tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Denis Bodrov

Denis Aleksandrovitš Bodrov (, s. 22. elokuuta 1986 Moskova) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL-seura HK Sibir Novosibirskia.
Ura.
Seuraura.
Bodrov debytoi Venäjän superliigassa kaudella 2005–2006 Lada Toljattin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan 35 ottelua tehopistein 2+2=4 keräten 42 rangaistusminuuttia. Kesäkuun 2006 Philadelphia Flyers varasi Bodrovin toisella kierroksella 55. pelaajana.
Bodrov siirtyi kauden 2008–2009 puolivälissä Venäjän superliigan korvanneen KHL-sarjan Atlant Mytištšiin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Kaudella 2009–2010 hän edusti myös 17 ottelun ajan AHL-seura Adirondack Phantomsia. Seuraavat neljä kautta Bodrov pelasi HK Spartak Moskovassa toimien joukkueen varakapteenina kaudella 2012–2013 ja kapteenina kaudella 2013–2014.
Kaudeksi 2014–2015 Bodrov siirtyi Salavat Julajev Ufan joukkueeseen, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Kaudella 2017–2018 Bodrov pelasi kaksi ottelua Avtomobilist Jekaterinburgissa. Seuraavalla kaudella hänet nimitettiin joukkueen varakapteeniksi, jona Bodrov toimi kolme kautta vuosina 2018–2021. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 12 ottelua Jekaterinburgissa ja 22 ottelua Traktor Tšeljabinskissa.
Bodrov siirtyi kaudeksi 2021–2022 yksivuotisella sopimuksella HK Sibir Novosibirskiin.
Maajoukkueura.
Bodrov on pelannut kaksi A-maaottelua. Hän kuului Venäjän hopeaa voittaneeseen joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2006 Kanadassa.
Muuta.
Bodrovin pikkuveli Jevgeni pelaa jääkiekkoa Puolan pääsarjassa Polska Hokej Ligassa Cracovia Krakówin joukkueessa. Hän on pelannut myös 548 KHL-ottelua.
Puskamarkki

Puskamarkki () on kylä ja entinen taajama Kristiinankaupungissa Pohjanmaan maakunnassa Myrkyntien varrella. Kylä oli entisen Tiukan kunnan yksi kahdesta henkikirjakylästä. Puskamarkki sijaitsee alle kolmen kilometrin päässä Tiukan taajamasta. Kristiinankaupunkiin Puskamarkista tulee matkaa noin kahdeksan kilometriä. Kylä kuuluu Tiukan postinumeroalueeseen 64140.
Vuonna 1960 Puskamarkki muodosti Tiukan kunnan ainoan taajaman, tällöin taajamassa asui 207 ihmistä. Vuonna 1970 kylä ei enää muodostanut taajamaa.
Taajaman maapinta-ala vuonna 1960 oli 2,20 km², väestötiheys 94,1 as./km² ja rakennuksia taajaman alueella oli 61.
Puskamarkin kylässä on ollut rautatieliikennepaikka rataosalla . Puskamarkin seisake lakkautettiin joulukuussa 1955. Koko rataosan henkilöliikenne loppui vuonna 1968 ja tavaraliikenne vuonna 1982.
Madagaskarin Pasteur-instituutti

Madagaskarin Pasteur-instituutti (, IPM; ) on Madagaskarissa toimiva kansanterveyden tutkimus- ja koulutuslaitos. Sen päätoimipiste sijaitsee pääkaupunki Antananarivossa. 
Madagaskarin Paster-instituuttia on syyskuusta 2021 lähtien johtanut mikrobiologi, tohtori Philippe Dussart. Hän seuraa tehtävässä tohtori André Spiegeliä.
Instituutin historia alkaa vuodesta 1898, jolloin Madagaskariin perustettiin rokotetutkimuslaitos "Institut vaccinogène et antirabique de Tananarive". Tutkimuslaitos vihittiin vuonna 1900, jolloin virallisessa lehdessä sitä luonnehdittiin nimellä "Institut Pasteur de Tananarive". Virallisesti laitoksesta tuli osa Pasteur-instituuttien verkostoa vuonna 1927, jolloin tutkimuslaitoksen nimeksi vaihdettiin nykyinen "Institut Pasteur de Madagascar". Tutkimuslaitoksen asemaa ja roolia koskeva yhteistyösopimus solmittiin vuonna 1961 Pariisin Pasteur-instituutin ja Madagaskarin terveysministeriön välillä.
Hans Hartvig Seedorff

Hans Hartvig Seedorff (1892 Århus, Tanska – 1986) oli tanskalainen runoilija. Hän kirjoitti elämäniloa kuvastavaa lyriikkaa, jonka varjoon on jäänyt vakavampi tuotanto. 
Runoja on säveltänyt muun muassa Erkki Melartin: 6 Sange, op. 107 – Sex sånger:
Lafont

Lafont on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anópoli (Iraklion)

Anópoli (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 218 (vuonna 2011).
Anópolin kylä, suomeksi ”Yläkaupunki", sijaitsee noin 17 kilometriä itäkaakkoon Iraklionin kaupungista ja noin kolme kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Se on rakennettu noin 205 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1271. Kylän tärkein kirkko on omistettu Pyhille arkkienkeleille ("Ágioi Archistratígoi").
Anópoli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ανωπόλεως, "Dimotikí Koinótita Anopóleos"), johon kuuluvat varsinaisen Anópolin kylän lisäksi rannikolla sijaitsevat kylät Kokkíni Cháni ja Goúrnes sekä Johannes Teologin luostari ("Moní Agíou Ioánnou Theológou"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 604.
Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.
Anópoli

Anópoli (, ; ”Yläkaupunki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Káto Archánes

Káto Archánes () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 610 (vuonna 2011).
Káto Archánesin kylä, suomeksi ”Ala-Archánes”, sijaitsee noin 15 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista ja vajaa kaksi kilometriä pohjoiskoilliseen Archánesin kylästä eli Epáno Archánesista (”Ylä-Archánes”). Se on rakennettu noin 360 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä esiintyy ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä nimellä "Arcanes Catto".
Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou"). Kylän lähellä sijaitsee Fournín minolaisaikaisen hautausmaan arkeologinen kohde.
Káto Archánes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κάτω Αρχανών, "Topikí Koinótita Káto Archanón"), johon kuuluvat varsinaisen Káto Archánesin kylän lisäksi kylät Ampelá, Kerá Elaioúsa ja Patsídes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 046. Aiemmin Káto Archánes kuului Archánesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Archánesin kunnallisyksikköön.
Kavrochóri

Kavrochóri () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kavrochóri on osa Gázin kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 503 (vuonna 2011).
Kavrochórin kylä sijaitsee noin 14 kilometriä länsilounaaseen Iraklionin kaupungista ja vajaa neljä kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Aiemmin kylä kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön.
Kerá

Kerá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 19 (vuonna 2011).
Kerán kylä sijaitsee noin 50 kilometriä kaakkoon Iraklionin kaupungista ja noin 25 kilometriä eteläkaakkoon Liménas Chersonísousta, lähellä Máliasta Lasíthin ylätasangolle johtavaa tietä. Kylä on rakennettu noin 680 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Kerá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κεράς, "Topikí Koinótita Kerás"), johon kuuluvat varsinaisen Kerán kylän eli Káto Kerán (”Ala-Kerá”) lisäksi kylä Áno Kerá (”Ylä-Kerá”) sekä Kardiótissan luostari ("Moní Kardiotíssis") eli Panagía (Neitsyt Maria) Kerán luostari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 110.
Kounávoi

Kounávoi () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 737 (vuonna 2011).
Kounávoin kylä sijaitsee noin 15 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 340 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1212 nimellä "Sconavi". Myöhemmin 1200- ja 1300-luvuilla se esiintyy nimimuodoissa "Conave" ja "Cunavus" ja osmanivallan aikana 1800-luvulla muodossa "Kunavi".
Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle, Pyhälle Nikolaokselle ja Pyhälle Demetriokselle ("Metamórfosi tou Sotíros, Ágios Nikólaos kai Ágios Dimítrios") sekä Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios") ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Kounávoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κουνάβων, "Topikí Koinótita Kounávon"), johon kuuluu varsinaisen Kounávoin kylän lisäksi kylä Kómes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 915. Aiemmin Kounávoi kuului Níkos Kazantzákisin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikköön.
Lofoúpoli

Lofoúpoli () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 572 (vuonna 2011).
Lofoúpolin kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä etelälounaaseen Iraklionin keskustasta. Se on osa Iraklionin kaupunkiyhdyskuntaa ja nykyisin käytännössä Iraklionin esikaupunkeja.
Marathítis

Marathítis () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 809 (vuonna 2011).
Marathítisin kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se on osa Iraklionin kaupunkiyhdyskuntaa ja nykyisin käytännössä Iraklionin eteläisiä esikaupunkeja.
Megáli Vrýsi

Megáli Vrýsi (; transl. myös "Megáli Vrísi") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 624 (vuonna 2011).
Megáli Vrýsin kylä, suomeksi ”Suuri lähde”, sijaitsee noin 36 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 620 korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän nimi on peräisin sen keskellä olevasta suuresta lähteestä. Ensimmäinen maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuodelta 1583. Megáli Vrýsin suojeluspyhä on Pyhä Konstantinos ("Ágios Konstantínos"). Kylän suurin kirkko on kuitenkin omistettu Pyhälle ristille ("Tímios Stavrós").
Megáli Vrýsi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μεγάλης Βρύσης, "Topikí Koinótita Megális Vrýsis"), johon kuuluvat varsinaisen Megáli Vrýsin kylän lisäksi kylät Prevelianá ja Vorrós. Koko yhdyskunnan väkiluku on 797. Aiemmin Megáli Vrýsi kuului Agía Varváran kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Górtynan kunnan Agía Varváran kunnallisyksikköön.
Mesochóri (Iraklion)

Mesochóri (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 625 (vuonna 2011).
Mesochórin kylä, suomeksi ”Keskikylä”, sijaitsee Mesarán tasangon itäpäässä noin 55 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μεσοχωρίου, "Topikí Koinótita Mesochoríou"). Kylän nimen sanotaan tulevan siitä, että se syntyi ensimmäisten asukkaiden alkuperäisten kylien keskelle. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1279 muodossa "Messocorio". Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Kolminaisuudelle ja Pyhälle Johannes Teologille ("Agía Triáda kai Ágios Ioánnis o Theológos").
Aiemmin kylä kuului Asteroúsian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Asteroúsian kunnallisyksikköön.
Miamoú

Miamoú () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 96 (vuonna 2011).
Miamoún kylä sijaitsee Asteroúsia-vuorilla Mesarán tasangon eteläpuolella noin 64 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista ja linnuntietä noin neljä kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta. Kylän nimen selitetään tulevan sanoista "mia" ja "omáda", ”yksi joukko”, koska sinne asettui joskus keskiajalla lähiseudun kylien väki joka oli ainoana selvinnyt jostakin epidemiasta. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Kylän läheltä on tehty löytöjä neoliittiselta kaudelta.
Miamoú muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μιαμούς, "Topikí Koinótita Miamoús"), johon kuuluvat varsinaisen Miamoún kylän lisäksi kylät Agía Marína, Dyskós, Krótos, Léntas ja Papadogiánnis. Koko yhdyskunnan väkiluku on 306.
B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu

B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu (; , lyhennys BPKIHS) on Nepalissa toimiva, vuonna 1993 perustettu terveystieteellinen korkeakoulu. Korkeakoulun kampus sijaitsee Nepalin itäosassa, Sunsarin piirikunnan Dharanissa. Korkeakoulu on nimetty Nepalin aiemman pääministerin, Bishweshwar Prasad Koiralan mukaan. Opetus on toteutettu nepalilais-intialaisena yhteistyönä.
Espanjalaisessa, korkeakoulujen verkkonäkyvyyttä korostavassa Webometrics-yliopistorankingissa B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu arvioitiin kesällä 2021 Tribhuvanin yliopiston ja Kathmandun yliopiston jälkeen maansa kolmanneksi korkeatasoisimmaksi yliopistoksi, sijoittuen maailmanlistan sijalle 4020.
Korkeakoululla on useita tyypillisesti kansallisen kansanterveyslaitokselle kuuluvia rooleja Nepalin yhteiskunnassa. Korkeakoulun kansanterveystieteen laitos edustaa Nepalia muun muassa kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI).
B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu oli opetussairaaloineen ensimmäisiä pääkaupunki Kathmandun ja siellä sijaitsevan Nepalin kansanterveyslaboratorion ulkopuolisia paikkoja Nepalissa, jossa covid-19-näytteiden laboratoriotestit käynnistettiin keväällä 2020. Syyskuun 10. päivään 2021 mennessä testejä tehtiin noin 40:ssä toimipaikassa ympäri maata. Tällöin maassa oli yhteensä tehty 4 008 046 PCR-testausta ja 505 138 antigeenitestiä covid-19-sairastuneiden löytämiseksi; sairastuneita löytyi näillä testityypeilla 775 548 (19,3%) ja 86 404 kappaletta (17,1%). B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu lukeutui tässä joukossa seitsemän yli 100 000 testiä (10.9.2021 mennessä) tehneen suuren laboratorion ryhmään.
Myrtiá

Myrtiá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 560 (vuonna 2011).
Myrtián kylä sijaitsee noin 16 kilometriä eteläkaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 365 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Myrtiá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Μυρτιάς, "Topikí Koinótita Myrtiás"). Kylän aiempi nimi on "Várvaron" () tai "Varvároi" (Βαρβάροι). Nimeä on selitetty sillä, että Bysantin vallattua Kreetan takaisin saraseeneilta vuonna 961 seudulle olisi asutettu ei-kreikkalaisia sotilaita eli ”barbaareja”. Toisen teorian mukaan nimi tulisi kuitenkin venetsialaisvallan ajalta Barbaro-nimisestä feodaaliherrasta. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisissa lähteissä vuodelta 1206. Nykyisen nimen kylä otti vuonna 1965.
Myrtián tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluu Níkos Kazantzákis -museo. Níkos Kazantzákisin isä oli kotoisin kylästä. Tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros"), Neitsyt Marian syntymälle ("Génnisi tis Theotókou"), Neitsyt Marian ilmestykselle ("Evangelismós tis Theotókou") ja Pyhälle Antoniokselle ("Ágios Antónios").
Aiemmin kylä kuului Níkos Kazantzákisin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikköön.
Petrokefáli

Petrokefáli () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 790 (vuonna 2011).
Petrokefálin kylä sijaitsee Mesarán tasangon keskellä noin 56 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Πετροκεφαλίου, "Topikí Koinótita Petrokefalíou"). Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisessa väestönlaskennassa vuonna 1583. Sen tärkeimmät kirkon on omistettu Pyhälle Hengelle ja Neitsyt Marian ilmestykselle ("Ágio Pnévma kai Evangelismós") sekä Pyhälle Eleutheriokselle ("Ágios Elefthérios") ja Neitsyt Marialle ("Theotókos").
Aiemmin kylä kuului Moíresin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Moíresin kunnallisyksikköön.
Pigaïdákia

Pigaïdákia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 270 (vuonna 2011).
Pigaïdákian kylä sijaitsee Asteroúsia-vuorten rinteessä Mesarán tasangon eteläpuolella noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Pigaïdákia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πηγαϊδακίων, "Topikí Koinótita Pigaïdakíon"), johon kuuluvat varsinaisen Pigaïdákian kylän lisäksi kylät Ágios Márkos, Chrysóstomos, Kaloí Liménes ja Kavoúsa, saaret Makronísi eli Megalonísi, Mikronísi eli Ágios Pávlos ja Tráfos sekä Odigítrian luostari ("Moní Odigitrías"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 454. Kylästä Kaloí Liménesiin johtavan tien varressa sijaitsee bysanttilaisaikainen Panagía (Neitsyt Maria) Gorgoepíkooksen kirkko.
Aiemmin kylä kuului Moíresin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Moíresin kunnallisyksikköön.
Potamiés

Potamiés () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 371 (vuonna 2011).
Potamiésin kylä, suomeksi ”Joet”, sijaitsee Aposelémis-joen varrella kymmenen kilometriä etelään Liménas Chersonísousta ja luoteeseen Aposelémisin tekojärvestä. Se on rakennettu noin 170 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän pääelinkeino on maanviljely, mutta monet sen asukkaat saavat elantonsa rannikon turismista. Kylän lähellä sijaitsee Gkouverniótissan luostari ("Moní Panagías Gkouverniótissas").
Potamiés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ποταμιών, "Topikí Koinótita Potamión"), johon kuuluu varsinaisen Potamiésin kylän lisäksi Sfendýlin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku vuonna 2011 oli 414, mutta nykyisin Sfendýli on autiokylä.
Rodiá

Rodiá () eli Rogdiá (Ρογδιά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Malevízin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 797 (vuonna 2011).
Rodián kylä sijaitsee noin 16 kilometriä luoteeseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Marmarokefála-vuoren rinteeseen noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1356 nimellä "Kera Rodea". Kylän tärkeimmät kirkot on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros") ja Neitsyt Marialle ("Panagía").
Rodiá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ροδιάς, "Topikí Koinótita Rodiás"), johon kuuluvat varsinaisen Rodián kylän lisäksi kylät Ágios Dimítrios, Kapetanáki Metóchi, Linoperámata, Palaiókastro, Pantánassa ja Plaïtis sekä Savvathianán luostari ("Moní Savvathianón"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 785. Aiemmin Rodiá kuului Gázin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Malevízin kunnan Gázin kunnallisyksikköön.
Sívas

Sívas () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 426 (vuonna 2011).
Sívasin kylä sijaitsee noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista ja kymmenen kilometriä eteläkaakkoon Tympákista. Se muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σίβα, "Topikí Koinótita Síva"). Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1271. Nykyisin Sívas on suojeltu perinteisenä asutuksena. Kylän tärkein kirkko on omistettu Pyhälle Johannes Kastajalle ("Ágios Ioánnis o Pródromos").
Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön.
Sénoudébou

Sénoudébou (myös "Sénédébou") on kylä Tambacoundan alueen Bakelin departementin Bélén kunnassa Senegalissa. Se sijaitsee Faléméjoen rannalla 13 kilometriä Kidirasta etelään. Kylässä on 1 800 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Sénoudéboun lähellä lienee sijainnut André Bruen johtamien ranskalaisten 1700-luvun alussa rakentama Saint-Pierren linnoitettu kauppa-asema. Vuonna 1845 kylään perustettiin uusi linnake, joka liittyi pohjoisempana Senegaljoen varrella sijainneeseen Bakelin kauppa-asemaan. Niitä vahvistettiin kuvernööri Louis Faidherben aikana, joka rakennutti linnoituksen myös Senegalin yläjuoksulle Médineen.
Sénoudéboun linnoitus sijaitsi Bundun alueella lähellä Bambukin kultaesiintymiä. Se oli osa Faidherben strategiaa, jolla pyrittiin estämään brittien eteneminen Gambiajoelta sekä Umar Talliin tukulorivaltakunnan laajentuminen länteen Futa Toroon ja edelleen Atlantin rannikolle. Ranskalaiset hylkäsivät linnoituksen 1860-luvun alussa, minkä jälkeen siellä asuivat Bundun hallitsijat.
Sénoudéboun linnoituksesta on jäljellä päärakennuksen kulmahuoneet ja osa sitä ympäröineestä muurista. Se oli rakennettu etupäässä kivestä ja tiilistä ja käsitti useita talousrakennuksia. Lähellä sijaitsi myös Bundun hallitsijan afrikkalainen linnoitus eli "tata".
Kylän asukkaat ovat fulbeja ja soninkeja. Siellä on koulu ja terveysasema.
Stavrákia

Stavrákia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 913 (vuonna 2011).
Stavrákian kylä sijaitsee noin 16 kilometriä lounaaseen Iraklionin keskustasta. Se on rakennettu noin 240 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Stavrákia muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Σταυρακίων, "Topikí Koinótita Stavrakíon"). Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1248 nimellä "Stavrachi" (Σταυράκι, Stavráki; yksikkömuoto nykyisestä nimestä). Kylän tärkein kirkko on omistettu sen suojeluspyhälle Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios").
Stérnes (Iraklion)

Stérnes () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 321 (vuonna 2011).
Stérnesin kylä sijaitsee Kreetan eteläisissä keskiosissa Asteroúsia-vuorten pohjoispuolella noin 48 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 310 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan ajalta vuodelta 1271. Kylä on saanut nimensä suuresta vesisäiliöstä ("stérna"), jonka arvellaan olevan peräisin roomalaiselta kaudelta.
Stérnes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Στερνών, "Topikí Koinótita Sternón"), johon kuuluvat varsinaisen Stérnesin kylän lisäksi Ágios Nikólaoksen kylä sekä Koudoumásin luostari ("Moní Koudoumá"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 327.
Aiemmin kylä kuului Kófinaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Górtynan kunnan Kófinaksen kunnallisyksikköön.
Teféli

Teféli () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 550 (vuonna 2011).
Tefélin kylä sijaitsee noin 33 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1363. Tefélin tärkein kirkko on omistettu sen suojeluspyhälle, Pyhälle Johannekselle ("Ágios Ioánnis").
Teféli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Τεφελίου, "Topikí Koinótita Tefelíou"), johon kuuluvat varsinaisen Tefélin kylän lisäksi kylät Aposelémi ja Pyráthi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 668. Aiemmin Teféli kuului Asteroúsian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Asteroúsian kunnallisyksikköön.
Vagioniá

Vagioniá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 580 (vuonna 2011).
Vagionián kylä sijaitsee noin 50 kilometriä etelälounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 230 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä 1400-luvulla. Kylän tärkein kirkko on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle ("Evangelismós tis Theotókou").
Vagioniá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βαγιονιάς, "Topikí Koinótita Vagioniás"), johon kuuluvat varsinaisen Vagionián kylän lisäksi kylät Koumása ja Loúkia. Koko yhdyskunnan väkiluku on 804.
Vatheianós Kámpos

Vatheianós Kámpos (; transl. myös "Vathianós Kámbos") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Vatheianós Kámpos on osa Káto Vátheian kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 946 (vuonna 2011).
Vatheianós Kámpoksen kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla eli Kreetanmeren rannalla noin 15 kilometriä itään Iraklionin kaupungista. Se on sisämaassa sijaitsevien Káto Vátheian (”Ala-Vátheia”) ja Epáno Vátheian (”Ylä-Vátheia”) kylien ranta-asutus. Nykyisin kylä on yksi Iraklionin ja Málian välisen rannikon lukuisista turistikeskuksista.
Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.
Luettelo Giórgos Seférisin suomennetuista runoista

Tämä on luettelo Giórgos Seférisin suomennetuista runoista antologioissa ja kirjallisuuslehdissä:
Ketos

Ketos () tai Cetus (lat.) voi viitata seuraaviin:
Hakainde Hichilema

Hakainde Hichilema (s. 4. kesäkuuta 1962) on sambialainen liikemies ja poliitikko, josta tuli Sambian seitsemäs ja nykyinen presidentti 24. elokuuta 2021. Osallistuttuaan vaaleihin vuosina 2006, 2008, 2011, 2015 ja 2016, hän voitti vuoden 2021 presidentinvaalit saaden 59% äänistä. Hän on johtanut UPND-puoluetta vuodesta 2006.
Lähteet.
Radek Baborák

Radek Baborák (s. 1976 Pardubice) on tšekkiläinen käyrätorvensoittaja ja kapellimestari.
Baborák syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti 8-vuotiaana käyrätorviopintonsa Karel Křenekin johdolla. Hän jatkoi opintojaan vuosina 1989–1994 Prahan konservatoriossa Bedřich Tylšarin johdolla. Hän sai 18-vuotiaana nimityksen Tšekin filharmonikkojen ensimmäiseksi käyrätorvensoittajaksi. Hän on lisäksi toiminut muun muassa Berliinin filharmonikkojen käyrätorven äänenjohtajana vuosina 2002–2011. Baborák on esiintynyt vierailevana solistina monissa muissa merkittävissä orkestereissa, kuten Baijerin radion sinfoniaorkesterissa, Lontoon filharmonisessa orkesterissa ja NHK-sinfoniaorkesterissa.
Kamarimusiikki on ollut tärkeässä osassa Baborákin työtä. Hän on perustanut kokoonpanot Baborák Ensemble ja Czech Horn Chorus sekä johtanut Prahan kamarisolisteja. Lisäksi hän on soittanut Afflatus Quintetissa. Baborákin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Yoko Kikuchi, Aleš Bárta, Jana Boušková, Yefim Bronfman, András Schiff, Itamar Golan, Denis Kožuhin, Rudolf Buchbinder, Gerhard Oppitz, Julian Rachlin, Janine Jansen, Guy Braunstein, Daishin Kashimoto, Lorenz Nasturica-Herschcowici, Boris Brovtsyn, Julian Steckel, Emmanuel Pahud, Albrecht Mayer, François Leleux, Ian Bostridge, Thomas Quasthoff ja Waltraud Meier. 
Baborák on tehnyt lukuisia levytyksiä EMI:lle, Sonylle, Extonille ja Supraphonille. Hänen saamiensa palkintojen joukossa ovat olleet Concertino Praga -kilpailun voitto sekä kolmas palkinto Prahan kevät -festivaalin kilpailussa. Kansainvälisen ARD-musiikkikilpailun Münchenissä hän voitti vuonna 1994, ja hän saavutti siellä toisenkin voiton Afflatus Quintetin kanssa. Baborák on tehnyt opetustyötä Fondazione Arturo Toscaninissa, Prahan musiikkiakatemiassa, Senzoku Gakuenissa ja Barenboim-Said Akademiessa.
Vihdin pappila

Vihdin pappila on Vihdin kirkonkylässä sijaitseva vanha vuonna 1855 rakennettu pappila. Pappila sijaitsee rinteessä Vihdin seurakuntatalon takana ja rakennuksen omistaa Vihdin seurakunta, jonka varhaiskasvatuksen toimitilat sijaitsevat pappilassa nykyisin. Seurakunta myös vuokraa pappilaa erilaisiin tilaisuuksiin.
Historia.
Vihdin nykyinen pappila rakennettiin vuonna 1855 entisten huonossa kunnossa olevien rakennusten tilalle. Pappila on valmistunut Intendenttikonttorin piirustusten mukaan, mutta rakennusta on myöhemmin muutettu esimerkiksi laajentamalla sitä. Vuonna 1938 Vihdin pappilan leivintupa ja väentupa muutettiin kanttorilaksi. Pappilan maille 1811 rakennetun suuren, kolmikerroksisen viljamakasiinin on suunnitellut kapteeni C. F. Arnkihl.
Pappila on lautapeitteinen, osin kaksikerroksinen puurakennus, jonka tunnistettavimpia piirteitä on muun muassa lasitettu kuisti.
Vihdin pappila kuuluu osaksi Vihdin kirkonkylän ja Vanhalan viljelymaiseman muodostamaa valtakunnallisesti merkittävää rakennettua ympäristöä, joka on Museoviraston suojelema kokonaisuus.
Jääkiekon Suomen Cup 1971

Jääkiekon Suomen Cup 1971 oli kahdestoista Suomen Cup ja viimeinen ennen vuotta 2017.
Kaskisten keskustaajama

Kaskisten keskustaajama () on taajama ja Kaskisten kaupungin hallinnollinen keskus sekä Kaskisten ainoa taajama. Taajama sijaitsee pääosin Kaskisissa, mutta pieni osa siitä on myös Närpiön puolella. Vuoden 2019 taajamarajauksessa keskustaajamassa asui yhteensä 1 247 ihmistä, joista 1 230 asui Kaskisissa ja loput 17 Närpiössä. Taajaman maapinta-ala oli 3,05 km² ja väestöntiheys 408,9 as./km².
Taajaman alueella asuu lähes koko Kaskisten väestö, kaupungin taajama-aste oli 99,5 % vuonna 2019. Kuusi ihmistä asui keskustaajaman ulkopuolella ja 10 asukkaan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-alue käsittää alle kolmasosan koko kaupungin maapinta-alasta.
Hermann Baumann (muusikko)

Hermann Rudolph Konrad Baumann (1. elokuuta 1934 Hampuri – 29. joulukuuta 2023) oli saksalainen käyrätorvensoittaja.
Baumann aloitti musiikillisen toimintansa laulajana ja jazzrumpalina, mutta siirtyi 17-vuotiaana käyrätorveen. Hän opiskeli sen soittamista Fritz Huthin johdolla ja työskenteli kahdentoista vuoden ajan eri orkestereissa, kuten Dortmundin filharmonikoissa ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterissa. Vuonna 1964 Baumann voitti kansainvälisen ARD-musiikkikilpailun Münchenissä. Hän alkoi luoda kansainvälistä uraa käyrätorvisolistina ja tehdä levytyksiä. Baumann opetti Folkwangin taideyliopistossa kolmen vuosikymmenen ajan. Hän piti myös mestarikursseja ja luentoja eri puolilla maailmaa.
Baumann tilasi teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Jean-Luc Darbellaylta, Bernhard Krolilta ja Hans Georg Pflügeriltä. Hän kantaesitti vuonna 1982 György Ligetin Trion viululle, käyrätorvelle ja pianolle. Baumann teki myös omia sävellyksiä. Hän soitti nykyaikaisen käyrätorven lisäksi useita erilaisia luonnontorvia. Vuonna 1992 Baumannista tuli International Horn Societyn kunniajäsen, ja elokuun 1998 "The Horn Coll" omistettiin hänelle. Siinä hän kertoi aivoverenkiertohäiriöstään ja vaikeasta toipumisestaan siitä. Hän oli saanut sairaskohtauksen hotellissa esitettyään Buffalon filharmonikkojen kanssa Richard Straussin toisen käyrätorvikonserton. Vuonna 1999 Baumann sai Pariisissa Historic Brass Societyn Christopher Monk -palkinnon elinikäisestä panoksestaan musiikkiin periodisoittimin.
Baumann oli 40 vuoden ajan naimisissa vaimonsa Hellan kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 1997.
Jacques-François Roger

Jacques-François Roger (26. tammikuuta 1787 Longjumeau – 20. toukokuuta 1849 Pariisi) oli ranskalainen juristi, joka toimi Senegalin kuvernöörinä ja Ranskan parlamentin jäsenenä.
Roger syntyi verovirkailijan perheeseen. Hän valmistui juristiksi, työskenteli kassaatio-oikeudessa ja osallistui vapaamuurarien toimintaan.
Roger matkusti vuonna 1819 Senegaliin, jossa hän toimi mallitilan johtajana ja yleisenä syyttäjänä. Vuonna 1821 hänet nimitettiin Senegalin kuvernööriksi. Orjakaupan kieltämisen jälkeen Roger yritti kehittää maataloutta ja puutarhaviljelyä sekä säännellä arabikumin kauppaa, mutta hänen innokas toimintansa ei johtanut kestäviin tuloksiin. Nykyään siitä muistuttavat Richard-Tollin keinokastelualue ja kaupungissa sijaitseva kuvernöörin virka-asunto.
Roger, joka nimitettiin paroniksi vuonna 1824, palasi Ranskaan vuonna 1827. Vuoden 1830 vallankumouksen jälkeen hän meni mukaan politiikkaan, ja seuraavana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran Ranskan edustajainhuoneen jäseneksi. Vuonna 1848 Roger valittiin yleisillä vaaleilla perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Hän kuoli koleraan pian sen jälkeen, kun hänet oli valittu uudelleen kansalliskokoukseen vuoden 1849 vaaleissa.
Roger toimi Maantieteen seurassa ja oli perustamassa Ranskan orjuuden lakkauttamisen seuraa vuonna 1834. Hän julkaisi wolofin kieliopin, Senegal-aiheisen romaanin ja kokoelman senegalilaisia faabeleita Jean de La Fontainen tyyliin runomuotoon puettuna. Teoksillaan Roger pyrki osoittamaan, että afrikkalaiset ovat henkisiltä kyvyiltään eurooppalaisten veroisia.
Hermann Baumann

Hermann Baumann on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Albert Razin

Albert Razin (1940−2019) oli udmurttilainen sosiologi, filosofian tohtori, aktivisti ja Udmurtian yliopiston humanistisen instituutin johtaja, joka teki polttoitsemurhan Iževskin alueparlamentin edessä protestina Venäjän vähemmistökielten asemaa uhkaavalle lainsäädännölle. Razin seisoi 10. syyskuuta 2019 parlamentin pihassa kyltin kanssa jossa luki: "o"nko minulla isänmaata"?", sekä lainaus avaarilaisen runoilijan Rasul Gamzatovin teoksesta, "jos kieleni ja kulttuurini kuolevat huomenna, minä voin kuolla tänään". Lopulta 79-vuotias Razin sytytti itsensä tuleen. Hän kuoli muutama tunti myöhemmin sairaalassa saamiinsa vammoihin.
Vuonna 2018 Razin allekirjoitti muiden akateemikoiden kanssa avoimen kirjeen, jossa vastustettiin monien eri kansalliskielten opetuksen lakkauttamista. Venäjän duuma oli samana kesänä hyväksynyt lain, jonka mukaan vähemmistökielten opetuksesta tehdään vapaaehtoista. Aiemmin alueelliset parlamentit olivat itse saaneet päättää kyseisten opetusten pakollisuudesta. Laki on vaikuttanut huomattavasti opetuksen määrään. Kansalliskieliä Venäjällä on 35. Razinin teon lisäksi laki on aiheuttanut laajoja protesteja ympäri Venäjää.
Razinin itsemurhan jälkeen muun muassa paikallinen aktivisti Roza Ahmedšina otti kantaa tapahtuneeseen seuraavasti: ""Vaikka emme puhuisi udmurtin kielen opettamisesta kaikissa kouluissa, toivoisin sen säilyvän edes niissä kouluissa, joissa enemmistö oppilaista on udmurtteja. Razinin toive oli nimenomaan, että udmurtit ymmärtäisivät olevansa kansa, jonka taustalla on suuri kulttuuri. Jokaisen kansan merkitys on ainutkertainen, eikä sitä määritä kansaan kuuluvien ihmisten määrä"."
Myös esimerkiksi Mordvan pääkaupungin Saranskin ersälaisten kulttuurinen johtaja Boljaen Sires puhui Razinin teosta tuoden samalla esiin oman kansansa kamppailut kielensä säilymisestä: ""Monet 20–40-vuo­tiaat ersät osaavat omaa äidinkieltään vain alkeellisen keskustelun tasolla. Venäläistymiskehitys on niin voimakasta, että kielemme täydelliseen tuhoutumiseen riittää nykytilanteen ylläpitäminen".”
Razin tunnettiin päättäväisenä udmurttien puolestapuhujana. Hän oli muun muassa ollut mukana järjestämässä ensimmäistä udmurttien kansallista kongressia vuonna 1991, ja hän osallistui esimerkiksi heidän luonnonuskontoon pohjautuvien perinteisten juhlien ylläpitoon. Omissa kirjoituksissaan hän keskittyi udmurttien pitkään kansalliseen historiaan ja sen kulttuuriin.
Venäjän valtiollinen media ei juurikaan ottanut kantaa tapahtuneeseen. Razinin väitettyihin mielenterveysongelmiin tosin viitattiin. 
Albert Razin jätti jälkeensä vaimon ja 18-vuotiaan tyttären.
Albrecht Mayer

Albrecht Mayer (s. 3. kesäkuuta 1965 Erlangen) on saksalainen oboisti.
Mayer aloitti musiikillisen toimintansa katedraalikuorossa kotikaupungissaan Bambergissa. Hän sai piano-, nokkahuilu- ja lauluopetusta ennen oboensoiton aloittamista 10-vuotiaana. Hänen opettajiaan olivat Gerhard Scheuer, Georg Meerwein, Maurice Bourgue ja Ingo Goritzki. Mayer aloitti ammattiuransa vuonna 1990 Bambergin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä oboistina. Vuonna 1992 hän siirtyi samaan toimenkuvaan Berliinin filharmonikkoihin. Mayer on tullut tunnetuksi solistina; hän on soittanut muiden muassa Claudio Abbadon, Simon Rattlen, Nikolaus Harnoncourtin ja Jakub Hrůšan johdolla. Hän on myös johtanut itse orkestereita soittaessaan. Mayer teki Carnegie Hall -debyyttinsä vuonna 2007 Orpheus Chamber Orchestran kanssa. Kamarimusiikissa hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet Thomas Quasthoff, Hélène Grimaud, Leif Ove Andsnes, Lars Vogt ja Vital Julian Frey. Mayer on perustanut myös oman kokoonpanonsa, Ensemble New Seasonsin.
Mayer on soittanut oboen lisäksi oboe d'amorea ja englannintorvea. Hän on alkuperäisen oboelle suunnatun ohjelmiston lisäksi soittanut ja levyttänyt muille soittimille ja laulajille sävellettyjä teoksia oboelle sovitettuina. Hän on levytyksillään saavuttanut menestystä sekä klassisen musiikin että popin listoilla.
Joulukuussa 2006 Mayer sai Bambergin kaupungin E.-T.-A.-Hoffmann-Preisin. Hän sai Echo Klassik -palkinnon "vuoden instrumentalistina" 2004 ja 2010 sekä "vuoden musiikki-DVD-äänityksestä" 2008. Vuonna 2013 Mayer pääsi Gramophone Hall of Fameen.
Mayer perusti lokakuussa 2011 Albrecht-Mayer-Stiftungin verkkokalvon ja näköhermon sairauksien tutkimuksen ja hoidon tukemiseksi.
Snake Johnson

Snake Johnson on trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1981 julkaistu albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Ted Curson.
Åke Heiniö

Åke Alfons Heiniö (21. helmikuuta 1919 Helsinki – 22. huhtikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja järjestöjohtaja.
Heiniön vanhemmat olivat rautatieläinen Kalle Heiniö, aiemmin Hellqvist, ja Selma Cecilia Tallberg ja puoliso 1943–1980 Alice Christine Birgitte Hinsberg. Heiniö tuli ylioppilaaksi 1939 ja suoritti Kadettikoulun 1941 ja ylemmän oikeustutkinnon 1948, varatuomarin arvon hän sai 1952. Heiniö oli Pohja-yhtymän tarkastaja 1945–1947, Suomen Suurkisat -yhdistuksen virkailija 1947, Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan lainopillinen avustaja 1948, maatalousministeriön asutusasiainosaston ylimääräinen esittelijä 1948–1952, Suomen Työnantajain Keskusliiton sihteeri 1952, työehtosopimusosaston osastopäällikkö 1955–1961 ja pääsihteeri 1958–1961 sekä Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton johtaja 1962 ja toimitusjohtaja 1962–1979. Hän työskenteli myös Graafisen keskusliiton ja Sanomalehtien liiton toimitusjohtajana ja oli vakuutusoikeuden jäsen 1954–955 ja 1959–1960. Heiniöllä oli lisäksi useita graafisen alan luottamustehtäviä. Haavoittuminen Talin–Ihantalan taistelussa jatkosodassa esti Heiniön suunnitteleman upseerinuran. Talvisotaan hän osallistui sotamiehenä, jatkosotaan joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1978). Heiniö tunnettiin myös vapaamuurarina.
Magnus Cort

Magnus Cort Nielsen (s. 16. tammikuuta 1993 Bornholmin kunta) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Concordia Forsikring–Himmerland -joukkueessa 2012, ja edusti seuraavat vajaat kaksi vuotta Cult Energy Pro Cyclingia. Lokakuusssa 2014 hän aloitti harjoittelijana Orica-GreenEDGEssä ja edusti australialaistallia vuoden 2017 loppuun saakka. Kaudet 2018–2019 hän ajoi Astana Teamissa, 2020–2023 EF Education -tallissa ja vuodesta 2024 Uno-X Mobility -joukkueessa.
Cort voitti Ranskan ympäriajossa 15. etapin 2018 ja kymmenennen etapin 2022. Espanjan ympäriajossa hän on voittanut kuusi etappia, joista kolme vuonna 2021, jolloin hän voitti myös kilpailun yritteliäimmän ajajan palkinnon. Hän voitti etapin Italian ympäriajossa 2023.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Cyclocrossin nuorten Tanskan-mestaruus
Course de la Paix Juniors, kokonaiskilpailun sekä 3b. ja 4. etapin voitto
Maantieajon nuorten Tanskan-mestaruus
Thüringen Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), mäkikirikilpailun ja 6. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 1. ja 4. etapin voitto
Istrian Spring Trophy, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 2. etapin voitto
Himmerland Rundt, voitto
Destination Thy, voitto
Ringerike GP, voitto
Tour des Fjords, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Ronde de l'OIse, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 1. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 18. ja 21. etapin voitto, 2. etapilla kolmas
Volta a la Comunitat Valenciana, 3. etapin voitto
Clasica de Almeria, voitto
Prudential RideLondon-Surrey Classic, toinen
Dubai Tour, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun voitto
Tour of Oman, 4. etapin voitto
Milano – San Remo, kahdeksas
Tour de Yorkshire, 2. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 15. etapin voitto
BinckBank Tour, 5. etapin voitto
Pariisi–Nizza, 4. etapin voitto
Saksan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Etoile de Bessèges, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 16. etapin voitto
Pariisi–Nizza, 8. etapin voitto
Route d'Occitanie, 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 7. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 6., 12. ja 19. etapin voitto, 21. etapilla (aika-ajo) toinen, 4. etapilla kolmas
Gran Camiño, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, 10. etapin voitto
Volta ao Algarve, pistekilpailun sekä 2. ja 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 10. etapin voitto, 19. etapilla kolmas
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Critérium du Dauphiné, 2. etapin voitto
Arctic Race of Norway, kokonais- ja pistekilpailun sekä 4. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Bretagne Classic Ouest–France, kolmas
Veneto Classic, voitto
O Gran Camiño, pistekilpailun, 1, 2. ja 4. etapin voitto
Strade Bianche, kuudes
Milano – San Remo, kuudes
Eschborn–Frankfurt, toinen
Kaarina Kivilahti

Kaarina Kivilahti (ent. Kihlberg, o.s. Aalto, s. 11. syyskuuta 1945) on helsinkiläinen vaatekauppias ja julkisuuden henkilö.
Kivilahti teki mallin töitä ja pääsi sitten lentoemäntäkurssille Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli Pan Amilla ja Finnairilla, kunnes lopetti työt avioiduttuaan 1970-luvulla metallialan liikemiehen Kari Kivilahden (1938–2019) kanssa. Avioliitto oli molempien toinen, ja heillä on kaksi tytärtä, Klara ja Karina.
Vuonna 1986 Kivilahti avasi Helsinkiin muotiliikkeen Boutique Kaarina K, joka toimii aviomiehen perheyrityksen Helsingin Rauta Oy:n aputoiminimenä. Tyttäristä ainakin Klara on mukana muotiliikkeen toiminnassa. Kupari- ja messinkitukkuna tunnettuun yritykseen kuuluu myös Koskensaaren naulatehdas Petäjävedellä.
Kalle Heinonen

Kalle Einari Heinonen, vuoteen 1919 Heinänen (28. joulukuuta 1898 Jyväskylän maalaiskunta – 1. kesäkuuta 1984 Jyväskylä) oli suomalainen kauppaneuvos, yrittäjä ja yritysjohtaja.
Heinosen vanhemmat olivat kirvesmies Kalle Heinänen ja Selma Takala ja puoliso vuodesta 1919 Aino Sigrid Hanhinen. Vuorineuvos Juhani Heinonen oli heidän poikansa. Heinonen toimi ensin asesepän oppipoikana, opintomatkat Yhdysvaltoihin hän teki 1932 ja 1952. Heinonen oli sähköasentaja 1917, sitten monttööri ja ylimonttööri Schaumanin vaneritehtaalla 1922–1923, Jyväskylän radioaseman perustajia ja kuuluttaja 1925–1927, Sähköverstas Kalle Kerttusen toinen osakas 1924 ja omistaja vuodesta 1929, Keski-Suomen Auto -yrityksen perustaja 1929 ja Are-yhtiön perustaja, toimitusjohtaja 1938–1966 ja hallituksen puheenjohtaja 1938–1979. Heinonen oli myös Oro- ja Sähköliikkeiden-yhtiöiden perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja ja Jyväskylän Liikenne -yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1953–1980. Keski-Suomen kauppakamarin puheenjohtajana hän toimi 1951–1965. Kauppaneuvoksen arvon Heinonen sai 1961. 
Kalle Heinonen sai Jyväskylä-mitalin ensimmäisten joukossa 1967. Kaksi muuta palkittua olivat akateemikko Alvar Aalto ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Eino Palander.
Pauli Kajavo

Pauli Kajavo, vuoteen 1935 Paul Krestjaninoff (3. kesäkuuta 1907 Oulu – 24. huhtikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos, radiotekniikan insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja. 
Kajavon vanhemmat olivat kauppias Aleksei Krestjaninoff ja ravintoloitsija Maria Lydia Appelgren ja puoliso vuodesta 1933 konttoristi Lissi Selma Percklén. Kajavo tuli ylioppilaaksi Torniossa 1926. Hän toimi posti- ja lennätinhallituksen radiokonttorin radioneuvojana 1932–1934 ja sitten Yleisradiossa vastaavassa tehtävässä vuoteen 1936. Opiskeltuaan radiotekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa hän valmistui radiotekniikan diplomi-insinööriksi 1939 ja hänestä tuli Yleisradion suunnitteluinsinööri. Talvisotaan osallistunut Kajavo haavoittui ja tuli sodan jälkeen vuonna 1941 Helvarin palvelukseen. Hän toimi yrityksen lähetinosaston päällikkönä 1941–1945 ja sitten kymmenen vuotta lähetin- ja elektroniikkalaitteiden suunnittelu- ja tuotanto-osaston päällikkönä. Kajavo oli keskeisesti mukana kehittämässä Helvarin radiolaitteita siten vaikuttamassa radioteollisuuden kehittymiseen Suomessa. Vuonna 1954 Kajavo nimitettiin Helvarin toimitusjohtajaksi. Hänen johdollaan Helvar suuntautui myös televisiotuotantoon, joskin luopui siitä myöhemmin 1960-luvulla, keskittyen sähkötarviketuotantoon ja valaistuselektroniikkaan. Kajavon toimitusjohtajan työ yhtiössä päättyi 1967, mutta hän toimi vielä Helvarin johtokunnan konsulttina, siirryttyään Suomen Radioteollisuusyhdistyksen toimitusjohtajaksi. Teollisuusneuvoksen arvon Kajavo sai 1967. 
Sota-aikana Kajavo suunnitteli Yleisradion työpajassa ULA-alueella toimivan kannettavan radiopuhelimen, joita valmistettiin 120 kappaletta puolustusvoimien käyttöön.
Lauriina

Lauriina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Lauri. Toisaalta se voidaan tulkita myös Laura-nimen muunnelmaksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lauriina-nimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 380–390.
Lauriinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Petriina

Petriina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on Petronella-nimen muunnos.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Petriina-nimisiä naisia on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 440–450.
Petriinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Pub Sirdie

Pub Sirdie on Helsingin Kalliossa sijaitseva ravintola. Se sijaitsee Kalliossa Kolmannella linjalla, vuonna 1935 valmistuneen asuinkerrostalon katutason liiketilassa osoitteessa Kolmas linja 21. 
Historia.
Pub Sirdien tiloissa on alun perin toiminut maitokauppa, joka vuonna 1966 muutettiin baariksi nimeltä Alppi-Baari. Tuon baarin ostivat Sirpa ja Dieter Gehring, joiden etunimien yhdistelmästä baarin nimi muodostui. Pariskunta luopui paikasta 2002 ja myi sen Petar Petroville, joka piti paikkaa aina kuolemaansa asti vuoteen 2015, jonka jälkeen vetovastuussa oli Ritva Hiironen aina kesään 2018 asti. Tämän jälkeen baarin osti Helsingin Klassikkoravintolat Oy, joka on lähes tuhannen yksityishenkilön omistama yhteisöllinen yhtiö. 
Kulttuurissa.
Pub Sirdiessä on kuvattu Aki Kaurismäen "Calamari Union" -elokuvaa sekä Tuomari Nurmion "Dumarillumarei"-levyn ja Kotiteollisuuden "Helvetistä itään" -levyn kansitaidetta. Yleisradion "Aikuiset"-sarjan ensimmäisen kauden kuvauksia on tehty baarin sisätiloissa, kuten myös Paola Suhosen "Miehiä Keskiyön Auringossa" -elokuvaa.
Vuonna 2004 Pub Sirdiessä kuvattiin muutamia kohtauksia elokuvaan "Uuno Turhapuro – This Is My Life".
Damn Seagullsin One Night At Sirdie´s -levyn nimi on saanut inspiraationsa Pub Sirdiestä.
Joseph Almog

Joseph Almog (s. 1958 Jerusalem, Israel) on israelilaissyntyinen filosofi, joka asuu nykyisin Suomessa. Hän on ollut vuodesta 2014 lähtien Turun yliopiston filosofian professori. Tätä ennen hän asui 30 vuotta Yhdysvalloissa.
Elämä ja teot.
Joseph Almog syntyi vuonna 1958 uskonnolliseen perheeseen Jerusalemissa, Israelissa. Hän sanoo uskovansa Jumalaan yhä, mutta ei harjoita uskontoa. Lapsuudessaan Almog asui eri puolilla maailmaa, muun muassa seitsemän vuotta Pariisissa. Israelin kolmivuotisen armeijan jälkeen hän aloitti matemaattisen logiikan opinnot Oxfordin yliopistossa.
Almog valmistui Oxfordista tohtoriksi vuonna 1983, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin filosofi David Kaplanin kutsumana. Almog oli vuosina 1983–1984 Stanfordin yliopiston ja vuodesta 1984 lähtien Kalifornian yliopiston filosofian professori opettaen matemaattista logiikkaa, metafysiikkaa, kielifilosofiaa ja filosofian historiaa. Hän kyllästyi Yhdysvaltoihin ja amerikkalaiseen filosofiaan. Almog päätyi vuonna 2014 Turun yliopiston filosofian professoriksi tavattuaan Olli Koistisen eräässä konferenssissa.
Yksityiselämä.
Almogilla on kaksi lasta. Hän asuu yliopiston lukuvuosien aikana Turussa ja kesäisin Alpeilla Italiassa.
Ina Seidel

Ina Seidel (1885 Halle, Saksa – 1974 Ebenhausen, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän kirjoitti proosaa ja runoja. Hänen pääteoksensa on perinteinen kehitysromaani "Toivelapsi" ("Das Wunschkind", 1930). Hän käsittelee teoksissaan yleensäkin lapsia, nuoria ja äitiyttä. Hän kirjoitti myös omaelämäkerran (1970)