Matica slovenská

Matica slovenská on Slovakian vanhin kulttuurijärjestö. Se perustettiin alun perin vuonna 1863, mutta Unkarin viranomaiset lakkauttivat sen jo 1875. Tšekkoslovakian itsenäistyttyä järjestö perustettiin uudelleen, mutta sen asema heikkeni huomattavasti kommunistihallinnon aikana. 1990-luvun alusta alkaen Matica Slovenská on pysynyt merkittävänä, mutta ajoittain kiistanalaisena järjestönä.
Historia.
Nykyisen Slovakian alueet kuuluivat 1800-luvulla Unkarin kuningaskuntaan, joka taas kuului Wienistä johdettuun Itävallan keisarikuntaan. Slovakkien kansallistunne oli kasvanut vuosisadan kuluessa, josta tärkeänä osoituksena oli vuonna 1861 julkaistu Slovakian kansan muistio. Sen vastaanotettuaan keisari Frans Joosef I oli sallinut slovakeille oman kulttuurijärjestönsä, ja Matica slovenská perustettiin 4. elokuuta 1863 nykyiseen Keski-Slovakiaan kuuluvassa Turčiansky Svätý Martinin kaupungissa, jonne kokoontui yli 5 000 slovakkinationalistia juhlistamaan tapahtumaa. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Štefan Moyses. Mallia slovakit ottivat serbeistä ja tšekeistä, jotka olivat perustaneet omat Matica-järjestönsä vuosina 1826 ja 1831.
Matica Slovenská nousi nopeasti tärkeimmäksi slovakkien kansallisuusaatetta edistäneeksi järjestöksi, vaikka viranomaiset kielsivätkin sitä osallistumasta politiikkaan. Se julkaisi kansankielistä tietokirjallisuutta, ensimmäistä slovakininkielistä tiedejulkaisua "Letopisyä" sekä edisti teatteri- ja kuorotoimintaa. Järjestö oli myös vastuussa Slovakian kansallismuseon rakentamisesta Martiniin. 
Itävalta-Unkarin kompromissin jälkeen Budapestin unkaristamilaispolitiikka kiihtyi myös slovakkien asuttamilla alueilla. Matica slovenská lakkautettiin vuonna 1875 kun Unkarin sisäministeri Kálmán Tisza julisti sen epäisänmaalliseksi järjestöksi. Tätä ennen Matica Slovenskán oli kuulunut noin 1 300 jäsentä. Pohjois-Amerikkaan muuttaneet slovakit jatkoivat kuitenkin kansallista aktivismia ja perustivat Matica slovenská v Amerike -järjestön 1890-luvulla.
Uudelleenperustaminen.
Tšekkoslovakian itsenäistymisen jälkeen slovakit pystyivät jälleen järjestäytymään vapaasti, ja Matica slovenská uudelleenperustettiin elokuussa 1919. Järjestö jatkoi pitkälti samanlaista toimintaa kuin aiemminkin, korostaen erityisesti lapsille ja nuorille julkaistua kirjallisuutta. Toisen maailmansodan aikana se oli mukana perustamassa Slovakian kansalliskirjastoa sekä Slovakian tiede- ja taideakatemiaa.
Kommunistien vallankaappauksen jälkeen Matica slovenskán toiminta taantui käytännössä pelkäksi kirjaston ylläpitämiseksi. Prahan kevään aikana se taas virkistyi, mutta taantui taas sitä seuranneena normalisaation aikakautena. Samettivallankumouksen jälkeen järjestö on voinut jatkaa taas itsenäistä toimintaansa. 
Jozef Markušin 1990 alkaneella puheenjohtajakaudella Matica Slovenskáa kritisoitiin läheisistä yhteyksistä pääministeripuolue HZDS:ään sekä äärioikeistolaiseen Slovakian kansallispuolueeseen (SNS). Slovakian hallitus myi nimellisellä yhden korunan hinnalla Martinissa sijaitsevan Neografia-kirjapainon Matica Slovenskálle vuonna 1993, mutta myöhemmin julkitulleessa puheessaan, silloinen pääministeri Vladimír Mečiar kertoi sopimukseen kuuluneen järjestön lupaus tukea HZDS:ää. 
Neografian kirjapainolla Matica Slovenská painoi muun muassa pornografiaa, Slovakian evankelilaisen kirkon vastaista kirjallisuutta sekä etnisestä puhdistuksesta tuomitun Radovan Karadžićin runoutta. Yhteydet SNS:ään toivat sille muun muasssa 10 miljoonan kruunun tuen järjestön 145-vuotisjuhliin. Markušin puheenjohtajakausi päättyi vuonna 2010, minkä jälkeen hänet on haastettu oikeuteen yli 200 000 euron varastamisesta järjestöltä. Hänen jälkeensä järjestön sääntöjä on muutettu siten, että kukin puheenjohtaja voi toimia tehtävässään vain kaksi kautta. 
Vuonna 1997 säädetyn lain mukaan Matica Slovenská saa valmistaa oppikirjoja ja jakaa niitä peruskouluihin. 
Muuta.
Slovakiassa vietetään vuosittain neljäs elokuuta Matica slovenskán päivää ("Deň Matice Slovenskej")