tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rokkomeriahven

Rokkomeriahven ("Anyperodon leucogrammicus") on meriahventen heimoon (Epinephelidae) luettu indopasifisella merialueella esiintyvä kalalaji. Se on sukunsa Anyperodon ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Rokkomeriahven saavuttaa tavallisesti ainakin 52 senttimetrin pituuden (TL) ja voi kasvaa 65 senttimetrin mittaiseksi (TL). Sen pohjaväritys vaihtelee täysikasvuisena vihertävän harmaasta ruskehtavan harmaaseen. Päässä, ruumiissa, selkäevässä ja pyrstön kannassa on tavallisesti lukuisia oranssinpunaisia täpliä. Silmäkuopan takaa alkaa toisinaan neljä vaakasuuntaista valkeahkoa juovaa. Pyrstö on pyöreäreunainen. Pään pituus on selkeästi ruumiin korkeutta suurempi. Nuoret (alle 8-senttiset) yksilöt ovat kullanvärisiä ja niiden kyljissä on vaalean siniharmaita vaakajuovia.
Rokkomeriahvenella on kylkiviivallaan 61–72 suomua. Selkäevässään lajilla on 11 piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa. Peräevässään rokkomeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja 8–9 pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 15–17 ruotoa ja pyrstössään 34 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Rokkomeriahventa tavataan indopasifisella merialueella laajalla alueella, joka ulottuu Punaiseltamereltä etelässä Mosambikiin, idässä Phoenixsaarille, pohjoisessa Riukiusaarille ja etelässä Australian pohjoisosiin. Se ei kuitenkaan ole missään kovinkaan runsaslukuinen. Laji on pohjakala ja elää koralliriutoilla maksimissaan 80, tavallisesti korkeintaan 15 metrin syvyisissä vesissä. Rokkomeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa kalat. Sitä kalastetaan ja myydään kalamarkkinoilla pienessä mittakaavassa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Borisovka

Borisovka () on kaupunkityyppinen taajama Belgorodin alueella Venäjällä. Se on etelästä Ukrainan Harkovan alueeseen rajoittuvan Borisovkan piirin hallintokeskus. Taajamassa asui 13 896 ja koko piirissä 26 252 henkeä (vuonna 2010).
Borisovkasta johtaa paikallistieyhteys lounaaseen Graivoroniin ja sieltä edelleen Ukrainan rajalle, jonka toisella puolella on Sumyn alueen Oh’tyrkan piirin (Velyka Pysarivkan rajanylityspaikka).
John Owen Dominis

John Own Dominis (10. maaliskuuta 1832 – 27. elokuuta 1891) oli Havaijin kuningattaren Lili‘uokalanin puoliso.
Tausta.
Dominisin isä, John Dominis, oli amerikanitalialainen kauppias, joka saapui Havaijille ensimmäisen kerran vuonna 18. huhtikuuta 1837. Yhdessä vaimonsa Maryn kanssa hän sai kolme lasta. Heistä John Owen oli nuorin ja syntyi Schenectadyssa, New Yorkissa vuonna 1832.
Dominis tapasi tulevan vaimonsa Lili‘uokalanin kouluaikana. Kahden naapurikoulun välituntipihat oli erotettu toisistaan aidalla.
Dominis oli vapaamuurari ja ensimmäinen havaijilainen, joka oli 33. luokan vapaamuurari.
Havaijin vallan keskiössä.
Dominis meni naimisiin Lili‘uokalanin kanssa 16. syyskuuta 1862, ja pari muutti aluksi Washington Place -taloon, jonka Dominisin isä oli rakennuttanut perheensä kodiksi. Kun Dominisin äiti kuoli, Dominis ja Lili‘uokalani perivät talon.
Dominis oli paitsi Lili‘uokalanin puoliso, myös kuningas Kamehameha V:n hyvä ystävä, minkä vuoksi hän päätyi elämänsä aikana moneen vastuulliseen tehtävään. Vuosina 1864–1886 Dominis toimi Havaijin aatelistoa edustaneen ylähuoneen edustajana.
Kun kuningas Kalākaua lähti valtiovierailulle Yhdysvaltoihin loppuvuodesta 1874, Dominis oli mukana virallisessa matkaseurueessa ja edusti Oahun kuvernöörinä.
Dominis toimi myös useamman saaren kuvernöörinä. Oahun kuvernööriksi hänet nimitettiin 18. helmikuuta 1864, ja myöhemmin 9. syyskuuta 1878 seurasi nimitys Mauin, Molokain ja Lanain (nyk. Mauin piirikunta) kuvernööriksi. hän toimi näissä viroissa 4. lokakuuta 1886 asti. Tämän jälkeen hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Havaijin asevoimien ylipäälliköksi.
Prinssinä ja viimeiset vuodet.
Dominis sai prinssin arvonimen tammikuussa 1891 mentyään naimisiin Lili‘uokalanin kanssa. Dominis kuoli 27. elokuuta samana vuonna Washington Placessa. Dominisin terveys oli ollut huono, eikä hän muuttanut ʻIolanin palatsiin sen portaikon vuoksi.
Dominis ja Lili‘uokalani eivät saaneet lapsia. Dominis sai yhden lapsen Lili‘uokalanin palvelijattaren kanssa avioliiton ulkopuolella. Lili‘uokalani kuvaili liittoaan Dominisin kanssa onnettomaksi. Avioliiton ulkopuolinen lapsi, John ‘Aikomu Dominis, sai kuitenkin Lili‘uokalanin hyväksynnän, ja hän adoptoi tämän myöhemmin Dominisin kuoltua.
Dominis on haudattu Havaijin kuninkaallisten tavoin Mauna ‘Alaan.
Kunnianosoitukset.
Lähde:
Volokonovka

Volokonovka () on kaupunkityyppinen taajama Belgorodin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Oskoljoen varrella. Taajama on etelästä Ukrainan Harkovan alueeseen rajoittuvan Volokonovkan piirin hallintokeskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Volokonovka sai vuonna 1961.Taajamassa asui 11 552 ja koko piirissä 32 769 ihmistä (vuonna 2010).
Volokonovkassa sijaitsee esimerkiksi vuonna 1887 valmistunut ortodoksinen Uspenskin kirkko.
Volokonovkasta johtaa paikallistieyhteys länsilounaaseen Ukrainan Harkovan alueen rajalle. Venäjän hyökkäyssodan (2022-) aikana venäläiset maahantunkeutujat hyökkäsivät Ukrainaan myös tätä Volokonovkan kautta kulkevaa kulku-uraa hyödyntäen. Miehittäjät pitivät läheisiä Ukrainan Harkovan alueen itäosia ja rajaseutuja hallussaan vielä elokuussa 2022.
&lt;br clear=left&gt;
Rovenki

Rovenki () on kaupunkityyppinen taajama Belgorodin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Aidarjoen varrella. Taajama on etelästä Ukrainan Luhanskin alueeseen rajoittuvan Rovenkin piirin hallintokeskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Rovenki sai vuonna 1976. Taajamassa asui 10 264 ja koko piirissä 24 060 ihmistä (vuonna 2010).
Rovenkissa sijaitsee esimerkiksi vuonna 1885 valmistunut ortodoksinen kirkko.
&lt;br clear=left&gt;
Veidelevka

Veidelevka () on kaupunkityyppinen taajama Belgorodin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Donetsin vesistöön kuuluvan Oskoljoen sivuhaaran varrella. Taajama on etelästä Ukrainan Luhanskin alueeseen rajoittuvan Veidelevkan piirin hallintokeskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman vuonna 1742 perustettu Veidelevka sai 1972. Taajamassa asui 7 008 ja koko piirissä 14 662 ihmistä (vuonna 2010).
Veidelevkassa sijaitsee esimerkiksi vuonna 2002 valmistunut ortodoksinen Pokrovan kirkko.
&lt;br clear=left&gt;
The Return of the Kings

The Return of the Kings on suomalaisen Santa Cruz -yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin M-Theory Audion kautta 26. elokuuta 2022.
Albumi äänitettiin vuosien 2020 ja 2021 aikana Suomessa, ja se työstettiin edellisen levyn "Katharsiksen" tavoin pääasiassa solisti Archie Cruzin ja tuottajan yhteistyönä. Archie soittaa albumilla kaikki soittimet, ja vastaa tuotannosta Otto Halosen kanssa. Archie on säveltänyt ja sanoittanut kaikki kappaleet, poislukien coverin ”Stay”, sekä CD-bonuskappaleet, joissa on mukana ulkomaisia lauluntekijöitä.
Albumilta on julkaistu singlet ”Under The Gun”, "Here Comes the Revolution" ja ”Disarm Me”. Myös CD-bonuskappaleet ”Moonchild” ja ”Crossfire” julkaistiin singleinä vuonna 2021.
Vastaanotto.
"Imperiumi" antoi albumille arvosanan 5/10. Sen arvostelussa albumia kritisoitiin ideoiden puutteesta ja heikosta kappalelistan rytmityksestä. Soundi antoi albumille kaksi tähteä viidestä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Archie Cruz, ellei toisin mainita.
Lähde:
High On Lies

High On Lies on suomalaisen Flat Earth -yhtyeen studioalbumi.
Susie Dent

 (s. 1964 Woking) on brittiläinen etymologi, leksikologi, kirjailija ja mediapersoona. Vuodesta 1992 hän on toiminut suositun brittiläisen "Countdown"-visailuohjelman leksikografina ja sanastoasiantuntijana. "Countdownin" sanakierroksilla pelaajat arpovat yhdeksän kirjainta ja yrittävät muodostaa niistä mahdollisimman pitkän sanan. Dentin tehtävä on tarkistaa, löytyvätkö vastaukset sanakirjasta, ja kertoa parhaat mahdolliset vastaukset. Dent esiintyy myös Jimmy Carrin juontamassa "8 out of 10 cats does Countdown" -ohjelmassa, jossa "Countdownia" pelaavat koomikot Sean Lock ja Jon Richardson sekä viikoittain vaihtuvat vieraat.
Dent on myös kirjoittanut useita etymologiaan keskittyviä ja sanasto-oppia yleistajuistavia kirjoja.
Enrique Iturriaga

Enrique Iturriaga Romero (3. huhtikuuta 1918 Huacho – 23. marraskuuta 2019) oli perulainen säveltäjä ja musiikkipedagogi sekä -kirjailija.
Iturriaga sai vuonna 1947 Kansallisen Duncker Lavalle -palkinnon teoksestaan "Canción y muerte de Rolando", jonka innoitti Jorge Eduardo Eielsonin runo. Hän opiskeli Perun kansallisessa musiikkikonservatoriossa. Vuonna 1950 hän pääsi hallituksen myöntämällä stipendillä Pariisin konservatorioon opiskelemaan Arthur Honeggerin johdolla. Iturriagasta tuli perulaisen orkesterisäveltämisen uranuurtaja. Hän myös johti Perun kansallista musiikkikonservatoriota ja toimi siellä opettajana.
1950-luvulla Iturriaga toimi "El Comercio" -lehden musiikkikriitikkona. Vuonna 1957 hänelle myönnettiin Juan Landaeta -palkinto teoksesta "Suite para orquesta". Palkinnon myöntäneen tuomariston jäseninä istuivat muiden muassa Aaron Copland, Alberto Ginastera ja Carlos Chávez.
Iturriaga kirjoitti kirjan "Método de composición melódica" ja oli mukana kirjoittamassa teosta "La música en el Perú".
Sean Lock

Sean Lock (22. huhtikuuta 1963 – 16. elokuuta 2021) oli brittiläinen koomikko ja näyttelijä. Lock teki stand up -komiikkaa ja toimi kapteenina "8 Out of 10 Cats" ja "8 Out of 10 Cats Does Countdown" -paneeliohjelmissa. Lisäksi hän on vieraillut muissa paneeliohjelmissa, kuten "QI" ja "Would I Lie to You?". Koomikkona Lock tunnettiin surrealistisesta ja absurdista tyylistään, ja häntä voidaan pitää lakonisen "deadpan"-tyylin edustajana.
Rautakoivu

Rautakoivu ("Betula schmidtii") on koivukasvien (Betulaceae) heimoon, koivujen ("Betula") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puu, jolla on yleensä laakea latvus. Rautakoivu voi kasvaa 20–35 metriä korkeaksi ja sen runko voi kasvaa suurimmillaan noin 90 cm paksuksi.
Rautakoivu kasvaa Itä-Aasiassa lauhkean vyöhykkeen lehtimetsissä ja sekametsissä yli 700–800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan kallioisilla harjanteilla sekä kivikkoisilla rinteillä. Rautakoivua kasvaa luontaisena Venäjän Kaukoidässä, Kiinan koillisosissa, Korean niemimaalla sekä Japanissa.
Rautakoivua kerätään luonnosta siitä saatavan puutavaran vuoksi. Rautakoivun puuaines on kovaa ja painavaa; se ei kellu vedessä.
Nikolai Lebedev (näyttelijä)

Nikolai Sergejevitš Lebedev (; 15. joulukuuta 1921 Moskova – 21. elokuuta 2022) oli venäläinen näyttelijä.
Lebedev esiintyi vuosina 1939–1940 ja 1946 Moskovan nuorten katsojien teatterissa. Hän myös osallistui toiseen maailmansotaan. Lebedev valmistui vuonna 1950 Moskovan taiteellisen teatterin koulusta ja pääsi samana vuonna Mossovet-teatterin näyttelijäksi. Lebedeville myönnettiin vuonna 2018 Venäjän kansantaiteilijan arvonimi. Lebedev teki esiintymisiä kymmenissä elokuvissa 1960-luvun alusta 2000-luvun puolelle.
Nikolai Lebedev

Nikolai Lebedev on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Singaporen arabit

Singaporen arabit ovat Singaporessa asuvia etnisiä arabeja. Ensimmäiset arabit asettuivat Singaporeen jo kun Singaporen brittiläinen siirtokunta perustettiin vuonna 1819. He nopusivat merkittäviin asemiin Singaporen taloudellisessa ja poliittisessa elämässä. Vuonna 2015 Singaporen kansalaisista etnisiä arabeja oli noin 8 200.
Historia.
Brittiläisen Singaporen perusti Stamford Raffles vuonna 1819. Tarkoitus oli alusta lähtien tehdä Singaporesta monikansallinen ja tätä varten siirtokuntaan houkuteltiin aktiivisesti siirtolaisia muualta. Raffles itse toivoi Singaporeen muuttavan etenkin suuria määriä arabeja, josita ensimmäiset saapuivatkin jo vuonna 1819. Ehkä ensimmäiset kaksi muuttajaa olivat sukulaiset Muhammad bin Harun Al-Junied ja Syed Omar bin Ali Aljunied. Aljuniedien suvusta tuli merkittävä Singaporen liike- ja poliittisen elämän vaikuttaja. Suurin osa saapuneista arabeista tuli Jemenin Hadramautin alueelta. Arabeja asettui etenkin Kampong Glamin itäpuolen maaseutualueen Arab Streetin varrelle.
Arabit saavuttivat 1800-luvun loppupuoliskon aikana johtavia asemia Singaporen muslimiväestön poliittisissa piireissä, kun aikaisemmin politiikkaa olivat hallinneet malaijit. Arabit pystyivät kilpaileemaan kaupankäynnissä esimerkiksi kiinalaisten ja intialaisten kanssa. Arabit olivat usein oppineita ja he hallitsivat myös pyhiinvallusmatkustusta Mekkaan. Monet ottivat vaimoikeseen paikallisia malaijinaisia. ja arabit saivat tätä kautta vaikutuksia myös malaijikulttturista. Yhteyksiä arabimaailmaan pidettiin esimerkiksi lähettämällä perheen poikia koulutettavaksi arabimaihin. Monet puhuivat englannin sijaan vain arabiaa. Monet omistivat esimerkiksi tee-, pippuri- ja gambiiriplantaaseja. Osalla oli suuria maaomistuksia etenkin Geylangin ja Serangoonin alueilla. Vuonna 1847 perustettiin Arab Association of Singapore.
Vuonna 2015 Singaporen kansalaisista etnisiä arabeja oli noin 8 200. Joillakin arabisuvuilla, kuten Aljunied, Alkaff ja Alsagoff, on edelleen huomattava asema Singaporen taloudellisessa ja poliittisessa elämässä.
Titanyylisulfaatti

 
Titanyylisulfaatti (TiOSO4) on titaanin, hapen ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa nahankäsittelyssä ja titaanidioksidin valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa titanyylisulfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellisinä hydraatteja, kuten mono- ja dihydraatit (TiOSO4·H2O ja TiOSO4·2H2O). Titanyylisulfaatti liukenee kylmään veteen, mutta hydrolysoituu kuumassa vedessä titaanidioksidiksi. Aine muodostaa kaksoissulfaatteja alkalimetallien kanssa.
Titanyylisulfaattia valmistetaan liuottamalla titaanidioksidi tai titaanidioksidipitoisia mineraaleja kuumaan rikkihappoon.
Titanyylisulfaattia käytetään nahkojen parkituksessa, peittana tekstiilivärjäyksessä ja titaanidioksidin valmistuksessa.
Darja Dugina

Darja Aleksandrovna Dugina (; 15. joulukuuta 1992 – 20. elokuuta 2022) oli venäläinen toimittaja ja poliittinen aktivisti. 
Elämäkerta.
Dugina syntyi vuonna 1992 Moskovassa. Hän oli äärikansallismielisen Aleksandr Duginin ja tämän toisen vaimon Natalja Melentjevan tytär.
Dugina opiskeli Moskovan valtionyliopistossa mutta oli myös harjoittelussa Bordeaux'n Montaignen yliopistossa, jossa hän erikoistui antiikin filosofiaan. Opintojensa jälkeen hän alkoi työskennellä toimittajana RT:lle ja Tsargradille nimellä Darja Platonova ().
Dugina oli mielipiteiltään kansallismielinen ja muun muassa tuki Venäjän hyökkäystä Ukrainaan ja hän oli lännen pakotelistalla disinformaation ja propagandan levittämisestä. Hän seurasi isänsä jalanjäljissä politiikassa ja toimi tämän lehdistösihteerinä. Duginan mielestä ukrainalaiset eivät ole ihmisiä vaan natseja. Lisäksi hän oli vieraillut Venäjän miehittämillä alueilla Ukrainassa.
Kuolema.
Dugina kuoli autopommi-iskussa, jonka suunniteltuna pääkohteena uskotaan olleen hänen isänsä. Dugina osallistui festivaaleille Moskovan lähellä, jossa hänen isänsä piti luennon. Heidän oli ilmeisesti tarkoitus lähteä samalla autolla, mutta suunnitelmiin tuli muutos. Dugin syytti, että tytär kuoli "Ukrainan natsihallinnon terrori-iskussa."
Venäjän FSB on väittänyt tekijäksi ukrainalaista naista, joka muutti heinäkuussa pikku tyttärensä kanssa Duginan naapuriin ja olisi todellisuudessa ollut Ukrainan salaisten palvelun palkkalistoilla. Murhan jälkeen nainen pakeni FSB:n väitteen mukaan Viroon. Viron ulkoministeri Urmas Reinsalu kiisti väitteet ja sanoi niitä provokaatioksi Viroa vastaan. Yhdysvaltojen tiedusteluviranomaiset uskovat, että autopommi-iskun järjestäjä liittyy Ukrainan hallintoon.
Jan Šír

Jan Šír (s. 26. tammikuuta 2000 Liberec) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Bílí Tygři Libereciä ja toimii joukkueen varakapteenina.
Ura.
Seuraura.
Šír on HC Bílí Tygři Liberecin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten kolmanneksi tehokkain pelaaja tehopisteillä 14+19=33 ja kaudella 2016–2017 seuran B-nuorten toiseksi tehokkain pelaaja pisteillä 14+23=37. Kaudella 2017–2018 Šír pelasi Liberecin A-nuorissa 36 ottelua tehopistein 10+8=18. Hän pelasi myös 20 ottelua lainalla 1. česká hokejová ligassa HC Benátky nad Jizeroun joukkueessa. Kausi 2018–2019 kului häneltä suurimmaksi osaksi Benátky nad Jizeroussa.
Kaudella 2019–2020 Šír nousi Bílí Tygři Liberecin Extraliga-joukkueeseen. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 14. syyskuuta 2019 kauden avauskierroksella Mountfield HK:ta vastaan ja onnistui maalinteossa heti seuraavana päivänä, kun Liberec voitti HC Sparta Prahan jatkoajan jälkeen lukemin 8–7. Kauden aikana Šírille kertyi 15 Extraliga-ottelua, joissa hän teki tehopisteet 2+3=5 sekä kolme CHL-ottelua. Suurimman osan kaudesta hän pelasi yhä lainalla Tšekin kakkostasolla HC Benátky nad Jizeroussa, jonka varakapteeniksi Šír oli noussut.
Šír vakiinnutti kaudella 2020–2021 paikkansa Bílí Tygři Liberecin joukkueessa ja pelasi enää seitsemän ottelua HC Benátky nad Jizeroussa. Pelaamassaan 45 Extraliga-ottelussa hän teki kaksi maalia. Liberec eteni pudotuspeleihin ja voitti kauden päätteeksi hopeaa. Kaudella 2021–2022 Šír teki Extraligassa 53 runkosarjaottelussa tehopisteet 4+3=7 ja kymmenessä pudotuspeliottelussa kaksi maalia. Hän pelasi kauden aikana edelleen 19 ottelua lainalla Benátky nad Jizeroussa.
Kaudeksi 2022–2023 Šír nimitettiin Bílí Tygři Liberecin varakapteeniksi.
Maajoukkueura.
Šír edusti Tšekkiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020. Yhteensä hän pelasi seitsemän nuorten maaottelua tehopistein 3+1=4.
Tilastot.
Lähde:
Kantemirovka

Kantemirovka () on kaupunkityyppinen taajama Voronežin alueella Venäjällä. Taajama sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Kantemirovkajoen varrella. Taajama on etelästä Ukrainan Luhanskin alueeseen rajoittuvan Kantemirovkan piirin hallintokeskus. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Kantemirovka sai vuonna 1973. Taajamassa asui 11 943 ja koko Kantemirovkan piirissä 38 081 ihmistä (vuonna 2010).
Kantemirovkassa sijaitsee esimerkiksi rautatieasema ja vuonna 1913 valmistunut ortodoksinen kirkko.
Taajamasta johtaa paikallistieyhteys lounaaseen Ukrainan Luhanskin alueen Starobilskin piirin (7/2020 asti Markivkan piirin) Prosjanen raja-asemalle. Osana Venäjän hyökkäyssotaa (2022-) venäläiset asevoimien joukot tunkeutuivat oikeudettomasti valtakunnan rajan yli ja olivat elokuuhun 2022 mennessä miehittäneet Ukrainan Luhanskin alueen. 
&lt;br clear=left&gt;
Yläneen työväentalo

Yläneen työväentalo on Pöytyän kuntaan kuuluvan Yläneen keskustan läheisyydessä sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Yläneen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1901 ja yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen marraskuussa 1905. Vuoden 1905 lopussa yhdistyksessä oli 177 jäsentä, joista 76 oli naisia. Yhdistyksellä oli oma laulukuoro ja soittokunta. Lukusaliin oli tilattu seitsemän sanomalehteä. Yhdistyksen jäsenistö koostui kartanoiden työntekijöistä ja käsityöläisistä. Yhdistys kokoontui alkuaikoina kartanonomistaja Frans Björnin omistamissa Uudessakartanossa ja Vanhassakartanossa. Oman talon rakentaminen lähti liikkeelle kartanonomistajan aloitteesta. Frans Björn kehotti yhdistystä rakentamaan oman talon Kappelniityn mäkeen Björnin omistamalle maalle. Björn nuorempi vuokrasi tontin työväenyhdistykselle 50 vuodeksi 50 pennin vuosivuokrasta ja myi kaksi vanhaa riihirakennusta yhdistykselle rakennustarpeiksi 50 markalla.
Rakennus.
Ehdotukset työväentalon rakennussuunnitelmista tekivät yhdistyksen jäsenet rakennusmestarit K. J. Vallin ja R. Kajander. Jälkimmäisen piirustukset olivat pohjana talon rakentamiselle ja Kajander vastasi myös rakentamisesta, kun taas ikkunat ja ovet toteutettiin Vallinin suunnitelmien mukaan. Työväentalo oli alkujaan suorakaiteen muotoinen ja se maalattiin punaiseksi vuonna 1908. Taloa laajennettiin pihan puolelle vuonna 1917. Laajennusosaan tehtiin pikkusali, eteinen ja vahtimestarin asunto. Juhlasalin katto uusittiin yhdistyksen 50-vuotisjuhliin vuonna 1951. Talon peltikatto uusittiin vuosituhannen taitteessa.
Toimintaa työväentalolla.
Vastavalmistunut työväentalo oli kunnan ensimmäinen julkinen kokoontumistila eivätkä poliittiset raja-aidat olleet esteenä työväentalon tapahtumiin osallistumiselle. Talolla järjestettiin iltamia ja tansseja, jotka houkuttelivat erityisesti nuorta väestöä. Taloa käytettiin myös kuntakokousten pitopaikkana sekä hääjuhliin. Yhdistyksen oma näytelmäseura kukoisti 1930-luvulla. Elokuvien esittäminen aloitettiin talolla sotien jälkeen ja sitä varten talon toiseen päätyyn rakennettiin tiilinen konehuone. Elokuvien esittämisestä vastasi Yläneen Elokuvat Oy, joka vuokrasi tilat yhdistykseltä. Toiminta oli kannattavaa muutaman vuoden. 1950-luvun alkupuolella osakeyhtiö lopetti esitykset. Vaikka toiminta oli tappiollista, työväenyhdistys jatkoi elokuvien esittämistä aina vuoteen 1963 asti. Television yleistyminen kodeissa hiljensi työväentalon toimintaa. 1960—1970-luvuilla taloa käytettiin kunnan nuorisotilana ja kokousten pitopaikkana. Talolla on järjestetty tanssileirejä ja sitä on käytetty majoitustilana Pyhän Henrikin vaelluksella. Paikallinen Himolan teatteri on käyttänyt taloa 2010-luvulla. Vahtimestarin asunnossa asuu vuokralainen.
Corsica Ferries – Sardinia Ferries

Corsica Ferries – Sardinia Ferries (Corsica Ferries France SAS – Forship SpA) on ranskalais-italialainen lauttayhtiö, joka liikennöi Korsikan, Sardinian ja Elban saarille.
Lauttayhtiön perusti korsikalainen Pascal Lota vuonna 1967 nimellä "Corsica Line" yhdellä laivalla, "Corsica Expressillä". Yrityksen vaatimattomasta alusta lähtien se on jatkuvasti kasvanut ja on nykyään Korsikan ja Sardinian markkinajohtaja.
Corsica Sardinia Ferries on läntisen Välimeren johtava lauttayhtiö, joka kuljettaa vuosittain yli 2,8 miljoonaa matkustajaa Ranskasta ja Italiasta Korsikaan, Sardiniaan ja Elbaan liikennöivillä lautoillaan.
Corsica Sardinia Ferries liikennöi kahta edestakaista reittiä Italiasta Sardiniaan ja 10 edestakaista reittiä Ranskasta ja Italiasta Korsikaan, yhteensä jopa 13 ylitystä päivittäin.
Laivastoon kuuluu tällä hetkellä 14 alusta. Halpayhtiömallinsa ansiosta yrityksellä on nykyään 68,7 prosentin markkinaosuus Korsikan meriliikenteestä (2017).
Vuonna 2005 marseillelainen tuomioistuin tuomitsi Forship Spa:n, Corsica Sardinia Ferriesin tytäryhtiön, maksamaan 490 000 euroa, koska se laski jätevettä mereen Cap Corsen rannikolla 12. toukokuuta 2004.
Days of the Lost

Days of the Lost on death metal -yhtye The Halo Effectin debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. elokuuta 2022.
Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan sijalla 6 ja fyysisten albumeiden listalla toisena. Ruotsissa se nousi suoraan listaykköseksi, ollen tiettävästi ensimmäinen ykköseksi Ruotsin listalla noussut metalliyhtyeen debyyttialbumi.
Rossoš

Rossoš () on kaupunki ja Rossošin piirin piirikeskus Voronežin alueen eteläosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Tšornaja Kalitva -sivujoen (Чёрная Калитва) varrella kohdassa, jossa siihen liittyy Suhaja Rossoš -sivuhaara (Сухая Россошь). Rossošissa asui 62 865 ja koko Rossošin piirissä 94 694 ihmistä (vuonna 2010).
Rossošissa sijaitsee esimerkiksi Moskovan ja Donin Rostovin välisen rautatien rautatieasema ja vuonna 1864 (1876) valmistunut ortodoksinen kirkko.
Rossoš sijaitsee linnuntietä runsas 40 kilometriä Ukrainan Luhanskin alueen pohjoispuolella. Rajalle johtaa useita maantieyhteyksiä. Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aikana venäläiset maahantunkeutujat hyökkäsivät Ukrainaan myös näitä kulku-uria hyödyntäen. Miehittäjät pitivät Ukrainan Luhanskin aluetta hallussaan vielä elokuussa 2022.
&lt;br clear=left&gt;
Apostoliset konstituutiot

Apostoliset konstituutiot on kreikankielinen, Syyriassa laadittu kokoelma kirkko-oikeudellisia säädöksiä. Uudemman tutkimuksen mukaan se on kirjoitettu Antiokiassa, vähän ennen vuonna 381 pidettyä Konstantinopolin ensimmäistä kirkolliskokousta. Teos käsittää 8 kirjaa. Sen päälähde on syyriankielinen "Didaskalia apostolorum", minkä lisäksi se on riippuvainen sellaisista teksteistä kuin "Didakhe" ja "Traditio apostolica". Seitsemäs ja kahdeksas kirja sisältävät tärkeää liturgista aineistoa kuten kastekaavan ja eukaristisen liturgian, niin sanotun klementiinisen liturgian, jolla on ollut vaikutusta Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon liturgiaan.
Varsovan gheton poika

Varsovan gheton poika on 1943 Varsovan geton kansannousun aikana otettu kuuluisa mustavalkoinen valokuva. Valokuvassa saksalaiset joukot veivät pidätettyjä juutalaisia ​​ulos rakennuksesta. Kuvassa näkyy nuori poika joka pitää käsiään ylhäällä samalla kun SS-Rottenführer Josef Blösche osoittaa häntä konepistoolilla. 
Etualalla olevasta lapsesta, jonka henkilöllisyyttä ei ole koskaan varmistettu, tuli natsien tappaman kuuden miljoonan puolustuskyvyttömän juutalaisen symboli. Valokuvan ottamisen jälkeen kaikki kuvassa olevat juutalaiset karkotettiin Majdanekin tai Treblinkan tuhoamisleirille. Tarkkaa sijaintia ja valokuvaajaa ei tiedetä, mutta historioitsija Dan Poratin mukaan yhtenä vaihtoehtona voidaan pitää SS-upseeri Franz Konradia. Blösche on ainoa valokuvassa oleva henkilö, joka voidaan tunnistaa varmasti. Kuvan pojan uskotaan olevan alle 6-vuotias, koska hänellä ei ollut juutalaisten rintamerkkiä.
Arvi Raikkala

Armas Arvi Wilho Raikkala, vuoteen 1906 Rewell (25. maaliskuuta 1896 Pori – 23. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Raikkalan vanhemmat olivat pormestari Wilho Rewell ja Hilma Aurora Hakanen ja puolisot 1925–1951 Helmi Esteri Levelä ja vuodesta 1955 Aino Helin. Raikkala tuli ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1917 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1919. Opintomatkoja hän teki Etelä-Amerikkaan, Pohjois-Amerikkaan ja moniin Euroopan maihin. Raikkala oli Helsingin Arvopaperi -yhtiön konttoripäällikkö 1919, Suomen Valtamerentakainen Kauppa -yhtiön kirjeenvaihtaja Buenos Airesissa 1920, Turun Myllyn kirjeenvaihtaja ja kauppamatkustaja 1924, Arvo Joh. Ahdin agentuuriliikkeen siirtomaatavarain tuontiagentti Helsingissä 1924–1926, Oy S. Parviaisen tuontiagentti 1926–1933 ja Leipurien Tukun toimitusjohtaja 1933–1961, johtokunnan jäsen vuodesta 1942 ja asiantuntija ja konsultti vuodesta 1961. Hän oli myös Leipurien Hedelmän toimitusjohtaja ja johtokunnan jäsen 1943–1961 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Raikkala sai 1948.
Milly Alcock

Amelia May Alcock (s. 11. huhtikuuta 2000 Sydney, Australia) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan esiintymisistään televisiosarjoissa "Kotiin takaisin" (2018), "Upright" (2019–2022) ja "House of the Dragon" (2022), jossa hän esittää nuorta prinsessa Rhaenyra Targaryenia. Hän tulee myös näyttelemään Terästyttöä DC Universen elokuvissa "Superman" (2025) ja "Supergirl" (2026).
Ole Rinnan

Ole Rinnan (s. 14. heinäkuuta 1940 Göteborg, Ruotsi) on norjalainen taidemaalari.
Rinnan syntyi Frode Rinnanin ja Hanna-Greta Adlerin poikana. Hän opiskeli Statens håndverks- og kunstindustriskolessa Oslossa vuosina 1958–1959 ja Valands konstskolassa Göteborgissa vuonna 1961. Rinnan nousi esiin 1960-luvulla modernistisen tyylin edustajana. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti vuonna 1963, minkä jälkeen hän kehitti tyyliään entistä abstraktimpaan suuntaan. Vuonna 1965 Rinnan halvaantui onnettomuudessa. Vuosia myöhemmin hän omaksui taiteeseensa kuvailevamman tyylin.
Rinnan osallistui Høstutstillingeniin vuosina 1963, 1975–1977 ja 1982–1983. Vuonna 1983 hän sai edustuksestaan Høstutstillingenissa "Morgenbladetin" palkinnon. Lisäksi Rinnan osallistui muun muassa Unge Kunstneres Samfundin kevätnäyttelyyn vuosina 1964–1965 ja 1976 sekä ensimmäiseen Pohjoismaiseen nuorisobiennaaliin Kööpenhaminassa 1966.
Rinnanin teoksia on esillä esimerkiksi Oslon Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designissa, Haugesundin taidegalleriassa ja Göteborgin taidemuseossa.
Enok Raikamo

Enok Raikamo, vuoteen 1932 Renfors (23. joulukuuta 1905 Tampere – 11. huhtikuuta 1979 Kemi) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Raikamon vanhemmat olivat Vapaakirkon pastori, lääkintävoimistelija Emil Eskil Walfrid Renfors ja säveltäjä Tekla Katarina Mömmö ja puoliso vuodesta 1932 Eva Lovisa Lipponen. Raikamo kävi kuusi luokkaa Tampereen yhteiskoulua ja valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksesta 1924. Hän oli Vuolenkoski-yhtiön metsäkasööri Iitissä 1925, Nygårdin kartanon metsätöiden valvoja Kurussa 1926, Viitasaaren Höyrysahan sahanhoitaja 1927, Vuolenkoski-yhtiön sahanhoitaja Iitissä 1928–1930, Oy Sommers, af Hällström &amp; Waldens -yhtiön myyntipäällikkö Tampereella 1931–1932, A. Lipponen Oy:n toimitusjohtaja Kemissä 1933–1936, Pohjois-Suomen Tukkukauppa -yhtiön perustaja, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaj 1937–1968 sekä Timber Agency Enok Raikamon omistaja. Raikamo oli myös Lapin Kala -yhtiön perustaja sekä Lapin Pilke ja Lapin Kuminahka -yhtiöiden omistaja. Hän oli Kemin kaupunginvaltuuston jäsen Kansallisen Kokoomuksen edustajana 1948–1953 ja kaupunginhallituksen jäsen 1948 ja 1953 ja hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Raikamo oli reservin vääpeli. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1948.
Borisoglebsk

Borisoglebsk () on kaupunki Voronežin alueen koillisosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Donin vesistöön kuuluvan Voronajoen itärannalla. Borisoglebsk muodostaa läheisen maaseutualueen kanssa kaupunkipiirikunnan. Kaupungissa asui 65 585 ja koko kaupunkipiirikunnassa 78 721 ihmistä (vuonna 2010).
Borisoglebskissä sijaitsee esimerkiksi Moskova–Volgograd-linjan rautatieasema sekä ortodoksiset Borisin ja Glebin kirkko (1792), Kazanin Jumalanäidin ikonille pyhitetty kirkko (1811) ja Nikolain kirkko (1891/1895). Borisoglebskin lentotukikohta sijaitsee noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta itään.
&lt;br clear=left&gt;
Geir Botnen

Geir Botnen (s. 1959) on norjalainen pianisti.
Botnen varttui Norheimsundissa. Hän opiskeli vuosina 1978–1983 Jiri Hlinkan johdolla Bergenissä. Botnen pääsi varhain esiintymään Bergenin filharmonisen orkesterin kanssa. Vuonna 1982 hän osallistui ensimmäisenä norjalaisena pianistina Moskovan kansainväliseen Tšaikovski-kilpailuun. Vuonna 1998 hän täydensi opintojaan György Kurtágin johdolla.
Botnen on esiintynyt lukuisten norjalaisten ja ulkomaalaisten orkesterien kanssa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on soittanut, ovat olleet muiden muassa Alan Gilbert, Arvid Jansons, Dmitri Kitajenko ja Eduard Serov. Botnen on esiintynyt esimerkiksi Bergenin kansainvälisellä festivaalilla ja Risørin kamarimusiikkifestivaalilla. Hänen yhteistyökumppaniensa joukossa on ollut trumpetisti Tine Thing Helseth. Botnenin levytysten joukossa on tulkintoja Edvard Griegin ja Geirr Tveittin teoksista.
Vuonna 2004 Botnen kutsuttiin esiintymään Nobelin rauhanpalkinnon jakoseremoniaan Osloon. Hän piti vuonna 2010 Kansallisteatterissa Bergenissä Ole Bull -vuosijuhlan avajaiskonsertin. Botnen oli keskeisesti mukana Hardingtonar-festivaalin perustamisessa; festivaalin tarkoituksena on muun muassa lisätä tietoisuutta säveltäjä Geirr Tveittin työstä. Botnen on toiminut festivaalin puhemiehenä ja taiteellisena johtajana. Hän on kuulunut myös Kansainvälisen Jiri Hlinka -musiikkiakatemian johtokuntaan ja ollut taiteilijaverkosto Hardingpulsin jäsenenä.
Elína Tzéngko

Elína Tzéngko (; s. 2. syyskuuta 2002) on kreikkalainen keihäänheittäjä.
Tzéngko voitti vuonna 2021 alle 20-vuotiaiden kilpailuissa Euroopan-mestaruuden ja saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa. Vuonna 2022 hän karsiutui aikuisten MM-kilpailuissa loppukilpailusta mutta voitti kuukausi myöhemmin Euroopan-mestaruuden tuloksella 65,81 metriä. Tzéngko saavutti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espoossa heinäkuussa 2023 tuloksella 60,73. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2024 hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa kuudenneksi ja Pariisin olympialaisissa yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Tokion MM-kilpailuissa viides.
Tzéngko on voittanut Kreikan-mestaruuden vuosina 2020–2025 ja Balkanin-mestaruuden 2021 ja 2025. Hän on voittanut neljä Timanttiliigan kilpailua, mukaan lukien finaalin Zürichissä 2025. Euroopan joukkuemestaruuskilpailut hän voitti 2025 ja Euroopan talviheittocupin 2023.
Tzéngkon paras keihäänheittotulos on 65,81 metriä Münchenin EM-kilpailuista elokuussa 2022. Saman vuoden toukokuussa hän heitti Ostravassa aiemman ennätyksensä 65,40 metriä.
Agnes Steineger

Agnes Steineger (21. tammikuuta 1863 Bergen – 16. kesäkuuta 1965 Bergen) oli norjalainen taidemaalari.
Steineger oli eläintieteilijä Leonhard Hess Stejnegerin sisko. Hän opiskeli Itävallassa, Norjassa, Saksassa ja Ranskassa. Hänen opettajiaan olivat Anders Askevold ja Frants Bøe. Steinegerista tuli vuonna 1914 antroposofi, ja ensimmäisen maailmansodan aikana hän koristeli Rudolf Steinerin ensimmäisen Goetheanumin Dornachissa. Rakennus paloi uutenavuotena 1922/1923.
Steinegerin teoksia on esillä muun muassa Bergenin taidemuseossa (KODE Kunstmuseer og komponisthjem) ja Oslon Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designissa.
Matvejev Kurgan

Matvejev Kurgan () tai Matvejev-Kurgan ) on kaupunkityyppinen taajama Etelä-Venäjän Rostovin alueella. Taajama on myös Matvejev-Kurganin piirin hallintokeskus. Vuonna 2010 Matvejev Kurganissa oli 15 590 asukasta. 
Matvejev Kurganissa sijaitsee muun muassa Rostov-na-Donusta Taganrogin kautta Ukrainan Ilovaiskiin ja edelleen esimerkiksi Donetskiin johtavan rautatien rautatieasema. Ukrainan Donetskin alueen raja sijaitsee taajamasta linnuntietä noin 15 kilometriä luoteeseen.
Pia Skrzyszowska

Pia Skrzyszowska (s. 20. huhtikuuta 2001) on puolalainen yleisurheilija. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa. Lisäksi hän on sisäratojen MM-mitalisti 60 metrin aitajuoksussa.
Skrzyszowska saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 ja voitti kultaa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2021 ajalla 12,77. Aikuisten arvokilpailuissa hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa viidenneksi sisäratojen EM-kilpailuissa 2021. Tokion olympialaisissa 2021 Skrzyszowska karsiutui välierissä juostuaan ensin alkuerissä silloisen ennätyksensä 12,75 ja sitten välierissä ajan 12,89. Samana vuonna World Athletics Relays -viestijuoksukilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 44,10. Vuonna 2022 hän karsiutui välierissä sekä sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrillä (ilman aitoja) että ulkoratojen MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa vaikka sivusikin välierissä silloista ennätystään 12,62. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän voitti aitajuoksussa kultaa ajalla 12,53 ja saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa Puolan-ennätyksellä 42,61.
Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Skrzyszowska karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä ja oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Puolan pikaviestijoukkueessa. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,79. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän sai pronssia ennätyksellään 12,42. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä. Hän saavutti Apeldoornin EM-hallikilpailuissa 2025 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,83. Runsaat kaksi viikkoa myöhemmin hän sijoittui Nanjingin MM-hallikilpailuissa neljänneksi Puolan-ennätyksellä 7,74, joka oli sama kuin pronssimitalistin aika ja joka jäi voittajan tuloksesta vain 0,02 sekuntia. Tokion MM-kilpailuissa 2025 Skrzyszowska sijoittui 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi ajalla 12,49.
Skrzyszowska on voittanut Puolan-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2021–2025 sekä 100 metrin juoksussa vuonna 2021. Sisäradoilla hän on voittanut Puolan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2024 ja 2025.
Skrzyszowskan ennätys 100 metrin aitajuoksussa on La Chaux-de-Fondsissa heinäkuussa 2024 juostu 12,37. Hänen paras tuloksensa 100 metrin sileällä matkalla on 11,12 toukokuulta 2022. Hallissa hän on juossut 60 metrin aidat aikaan 7,74 Nanjingissa maaliskuussa 2025.
Mariano García

Mariano García (s. 25. syyskuuta 1997) on espanjalainen keskimatkojen juoksija.
García voitti 800 metrin juoksussa kultaa sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 ajalla 1.46,20 ja samana vuonna ulkoratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa ajalla 1.44,85. Hän on sijoittunut sisäratojen MM-kilpailuissa lisäksi viidenneksi 800 metrillä 2024 ja kahdeksanneksi 1 500 metrillä 2025. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on ollut 800 metrillä neljäs 2019 sekä karsiutunut välierissä 2021 ja 2025. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän on karsiutunut välierissä 2022 sekä alkuerissä 2019 ja 2025.
García on voittanut Espanjan-mestaruuden 800 metrin juoksussa ulkoradoilla vuosina 2019–2020 sekä sisäradoilla vuosina 2019, 2024 ja 2025. Katumailin Espanjan-mestaruuden hän voitti 2025.
Garcían ennätys 800 metrin juoksussa ulkoradoilla on hänen Madridissa heinäkuussa 2025 juoksemansa 1.43,62. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 1.45,12 helmikuulta 2022 oli aiemmin Espanjan-ennätys. Hänen nimissään on sisäratojen Espanjan-ennätys 1 000 metrillä 2.16,25 vuodelta 2025. 1 500 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 3.35,87 hallikilpailussa vuonna 2025.
Hans Ole Eira

Hans Ole Nilsen Eira (s. 8. elokuuta 1972 Gaskajohtolat) on norjalainen joikaaja ja poliitikko. Hän on kotoisin Koutokeinosta.
Eira voitti vuonna 2018 joikujen kategoriassa Sámi Grand Prixin. Hän on istunut myös Norjan saamelaiskäräjien jäsenenä Keskustapuolueen (Sp) edustajana.
SipHash

SipHash on kryptografinen tiivistealgoritmi, joka toimii erittäin hyvin lyhyillä syötteillä, josta tulee sen nimi ( tarkoittaa "siemaista"). SipHashin suunnittelivat Daniel J. Bernstein ja Jean-Philippe Aumasson ja se on tarkoitettu korvaajaksi eräille muille ratkaisuille. SipHash on suunniteltu kryptografisesti turvalliseksi siten, että laskennallisesti ei saa selville lähtötietoa tiivisteen perusteella.
Nyrkkisääntönä on sanottu että "Internetin runkoverkossa yksi kolmasosa viesteistä on 43 tavua (TCP:n ACK-viesti), yksi kolmasosa on noin 256 tavua (PPP MTU) ja yksi kolmasosa 1500 tavua (yleinen Ethernetin MTU)". Monet viestin todennuskoodit (MAC) on kuitenkin optimoitu pitkille viesteille lyhyiden viestien sijaan, jossa paljon ylimääräistä kuormitusta, jolla on merkittävä vaikutus.
Aumasson ja Bernstein suunnittelivat SipHashin vuonna 2012 nimenomaan hajautustaulujen palvelunestohyökkäysten vuoksi. Ennen SipHashia monet hajautustaulut käyttivät luottivat ei-kryptografiseen toteutukseen, joissa avainten törmäyksiä oli helppo löytää ja hyökkääjän oli helppo käyttää niitä hyödyksi palvelunestohyökkäykseen. Esimerkiksi vuonna 2011 uutisoitiin haavoittuvuuksista.
SipHash on käytössä Linux-ytimessä versiosta 4.11 alkaen: ytimessä käytetään eri menetelmillä tehtyjä tiivisteitä eri tarkoituksiin, joita on korvattu SipHashin käytöllä. Alkuperäisen julkaisun jälkeen kolmannet osapuolet ovat tehneet algoritmista toteutuksia eri ohjelmointikielillä, mukaan lukien C, C#, JavaScript, Ruby ja niin edelleen.
Kamehameha II

Kamehameha II (alkuperäiseltä nimeltään Kalaninui kua Liholiho i ke kapu ʻIolani, marraskuu 1797 – 14. heinäkuuta 1824) oli Havaijin kuningaskunnan toinen kuningas. Hän oli Kamehameha Suuren vanhin poika. Hänen äitinsä oli Keōpūolani, Kamehameha Suuren korkea-arvoisin vaimo.
Kun Kamehameha Suuri kuoli vuonna 1819, Liholiho vetäytyi perinteiden mukaan vuorille suruajaksi. Täältä palattuaan hän tapasi päälliköitä, jotka julistivat prinssin virallisesti kuninkaaksi. Kuninkaana Kamehameha II:lla oli hyvin vähän valtaa, sillä hänen pääministerikseen () nimitettiin Ka‘ahumanu. Melko pian isänsä kuoleman jälkeen Kamehameha II lakkautti kapu-järjestelmän. Lisäksi hän hävitti havaijilaisten jumalien temppeleitä.
Vuonna 1820 Kamehameha II salli Uudesta-Englannista tulevien lähetyssaarnaajien saapuvan Havaijille. Kaksi vuotta myöhemmin nämä olivat oppineet havaijin kielen, kehittäneet sille kirjakielen ja julkaisseet ensimmäisen oppikirjan. Kamehameha II ei itse tahtonut kääntyä kristinuskoon. Syitä tähän olivat väitetysti hänen halunsa pitää kaikki neljä vaimoaan ja rommi.
Helmikuussa 1824 kuningas lähti valtiovierailulle Lontooseen. Ennen tätä Kamehameha II vieraili myös hiljattain perustetussa Brasilian keisarikunnassa, jossa hän tapasi keisari Pedro I:n. Kamehameha II ja hänen vaimonsa kuolivat Lontoossa tuhkarokkoon. Uudeksi kuninkaaksi nimitettiin kuolleen kuninkaan veli Kamehameha III.
Vyasa

Vyasa (myös Krishna Dvaipayana tai Veda Vyasa), oli intialainen runoilija, joka eli suunnilleen 1500-luvulla eaa. Hänet on nimetty Mahabharata-runoelman kirjoittajaksi.
Legendan mukaan Vyasan isä oli askeetti ja äiti prinsessa. Hän kasvoi metsissä ja oppi vedoja erakoilta. Hän sai itse monia oppilaita eläessään Sarasvati-joen varrella. Myöhemmin hän muutti asumaan Himalajan luoliin, missä hän toimitti Vedoista neliosaisen kokoelman ja kirjoitti suuren runoelmansa.
Töölönlahdenpuisto

Töölönlahdenpuisto () on Helsingin keskustassa Töölönlahden etelärannalla sijaitseva julkinen puisto. Se rajoittuu lännessä Hesperianpuistoon, idässä päärataan ja etelässä Töölönlahdenkatuun. Puisto valmistui kesällä 2016 entisen Töölön tavara­rata­pihan paikalle muutamia vuosia sen jälkeen, kun Helsingin satamarata ja olivat purettu. Töölönlahdenpuisto, kuten myös Eläintarhan alue Töölönlahden pohjoispuolella, voidaan laskea osaksi Helsingin keskuspuistoa. 
Noin yhdeksän hehtaarin kokoisella alueella on oleskelunurmia, kuntoilupiste ja leikkipaikka. Puistoon on varattu paljon tyhjää tilaa erilaisten tapahtumien järjestämiselle. Puisto ei kuitenkaan ole kerännyt suurta suosiota: sen kävijämäärät ovat pienet ja sitä on kutsuttu muun muassa ”peltomaiseksi” ja ankeaksi, ja sen on sanottu vaikuttavan läpikulkualueelta. Puiston nurmi on ollut huonossa kunnossa. Huonokuntoisuuteen vaikuttavat niin valkoposkihanhet kuin puistossa järjestettävät tapahtumat.
Vuonna 1997 luodun alkuperäisen suunnitelman mukaan puistoon olisi muun muassa rakennettu erilaisia teemapuistoja ja ruopattu kanava, jota olisi kutsuttu Kluuvinlahdeksi samalla paikalla 1800-luvulla sijainneen meren­lahden mukaan. Yli 60 miljoonan euron arvoista hanketta suurine ylläpitokustannuksineen pidettiin kuitenkin liian kalliina, ja vuonna 2014 puistosuunnitelma palautettiin uudelleen valmisteltavaksi. Lopulta puiston rakentamisesta maksettiin 5,8 miljoonaa euroa. Viralliselta statukseltaan Töölönlahdenpuisto on tilapäinen puisto. Puiston uusimista ainakaan alkuperäistä suunnitelmaa vastaavaksi ei kuitenkaan pidetä realistisena, sillä Helsingin kaupungin vuotuinen puistobudjetti on 20 miljoonaa euroa.
Töölönlahdenkadun ja Kansalaistorin välissä sijaitsee Töölönlahdenpuistoa pienempi Makasiinipuisto.
Muutostyöt.
Kesällä 2024 Töölönlahdenpuistoon toteutettiin uudistuksia, joiden on tarkoitus toimia nopean aikavälin parannuksina viihtyisyyteen. Osa puiston alueesta nimettiin ”kesäpuistoksi”, ja sinne lisättiin muun muassa hiekkapolkuja, rantalentopallokenttä, penkkejä, keinuja, aurinkotuoleja sekä uusia istutuksia ja puita. Puiston avointa nurmialuetta muutettiin kukkaniityksi, ja puisia aitauksia lisättiin hillitsemään valkoposkihanhien kulkua. Puiston muutostöihin käytettiin rahaa noin 1,5 miljoonaa euroa. Uudistettu puistoalue avattiin heinäkuussa 2024 ja se sai puiston käyttäjiltä pääosin positiivisen vastaanoton.
Peter Welch

Peter Francis Welch (s. 2. toukokuuta 1947 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipoliitikko. Hän on edustanut Vermontin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 2023 lähtien voitettuaan vastaehdokkaansa republikaanien Gerald Malloyn vuoden 2022 vaaleissa. Tätä ennen hän edusti Vermontin vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2007 vuoteen 2023. Welch toimi senaattorina Vermontin senaatissa vuosina 1981–1989 ja myöhemmin vuosina 2001–2007.
Hän oli puolueensa senaattoreista ensimmäinen, joka vaati vuonna 2024 Joe Bidenin vetäytymistä vuoden 2024 presidentinvaaleista.
Poul Schlüterin IV hallitus

Poul Schlüterin IV hallitus oli Tanskan hallitus vuosina 1990–1993. Siihen kuuluivat Konservatiivinen kansanpuolue ja Venstre.
Ministerit.
Pääministeri 
Ulkoministeri
Valtiovarainministeri
Talousministeri
Veroministeri
Puolustusministeri
Opetus- ja tutkimusministeri
Oikeusministeri
Sisäministeri
Pohjoismaaministeri
Maatalousministeri
Kirkkoministeri ja viestintäministeri
Asuntoministeri
Kalastusministeri
Työministeri
Teollisuus- ja energiaministeri
Terveysministeri
Liikenneministeri
Ympäristöministeri
Sosiaaliministeri
Kulttuuriministeri
Per Hannevold

Per Hannevold (s. 1953) on norjalainen fagotisti.
Hannevold opiskeli Oslossa ja Tukholmassa Arnulf Brachelin ja Knut Sönstevoldin johdolla. Myöhemmin hän sai Yhdysvalloissa opetusta Harold Goltzerilta ja Louis Skinnerilta. Hän on suorittanut myös orkesterinjohdon opintoja Aldo Ceccaton ja Sergiu Celibidachen johdolla.
Hannevoldista tuli Bergenin filharmonisen orkesterin ensifagotisti vuonna 1979. Hän aloitti soittamisen myös Bergenin puhallinkvintetin jäsenenä vuonna 1981. Hänen ohjelmistonsa on kattanut standardeiksi luettavien konserttojen ja kamarimusiikkiteosten lisäksi muiden muassa Ruth Bakken teoksen "Illuminations", John Williamsin teoksen "The Five Sacred Trees" ja Jean Françaix'n konserton. Hannevold esiintyi Lincoln Centerin konsertissa, joka järjestettiin 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Lisäksi hän on tehnyt kansainvälisiä esiintymisiä muun muassa Taiwanissa ja Liettuassa.
Hannevold on toiminut professorina Bergenin yliopiston Grieg-akatemiassa. Hän on myös pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja toiminut tuomarina sekä pedagogina Suomessa, Ranskassa, Liettuassa, Latviassa sekä Yhdysvalloissa järjestetyissä fagottitapahtumissa. Vuonna 1993 Hannevoldista tuli Aspenin musiikkijuhlien taiteilijahenkilökunnan jäsen.
Hannevold on tehnyt kamarimusiikin alueella yhteistyötä muiden muassa Adele Anthonyn, Joshua Bellin, Janine Jansenin, Joseph Silversteinin, James Dunhamin, Orli Shahamin, Joseph Kalichsteinin, Stephen Kovacevichin ja Andrew Littonin kanssa.
Havaijin väestö

Havaijin väestö koostuu Havaijin asukkaista, joiden lukumäärä oli 1. heinäkuuta 2021 arviolta 1 441 553 henkeä.
Vuoden 2021 Yhdysvaltain väestönlaskennan arvion mukaan Havaijin asukkaista 26,8 % oli alle 18-vuotiaita ja 19,6 % vähintään 65-vuotiaita. 33,6 % yli 25-vuotiaista Havaijin asukkaista oli vähintään alempi korkeakoulututkinto. Havaijille muuttaa paljon maahanmuuttajia Aasiasta.
Havaijin väestö on vähentynyt vuosien 2017–2022 aikana joka vuosi. Ennen vuotta 2017 Havaijin väestö oli vuositasolla vähentynyt vuosina 1999 ja 1963. Kokonaisuudessaan väestö kasvoi 2010-luvulla, mutta kasvu oli vain puoliksi yhtä nopeaa kuin 2000-luvulla. Yksi syy väestön vähenemiselle on asukkaiden vanheneminen. Toisaalta 2020-luvulla myös koronapandemian aiheuttama kuolemien lisääntyminen saattoi vaikuttaa asiaan. Osaltaan väestön kehitykseen saattaa vaikuttaa myös asukkaiden muuttaminen mantereelle: vuonna 2019 tehdyssä kyselyssä 45 % vastaajista kertoi harkitsevansa osavaltiosta muuttoa. Heistä lähes puolet nimesi syyksi elämisen kulut. Mantereella on myös tarjolla eri tyyppisiä töitä kuin Havaijilla. Mantereelle muuttavista havaijilaisista suurin osa on 18–34-vuotiaita korkeakoulutettuja.
Havaijin viralliset kielet ovat englanti ja havaiji. Lisäksi osavaltiossa puhutaan paljon japania, kiinaa, koreaa ja filippiiniläiskieliä.
Ennen toisen maailmansodan loppua Havaijin väestö asui eri kokoisissa ja eri astein eristyneissä maaseutuyhteisöissä. 1950–1960-luvuilla osavaltioon rakennettiin paljon uusia asuntoja, hotelleja ja kauppoja, ja osa asuinalueista muuttui tiheiksi kaupungeiksi.
Labarthe-Rivière

Labarthe-Rivière (oksitaaniksi: "Era Barta d'Arribèra") on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Garonnejoen varrella, noin 6 kilometriä Saint-Gaudensin kaupungista lounaaseen.
Labarthe-Rivière on entinen kylpyläkaupunki. Labarthen lähteet olivat tunnetut jo roomalaisten vallan aikaan. Kylpylän käyttö lopetettiin vuonna 1953, ja vuonna 1987 kylpylärakennuksesta tehtiin kunnan toimintasali. Kunnan alueella on säilynyt myös roomalaisten ensimmäisellä tai toisella vuosisadalla rakentama 9 metriä kokea pilari. Sen tarkoituksesta ei ole varmaa tietoa. Pilari luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1905.