tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Philippe Zinda Kaboré

Philippe Zinda Kaboré (tai "Kaboré Zinda", 18. marraskuuta 1920 Koudougou – 25. toukokuuta 1947 Abidjan) oli burkinalainen poliitikko, joka toimi Ranskan kansalliskokouksen edustajana vuosina 1946–1947.
Zinda Kaboré syntyi mosipäällikköjen sukuun Ranskan Ylä-Voltassa. Hän opiskeli William Ponty -koulussa ja Dakarin lääketieteellisessä oppilaitoksessa ja valmistui farmaseutiksi. Vuodesta 1940 lähtien hän työskenteli ensin Bamakossa ja sitten Bobo-Dioulassossa.
Zinda Kaboré kiinnostui politiikasta toisen maailmansodan jälkeen. Hän oli perustamassa Rassemblement démocratique africain -puoluetta vuonna 1946 ja tuli valituksi sen listalta Ranskan kansalliskokoukseen Norsunluurannikon edustajana. Hän kuoli seuraavana vuonna sydänkohtaukseen.
Porraslammi (Jämsä, Hirvelänkylä)

Porraslammi on Jämsän luoteisosassa sijaitseva 2,3 hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 25 kilometriä luoteeseen. Lähin kaupunkimainen keskus on Mänttä noin kuusitoista kilometriä länteen.
Maantiede.
Porraslammin pituus on 250 metriä, järvi on saareton ja sitä reunustaa suoalue. Järven kaakkoisrannalta lähtee Porrasoja, joka virtaa Porrassuon halki etelään Rimmiin (104,3 metriä mpy).
Porraslammi kuuluu Valkeajärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö. Se ulottuu Ehusalmen Valkeajärveltä luoteeseen lähelle Keuruun rajaa. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistönä on Kymijoen vesistö.
Valkeajärven valuma-alueen suurimmat vakavedet ovat kaksi Valkeajärveä: eteläinen Ehunsalmen tienoilla sijaitseva Valkeajärvi ja pohjoinen historiallisen Koskenpään alueella sijaitseva Valkeajärvi. Alueella on myös viisi muuta yli hehtaarin laajuista järveä: Porraslammin lisäksi Vehkajärvi, Kolojärvi, Myllyjärvi ja Koivujärvi. Alle hehtaarin laajuisia vakavesiä on muun muassa Likolammi (120,7 metriä mpy).
Barbie (vuoden 1991 videopeli)

Barbie on Imagineeringin kehittämä ja Hi Tech Expressionsin vuonna 1991 julkaisema tasohyppely Nintendo Entertainment Systemille ja MS-DOS:ille. Peli perustuu samannimiseen nukkeen ja se on harvoja tytöille suunnattuja NES-pelejä.
Juoni.
Peli sijoittuu Barbien uneen, jossa hänen täytyy matkata kolmen eri maailman läpi keräten tavaroita joita hän tarvitsee tapaamiseen Kenin kanssa.
Kurön

Kurön, jota kutsutaan myös nimellä "Hoppets Ö", on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Kurön sijaitsee Mälarenin itäosassa Södra Björkfjärdenin ja Prästfjärdenin välissä. Saaren länsipuolella sijaitsee Ridön ja saarien väliin jää 700 metriä leveä salmi Kurösund. Kurönin koillispuolella kilometrin päässä on Adelsönin lounaispää. Saaren luode-kaakko -suunnissa on järvenselkää kuuden kilometriä, mutta kohtisuorissa suunnissa vain parin kilometriä. Saaren pituus on 2,1 kilometriä ja leveys on 1,3 kilometriä. Sen pinta-ala on 185 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Se on metsäinen saari, josta on raivattu peltomaaksi alle viidesosa sen pinta-alasta. Pellot ovat nykyään niittyinä. Saaren asutus on keskittynyt Kurönin kylään, joka sijaitsee itärannassa. Muualla saarella sijaitsee kaksi asuntoa.
Saaren on omistanut vuodesta 1912 lähtien pelastusarmeija, jonka kuntouttaa siellä päihderiippuvaisia ihmisiä. Vuoteen 2009 vastaanotettiin saarelle vain miehiä, mutta nykyään otetaan hoidettaviksi kaikkia. Saaren rakennukset ovat Pelastusarmeijan käytössä.
Historiaa.
Arkeologiset tutkimukset osoittavat, että saarella on asuttu vähintään 3 000 vuotta. Lähellä saaren huippua on löydetty paasiarkku ja pengottu kiviröykkiö. Röykkiö on tulkittu olevan hiidenkiuas 1800–500 eaa. eli pronssikaudelta. Mälaren oli silloin merenlahti, jonka saaristossa saari oli tuolloin. Lahden vedenpinta sijaitsi silloin 15–20 metrin korkeudessa mpy. Saaren huipulla olisi tutkijoiden mukaan varoitusketjun vartiopaikka ja merkkitulen sytytyspaikka. Se kuului varoitusketjuun, jonka lähimmät paikat olivat Kungshattissa, Vårbyssä, Bockholmssundetissa ja tällä saarella. Täältä varoitustuli nähtiin Adelsönissä ja Björkönissä. Maankohoaminen on vaikuttanut saaren rantaviivan kulkuun vielä 1630-luvun jälkeenkin. Kartturi Sven Månssonin kartassa oli saaren eteläisellä itärannalla syvä lahti ja saari muistutti tuolloin E-kirjainta. Saari kuului tuohon aikaan kruunulle. Vuonna 1645 osti Carl Carlsson Gyllenhielm saaren rälssitorpan itselleen. Vero-oikeus siirtyi myöhemmin vapaaherra Henrik Hornille, joka joutui luopumaan siitä 1668, mutta sai sen takaisin vuonna 1689. Vuonna 1693 peruutti kuningas Kaarle IX kuitenkin tuon oikeuden reduktiossaan.
Vuonna 1871 havaitsi renki Jan Erik Vanselius peltoa kyntäessään maassa kiiltävän esineen. Se osoittautui kullasta valmistetuksi kaularenkaaksi (), joka painoi 168 grammaa. Se arvellaan tulleen maahan kaivetuksi viikinkiaikana 500–1100 jaa. Renki sai löytöpalkkioksi 371 riikintaaleria ja 71 äyriä päälle. Rengas on esillä Historiska Museetin näyttelyssä.
Yeşilköy

Yeşilköy eli San Stefano () on nykyisin Istanbulin kaupunkialueella sijaitseva historiallinen kylä. Se tunnetaan esimerkiksi Turkin sodan päättäneen San Stefanon rauhan allekirjoituspaikkana. Nykyisin se kuuluu Istanbulin Bakırköyn piiriin.
Sijainti.
Yeşilköy sijaitsee Turkissa nykyisellä Istanbulin kaupunkialueella noin 15 kilometriä kaupungin keskustasta Marmaranmeren rannikolla. Nykyisin Yeşilköy on Istanbuliin kuuluvan Bakırköyn piirin naapurusto ("mahalli").
Yeşilköyssä sijaitseva nykyinen Istanbul-Atatürkin kansainvälinen lentoasema oli alun perin vuonna 1911 perustettu Yeşilköyn lentotukikohta.
Historia.
Nykyisen Yeşilköyn alkuperäinen kreikkalainen nimi oli Ágios Stéfanos ja turkiksi sitä kutsuttiin nimellä Ayastefanos. Paikkaa ei tunneta historiallisista lähteistä vielä Bysantin valtakunnasta. Ristiretkistä kirjoittanut Geoffroi de Villehardouin mainitsee kuitenkin ristiretkeläisten laivaston saapuneen "Pyhän Stefanoksen luostarille kolmen leguan päässä Konstantinopolista" vuonna 1203.
Osmanit valtasivat lopulta Bysantin valtakunnan alueet. Heidän tehdessään sotaretkiä Serbiaan vuonna 1454 sulttaani Mehmed II siirrätytti monia hyökkäysalueen asukkaita nykyisen Yeşilköyn paikalle. Tästä lienee saanut alkunsa sittemmin paikalle muodostunut kylä. Vuonna 1498 paikalla mainitaan asuneen yhteensä noin 170 henkilöä. Heistä noin puolet oli maaorjia ja puolet vapaita. Suurimmalla osalla oli slaavilainen tai kreikkalainen sukunimi. Evliya Çelebi mainitsi Ayastefanosin 1600-luvun puolivälillä kuvaillen sen sisältävän tekken, basaarin ja kaksi kirkkoa. Kylästä toimitettiin maitoa pääkaupungissa sijainneelle jogurttitehtaalle.
Valakian ruhtinas Constantin Brâncoveanu asettui taloon kylässä hänen jouduttuaan syrjäytetyksi kotimaassaan vuonna 1713. Samalla vuosisadalla kylän taloudelliseen kehitykseen vaikutti huomattavasti armenialainen Dadian-suku. He rakennuttivat vuonna 1796 viereiseen Azadlin kylään ruutitehtaan. Seuraavan vuosisadan puolella vuonna 1826 Ohannes Dadyan rakennutti armenialaisen Pyhän Stefanoksen kirkon ja kreikkalaisen samalle pyhimykselle omistetun kirkon. Vuonna 1862 aloitti toimintansa kreikkalainen koulu ja vuonna 1865 rakennutettiin katolinen kirkko. Ensimmäinen moskeija valmistui vuonna 1905. Höyrylaivaliikenne pääkaupunkiin alkoi vuonna 1852 ja 1880-luvulla alkoi rautatieliikenne.
Venäläiset valtasivat paikkakunnan vuosine 1877–1878 Turkin sodan aikana. Sodan päättänyt San Stefanon rauha allekirjoitettiin paikan päällä 3. maaliskuuta 1878. Vuonna 1905 kylässä asui 160 perhettä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeisenä aikana Turkin ja Kreikan välillä järjestettiin suuria väestönvaihtoja, jotka eivät kuitenkaan sisältäneet Ayastefanosin asukkaita. Kylä sai nykyisen nimensä Yeşilköy vuonna 1924.
Kidekenttäteoria

Kidekenttäteoria on malli, joka kuvaa kiteisten yhdisteiden, ja erityisesti siirtymämetalliyhdisteiden ominaisuuksia perustuen niiden elektronirakenteeseen. Kidekenttäteoriaa voidaan soveltaa kiteisten aineiden värien muodostumiseen ja magneettisten ominaisuuksien selittämiseen. Mallia käytetään muun muassa ominaisuuksiltaan haluttujen yhdisteiden suunnitteluun. Kidekenttäteoriaa yhdistettynä molekyyliorbitaaliteoriaan kutsutaan ligandikenttäteoriaksi.
Kidekenttäteorian periaatteet.
Kidekenttäteoriassa atomien katsotaan olevan kovia, joustamattomia ja pallomaisia. Jokaisella atomilla on kiderakenteessa oma paikkansa, eli samassa paikassa ei voi olla kahta atomia. Ionien katsotaan olevan pallomaisia varauksia. Kaikkien vuorovaikutusten atomien välillä katsotaan olevan elektrostaattisia. Kidekenttäteoria tarkastelee erityisesti d-orbitaalien energioita. D-orbitaaleja on viisi, ja ne ovat dxy-, dxz-, dyz-, dz2- ja dx2-y2-orbitaalit. Näissä x, y ja z viittaavat karteesisen koordinaatiston akseleihin. Usein orbitaaleja pidetään energialtaan samanarvoisina eli degeneroituneina. Kidekenttäteorian mukaan näin ei kuitenkaan ole, vaan orbitaalit, jotka ovat sidosten suuntaisia, ovat energialtaan matalammalla kuin orbitaalit, jotka ovat sidosten välissä. Tätä kutsutaan energiatilojen jakautumiseksi eli splittautumiseksi. Energiatilojen splittautumiseen vaikuttavat seuraavat tekijät:
D-orbitaaleista orbitaaleilla dxy, dxz ja dyz on usein matalampi energia kuin orbitaaleilla dz2- ja dx2-y2. Kolmea ensimmäistä kutsutaan usein yhteisnimityksellä t2g-orbitaalit, ja kahta muuta kutsutaan nimityksellä eg-orbitaalit. Orbitaalien t2g ja eg välistä energiatilaeroa kutsutaan kidekentän jakautumisenergiaksi tai kidekentän stabilisaatioenergiaksi, ja oktaedrisen sitoutumisgeometrian tapauksessa siitä käytetään tunnusta Δo tai 10Dq. 
Elektronit voivat jakautua t2g- ja eg-orbitaaleille. Mikäli energiaero Δo on suuri, ovat elektronit ainoastaan t2g-orbitaaleilla ja yhdistettä kutsutaan matalan spinin yhdisteeksi. Jos energiaero on pieni, sijoittuvat elektronit myös eg-orbitaaleille ja tällöin on kyseessä korkean spinin yhdiste. Magneettiset ominaisuudet ja yhdisteen väri perustuvat spintyyppiin. Sijoittautumiseen vaikuttaa ligandien laatu ligandien spektrokemiallisen sarjan mukaan . Spektrokemiallinen sarja on 
I− &lt; Br− &lt; Cl− &lt; SCN− &lt; F− &lt; OH− &lt; H2O &lt; NH3 &lt; etyleenidiamiini &lt; NO2 &lt; CN− &lt; CO 
Spektrokemiallisessa sarjassa vasemmalla olevat ligandit suosivat korkean spinin yhdisteiden muodostumista, kun taas oikealla olevat suosivat matalan spinin yhdisteiden muodostumista.
Daniel Hjort (ooppera)

Daniel Hjort on Selim Palmgrenin kuusikuvaelmainen ooppera. Sen ruotsinkielinen libretto on kokonaisuudessaan johdettu Josef Julius Wecksellin samannimisestä näytelmästä. Juoni sijoittuu vuoden 1599 Turun linnaan ja sen ympäristöön. Teos kantaesitettiin 21. huhtikuuta 1910 Turun ruotsalaisessa teatterissa säveltäjän itsensä johdolla.
Palmgren aloitti työskentelyn "Daniel Hjort" -oopperan parissa Italiassa vuonna 1907 ja saattoi työnsä päätökseen Turussa 1909. Teos oli kantaesityksessään suuri menestys ja tuli myöhemmin samana vuonna (1910) esitetyksi Helsingissä. Oopperaa pidettiin aikanaan erityisen vaativana. Seitsemäntoistavuotisen esitystauon jälkeen "Daniel Hjort" esitettiin uudelleen vuonna 1929, tosin tällä kertaa suomeksi Suomalaisessa oopperassa.
Palmgren laati teoksestaan vuonna 1938 uudistetun version. Hän muutti uudistustyön yhteydessä dramaturgiaa, muotoa ja orkestrointia. Vuonna 1996 Finlandia Records julkaisi "Daniel Hjortin" tästä uudistetusta versiosta levytyksen, jolla Ulf Söderblom johtaa Turun filharmonista orkesteria.
Colin Campbell Cooper

Colin Campbell Cooper Jr. (8. maaliskuuta 1856 Philadelphia – 6. marraskuuta 1937 Santa Barbara) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntauksensa oli impressionismi. 
Elämänvaiheita.
Campbell Cooper syntyi perheeseen, jossa arvostettiin kulttuuria. Äiti harrasti akvarellimaalausta ja kirurgi-isä oli kiinnostunut musiikista ja kirjallisuudesta. Poikansa lahjakkuuden havaittuaan vanhemmat kannustivat häntä taideopintojen pariin. Campbell Cooper kirjoittautui Pennsylvanian taideakatemiaan ja hänen opettajansa oli tuolloin kiistanalainen Thomas Eakins. 
Monien aikakautensa nuorten yhdysvaltalaisten taiteilijoiden tapaan Campbell Cooper jatkoi opintojaan Pariisissa. Vuonna 1886 hän opiskeli Academie Julianissa ja opiskelujensa jälkeen hän matkaili Euroopassa. Matkailusta muodostui hänelle merkittävä harrastus ja hän matkaili läpi elämänsä Euroopassa aina kun voi. Nuoruudenmatkallaan hän maalasi Euroopassa useita maalauksia, mutta valitettavasti monet niistä tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1896. 
Palattuaan Philadelphiaan Campbell Cooper toimi taideopettajana Drexel Institutessa missä toimi opettajana vuoteen 1897 jolloin muutti perustettuuaan perheen New Yorkiin. Avioliiton hän solmi vuonna 1897 Emma Lampertin kanssa, joka oli myös ammatiltaan taidemaalari. New Yorkissa löytyi uusi aihe: pilvenpiirtäjät. 
Vaimonsa kanssa Campbell Cooper matkusti Intiaan ja maalasi useita maata kuvaavia maalauksia. Kriitikot kehuivat hänen Taj Mahalia, Agraa ja Udaiporia esittäviä maalauksiaan. Ollessaan matkalla Eurooppaan vuonna 1912, Campbell Cooperit ostivat lipun RMS Carpathialta. Matka keskeytyi, kun laiva auttoi RMS Titanicin haaksirikosta pelastuneita matkustajia. Campbell Cooper teki tapahtumasta myöhemmin maalauksen. 
Campbell Cooperin pariskunta matkusti ensimmäistä kertaa Kaliforniaan vuonna 1915 ja viettivät siitä lähtien talviaan siellä. Campbell Cooper muutti sinne pysyvästi vuonna 1921 jäätyään leskeksi. Hän otti vastaan Santa Barbaran taidekoulun dekaanin viran. Hän piti kuitenkin edelleen asuntonsa New Yorkissa. Vuonna 1927 hän solmi uuden avioliiton Marie Frehseen kanssa. Santa Barbarassa hän toimi aktiivisesti taidemuseon saamiseksi kaupunkiin.
Söke

Söke on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Söken väkiluku oli 121 481.
Moshe Rachmilewitz

Moshe Rachmilewitz (1899–1985) oli israelilainen hematologi. Hänelle myönnettiin lääketieteen Israel-palkinto vuonna 1964.
Rachmilewitz syntyi juutalaisperheeseen Venäjällä ja opiskeli Königsbergissä ja Berliinissä, ja muutti Palestiinan brittiläiseen mandaattiin vuonna 1926. Hän oli yksi vaikutti merkittävästi Israelin terveydenhuoltojärjestelmän kehittämiseen ja vaikutti myös kansainvälisesti Maailman terveysjärjestön jäsenenä.
Bafajärvi

Bafajärvi (turk. Bafa Gölü) on suuri järvi Turkin Aydınin maakunnassa, Söken piirikunnassa. Järvi ja sen ympäristö on myös osa kansallispuistoa.
Taiteilijaelämää (täsmennyssivu)

Taiteilijaelämää voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jessica Malsiner

Jessica Malsiner (s. 23. syyskuuta 2002) on italialainen mäkihyppääjä.
Malsiner kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran helmikuussa 2020 Slovenian Ljubnossa ja sijoittui 20 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran tammikuussa 2021 Saksan Titisee-Neustadtissa ollessaan peräkkäisissä kilpailuissa 18:s ja 20:s. Helmikuussa 2021 hän oli Romaniassa Rasnovin maailmancup-kilpailussa 20:s.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Malsiner sijoittui normaalimäen kilpailussa 15:nneksi ja oli paras italialainen. Pekingin olympialaisissa 2022 hän kilpaili ainoana italialaisena ja sijoittui 29:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan yltänyt henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi.
Malsinerin isosiskot Manuela ja Lara ovat myös maajoukkuetason mäkihyppääjiä.
Technicolour (kappale)

Technicolour on australialaisen laulajan Montaignen esittämä kappale, jolla hän edusti Australiaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa. Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa neljänneksitoista 28 pisteellä, jääden vaille finaalipaikkaa.
Lähteet.
Sultanhisar

Sultanhisar on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Sultanhisarin väkiluku oli 20 458.
Yenipazar

Yenipazar on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Yenipazarin väkiluku oli 12 481.
Pekka Kapanen

Pekka Kapanen (6. elokuuta 1878 Sortavalan maalaiskunta – 11. joulukuuta 1944 Kauhava) oli Sortavalassa toimineen Karjalan työväen sanomalehti-, kirjapaino- ja kirjansitomo-osuuskunnan johtaja vuosina 1907–1935. Hän oli myös Suomen kirjatyöntekijöiden liiton Sortavalan osaston perustajajäsen ja luottamushenkilö, Sortavalan työväenyhdistyksen rahastonhoitaja ja kuoronjohtaja sekä lehtien Päivän tiedot ja Kansa vastaava toimittaja.
Tausta.
Pekka Kapanen syntyi Sortavalan Kuokkaniemellä 6. elokuuta 1878. Hänen isänsä oli kruununtorppari. 
Työura kirjapainoalalla.
Kansakoulun käytyään hän hankki latojan koulutuksen Sortavalan kirjapaino oy:ssä. Ensimmäinen työpaikka oli Tampereella, missä hän työskenteli muun muassa Tampereen Uutisten taittajana noin vuoden verran. Sen jälkeen hän palasi Sortavalan kirjapainoon ja työskenteli siellä vuoteen 1907 saakka. 
Vuonna 1907 hän siirtyi Sortavalaan vuonna 1906 perustetun työväen kirjapainon taloudenhoitajaksi ja faktoriksi (tekninen johtaja). Kun se muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1928, Kapasesta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Hän joutui jäämään halvaantumisen takia eläkkeelle vuonna 1935.
Karjalan Työväen Sanomalehti-, Kirjapaino- ja Kirjansitomo-osuuskunta julkaisi Rajavahti-lehteä. Rajavahdin tultua kenraalikuvarnöörin päätöksellä lakkautetuksi ensimmäisen maailmansodan ajaksi Kapanen sai vuonna 1915 luvan julkaista omissa nimissään Päivän tiedot nimistä ilmoitus- ja uutislehteä, jonka nimi vuonna 1918 muutettiin Kansaksi. Kapanen toimi molempien lehtien vastaavana toimittajana, mutta ei osallistunut varsinaiseen toimitustyöhön.
Ammattiyhdistystoiminta.
Vuonna 1899 Pekka Kapanen oli mukana perustamassa Suomen kirjatyöntekijöiden liiton Sortavalan osastoa Hän kuului sen johtokuntaan ja hoiti rahastonhoitajan tehtävää 25 vuotta.
Osuustoiminta.
Kapanen toimi lukuisissa Itä-Karjalan osuusliikkeen luottamustehtävissä vuodesta 1918 lähtien.
Poliittinen toiminta.
Vuonna 1903 Pekka Kapanen valittiin Sortavalan työväenyhdistyksen johtokuntaan. Hän toimi vuosien ajan yhdistyksessä monissa luottamustoimissa puheenjohtajasta (1912–1913) rahastonhoitajaan. Sortavalan työväenyhdistyksen menestyksekästä sekakuoroa Kapanen johti vuodesta 1901 alkaen yli 30 vuoden ajan. 
Kapasella oli useita kunnallisia luottamustoimia. Hän kuului jonkin aikaa Sortavalan maalaiskunnan valtuustoon ja Sortavalan kaupungissa useisiin toimi- ja lautakuntiin. Häntä arvostettiin kaikissa yhteiskuntapiireissä yli puoluerajojen. 
Pekka Kapanen oli naimisissa Matilda Kapasen (os. Räsänen) kanssa. 
Pekka Kapanen kuoli 11.12.1944 Kauhavan Varvaalla 66-vuotiaana.
Bladee

Benjamin Reichwald (s. 9. huhtikuuta 1994), taiteilijanimeltään Bladee, on ruotsalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja, muotisuunnittelija ja Drain Gang -ryhmän jäsen. Hän julkaisi debyyttialbuminsa Gluee vuonna 2014. Reichwald on saanut laajaa huomiota yhteistöistään ja live-esiintymisistään Yung Leanin kanssa. Hän toimii myös Leanin vaatemerkin Sadboys Gearin luovana johtajana.
Varhainen elämä.
Benjamin Reichwald syntyi 9. huhtikuuta 1994 Tukholmassa, Ruotsissa ja kasvoi pääasiassa Ruotsissa, Skanstullin alueella. Siellä hän tapasi vuonna 2004 Gravity Boysin toisen tulevan jäsenen Zak Arogundaden, joka tunnetaan myös nimellä Ecco2k. He olivat luokkatovereita ja perustivat 13-vuotiaana bändin nimeltä "Krossad", mikä johti Reichwaldin kiinnostukseen musiikkiin.
Lopetettuaan koulun Reichwald alkoi tuottamaan musiikkia työskennellessään samalla päiväkodissa.
Ura.
Reichwald julkaisi muutaman kappaleen vuonna 2011 käyttäen nimeä Ken Burns, mutta aloitti kunnolla musiikin julkaisun vuonna 2012. Hänestä tuli lopulta ystäviä ruotsalaisen räppärin Yung Leanin kanssa, joka oli Reichwaldin veljen ystävä. Reichwald lähetti viestin Sad Boysin jäsenelle Yung Shermanille SoundCloudissa ja pyysi tekemään yhteistyötä, mikä johti hänen oman Gravity Boys -ryhmänsä ja Leanin Sad Boys Entertainmentin yhteistyösuhteeseen. Reichwald ja Lean tekivät yhdessä kappaleen "Heal You // Bladerunner" Leanin Unknown Death 2002 mixtapelle, joka antoi näkyvyytttä Reichwaldille.
Reichwald julkaisi debyytti-mixtapensa, GLUEE vuonna 2014. Mixtape oli suosittu musiikinlevitysalustalla SoundCloudissa, keräten yli kaksi miljoonaa kuuntelua. Esiintyminen Yung Leanin debyytti-mixtapella Unknown Death 2002 onnistui nostamaan Bladen underground hip hop kuuluisuuteen.
Reichwaldin debyytti-albumi, Eversince, julkaistiin vuonna 2016. Albumi sai vaihtelevia arvosteluja medialta, mutta hyvän vastaanoton underground-kriitikoilta.
Vuonna 2017 Reichwald teki yhteistyötä tuotantoryhmän Working On Dying kanssa julkaistakseen toisen mixtapensa, joka nimettiin tuotantoryhmän mukaan. Seuraavana vuonna julkaistiin hänen toinen studioalbuminsa Red Light.
Heinäkuussa 2018 Reichwald ja Drain Gangin jäsen Ecco2K vastaanottivat kutsun Matthew Williamsilta esiintymään Alyx Studio's S/S 2019 -näytökseen Pariisiin.
Matti Järvi

Matti Olavi Järvi (s. 27. lokakuuta 1932 Tuusula) on suomalainen uransa päättänyt kolmiloikkaaja. Järvi edusti urallaan Kellokosken Alkua ja Karkkilan Poikia.
Järvi sai Kalevan kisoissa kolmiloikassa hopeaa vuonna 1957 ja pronssia vuonna 1960. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia vuonna 1962. Järvi oli Kalevan kisoissa kuuden parhaan joukossa kaikkina vuosina 1955–1963 vuotta 1961 lukuun ottamatta. Järvi edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1956–1962 TUL:n mestaruuden Järvi voitti vuosina 1954 ja 1956. Pituutta Järvi hyppäsi 704 cm ja korkeutta 185 cm. 110 m aitajuoksussa Järvi saavutti ajan 15,6 s.
Järvi toimi SVUL:n Uudenmaan piirin lajivalmentajana kolmiloikassa vuosina 1965–1968 ja Karkkilan poikien yleisurheilujaoston puheenjohtajana vuosina 1963–1969. Järvi on harrastanut musiikkia, elokuvakerhotoimintaa, ja kuntoilua. Karkkilan Soittokunnassa Järvi on soittanut vetopasuunaa vuosina 1965–2012. Järven kotikunta on Karkkila ja hän on ammatiltaan ollut teknikko ja metalliverstaan omistaja.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde
Ridön (Södertälje)

Ridön on Mälarenin saari Ruotsissa Södertäljen kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Ridön sijaitsee Mälarenin itäosassa Prästfjärdenin ja Södra Björkfjärdenin välissä, mutta Gripsholmsvikenin lahdensuun vieressä. Saaren länsipään lähelle työntyy etelästä Södertäljestä alkava niemimaa "Enhörnalandet", jonka ranta tulee puolen kilometrin päähän saaresta. Niemen ja saaren väliin jää Ridösundetin salmi. Saaren ympäristössä on monia saaria. Sen itäpuolelle jää Kurön, jonka Kurönsundetin salmessa kulkee Ekerön puoleinen kuntaraja. Ridönin ja mantereen välissä sijaitsee kolme suurempaa saarta Jurstaholm, Karlholmen ja Hamnskär, jotka ovat lähempänä mantereen rannikkoa. Saarten edessä sijaitsee Ridösundet. Ridönin pohjoispuolella on paljon luotoja kahden pitkän niemen Långörenin ja Bergskärin ympärillä. Bergskärin edustalla sijaitsee näitä suurempi Köttholmen. Puolentoista kilometrin päässä pohjoisessa sijaitsee Götönin saari, jonka ympärille on perustettu luonnonsuojelualue. Kolmen ja puolen kilometrin päässä ovat Tofta holmer ja tätä idempänä suursaari Adelsön.
Ridönin pituus on 5,9 kilometriä ja leveys on 1,8 kilometriä. Sen pinta-ala on 390 hehtaaria eli 3,9 neliökilometriä. Saari on lähes kokonaan metsien peittämä. Saaren keskiosissa sijaitsee pieniä peltopalstoja, joita ilmavalokuvien perusteella ilmeisesti vielä viljellään tai niitetään. Saaren toiminnoista huolehtii Ruotsin ympäristöhallinto (). Mantereelta tulee saarelle yhteysalus ja Ridösundetin pienellä luodolla sijaitsee vaihtovalomajakka .
Historiaa.
Vuonna 1604 perusti Kaarle IX saarelle erään Ruotsin ensimmäisistä lasiruukeista. Saarella sijaitsee vielä vanha ruutivarasto.
Apotropaainen taikuus

Apotropaainen taikuus (myös "apotropainen taikuus") on monissa uskonnoissa ja perinteissä esiintyvää suojelevaa sekä pahuutta tai onnettomuuksia torjuvaa taikuutta. Apotropaaisen taikuuden uskomus ilmenee usein käytännössä apotropaaisten merkkien käyttönä. Merkkien lisäksi apotropaaista taikuutta on voitu harjoittaa esimerkiksi soittamalla tietyntyyppisiä soittimia tai asettelemalla kiviä hautojen päälle. Joissakin kulttuureissa on annettu apotropaaisia nimiä, joiden on uskottu suojelevan kantajaansa.
Tunnettu nykyisinkin käytetty apotropaainen merkki on erityisesti Turkissa yleinen silmänmuotoinen Nazar-amuletti, jonka on uskottu suojaavan pahalta katseelta. Silmää symboloivat merkit ovat olleet yleinen apotropaaisen taikuuden muoto tuhansien vuosien ajan; niitä tunnetaan muinaisesta Egyptistä ja antiikin Kreikan arkaaiselta kaudelta lähtien. Myöhemmässä antiikin maailmassa yleinen suojeleva merkki oli Gorgoneion eli Medusan pää. Myös fallossymboleja on usein käytetty suojelevina merkkeinä. Suomessakin käytettyjä suojelevia taikamerkkejä ovat risti ja pentagrammi.
Lasse Penttinen

Lasse Penttinen on suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.
Penttinen valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2005 ja täydensi opintojaan Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa Franz Lukasovskyn johdolla. Hänet palkittiin Schlossoper Haldenstein -kilpailussa Sveitsissä vuonna 2007. Vuonna 2009 Penttinen sai kiinnityksen Aachenin teatteriin, ja kausina 2010–2014 hän työskenteli solistina Darmstadtin valtionteatterissa. Penttinen on esiintynyt vierailijana useissa maissa ja myös tehnyt kotimaassaan vierailuja muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja -baletissa sekä Savonlinnan oopperajuhlilla. 
Penttinen on tehnyt roolisuorituksia muiden muassa Ludwig van Beethovenin, Alban Bergin, Hector Berlioz'n, Georges Bizet'n, Benjamin Brittenin, Gaetano Donizettin, Leoš Janáčekin, Tuomas Kantelisen, Joonas Kokkosen, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giacomo Puccinin, Richard Straussin, Giuseppe Verdin ja Richard Wagnerin oopperoissa. Penttisen konserttiohjelmistoon ovat kuuluneet muiden muassa Johann Sebastian Bachin passiot, Georg Friedrich Händelin Messias-oratorio ja Gustav Mahlerin kahdeksas sinfonia. Hän on tulkinnut myös yksinlauluja.
Penttinen laulaa Sebastian Fagerlundin "Döbeln"-oopperasta BIS-levymerkille tehdyllä levytyksellä.
József Gurovits

József Gurovits (23. marraskuuta 1928 Budapest – 3. maaliskuuta 2021 Zürich, Sveitsi) oli unkarilainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Gurovits voitti parinsa Ferenc Vargan kanssa olympiapronssia miesten kajakkikaksikoiden 10 000 metrin matkalta Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös vuoden 1954 MM-kilpailuissa. Gurovits asui vaimonsa kanssa Sveitsissä yli 60 vuoden ajan. Hän kuoli sairastetuaan pitkään Zürichissä 92-vuotiaana 3. maaliskuuta 2021.
Kostamo

Kostamo on kylä Kemijärvellä noin 15 kilometrin päässä kunnan keskustasta. Kostamossa asuu yli sata ihmistä. Kylässä on laavu ja noin kahden kilometrin päässä Kummunkylä, missä laavu sijaitsee. Kummunkylällä on melko hyvät mahdollisuudet kalastukseen. Kummunkylällä on myös kirjolohenkasvattamo.
Kostamon koulu aloitti toimintansa vuonna 1928 ja toimi vuoteen 2005.
Myllyjärvi (Jämsä, Vehkajärvi)

Myllyjärvi on Jämsän luoteisosassa sijaitseva runsaan kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 24 kilometriä luoteeseen. Lähin kaupunkimainen keskus on Mänttä viisitoista kilometriä länteen.
Maantiede.
Myllyjärven pituus on 250 metriä, järvi on saareton. Sen eteläpuolitse kulkee yhdystie 16543, jonka eteläpuolella avautuu Vehkajärven maatalousmaisema. Myllyjärven etelärannalta lähtee Myllyoja Vehkajärveen, joka sijaitsee kilometrin kaakkoon.
Myllyjärvi kuuluu Valkeajärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö. Se ulottuu Ehusalmen Valkeajärveltä luoteeseen lähelle Keuruun rajaa. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistönä on Kymijoen vesistö.
Valkeajärven valuma-alueen suurimmat vakavedet ovat kaksi Valkeajärveä: eteläinen Ehunsalmen tienoilla sijaitseva Valkeajärvi ja pohjoinen historiallisen Koskenpään alueella sijaitseva Valkeajärvi. Alueella on myös viisi muuta yli hehtaarin laajuista järveä: Myllyjärven lisäksi Koivujärvi, Kolojärvi, Porraslammi ja Vehkajärvi. Alle hehtaarin laajuisia vakavesiä on muun muassa Likolammi (120,7 metriä mpy).
Koivujärvi (Jämsä, Vehkajärvi)

Koivujärvi on Jämsän luoteisosassa sijaitseva runsaan hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 24 kilometriä luoteeseen. Lähin kaupunkimainen keskus on Mänttä viisitoista kilometriä länteen.
Maantiede.
Koivujärven pituus on 200 metriä, järvi on saareton ja sitä reunustaa suo- ja metsämaa. Järven eteläpuolitse kulkee yhdystie 16543, jonka eteläpuolella avautuu Vehkajärven maatalousmaisema. Idässä on Koivumäki.
Koivujärvi kuuluu Valkeajärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö. Se ulottuu Ehusalmen Valkeajärveltä luoteeseen lähelle Keuruun rajaa. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistönä on Kymijoen vesistö.
Valkeajärven valuma-alueen suurimmat vakavedet ovat kaksi Valkeajärveä: eteläinen Ehunsalmen tienoilla sijaitseva Valkeajärvi ja pohjoinen historiallisen Koskenpään alueella sijaitseva Valkeajärvi. Alueella on myös viisi muuta yli hehtaarin laajuista järveä: Koivujärven lisäksi Kolojärvi, Myllyjärvi, Porraslammi ja Vehkajärvi. Alle hehtaarin laajuisia vakavesiä on muun muassa Likolammi (120,7 metriä mpy).
Mustajärvi (Jämsä, Juokslahti)

Mustajärvi on Jämsän itäosassa Juokslahden luoteispuolella sijaitseva 2,4 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kymmenen kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Mustajärven kaakkois–luoteissuuntainen ulottuvuus on 300 metriä. Järvi on saareton ja sitä reunustaa lännessä pieni maanviljelysaukea ja muissa ilmansuunnissa metsä. Järven eteläpuolella on Kankaanmäen ylänkö, järven ja ylängön välistä kulkee yhdystie 6050. Noin 800 metriä pohjoiseen on Laihajärvi. Noin 600 metriä Mustajärven pohjoispuolitse kulkee Orivesi–Jyväskylä-rata. Lännessä on Saarijärvi.
Mustajärvi kuuluu Sovijärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Sovijärven alueen muut järvet ovat Sovijärvi, Latvajärvi, Paskajärvi, Ala-Läyliä ja Ylä-Läyliä.
Paskajärvi (Jämsä)

Paskajärvi on Jämsän itäosassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kaksitoista kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Paskajärvi on saareton ja sitä ympäröi metsäinen ja soinen maasto. Järven lounaispuolella on Latvajärvi ja kaakkoispuolella Laihajärvi. Pohjoisessa sijaitsee useita järviä: Huilulammi, Touhulanjärvi, Pieni-Palvia ja Kotijärvi. Ne kuuluvat Päijänteen lähialueeseen. Noin kilometri Paskajärven eteläpuolitse kulkee Orivesi–Jyväskylä-rata.
Paskajärvi kuuluu Sovijärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Sovijärven alueen muut järvet ovat Sovijärvi, Latvajärvi, Mustajärvi, Ala-Läyliä ja Ylä-Läyliä.
Ala-Läyliä

Ala-Läyliä on Jämsän itäosassa Läyliänsuolla sijaitseva runsaan kahden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on neljätoista kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Ala-Läyliä on saareton suon ja metsän ympäröimä järvi. Sen etelä- ja itäosassa on lahdelma. Noin 300 metriä itään sijaitsee Ylä-Läyliä, josta kulkee laskuoja Ala-Läyliään. Pohjoisessa on mäki, jonka nimi on Soidinsaari. Etelässä puolestaan on Ventomäki noin 180 metriä merenpinnan yläpuolella.
Ala-Läyliä kuuluu Sovijärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Sovijärven alueen muut järvet ovat Sovijärvi, Latvajärvi, Paskajärvi, Mustajärvi ja Ylä-Läyliä.
Ylä-Läyliä

Ylä-Läyliä on Jämsän itäosassa Läyliänsuolla sijaitseva noin kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on neljätoista kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Ylä-Läyliä on saareton ja sen luoteisosassa on lahdelma. Järvestä lähtee laskuoja noin 300 metriä länteen sijaitsevaan Ala-Läyliään. Pohjoisessa on mäki, jonka nimi on Soidinsaari. Etelässä puolestaan on Ventomäki noin 180 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa on Päijänteen lähialueeseen kuuluva Palvia.
Ylä-Läyliä kuuluu Sovijärven valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Sovijärven alueen muut järvet ovat Sovijärvi, Latvajärvi, Paskajärvi, Mustajärvi ja Ala-Läyliä.
Keskislammi

Keskislammi on Jämsänkoskella Jämsässä sijaitseva kolmen hehtaarin laajuinen järvi. Sen länsipuolella on Kankarisvesi. Etäisyys Jämsänkosken liikekeskustasta on neljä kilometriä pohjoiskoilliseen ja Jämsän keskustasta kymmenen kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Keskislammin pituus on 280 metriä. Järven lounaisrannalla on rakennuksia, pohjoisessa on metsämaata. Kaakkoispuolella sijaitsee Keskismäki. Keskislammiin virtaa laskuoja koillisesta Soukkiolta, Keskislammista lähtee laskuoja lounaaseen Alaslammin kautta Kankarisveden Rekolanselkään. Kankarisveden korkeustaso on noin neljätoista metriä Keskislammia alempana.
Keskislammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Keskislammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen kaakkoisia vakavesiä.
Haluk Yıldırım

Haluk Yıldırım (s. 25. kesäkuuta 1972 Bursa) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Yıldırım edusti Turkin maajoukkuetta yksissä MM- ja neljissä EM-kilpailuissa saavuttaen EM-hopeaa vuonna 2001. Seuratasolla hän edusti turkkilaisseuroja voittaen kolme maan mestaruutta ja kaksi cup-mestaruutta.
Elämä ja urheilu-ura.
Yıldırım edusti Turkin miesten maajoukkuetta MM-kilpailuissa vuonna 2002 sekä vuosien 1995, 1999, 2001 ja 2003 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuista 2001 maa saavutti hopeaa. Seurajoukkueuransa Yıldırım teki turkkilaisseuroissa. Hän voitti Ülkerissä Turkin mestaruuden vuosina 1995, 1998 ja 2001 sekä Turkin cup-mestaruuden vuonna 2003. Toisen Turkin cup-mestaruutensa Yıldırım voitti Türk Telekomissa vuonna 2006.
Valmisteverokonttori

Valmisteverokonttori, alkujaan leima- ja valmisteverokonttori, oli vuosina 1937–1970 valtiovarainministeriön alaisuudessa toiminut suomalainen valtion virasto, joka vastasi valmisteverotuksesta. 
Valmisteverotus on Suomessa perinteisesti kuulunut Tullihallitukselle. Vuonna 1937 tullilaitoksen aksiisikonttori ja verotusmerkeistä sekä niiden valmistuksesta vastannut leimakonttori yhdistettiin uudeksi virastoksi. 
Leima- ja valmisteverokonttorin leimatoimiston tehtävät siirrettiin Suomen Pankille vuonna 1949. Tällöin konttori muutettiin valmisteverokonttoriksi. Se lakkautettiin vuonna 1970, jolloin valmisteverotus siirrettiin takaisin Tullihallituksen vastuulle.
Soukkio (Jämsä)

Soukkio eli Rajalanlammi on Jämsänkoskella Jämsässä sijaitseva 1,2 hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsänkosken liikekeskustasta on neljä kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Rajalanlammin pituus on 300 metriä. Ympäristössä on metsää ja suota, luoteessa sijaitsee Haapamäki yli 140 metriä merenpinnan yläpuolella. Koillisessa on Hosiansuo ja idässä Hosianlehto. Rajalanlammin pohjoiskolkkaan virtaa laskuoja, järven länsirannalta lähtee laskuoja lounaaseen, ja virtaa Keskislammin kautta Kankarisveden Rekolanselkään.
Rajalanlammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Rajalanlammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen kaakkoisia vakavesiä.
Rajalanlammin pinta-ala on 1:10000-mittakaavaisen aineiston (Ranta10) perusteella 14 420 neliömetriä. Vanhemman 1:20000-mittakaavaisen aineiston (Ranta20) perusteella ala on 11 860 neliömetriä. Ero on siten 2 560 neliömetriä eli 25,6 aaria. Rantaviiva on uudemman tavan perusteella 842 metriä ja vanhemman perusteella 716 metriä.
Yenişehir (Bursa)

Yenişehir on kaupunki ja piirikunta Turkin Bursan maakunnassa. Sen asukasluku oli vuonna 2020 54 315.
Maantiede.
Yenişehir sijaitsee Turkin Anatolian luoteisosassa historiallisen Bithynian alueella. Kaupunki on Inegölistä koilliseen kulkevalla maantieteellisellä painanteella, joka kuuluu Göksujoen valuma-alueeseen. Göksu virtaa Yenişehirin ohi laskien Sakaryajokeen.
Historia.
Yenişehir näytteli tärkeää roolia Osmanivaltion alkuhistorian aikana. Osman I valtasi sen ensimmäisenä huomattavana valtaamanaan kaupunkina 1300-luvun alussa. Yenişehiristä ja Sögüdista käsin hän laajensi edelleen alueitaan kohti Marmaranmerta, sekä katkaisi Bysantin valtakunnan yhteydet Konstantinopolista Bursaan. Osmanin poika Orhan I valtasi Bursan huhtikuussa 1326. Timur Lenk hävitti Yenişehiria, Bursaa ja İznikia hänen voitettuaan Bayezid I:n johtamat osmanit Ankaran taistelussa vuonna 1402. Paikalla käytiin sittemmin kaksi merkittävää osmanien sisäisiin valtakamppailuihin liittynyttä taistelua. Bayezid II kukisti veljensä Mehemmed II:n 22. kesäkuuta 1481 ja Selim I vanhemman veljensä 15. huhtikuuta 1513.
Sittemmin Yenişehirin merkitys laajemman historian kannalta väheni. Eurooppalaiset matkailijat kuvailivat sitä 1800-luvulla vaatimattomaksi paikkakunnaksi. Sen asukasluku oli vuosisadan lopulla noin 2 500 ja heistä kaikki olivat muslimeja. Se oli Hüdavendigârin maakuntaan kuuluneen "kadan" hallinmnollinen keskus. Nykyisin se on yksi Bursan maakunnan piirikunnista.
Väestö.
Turkin tilastokeskuksen mukaan Yenişehirin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 54 315.
Härönlammi

Härönlammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva kolmen hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on seitsemäntoista kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 91 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Härönlammin pituus on 430 metriä. Järveä ympäröi metsä ja mäkimaa. Lounaassa sijaitsee Runovuori ja idässä Kaipolanvuori noin 160 metriä merenpinnan yläpuolella. Härönlammiin johtaa kaksi laskuojaa pohjoispuolisilta soilta. Noin kaksi kilometriä järven pohjoispuolella sijaitsee Kirveslammi (noin 50 aaria, 123,4 metriä mpy), jota ympäröi Kirvessuo, jonka länsipuolella kohoaa Kirvesvuori (160 metriä mpy). Härönlammin etelärannalta lähtee laskuoja 600 metriä etelään Kankarisveteen.
Härönlammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Härönlammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen keskiosan vakavesiä.
Asım Pars

Asım Pars (1. huhtikuuta 1976 Kalesija, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia – 23. syyskuuta 2024) oli turkkilainen koripalloilija. Pars edusti Turkin maajoukkuetta yksissä MM- ja kaksissa EM-kilpailuissa saavuttaen EM-hopeaa vuonna 2001. Seuratasolla hän edusti turkkilais- ja venäläisseuroja voittaen kolme maan mestaruutta ja yhden cup-mestaruuden.
Elämä ja urheilu-ura.
Pars edusti Turkin miesten maajoukkuetta vuoden 2002 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1999 ja 2001 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuista 2001 maa saavutti hopeaa. Seurajoukkueuransa Pars teki turkkilais- ja venäläisseuroissa. Hän voitti Turkin mestaruuden Ülkerissä vuonna 1998 ja Tofaş Bursassa vuosina 1999 ja 2000. Tofaşissa hän voitti vuonna 2000 myös Turkin cup-mestaruuden.
Ritolammi (Jämsä, Valkealuomi)

Ritolammi on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 21 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Tampereelta 90 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ritolammin pituus on 400 metriä. Järveä ympäröi metsä ja suo. Sen eteläosasta lähtee laskuoja länteen puolen kilometrin päässä sijaitsevaan Ritolahteen, joka on Lahnajärven pohjoinen lahti. Noin 900 metriä koilliseen sijaitsee Vilus. Ritolammen eteläpuolitse kulkee yhdystie 16543. Pohjoisessa on Uuttana ja Iso Rautavesi.
Ritolammi kuuluu Kankarisveden-Pirttijärven alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Ritolammi on Kankarisveden-Pirttijärven alueen luoteisia vakavesiä.
Riihilammi (Jämsä)

Riihilammi on yhdentoista hehtaarin laajuinen järvi Koskenpään kylän eteläpuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on yhdeksäntoista kilometriä pohjoiseen ja Tampereelta 94 kilometriä koilliseenRiihilammi. Järviwiki. Viitattu 1.3.2021.&lt;/ref&gt;
Maantiede.
Riihilammin pituus etelästä pohjoiseen on 900 metriä. Järven etelärannalla on jonkin verran asutusta. Kaakkoispuolella sijaitsee Pitkäjärvi ja länsipuolella Koukkulammi. Riihilammin ja Koukkulammin välistä kulkee seututie 604. Riihilammin vedet kulkevat lyhyen laskuojan kautta pohjoiseen Salosveteen, ja kiertävät lännen kautta Kankarisveteen ja edelleen Päijänteeseen.
Riihilammi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Riihilammin pinta-ala on 1:10000-mittakaavaisen aineiston (Ranta10) perusteella 111 860 neliömetriä. Vanhemman 1:20000-mittakaavaisen aineiston (Ranta20) perusteella ala on 101 420 neliömetriä. Ero on siten 10 440 neliömetriä.
Tauno Mäkinen (kirjailija)

Tauno Mäkinen (16. kesäkuuta 1918 Parainen – 9. maaliskuuta 1993 Hyvinkää) oli suomalainen kirjailija.
Tauno Mäkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Mäkinen ja Anna Lähdemäki. Hän kävi kansakoulun ja oli ilmavoimien palveluksessa vuoteen 1958 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle sotilasmestarin arvoisena Tampereen sotilaslennonjohtajan toimesta. Mäkinen toimi sitten Otanmäki Oy:n malminetsintätehtävissä 1958–1962 ja oli Esso Oy:n ilmailuhuollon johtajana 1962–1988. Tampereella asuessaan Mäkinen oli mukana Tampereen työväenopistossa toimineessa Mikko Mäkelän kirjoituspiirissä. Mäkisen esikoisteos ilmasotaromaani "Takaperin taivaalle" voitti Kirjapajan kirjoituskilpailun. Hänen toinen kirjansa oli omaelämäkerrallinen "Elämä pojastaan huolen pitää", joka sijoittui 1920- ja 1930-luvun maaseudulle.
Hirvijärvi (Jämsä, Koskenpää)

Hirvijärvi on kolmen hehtaarin laajuinen metsäjärvi Koskenpään kylän itäpuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on 26 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Hirvijärven pituus lännestä itään on 400 metriä. Järven pohjoispuolella on ylängöksi kohoava mäki, idässä ja etelässä on soita. Noin 1,2 kilometriä kaakkoon sijaitsee Vuorilammi (173,6 metriä mpy). Noin 2,5 kilometriä länteen sijaitsee Salosveteen kuuluva Pettämä. Noin kilometrin itään sijaitsee Karhulammi (163,6 metriä mpy) ja puolisen kilometriä itäkoilliseen Paskolammi (15 aaria, 168,7 metriä mpy). Hirvijärveen saapuu laskuoja idästä ja siitä lähtee laskuoja länteen.
Hirvijärvi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Sarah Brightmanin diskografia

Tämä on Sarah Brightmanin diskografia.
Orhun Ene

Orhun Ene (s. 1. helmikuuta 1967 Erzurum) on turkkilainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Ene osallistui pelaajana Turkin miesten maajoukkuessa neljiin EM-kilpailuihin saavuttaen hopeaa vuonna 2001. Hän voitti pelaajana myös kolme Turkin mestaruutta. Pelaajauransa jälkeen Ene on toiminut valmentajana. Hän valmensi Turkin miesten maajoukkuetta vuoden 2011 EM-kilpailuissa.
Elämä ja urheilu-ura.
Pelaajana Ene voitti kolme Turkin mestaruutta: Eczacıbaşıssa vuosina 1988 ja 1989 sekä Ülkerissä vuonna 1995. Hän kuului Turkin miesten maajoukkueen kokoonpanoon vuosien 1993, 1995, 1997 ja 2001 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuissa 2001 maa saavutti hopeaa.
Pelaajauransa jälkeen Ene on toiminut valmentajana muun muassa Turkin pääsarjassa ja maan nuorisomaajoukkueissa. Hän toimi Turkin miesten maajoukkueen päävalmentajana vuoden 2011 EM-kilpailuissa.
Łubniany

Łubniany ("Gmina Łubniany", ) on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 9 872. Kunnan hallintokeskus on Łubnianyn kylä.
Kunnan kylät ovat Kępa, Luboszyce, Biadacz, Masów, Kolanowice, Łubniany, Dąbrówka Łubniańska, Brynica, Jełowa, Grabie sekä Kobylno. Sen pinta-ala on 126 neliökilometriä. Łubniany rajautuu Dobrzeń Wielkin, Lasowice Wielkien, Murówin ja Turawan kuntiin sekä Opolen kaupunkiin. Kunnan pinta-alasta noin 46 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 49 prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 51,5 prosenttia Łubnianyn asukkaista oli naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 64,1 prosenttia ja eläkeikäiset 19,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,1 vuotta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 18 prosenttia oli saksalaisia.
Diakoniikka

Diakoniikka eli "diakoniatiede" on käytännöllisen teologian osa-alue, joka tutkii diakoniaa. Diakoniikka tarkastelee muun muassa diakonian käytäntöjä ja siihen liittyvää etiikkaa, ihmiskuvaa sekä sosiologisia ilmiöitä.
Diakonia syntyi käsitteenä 1800-luvun alkupuoliskolla. Alkuun diakoniaa tarkasteltiin poimeniikan eli sielunhoito-opin alalla. Diakoniikka kehittyi omaksi teologian alakseen 1800-luvun lopulla.
Eeretiat

Eeretiat ("Ehretia") on suku, johon kuuluu 66 lajia puuvartisia kasveja. Niitä esiintyy luonnonvaraisena maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Eeretioihin yhdistetään karmonat ("Carmona").
"Ehretia" on 1700-luvulla eläneen saksalaisen Georg Dionysius Ehretin nimikkosuku.
Elias Howe

Elias Howe Jr. (/haʊ/; 9. heinäkuuta 1819 Spencer, Massachusetts – 3. lokakuuta 1867 Brooklyn, New York) oli yhdysvaltalainen keksijä, joka tunnetaan parhaiten nykyaikaisen lukkotikkiompelukoneen kehittämisestä.
Elämäkerta.
Elias Howe Jr. syntyi 9. heinäkuuta 1819 Massachusettsin Spencerissä, missä hän vietti lapsuutensa ja varhaisen aikuisikänsä. Howe oli kiinnostunut koneista lapsuudesta lähtien ja sai koulutuksensa tekstiilitehtaalla, minkä ansiosta hänestä tuli taitava koneenkäyttäjä ja mekaanikko. Vuoden 1837 finanssikriisin jälkeen Howe jäi työttömäksi ja muutti Massachusettsin Cambridgeen. Hän kuuli ompelukoneesta ensimmäisen kerran työskennellessään Bostonissa Ari Davisin kanssa. Davis uskoi, että toimivan ompelukoneen keksijä voisi ansaita omaisuuden, vaikka aiemmat yritykset olivat kaatuneet joko työnsä puolesta pelänneiden räätälien vastatoimiin tai yksinkertaisesti laitteiden toimimattomuuteen.
1840-luvun alussa Howe sairastui ja hänen työpajansa paloi, minkä jälkeen hänen vaimonsa alkoi elättää perhettä ompelijana. Tarkkaillessaan häntä töissä Howe tajusi, ettei mikään senaikainen kone pystynyt toistamaan käden ja käsivarsien liikkeitä ompelussa ihmisen tavoin. Huhtikuuhun 1845 mennessä Howe sai kehitetyksi käytännöllisen, lukkotikkiperiaatteella toimivan ompelukoneen, jolle myönnettiin patentti vuonna 1846.
Patentista huolimatta Howella oli vaikeuksia löytää sijoittajia Yhdysvalloista rahoittamaan keksintönsä tuotantoa, joten hän myi patenttioikeudet Englannissa 250 punnalla lontoolaiselle William Thomasille, joka omisti korsetteja, sateenvarjoja ja kenkiä valmistavan tehtaan. Howe muutti Englantiin ja työskenteli viiden punnan viikkopalkalla parantaakseen konettaan, mutta palasi myöhemmin lähes rahattomana Yhdysvaltoihin. Pian paluun jälkeen hänen vaimonsa kuoli. Lisäksi Howe sai huomata, että jotkut olivat alkaneet valmistaa Yhdysvalloissa hänen keksintönsä kaltaisia ompelukoneita, mistä seurasi viiden vuoden oikeustaistelu. Howe voitti ja sai huomattavia lisenssimaksuja plagioijilta, joiden joukkoon kuului myös Isaac Merritt Singer.
Vuonna 1865 Howe perusti Connecticutin Bridgeportiin Howe Machine Company -nimisen yrityksen. Hänen ompelukoneensa voitti kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867, ja samana vuonna Ranskan keisari Napoleon III myönsi Howelle Kunnialegioonan tunnustuksen osoituksena hänen ansioistaan. Howe kuoli 48-vuotiaana vuonna 1867, samana vuonna, kun hänen ompelukoneensa patentti raukesi.
Kirkes-kirjastot

Kirkes-kirjastot on Keski-Uudenmaan kirjastokimppa, jonka muodostavaa Järvenpään ja Keravan kaupunginkirjastot sekä Mäntsälän ja Tuusulan kunnankirjastot toimipisteineen. Kirjastokimpaan alueelle on suunniteltu yhteinen Kirkes-kirjastokortti. Jäsenkirjastojen asiakkaat voivat lainata ja varata lainoja kaikista kirjastokimpan kirjastoista kirjastokortillaan sekä palauttaa lainansa jäsenkuntien kirjastoihin.
Kirkes-kirjastoihin kuuluu kuusi kiinteää toimipistettä ja kaksi kirjastoautoa (tilanne maaliskuussa 2021):
Kirkes-kirjastoilla on yhteinen Finna-verkkokirjasto (kirkes.finna.fi).