat yhteen Paavo Nurmi ja Ruotsin juoksijasuuruus Edvin Wide. Kilpailuja seurasi ennätysmäärä yleisöä, noin kymmenentuhatta henkeä. Rata ei kuitenkaan ollut kestävä, sillä jo kesällä 1927, vain vuosi avaamisensa jälkeen, rata oli jo huonokuntoinen. Vuosisadan vaihteessa rakennettu ravintolapaviljonki purettiin vuonna 1932 ja tilalle rakennettiin arkkitehti Albert Richardtsonin suunnittelema katsomo. Katsomon rakentamisesta käytiin suuri kädenvääntö, ennen kuin kaupunki myönsi sen rakentamiseen rahaa. Vanhaa katsomoa käytettiin pitkälle 1980-luvun lopulle asti.
Urheilupuiston kenttää kunnostettiin 1970-luvulla rakentamalla nykyiset maavallikatsomot. Myös katsomo vaati uudistusta ja sen suunnittelusta järjestettiin kilpailu maaliskuussa 1981. Ehdotuksia saapui peräti 44 ja voittajaksi selviytyi arkkitehtikolmikko Matti Nurmela, Kai Raimoranta ja Jyrki Tasa (myöhemmin Arkkitehtitoimisto Nurmela, Raimoranta, Tasa). 4000-paikkainen katsomo valmistui vuonna 1989. Urheilukenttä muutettiin myöhemmin stadioniksi ja se sai 13. kesäkuuta 1997 nimen Paavo Nurmen stadion, kun Nurmen syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta.
Ominaisuudet.
Stadionilta löytyy täysmittainen 8-ratainen juoksurata sekä suorituspaikat kenttälajeille. Radan sisään jäävä nurmikenttä on kooltaan 62 m × 102 m. Pukuhuone on yleisesti käytettävissä.
Pääkatsomossa on noin 4 000 istumapaikkaa ja kenttää ympäröivään maavallikatsomoon mahtuu noin 9 000 katsojaa. Stadionin yleisöennätys on vuoden 2024 Paavo Nurmi Gamesista, joita seuraamassa stadionilla oli 13 785 katsojaa. Stadionilla on myös kioski.
Stadion toimi vuonna 2012 evakkokenttänä jalkapallon Veikkausliigassa pelanneille TPS:lle ja Interille Veritas stadionin remontin vuoksi. Stadion toimi TPS:n kotikenttänä kaudella 2016.
Bromman kirkko

Bromman kirkko () on kirkkorakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se on muodoltaan pyörökirkko, ja se on rakennettu 1100-luvun jälkipuoliskolla. Kirkko onkin Tukholman vanhimpia rakennuksia. Sen kanssa samoihin aikoihin rakennettiin myös kaksi muuta pyörökirkkoa, Solnaan ja Munsöhön. 1400-luvun keskivaiheilla kirkkoon rakennettiin pitkä laivaosa ja sakaristo. 1600-luvun lopussa kirkkorakennus sai nykyisen kattonsa, torninsa, saarnastuolinsa ja alttarinsa.
Kirkossa on Ruotsin tunnetuimman keskiaikaisen maalarin Albertus Pictorin seinämaalauksia 1400-luvulta.
Öjanjärvi

Öjanjärvi () on Keski-Pohjanmaalla Kokkolassa ja Kruunupyyssä sijaitseva vesiallas, joka on syntynyt merenlahdesta patoamalla vuonna 1969. Järven pinta-ala on 12 neliökilometriä. Siitä on kanavayhteys samantasoiseen ja suurempaan Luodonjärveen, joka padottiin jo vuonna 1962. Systeemiin laskevat Keski-Pohjanmaan joista Purmonjoki, Kovjoki, Ähtävänjoki ja Kruunupyynjoki. Järvi rakennettiin turvaamaan makean raakaveden saanti alueen teollisuudelle ja kunnille.
Vedenpinnankorkeus Öjanjärvessä pidetään säännöstelyluukkujen avulla 10–20 senttimetriä merenpinnan yläpuolella.
Turun seudun musiikkiopisto

Turun seudun musiikkiopisto () oli nimensä mukaisesti Turun seudulla toiminut musiikkiopisto.
Vuoden 2020 alusta Turun seudun musiikkiopiston ja Turun konservatorion toiminnat siirrettiin uuteen Turun kaupungin kokonaan omistamaan Turun musiikinopetus Oy:öön ja oppilaitoksen uudeksi nimeksi tuli Turun konservatorio ja musiikkiopisto. Syksystä 2021 lähtien koulutustehtävien yhteydessä käytettävä liiketoimintanimi on Turun konservatorio.
Jan Matura

Jan Matura (s. 29. tammikuuta 1980) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka on aikaisemmin kilpaillut myös yhdistetyssä.
Mäkihypyssä Maturan paras henkilökohtainen arvokisasaavutus on viides sija Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 suurmäessä. Samojen kisojen normaalimäessä hän oli 12:s. Val di Fiemmen MM-kisojen 2003 suurmäen kilpailussa hän sijoittui 20:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäessä 18:s. Harrachovin lentomäen MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 14:nneksi. Falunin MM-kilpailujen 2015 suurmäessä hän oli kuudestoista. Joukkuekilpailussa hänen paras saavutuksensa on viides sija Planican lentomäen MM-kisoista 2010. Maailmancupissa hän on voittanut kaksi kilpailua, molemmat Sapporon Ōkurayaman mäessä tammikuussa 2013. Helmikuussa 2013 hän palasi jälleen palkintokorokkeelle sijoituttuaan samana päivänä käydyissä Harrachovin lentomäkikilpailuissa ensin kolmanneksi ja sitten toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2012–2013 kymmenes.
Yhdistetyssä Matura kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1997–2001. Naganon olympialaisissa hän oli mukana Tšekin joukkueessa, joka oli joukkuekilpailussa kahdeksas. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasijoituksensa on normaalikilpailun 34. sija 1999 Ramsaun MM-kisoista. Maailmancupissa hänen paras saavutuksensa on yhdeksäs sija normaalikilpailusta Schonachista maaliskuulta 1999.
Maturan henkilökohtainen pituusennätys on 224,5 metriä.
Goa Gil

Goa Gil, oikealta nimeltään Gilbert Levey (1951 Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2023 Kalifornia), oli hippi, sadhu-askeetti, muusikko, DJ sekä tanssimusiikkitapahtumien, partyjen, järjestäjä. Hän oli yksi goa- ja psytrance-musiikkityylien ja asiaan liittyvän kulttuurin pioneereista. 
Gil oli kotoisin San Franciscosta Kaliforniasta. 1960-luvulla hän koki omakohtaisesti hippiliikkeen ja psykedeelisen rock-kulttuurin synnyn ja oli mukana muun muassa "Family Dog" ja "Sons of Champion" -nimisissä kollektiiveissa. Myöhemmin hänestä alkoi tuntua, että sikäläinen hippikulttuuri oli hajoamassa, ja vuonna 1969 hän jätti Yhdysvallat ja matkasi ensin Amsterdamiin ja sitten Intiaan, jossa asettui hippien suosimaan Goan osavaltioon. Siellä hän tutustui sadhuihin, ja hänestä tuli itsestäänkin sellainen.
1980-luvun alkupuolella monet Goalla oleskelleista hipeistä alkoivat kiinnostua varhaisesta elektronisesta musiikista, esimerkiksi Kraftwerkista. Gil ja hänen ystävänsä panivat pian kasaan jonkinlaisen musiikkilaitteiston ja ryhtyivät harjoittamaan DJ-toimintaa ja soittamaan live-musiikkia Goan rannoilla, usein yötä päivää. Näin syntynyt ulkona pidettävien tanssimusiikin tapahtumien ja itämaisen mystiikan sekoitus pitkälti määritti goa/psytrance-kulttuurin estetiikan ja olemuksen. Gilille itselleen tanssi oli meditaation aktiivinen muoto, ja trancemusiikin käyttö on hänen mukaansa keino ”sovittaa muinainen heimorituaali 21. vuosisataa varten”. Tämä estetiikka levisi 1990-luvulla Intiassa partyihin osallistuneiden eurooppalaisten ja israelilaisten matkaajien mukana muualle maailmaan. 
Gil asui Goalla useita kuukausia vuodessa, viettäen lopun ajasta matkustaen ja järjestäen musiikkitapahtumia erityisesti Pohjois-Kaliforniassa. Hän oli naimisissa Ariane MacAvoyn kanssa, jonka taiteilijavanhemmat olivat itse Goa-intoilijoita.
Pihkova–Riika-rata

Pihkova–Riika-rata on Pihkovan ja Riian välinen rautatie. Latvian alueella siitä kulkee noin puolet, Viron alueella kolmasosa ja Venäjän alueella kuudesosa. Tärkeimpiä väliasemia ovat Petseri, Koidula, Võru, Valga ja Cēsis.
Historia.
Pihkovan ja Riian välistä rautatieyhteyttä pidettiin tärkeänä jo pitkään ennen sen valmistumista. Baltian alueen teollisuusjohtajat ja Pihkovan kuvernementin kauppiaat olivat varsin kiinnostuneita radan tarjoamasta kuljetuskapasiteetista, mutta maan hallituspiirit pelkäsivät uuden liikenneyhteyden aiheuttavan haittaa Pietarin sataman kehitykselle sekä Nikolain ja Baltian rautateille. Radan rakentamispäätöstä joudutti lopulta Venäjän keisarikunnan huoli maan ulkoisesta turvallisuudesta. Tsaari Aleksanteri III hyväksyi helmikuun 1883 erityiskokouksessa suunnitelman sotilaallisesti tärkeiden rautatieyhteyksien rakentamisesta valtakunnan länsirajalle, mikä johti lopulta Pihkova–Riika-radan rakentamispäätökseen 1880-luvun puolivälissä. Suunnitelmaan sisältyi myös haararata Valgasta Tarttoon, joka valmistuttuaan kytkisi Viron ja Latvian alueen rautatiet yhteen ja muodostaisi näin Tallinnan ja Riian välille aikaisempaa huomattavasti lyhyemmän rautatieyhteyden. Venäjän sotaministeriö tiedotti Pihkovan kuvernöörille 7. heinäkuuta 1885, että rautatien rakentamista varten on perustettu komitea, jonka puhemieheksi on määrätty pääesikunnan eversti Timler.
Clifford M. Hardin

Clifford Morris Hardin (9. lokakuuta 1915 – 4. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen poliitikko. 
Hardin syntyi Indianassa J. Alvin Hardinin ja Mabel ”Macy” Hardinin poikana. Hän valmistui Purduen yliopistosta ja toimi maansa maatalousministerinä 1969–1971. Ennen siirtymistään Nixonin hallituksen maatalousministeriksi hän toimi vuodesta 1954 Nebraskan yliopiston kanslerina. 
Hardinia edelsi maatalousministerinä Orville Freeman ja seurasi Earl Butz.
Mike Johanns

Michael Owen ”Mike” Johanns (s. 18. kesäkuuta 1950 Iowa) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli vuosina 2009–2015 Yhdysvaltain senaatin jäsen Nebraskan osavaltiosta. 
Johanns toimi Lincolnin pormestarina 1991–1998 sekä Nebraskan kuvernöörinä 1999–2005. Hän erosi virastaan kuvernöörinä noustuaan Ann Venemanin seuraajaksi Yhdysvaltain maatalousministeriksi tammikuussa 2005. Syyskuussa 2007 Johanns jätti ministerin tehtävät ja ilmoitti lokakuussa pyrkivänsä senaattoriksi. Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin marraskuun 2008 vaaleissa. Helmikuussa 2013 hän ilmoitti, ettei pyri jatkokaudelle vuoden 2014 vaaleissa.
Johannsilla on vaimo Stephanie ja kaksi lasta.
Prayer for the Weekend

Prayer for the Weekend on ruotsalaisen glam rock-yhtye The Arkin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. huhtikuuta 2007, kuukautta ennen Eurovision laulukilpailua, johon yhtye oli valittu maan edustajaksi kappaleella "The Worrying Kind". Levy oli ensimmäinen uuden levy-yhtiön alaisena julkaistu albumi. Se nousi listaykköseksi Ruotsissa ja saavutti kolmannen sijan Suomen virallisella albumilistalla, mikä oli yhtyeen paras saavutus siihen mennessä edellisen albumin "State of the Ark" sijoituttua parhaimmillaan kahdeksanneksi. Ensimmäinen single oli ainoastaan digitaalisessa muodossa julkaistu kappale "Absolutely No Decorum", mutta Suomessa se on saatavana myös oikeana CD-singlenä. Albumi pysyi Suomen virallisella listalla seitsemän viikkoa. Ruotsissa albumi nousi välittömästi listaykköseksi ja piti ykkössijaa neljä viikkoa.
Viikkoa ennen albumin julkaisua yhtye aloitti Pohjoismaiden kiertueen esiintymällä kolmena peräkkäisenä iltana Helsingin Tavastialla, jonne kaikki 2400 lippua oli myyty loppuun. Konsertit saivat myös huomiota Ruotsin suurimmissa iltapäivälehdissä, jotka olivat paikalla seuraamassa kiertueen avausta.
William Wyatt Bibb

William Wyatt Bibb (2. lokakuuta 1781 – 10. heinäkuuta 1820) oli Alabaman ensimmäinen kuvernööri. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattis-republikaaniseen puolueeseen.
Bibb syntyi Virginiassa ja muutti perheensä kanssa myöhemmin Georgiaan. Hän opiskeli College of William &amp; Maryssä ja Pennsylvanian yliopistossa. Palattuaan Georgiaan hän toimi lääkärinä Petersburgissa. Hän oli naimisissa Mary Freemanin kanssa. 
Bibb kuului Georgian edustajainhuoneeseen 1803–1805. Hän kuului Yhdysvaltain kongressiin vuodesta 1807 ja tästä ajasta Yhdysvaltain senaattiin 1813–1816.
Bibb nousi Alabaman territorion kuvernööriksi vuonna 1817. Alabamasta tuli osavaltio 14. joulukuuta 1819 ja Bibbistä sen ensimmäinen kuvernööri. Hänen toimikautensa tärkein tehtävä olli uuden osavaltion hallinnon perustaminen. Alabamasta valittiin ensimmäiset Yhdysvaltain senaattorit sekä oikeusministeri ja ulkoministeri. Osavaltion lainsäätäjät kokoontuivat ensimmäiseen istuntoonsa 25. lokakuuta - 17. joulukuuta 1819. Osavaltion poliisitoimi järjestettiin, samoin kuin osavaltion korkein oikeus. Bibb tuki voimakkaasti koulutusta ja sisäisiä parannuksia, ja hän osallistui aktiivisesti toimenpiteisiin, joilla Cahabasta tehtiin hallintokeskus. Valitettavasti hän ei ehtinyt nähdä Cahaban nousua osavaltion pääkaupungiksi. Bibb joutui hevosonnettomuuteen, josta saatuihin sisäisiin vammoihin ja ruhjeisiin hän menehtyi 10. heinäkuuta 1820. Kesken jääneen kauden täytti hänen veljensä Thomas Bibb.
Thomas Bibb

Thomas Bibb (8. toukokuuta 1783 – 20. syyskuuta 1839) oli yhdysvaltalainen kauppias ja poliitikko. Hän toimi Alabaman toisena kuvernöörinä vuosina 1820–1821.
Bibb syntyi Virginiassa. Hän oli Alabaman senaatin puheenjohtaja, kun hänen veljensä, Alabaman ensimmäinen kuvernööri William Wyatt Bibb kuoli tapaturmaisesti 10. heinäkuuta 1820. Tällöin Thomas Bibbistä tuli Alabaman perustuslain mukaisesti kuvernööri hänen veljensä loppukauden ajaksi. Bibb ei hakenut jatkokaudelle, vaan häntä seurasi kuvernöörinä vuonna 1821 Israel Pickens.
Bibb oli naimisissa Pamelia Thompsonin kanssa. He saivat 11 lasta, joista kahdeksan selvisi aikuisikään.
Israel Pickens

Israel Pickens (30. tammikuuta 1780 lähellä Concordia Meckenburgin piirikunnassa Pohjois-Carolinassa – 24. huhtikuuta 1827 lähellä Matanzasia Kuubassa) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies.
Pickens syntyi Pohjois-Carolinassa lähellä Concordia. Hän oli Pohjois-Carolinan osavaltionsenaatin jäsen vuosina 1808–1809. Tämän jälkeen Pickens toimi vuosina 1811–17 yhtenä Pohjois-Carolinan edustajista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Vuosina 1821–1825 hän toimi Alabaman kolmantena kuvernöörinä. Häntä edelsi Thomas Bibb ja seurasi John Murphy. Pickens työskenteli hetken aikaa myös Yhdysvaltain senaatissa, kun hänet nimitettiin väliaikaiseksi senaattoriksi virassa kuolleen Henry Chambersin tilalle helmi-marraskuuksi 1826. 
Hän kuoli Kuubassa lähellä Matanzasia huhtikuussa 1827.
John Murphy

John Murphy (1785 tai 1786 – 21. syyskuuta 1841) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman neljäntenä kuvernöörinä vuosina 1825–1829.
Murphy syntyi Pohjois-Carolinassa. Hän edusti Alabamaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1833–1835 ja kuoli Alabamassa 1841.
Murphyn edeltäjä kuvernöörinä oli Israel Pickens ja seuraaja Gabriel Moore.
Gabriel Moore

Gabriel Moore (1785–1845) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman viidentenä kuvernöörinä 1829–1831. Häntä edelsi John Murphy ja seurasi Samuel B. Moore. 
Moore syntyi Pohjois-Carolinassa. Hän ehti uransa aikana kuulua sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen että Yhdysvaltain senaattiin. Hän kuoli Texasissa.
Joey Maxim

Joey Maxim (28. maaliskuuta 1922 – 2. kesäkuuta 2001), oikealta nimeltään Giuseppe Antonio Berardinelli, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja alemman raskaansarjan maailmanmestari. Hänen taiteilijanimensä tulee Maxim-konekivääristä, jota pidetään ensimmäisenä nykyaikaisena konekiväärimallina. Maxim ei ollut aikansa kovaiskuisimpia nyrkkeilijöitä ja saavutti vain 21 tyrmäysvoittoa 115 ottelussa, mutta korvasi puutteensa muutoin viisaalla ottelemisella ja kykeni voittamaan monia aikakautensa parhaista nyrkkeilijöistä.
Ura.
Maxim ryhtyi ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1941. Ensimmäisissä 11 ottelussaan hän voitti pisteillä muun muassa Nate Boldenin ja Red Burmanin. Seuraavana vuonna hän kärsi tappion Jimmy Bivinsille ja kahdesti Ezzard Charlesille. Tappioista huolimatta hän jatkoi kulkuaan kohti painoluokkansa maailman huippua ja otteli myös raskaassa sarjassa, jossa hän voitti vuonna 1946 Jersey Joe Walcottin – häviten tosin seuraavana vuonna tälle kahdesti. Vuonna 1948 Maxim hyvitti aikaisemman tappionsa raskassarjalaiseksi siirtyneelle Bivinsille voitettuaan jo aikaisemmin syksyllä luoteisen Tyynenmeren raskaan sarjan mestaruuden Bill Peterseniltä. Vuonna 1949 hän kärsi jälleen tappion Ezzard Charlesille, mutta seuraavassa ottelussaan hän voitti nimiinsä Amerikan alemman raskassarjan mestaruuden 15 erää kestäneessä ottelussa Gus Lesnevichiä vastaan. 
24. tammikuuta 1950 Maxim pääsi ottelemaan Freddie Millsiä vastaan alemman raskaansarjan eli raskaan keskisarjan maailmanmestaruudesta Lontooseen. Altavastaajana otteluun lähtenyt Maxim yllätti kaikki tyrmäämällä vastustajansa kymmenennessä erässä. 30. tammikuuta 1951 Maxim kohtasi jälleen Charlesin. Chicagossa käydyssä ottelussa oli panoksena Charlesin hallussa ollut raskaan sarjan maailmanmestaruus, mutta myös tällä kertaa voitto meni Charlesille tuomaripisteillä.
Saman vuoden kesällä Maxim palasi takaisin alempaan raskassarjaan ja puolusti mestaruuttaan Bob Murphyä vastaan. Joulukuussa hän kohtasi jälleen Charlesin, ja taaskin voitto meni Charlesille kaikin tuomariäänin. Kesäkuussa 1952 Maxim puolusti mestaruuttaan Sugar Ray Robinsonia vastaan New Yorkin Yankee Stadiumilla 48 000 katsojan edessä. Robinson, joka oli vienyt mestaruuden kahdessa alemmassa painoluokassa, lähti otteluun ennakkosuosikkina ja hallitsikin kamppailua vakuuttavasti, mutta lopulta helle ja nestehukka koituivat hänen kohtalokseen ja ottelu tuomittiin Maximin voittoon 14. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Paahtavassa kuumuudessa jopa kehätuomari Ruby Goldstein pyörtyi kymmenennessä erässä, ja hänen tilalleen tuli Ray Miller. Maxim menetti mestaruutensa seuraavassa ottelussaan joulukuussa Archie Moorelle. Seuraavan kahden vuoden aikana hän oli Mooren haastajana vielä kahdesti mestaruusottelussa, mutta hävisi molemmilla kerroilla. 
Vielä kesäkuussa 1954 Maxim voitti tittelittömässä ottelussa Floyd Pattersonin kaikin tuomariäänin, vaikkakin kaikki 11 paikalla ollutta toimittajaa olivat eri mieltä voittajasta. Pian tämän jälkeen Maxim ajautui Carl "Bobo" Olsonin kohtaamisesta alkaneeseen tappiokierteeseen ja lopetti uransa vuonna 1958 hävittyään kahdeksan uransa yhdeksästä viimeisestä ottelusta.
John Gayle

John Gayle (11. syyskuuta 1792 – 21. heinäkuuta 1859) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman seitsemäntenä kuvernöörinä 1831–1835.
Gayle syntyi Etelä-Carolinassa ja kuului Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1847–1849. Hänen edeltäjänsä Alabaman kuvernöörinä oli Samuel B. Moore ja seuraaja Clement Comer Clay. Gayle valittiin kuvernööriksi demokraattina, mutta hän siirtyi myöhemmin 1830-luvulla Whig-puolueeseen. Hän oli koulutukseltaan juristi ja toimi ennen kuvernööriksi valintaansa muun muassa Alabaman korkeimman oikeuden tuomarina. Vuodesta 1849 Gayle toimi Alabamassa liittovaltion tuomarina.
John Gayle kuoli Mobilessa Alabamassa 66-vuotiaana.
Clement Comer Clay

 
Clement Comer Clay (17. joulukuuta 1789 – 7. syyskuuta 1866) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kahdeksantena kuvernöörinä 1835–1837.
Clay syntyi Virginiassa. Hän seurasi marraskuussa 1835 John Gayleä kuvernöörinä, mutta erosi kesäkuussa 1837 tultuaan valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Clayn jälkeen kuvernöörin tehtävää hoiti osavaltion senaatin puhemies Hugh McVay, kunnes Arthur P. Bagby aloitti kuvernöörinä marraskuussa 1837. Clay erosi senaatista marraskuussa 1841 ja Bagby valittiin hänen seuraajakseen.
Ennen valintaansa kuvernööriksi Clay oli toiminut Alabaman edustajainhuoneen jäsenenä ja puhemiehenä vuosina 1827–1828 sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1829–1835. Hän oli koulutukseltaan juristi ja toimi vuosina 1820–1823 Alabaman korkeimman oikeuden puheenjohtajana sekä uudelleen sen jäsenenä vuonna 1843.
Myös Clement Comer Clayn poika Clement Claiborne Clay oli mukana politiikassa. Hän toimi vuosina 1853–1861 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä ja sisällissodan aikana Etelävaltioiden senaatin jäsenenä.
Clement Comer Clay kuoli Huntsvillessä, Alabamassa 76-vuotiaana.
Murad III

Murat III (4. heinäkuuta 1546 – 16. tammikuuta 1595) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1574 kuolemaansa asti.
Murat III oli Selim II:n vanhin poika. Selim II:n oli säilyttänyt valtansa ainoastaan suurvisiiri Mehmed Sokullun ansiosta. Tämä toimi virassaan myös Murat III:n kaudella, kunnes hänet salamurhattiin lokakuussa 1579. Murat teloitutti viisi veljeään noustessaan valtaistuimelle. Murat III:n hallituskaudelle oli ominaista taloudellinen taantuminen ja sodat Iranin ja Itävallan keisarikunnan kanssa. Hänen ätinsä ja myöhemmin hänen suosikkivaimonsa vaikutusvalta häneen heikensi hänen auktoriteettiaan hallitsijana.
Murat III:lla oli valtava haaremi, johon kuului yli 1 200 naista. Tämä ja hänen elämäntyylinsä johti siihen, että hän sai 103 (joidenkin lähteiden mukaan 130 poikaa) ja lukemattomia tyttäriä.
Arthur P. Bagby

Arthur Pendleton Bagby (1794 – 21. syyskuuta 1858) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kymmenentenä kuvernöörinä 1837–1841.
Bagby syntyi Louisa Countyssä, Virginiassa, ja opiskeli lakia. Hän kuului useaan otteeseen Alabaman edustajainhuoneeseen sekä vuonna 1825 senaattiin. Hän oli Yhdysvaltain senaatissa 1841–1848. Häntä edelsi Alabaman kuvernöörinä Hugh McVay ja seurasi Benjamin Fitzpatrick.
Arthur P. Bagby kuoli Alabaman Mobilessa vuonna 1858.
Benjamin Fitzpatrick

Benjamin Fitzpatrick (30. kesäkuuta 1802 – 21. marraskuuta 1869) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. 
Fitzpatrick pääsi Yhdysvaltain senaattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1848. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä vuosina 1841–1845. Häntä edelsi Arthur P. Bagby ja seurasi Joshua L. Martin.
Benjamin Fitzpatrick kuoli Alabamassa 67-vuotiaana. Hän oli ensimmäinen 1800-luvun puolella syntynyt Alabaman kuvernööri.
Joshua L. Martin

Joshua Lanier Martin (5. joulukuuta 1799 – 2. marraskuuta 1856) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä vuosina 1845–1847. 
Martin syntyi Tennesseessä ja muutti Alabamaan vuonna 1819. Hän aloitti lakiopinnot Tennesseen Maryvillessä ja jatkoi niitä Alabaman Russellvillessä. Valmistuttuaan hän perusti lakitoimiston Athensiin, Alabamaan. Martin aloitti poliittisen uransa Alabaman edustajainhuoneessa, jonka jäsen hän oli ensimmäisen kerran vuosina 1822–1828 ja myöhemmin vielä vuonna 1853. Vuosina 1835–1839 hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.
Martinia edelsi kuvernöörinä Benjamin Fitzpatrick ja seurasi Reuben Chapman. Hän kuoli Tuscaloosassa, Alabamassa, 56-vuotiaana.
Reuben Chapman

Reuben Chapman (15. heinäkuuta 1799 – 16. toukokuuta 1882) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. 
Bowling Greenissä, Virginiassa syntynyt Chapman kuului Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1835–1847. Hän oli demokraattipuolueen edustajana Alabaman kuvernööri 1847–1849. Häntä edelsi Joshua L. Martin ja seurasi Henry W. Collier. 
Chapman kuoli Huntsvillessä, Alabamassa 82-vuotiaana.
Henry W. Collier

Henry Watkins Collier (1801–1855) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1849–1853. 
Collier syntyi Lunenberg Countyssä, Virginiassa, ja muutti vuonna 1818 Alabamaan. Hän toimi Alabaman korkeimman oikeuden presidenttinä ("Chief Justice") 1837–1849. Kuvernöörinä häntä edelsi Reuben Chapman ja seurasi John A. Winston.
Collier vetäytyi julkisuudesta 1853 ja kuoli parin vuoden päästä Alabaman Bailey's Springsissä.
John A. Winston

John Anthony Winston (4. syyskuuta 1812 – 21. joulukuuta 1871) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1853–1857. Häntä edelsi Henry W. Collier ja seurasi Andrew B. Moore.
Winston kuoli Alabaman Mobilessa 59-vuotiaana.
Andrew B. Moore

Andrew Barry Moore (7. maaliskuuta 1807 – 5. huhtikuuta 1873) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman 16. kuvernöörinä 1857–1861. 
Moore syntyi Jane ja Charles Mooren pojaksi Etelä-Carolinassa. Toimittuaan kahden vuoden ajan opettajana hän siirtyi lakialalle. Hän oli naimisissa Mary Goreen kanssa ja hänellä oli neljä lasta. 
Moore valittiin Alabaman edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1839. Häntä edelsi osavaltion kuvernöörinä John A. Winston ja seurasi John Gill Shorter.
State of The Ark

State of The Ark on ruotsalaisen The Arkin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. joulukuuta 2004. Levy erosi tyyliltään kahdesta aikaisemmasta, sillä siinä kappaleet olivat kriitikoiden mielestä aiempaa pienieleisempiä ja tästä tuli myös jonkin verran kritiikkiä.
Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan kahdeksannella sijalla ja pysyi listalla niin ikään kahdeksan viikkoa.
John Gill Shorter

John Gill Shorter (3. huhtikuuta 1818 – 29. toukokuuta 1872) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1861–1863. 
Shorterin edeltäjä Alabaman kuvernöörinä oli Andrew B. Moore ja seuraaja Thomas H. Watts. Hän syntyi Monticellossa, Georgiassa, ja kuoli 54-vuotiaana Alabaman Eufaulassa.