tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilmastonmuutos Etelä-Afrikassa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Etelä-Afrikassa nostamalla vuoden keskilämpötilaa, harventamalla mutta toisaalta voimistamalla sateita ja lisäämällä kuivuutta. 
Maan keskilämpötila on noussut 1960-luvun ja vuoden 2018 välillä 1,5 °C, ja joka vuodenajan alin ja korkein päivän keskilämpötila on noussut. Lämpötila on noussut etenkin maan kuivissa keskiosissa. Lämpötilan odotetaan nousevan 2,0 °C vuoteen 2050 mennessä ja 4,2 °C vuoteen 2090 mennessä siten, että etenkin maan länsi- ja keskiosat sekä kesäkuukaudet marraskuusta maaliskuuhun olisivat aiempaa kuumempia. Lämpötilan nousu lisäisi myös kuumien päivien määrää.
1960–2000-lukujen tilastot viittaavat siihen, että koko maassa sadepäivät ovat vähentyneet mutta toisaalta yksittäiset sateet voimistuneet.
Erään arvion mukaan maa on ilman ilmastonmuutostakin vaarassa menettää pintavesivarantonsa nopeasti.
Vaikutukset.
Etelä-Afrikka on hyvin riippuvainen luonnonvaroista ja maataloudesta, ja sen maatalous on riippuvainen sateista. Toisaalta etenkin maaseudulla on paljon köyhyyttä ja kyky sopeutua ilmastonmuutoksen aiheuttamiin muutoksiin on huono. Lämpötilojen nousu lisää helleaaltoja ja nopeuttaa veden haihtumista, mikä vaikuttaa maatalouteen. Ilmastonmuutos vaikuttaisi myös turismiin, karjanhoitoon ja terveydenhuoltoon.
Ilmastonmuutoksen odotetaan lisäävän maassa äärimmäisiä luonnonilmiöitä, kuten kuivuutta ja tulvia. Ne puolestaan aiheuttaisivat maaperän eroosiota, metsien häviämistä, kuivuuskausia ja aavikoitumista, maan huononemista ja myös maan ainutlaatuisten eläinlajien biologisen monimuotoisuuden vähenemistä. Tulvat uhkaisivat myös liata vettä ja aiheuttaa vahinkoja maan infrastruktuurille.
Enebakk Avis

Enebakk Avis on norjalainen vuonna 1999 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Enebakk. Se ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin.
Riddargatan

Riddargatan on Tukholman Östermalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu länsi-itäsuunnassa Grev Turegatanilta Narvavägenille.
Lavea suppea etuvokaali

Lavea suppea etuvokaali on vokaaliäänne, joka esiintyy useimmissa kielissä. Suomessa se kirjoitetaan i-kirjaimella, ja se esiintyy itsenään sekä lyhyenä että pitkänä ja se muodostaa kaikkien muiden vokaalien kanssa diftongeja. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa eli IPA:ssa sen merkki on .
Lavea suppea etuvokaali on yksi 16 kardinaalivokaalista.
Ääntäminen.
Vokaalia määrittävät seuraavat foneettiset piirteet:
-vokaali on ääntämykseltään lähes, ja joissain kielissä täysin, identtinen soinnillisen palataaliapproksimantin eli -äänteen kanssa. Se, kumpaa symbolia missäkin tilanteessa käytetään, menee kielikohtaiseksi määrittelyasiaksi. Nyrkkisääntönä on se, että :tä käytetään merkitsemään äännettä, kun se toimii muiden konsonanttien tavoin, ja :tä, kun se toimii vokaalin tavoin. Se, mitä "konsonanttien tavoin" tai "vokaalien tavoin" tarkalleen ottaen tarkoittaa on kielikohtaista ja menee fonemiikan puolelle sekä ajoittain kiistelyksi fonetiikkojen keskuudessa. (Täytyy myös pitää mielessä että äänne, jota kirjoitetaan -merkillä, ei välttämättä ole puheessa puhdas approksimantti, vaan saattaa mennä -frikatiivin puolelle.)
Esiintyminen.
Lavea suppea etuvokaali esiintyy valtaosassa kielistä, muttei ihan kaikissa. Suomessa se esiintyy sekä pitkänä että lyhyenä vokaalina: "kiitin" .
Latinalaista aakkostoa käyttävissä kielissä äänne useimmiten kirjoitetaan "i"-kirjaimella (joka latinassa merkitsi sekä :tä että :tä), mutta merkittävänä poikkeuksena on englanti. Pitkä esiintyy kaikissa englannin murteissa, mutta sitä harvoin kirjoitetaan ⟨i⟩-kirjaimella, sillä suuren vokaalisiirtymän takia englannin "pitkä i" muuttui -diftongiksi (esimerkiksi "price" ), kun taas "lyhyt i" on hieman keskisempi lavea lähes suppea lähes etinen vokaali (esimerkiksi "kit" ). Sen sijaan englanti käyttää -foneeminsa merkitsemiseen ⟨e⟩-kirjainta (jonka englanninkielinen nimi itsessään lausutaan ) sekä ⟨ee⟩, ⟨ea⟩, ⟨ei⟩ ja ⟨ie⟩-merkintöjä: "fleece" , "fleas" , "seize" , "piece" . Tämä englannin "pitkä E-äänne" ("long e", ) eroaa lyhyestä iistä () sekä pituudensa että laadunsa kohdalla, esimerkiksi sanaparissa "beat" ja "bit" , mutta useimmissa aksenteissa laatu on merkittävämpi ero: tulkitaan todennäköisemmin "beat"iksi kuin "bit"iksi. Joissain aksenteissa lyhyt esiintyy sanan lopussa -foneemin allofonina: "happy" .
Kyrillistä aakkostoa käyttävissä kielissä -vokaali kirjoitetaan useimmiten и-kirjaimella, esimerikisi venäjän sanassa или . Venäjässä, kuten monissa slaavilaisissa kielissä, tehdään ero -vokaalin ja suppean keskivokaalin :n (ы-kirjain) välillä, esimerkiksi sanaparissa бить/быть /. Ukrainassa taas и merkitsee -äännettä ja merkitään kyrillisellä і-kirjaimella, kuten myös valkovenäjässä.
Kieliä joissa ei esiinny -vokaalia ovat esimerkiksi jiddiš (jonka 1900-luvun standardisoidussa variantissa esiintyy ), kaukasiassa puhuttu adygen kieli (jossa on vain kolme keskivokaalia ) sekä jotkut muut kaukasian kielet, ja arapaho, joka jiddišin kaltaisesti käyttää :tä :n paikalla.
Super Taikyu

Super Taikyu (, "Super Endurance") on japanilainen autourheilusarja, joka on alkanut vuonna 1991. Sarja on pro-am -kuljettajille ja siinä ajetaan kaupallisesti saatavilla kilpa-autoilla, jotka kuuluvat GT3-, GT4- tai TCR-luokkiin, sekä Japanissa saatavilla tuotantoautoilla, joita on muokattu minimaalisesti. 
Sarjaa ajetaan Japanin merkittävillä moottoriradoilla. Kilpailumuoto sisältää viiden tunnin kilpailuja sekä kahden kolmen tunnin kilpailun tapahtumia. Sarjan suurin tapahtuma nykyään on Fujin 24 tunnin ajo, jota ennen suurin oli Tokachin 24 tunnin ajo.
Autot.
Autoille on yhdeksän luokkaa: ST-X (GT3), ST-Z (GT4), ST-TCR (TCR), ST-Q, ST-1, ST-2, ST-3, ST-4, ST-5.
Vuonna 2021 japanilaiset valmistajat Kawasaki, Subaru, Toyota, Mazda ja Yamaha ovat yhteisesti ilmoittaneet osallistuvansa kilpailuihin hiilineutraaleilla polttoaineilla, ja tutkivansa ja kilpailevansa vetykäyttöisillä moottoreilla. Toyota on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon vetykäyttöisellä autolla. Myös Nissan on osallistunut Fujin 24 tunnin ajoon hiilineutraalia polttoainetta käyttävällä autolla. Mazda on osallistunut biodieseliä käyttävällä autolla vuonna 2022.
Ilmari Renko

Otto Ilmari Renko (29. lokakuuta 1906 Antrea – 31. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yksityismetsätalouden asiantuntija, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Rengon vanhemmat olivat ratavartija Antti Renko ja Anna Rintala ja puoliso vuodesta 1935 opettaja Tyyne Anna Kaukiainen. Renko tuli ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1927 ja valmistui metsänhoitajaksi 1931. Hän suoritti erikoistutkinnon suometsätieteessä ja antoi opettajanäytteen Tuomarniemen normaalimetsäkoulussa 1932. Opintomatkoja hän teki moniin eri maihin. Renko oli Keskusmetsäseura Tapion Viipurin metsänparannuspiirin ylimääräinen metsänhoitaja ja apulaismetsänhoitaja 1932–1937, Sortavalan metsänparannuspiirin päämetsänhoitaja 1937–1939, Kurkijoen maamiesopiston metsätalouden lehtori 1939–1940, Metsähallituksen Evon metsäkoulun metsänhoitaja 1940–1946 ja vt. johtaja 1947 ja Keskusmetsäseura Tapion metsänhoitaja 1948–1949, yleisen osaston osastopäällikkö 1948–1959, ylimetsänhoitaja 1950–1959 ja apulaisjohtaja vuodesta 1959. Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston hakkuutoimiston apulaistoimistopäällikkö ja toimistopäällikkö Renko oli 1945–1946. Hänellä oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1957.
Funke Opeke

Funke Opeke on nigerialaisen MainOne-tietoverkkoyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja. MainOne yhdisti vuonna 2010 ensimmäisenä Länsi-Afrikan merivalokaapelilla muuhun internetiin ja paransi merkittävällä tavalla alueen tietoverkkoyhteyksiä. Forbes valitsi Opeken vuonna 2018 The World's Top 50 Women in Tech -listalleen yhtenä perusteenaan, että tämä auttoi rakentamaan Nigeriasta Afrikan suurimman talouden. 
Ura.
Opeke suoritti sähkötekniikan kandidaatin ja maisterin tutkinnot Obafemi Awolowo -yliopistosta Ifessä ja Columbian yliopistosta Yhdysvalloista. Valmistuttuaan Columbian yliopistosta hänestä tuli Verizon Communicationsin tukkumyynnin johtaja New Yorkissa. Vuonna 2005 hän palasi Nigeriaan ja toimi MTN Nigeriassa teknisenä johtajana. Hän toimi myös konsulttina Transcorpissa ja NITELin operatiivisena johtajana lyhyen ajan.
Opeke yritti parantaa ensin Nigerian internet-yhteyksiä NITELin kanssa. Tämän osoittautuessa mahdottomaksi hän perusti 2008 oman yrityksensä MainOnen. Merkittävimpiä saavutuksia oli rahoituksen hankkiminen MainOnelle merivalokaapeliyhteyden rakentamiseen Nigeriasta Eurooppaan. MainOne rakensi Länsi-Afrikan ensimmäisen yksityisen valokaapeliverkoston joka kulki vuonna 2010 Nigeriasta Ghanan kautta Portugaliin. Vuonna 2012 verkko yhdistettiin London Internet Exchange -yhteyspisteeseen. Vuonna 2015 se laajeni edelleen Kameruniin ja 2018 Senegaliin ja Côte d'Ivoireen. Tammikuussa 2015 MainOne avasi tytäryhtiön MDXi:n, joka rakentaa Tier III -tasoisia datakeskuksia Länsi-Afrikkaan. Vuonna 2022 Equinix osti MainOnen 320 miljoonalla dollarilla.
Yksityiselämä.
Opeke syntyi Ile-Olujissa, Ondon osavaltiossa. Opeken isä on Cocoa Research Institute of Nigeria -tutkimuslaitoksen johtaja ja hänen äitinsä on opettaja. Hänellä on yhdeksän sisarusta. Lapsena hän asui Ibadanissa, Oyon osavaltion pääkaupungissa ja kävi siellä Queens School for Girls -tyttökoulua.
Brankica Mihajlović

Brankica Mihajlović (; s. 13. huhtikuuta 1991) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Mihajlović kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa, vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue sijoittui 11:nneksi vuonna 2012 ja saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM-kilpailuissa Mihajlović kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Mihajlović saavutti pronssia 2015.
Bianka Buša

Bianka Buša (; s. 25. heinäkuuta 1994 Vrbas) on serbialainen lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Buša kuului Serbian naisten lentopallomaajoukkueeseen vuoden 2016 olympialaisissa Rio de Janeirossa ja vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa Tokiossa. Joukkue saavutti hopeaa 2016 ja pronssia 2021. MM-kilpailuissa Buša kuului vuonna 2018 Serbian kultaa voittaneeseen joukkueeseen. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2017 ja 2019 ja saavutti pronssia 2015. Euroopan kisoissa Buša saavutti pronssia 2015.
Johanne Dybwad

Johann Dybwad (o.s. Juell; 2. elokuuta 1867 Oslo – 4. maaliskuuta 1950 Oslo) oli yksi Norjan kuuluisimmista teatterinäyttelijöistä 1900-luvun alkupuolella.
Dybwad teki ensiesiintymisensä bergeniläisessä Den Nationale Scene -teatterissa vuonna 1887 ja siirtyi jo seuraavana vuonna oslolaiseen Christiania Theateriin, missä hän jatkoi kunnes Norjan kansallisteatteri avattiin vuonna 1899. Dybwad oli yhtä vuotta lukuun ottamatta kiinnitettynä kansallisteatteriin koko loppu-uransa ajan, ja tuli tunnetuksi muun muassa Ibsenin ja Bjørnsonin naishahmojen tulkitsijana. Hän myös ohjasi itse näytelmiä.
Yksityiselämä.
Dybwadin vanhemmat Johanne ja Mathias Juell olivat myös näyttelijöitä. Dybwad oli vuosina 1891–1916 naimisissa asianajaja-runoilija Vilhelm Dybwadin kanssa.
Johanne Dybwad on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle Osloon Bjørnstjerne Bjørnsonin viereen.
Tunnustukset.
Dybwadille myönnettiin kultainen Kuninkaan ansiomitali vuonna 1908 ja Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi vuonna 1947.
Site d’escalade du Bourget

Site d’escalade du Bourget on kiipeilykeskus Pariisin esikaupunkialueella Le Bourget’ssa Seine-Saint-Denis’n departementissa Ranskassa.
Se on rakennettu Pariisin vuoden 2024 kesäolympialaisia varten, ja se isännöi olympiakiipeilytapahtumat.
Vaires-sur-Marne

Vaires-sur-Marne on kunta Seine-et-Marnen departementissa Île-de-Francen alueella Keski-Ranskassa. Vaires-sur-Marne on LGV Estin länsipää, joka ulottuu Vendenheimiin (lähellä Strasbourgia). Vaires–Torcy-asemalta on junayhteydet Meaux'hin ja Pariisiin.
Juho Viinamäki

Juho Viinamäki (30. kesäkuuta 1859 Siikainen – 15. joulukuuta 1943 Salo) oli suomalainen Salossa asunut talonomistaja, torvisoittokunnan johtaja, keräilijä ja museomies. Viinamäki oli Salo-Uskelan suojeluskunnan jäsenenä sen perustamisesta syksystä 1917 alkaen. Hänet palkittiin suojeluskuntien ansiomitalilla ja suojeluskuntakorpraalin arvolla.
Toiminta torvisoittokunnissa.
Viinamäki liittyi asevelvollisena Turun pataljoonaan vuonna 1881 ja hän oli soittajana pataljoonassa kuuden vuoden ajan. Vuonna 1888 hän oli torvisoittokunnan johtajana Piikkiössä ja perusti samana vuonna soittokunnan myös Sauvoon. Vuoden 1888 lopulla hänet valittiin torvisoittokunnan johtajaksi Saloon. Hän johti Salon torvisoittokuntaa 25 vuoden ajan ja perusti Salosta käsin soittokunnat myös Perniöön ja Kiikalaan. Viinamäki oli myös Salon jouhiorkesterin ja Salon amatööriorkesterin jäsenenä. Keväällä 1918 Viinamäki perusti soittokunnan uudelleen Saloon Suomen sisällissodan valkoisten sankarihautajaisia varten ja tästä soittokunnasta kehittyi Salon VPK:n torvisoittokunta, jonka jäsenenä Viinamäki myös oli.
Toiminta keräilijänä.
Viinamäki aloitti vanhojen esineiden keräämisen jo lapsena ja vartuttuaan hän alkoi myös täyttää eläimiä. 1900-luvun alussa hän perusti Rummunlyöjänkadun varrella sijainneeseen taloonsa yksityisen museon, joka oli yleisölle avoinna vuodesta 1909 alkaen. Vuonna 1918 museossa oli 1 700 esinettä. Museon esineistöön kuului muun muassa rahakokoelma, jossa oli 80 eri maan rahoja, erilaisia aseita, tinatavaraa ja täytettyjä eläimiä. Museon kokoelmassa oli myös Salon siltavoudin vanha rumpu.
Viinamäki joutui kuitenkin luopumaan suuresta osasta museokokoelmistaan taloudellisista syistä. Salon kauppala ei suostunut ostamaan museon kokoelmaa ja vuosina 1918–1919 suurimman osan esineistä osti eräs turkulainen antiikkikauppias ja muutamat helsinkiläiset henkilöt. Loput esineistä Viinamäki sijoitti Jokirannassa sijainneeseen huvilaansa.
Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia

Ukrainan Pjotr Tšaikovskin kansallinen musiikkiakatemia (), aiemmin Kiovan konservatorio, on musiikkikorkeakoulu Ukrainassa Kiovassa.
Akatemian juuret ovat 1868 perustetussa musiikkikoulussa, joka muutettiin 1913 Kiovan konservatorioksi. Konservatorio muuttui musiikkitehnikumiksi 1925 ja musiikkiakatemiaksi 1995, jolloin se sai nykyisen nimensä.
Akatemia on Ukrainan suurin musiikkioppilaitos ja musiikin tutkimuskeskus. Se jakautuu neljään osastoon: musiikin ja säveltämisen historia ja teoria; piano; vokaalimusiikki ja orkesterinjohtaminen sekä neljäntenä orkesteri. Opiskelijoita on yli tuhat. Opettajina on toiminut merkittäviä ukrainalaisia musiikintutkijoita ja säveltäjiä, esimerkiksi Lev Revutskyi, Borys Ljatošynskyi, Pylyp Kozytskyi, Myh’ailo Verykivskyi, Andri Štoharenko, Ivan Patoržynskyi, ja Kostjantyn Dankevytš. Opiskelijoista on tullut tunnettuja muusikkoja ja säveltäjiä: Heorhi Maiboroda, Platon Maiboroda, Dmytro Hnatjuk, Jevhenija Mirošnytšenko, Valentyn Sylvestrov, Leonid Hrabovskyi, Jevhen Stankovytš, Mykola Kondratjuk, Arkadi Fylypenko, Oleksandr Bilaš ja Vitali Kyreiko.
Cassie Sharpe

Cassandra "Cassie" Sharpe (s. 14. syyskuuta 1992 Calgary) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiavoittaja vuodelta 2018.
Sharpe saavutti Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 lumikourussa hopeaa. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän epäonnistui, mutta Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa 3,2 pisteen erolla Ranskan Marie Martinodiin. Utahin MM-kilpailuissa 2019 Sharpe saavutti jälleen hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa 4,5 pistettä kiinalaisen Eileen Gun takana. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän sai pronssia.
Sharpe on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2012. Hän on voittanut kahdeksan osakilpailua, joista ensimmäisen maaliskuussa 2015 Tignesissä ja viimeisimmän helmikuussa 2020 Mammoth Mountainilla. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018 ja 2018–2019.
Cassie Sharpen veljet Doug ja Darcy Sharpe ovat kilpailleet lumilautailussa, ja Darcy osallistui vuonna 2022 Pekingin olympialaisiin.
Outakosken kansakoulu

Outakosken kansakoulu oli Utsjoen kunnassa Outakosken kylässä toiminut kansakoulu. Utsjoelle perustettiin Suomen saamelaisalueen ensimmäinen kansakoulu vuonna 1878, joka ensiksi toimi Utsjoen kirkolla lukuvuosina 1878–1882. Vuonna 1885 koulun toiminta siirrettiin Outakosken kylään. 
Koulu aloitti toiminnan 1885 väliaikaisen opettajan opetuksessa. Koulun ensimmäiseksi vakinaiseksi opettajaksi valittiin Elias Erikson. Myöhemmin koulun opettajina ovat toimineet muun muassa Josef Guttorm vuosina 1903–1939 ja tämän poika Hans Aslak Guttorm 1939–1970.
Koululla ja opettajilla on ollut suuri vaikutus pohjoissaamenkieliseen kaunokirjallisuuteen. Koulun entisen opettajan Hans Aslak Guttormin lisäksi muun muassa saamelaiskirjailijat Pedar Jalvi, Eino Guttorm, Kirste Paltto ja Kerttu Vuolab ovat koulun entisiä oppilaita. 
Sittemmin peruskouluna jatkanut Outakosken koulu lakkautettiin vuonna 2002. Jo tätä ennen koulun toiminta oli ollut keskeytyksissä.
Tuğba Danışmaz

Tuğba Danışmaz (s. 1. syyskuuta 1999) on turkkilainen kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestari. Hän kilpailee myös pituushypyssä.
Danışmaz saavutti Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hopeaa kolmiloikassa tuloksella 13,85. Hän karsiutui vuonna 2021 Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa kolmiloikan lppukilpailusta, mutta voitti saman lajin alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tallinnassa Turkin ennätystuloksella 14,09. Hän saavutti kesällä 2022 kolmiloikassa hopeaa Välimeren kisoissa tuloksella 14,05, mutta karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM- ja Münchenin EM-kilpailuissa.
Danışmaz voitti kolmiloikan sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 Turkin ennätystuloksella 14,31. Hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen superliigan ja kultaa Chengdun universiadeissa tuloksella 14,31. Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 hopeaa Turkin ennätystuloksella 14,57. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2025 hän sijoittui Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa viidenneksi ja Tokion MM-kilpailuissa 12:nneksi.
Pituutta hän on hypännyt parhaimmillaan ulkoradoilla 657 vuonna 2023 ja hallissa 632 vuonna 2022.
Les Bordes (Loiret)

Les Bordes on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 43 kilometriä Orléansin kaupungista itään.
Kylän historia on sotaisa. 800-luvulla normannit hyökkäsivät kylään useita kertoja polttaen taloja ja tappaen asukkaita. Kylä ja ympäröivä maaseutu autioitui. Kylä alkoi kuitenkin elpyä ja 1000-luvulla siitä tuli suosittu koirametsästysalue, jossa myös Ranskan kuninkaat kävivät metsästämässä. 1100-luvulla rakennettiin Saint-Martinin kirkko. Kirkko tuhoutui satavuotisessa sodassa, mutta rakennettiin uudelleen vuonna 1447. Tämän jälkeen kirkko on rakennettu uudelleen useita kertoja, ja nykyinen rakennus on vuodelta 1868.
Anton Lepola

Anton Lepola (s. 24. heinäkuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
Rachael Karker

Rachael Karker (s. 9. syyskuuta 1997 Guelph) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hän on lumikourun olympiapronssimitalisti vuodelta 2022.
Karker sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Utahin MM-kilpailuissa 2019 lumikourussa neljänneksi. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 1,25 pistettä kiinalaiselle Eileen Gulle hävinneenä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti pronssia edellään Eileen Gu ja joukkuetoverinsa Cassie Sharpe. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Karker saavutti pronssia.
Karker on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2015. Hän on voittanut kaksi osakilpailua: Aspenissa maaliskuussa 2021 ja Copper Mountainilla joulukuussa 2022. Hän voitti lumikourun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2020–2021 ja 2022–2023, sijoittui toiseksi kausilla 2018–2019 ja 2019–2020 sekä kolmanneksi kaudella 2021–2022.
Siv Friðleifsdóttir

Björg Siv Juhlin Friðleifsdóttir (s. 10. elokuuta 1962) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 1995–2013 ja on toiminut ympäristöministerinä sekä terveys- ja sosiaaliturvaministerinä.
Siv syntyi Oslossa. Hän opiskeli fysioterapiaa Islannin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1986, minkä jälkeen hän työskenteli fysioterapeuttina vuoteen 1995 asti. Vuosina 1990–1998 hän istui Seltjarnarnesin kunnanvaltuustossa. Vuoden 1995 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1999–2004 hän toimi ympäristöministerinä sekä pohjoismaisen yhteistyön ministerinä. Vuosina 2004–2006 hän toimi sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 2006–2007 hän toimi terveys- ja sosiaaliturvaministerinä. Vuosina 2007–2009 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 2009–2011 hän toimi Alþingin 4. varapuhemiehenä.
Tess Ledeux

Tess Ledeux (s. 23. marraskuuta 2001 Bourg-Saint-Maurice) on ranskalainen freestylehiihtäjä. Hän saavutti big airissa olympiahopeaa vuonna 2022 ja on voittanut kolme maailmanmestaruutta.
Ledeux voitti ensimmäisissä arvokilpailuissaan Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 slopestylessa kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui slopestylen karsinnassa 15:nneksi. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa big airissa. Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui slopstylessa neljänneksi ja big airissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti big airissa hopeaa edellään kiinalainen Eileen Gu ja sijoittui slopestylessa seitsemänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Ledeux voitti kultaa big airissa ja sijoittui 12:nneksi slopestylessa.
Ledeux on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2017. Hän voitti ensimmäisen maailmancup-kilpailunsa, Font Romeun slopestylen tammikuussa 2017. Hän on voittanut 26. maaliskuuta 2025 mennessä 17 osakilpailua, 13 slopestylessa ja neljä big airissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2020–2021 slopstylessa ja pipe &amp; parkin yhteispisteissä, kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 big airissa sekä kaudella 2024–2025 slopestylessa.
Johanne Killi

Johanne Killi (s. 13. lokakuuta 1997) on norjalainen freestylehiihtäjä. Hän on slopestylen MM-pronssimitalisti vuodelta 2023.
Killi saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa slopestylessa vuonna 2014. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui slopestylessa kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli samassa lajissa viides. Utahin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui big airissa yhdeksänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui slopestylessa kuudenneksi ja big airissa seitsemänneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Killi saavutti pronssia slopestylessa ja sijoittui 12:nneksi big airissa.
Killi on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2015. Hän on voittanut 28. maaliskuuta 2025 mennessä kuusi osakilpailua, viisi slopestylessa ja yhden big airissa. Hän voitti slopestylen sekä park &amp; pipe -lajien maailmancupin kokonaiskilpailut kaudella 2022–2023. Lisäksi hän on sijoittunut slopestylen cupissa toiseksi kausina 2016–2017 ja 2017–2018 ja kolmanneksi kausina 2014–2015 ja 2019–2020 sekä big airissa kolmanneksi kaudella 2019–2020.
Lager 157

Lager 157 on ruotsalainen myymäläketju, joka myy perus- ja muotivaatteita.
Tausta.
Lager 157 on vaatekauppa, jonka perusti yrittäjä Stefan Palm vuonna 1999. Pääkonttori on edelleen Gällstadissa Ulricehamnin ulkopuolella, mistä Stefan Palm johtaa yritystä edelleen. Yritys kehittää ja myy pääosin valmiita vaatteita keskittyen koko perhelle sopiviin vaatteisiin ja kenkiin. Vuonna 2019 yritys vietti 20-vuotisjuhlaansa ja saavutti hieman yli miljardin kruunun liikevaihdon. Ketjulla on yli 50 myymälää ja verkkokauppaa Ruotsissa, Suomessa ja Norjassa. Numero 157 tulee tieltä 157, joka kulkee Gällstadin ensimmäisen myymälän vieressä. Numerot 1, 5 ja 7 ovat myös käytössä yrityksen markkinoinnissa.
Suomessa.
Suomen ensimmäinen Lager 157 -myymälä avattiin vuonna 2020. Vuonna 2024 ketjulla oli myymälöitä Lahdessa, Raisiossa, Vantaalla, Jyväskylässä, Lappeenrannassa, Porissa, Kuopiossa, Tampereella, Kotkassa, Seinäjoella, Vaasassa, Joensuussa ja Oulussa. Hämeenlinnaan avautui uusi myymälä 31.10.2024. Keväällä 2025 Kouvolaan aukeaa uusi myymälä.
ITT Technical Institute

ITT Technical Institute (ITT Tech) oli Yhdysvalloissa vuoteen 2016 asti toiminut yksityinen, voittoa tavoitellut teknillisten oppilaitosten ketju. Sen omisti vuosina 1969–1994 maailman suurimpana monialayrityksenä tunnettu ITT, ja sillä oli suurimmillaan toimintaa 130 kampuksella 38 osavaltiossa. Insinöörien ohella se koulutti terveydenhoidon ammattilaisia saman yhtiön omistamassa Breckinridge School -ketjussa. Kaksivuotisen alimman college-tutkinnon ("associate") suorittaminen maksoi ITT:ssä noin 45 000 dollaria.
Monien väärinkäytösten vuoksi Yhdysvaltain opetusministeriö kielsi ITT Techiltä uusien opiskelijoiden rekrytoinnin vuonna 2016, mikä johti oppilaitosketjun toiminnan lopettamiseen. Omistajayhtiö ITT Educational Services Inc. oli 1990-luvulta asti hyötynyt häikäilemättömästi liittovaltion antamista opintotuista, käyttänyt epätavallisen painostavia menetelmiä kuten puhelinmyyntiä opiskelijoiden rekrytoinnissa, väärentänyt opiskelijoiden allekirjoituksia, antanut virheellistä tietoa antamiensa tutkintojen kelpoisuudesta ja hyväksiluvusta sekä heikentänyt opetuksen laatua lyhyen tähtäimen voittonsa maksimoimiseksi. Joe Bidenin presidenttikaudella 2022 liittovaltio antoi anteeksi noin 208 000:n ITT Techin opiskelijan ottamat liittovaltion opintolainat, joiden yhteissumma oli lähes neljä miljardia dollaria. Vähän aiemmin samanlainen lähes kuuden miljardin dollarin anteeksianto oli tehty vuonna 2015 toimilupansa menettäneen ja konkurssiin menneen Corinthian Colleges -yhtiön opiskelijoiden suhteen.
Ramya Krishnan

Ramya Krishnan (; s. 15. syyskuuta 1970 Madras, Tamil Nadu, Intia), myös Ramya Krishna (telugun- ja kannadankielisissä elokuvissa), on intialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt yli 200 elokuvassa viidellä kielellä: tamili, telugu, kannada, malajalam ja hindi. Hän on voittanut neljä Filmfare Awards South -palkintoa, kolme Nandi Awards -palkintoa ja Tamil Nadu State Film Awards -erikoispalkinnon.
Broadwayn kutsu

Broadwayn kutsu () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Christopher Guestin ohjaama yhdysvaltalainen pitkälti improvisoitu pseudodokumentaariseen tyyliin tehty komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Guest itse, Lewis Arquette, Bob Balaban, Matt Keeslar, Eugene Levy, Catherine O’Hara, Parker Posey ja Fred Willard.
"Broadwayn kutsu" on noussut kulttiklassikon maineeseen. "Variety" valitsi sen yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta elokuvasta joulukuussa 2022.
Juoni.
Elokuva sijoittuu missourilaiseen, fiktiiviseen pallien valmistamisesta tunnettuun Blainen pikkukaupunkiin ja kertoo parodisesti kaupungin harrastelijateatterista, joka harjoittelee kaupungin 150-vuotispäiväjuhliin Broadway-tyylistä kaupungin omasta historiasta kertovaa musikaaliesitystä, jonka ensi-iltaan tulee Broadwayn teatterikriitikko.
Tuotanto.
Kehitys.
Christopher Guest sai idean elokuvaan katsoessaan lapsensa koulunäytelmää, "Annie mestariampuja" -musikaalia.
"Broadwayn kutsulla" ei ollut käsikirjoitusta. Guest ja Eugene Levy laativat ainoastaan 16-sivuisen yleiskuvauksen, jonka pohjalta elokuvan näyttelijät improvisoivat dialogin. Elokuva oli kokonaan improvisoitu lauluja ja musikaaliesityksen "Red, White and Blaine" dialogia lukuun ottamatta.
Kuvaukset.
"Broadwayn kutsu" kuvattiin 29 päivässä vuonna 1995 lähes kokonaan noin 50 kilometriä Austinista etelään sijaitsevassa Lockhartin kaupungissa Texasissa. Lockhartin lisäksi elokuvan joitain kohtauksia kuvattiin Austinissa ja Los Angelesissa.
Ensi-ilta.
"Broadwayn kutsu" sai maailmanensi-iltansa Bostonin elokuvajuhlilla 21. elokuuta 1996 ja teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 31. tammikuuta 1997. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 2,9 miljoonan dollarin lipputulot.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, mutta se esitettiin ensi kerran Yle TV2 -televisiokanavalla 3. elokuuta 2003.
Vastaanotto.
"Broadwayn kutsu" on saanut sekä elokuvakriitikoilta että katsojilta myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 55 arviointiin, joista 50 ovat ”tuoreita” ja 5 ”mätiä”. Yli 25 000 käyttäjästä 91 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 4,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 19 arvostelun perusteella elokuva on saanut 71 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 18 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,2/10.
Elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan (Karen Murphy), parhaan miespääosan (Christopher Guest) ja parhaan käsikirjoituksen (Guest ja Eugene Levy) Independent Spirit -palkintojen saajaksi vuoden 1998 gaalassa. Vuonna 2000 se oli ehdokkaana Yhdysvaltain elokuvainstituutin -listaukseen.
Megan Oldham

Megan Oldham (s. 12. toukokuuta 2001 Newmarket) on kanadalainen freestylehiihtäjä. Hänellä on maailmanmestaruuskilpailuista neljä mitalia, joista kolme slopestylesta ja yksi big airista.
Oldham saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2019 hopeaa big airissa. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Aspenin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti pronssia slopestylessa ja sijoittui neljänneksi big airissa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui neljänneksi big airissa ja 13:nneksi slopestylen karsinnassa. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa slopestylessa ja pronssia big airissa. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän sai slopestylessa pronssia ja sijoittui big airissa viidenneksi.
Oldham on kilpaillut maailmancupissa marraskuusta 2018 alkaen. Hän on voittanut neljä osakilpailua: slopestylessa Silvaplanassa maaliskuussa 2019 ja Bakurianissa maaliskuussa 2022 sekä big airissa Copper Mountainilla joulukuussa 2022 ja Aspenissa helmikuussa 2025. Lisäksi hän on sijoittunut kolme kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Hän voitti slopestylen maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2018–2019 ja sijoittui toiseksi kaudella 2024–2025. Big airin maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kolmas kaudella 2022–2023.
Zubeida

Zubeida Begum Dhanrajgir (; 1911 Surat, Brittiläinen Intia – 21. syyskuuta 1988 Bombay, Maharashtra, Intia) oli intialainen näyttelijä. Hän oli Sachinin kuningaskunnan nawabin ja elokuva-alalla työskennelleen Fatma Begumin tytär, ja näytteli ensimmäisessä elokuvassaan 12-vuotiaana. Hän näytteli naispääosaa ensimmäisessä intialaisessa äänielokuvassa "Alam Ara" (1931) ja oli aikansa korkeimmin palkattu naisnäyttelijä kotimaassaan.
Pauli Sipiläinen

Pauli Allan Sipiläinen (15. helmikuuta 1940 Ilmajoki – 6. maaliskuuta 2023 Hyvinkää) oli suomalainen elokuvaaja, joka kuvasi yli 40 elokuvaa ja tv-työtä. Hänet muistetaan erityisesti Åke Lindmanin luottokuvaajana.
Sipiläisen kuvaamaan yhteentoista Lindmanin ohjaukseen kuului niin televisiotöitä, kuten "Myrskyluodon Maija" -sarja (1976) ja valkokangaselokuvia, kuten "Lapin kullan kimallus" (1999), "Etulinjan edessä" (2004) ja "Tali-Ihantala 1944" (2007).
Sipiläinen oli Rauni Mollbergin "Tuntemattoman sotilaan" b-kuvaaja.
Sipiläinen kuvasi myös useita Matti Ijäksen televisiotöitä, kuten "Katsastuksen" (1988). Ijäksen ohjaamasta "Siriuksen vieraat" -elokuvasta (1987) Sipiläinen voitti parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon.
Paha klovni

Paha klovni on perinteisen koomisen klovnin ilkikurinen versio, johon on käytetty kauhuelementtejä ja mustaa huumoria. Hahmo voi leikkiä koulrofobiasta kärsivien pelolla. Pahan klovnin modernin arkkityypin teki suosituksi vuodesta 1940 alkaen DC Comicsin hahmo Jokeri ja myöhemmin Se Stephen Kingin kirjassa "Se".
Judith Heumann

Judith Ellen Heumann (18. joulukuuta 1947 Philadelphia – 4. maaliskuuta 2023 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja kansainvälisen vammaisliikkeen edellä kävijöitä.
Lapsuus ja koulutus.
Heumann syntyi Philadelphiassa juutalaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa, Werner ja Ilse Heumann, olivat muuttaneet Saksasta 1930-luvulla. Hänen isovanhempansa kuolivat natsien keskitysleirillä. Hän sairasti polion puolitoistavuotiaana. 
Hän valmistui Long Islandin yliopistosta vuonna 1969. Vuonna 1970 New Yorkin opetuslautakunta ei myöntänyt hänelle opettajan oikeuksia, koska hän oli riski tulipalon syttyessä. Hän haastoi lautakunnan oikeuteen, mutta New Yorkin kaupunki sopi asian ilman oikeuskäsittelyä. Hänestä tuli kaupungin ensimmäinen pyörätuolia käyttävä ala-asteen opettaja.
Poliittinen työ ja vaikuttamistyö.
Järjestötyö.
Hän oli vuonna 1970 perustetun Toiminnalliset vammaiset (Disabled in Action) yhdistyksen perustajajäsen. Se järjesti vuonna 1972 Heumannin johdolla näyttävän mielenosoituksen katkaisemalla Madison Avenuen istumalakolla. Protesti oli sitä vastaan, että presidentti Nixon ei vahvistanut kuntoutuslakia.
Heumann toimi Berkleyn Itsenäisen elämän keskuksen apulaisjohtajana vuosina 1975–1982. Sinä aikana eniten julkisuutta saanut vaikuttamistyö oli vuonna 1977 San Franciscon hallintorakennuksen edessä toteutettu 28 päivää kestänyt istumalakko. Tavoitteena oli saada kuntoutuslain 504 pykälän muutokset vahvistettua.
Heumann oli perustamassa vuonna 1983 Maailman vammaisinstituuttia. Hän toimi sen apulaisjohtajana vuoteen 1993 asti. 
Viranomaistehtävät.
Heumann toimi vuosina 1993–2001 presidentti Bill Clintonin hallinnossa opetusministeriön erityisopetuksen ja kuntoutuspalvelujen toimiston apulaissihteerinä. Hän vastasi kansallisen tason lainsäädännön toimeenpanosta erityisopetuksen, vammaistutkimuksen, ammatillisen kuntoutuksen ja itsenäisen elämän ohjelmissa palvellen yli 8 miljoonaa vammaista nuorta ja aikuista.
Heumannin seuraava työ oli olla vuosina 2002–2006 Maailmanpankin vammais- ja kehitystyöneuvonantajana. Hän johti pankin vammaistyötä ja työskenteli laajentaakseen sen tietämystä ja valmiuksia työskennellä hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa vammaisuuden sisällyttämiseksi pankin toimintaan.
Presidentti Barack Obama nimitti Heumannin ulkoministeriön vammaisoikeuksien erityisneuvonantajaksi. Hän oli siinä virassa vuosina 2010–2017.
BBC valitsi Heumannin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Sandra Näslund

Sandra Catrin Näslund (s. 6. heinäkuuta 1996 Kramfors) on ruotsalainen freestylehiihtäjä. Hän on voittanut skicrossissa olympiakultaa ja neljä maailmanmestaruutta.
Näslund voitti skicrossissa nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä saavutti MM-hopeaa vuonna 2014. Aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui ensi kerran Vossissa 2013 ja sijoittui 14:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui viidenneksi keskeytettyään välierässä ja voitettuaan pikkufinaalin. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui neljänneksi.
Näslund sijoittui Utahin MM-kilpailuissa 2019 skicrossissa yhdeksänneksi mutta voitti toisen maailmanmestaruutensa Idren MM-kilpailuissa 2021. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa. Hän oli nopein jo sijoituskierroksella ja voitti sen jälkeen kaikki lähtönsä. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että David Mobärgin kanssa sekaparien kilpailussa.
Näslund on kilpaillut maailmancupissa maaliskuusta 2012 alkaen. Hän on 28. maaliskuuta 2025 mennessä voittanut 39 maailmancupkilpailua, joista ensimmäisen tammikuussa 2017 Watlesissa. Kaudella 2021–2022 hän osallistui 12 maailmancupkilpailuun ja voitti niistä 11. Hän voitti skicrossissa maailmancupin kokonaiskilpailun kausina 2017–2018, 2019–2020, 2021–2022 ja 2022–2023 sekä sijoittui toiseksi kausilla 2016–2017 ja 2018–2019. Hän oli paras myös freestylen yhteispisteissä kaudella 2017–2018 ja sijoittui toiseksi kaudella 2019–2020.
Nauruhaukka

Nauruhaukka ("Herpetotheres cachinnans") on jalohaukkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Nauruhaukka voi kasvaa 43–56 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja suuripäinen. Siivet ovat lyhyet ja pyrstö pitkä. Nauruhaukan pää, rinta ja vatsa ovat valkoiset tai kellertävät. Linnun silmien ympärillä on musta naamio. Selkä ja siivet ovat väriltään tummanruskeat. Mustassa pyrstössä on kaksi tai kolme valkoista raitaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Nauruhaukan levinneisyysalue on laaja ja ulottuu Meksikosta Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat suhteellisen avoimet metsät ja savannit. Linnun ravintoa ovat erityisesti käärmeet, ja nauruhaukka on osittain immuuni käärmeiden myrkyille. Nauruhaukka on kolopesijä.
Liettuan itsenäisyyspäivä

Liettuan itsenäisyyspäivä on 16. helmikuuta. Liettuassa allekirjoitettiin itsenäisyysjulistus 16. helmikuuta 1918, jolloin syntyi nykyaikainen Liettua. Liettua oli silloin ollut 120 vuotta Venäjän vallan alla.
Alkuperäisen Liettuan syntymävuotena pidetään vuotta 1253, mutta Liettua mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1009. Neuvostoliitto miehitti Liettuan vuonna 1940, mutta maa itsenäistyi uudelleen vuonna 1990. Laki joka säädettiin 16. helmikuuta 1918, on tärkeä vuonna 1990 tapahtuneen uudelleenitsenäistymisen kannalta, sillä ilman sitä itsenäistyminen olisi ollut mahdoton.
Pesäpallokypärä

Pesäpallokypärä on pesäpallossa käytettävä kypärä. Virallinen pesäpallokypärä on CE-merkitty päänsuojus, joita valmistavat mm. Karhu Pesis ja J-Pesis. Pesäpallokypärien valmistajien ilmoittama käyttöikä on kolme vuotta käyttöönottopäivästä lähtien.
Virallisissa pesäpallo-otteluissa kypärän käyttäminen on pakollista. Kypärän käyttöpakko koskee kaikkia C-ikäisten ja sitä nuorempien keskuudessa kaikkia ulko- ja sisäpeliin osallistuvia pelipaikasta riippumatta. Aikuisten ja B-ikäisten otteluissa lyöjien ja juoksijoiden sekä kaikkien ulkopelaajien lukkaria ja koppareita lukuun ottamatta on käytettävä kypärää. Kypärä on asetettava paikalleen ennen lyömään asettumista.
Historia.
Kypärät tulivat pakollisiksi miehillä vuonna 1989 ja naisilla vuonna 1994. Taustalla oli vuonna 1985 sattunut onnettomuus, jossa etukentällä siepparina pelannut miespesäpalloilija sai pallon lyönnistä suoraan päähänsä ja kuoli. Vuonna 2024 käyttöön tuli sääntö jonka mukaan kypärä on pakollinen vuoden 2008 jälkeen syntyneillä myös lukkarille, koppareille ja kaaripelaajille.
Latvian itsenäisyyspäivä

Latvian itsenäisyyspäivä on 18. marraskuuta. Latvia itsenäistyi Venäjän keisarikunnan ja Saksan miehityksestä 18. marraskuuta 1918 ensimmäisen maailmansodan päätyttyä. Itsenäisyyttä kesti toisen maailmansodan syttymiseen asti, kun Neuvostoliitto miehitti Baltian maat vuonna 1940. Neuvostoliiton hajottua Latvia itsenäistyi uudelleen vuonna 1991, ja päivää 4. toukokuuta vietetään Latvian uudelleenitsenäistymisen päivänä.
18. marraskuuta eri puolilla maata järjestetään juhlallisuuksia, ja Riiassa järjestään Vapauden muistomerkille paraati, johon osallistuu Latvian presidentti ja muuta valtionjohtoa. Latvian puolustusvoimat järjestää juhlaparaatin 11. marraskuuta, ja auringon laskiessa soihtukulkueet kulkevat kaduilla ja päivän päätteeksi järjestetään ilotulituksia.
Nushrat Bharucha

Nushrat Bharucha (; s. 17. toukokuuta 1985 Bombay, Maharashtra, Intia), myös Nushrratt Bharuccha, on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hänet tunnetaan muun muassa romanttisista menestyskomedioista "Pyaar Ka Punchnama" (2011), "Pyaar Ka Punchnama 2" (2015) ja "Sonu Ke Titu Ki Sweety" (2018).
Dance (Our Own Party)

Dance (Our Own Party) on maltalaisen yhtyeen The Buskerin kappale. He edustivat Maltaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa voitettuaan Malta Eurovision Song Contest 2023 -euroviisukarsinnan. Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Peliasu (pesäpallo)

Pesäpallon peliasu koostuu lyhythihaisesta pelipaidasta, sen alle puettavasta aluspaidasta sekä polven alle ulottuvista housuista. Erityisesti naisten sarjoissa käytetään tätäkin pidemmälle ulottuvia housumalleja. Pelipaidan molemmissa hihoissa on irrotettavat numerot, jotka kertovat pelaajan lyöntinumeron.Pesäpallon peliasuja valmistavat mm. Fibe, HT-Sport, Jako Finland, LS-Wear, Noname, Primatex ja Unique Branding.
Koska pelaaja saattaa joutua syöksymään juostessaan pesille, sekä ottaessaan palloa kiinni, on aluspaita varustettu kyynärvarresta syöksysuojilla. Monet pelaajat voivat käyttää syöksyessään syöksyhanskoja käsiensä suojana, sekä lyödessä erityistä lyöntihanskaa, joka antaa paremman otteen mailan kädensijasta erityisesti kostealla säällä. Jalkineina pesäpalloilijat käyttävät piikkareita. Joukkueen pelinjohtajien on käytettävä urheilullista asua, joka selvästi erottuu peliasusta.
Vaatimukset.
Peliasun on oltava siisti ja yhdenmukainen. Peliasussa on oltava selkeästi näkyvä lyöntijärjestysnumero tai pelaajanumero molemmissa hihoissa. Numeron on oltava olka- ja kyynärvarren väliin ja numero on laitettava hihaan oikein päin. Numeron on erotuttava selkeästi numeropohjasta sekä pelipaidasta. Superpesiksessä ja Ykköspesiksessä pelaisussa on oltava pelaajan nimi. Nimilappu kiinnitetään selän yläosaan mainosten yläpuolelle niin, että nimilapun yläpuolella on enintään yksi mainos. Nimi on oltava isoilla kirjamilla, suomenkielisillä aakkosilla ja erotuttava selkeästi nimipohjasta ja pelipaidasta.
Varapaita.
Superpesiksessä ja Ykköspesiksessä pesäpallojoukkueella on oltava varapaita, joka vastaa materiaaliltaan varsinaista pelipaitaa ja jonka värit erottuvat selkeästi varsinaisen pelipaidan värityksestä. Mikäli varsinainen pelipaita on pääväriltään tumma, varapaidan tulee olla pääväriltään vaalea ja päinvastoin. Muilla sarjatasoilla varapaidat ovat suositeltavia.
Jokeripaita.
Superpesiksen ja Ykköspesiksen lisäksi suomensarjassa, nuorten Super- ja Ykköspesiksessä ja maakuntasarjassa on käytettävä liiton määrittelemää yhtenäistä virallista jokeripaitaa.
Ai coração

Ai coração () on portugalilaisen laulajan Mimicatin kappale. Hän edusti Portugalia Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa voitettuaan Portugalin euroviisukarsinnan "Festival da Canção 2023". 
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 59 pistettä ja sijoittui sijalle 23.
Samo mi se spava

Samo mi se spava () on serbialaisen laulajan Luke Blackin kappale. Hän edusti Serbiaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa voitettuaan Serbian euroviisukarsinnan "Pesma za Evroviziju '23". Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 30 pistettä ja sijoittui sijalle 24.
Burning Daylight

Burning Daylight on alankomaalaisten laulajien Mia Nicolain ja Dion Cooperin kappale. He edustavat Alankomaita Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Battle Sheep

Battle Sheep on strateginen lautapeli, johon tarvitaan 2–4 pelaajaa. Pelin on suunnitellut Francesco Rotta ja kuvituksen on tehnyt Andrea Femerstrand. Peli voitti Suomen Leluyhdistyksen vuoden perhepeli 2014 -palkinnon. Pelin ikäsuositus on seitsemästä vuodesta ylöspäin.
Säännöt.
Alkuvalmistelut.
Pelaajat ottavat yhden värin 16 lammasta ja pinoavat ne eteensä. Pelaajat ottavat kukin neljä laidunlaattaa. Valitkaa aloittaja, joka laittaa yhden laitumen pöydän keskelle. Järjestyksessä myötäpäivään jokainen pelaaja lisää laitumen viereen uuden laidunlaatan, kunnes kaikki laitument on pelattu. Uusien laattojen tulee koskettaa vähintään yhdeltä sivultaan. Kun laidun on valmis, pelaajat laittavat vuorojärjestyksessä myötäpäivään 16 lampaan pinonsa johonkin laudan reunan heksoista.
Pelin kulku.
Pelin tavoitteena on valloittaa eniten tilaa laitumilta. Pelin aloittaa pelaaja, joka ensimmäisenä laittoi lampaansa laitumelle. Pelaajat tekevät siirtoja valitsemalla jonkun lammaspinoistaan ja jakamalla sen kahteen osaan. Ylempi osa pinosta liikkuu suorassa linjassa johonkin suuntaan, kunnes se törmää lampaasen tai laudan reunaan. Lähtöheksaan on jätettävä vähintään yksi lammas. Peli jatkuu ja pelaajat jakavat pinojaan ja siirtävät lampaita uusille laitumille. Pino on jumissa, kun sen ympärillä on muiden pelaajien lampaita ja laudan reunaa, eikä sitä voi enää jakaa ja siirtää.
Pelin päättyminen ja voittaminen.
Kun pelaajan kaikki pinot ovat jumissa, hän putoaa pois pelistä. Peli päättyy, kun kukaan ei voi enää liikkua. Peli voittaa pelaaja, jolla on hallussaa eniten laidunmaata (heksoja). Tasapelin ratkaisee se, kenellä on isoin yhtenäinen lammaslauma viereisillä heksoilla.
Etenijä

Etenijä tarkoittaa pesäpallopelaajaa, joka yrittää sisävuorossa juosta pesältä toiselle ja lopulta takaisin kotipesään. Hyvän etenijän ominaisuuksiin kuuluu nopeuden lisäksi kärkkyminen, palon varominen, hyvä pelinlukutaito ja kyky itsenäisiin ratkaisuihin. Etenijän tehtäviin kuuluu omalla lyönnillä kentälle pääsy ja pesävälien eteneminen mahdollisimman nopeasti palamatta tai haavoittumatta. Etenijän onnistuminen kentälle pääsyssä vaikuttaa myös lyöntijärjestyksessä seuraavan olevien pelaajien ratkaisuihin, sillä tilanteiden rakentaminen ja kotiuttaminen on sitä helpompaa, mitä nopeammat etenijät kentällä juoksevat.
Yleinen miesten kentällemenolyönti on pystymailalyönti. Lyönti putoaa nopeasti polttajien ja koppareiden väliin, joten ulkokentän on vaikea ehtiä ottamaan sitä kiinni. Naisilla yleinen kentällemeno lyönti on joko vaakamailalyönti tai saumalyönti. Kentälle päästyään etenijä käy pääasiassa taistelua ulkokenttää, etenkin lukkaria vastaan. Etenijä on saatava mahdollisimman joustava, nopea ja hyvä lähtö, jotta hän ehtii seuraavalle pesälle ennen palloa.
Etenemisen fyysisiä vaiheita ovat reaktio, kiihdytys, maksimaalinen nopeus ja nopeuskestävyys.
Fanny Smith

Fanny Smith (s. 20. toukokuuta 1992 Aigle) on sveitsiläinen freestylehiihtäjä. Hän on skicrossin kolminkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiapronssimitalisti.
Smith voitti skicrossissa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2010. Jo aiemmin samana vuonna hän osallistui Vancouverin olympialaisiin ja sijoittui seitsemänneksi. Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kymmenenneksi ja Vossissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kahdeksas.
Smith saavutti skicrossissa Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 pronssia ja Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hopeaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Utahissa 2019 ja Idressä 2021 Smith saavutti MM-hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai pronssia. Hän tuli maaliin kolmantena mutta hän sai loppukilpailussa keltaisen kortin saksalaisen Daniela Maierin estämisestä viimeisessä hypyssä ja hänet pudotettiin tuloksissa neljänneksi. Päätös muuttui kisojen jälkeen moneen kertaan, ja lopulta joulukuussa 2022 päätettiin antaa pronssimitali sekä Smithille että Maierille. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Smith saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja sijoittui Jonas Lenherrin kanssa sekaparien kilpailussa viidenneksi. Engadinissa 2025 hän voitti kultaa sekä skicrossin henkilökohtaisessa kilpailussa että sekaparikilpailussa Ryan Regezin kanssa.
Smith on kilpaillut maailmancupissa maaliskuusta 2008 alkaen. Hän on voittanut 34 henkilökohtaista maailmancupkilpailua, joista ensimmäisen joulukuussa 2010 San Candidossa. Kolmen parhaan joukkoon hän on sijoittunut 82 kertaa. Hän voitti skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2012–2013, 2018–2019 ja 2020–2021, joista viimeksi mainitulla kaudella hän voitti seitsemän osakilpailua. Lisäksi hänellä on skicrossin kokonaiskilpailusta viisi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Freestylen maailmancupin yhteispisteissä Smith sijoittui kolmanneksi kausilla 2018–2019 ja 2019–2020.
Unicorn (kappale)

Unicorn on israelilaisen laulajan Noa Kirelin kappale. Hän edusti Israelia Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 362 pistettä ja sijoittui kolmanneksi.