tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sammy Basso

Sammy Basso (1. joulukuuta 1995 Schio – 5. lokakuuta 2024 Asolo) oli italialainen molekyylibiologi, progeriaa koskevan tietoisuuden edistäjä ja kirjailija.
Bassolla todettiin progeria 2-vuotiaana. Hänen vanhempansa perustivat vuonna 2005 Associazione Italiana Progeria Sammy Basson. Vuonna 2007 Basso sai Progeria Research Foundationin kansainvälisessä kliinisessä kokeilussa lonafarnibia, joka sittemmin hyväksyttiin ensimmäisenä lääkkeenä käyttöön progerian hoidossa. Vuonna 2014 Basso tuli tunnetuksi "National Geographicin" dokumenttielokuvasta "Il viaggio di Sammy". Hän julkaisi vuonna 2015 samannimisen kirjan Rizzoli Librin kustantamana. 
Basso valmistui luonnontieteiden oppiarvolla Padovan yliopistosta vuonna 2018 ja sai molekyylibiologiaan erikoistuttuaan toisen oppiarvon samasta yliopistosta vuonna 2021. Vuoden 2018 lopputyötään varten hän matkusti Espanjaan, jossa hän sovelsi CRISPR-Cas9-geenimuokkausmenetelmää progeriaa sairastaneisiin hiiriin. Basso esiintyi monesti televisiossa ja radiossa kertoen sairaudestaan ja siihen liittyvästä järjestötoiminnasta. Hänestä tehtiin Italian tasavallan ansioritarikunnan ritari vuonna 2018. Vuonna 2019 hänestä tuli ensimmäinen progeriapotilas, jolta korvattiin aorttaläppä. Vuonna 2020 Basso valittiin Italian ja Veneton alueen covid-19-tiedotustyöryhmiin. Vuonna 2023 hän julkaisi Ronzani Editoren kustantaman historiallisen romaanin "Antenorea. Il consigliere di Priamo".
Basso on yksi pitkäikäisimmistä progeriapotilaista. Hän oli Progeria Research Foundationin kansainvälinen lähettiläs ja vanhempiensa perustaman italialaisen progeriajärjestön puhemies.
Nilla Outakoski

Nilla Aimo Antti Outakoski (28. huhtikuuta 1919 Pudasjärvi – 1. maaliskuuta 2003 Kauniainen) oli suomalainen pappi, yhteiskunnallinen vaikuttaja ja Pohjoismaiden ensimmäinen saamelainen teologian tohtori.
Henkilöhistoria.
Nilla Outakosken vanhemmat olivat opettajat Antti Outakoski ja Maria Erikson ja puoliso vuodesta 1949 laulaja Aino Rounioja-Outakoski (1919–1992). Historioitsija, arkistonhoitaja Aslak Outakoski oli Nilla Outakosken veli. Nilla Outakoski tuli ylioppilaaksi 1938 Oulun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1950. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1957 ja väitteli teologian tohtoriksi 1991. Rovastin arvonimen Outakoski sai 1976.
Papiksi 1951 vihitty Outakoski oli kenttäpiispantoimiston sotilaspastori 1951–1954, NMKY:n liittosihteeri 1954–1955, vikaari 1955–1956 Wienissä, Alatornion vt. kappalainen 1956–1957, Kemin kaupunkiseurakunnan kappalainen 1957–1959, Lohjan kappalainen 1959–1964, Helsingin pitäjän apulainen 1964–1965, Vantaan kirkollisten asioitten hoitaja 1965–1966 ja vt. kirkkoherra 1966–1967, Roihuvuoren papiston apulainen 1967–1975, Loviisan suomalaisen seurakunnan kirkkoherra 1975–1979 ja Norjan kirkon palveluksessa 1980–1989.
Outakoski oli aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka toimi useissa eri järjestöissä, kuten Sami Litton puheenjohtajana 1945–1947, toiminnanjohtajana 1945–1949 ja hallituksen jäsenenä 1945–1950. Hänen uskontotieteen väitöskirjansa Lars Levi Laestadiuksen saarnojen maahiskuvasta vuodelta 1991 herätti huomiota sekä tutkijoiden että lestadiolaisten piirissä.
Operaatio Chrome Dome

Operaatio Chrome Dome oli Yhdysvaltain ilmavoimien kylmän sodan aikainen operaatio vuosina 1961–1968, jonka aikana vetypommeilla varustetut B-52 -pommikoneet lensivät jatkuvasti valmiudessa pommittaa Neuvostoliittoa.
Tausta.
Kylmän sodan aikana vallitsi jatkuva pelko ydinsodasta Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välillä. Neuvostoliiton ohjuksilla tapahtuvan ydinhyökkäyksen pelossa Yhdysvallat alkoi lentää B-52 -pommikoneilla reittejä lähelle Neuvostoliiton rajoja. Näin voitaisiin heti tehdä vastaisku tai jopa oma ensi-isku. Samaan aikaan oli käynnissä muitakin korkean valmiuden tehtäviä, mutta ne olivat lyhyempikestoisia ja vähemmän tunnettuja.
Tehtävä.
Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneita lähetettiin lentoon useista tukikohdista Yhdysvalloista ja koneita oli ilmassa vuorokauden joka hetkenä ainakin 12. Koneet lensivät lähelle Neuvostoliiton rajoja ja jäivät ilmaan odottamaan tietyksi aikaa, minkä jälkeen koitti paluulento ja uusien pommittajien saapuminen. Jos Neuvostoliitto olisi aloittanut hyökkäyksen, pommikoneet olisi ohjattu tunkeutumaan sen ilmatilaan ja ydinpommittamaan ennalta suunniteltuja kohteita. Operaation ideana oli siis pitää pommikoneita jatkuvasti iskuetäisyydellä Neuvostoliitosta.
Pommikoneet pystyivät lentämään erittäin pitkiä tehtäviä ilmatankkauksen ansiosta. Joka reitti vaati yleensä kaksi ilmatankkausta, joista jokaisella polttoainetta tankattiin yleensä noin 40–50 tonnia.
Kuuban ohjuskriisin aikaan loka-marraskuussa 1962 ilmassa oli yli 70 pommikonetta joka päivä ja tukemisvalmiudessa satoja ilmatankkereita.
Reitit.
Chrome Domessa lennettiin ainakin kolmea reittiä. Yksi reiteistä kulki Pohjois-Amerikan itärannikkoa pitkin kohti Grönlantia, kääntyi lähellä pohjoisnapaa kohti Alaskaa ja jatkoi sieltä takaisin tukikohtiin. Myöhemmin tämä reitti kulki Grönlannin tai Baffininlahden ylle ja kääntyi suoraan takaisin. Yleensä yksi tai muutama kone myös kierteli valvontalennolla Thulen lentotukikohdan lähellä Grönlannissa. Toinen reitti lennettiin länsirannikolta Alaskan yli Beaufortinmerelle ja sitten kiertäen Alaskan yli takaisin etelään. Kolmas reitti kulki Atlantin yli Välimerelle, tarkemmin Espanjan läheltä odotuspaikalle Adrianmerelle, lähelle Italian rannikkoa. Paluulento lennettiin Gibraltarin läheltä.
Onnettomuudet ja loppu.
Chrome Domen aikana tapahtui useita ydinaseonnettomuuksia, joissa B-52 putosi ja ydinpommeja hävitettiin:
Luettelo Joulun tähtitarinoiden hahmoista

Tämä on luettelo televisio-ohjelman "Joulun tähtitarinoita" hahmoista.
Jan Lindblad

Jan Victor Armas Lindblad (19. heinäkuuta 1932 Örebro – 5. huhtikuuta 1987 Colombo, Sri Lanka) oli ruotsalainen luontokuvaaja, dokumentaristi, kirjailija ja myös vihellystaiteilija, joka matki eläinten ääniä.
Lindblad sairasti diabetestä, harrasti balettia, hoiti villieläimiä ja oli näistä syistä koulukiusattu. Hän harjoitteli myös akrobatiaa ja alkoi esiintyä jonglöörinä ja viheltäjänä 1950-luvun alussa Ruotsin kansanpuistoissa. Vuonna 1977 hänen vihellysuransa huipentui yhdysvaltalaisen kansanlaulun ”Shenandoah” tulkintaan, joka pysyi pitkään Ruotsin listaykkösenä. Se pääsi vuonna 2009 mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
Lindbladin luontodokumentteja ovat muun muassa elokuvateattereissa esitetty, Ruotsin luonnosta kertova "Erämetsien maa" (Ett vildmarksrike, 1963) sekä Aasian ja Etelä-Amerikan villieläimistä kertovat televisiosarjat "Viidakkokirjan kiehtova maailma" (Djungelbokens värld, 1980) ja "Hehkuvasulkaisten saarilla" (De röda fåglarnas öar, 1973). Hän tuotti, ohjasi, kuvasi ja leikkasi luontoelokuvansa paljolti yksin ja viipyi niitä tehdessään pitkiäkin aikoja alkuperäiskansojen yhteisöissä eri puolilla maailmaa. Hän tuli tunnetuksi myös vaarallisten villieläinten hoitajana Ruotsissa. 
Lindbladin kirjoista on suomennettu "Punaisten lintujen maa" (Tammi, 1967).
Lindblad palkittiin vuonna 1970 Stora Journalistpriset- ja vuonna 1985 Lidmanspriset-palkinnolla. Vuonna 1970 hänet valittiin Ruotsin suosituimmaksi televisioesiintyjäksi.
Lindbladin elämänkumppani ja työtoveri oli Pia Thörn. Linblad kuoli diabeteksensä pahentamaan kuumetautiin Sri Lankassa 54-vuotiaana 1987.
Vuonna 1998 Ruotsin postilaitos julkaisi postimerkin, joka kuvaa Lindbladia ja tämän jonkin aikaa kotonaan hoitamia kahta tiikerinpentua.
Angus Gunn

Angus Fraser James Gunn (s. 22. tammikuuta 1996 Norwich, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 196-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia. Hän pelasi Englannin nuorisomaajoukkueissa ja on pelannut Skotlannin A-maajoukkueessa vuodesta 2023.
Gunn siirtyi vuonna 2011 Norwich Cityn junioreista Manchester Cityyn, jonka edustusjoukkueessa hän pääsi vain istumaan vaihtopenkille. Kaudella 2017–2018 hän oli lainalla Norwich Cityssä ja pelasi mestaruussarjassa joukkueen kaikki 46 ottelua. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi Southamptoniin, jossa hän pelasi kahdella kaudella 22 valioliigaottelua. Lokakuusta 2020 toukokuuhun 2021 Gunn oli lainalla Stoke Cityssä ja pelasi 15 mestaruussarjaottelua. Kesällä 2021 hän palasi Norwichiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudella yhdeksän valioliigaottelua ja kolmella seuraavalla kaudella yhteensä 116 mestaruussarjaottelua nousukarsintapelit mukaan laskettuna. Elokuussa 2025 Gunn siirtyi valioliigaseura Nottingham Forestiin yksivuotisella sopimuksella.
Gunn pelasi useissa Englannin nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän oli varamaalivahtina alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja 2019.
Gunn pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2023. Hän pelasi tuon vuoden aikana kuusi EM-karsintaottelua ja yhden ystävyysottelun. Skotlanti voitti viisi ensimmäistä EM-karsintaotteluaan ja Gunn päästi niissä vain yhden maalin, jonka teki Norjan Erling Braut Haaland rangaistuspotkusta. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi kaikki Skotlannin kolme ottelua. Hän on pelannut elokuun puoleenväliin 2025 mennessä 16 A-maaottelua.
Johan Konstantin Nordlund

Johan Konstantin Nordlund (19. toukokuuta 1864 Rauma – 20. helmikuuta 1946) oli suomalainen Raumalla vaikuttanut merikapteeni ja konsuli.
Nordlund kävi Raumalla kansakoulun ja lähti sitten merille. Hänestä tuli merikapteeni 1896, ja hän oli suomalaisten kauppalaivojen päällikkönä kaikilla valtamerillä. Nordlund palasi meriltä ja asettui Raumalle vuonna 1906, kun hän perusti höyrylaiva-asioimiston sekä huolinta- ja rahtausliikkeen toiminimellä Laine &amp; Nordlund. Vuonna 1916 hän perusti Oy Raumo Stevedoring Ltd -ahtausliikkeen (vuodesta 1961 Oy Rauma Stevedoring Ltd ja vuodesta 2013 Euroports Rauma Oy) ja muutti toiminimensä osakeyhtiöksi Oy Laine &amp; Nordlund Ltd. Nordlund oli molempien yhtiöiden toimitusjohtajana niiden perustamisesta alkaen, ja hän oli Oy Laine &amp; Nordlund Ltd:n johtokunnan puheenjohtaja yhtiön perustamisesta lähtien. Vuonna 1938 hän omisti 37 prosenttia Oy Raumo Stevedoring Ltd:n osakkeista; muita omistajia olivat Henrik Wilhelm Heinrichs (32 %), John Nurminen (26 %) ja Henrik Wilhelm Heinrichsin poika Uno Wilhelm Heinrichs (5 %). Lisäksi Nordlund harjoitti veistetyn puutavaran kauppaa vuosina 1905–1926.
Nordlund oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä 1904–1928 ja rahatoimikamarin jäsenenä 1928–1929 sekä vuodesta 1930 Rauman kaupunginhallituksen jäsenenä. Rauman merimieshuoneen johtokunnan puheenjohtajana Nordlund oli vuodesta 1905, ja hän oli Rauman suojeluskunnan esikunnan jäsenenä suojeluskunnan perustamisesta lähtien. Nordlund oli vuodesta 1931 myös Ruotsin varakonsulina Raumalla.
Nordlund oli naimisissa Ida Augusta Ramstedtin (1872–1946) kanssa. Heidän poikansa oli Oy Alkoholiliike Ab:n pääjohtaja Manne Nurmia, vuoteen 1936 Nordlund.
Ellika

Ellika on saksalaislähtöinen naisen etunimi. Se on alun perin Ella-nimeen pohjautuva deminutiivimuoto, jonka merkitys on ’pikku Ella’. Ruotsissa Ellika-etunimen tiedetään olleen käytössä jo vuonna 1600.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2024 mennessä tilastoitu noin 10–30 Ellika-nimistä naista.
Nimipäivä.
Vuosina 1986–1992 Ellikalla oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 4. heinäkuuta.
Magtymguly Pyragy

Magtymguly Pyragy on 1700-luvulla vaikuttanut Turkmenistanin kansallisrunoilija.
Magtymguly Pyragyn muistoksi pystytettiin lähelle Turkmenistanin pääkaupunkia Ašgabatia toukokuussa 2024 yli 80-metrinen pronssipatsas. Patsaan ympärillä on 24 pienempää pronssipatsasta, jotka kuvaavat ulkomaisia ​​kirjailijoita, joukossa William Shakespeare, Honore de Balzac ja J. W. Goethe. Patsaan paljastustilaisuuteen osallistui Turkmenistanin presidentti Serdar Berdimuhamedow.
Winona LaDuke

Winona LaDuke (s. 18. elokuuta 1959 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kansalaisaktivisti. Hän on toiminut Amerikan alkuperäisasukkaiden oikeuksia ja vihreää taloutta ajavissa liikkeissä sekä ympäristö- ja ilmastoliikkeissä. LaDuke on ollut myös varapresidenttiehdokkaana Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa vuosina 1996 ja 2000.
Elämä.
Dakotoihin kuuluvan LaDuken vanhemmat ovat kirjailija Betty LaDuke (s. 1933) ja Sun Bear -nimellä tunnettu New Age -aktivisti Vincent LaDuke (1929-1992). Los Angeleksessa syntynyt LaDuke vietti suurimman osan lapsuuttaa Oregonissa. Vuonna 1982 hän suoritti taloustieteen maisteritutkinnon Harvardin yliopistossa ja muutti Minnesotassa sijaitsevaan White Earthin reservaattiin.
LaDuke on yksi Indigenous Women's Network -järjestön perustajista ja hän on vaikuttanut myös muun muassa Women of All Red Nations -järjestössä. Vuonna 1993 LaDuke perusti musiikkiyhtye Indigo Girlsin jäsenten kanssa ilmastonmuutokseen, uusituvaan energiaan ja erilaisiin ympäristökysymyksiin alkuperäisasukkaiden parissa keskittyvän Honor the Earth -järjestön. Hän erosi sen johdosta keväällä 2023 ahdistelukohun jälkeen katsottuaan ettei ollut pystynyt suojelemaan järjestön jäseniä sen sisällä tapahtuneelta seksuaaliselta häirinnältä. LaDuke on toiminut aktiivisesti myös alkuperäisasukkaiden maiden läpi kulkevaa Dakota Access Pipeline -öljypiippua vastustavassa kansalaisliikkeessä sekä johtanut vuosina 2020-2021 Line 3 -öljyputkea vastustaneita mielenosoituksia.
Vuosien 1996 ja 2000 presidentinvaaleisa LaDuke oli Ralph Naderin varapresidenttiehdokkaana. Vuonna 2016 LaDuke sai valitsijamieskokouksessa yhden äänen, kun Hilary Clintonin valitsijana ollut ympäristöaktivisti Robert Satiacum Jr. äänesti presidentiksi Faith Spotted Eaglea ja varapresidentiksi LaDukea. 
LaDuke on julkaissut useita tietokirjoja sekä yhden romaanin.
Koulutus Yhdysvalloissa

Koulutus Yhdysvalloissa koostuu yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta sekä korkeakoulutuksesta. 
Osavaltiot päättävät opetuksesta itsenäisesti. Opetusta järjestävät sekä yksityiset että julkiset tahot.
Vuoden 2022 PISA-vertailussa yhdysvaltalaiset opiskelijat olivat lukutaidossa ja luonnontieteissä OECD-maiden keskitason yläpuolella, ja matematiikassa lähellä keskitasoa..
Koulutusjärjestelmä.
Oppivelvollisuusikä riippuu osavaltiosta. Oppivelvollisuus alkaa 5–7 vuoden iässä ja päättyy 16–18 vuoden iässä.
Varhaiskasvatus ja perusaste.
Esikoulu ei ole pakollista useimmissa osavaltioissa. 
Varsinainen koulu kestää 12 vuotta. Alakoulu käsittää siitä viisi ensimmäistä kouluvuotta. Yläastetta vastaava koulu on nimeltään "junior high" tai "middle high school".
Myös lukiota vastaava high school on Yhdysvalloissa pakollinen. Ammatillista opetusta antavaan trade schooliin mennään myös high schoolin jälkeen.
High schoolin loppupuolella, usein toisen kouluvuoden päätteeksi, voi osallistua SAT-kokeisiin, joiden tulos vaikuttaa korkeakoulujen oppilasvalintaan. SAT-kokeissa on kaksi ainetta: äidinkieli ja matematiikkka. Se koostuu tietokoneella arvioiduista monivalintatehtävistä.
Jatko-opinnot.
Korkeakouluasteella vaihtoehdot ovat yliopisto ja college. Yliopiston perustutkinto on kandidaatti (bachelor), jonka suorittaminen kestää yleensä neljä vuotta. Tämän jälkeen voi halutessaan jatkaa maisteriopintoihin (master).
Collegessa suoritettava kandidaatintutkinto (bachelor) kestää yleensä vain kaksi vuotta. Jotkut collegetutkinnot valmistavat suoraan tiettyyn ammattiin, kun taas osa on yleissivistäviä perusopintoja. Lisäksi on community collegeja, jotka voivat antaa esimerkiksi ammatillisen pätevyyden tiettyyn tehtävään.
Laivaston Sukeltajakilta

Laivaston Sukeltajakilta on vuonna 1985 perustettu erikoisjoukkokilta. Se on merellisen erikoisjoukkokoulutuksen saaneita yhdistävä verkosto. Kilta vaalii merellisten erikoisjoukkojen perinteitä ja yhdistää sekä verkostoi laivaston sukeltajakoulutuksen saaneita varusmiehiä ja kantahenkilökuntaa. Laivaston Sukeltajakilta on Maanpuolustuskiltojen liiton jäsen. Kiltaan kuuluu noin 240 jäsentä. 
Laivaston Sukeltajakilta tukee sotilaallisten valmiuksien ylläpitoa ja kehittämistä. Se järjestää sekä yleissotilaalliseen että vedenalaiseen toimintaan liittyvää koulutusta. Osan koulutustapahtumista järjestetään yhteistyössä Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen (MPK) kanssa.
Jane Hawking

Jane Hawking (o.s. "Wilde"; s. 29. maaliskuuta 1944 St Albans, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Hän oli vuodesta 1965 naimisissa Stephen Hawkingin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1995.
Hawking tapasi tulevan miehensä vuonna 1962 ollessaan kirjallisuuden opiskelijana Lontoossa. Miehellä todettiin vuosi myöhemmin ALS-tauti, mutta pariskunta meni kihloihin vuonna 1964 ja avioitui vuonna 1965. Jane Hawking väitteli filosofian tohtoriksi keskiajan espanjalaisesta runoudesta huhtikuussa 1981. Hänen opintonsa kestivät poikkeuksellisen pitkään perhe-elämälle omistautumisen ja miehen sairaudesta johtuneen avuntarpeen takia. Hawking huolehti sekä miehestään että kolmesta yhteisestä lapsesta: Lucysta, Robertista ja Timothysta. Lapsista tunnetuin on Lucy, sillä hänestä tuli menestyksekäs kirjailija ja toimittaja. Stephen Hawking erosi vaimostaan mennäkseen naimisiin Elaine Masonin kanssa vuonna 1995. Jane Hawking meni uusiin naimisiin Jonathan Hellyer Jonesin kanssa vuonna 1997. Hawkingien välit pysyivät läheisinä eron jälkeenkin, sillä he asuivat Englannissa lähellä toisiaan ja tapasivat säännöllisesti. Jane Hawking on työskennellyt opettajana. Hän on esiintynyt säännöllisesti laulajana kuoroissa ja solistina. 
Hawking on kirjoittanut kaksi muistelmateosta elämästään Stephen Hawkingin kanssa. "Music to Move the Stars: A Life with Stephen" julkaistiin vuonna 1999 ja "Travelling to Infinity: My Life with Stephen" vuonna 2007. Jälkimmäinen kirja välittää yhteisestä elämästä positiivisemman kuvan kuin ensimmäinen. Sen pohjalta tehtiin elokuva "Kaiken teoria" (2014), jossa avioliiton vaiheita käsitellään osittain fiktiivisesti. Siinä Jane Hawkingia esittää Felicity Jones. Hawkingin mukaan hänen miehensä sairauden aiheuttamat haasteet yhteiselämässä olivat huomattavasti suurempia kuin elokuva antaa ymmärtää. Lisäksi hänen mukaansa suhteessa aiheutti elokuvassa kuvattua enemmän jännitteitä se, että hän on katolilainen ja hänen miehensä oli ateisti. Vuoden 2004 televisioelokuvassa "Hawking" Jane Hawkingia esittää Lisa Dillon.
Lawrence Shankland

Lawrence Shankland (s. 10. elokuuta 1995 Glasgow, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Heartsia. Hän on pelannut Skotlannin maajoukkueessa vuodesta 2019.
Shankland on edustanut Skotlannin Valioliigassa Aberdeenia, Dundee Unitedia ja Heartsia sekä alemmilla sarjatasoilla muitakin seuroja. Hän on pelannut Valioliigassa 119 ottelua ja tehnyt niissä 54 maalia, joista 24 kaudella 2022–2023 ja 23 kaudella 2023–2024. Hän pelasi kauden 2021–2022 belgialaisseura Beerschotissa. Hän teki Belgian liigan 26 ottelussaan viisi maalia.
Shankland pelasi Skotlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2019 Kansojen liigan otteluissa Venäjää ja San Marinoa vastaan. Hän pelasi kaksi maaottelua vuonna 2020 ja kolme maaottelua vuonna 2023. Maalis-kesäkuussa 2024 hänen maaottelumääränsä nousi 11:een, ja niissä hän on ollut neljästi avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt maalin lokakuussa 2019 San Marinoa, marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Georgiaa ja kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Suomea vastaan.
Elbert Henry Gary

Elbert Henry Gary (8. lokakuuta 1846 DuPagen piirikunta, Illinois, Yhdysvallat – 15. elokuuta 1927 New York City, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen juristi ja liikemies, joka oli United States Steel Corporationin pääasiallinen perustaja. U.S. Steel perusti vuonna 1906 työläisilleen Garyn kaupungin, joka on nimetty hänen kunniakseen.
Elämä ja ura.
Gary opiskeli Wheaton Collegessa ja jatkoi lakiopintojaan Chicagon yliopistossa. Vuonna 1871 hän aloitti asianajotoiminnan Chicagossa. Siellä hänestä tuli tunnettu yritysjuristi. Vuonna 1874 hän perusti Gary-Wheaton-pankin, jonka pääjohtajana hän toimi. Hänet valittiin DuPagen piirikunnan tuomariksi vuonna 1882 ja uudelleen vuonna 1886. Hänet valittiin kolme kertaa Wheatonin johtajaksi, ja kun Wheatonista tuli kaupunki vuonna 1892, hän toimi sen ensimmäisenä pormestarina kaksi kautta. Hän oli Chicagon asianajajayhdistyksen puheenjohtaja 1893–1894. Gary oli johtava henkilö ja auktoriteetti yritysoikeuden ja vakuutusliiketoiminnan aloilla, ja hänestä tuli useiden suurten rautateiden, pankkien ja teollisuusyritysten päälakimies ja johtaja. Hän näki jo varhain yhdistämisen edut liiketoiminnassa ja oli vuonna 1891 yksi Consolidated Steel &amp; Wire Companyn järjestäjistä. Vuonna 1898 Federal Steel Corporation perustettiin J.P. Morganin tuella, ja sen osakepääoma oli 200 miljoonaa dollaria. Garysta tuli yhtiön johtaja ja hän vetäytyi lakimiestoiminnasta. Tämä yhtiö sulautettiin U.S. Steel Corp:iin vuonna 1901. Gary valittiin hallituksen puheenjohtajaksi ja hän toimi yhtiön toimitusjohtajana 26 vuoden ajan, jolloin terästeollisuus kehittyi ja kasvoi merkittävästi. Garyn kaupunki Indianassa, joka perustettiin vuonna 1906 terästyöläisille, nimettiin hänen kunniakseen. Vuonna 1914 hänestä tuli New Yorkin pormestari John Purroy Mitchelin asettaman komitean puheenjohtaja, joka tutki työttömyyttä ja sen lievittämistä. Yhdysvaltojen liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1917 hänet nimitettiin kansallisen puolustusneuvoston teräskomitean puheenjohtajaksi. Sotatarvikkeiden kannalta välttämättömään liiketoimintaan liittyvien yhteyksiensä kautta hän käytti suurta vaikutusvaltaa hallituksen ja teollisuuden välisen yhteistyön aikaansaamiseksi. Hän oli kiinnostunut Amerikan ja Japanin välisen ystävyyden lujittamisesta. Vuonna 1919 presidentti Woodrow Wilson kutsui hänet Washingtonin teollisuuskonferenssiin.
Lucy Hawking

Catherine Lucy Hawking (s. 2. marraskuuta 1970) on brittiläinen lastenkirjailija, toimittaja, tieteen yleistajuistaja ja filantrooppi. Hän on Stephen ja Jane Hawkingin ainoa tytär. Hänellä on kaksi veljeä.
Hawking aloitti koulunkäynnin Kaliforniassa isänsä ollessa siellä tutkimusfellow'na. Myöhemmin hän pääsi Perse School for Girlsiin. Tämän jälkeen hän opiskeli venäjän ja ranskan kieliä Oxfordin University Collegessa. Kolmannen opintovuotensa aikana Hawking vietti Venäjällä seitsemän kuukautta. Hän meni Moskovaan tammikuussa 1992 ja kehittyi siellä asuessaan sujuvaksi venäjän puhujaksi. Myöhemmin Hawking opiskeli kansainvälistä journalismia City, University of Londonissa. Hän on kirjoittanut moniin lehtiin, kuten "The Guardianiin", "Daily Mailiin", "The Daily Telegraphiin" ja "New Yorkiin".
Hawking kirjoitti lapsille suunnattujen tiedepohjaisten fantasia- ja seikkailuromaanien George-sarjan. Sen ensimmäinen osa "George's Secret Key to the Universe" ilmestyi vuonna 2007. Kirja käännettiin vuoteen 2019 mennessä 38:lle eri kielelle. Hawkingin tieteellisenä neuvonantajana kirjasarjassa toimi hänen isänsä. Kirjasarjan seitsemäs osa ja päätösosa "Unlocking the Universe" nousi bestseller-listoille vuonna 2020. Hawking osallistui kasvatukselliseen hankkeeseen, jonka tuloksena julkaistiin kirjat "Principia Space Diary" (2015) ja "Your Mission – Mars Diary" (2018). Hän kirjoitti jälkipuheen isänsä viimeiseen julkaisuun "Lyhyet vastaukset suuriin kysymyksiin". Hawking aloitti uuden nuorille lukijoille suunnatun kirjasarjan "Princess Olivia Investigates". Lisäksi hän on tehnyt tiede- ja teknologia-aiheisia radiodokumentteja ja podcasteja. Aikuisille Hawking on suunnannut romaanit "Jaded" ja "Run for Your Life".
Hawkingille on myönnetty muun muassa Sapio-palkinto tieteen kansantajuistamisesta (2008) ja Uuden Etelä-Walesin yliopiston mitali (2015). Vuonna 2015 hän sai kunniatohtorin arvon Queen Maryn yliopistosta. Hawking on Stephen Hawking Foundationin puhemies ja Cambridgen yliopiston Autism Centre of Excellencen lähettiläs. Hän oli vuosina 1998–2004 naimisissa Alex Mackenzie Smithin kanssa, ja avioliitosta syntyi autismin kirjolla oleva poika. Tämä on motivoinut Hawkingia työskentelemään julkisesti autismin kirjon henkilöiden hyväksi.
Qadiriyya

Qadiriyya () on yksi vanhimmista ja laajimmin levinneistä suufilaisista veljeskunnista. Sen perustajahahmona nähdään Bagdadissa vaikuttanut saarnaaja Abd al-Qadir al-Djilani (1077–1166).
Qadiriyya jakautuu kahteen kehitykseltään rinnakkaiseen pääsuuntaukseen. Niistä toinen, jota kutsutaan myös djilalaksi tai djilanaksi, pitää Abd al-Qadiria jumalhahmona, ja se on aina ollut islamilaisten teologien kritiikin kohteena. Toinen suuntaus, jota yleisimmin kutsutaan qadiriyyaksi, poikkeaa muista suufilaisveljeskunnista lähinnä rituaaleiltaan. Se on jakautunut edelleen lukuisiksi haaroiksi, joiden näkemykset eroavat usein huomattavasti toisistaan.
Veljeskunta muodostui Bagdadissa 1200-luvun loppuun mennessä ja levisi sen jälkeen kaikkialle islamilaiseen maailmaan. Sen keskuksena toimii Abd al-Qadirin mausoleumi Bagdadissa, jonka johtajan määräysvalta tunnustetaan kuitenkin vain Irakissa ja Pakistanissa. Qadiriyyaan kuuluvat suufilaisyhteisöt eivät muodosta keskitettyä hierarkkista järjestelmää.
Veljeskunnan jäsenet osallistuivat kolonialismin vastaiseen taisteluun 1800-luvulla Sudanissa ja Algeriassa. Qadiriyya on tärkeä poliittinen voima Länsi-Afrikassa, jossa se edustaa yhteiskunnan konservatiivisimpia aineksia.
3,3'-diklooribentsidiini

3,3'-diklooribentsidiini (C12H10N2Cl2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää väriaineiden ja polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 3,3'-diklooribentsidiini on harmahtavaa, ruskehtavaa tai violettia kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. 3,3'-diklooribentsidiinin on osoitettu olevan eläinkokeissa karsinogeenista, ja se voi olla karsinogeenista myös ihmiselle.
3,3'-diklooribentsidiini valmistuksen ensimmäisessä vaihessa o-kloorinitrobentseeni pelkistetään sinkin avulla. Tässä reaktiossa muodostuva yhdiste toisiintuu happamissa oloissa 3,3'-diklooribentsidiiniksi.
3,3'-diklooribentsidiiniä käytetään keltaisten tai punaisten atsovärien, niin kutsuttujen diarylidivärien, valmistamiseen. Sitä käytetään myös polyuretaanielastomeerien valmistukseen.
Žan Karničnik

Žan Karničnik (s. 18. syyskuuta 1994 Slovenj Gradec) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Celjeä. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Karničnik pelasi kotimaassaan ensimmäisen pääsarjaottelunsa toukokuussa 2017 liigamestarijoukkue Mariborissa. Hän siirtyi kesällä 2017 Muraan ja voitti Slovenian cupin vuonna 2020 ja liigamestaruuden vuonna 2021. Vuoden 2020 cupfinaalissa Naftaa vastaan hän teki toisen joukkueensa kahdesta maalista. Karničnik pelasi vuonna 2022 bulgarialaisessa Ludogorets Razgradissa ja voitti liigamestaruuden. Vuoden 2023 alussa hän siirtyi Celjeen, aluksi lainasopimuksella, ja voitti vuonna 2024 liigamestaruuden.
Karničnik pelasi Slovenian maajoukkueessa ensimmäisen kerran neljässä MM-karsintaottelussa loka-marraskuussa 2021. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 täyden peliajan joukkueensa kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Serbiaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 34 maaottelua, joissa hän on ollut 29 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan ja toisen kesäkuussa 2024 EM-kilpailuissa.
Presa navarro

Presa navarro () on espanjalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, ja Espanjassa se on hyväksytty "Grupos Étnicos"-listalle, joka on eräänlainen esivaihe ennen rodun virallista kansallista hyväksyntää. Espanjassa rodusta huolehtii Navarran Barañainissa toimiva Asociación Sociedad de Amigos del Presa Navarro.
Ulkonäkö.
Silmien väri vaihtelee keltaisesta tummaan pähkinänruskeaan. Karvapeitteen väritys on usein puhtaan sininen, joskin myös kullankeltainen, samppanjanvärinen, suklaanruskea ja musta sallitaan. Kaikki edellä mainitut värit ovat joko yksivärisiä, brindlejä tai niissä on tan-merkit. Valkoiset merkit ovat epätoivottuja, ja valkoista saa esiintyä ainoastaan rintakehässä ja varpaissa. Säkäkorkeus on noin 60-65 cm (sukupuolia tarkemmin erittelemättä), ja 2 cm poikkeama uroksilla ylös- ja nartuilla alaspäin sallitaan. Urokset painavat noin 35-45 kg ja nartut 30-40 kg.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Navarrasta, missä se kehitettiin suurriistan metsästykseen ja karjan ajoon, mutta myös vahti- ja seurakoiraksi.
Miha Blažič

Miha Blažič (s. 8. toukokuuta 1993 Koper) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2024 Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa Kalbaa. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2018.
Blažič edusti kotimaassaan Koperia ja Domžalea. Hän voitti molemmissa seuroissa Slovenian cupin kertaalleen. Hän edusti unkarilaista Ferencvárosia kausina 2017–2022 ja voitti neljä kertaa liigamestaruuden sekä kerran cupin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 ranskalaisen Angersin joukkueessa 24 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän siirtyi heinäkuussa 2023 puolalaisseura Lech Poznańiin, jossa hän pelasi yhden kauden aikana 24 Ekstraklasa-ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän siirtyi syyskuussa 2024 Arabiemiraatteihin.
Blažič pelasi useissa Slovenian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Montenegroa vastaan. Hän kuului Slovenian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan. Blažič on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 32 A-maaottelua, joissa hän on ollut 30 kertaa avauskokoonpanossa. Otteluista viisi on kuulunut MM-karsintaan, kahdeksan EM-karsintaan ja 13 Kansojen liigaan.
Erik Janža

Erik Janža (s. 21. kesäkuuta 1993 Murska Sobota) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2019 puolalaista Górnik Zabrzea. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2014.
Janža pelasi vuoden 2016 loppuun asti kotimaassaan Muran, Domžalen ja Mariborin joukkueissa. Tämän jälkeen hän on edustanut tšekkiläistä Viktoria Plzeňiä, lainasopimuksella kyproslaista Pafosta, kroatialaista Osijekia ja heinäkuusta 2019 alkaen puolalaista Górnik Zabrzea.
Janža pelasi useissa Slovenian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan. Seuraavan kerran hän pelasi maajoukkueessa vasta kesäkuussa 2023. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit kolmessa alkulohko-ottelussa mutta sai niissä kaksi varoitusta, joiden vuoksi hän sai yhden ottelun pelikiellon ja oli poissa tappiollisesta neljännesvälieräottelusta. Hän teki 1–1-tasoitusmaalin alkulohko-ottelussa Tanskaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 19 A-maaottelua, kaikki avauskokoonpanossa. Hän teki maalin EM-karsinnoissa lokakuussa 2023 Suomea ja marraskuussa 2023 Tanskaa vastaan sekä kesäkuussa 2024 EM-kilpailuissa jälleen Tanskaa vastaan.
Andrea Briosco

Andrea Briosco (1470 Padova – 1532) oli italialainen arkkitehti, kuvanveistäjä ja pronssinvalaja. Hänestä käytettiin nimeä "Riccio" (= 'kiharatukkainen').
Briosco oli syntymäkaupunkinsa Padovan monikupuisen Santa Giustina -kirkon (aloitettu 1516, Leopardin myöhemmin uudestaan suunnittelema) ja San Antonion Capella del Santon (1500) rakentaja. Tunnetumpi hän on kuitenkin pronssitöiden valajana. Hänen päätöinään pidetään Padovan San Antonio -kirkon suurta (3,92 m korkea, 1,12 m leveä) pronssista kandelaaberia (1515), joka on koristeltu ornamenteilla, allegorisilla, mytologisilla ja kristillisillä aiheilla, ja saman kirkon kahta pronssireliefiä "David tanssii arkin edessä" ja "Judit ja Holofernes". Fyysikko Girolamon ja Antonio della Torren Veronassa San Fermossa olevan pronssi- ja marmorihaudan kauniista, Brioscon laatimista reliefeistä kahdeksan siirrettiin Louvreen. Lontoon Hertford Housen Wallace-kokoelmien hienoa "Nymfien tanssia" esittävää pronssireliefiä arvellaan (ehkä väärin) Brioscon työksi. Venetsian akatemiaa varten hän valmisti neljä reliefiä, jotka kuuluvat renessanssin parhaimpiin.
Riccio

Riccio tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Timi Max Elšnik

Timi Max Elšnik (s. 29. huhtikuuta 1998 Zlatoličje) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut heinäkuusta 2024 alkaen serbialaista Belgradin Punaista tähteä. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Elšnik pelasi vuosina 2015–2019 Englannissa. Hän kuului Derby Countyn omistukseen mutta pelasi aikuisten sarjoissa lainalla kakkosliigassa Swindon Townissa, Mansfield Townissa ja Northampton Townissa. Tammikuussa 2020 hän teki sopimuksen slovenialaisseura Olimpija Ljubljanan kanssa. Hän pelasi 4,5 kauden aikana Slovenian liigassa 129 ottelua ja teki niissä 21 maalia. Hän voitti liigamestaruuden 2023 sekä cupin vuosina 2021 ja 2023.
Elšnik pelasi Slovenian alle 17-, alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 25 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 20 kertaa. Hän teki maalin maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Portugalia vastaan.
Moraalinen enemmistö

Moraalinen enemmistö () oli vuosina 1979–1989 toiminut yhdysvaltalainen poliittinen järjestö. Järjestön perustaja olivat uskonnollinen johtaja ja televisio-evankelista Jerry Falwell, jonka pyrkimyksenä oli edistää konservatiivisia yhteiskunnallisia arvoja. Vaikka moraalinen enemmistö lakkautettiin 1989, se loi pohjan kristilliselle oikeistolle amerikkalaisen politiikan muutosvoimana.
Moraalisen enemmistön synty ilmensi kristllisen fundamentalismin uutta poliittisuutta. Moraalisessa enemmistössä oli suuri määrä Eteläisen baptistikonvention pappeja, jotka olivat pitäytyneet aikaisemmin tiukasti erossa politiikasta. Eteläisen baptistikonvention uusi johto piti tuolloin välttämätöntä hakea muutosta maan tilanteeseen.
Politiikka.
Moraalisen enemmistön linja oli perhe- ja amerikkalaismyönteinen. Järjestö ajoi konservatiivisia yhteiskunnallisia arvoja ja vastusti erityisesti aborttia ja pornografiaa. Järjestö kannatti lisäksi puolustusmenojen lisäämistä, voimakasta kommunisminvastaista ulkopolitiikkaa sekä Yhdysvaltain jatkuvaa tukea Israelille. Järjestö tunnetaan kristillisen oikeiston liikkeellepanijana.
Historia.
Moraalinen enemmistö perustettiin vastauksena 1960- ja 1970-lukujen yhteiskunnalliseen ja kulttuuriseen muutokseen. Kristilliset fundamentalistit olivat huolestuneita kehityksestä, jonka nähtiin heikentävän maan perinteisiä moraalisia arvoja. Moraalikäsitystä haastavia liikeitä olivat kansalaisoikeusliike, feminismi, homojen oikeuksia ajava liike, nuorten keskuudessa yleistynyt liberaali seksuaalimoraali sekä evoluutio-opetus. Lisäksi Moraalinen enemmistö vastusti korkeimman oikeuen päätöksiä, jotka kielsivät ryhmärukoukset ja Raamatun lukemisen julkisissa kouluissa sekä liittovaltion tasolla vahvistetun aborttioikeuden.
Moraalinen enemmistö perustettiin 1979 ja sen vaikutus amerikkalaiseen politiikkaan oli välitön. Liikkeen katsotaan auttaneen Ronald Reaganin voittoon presidentinvaaleissa 1980. Järjestö säilyi poliittisena voimana 1980-luvulla toimien niin osavaltion kuin liittovaltion tasolla. Vuosikymmenen loppupuolella järjestö kohtasi kuitenkin sisäisiä vaikeuksia ja kannatuksen hiipumista. Falwell erosi järjestön puheenjohtajuudesta 1987.
Liikkeen sisäiset erimielisyydet tulivat julkiseksi, kun Falwell tuki presidentinvaalikampanjassa George H. W. Bushia toisen evankelistan, Pat Robertsonin sijasta. Ryhmän varainkeruu väheni dramaattisesti ja järjestö lakkautettiin 1989. Falwell julisti kuitenkin, että järjestö saavutti tehtävänsä.
Paul Aron

Paul Aron (4. helmikuuta 2004 Tallinna) on virolainen moottoriurheilija. Vuosina 2012–2018 hän kilpaili kartingissa. Vuonna 2019 hän siirtyi formulasarjoihin, kilpaillen sekä ADAC Formula 4 että Italian Formula 4-sarjoissa. Jälkimmäisessä hän oli sarjan kolmas. Vuonna 2023 Aron kilpaili kansainvälisessä F3-sarjassa, voittaen yhden kilpailun ja ollen kokonaistuloksissa kolmas. Kaudella 2024 hän kilpailee Hitech-tallissa F2-sarjassa. Aron ajoi myös kaksi osakilpailua Formula E -sarjassa.
Aronin isoveli on moottoriurhelija Ralf Aron.
Adam Gnezda Čerin

Adam Gnezda Čerin (s. 16. heinäkuuta 1999 Postojna) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut vuodesta 2022 kreikkalaista Panathinaikosta. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2020.
Gnezda Čerin nousi Domžalen junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2017–2018. Hän siirtyi saksalaisseura Nürnbergiin syyskuussa 2019 mutta pelasi seuran edustusjoukkueessa vain viisi 2. Bundesliigan ottelua. Kaudet 2020–2022 hän pelasi lainasopimuksella kroatialaisessa Rijekassa. Hän siirtyi heinäkuussa 2022 kreikkalaisseura Panathinaikosiin.
Gnezda Čerin pelasi useissa Slovenian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Azerbaidžania vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2024 Slovenian kaikki neljä ottelua alusta loppuun. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 41 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 38 kertaa. Hän on tehnyt viisi A-maaottelumaalia: marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Kyprosta, kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa, lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia, maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Portugalia ja marraskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan.
Baba Farid

Hazrat Fariduddin Masud Gunj Shakar eli Baba Farid (; 1. huhtikuuta 1173 Kothewal, Punjab – 1. toukokuuta 1266 Pakpattan, Punjab) oli muslimisaarnaaja ja -mystikko sekä runoilija. Hän oli yksi suufilaisen chishti-koulukunnan perustajista. Baba Farid on kunnioitettu hahmo paitsi muslimien, myös hindujen ja sikhien keskuudessa. Häntä pidetään tärkeänä pandžabin kirjakielen kehittäjänä, joka loi pohjan pandžabinkieliselle kirjallisuudelle.
Baba Farid syntyi Kothewal-nimisessä kylässä ja sai varhaisimman koulutuksensa Multanissa. Hän tapasi Multanissa suufipyhimys Qutbuddin Bakhtiar Kakin ja siirtyi sitten opiskelemaan islamia tämän johdolla Delhiin. Baba Faridista tuli Qutbuddin Bakhtiar Kakin hengellinen seuraaja tämän kuoltua vuonna 1235. Baba Farid asettui Ajodhaniin (nykyinen Pakpattan) ja tapasi matkallaan sinne Nizamuddin Auliyan, josta tuli hänen oppilaansa ja myöhemmin seuraajansa. Hänen pyhäkkönsä sijaitsee Pakpattanissa. Guru Nānak keräsi ja säilytti Baba Faridin runoja, joita sisällytettiin myöhemmin Guru Granth Sahibiin.
Baba Faridilla oli kolme vaimoa, viisi poikaa ja kolme tytärtä. Hän sai arvonimen Gunj Shakar (Ganj-e-Shakar), jonka alkuperä on epäselvä. Vuonna 1998 Intian Faridkotiin perustettiin Baba Farid University of Health Sciences.
Jan Mlakar

Jan Mlakar (s. 23. lokakuuta 1998 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut elokuusta 2023 italialaista Pisaa. Hän on pelannut Slovenian maajoukkueessa vuodesta 2021.
Mlakar siirtyi kotimaansa Domžalen junioreista italialaisseura Fiorentinaan tammikuussa 2015. Hän pelasi Fiorentinan edustusjoukkueessa yhden Serie A -ottelun huhtikuussa 2017 ja lainalla Veneziassa kolme Serie B -ottelua marras-joulukuussa 2017. Hän palasi tammikuussa 2018 Sloveniaan Mariborin joukkueeseen, jonka pelaajana hän voitti liigamestaruuden vuonna 2019 ja oli liigan maalintekijätilaston jaetulla kärkipaikalla kaudella 2020–2021. Hän pelasi noina vuosina myös Englannissa, jossa hän oli Brighton &amp; Hove Albionin omistuksessa mutta sai peliaikaa lainapesteillä Queens Park Rangersissa ja Wigan Athleticissa yhteensä seitsemässä mestaruussarjaottelussa. Kaudet 2021–2023 Mlakar edusti kroatialaista Hajduk Splitia. Hän pelasi Kroatian liigassa 64 ottelua, joissa hän teki 18 maalia, ja voitti kahdesti Kroatian cupin. Hän siirtyi elokuussa 2023 Italian Serie B:ssä pelaavaan Pisaan.
Mlakar pelasi useissa Slovenian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Slovenian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Pohjois-Makedoniaa ja Gibraltaria vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 26 A-maaottelua, joissa hän on ollut avauskokoonpanossa 23 kertaa. Hän on tehnyt neljä A-maaottelumaalia: kesäkuussa 2021 Gibraltaria, syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa San Marinoa, kesäkuussa 2024 ystävyysottelussa Armeniaa ja lokakuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Kazakstania vastaan.
Onkogenomiikka

Onkogenomiikka tarkoittaa genomiikan alaa, joka tutkii ja karakterisoi syöpään liittyviä geenejä. Onkogenomiikka keskittyy syövän genomiikkaan, epigenomiikkaan ja transkriptiomuutoksiin. Syöpä on yleisnimity pahanlaatuisille kasvaintaudeille, joka johtuu DNA:han kertyineistä mutaatioista ja epigeneettisistä muutoksista. Syövässä tämä johtuu solun säätelemättömään jakautumiseen ja kasvaimen tai kasvaimien muodostumiseen. Onkogenomiikan tavoite on löytää uusia onkogeenejä tai kasvainten kasvua estäviä geenejä, jotka voisivat laajentaa ymmärrystä syöpädiagnostiikkaan, syöpähoidon ennustamiseen ja syöpähoitojen kohteita. Targetoitujen syöpähoitojen kuten imatinibin, joka on tyrosiinikinaasientsyymin inhibiittori, menestys on lisännyt toivoa onkogenomiikan mahdollisuuksista löytää uusia syöpähoitojen kohteita.
Onkogenomiikka auttaa ymmärtämään eri syöpätyyppien patofysiologisissa toimintamekanismeja, jotka edistävät syöpäkasvainten syntyä. Kun onkogenomiikan myötä ymmärretään eri syöpätyyppien tarkat toimintamekanismit, voidaan tällöin syöpäpotilaille soveltaa targetoitua syöpähoitoa, jossa hoito on räätälöity potilaan spesifille syöpätyypille. HGP-hanke eli Human Genome Project on edistänyt onkogenomiikan alaa ja edistänyt tukijoiden kykyä etsiä onkogeenejä. Genomin sekvensointi ja epigeneettisen profiilin selvittäminen ovat onkogenomiikan kulmakiviä.
Mitokondriaaliset mutaatiot.
Mitokondriaaliset mutaatiot liittyvät kasvainten syntymiseen. Neljänlaisia mitokondriaalisia mutaatioita on identifoitu, jotka ovat seuraavat: pistemutaatiot (engl. point mutations), häviämät (engl. deletions), kahdentumat (engl. copy number mutations) ja liittymät (engl. insertions).
Diagnostiset sovellukset.
Jotkin mitokondriaalista DNA:ta targetoivat syöpälääkkeet ovat osoittautuneet toimiviksi kasvainsolujen tappamisessa.
Syövän biomarkkerit.
Monet biomarkkerit ovat oleellisia syövän edistymisasteen arvioinnissa, diagnostiikassa, prognostiikassa ja hoidossa. Biomarkkereita onkogenomiikassa ovat esimerkiksi SNP:it kromosomimutaatiot, geenin promoottorialueen metylaatio ja tietyn proteiinin tai proteiinien korkeat tai alhaiset pitoisuudet esimerkiksi veressä. Vuosien 2013 ja 2019 välillä vain 6.8 % syöpäpotilaista läpikävivät geenitestausta kahdessa Yhdysvaltojen osavaltiossa; tämä viittaa siihen, että prognostisesti oleellista tietoa ei hyödynnetä tarpeeksi.
Ari Alatossava

Ari Alatossava (s. 1965) on suomalainen kuntajohtaja. Hänet valittiin Oulun kaupunginjohtajaksi huhtikuussa 2024. Alatossava sai 39 ääntä ja hänen vastaehdokkaansa Timo Reina 28 ääntä. Hän toimi Oulun vs. kaupunginjohtajana marraskuusta 2023 ja sitä ennen Oulun kaupungin konsernijohtajana. Alatossava toimi Iin kunnanjohtajana vuodesta 2015 vuoteen 2021, jolloin hänet valittiin Oulun kaupungin konsernijohtajaksi. Alatossava on koulutukseltaan filosofian maisteri. Aikaisemmin hän on toiminut Iin Micropolis Oy:n toimitusjohtajana.
Kong Nay

Kong Nay (; 15. maaliskuuta 1944 Kâmpôt – 28. kesäkuuta 2024) oli kambodžalainen laulaja ja kielisoittaja. Hänen käyttämänsä soitin on vuonna 2016 Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon lisätty chapei dang veng.
Kong sokeutui 4-vuotiaana isorokon komplikaationa. Hän aloitti soitonopintonsa enonsa tai setänsä johdolla 13-vuotiaana. Kong palkittiin muun muassa Phnom Penhissä vuonna 1991 pidetyssä chapeikilpailussa. Vuosina 1991–2007 hän oli Kambodžan kulttuuriministeriön palveluksessa. Hän sai kulttuuriministeriöltä vuonna 2001 "chapein mestarin" arvonimen. Kongin laulun sanojen lähteisiin kuuluu Reamker-eepos.
Kong on esiintynyt Isossa-Britanniassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hänen musiikkiaan on julkaistu muun muassa albumeilla "A Cambodian Bard" (2006), "Mekong Delta Blues" (2007) ja "The Rough Guide to Psychedelic Cambodia" (2014). Kong esiintyi YK:n Ihmisoikeuksien päivän tapahtumissa vuonna 2010. Hän on tehnyt yhteistyötä rock- ja jazzmuusikoiden sekä orkesterin kanssa. Hän on myös kouluttanut chapeinsoittajia ja osallistunut tapahtumien järjestämiseen vammaisten oikeuksien hyväksi.
Kongille myönnettiin vuonna 2017 Japanissa Fukuokan taide- ja kulttuuripalkinto.
Yksin isäksi

Yksin isäksi on Yle Areenassa julkaistu viisiosainen suomalainen dokumenttisarja, jossa seurataan transmies Nooan matkaa hedelmöityshoitojen avulla itselliseksi biologiseksi isäksi.
Sunnfjord

Sunnfjord on Norjan kunta Vestlandin läänissä. Se muodostettiin vuonna 2020 yhdistämällä Førden, Naustdalin, Gaularin ja Jølsterin kunnat. Kunnan maapinta-ala on 2 065 neliökilometriä ja asukkaita oli vuoden 2024 alussa 22 450.
Media.
Paikallislehti "Firda" ilmestyy neljästi viikossa.
Førden kirkko (Sunnfjord)

Førden kirkko () on Sunnfjordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1885.
Førden lentoasema

Førden lentoasema () on Norjan Vestlandin läänissä, Sunnfjordin kunnassa Førden lähellä sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1986.
Helgheimin kirkko

Helgheimin kirkko () on Sunnfjordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1877.
Ålhusin kirkko

Ålhusin kirkko () on Sunnfjordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1795.
Vassenden

Vassenden on taajama Sunnfjordin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 327 vuonna 2023.
Esko Paalanen

Esko Sakari Paalanen (s. 6. lokakuuta 1926 Kemi) on suomalainen diplomi-insinööri, joka on vaikuttanut merkittävästi Suomen urheilu- ja liikuntalaitosten kehittämiseen.
Henkilöhistoria.
Esko Paalasen vanhemmat olivat asemapäällikkö Kaarlo Evert Paalanen ja Edla Sofia Kitunen. Hän avioitui 1954 hammaslääkäri Evi Maria Kaartisen kanssa. Paalanen tuli ylioppilaaksi Haapamäen yhteiskoulusta 1945 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950. Hän oli maataloushallituksen insinööri 1950–1952, Valtion urheilulautakunnan toimistoinsinööri 1952–1956, Kenttä ja Vesi Oy:n toimitusjohtaja 1956–1964, Mavera Oy:n toimitusjohtaja 1964–1965 ja opetusministeriön ylimääräinen toimistoinsinööri 1966–1972 ja yli-insinööri 1972–1990.
Valtion urheilulautakunnan palveluksessa Paalanen oli Suomessa ensimmäinen toimistoinsinöörinä ja urheilualan muuna kuin opetuksen asiantuntijana toiminut virkamies. Opetusministeriöön tultuaan 1966 hänestä tuli urheilulaitosten suunnittelun ja rakentamisen johtava erityisasiantuntija. Esimerkkejä työn kohteista ovat urheilukentät, uima- ja jäähallit ja hiihtostadionit. Paalanen vaikutti huomattavasti urheilu- ja liikuntalaitosten suunnittelun ja rakentamiseen myös alan ohjeistusten laatimisen ja julkaisemisen kautta.
Vembu-Tembumaa

Vembu-Tembumaa on vuonna 2001 avattu virolainen huvipuisto, joka sijaitsee Sakun kuntaan kuuluvassa Kurtnan kylässä. Se sijaitsee noin 25 kilometriä etelään Tallinnasta. Puistossa on muun muassa vesiliukumäkiä sekä auto- ja minigolfratoja. Huvipuistoalueen yhteydessä sijaitsee myös asuntovaunu- ja leirintäalue.