tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saint-Frion

Saint-Frion () on kunta keskisessä Ranskassa Creusen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Aubussonin kaupungista etelään.
Château du Bas-Bouteix’n linna on rakennettu 1600-luvun alkupuolella. Sitä on sen uusittu 1800- ja 1900-luvuilla. Linnassa on yhä nähtävillä alkuperäisiä puolustuselementtejä, kuten machikolaatioita ja ampuma-aukkoja. 
Romaaninen Fonteynen kappeli on rakennettu 1100-luvulla ja siinä on seinäkellotorni. Kappelia on kunnostettu 1400- ja 1800-luvuilla. Se on ainoa jäännös sairaalatalosta, jossa Fontevraudin luostarin nunnat asuivat vuonna 1258. Sairaala ja kappeli olivat riippuvaisia läheisestä Blessacin luostarista.
Ingvar Hirdwall

Lars Ingvar Hirdwall (5. joulukuuta 1934 Tukholma, Ruotsi – 6. huhtikuuta 2023) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvasarjassa "Beck" ja lakimies Dirch Froden roolissa minisarjassa "Millennium".
Ura.
Hirdwall opiskeli Göteborgin kaupunginteatterin näyttämökoulussa 1957–1960. 1960-luvun alusta lähtien hän toimi näyttelijänä monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä teatterilavoilla, lähinnä Tukholman kaupunginteatterissa. Hän työskenteli myös Oscarsteaternissa, jonka tuotannoissa oli muun muassa "West Side Story" sekä Chinateaternissa, jonka "Revisorn"-näytelmässä hän näytteli Peter Haberin rinnalla. Hänet tunnetaan Ruotsissa hyvin, sillä hän näytteli usein itsepäisiä tai outoja hahmoja, kuten eksentristä naapuria monissa ruotsalaisissa "Beck -"tv-elokuvissa, joita tehtiin vuodesta 1997 lähtien. Hän oli usein mukana myös ohjaaja Lars Molinin tuotannoissa. Joulukuussa 1993 Hirdwall näytteli pääroolin Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n vuotuisessa lasten joulukalenterissa "Tomtemaskinen" (Mekaaninen joulupukki), joka on yksi Sven Nordqvistin Viiru ja Pesonen -tarinoista, ja jota näytettiin yksi 15 minuutin mittainen osa joka päivä jouluaattoon asti.
Hirdwall sai Ruotsin parhaan näyttelijän Guldbagge-palkinnon 17. Guldbagge-palkintogaalassa elokuvasta "Lasten saari" ja Thaliapriset-palkinnon vuonna 1993.
Merkittävimmät roolit.
Hirdwall oli yksi Ruotsin tuotteliaimmista näyttämö- ja elokuvanäyttelijöistä, ja hänet tunnetaan luultavasti laajimmin kahdesta heterogeenisestä roolistaan Martin Beckin universumissa: samannimisestä tappajasta Bo Widerbergin "Komisario Beck tähtäimessä" -elokuvassa vuonna 1976 ja naapurina Beck-elokuvissa. 50. Beck-elokuva, "Umpikuja," jäi myös hänen viimeiseksi elokuvaroolikseen. Elokuvan loppukohtauksessa naapuri kertoo Beckille muuttavansa talosta pois. Hänellä oli myös rooli Stieg Larssonin Millennium-sarjan filmatisoinnissa asianajaja Dirch Frodena, ja hän näytteli erilaisia värikkäitä hahmoja Lars Molinin komedioissa.
Perhe-elämä ja kuolema.
Hirdwall oli naimisissa näyttelijä Marika Lindströmin kanssa. Heillä oli kaksi lasta, ohjaaja Jacob Hirdwall ja näyttelijä Agnes Hirdwall.
Hirdwall teki itsemurhan 88-vuotiaana 6. huhtikuuta 2023.
Mercedes-Benz EQV

Mercedes-Benz EQV on Mercedes-Benzin ensimmäinen täyssähköinen tila-auto. Ajoneuvo on maksimissaan kahdeksanpaikkainen ja sen suunnittelussa on kiinnitetty huomiota matkustusmukavuuteen. EQV on osa Mercedes-Benz EQ -täyssähköautomallistoa ja tuli valikoimaan vuonna 2019. Facelift tuli markkinoille loppuvuodesta 2023.
Ei koskaan yksin

Ei koskaan yksin on vuonna 2025 ensi-iltansa saanut Klaus Härön ohjaama historiallinen draamaelokuva. Se on Härön ja Jimmy Karlssonin käsikirjoittama, ja se perustuu vapaasti Rony Smolarin kirjoittamaan elämäkertaan "Setä Stiller".
Kuvitteellinen elokuva kertoo Suomesta natsi-Saksaan luovutetun kahdeksan juutalaispakolaisen auttajan Abraham Stillerin tarinan. Pääroolia näyttelee Ville Virtanen. Abraham Stillerin puolisoa Vera Stilleriä näyttelee Nina Hukkinen. Suomesta Saksaan luovutettuja Georg ja Janka Kollmannia esittävät itävaltalaiset Rony Herman ja Naemi Latzer.
"Ei koskaan yksin" sai ensi-iltansa 17. tammikuuta 2025.
Juoni.
Vuonna 1938 "S/S Ariadne" tuo Suomeen yli 60 natsimiehitystä pakoon lähtenyttä Itävallan juutalaista. Helsinkiläinen räätäli Abraham Stiller, itsekin juutalainen, neuvottelee heille oleskeluluvan Suomesta ja lupaa huolehtia heistä yhdessä Helsingin juutalaisen seurakunnan kanssa. Stiller myös tarjoaa monille heistä töitä räätälinliikkeessään. Kun Suomi vuonna 1942 liittoutuu natsi-Saksan kanssa, Suomen viranomaiset alkavat kiinnostua Suomessa asuvista juutalaisista. Abraham Stiller suuttuu räätälinliikkeensä asiakkaalle Arno Anthonille (Kari Hietalahti) tämän juutalaisiin suuntaamasta vihapuheesta, mutta vasta myöhemmin hänelle paljastuu että Anthoni on valtiollisen poliisin päällikkö. Stiller kuulee, että Anthoni on laatinut täydellisen luettelon suomenjuutalaisista ja käynyt luovuttamassa sen Gestapolle Berliinissä. Stiller saa tietää keskitysleireistä ja yrittää tehdä kaikkensa estääkseen suunnitteilla olevat juutalaisten luovutukset Saksaan. Hän onnistuukin, lukuun ottamatta kahdeksaa jotka luovutetaan natseille. Elokuvan kehyskertomuksessa nuori toimittaja (Satu Tuuli Karhu) haastattelee Stilleriä 1970-luvun alussa vähän ennen tämän kuolemaa.
Näyttelijät.
Lähde:
Vastaanotto.
Sanoma-yhtiön lehdissä Veli-Pekka Leppänen nosti elokuvan Klaus Härön parempien ohjausten joukkoon ja kehui varmaotteista mutta hieman yksitotista näyttelijäntyötä. Yksitotisuutta luo hänestä myös komeasti kuvatun elokuvan ulkokuvissa jatkuva loputon sumuinen syksy, vaikka tapahtumat sijoittuvat moniin eri vuodenaikoihin. Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Juha Rosenqvist rinnastaa elokuvan aihepiirinsä takia "Schindlerin listaan" (1993), mutta kiittelee siihen verrattuna Härön tehokasta kerrontaa: kesto on vain alle puolet Spielbergin järkäleestä, ja kerrontatyyli muistuttaa pikemminkin etäisesti Jörn Donnerin "Kuulustelua" (2009). Kulttuuritoimitus-verkkolehden Antti Selkokari moitti Ville Virtasen jäykkää replikointia elokuvan kaikilla viidellä kielellä. Hänestä viiden maan yhteistuotantona syntyneellä elokuvalla on hyvä tarkoitus, mutta lopputulos on pitkäveteistä joskin komeasti kuvattua katsottavaa.
Tuotanto.
Elokuvan kuvaukset käynnistyivät syksyllä 2023 Virossa. Marraskuussa 2023 elokuvaa kuvattiin Helsingin keskustassa, erityisesti Bulevardilla. Elokuvan tuotti Matila Röhr Productionsin Ilkka Matila ja levittää Nordisk Film.
Kaarlo Arffman

Kaarlo Arffman (s. 1950) on suomalainen kirkkohistorioitsija ja Helsingin yliopiston kirkkohistorian emeritusprofessori, joka tunnetaan reformaatiotutkijana. Ennen tutkijanuraansa Arffman työskenteli pappina Outokummussa ja Ristijärvellä. Arffman siirtyi papista tutkijaksi 1980-luvulla seuratessaan naispappeutta koskenutta keskustelua kirkossa. Hän halusi ymmärtää paremmin kristillistä traditiota, jonka sijaan naispappeusväittelyissä vedottiin toistuvasti Raamattuun. Arffman jäi eläkkeelle syyskuussa 2018.
Arffman arvioi eläköitymistään seuranneessa Helsingin yliopiston haastattelussa Länsi-Euroopan protestanttisen kristinuskon ja luterilaisuuden olevan identiteettikriisissä. Vuonna 2019 hän ennakoi protestanttisten kansankirkkojen katoavan tulevaisuudessa ja jäljelle jäävän ainoastaan yksittäisiä riitaisia protestanttisia vähemmistöjä, jotka eivät kykene kilpailemaan ortodoksisuuden, katolisuuden ja islamin kanssa. Samassa yhteydessä hän piti protestanttisen jumalanpalveluselämän kuihtumista vakavampana kuin kirkosta eroamisia. Vuonna 2023 Arffman kertoi Kotimaa-lehdelle liittyneensä katoliseen kirkkoon. 
Suomen kirkkohistoriallinen seura kutsui Arffmanin kunniajäsenekseen vuonna 2020.
Keskuskeittiötalo (Tampere)

Keskuskeittiötalo on Tampereella Satakunnankatu 14:ssa sijaitseva vuonna 1923 valmistunut nelikerroksinen punatiilinen lähinnä 1920-luvun klassisismia edustava asuinkerrostalo, jonka suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer avustajanaan arkkitehti Vilho Kolho. Talo oli valmistuessaan niin sanottu keskuskeittiötalo, jossa palkattu henkilökunta valmisti talon alakerran keittiössä ruoan niille talon asukkaille, jotka halusivat sitä tilata. Ruoka toimitettiin perille ruokahissillä ja käytetyt astiat palautettiin samalla tavalla keittiöön. Talo oli tiettävästi ainoa Tampereelle rakennettu tämäntyyppinen asuinkerrostalo.
Talossa on sen valmistuessa kolme asuinkerrosta, liiketilakerros, kellarikerros ja ullakkokerros. Asuinhuoneistoja oli 28 joissa yhteensä 72 huonetta. Talossa oli lisäksi ravintola ja klubihuoneisto kulmaterasseineen, kansanruokala ja kahvila sekä palvelijoiden huoneita. Talon keskuskeittiö sijaitsi pohjakerroksessa ja sieltä ruokatilaukset toimitettiin asukkaiden huoneistoihin hisseillä. Keskuskeittiön yhteydessä oli myös leipomo, pesutupa ja vaatteiden kuivaustila. Talossa oli jo sen valmistuessa keskuslämmitys, puhelin- ja sähköverkko sekä kylpyhuoneet ja lämmin vesi jokaisessa huoneistossa. Asukkaat saattoivat tilata ateriansa puhelimitse talon keskuskeittiöstä, lisäksi jokaisessa huomeistossa oli pieni keittiötila omaa satunnaista käyttöä varten.
Talossa oli 25. elokuuta 1937 tulipalo, jossa parikymmentä huonetta vaurioitui putkitöistä alkunsa saaneen tulen levittyä puisia ilmajohtokanavia pitkin.
Georg ja Janka Kollmann

Georg ja Janka Kollmann olivat Suomeen pakolaisina muuttaneita juutalaisia, jotka Suomi lähetti natsi-Saksaan marraskuussa 1942.
Georg Kollmann ja Janka (os. Holčerová) pakenivat juutalaisvainoja Wienistä Helsinkiin vuonna 1938 Georgin pikkuveljen Stefanin kanssa. Georg ja hänen veljensä olivat opiskelleet hammaslääketiedettä. Perheen lapsi Franz Olof Kollman syntyi Helsingissä vuonna 1941.
Franz Olof oli vain 1,5-vuotias, kun Suomen valtiollinen poliisi luovutti hänet perheineen natsi-Saksan salaiselle poliisille Gestapolle vuonna 1942.
Kollmannin perhe ja viisi muuta juutalaispakolaista vietiin marraskuussa 1942 S/S "Hohenhörn" -laivalla Helsingistä Tallinnaan, josta he päätyivät erilaisten vaiheiden kautta Auschwitzin keskitysleirille.
Suomesta natsi-Saksaan lähetetyistä kahdeksasta juutalaisesta vain Georg Kollmann selvisi tuhoamisleiriltä hengissä. Hän asettui Israeliin. Vuonna 1912 syntynyt Georg kuoli vuonna 1992.
Yleisurheilun Suomen olympiakarsinnat 1936

Yleisurheilun Suomen olympiakarsinnat 1936 järjestettiin Helsingissä Eläintarhan kentällä naisille 9. kesäkuuta ja miehille 12.–13. heinäkuuta . Maratonvalinnat tapahtuivat Ilmajoella juostulla 35 km:n matkalla 5. heinäkuuta. Samaan aikaan kilpailtiin Tampereella SM-kisojen viestit ja yksilölajeista 3 000 m esteet sekä kymmenottelu, jotka olivat näiden lajien olympiakatsastukset.
Miesten karsintojen ensimmäisenä päivänä 12. heinäkuuta katsomossa oli valtiovierailulla ollut Norjan kruununprinssi Olavi puolisonsa prinsessa Märthan kanssa. Lisäksi miesten pikaviestikisaan osallistui Suomessa olympialaisiin valmistautumassa ollut Japanin pikaviestijoukkue.
Varsinaisten karsintojen jälkeen järjestettin vielä erillisiä karsintoja mm. 5 000 metriä ja miesten pikaviestijoukkuetta varten; edellisen karsinnat Kouvolassa 16. heinäkuuta ja pikaviestiä varten 100 metrin kisa Helsingin Eläintarhassa 17. heinäkuuta. Lisäksi urheilijoilla oli mahdollisuus näyttää kuntoaan muissakin lajeissa mm. miesten pituushypyssä.
Mitalistit.
Naisten karsinnan tulokset.
Lopulliset yleisurheiluvalinnat tehtiin 17. heinäkuuta, ja sen mukaan joukkueeseen tuli 33 miestä ja neljä naista eli yhteensä 37 yleisurheilijaa.
Pianosonaatti nro 18 (Beethoven)

Pianosonaatti nro 18 (Es-duuri, op. 31 nro 3) on Ludwig van Beethovenin vuonna 1802 säveltämä pianosonaatti. Se julkaistiin ilman opusnumeroa vuonna 1804. Pianosonaatit nro 16 ja nro 17 oli julkaistu alun perin jo vuonna 1803; vuonna 1805 nämä kaikki kolme opuksen 31 sonaattia julkaistiin yhtenäisenä painoksena.
Pianosonaatti nro 18 on 29. pianosonaattia lukuun ottamatta Beethovenin viimeinen neliosainen pianosonaatti. Se on myös hänen viimeinen pianosonaattinsa, johon kuuluu osana menuetti. Hidasta osaa 18. pianosonaatissa ei lainkaan ole. Teokseen ei myöskään ole monista Beethovenin muista pianosonaateista poiketen merkitty omistusta. Menuettiosan trioa käytti myöhemmin Camille Saint-Saëns pohjana teokselleen "Variations sur un thème de Beethoven" (op. 35). Beethovenin 18. pianosonaatti on saanut finaalistaan lisänimen "Metsästys".
Kolligatiivinen ominaisuus

Kolligatiivinen ominaisuus on liuokseen liuenneen aineen konsentraatiosta, mutta ei liuenneen aineen kemiallisesta koostumuksesta riippuva ominaisuus. Termin määritteli Wilhelm Ostwald vuonna 1891, ja se pätee parhaiten hyvin laimeille liuoksille. Liuennut aine muuttaa liuoksen entropiaa, minkä vuoksi liuoksen ominaisuudet poikkeavat puhtaan liuottimen ominaisuuksista. Kolligatiivisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi höyrynpaineen alenema, sulamispisteen alenema, kiehumispisteen kohoama ja osmoottinen paine. Kolligatiivisten ominaisuuksien mittaamista voidaan käyttää esimerkiksi polymeerien moolimassan määrittämiseen.
Kristinusko Uudessa-Seelannissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Uudessa-Seelannissa. Kristinusko on Uuden-Seelannin suurin uskonto, johon kuuluu noin 37,3 prosenttia väestöstä. Uuden-Seelannin suurimmat kristilliset ryhmät ovat katoliset (10,1 %), anglikaanit (6,8 %) sekä presbyteerit ja kongregationalistit (5,2 %). Muita kirkkokuntia edustavat mm. helluntailaiset ja metodistit. 
Historia.
Uuden-Seelannin alkuperäiskansa, maorit, saapuivat saarelle noin 1200-luvulla. Iso-Britannia liitti alueen itseensä vuonna 1840 ja neuvotteli Waitangin sopimuksen, jolla maorit luovuttivat hallinnon, mutta säilyttivät oikeutensa maahan. Vuonna 1947 Uusi-Seelanti itsenäistyi perustuslaillisena monarkiana. Anglikaaninen kirkko on Uuden-Seelannin suurin kirkko, jota seuraa katoliset, presbyteerit ja metodistit. Nämä kirkot ovat tarjonneet maoreille omia mahdollisuuksia päätöksentekoon ja maassa toimii kaksi ekumeenista järjestöä. 1980-luvulla seurakuntien eri uskontokuntien välillä toteutettiin useita yhteistyöhankkeita.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Uudessa-Seelannissa toimii kaksi ekumeenista järjestöä. Tämän lisäksi maassa toimii useita helluntailailaisten ryhmittymiä, itsenäisiä karismaattisia ryhmiä sekä evankelisten seurakuntien verkosto.
Banguin lasten verilöyly

Banguin lasten verilöyly tapahtui 19. huhtikuuta 1979 Banguissa, Keski-Afrikan keisarikunnassa. Ngaragban vankilassa murhattiin raa'asti noin 100 opiskelijaa, jotka olivat osallistuneet keisari Jean-Bédel Bokassan vastaisiin mielenosoituksiin.
Tapahtumat.
Keski-Afrikan presidentti Jean-Bédel Bokassa oli vuonna 1976 julistanut itsensä keisariksi. Bokassa keskitti kaiken vallan itselleen vuonna 1972. Bokassan aikana monia poliittisia vastustajia kidutettiin ja tapettiin. 
Tammikuussa 1979 Bokassa yritti pakottaa kaikki Keski-Afrikan opiskelijat käyttämään koulupukuja, joita oli saatavissa ainoastaan Bokassan keisarillisesta vaatehuoneesta. Puvut olivat kalliita ja köyhällä kansalla ei riittänyt raha. Vastauksena opiskelijat alkoivat protestoida Bokassaa vastaan ​​ja huhtikuuhun 1979 mennessä opiskelijat ja poliisi ottivat yleisesti yhteen. Poliisi myös ampui monia opiskelijoita mielenosoitusten aikana. 
19. huhtikuuta 1979 ainakin 100 opiskelijaa pidätettiin ja vietiin Ngaragban vankilaan, joka sijaitsee Banguin reunamilla. Vankilassa vartijat hakkasivat opiskelijoita ja heidät pakotettiin liian täynnä oleviin selleihin. Samana päivänä Bokassa vieraili oppilaiden luona heidän sellissään, ja hakkasi useita nuoria opiskelijoita kuoliaaksi kävelykepillä. Vankilavartijat pahoinpitelivät kuoliaaksi noin 100 opiskelijaa. Monet opiskelijat selvisivät hengissä tekeytymällä kuolleiksi. Verilöylyn jälkeen kansainvälinen yhteisö tuomitsivat Bokassan ja humanitaariset järjestöt katkaisivat avun. 20. syyskuuta 1979 Ranskan erikoisjoukot kaatoivat Bokassan sotilasvallankaappauksessa, mikä päätti hänen 13 vuotta kestäneen hallituskautensa.
Kersti Vuorjoki

Kersti Elisabet Vuorjoki (vuoteen 1929 "Wegelius", 9. toukokuuta 1895 Kempele – 2. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen äitiyshuollon ja kätilötoiminnan kehittäjä. Hän toimi muun muassa maan ensimmäisenä kätilötoimen tarkastajana ja Suomen Kätilöliiton puheenjohtajana. Hän sai sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Vuorjoki työskenteli nuorena isänsä Uno Wegeliuksen johtamassa Tuusulan kirkkoherranvirastossa ja mietti uraa varhaiskasvatuksen parissa. Hänen enonsa, naistentautien ja synnytysopin professori Seth Wichmann kehotti sisarentytärtään hakeutumaan Kätilöopiston vuoden pituiselle kätilökurssille, josta tämä valmistui 1919. Kersti Vuorjoki kävi vielä Sophie Mannerheimin sairaanhoitajakurssin, joka päättyi 1923.
Vuorjoki työskenteli alkuun Kätilöopistolla ja sitten Viipurin synnytyslaitoksella 1926–1928. Ura jatkui Kätilöopiston ohjaajakätilönä ja vuodesta 1931 sairaalan ensimmäisenä ylikätilönä. Vuorjoki oli mukana Helsingin Naistenklinikan suunnittelussa, ja kun se valmistui 1934, hänet nimitettiin sen ylikätilöksi ja ylihoitajaksi. Hän palasi vuonna 1940 Kätilöopiston sairaalan ylikätilöksi, ja vuonna 1943 hänet valittiin lääkintöhallitukseen perustetun kätilötoimen tarkastajan viran ensimmäiseksi haltijaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1961.
Vuorjoki oli aktiivisesti mukana myös Suomeen luodun neuvolaverkon rakentamisessa. Hän toimi Kätilöliiton puheenjohtajana 1941–1948 ja pariin otteeseen 1940-luvulla myös "Kätilölehden" päätoimittajana ja vuoteen 1963 saakka lehden toimituskunnan jäsenenä.
Ole O. Lian

Ole Olsen Lian (10. marraskuuta 1868 Tønsberg – 20. helmikuuta 1925 Oslo) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja ammattiyhdistysmies, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 1906–1925. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1916–1921.
Tämä on tämä

Tämä on tämä on syyskuussa 2023 MTV3-kanavalla alkanut suomalainen komediapaneeliohjelma, jossa kilpailijoilta kysytään helpohkoja kysymyksiä, jotka on esitetty hankalalla tavalla. Ohjelmaa juontaa uutisankkuri Kirsi Alm-Siira, ja vakiopanelisteina ja joukkueiden kapteeneina nähdään näyttelijät Kiti Kokkonen sekä Joonas Nordman.
"Tämä on tämä" on suomalainen formaatti, joka perustuu Janne Sarjan ideaan. Sarja on käsikirjoittanut ohjelman yhdessä Pietari Vihulan kanssa. Ohjelma on kuvattu MTV:n studiotiloissa Helsingin Vallilassa.
Formaatti.
Joka jaksossa vakiopanelistit Kokkonen ja Nordman saavat vieraikseen muita tunnettuja suomalaisia julkisuuden henkilöitä. Yhdessä heidän tavoitteenaan on kerätä mahdollisimman paljon pisteitä vastaamalla juontajan esittämiin kahdenlaisiin kysymyksiin: "kuka on tämä?" ja "mikä on tämä?". Helpoilta kuulostavat kysymykset on tehty vaikeiksi arvoituksiksi, ja niiden ratkaisemiseen tarvitaan älyä ja päättelykykyä.
Jokaisella kierroksella on erilaisia tehtäviä; kilpailijat voivat joutua esimerkiksi ratkaisemaan erilaisia kuva-arvoituksia, tulkitsemaan emojeja ja niiden merkitystä, selvittämään sana-arvoituksia tai tulkitsemaan ääniä.
Jakson lopussa pelataan ohjelman nopeatempoinen nimikko-finaalikierros, jonka aikana kumpikin joukkue vastaa omalla vuorollaan helpohkoihin tietokilpailukysymyksiin 60 sekunnin ajan. Panelisti ja vieras vastaavat vuorotellen oman joukkueensa kysymyksiin. Jokaisesta oikeasta vastauksesta joukkue saa yhden pisteen lisää, kun taas väärästä vastauksesta menettää peräti seitsemän pistettä. Finaalikierroksen jälkeen se joukkue, jolla on kokonaisuudessaan eniten pisteitä, julistetaan jakson voittajiksi.
Katsojaluvut.
"Tämä on tämän" ensimmäinen jakso keräsi keskimäärin 358 000 katsojaa MTV3:lla, ja tavoitti parhaimmillaan noin 560 000 ensi-iltanaan. Tämä on kohtuullinen tulos siihen nähden, että samaan aikaan Yle TV1-kanavalla esitettiin huippusuosittua, myös kotimaista tuotantoa olevaa "Elämäni biisi" -sarjaa, joka sekin sai keskimäärin yli puoli miljoonaa katsojaa.
Kun samaan aikaan Ylellä esitettävän "Elämäni biisi" -sarjan kausi päättyi 4. marraskuuta, "Tämä on tämän" katsojaluvut alkoivat kääntyä kasvuun, ja ohjelman kahdeksas jakso saikin keskimäärin jo 400 000 katsojaa.
Ivo Caprino

Ivo Caprino (17. helmikuuta 1920 Kristiania – 8. helmikuuta 2001 Oslo) oli norjalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on nukkeanimaatio "Pilvikallion vauhtikisat" vuodelta 1975. Se on Norjan kaikkien aikojen katsotuin elokuva. Caprino aloitti uransa vuonna 1948 ja tuli tunnetuksi norjalaisten kansantarinoiden tulkitsemisesta lasten animaatioelokuviksi.
Baphometin sinetti

Baphometin sinetti on kärki alaspäin oleva pentagrammi, jonka sisällä on vuohi. Sitä on käytetty satanismin tunnuksena 1960-luvun lopulta lähtien, kun Anton LaVey perusti Saatanan kirkon. Sinetti on kirkon virallinen tunnus.
Central (ravintola)

Central on vuonna 2008 Perun pääkaupunkiin Limaan avattu ravintola, jota pidetään laajalti yhtenä maailman parhaimmista ravintoloista. Se valittiin maailman parhaaksi ravintolaksi vuonna 2023. 
Central tukee ruoissaan Perun historiaa ja perinteitä, minkä lisäksi se on tunnettu laajasta ainesosien monimuotoisesta käytöstä. Ravintolaa johtavat Virgilio Martínez ja Pía León.
Varsovan läntinen asema

Varsovan läntinen asema (; ) on yksi Puolan pääkaupungin Varsovan neljästä suurimmasta rautatieasemasta ja kaukoliikenteen tärkein linja-autoasema.
Varsovan läntinen rautatieasema () rakennettiin alun perin vuosina 1919–1933. Asemaa on uudenaikaistettu mittavalla, arkkitehtitoimisto DWAA Architekcin suunnittelemalla, 425,9 miljoonan euron korjausrakentamisella vuosina 2020-2023. Uudistustyöt olivat yhä kesken syyskuussa 2023 ja jatkuvat vuoteen 2024. Töiden aikana aseman käyttö on jatkunut. 
Varsovan läntinen linja-autoasema.
Varsovan läntisen linja-autoaseman () terminaalista on bussiyhteyksiä ympäri Puolaa ja Eurooppaa. Sieltä on kesästä 2023 lähtien ollut myös suora linja-autoyhteys Suomeen.
Botnia Marin

Botnia Marin on suomalainen veneveistämö. Se on yksi Suomen suurimmista alallaan. Se valmistaa Targa-merkkisiä veneitä.
Yrityksen mallisto alkaa 7,66-metrisistä ja ulottuu 15,11-metrisiin moottoriveneisiin. Targa-veneet tunnetaan laadustaan ja merikelpoisuudestaan. Niitä kuvaillaan "merten Range Rovereiksi". Tuotannosta menee vientiin 80–85%, erityisesti Ruotsiin ja Ranskaan.
Johan ja Britt-Marie Carpelan perustivat Botnia Marinin vuonna 1976. Vuodesta 1977 alkaen yritys rakensi H-veneitä. Kun niiden tuotanto loppui vuonna 2004, mallia oli tehty 1005 kappaletta. Vuodesta 1977 vuoteen 1991 rakennettiin myös 650 kappaletta Botnia 23 -mallisia takahyttiveneitä ja vuosina 1981–1987 rakennettiin NF-merkkisiä purjeveneitä. 
Oy Targa Ab:n mentyä konkurssiin Botnia Marin osti sen mallien tuotanto-oikeudet vuonna 1984. Ensimmäinen malli oli "Targa 25". Sitä seurasi "Targa 29" vuonna 1989. Kolmas malli "Targa 27" vuodelta 1991 muodostui läpimurroksi. Se on edelleen yrityksen myydyin malli. 
Vuonna 2000 Botnia Marinilla oli yli 100 työntekijää. Yritys otti infuusiolaminoinnin käyttöön ensimmäisten joukossa vuonna 2004. Vuonna 2007 yrityksen työntekijöiden määrä nousi kahteen sataan. Vuonna 2020 työntekijöiden määrä oli 250. Vuoteen 2020 mennessä Botnia Marin oli valmistanut 2 800 kappaletta Targa-veneitä ja muita merkkejä 2 000 kappaletta. 
Kaikki Targa-veneet rakennetaan Suomessa, Botnia Marinin omalla tehtaalla, aina puuosia ja verhoilua myöten. Alihankkijoilta ostetaan vain ikkunat, penkit ja metalliosat. Yhden veneen valmistus kestää 12–13 viikkoa. 
Botnia Marinilla on tuotantolaitokset kahdessa paikassa: Uudessakaarlepyyssä valmistetaan pienemmät veneet, joita tehdään 45 kappaletta vuodessa. Maalahdessa sijaitsee 21 000 neliömetrin tuotantotila ja 4 000 neliön halli. Siellä valmistetaan 30,1 jalkaa suuremmat veneet, joita tehdään 80 yksilöä vuodessa. Maalahdessa sijaitsee myös yrityksen pääkonttori. 
Yrityksen omistavat Carpelanin perheen jäsenet Robert, Martina, Britt-Marie ja Johan, joka on yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Industri Energi

Industri Energi on norjalainen ammattiliitto, joka edustaa muun muassa öljy-, kemia-, lääke- ja metalliteollisuuden työntekijöitä. Se on noin 56 000 jäsenellään keskusjärjestö Landsorganisasjonenin neljänneksi suurin jäsenjärjestö. Industri Energi syntyi vuonna 2006, kun Norsk Olje- og Petrokjemisk Fagforbund ja Norsk Kjemisk Industriarbeierforbund yhdistyivät. Vuonna 2009 siihen liittyi Norsk treindustriarbeiderforbund.
Axel Coldevin

Axel Johannes Coldevin (4. maaliskuuta 1900 Dønna – 23. kesäkuuta 1992 Bærum) oli norjalainen historian professori ja tietokirjailija. Hän kirjoitti muun muassa Bodøn ja Sarpsborgin kaupunkien historiasta ja Pohjois-Norjan maatalouden kehityksestä. Coldevin teki myös historian oppikirjoja peruskouluihin ja lukioihin.
Drammenin kaupungintalo

Drammenin kaupungintalo () sijaitsee Bragernesin torin laidalla Norjan Drammenissa. Se valmistui vuonna 1871 arkkitehti N. S. D. Eckhoffin suunnittelemana. Aluksi siinä toimivat myös poliisi ja käräjäoikeus, jotka muuttivat vuonna 1962 uuteen oikeustaloon. Vuonna 1940 kaupungintalon viereen valmistui kuusikerroksinen (myöhemmin kerroksella korotettu) hallintorakennus. Vanha kaupungintalo oltiin vähällä purkaa 1960-luvulla, mutta se säilytettiin kuntalaisäänestyksen tuloksena.
Karhu-apteekin talo

Karhu-apteekin talo ("Asunto-Osakeyhtiö Satakunnankatu 12") on Tampereella Satakunnankatu 12:ta sijaitseva punatiilinen, vuonna 1929 valmistunut asuinkerrostalo, jonka suunnitteli 1928 arkkitehti ja rakennusinsinööri Veikko Kallio. Talon Satakunnankadun puoleisessa siivessä on neljä asuinkerrosta ja liiketilakerros, Aleksanterinkadun puoleisessa siivessä taas kuusi asuinkerrosta ja liiketilakerros. Aleksanterinkadun ja Satakunnankadun kulmatorni on kahdeksankerroksinen. Talo edustaa lähinnä 1920-luvun klassisismia. Nimensä talo sai pohjakerroksessa toimineesta Karhu-apteekista.
Taloa kuvattiin sen rakentamisvaiheessa ja vielä 1930-luvulla "pilvenpiirtäjäksi". Veikko Kalliolla oli talon 8-kerroksisessa torniosassa asuinhuoneisto kahdessa ylimmässä kerroksessa, huoneistossa asui hänen jälkeensä muun muassa kondiittori Jussi Linkosuo.
Karhu-apteekki avattiin talon pohjakerroksessa 30. huhtikuuta 1929, apteekkarina toimi silloin Toivo Skogster. Apteekki toimi talossa 1990-luvulle saakka. Talvisodan aikana talon Satakunnankadun puoleiselle ullakolle putosi 20. tammikuuta 1940 palopommi vaurioittaen ullakkokerrosta.
1,3-dimetyyliurea

1,3-dimetyyliurea on ureajohdannainen, jota käytetään orgaanisen synteesin välituotteena. Se on väritön kiteinen jauhe, jolla on vähäinen myrkyllisyys. 1,3-dimetyyliureaa käytetään kofeiinin, teofylliinin, farmaseuttisten kemikaalien, tekstiilien apuaineiden, rikkakasvien torjunta-aineiden ja muiden synteesiin. Tekstiiliteollisuudessa 1,3-dimetyyliureaa käytetään välituotteena formaldehydittömien, helppohoitoisten tekstiilien viimeistelyaineiden valmistuksessa. Dimetyyliurean arvioitu maailmanlaajuinen tuotanto on arviolta alle 25 000 tonnia.
Sandra Baldauf

Sandra Baldauf (s. 15. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen biologi. 
Baldauf toimi ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin Ruotsissa, Uppsalassa. Hän on erikoistunut molekyyli- ja evoluutiobiologiaan, joita hän on tutkinut vuodesta 1985. Hän sai tohtorin arvon Michiganin yliopistossa 1990. Hän tutki aitotumallisten eliöiden evoluutiota Nova Scotiassa 1996-2000. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään New Yorkin yliopistoon, missä hän oli Bioinformatiikan professori. Vuonna 2007 hän muutti Ruotsiin ja ryhtyi työskentelemään Uppsalan yliopistossa, jossa hänen pääasialliseksi tutkimusalueeksi tuli systemaattinen biologia. Sandra Baldauf sai Björkén-palkinnon vuonna 2015.
Kokolattiamatto

Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on irrallisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto. Aiemmin matto tehtiin mittatilaustyönä tiettyyn paikkaan sopivaksi. 1960-luvulla värikkäät kuviot lisäsivät kokolattiamaton suosiota.
Kokolattiamattoa on käytetty hotelleissa, elokuvateattereissa ja muissa julkisissa tiloissa, koska ne toimivat äänieristeinä. Yleensä ottaen kokolattiamatto soveltuu kuiviin tiloihin, kuten olo- ja makuuhuoneisiin. Niitä käytetään myös asuntoautoissa ja laivoissa.
Historia.
Thomas Sheraton kirjoitti vuonna 1806, että "sen jälkeen, kun huoneen koko lattialle asennetut matot otettiin käyttöön, parhaiden talojen vanhastaan noudattama lattian hienojakoinen päällystäminen on nyt jätetty syrjään". Suikaleista kootut sovitetut matot olivat tulleet suosituiksi 1700-luvun jälkipuoliskolla, ja ne pysyivät suosiossa aina 1870-luvulle asti, jolloin muodiksi tulivat irtonaiset matot ja lakattu kovapuu.
Ludvig XVI lahjoitti George Washingtonille yhden historian kuuluisimmista matoista. Se kudottiin Mount Vernonin juhlasalia varten, jossa sitä voi ihailla vielä nykyäänkin.
1900-luvun alussa uusi valmistusmenetelmä tuftaus mullisti mattoteollisuuden. Se keksittiin Daltonissa ja se korvasi nopeasti perinteisen kudontamenetelmän. Nukkalangat ommellaan tekstiilialustan läpi ja päällystetään alapuolelta. Vuodesta 1930 alkaen tuftauksen koneellistaminen suosi sen kehitystä. Sen osuus kokonaistuotannosta on nykyään 51 prosenttia, kun se 1950-luvulla oli vain 10 prosenttia.
Tie valmis on

Tie valmis on on Suomen evankelis-luterilaisen virsikirjan virsi. Sen on säveltänyt kanttori Jouko Piitulainen ja sanoittanut kirjailija Tytti Jäppinen vuonna 1981. Sanoitus on alun perin tehty erääseen ruotsalaiseen kansansävelmään.
Nurmeksen yhteiskoulu

Nurmeksen yhteiskoulu oli Nurmeksen kauppalassa vuosina 1898–1940 toiminut yksityinen maaseutuoppikoulu. 
Historia.
Nurmeksen yhteiskoulun omisti 1898–1903 Nurmeksen kauppala ja 1903–1919 Nurmeksen suomenkielisen yhteiskoulun kannatusyhdistys.
Koulu aloitti toimintansa 1898 viisiluokkaisena Nurmeksen porvarikouluna. Koulu laajennettiin 1903 kahdeksanluokkaiseksi, ja se sai ylioppilastutkinto-oikeuden 1906. Koulun viisi alinta luokkaa otettiin valtion haltuun vuonna 1919, mutta koulun lukioluokat jatkoivat yksityisinä jatkoluokkina vuoteen 1940 saakka, jolloin valtio otti ne haltuun 1938 annetulla asetuksella. Nurmeksen yhteiskoulu (myöh. lyseo) on Suomen vanhimpia maaseudulla toimineita oppikouluja.
Koulu toimi vuoteen 1905 saakka yksityisasunnoiksi tarkoitetuissa tiloissa neljässä eri paikassa, kunnes oma koulutalo valmistui 1905.
Nurmeksen yhteiskoulun seuraajia olivat Nurmeksen keskikoulu ja vuodesta 1938 Nurmeksen yhteislyseo. Vuonna 1973 peruskoulujärjestelmään siirtymisen jälkeen toiminta jatkui Kirkkokadun yläasteella ja Nurmeksen lukiossa.
Koulun historian ja suomen kielen lehtori 1906–1943 oli Olli Koistinen.
Siniposkimuura

Siniposkimuura ("Phaenostictus mcleannani") on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Siniposkimuura kasvaa 20–21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on harmaa. Selkä ja siivet ovat ruskeat ja niissä on mustia ja vaaleanruskeareunaisia laikkuja. Siniposkimuuran silmienympärystä on sininen ja hyöhenistä paljas. Kurkku ja rinta ovat mustat. Punaruskeassa vatsassa on mustaa suomukuviointia.
Levinneisyys ja elintavat.
Siniposkimuuran levinneisyysalue ulottuu Hondurasista Ecuadoriin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja voi liittyä sekaparviin. Siniposkimuura syö hyönteisiä ja seuraa laumoina liikkuvia muurahaisia.
Budapest-Népligetin linja-autoasema

Népligetin linja-autoasema () on Unkarin pääkaupungin Budapestn päälinja-autoasema, maan kansallisen ja kansainvälisen kaukobussiliikenteen keskusasema. Népligetin metroasema sijaitsee aivan linja-autoaseman vieressä.
Osa saapuvista linja-autoista ei aja itse asemalle, vaan jättää kustannuksia välttääkseen matkustajat läheisten katujen varrelle.
George Zweig

George Zweig (s. 1937) on venäläissyntyinen, suurimman osan elämästään Yhdysvalloissa asunut hiukkasfyysikko. Hän opiskeli ensin matematiikkaa ennen kuin hän syventyi fysiikkaan. Hän on työskennellyt enimmäkseen korkean energian omaavien alkeishiukkasten fysiikan ja kvarkkien tutkimuksen parissa, muun muassa hiukkasfysiikan tutkimuslaitoksessa Cernissä. Hän on ollut myös jonkin verran tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän on ollut tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän oli pitkään professorin assistanttina Pasadenassa sijainneessa Kalifornian teknologisessa instituutissa. Hän oli jonkin aikaa vierailemassa Madisonissa sijaitsevassa Wisconsin yliopistossa. Hän on ollut ensin jäsenenä ja sittemmin kumppanina Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa sekä kumppanina John D. ja Catherine T. MacArthurin säätiössä. Hän on ollut myös jäsenenä kansalisessa akateemisten tieteiden järjestössä.
Veronica Cartwright

Veronica Cartwright (s. 20. huhtikuuta 1949) on elokuva- ja televisionäyttelijä joka tunnetaan muun muassa scifi- ja kauhuelokuvista.
Cartwright syntyi Bristolissa, Englannissa vuonna 1949. Heidän perheensä muutti 1950-luvun puolivälissä Yhdysvaltoihin, Los Angelesiin. Hän aloitti näyttelemisen lapsinäyttelijänä television puolella, hänen ollessan 13-vuotias hän sai roolin Hitchcockin klassikkoelokuvaan "Linnut". Cartwright sen jälkeen urallaan näytellyt useissa muissa kauhu- ja scifielokuvissa kuten "Ihmispaholaiset", "Alien – kahdeksas matkustaja" ja "Noidat". Hänellä on sisar Angela Cartwright joka on myös näyttelijä.
Cartwright on ollut kolme kertaa ehdolla Emmy-palkintoon vierailevan näyttelijän rooleista "Salaisissa kansioissa" ja "Teho-osastossa".
Filmografia.
Lähde:
Mestarien liigan kausi 2024–2025

Kauden 2024–25 Mestarien liiga oli 70. kausi Uefan järjestämässä tärkeimmässä seurajoukkueiden jalkapalloturnauksessa ja 33. kausi, kun kilpailu tunnetaan nimellä Mestarien liiga.
Kausi oli ensimmäinen Mestarien liigan kausi uudistetulla formaatilla, jossa oli 36 joukkuetta liigavaiheessa. Joukkueita ei enää jaettu lohkoihin. Sen sijaan joukkueet aloittivat kilpailun yhdessä liigataulukossa, jossa kaikki joukkueet pelasivat kahdeksaa muuta joukkuetta vastaan. Joukkueet pelasivat neljä kotiottelua sekä neljä vierasottelua. Uefa ilmoitti uuden, laajennetun formaatin käyttöönotosta tästä kaudesta alkaen.
Paris Saint-Germain voitti Internazionalen 5–0 loppuottelussa, joka pelattiin Allianz Arenalla Münchenissä Saksassa. Voitto oli PSG:n ensimmäinen mestaruus.
Karsinnat.
1. kierros.
1. karsintakierros tulee sisältämään 30 joukkuetta.
Otteluiden voittajat siirretään 2. karsintakierroksen mestarireitille. 14 häviäjää siirretään Konferenssiliigan 2. karsintakierrokselle. 1 häviäjä siirretään Konferenssiliigan 3. karsintakierrokselle.
2. kierros.
2. karsintakierros tulee sisältämään 30 joukkuetta, jotka jaetaan kahteen reittiin:
Sarjareitti.
Otteluiden voittajat siirretään 3. karsintakierrokselle vastaaville reiteilleen. Mestarireitin häviäjät siirretään Eurooppa-liigan 3. karsintakierrokselle (mestarireitti). Sarjareitin häviäjät siirretään Eurooppa-liigan 3. karsintakierrokselle (pääreitti).
3. kierros.
3. karsintakierros tulee sisältämään 20 joukkuetta, jotka jaetaan kahteen reittiin:
Sarjareitti.
Otteluiden voittajat siirretään playoff-kierrokselle vastaaville reiteilleen. Mestarireitin häviäjät siirretään Eurooppa-liigan playoff-kierrokselle. Sarjareitin häviäjät siirretään Eurooppa-liigan liigavaiheeseen.
Playoff-kierros.
Playoff-kierros tulee sisältämään 14 joukkuetta, jotka jaetaan kahteen reittiin:
Sarjareitti.
Otteluiden voittajat siirretään liigavaiheeseen. Häviäjät siirretään Eurooppa-liigan liigavaiheeseen.
Liigavaihe.
36 kilpailuun osallistuvaa joukkuetta aloittaa kilpailun yhdessä liigataulukossa, jossa kaikki joukkueet pelaavat kahdeksaa muuta joukkuetta vastaan. Joukkueet pelaavat neljä kotiottelua sekä neljä vierasottelua. Arvontaa varten joukkueet jaetaan neljään arvontakoriin. Joukkueet pelaavat neljä kotiottelua sekä neljä vierasottelua (yksi koti- sekä yksi vierasottelu jokaisessa arvontakorissa olevia joukkueita vastaan). Saman jalkapalloliiton joukkueita ei voida arpoa pelaamaan toisiaan vastaan liigavaiheen aikana. Poikkeuksena tästä voi olla tilanne, jossa niiden jalkapalloliittojen, joilla on neljä tai enemmän osallistuvaa joukkuetta, kaksi joukkuetta voidaan joutua arpomaan toisiaan vastaan, jos tämä on viimeinen mahdollinen vaihtoehto.
Lvivin linja-autoasema

Lvivin linja-autoasema eli Stryiskan linja-autoasema () on Ukrainan länsiosassa sijaitsevan Lvivin päälinja-autoasema. Se on rakennettu vuosina 1976–1980. Linja-autoasema palvelee sekä kansallista että kansainvälistä liikennettä. 
Linja-autoasema sijaitsee Lvivin kaupungin eteläosassa osoitteessa Stryiska 109, joka on noin 6 kilometriä keskustasta, Lvivin rautatieasemalta etelään.
Hakkarala

Hakkarala eli Hakkarila on kylä Kuopiossa. Kylään kuuluvia asuintaloja ovat Kalattomanmäki, Jälä, Saarisuo ja Pirttimäki. 
Hakkarala kuului Muuruveden kuntaan, joka perustettiin 1908 ja liitettiin Juankoskeen vuonna 1971. Vuonna 1973 Hakkarala ja muutama muu kylä siirrettiin Juankoskesta osaksi Nilsiää, johon ne olivat jo kuuluneet ennen Muuruveden perustamista. Vuodesta 2013 Nilsiä on ollut osa Kuopiota.
Kiovan keskuslinja-autoasema

Kiovan keskuslinja-autoasema () on Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa toimiva autoasema, joka palvelee sekä kansallista että kansainvälistä liikennettä.
Linja-autoasema rakennettiin vuosien 1957-1961 aikana. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Abraham Miletsky, I. N. Miller ja
Edward Biel. Vuonna 2021 valmistui peruskorjaus, jossa rakennuksen ulkonäkökin hieman uudistui.
Keskuslinja-autoasema sijaitsee viitisen kilometriä Kiovan ydinkeskustasta etelään. Linja-autoaseman lähellä, sen lounaispuolella palvelee Kiovan metron Demijivskan metroasema.
Ljubljanan kehätie

Ljubljanan kehätie () on kehätie Ljubljanan ympärillä. Se yhdistää A1 ja A2 moottoritiet.
Kehätie mainitaan ensimmäistä kertaa kaupunkialueen suunnitelmissa vuonna 1966. Moottori- ja ohikulkuteitä suunniteltiin 1970-luvulla, kunnes vuonna 1979 hyväksyttiin suunnitelma ”U”-tiestä Ljubljanan ympärille. Tiestön rakentaminen alkoi samana vuonna. Tie valmistui vuonna 1999. Slovenian tieverkostoa ylläpitävän DARS:n mukaan kehätien vaikuttavin rakennelma on itäisellä ohikulkutiellä oleva ”Harppi” () niminen Ljubljanican ylittävä silta.
Kehätie jakaantuu neljään ohikulkutiehen: pohjoinen () on merkitty moottoriliikennetie H3:ksi, länsi () on osa A2-moottoritietä, itä () on osa A1-moottoritietä ja etelä () on osa sekä A1- että A2-moottoritietä.
Vuonna 2008 ohikulkuteiden liikennemäärät olivat vuorokaudessa keskimäärin 59 000–67 000 ajoneuvoa, läntisen ohikulkutien ollessa ruuhkaisin. Vuonna 2019 läntisellä ohikulkutiellä oli vajaat 80 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuonna 2020 kehätien liikennemäärä tippui noin 20 prosenttia koronarajoitusten vuoksi. Vuonna 2022 A1-moottoritiellä liikennemäärät olivat yli 80 000 ajoneuvoa vuorokaudessa ruuhkaisimmassa mittauspisteessä (Malence–Dolenjska cesta). A2-moottoritien mittauspisteessä Brdo–Kozarje ajoneuvoja oli keskimäärin vajaat 90 000 vuorokaudessa. Kehätie on tietullien alaista.
DARS:n oli tarkoitus aloittaa vuonna 2021 kehätien laajentamissuunnitelmat.
Tomoaki Hamatsu

Tomoaki Hamatsu (; s. 3. elokuuta 1975 Fukushima), joka tunnetaan paremmin nimellä ”Nasubi” on japanilainen tositelevisioesiintyjä ja koomikko. Hänet tunnetaan esiintymisestä erittäin kiistanalaisessa Susunu! Denpa Shōnen -ohjelmassa. Hamatsua kohtaan toteutettiin ohjelmassa lähes kidutuksenomaista kohtelua, eikä hänelle kerrottu sen julkaisemista koko Japanin kansan nähtäväksi.
Susunu! Denpa Shōnen.
Hamatsun oli tarkoitus selvityä ohjelmassa ainoastaan lehdistä saatavien arpajaisvoittojen kera. Hänet sijoitettiin pieneen asuntoon ilman vaatteita ja ruokaa, sillä nekin oli ansaittava arpajaisvoitoista. Ohjelman tuottanut yhtiö valehteli Hamatsulle, että ohjelma saatettaisiin julkaista myöhemmin, vaikka sitä lähetettiin televisiossa koko Hamatsun kärsimyksen ajan. Hänelle kerrottiin vapautuvansa, kunhan arpajaisvoittoja on kertynyt yli miljoona jeniä.
Hamatsu eli asunnossa 335 päivää, ennen kuin hänet lähetettiin Etelä-Koreaan. Siellä hän nautti palkinnostaan, ennen kuin tuottajat veivät Hamatsun uuteen asuntoon, jossa rahankeruu alkaisi alusta. Hänet haastettiin keräämään rahat lentolippuihin päästäkseen takaisin Japaniin. Hamatsu sai kerättyä rahat, mutta Japanissa hänet sijoitettiin edelleen samannäköiseen huoneeseen. Kuitenkin silloin Hamatsu paljastettiin suurelle yleisölle, jolloin myös hänelle valkeni totuus ohjelman kuvaamisesta.
Hamatsun fyysinen ja psyykkinen terveys heikkenivät nopeasti ohjelman alettua. Nasubi kertoi myöhemmin jokaisen päivän olleen helvetillinen ja että mieluummin kuolisi kuin kokisi saman uudelleen. Hän kertoi, ettei ollut poistunut paikalta, koska halusi olla sanansa mittainen. Hän ei myöskään ollut halunnut lähestyä ohikulkijoita avunpyynnöillään, koska olisi joutunut tekemään sen ilman vaatteita.
Ernst Gylphe

Ernst Fredrik Gylphe (Gylfe), sukunimi aik. "Jansson" (15. lokakuuta 1878 Pohja – 24. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin Villakehräämö Oy:n (nykyinen Novita) perustaja ja toimitusjohtaja.
Gylphen vanhemmat olivat kauppapuutarhuri Anders Fredrik Jansson (Gylphe) ja Vilhelmina Lindroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti koneinsinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1906. Gylphe suoritti tekniikan jatko-opintoja vielä Saksassa ja myöhemmin hän teki opinto- ja liikematkoja Englantiin, Saksaan ja Venäjälle Siperiaan ja Kaukasiaan. 
Gylphe tuli vuonna 1907 tamperelaisen F. Klingendahl &amp; Co:n palvelukseen ja hän toimi ensin avustavana teknillisenä johtajana, vuodesta 1914 teknillisenä johtajana ja vuodesta 1919 yhtiön isännöitsijänä. Johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1912 alkaen.
Gylphe erosi vuonna 1925 Klingendahlin palveluksesta ja siirtyi Englantiin harjoittaakseen siellä opintoja kutomateollisuuden alalla. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1928 Helsingin Villakehräämö Oy:n ja toimi sitten yhtiön toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana. Gylphe oli lisäksi "Oy Rapco Ab":n ja "Suomen Autorengas Oy":n perustajia ja toimi molemmissa yhtiössä hallituksen puheenjohtajana sekä Suomen Autorengas Oy:ssä toimitusjohtajana.
Ernst Gylphe oli naimisissa vuodesta 1911 Greta Maria Löfhjelmin kanssa.
A1 (Slovenia)

A1 () on 245,3 kilometriä pitkä moottoritie Sloveniassa, joka yhdistää Itävallan rajalla olevan Šentiljin Adrianmeren rannalla olevaan Koperiin. Moottoritie kulkee useiden merkittävien kaupunkien läpi, kuten Mariborin, Celjen ja Ljubljanan.
Vrhnikan ja Postojnan välille rakennettu 30 kilometriä pitkä nelikaistainen moottoritie oli Slovenian ja silloisen Jugoslavian ensimmäinen moderni moottoritie. Rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1970 ja se avattiin liikenteelle 29. joulukuuta 1972. Alunperin A1 yhdisti Koperin ja Ljubljanan, ja kokonaisuudessaan moottoritie valmistui vuonna 2005. Vranskon ja Blagovican välinen alue oli moottoritien haastavin osuus rakentaa vuoristoisen ja vaihtuvan maaston vuoksi. Tällä välillä on myös Slovenian pisin kaksoistunneli, Trojanen tunneli. Moottoritietä on rakennettu pätkittäin ja Slovenian itsenäistyttyä valtio on investoinut moottoritiehen. A1-moottoritiellä on käytössä vinjettimaksu.
A1 on tärkeä linkki Euroopan unionin ja itäisen Euroopan maiden välillä. Moottoritiellä on yli sata siltaa, 98 maasiltaa ja 11 kaksoistunnelia. Slovenian pisin maasilta Črni Kalissa on osa moottoritietä. A1 on tärkeä tie Slovenian logistiikalle, sillä se yhdistää Koperin sataman koko maahan. Se on tärkeä itä-länsi -suuntainen linkki, joka halkoo valtion jokaista aluetta.
Kristinusko Kambodžassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Kambodžassa. Kambodžan valtauskonto on buddhalaisuus ja kristinusko on Kambodžan vähemmistöuskonto. Väestöstä 0,3 prosenttia. Kambodžan suurin kristillinen kirkko on Uusi apostolinen kirkko.
Historia.
Kambodža on historiallisesti Khmerin 500-luvulla perustettua valtakuntaa. Siirtomaavallan aikana alue kuului Ranskan hallintaa ja maa itsenäistyi vuonna 1953. Kristinusko tuli maahan 1600- ja 1700-lukujen aikana. 1900-luvulla maahan perustettiin useita itsenäisiä kirkkoja. Kambodžan kommunistinen puolue valloitti maan pääkaupungin vuonna 1975 ja punaiset khmerit pyrkivät hävittämään kaiken uskonnon maasta. Tuolloin valtaosa buddhalaisista munkeista tapettiin ja samalla myös tuntematon määrä kristittyjä kuoli.
Kristinusko Hongkongissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Hongkongissa. Kristinusko on Hongkongin toiseksi suurin uskonto buddhalaisuuden ja taolaisuuden jälkeen. Hongkongin suurimpia kristillisiä kirkkokuntia ovat protestantismi 6,7 prosentin osuudella ja roomalais-katolisuus 5,3 prosentin osuudella väestöstä. 
Historia.
Hongkong oli vuosina 1841–1997 brittien protektoraatti. Vuonna 1997 alueet palautettiin Kiinan alaisuuteen ja alueesta muodostui erityishallintoalue. Kirkot ovat Hongkongissa vähemmistönä, mutta ne tekevät hyvin aktiivista sosiaali- ja evankeliointityötä. Monilla kirkoilla ja kristillisillä järjestöillä on merkittäviä yhteyksiä Manner-Kiinan kumppanikirkkojen ja -järjestöjen kanssa.
Hongkongissa toimii monia vieraskielisiä seurakuntia. Hongkongissa toimii mm. ekumeeenisen patriarkaatin metropolitaatti. Noin puolet hongkongin protestanttisista kirkoista kuuluu joko evankeliseen, helluntailaiseen tai pyhitysliikkeeseen. Kirkkojenvälisenä järjestönä Hongkongissa toimii Hongkongin kristillinen neuvosto.
Kristinusko Kiinassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Kiinassa. Kristinusko on Kiinassa vähemmistöuskonto. Suurin osa väestöstä ei kuulu uskontokuntiin. Kristittyjä väestöstä on noin 5,1 prosenttia. 
Kiina oli vuonna 2015 maailman kahdeksanneksi suurin kristillisen väestön omaava valtio lähes 71 miljoonalla kristityllä. Kiinassa asui noin 3,1 prosenttia maailman kristitystä väestöstä.
Historia.
Kiinan historia poliittsena ja kulttuurisena kokonaisuutena juontaa juurensa noin vuoteen 2000 eKr. 1300–1600-luvuilla Kiina oli maailman edistynein sivilisaatio. Kiina oli siirtomaahallinnon alla 1800-luvulla ja vuonna 1911 Kiinaan perustettiin tasavalta. Vuonna 1949 kommunistijoukot voittivat nationalistit ja perustivat Kiinan kansantasavallan.
Kristinusko kommunistisessa Kiinassa.
Kristinusko on ollut pitkään vieras uskonto Kiinassa. Kommunistisen vallan aikana Kiinasta tuli virallisesti ateistinen maa. Vuodesta 1979 lähtien kirkoille ja muille ryhmille annettiin lisää tilaa. Tuolloin protestanttiset ryhmittymät matkustivat ulkomaille luodakseen yhteyden ekumeenisiin kumppaneihin.Kristinusko on kasvanut Kiinassa.
Arviot kiinalaisten kristittyjen määrästä vaihtelevat suuresti noin 22 miljoonasta protestantista ja katolisesta yli 100 miljoonaan kristittyyn. Jälkimmäisessä luvussa arvioidaan olevan yli 40 miljoonaa karismaattisiin kotikirkkoihin kuuluvaa krisittyä, 14 miljoonaa rekisteröimättömiin kotikirkkoihin kuuluvaa ja 5 miljoonaa "New Birth" -liikkeeseen kuuluvaa. Kiinalaiset tutkimuslaitokset arvioivat kristtyjen kokonaismääräksi noin 65 miljoonaa.
Kirkkojenvälinen yhteistyö.
Vuonna 1948 neljä kiinalaista kirkkoa oli Kirkkojen maailmanneuvoston perustajajäseniä. Korean sodan aikana kirkot vetäytyivät ekumeenisesta yhteydestä. Kiinan kristillinen neuvosto palautti yhteyden vuonna 1991.
Kristinusko Indonesiassa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Indonesiassa. Kristinusko on Indonesian suurin vähemmistöuskonto. Suurin osa väestöstä on muslimeita. Protestanttisiin kirkkoihin kuuluu seitsemän prosenttia ja roomalaiskatoliseen kirkkoon 2,9 prosenttia väestöstä. 
Historia.
Indonesian saaristo on ollut muuttoliikkeen aluetta tuhansien vuosien ajan. Peräkkäiset kansanliikkeet toivat eri uskonnot vaiheittain Indonesiaan. 1700-luvulta 1900-luvun puoliväliin Indonesia oli hollantilaisten siirtomaa-aluetta ja toisen maailmansodan aikaan Japanin miehittämä alue. Indonesia julistautui itsenäiseksi vuonna 1945 ja itsenäistyi 1949.
Indonesian kristityt jakautuvat protestantteihin ja katolisiin. Protestanttisia kirkkoja on Indonesiassa lukuisia. Monet niistä perustuvat etnisyyteen ja kattavat joko saaren tai osia saarista.
Kirkkojenväliset järjestöt.
Ekumeenisen Kirkkojen maailmanneuvoston tavoitteena on muodostaa yksi kirkkokunta. Neuvostoon kuuluu yli 80 jäsenkirkkoa. Helluntailaisilla ja evankelikalisilla on lisäksi omat yhteistyöryhmänsä.
Kristittyjen vainot Indonesiassa.
Indonesiassa on pitkään ollut suvaitsevaisuuden perinne, mutta vuodesta 1998 lähtien islamilainen ääriliike on voimistunut muslimienemmistöisessä Indonesiassa. Tämä on johtanut väkivaltaisiin konflikteihin muslimien ja kristittyjen välillä. Konfliktit ovat häirinneet kristittyjä yhteisöjä Jaavalla, Molukeilla ja Keski-Sulawesilla. Monet ovat kuolleet ja menettäneet omaisuutensa konflikteissa.
Hanna Winsnes

Hanna Olava Winsnes (29. elokuuta 1789 Drammen – 19. lokakuuta 1872 Hamar) oli norjalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti vuonna 1845 ilmestyneestä "Lærebog i de forskjellige Grene af Huusholdningen" -keittokirjasta, jossa oli myös muita kodinhoitoon liittyviä neuvoja. Lisäksi hän kirjoitti romaaneja, lastenkirjoja, runoja ja arvoituksia.