tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saattue Uuteen Meksikoon

Saattue Uuteen Meksikoon on järjestyksessä 11. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin käsikirjoittaja on René Goscinny. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1973 Juhani Härmän ja Timo Reenpään suomentamana.
Juoni.
Lucky Luken tehtäväksi on annettu viedä Billy the Kid Teksasista Uuteen Meksikoon tuomioistuimen eteen tuomittavaksi siellä tehdyistä rikoksistaan. Ensimmäiseksi Billy the Kid ja Lucky Luke pysähtyvät Gun Gulchiin. Asukkaat pelkäävät Billyä, sillä hän teki myös siellä rikoksia. Viettäessään yötä Gun Gulchin vankilassa Billy tapaa pikkurikollisen nimeltä Bert Malloy. Billy huijaa omaavansa suuren aarteen, jotta Bert auttaisi Billyä pakenemaan Lucky Lukelta matkan aikana. Matkalla Bert koettaa useaan otteeseen auttaa Billyn pakoon, mutta yritykset epäonnistuvat kerta toisensa jälkeen. Lopulta Bert huijaa kokonaisen rikolliskoplan mukaan yritykseen. Huijaus epäonnistuu ja Lucky Luke ja Billy the Kid onnistuvat pakenemaan. Lopulta Lucky Luke ja Billy pääsevät Bronco Puebloon, jossa tuomioistuin on. Billy onnistuu pakenemaan, mutta lopulta Bert paljastaa Billyn vahingossa ja molemmat joutuvat tuomioistuimen eteen.
Michel Pavon

Michel Pavon (s. 7. marraskuuta 1968) on ranskalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. 
Ura pelaajana.
Pavon aloitti ammattilaisuransa Toulouse FC:n riveissä. Pavon pelasi Toulousessa vuodesta 1986 vuoteen 1994 esiintyen 197 ottelussa ja tehden niissä 29 maalia. Pavon pelasi myös Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Toulousen edustusaikanaan. 
1994 Pavon siirtyi Montpellier’hen lisähaasteiden toivossa. Pavon pelasi Montpellier’ssa kaksi kautta jonka jälkeen siirtyi Girodins de Bordeaux'n riveihin. Pavon sopeutui nopeasti uuteen seuraansa ja nousi kapteeniksi. 1997 ja 1998 Pavon esiintyi liigacupin finaalissa ja 1999 Pavon oli mukana voittamassa Ranskan-mestaruutta. Pavon pelasi viimeisen otteluns Bordeaux'ssa elokuussa 2000, jonka jälkeen hän siirtyi Espanjan Segunda Divisióniin ja sevillalaisen Real Betisin riveihin kolmen vuoden sopimuksella. Paha loukkaantuminen päätti kuitenkin Pavonin pelaajauran vuonna 2001.
Ura valmentajana.
Pavon palasi takaisin Bordeaux'hon lokakuussa 2003 ja hän korvasi päävalmentajana erotetun Élie Baupin. Kauden 2004–2005 aikana Pavon kärsi sydänvaivoista ja päätti jättää päätoimisen valmennuksen. Kesäkuussa 2005 Pavonin seuraajaksi nimettiin brasilialainen Ricardo. Pavon jatkoi kuitenkin uraansa Bordeaux'n organisaatiossa valmennuksen koordinointitehtävissä.
Kesällä 2010 Pavon palasi Bordeaux'n edustusjoukkueen valmennusryhmään Jean Tiganan apuvalmentajaksi. Hän erosi tehtävästään helmikuussa 2011 Bordeaux'n kehnon menestyksen vuoksi. 
Kaudeksi 2013/14 Pavon palasi jälleen valmennustehtäviin amatööriseura ES Blanquefortin päävalmentajana. Kauden jälkeen hän siirtyi amatööriseura FC Libournen päävalmentajaksi. Hän jätti seuran syyskuussa 2016.
Heinäkuussa 2017 Pavonista tuli AS Cannesin päävalmentaja. Hän jätti valmennustehtävät syyskuussa 2018 ja siirtyi seuran tekniseksi johtajaksi.
Daltonin muori

Daltonin muori on järjestyksessä 12. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1973 Soile ja Heikki Kaukorannan suomentamana.
Juoni.
Lucky Luke on saattanut kultakaivoksen palkkakuljetusta Cactus Junctioniin. Hän päättää asettua kaupunkiin muutamaksi päiväksi. Daltonin muori eli Daltonin veljesten äiti asuu pienessä mökillä kaupungin liepeillä. Hän lähettää pojillensa vankilaan kirjeen, ja he pakenevat vankilasta ja asettuvat asumaan muorin taloon. Samaan aikaan Lucky Luke on saanut vankilan johtajalta kirjeen, jossa häntä pyydetään ottamaan Daltonit kiinni. Muori piilottelee Daltoneita mökissään Lucky Luken vierailun ajan. Seuraavana päivänä Daltonit käyvät muorin kanssa ryöstämässä kauppoja Cactus Junctionissa. Kun Lucky Luke tällä kertaa käy Daltonin muorin mökillä, he ovat jo livistäneet. Hän löytää vain Rantanplanin, joka oli kiinnitettynä Joeen. Muori ja Daltonit muuttavat hylättyyn kaivokseen asumaan ja alkavat ryövätä lähikaupunkeja. Heitä ei saada kiinni, kunnes Lucky Luke keksii ovelan juonen ja nappaa Daltonit kiinni.
Perhospuutarha

Perhospuutarha on perhosia houkutteleva puutarha-alue, jonne perhoset poikkeavat ruokailemaan. Perhoset voivat olla peräisin laajalta alueelta. 
Monet perhoslajit ovat vähentyneet perinnemaisemien harvinaistuessa, koska yleensä juuri ketojen ja niittyjen kukkaset houkuttelevat perhosia. Perhospuutarhoilla voidaan auttaa uhanalaisten perhoslajien säilymistä. Samoin jos sinne valitaan lähiseudun luonnonkasveja ja erityisesti harvinaistuneita lajeja, niin puutarha auttaa myös niiden säilymistä. 
Perhosten ruokavalion tärkeä osa on kukkien mesi. Perhospuutarhaa suunniteltaessa sinne kannattaa valita eri aikaan kukkivia mesikasveja, niin perhosiakin riittää paikalle pidemmän ajan. Kukkivia kasveja tulisi olla kaikkina aikoina kasvukaudesta. Erityisesti keväällä ja syksyllä, kun kukkivia luonnokasveja on vähän, puutarha tarjoaa perhosille ruokaa. Tosin kukinnan pääpainon pitäisi olla keskikesällä ja alkusyksyllä, jolloin perhosia on eniten. Yöllä ja päivällä liikkuville perhosille tulisi myös olla omat vaihtoehtonsa. Esimerkiksi näsiä, olkikukka, siankärsämö ja alppiasteri houkuttelevat perhosia. Huonosti niitä houkuttelevat taas esimerkiksi kielo ja varjoisassa kasvavat alppiruusut. Samoja kukkia kannattaa istuttaa samaan kohtaan suurempi ryhmä, että perhoset havaitsevat ne paremmin.
Koska useimmat perhoslajit tarvitsevat aurinkoa, on puutarhalle järkevintä valita aurinkoinen paikka. Sen olisi myös hyvä olla mahdollisimman suojassa tuulelta. Sopivat olosuhteet saadaan suojaavien rakenteiden sijoittelulla: pohjoispuolella olisi hyvä olla esimerkiksi tuulensuojaistutuksia, kun taas etelä- ja länsipuolilla ei saisi olla mitään varjostavaa.
Henri Sanson

Henri Sanson (1767–1840) oli Ranskan virallinen pyöveli, joka mestasi useita Ranskan suuren vallankumouksen merkkihenkilöitä. Hänen mestaamiinsa henkilöihin kuuluvat muun muassa Charlotte Corday, kuningatar Marie Antoinette, Jaques-René Hebért, Georges Danton ja itse mestauksia terrorin aikana määrännyt Maximilien Robespierre. Henrin isä Charles-Henri Sanson oli ensimmäinen giljotiinin käyttäjäksi valtuutettu pyöveli. Charles-Henri mestasi kuningas Ludvig XVI:n tammikuussa 1793 poikansa ja kahden veljensä toimiessa pyövelinrenkeinä. 
Kaikki neljä Sansonia olivat paikalla Pitié-Salpêtrièren mielisairaalan pihalla, kun giljotiinia kokeiltiin ensi kerran maaliskuussa 1792. Giljotiinin tehokkuus oli uutta pyöveleille, ja laite otettiin pian käyttöön. Noin kuukautta myöhemmin maantierosvo Nicolas Jacques Pelletier mestattiin ensimmäisenä henkilönä giljotiinilla. Henri Sansonin poika Henri-Clement jatkoi isiensä ammatissa. Hän aloitti isänsä renkinä ja oppipoikana jo varsin nuorena ja oli mukana mestaamassa muun muassa Robespierreä vuonna 1794.
Henri-Clement Sanson oli tämän kuuluisan pyövelisuvun viimeinen jäsen. Koska pyövelien oli käytännössä mahdotonta päästä naimisiin muiden kuin saman ammatin harjoittajien tyttärien kanssa, eikä yhtään sellaista enää löytynyt, hän kuoli naimattomana ja lapsettomana. 
Tämän jälkeen viralliseksi pyöveliksi valitun henkilön todellinen henkilöllisyys pidettiin salassa teloituskäytännön loppuun asti; viran haltijasta käytettiin nimikettä "Monsieur de Paris" (suom. Pariisin herra), jonka suojassa pyöveli vältti julkisuuden loppuun asti. Myös elokuvista ja kirjallisuudesta tunnettu punainen pyövelin huppukaapu poistettiin käytöstä ja virallinen teloittaja käytti tavallista tummaa pukua ja knallia työasunaan. Viimeinen pyöveli oli Marcel Chevalier vuoteen 1977 asti, joka siviiliammatiltaan oli kirjanpainaja.
Daltonien pako

Daltonien pako on 13. Suomessa ilmestynyt Lucky Luke -sarjakuva-albumi. Albumin on käsikirjoittanut René Goscinny ja piirtänyt Morris. Se julkaistiin suomeksi 1974 Juhani Härmän ja Timo Reenpään suomentamana.
Juoni.
Lucky Luke on läpikulkumatkalla Whatta Gulchin läpi, ja Daltonit ovat lähistöllä vankilassa. Uutisen kuuleminen saa Joe Daltonin raivon valtaan, sillä hän vihaa Lucky Lukea ja on aina halunnut ampua hänet eikä näin hyvää tilaisuutta halua menettää. Niinpä yön tullen Daltonit pakenevat vankilasta. Kun Daltonit tietävät, että heitä ajetaan takaa, he lähtevät nopeasti karkuun. Vain vähän ajan kuluttua he ovat kylväneet pakokauhua ympäri länttä, ja Daltonit ovat lavastaneet Lucky Luken lännen "pahimmaksi" roistoksi, mikä aiheuttaa Lukelle vielä enemmän harmia. Lopulta Daltonit ottavat Lucky Luken vangiksi mutta eivät tapa häntä vaan pistävät hänet siistimään piilomajaansa ja tekemään ruokaa. Lopulta kun Joe on aikeissa ampua Lucky Luken, Luke osoittautuu kuitenkin nopeammaksi ampujaksi ja näin hän saa vangittua Daltonit ja toimitettua heidät vankilaan.
Jacobin matriisi

Jacobin matriisi on matriisi, joka kuvaa muunnoksen kahden avaruuden välillä. Se on nimetty saksalaisen matemaatikon Carl Gustav Jacobin mukaan. 
Koordinaatistomuunnoksen lisäksi Jacobin matriisin merkitys tulee siitä, että se kuvaa annetun funktion parasta lineaarista approksimaatiota annetussa pisteessä, mistä syystä se esiintyy monissa numeerisen matematiikan sovelluksissa. Jacobin matriisilla on myös suuri merkitys dynaamisten systeemien tutkimuksessa, sillä sen avulla voidaan tutkia systeemin dynamiikkaa attraktorin läheisyydessä.
Muunnoksen "F" : R"n" → R"m" eli kuvauksen formula_1-ulotteisesta avaruudesta, jonka koordinaatit ovat formula_2 formula_3-ulotteiseen avaruuteen, jonka koordinaatit ovat formula_4 kuvaa Jacobin matriisi
formula_5
Huomattakoon erityisesti, ettei Jacobin matriisin tarvitse olla neliömatriisi. Jacobin matriisi merkitään usein kompaktimpaan muotoon
formula_6.
Jacobin matriisin determinanttia kutsutaan Jacobin (funktionaali)determinantiksi. Niissä pisteissä, joissa muunnoksen "F" determinantti eroaa nollasta, kuvaus on kääntyvä eli käänteiskuvaus "F-1" : R"m" → R"n" on olemassa. Dynamiikkaa tutkittaessa on yleensä kiinnostavaa tietää, eroaako Jacobin determinantti ykkösestä, sillä se kertoo, säilyttääkö systeemi faasiavaruuden tilavuuden.
Esimerkki Jacobin matriisin laskemisesta.
Karteesisen koordinaatiston ja napakoordinaatiston välillä on yhteys
formula_7
formula_8.
Jacobin matriisin laskemiseksi on laskettava vastaavat osittaisderivaatat
formula_9
formula_10
formula_11
formula_12
Näin siis muunnoksen napakoordinaatistosta karteesiseen koordinaatistoon kuvaa matriisi, jossa osittaisderivaatat muuttujan formula_13 suhteen on sijoitettu ensimmäiseen sarakkeeseen ja osittaisderivaatat muuttujan formula_14 suhteen on sijoitettu toiseen sarakkeeseen
formula_15
Ominaisuuksia.
Kenties tärkein ominaisuus Jacobin matriisilla liittyy Jacobin determinantin laskemiseen, mikä puolestaan liittyy integraalien muuttujien vaihtoon. Nimittäin jos "F" : R"n" → R"n" on jatkuvasti derivoituva ja injektiivinen jossain avoimessa joukossa formula_16, joka on R"n" osajoukko ja lisäksi kaikkialla täällä joukossa funktion F Jacobin matriisi on kääntyvä, niin jos "g" : R"n" → R on jatkuva joukossa formula_16, niin
formula_18
Tässä funktio J on funktion F Jacobin matriisi pisteessä x. Sen determinanttia kutsutaan myös Jacobin determinantiksi.
Yllä esitetyssä esimerkissä on oikeastaan laskettu Jacobin matriisi muuttujanvaihdolle, joka muuttaa polaarikoordinaatit karteesisiksi. Tälle oikeastaan pätee tämä lause, mikä helpottaa useiden kaksiulotteisten integraalien laskemista.
Nutria

Nutria eli rämemajava ("Myocastor coypus") on jyrsijöihin kuuluva noin 45–60 cm:n pituinen (hännän pituus on 25–42 cm) nisäkäslaji, jonka alkuperäinen esiintymisalue on Etelä-Amerikassa, mutta se on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan, Eurooppaan, Itä-Afrikkaan ja Pohjois-Aasiaan. Uusilla elinalueillaan rämemajavista on paikoitellen ollut paljon haittaa alkuperäiselle luonnolle, ja lajia pidetään siksi yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Nutriaa pidetään tarha- ja lemmikkieläimenä Suomessakin.
Nutria elää soiden, järvien ja jokien rannoilla, on taitava uimari ja sukeltaja ja näyttää rottamaista häntää lukuun ottamatta majavalta. Sen takajaloissa on räpylät ja turkki on tuuhea.
Nutria syö vesikasveja ja mahdollisesti nilviäisiä. Se kaivaa käytäviä jokipenkkoihin, raivaa selviä polkuja ja on paikoin varsin haitallinen viljelyksille. Turkistarhoilta karanneet nutriat ovat vallanneet uusia alueita kaikkialla maailmassa ja niitä pidetään paikoin tuhoeläiminä. Suomen oloissa nutria ei menesty luonnossa.
Nutria synnyttää vuodessa 2–3 poikuetta, joissa kussakin voi olla jopa kymmenen poikasta. Kantoaika on 132 vuorokautta. Nutrian poikaset ovat uintitaitoisia jo muutamia tunteja syntymän jälkeen.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Badding)

Lauluja rakastamisen vaikeudesta (AMT 2502) on Rauli Somerjoen kokoelma-albumi vuodelta 1988. Rauli Somerjoella on LP-vinyylin lisäksi "Lauluja rakastamisen vaikeudesta"-niminen CD-albumi (Megamanian sekä AMT:n julkaisemana), jossa on eri kappalelistaus. Kansi: Jussi Aho. Valokuva: Risto Vuorimies.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Direktflyg

Direktflyg (Svenska Direktflyg AB) on ruotsalainen vuonna 2000 perustettu alueellinen lentoyhtiö.
Reittikohteet.
Heinäkuussa 2015:
Laivasto.
Direktflygin laivasto heinäkuussa 2015:
Raitalehvähevonen

Raitalehvähevonen, aikaisemmilta nimiltään merilohikäärme ja levämerihevonen ("Phycodurus eques") on meressä elävä merihevosille sukua oleva kala. Se on "Phycodurus"-suvun ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko.
Raitalehvähevonen on saanut nimensä vartaloaan peittävistä lehvämäisistä ulokkeista. Ne eivät ole liikuntaelimiä vaan ainoastaan naamioitumiskeino. Raitalehvähevonen liikkuu läpinäkyvien eviensä avulla, ja näyttää meressä ajelehtivalta merilevätukolta. Kala voi kasvaa noin 35 sentin pituiseksi.
Ravinto.
Raitalehvähevonen syö planktonia, levää ja muuta vedessä ajelehtivaa ravintoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Raitalehvähevonen elää Australian etelä- ja länsiosien lähivesissä ja pysyttelee matalissa, lämpimissä vesissä. Raitalehvähevosta tavataan usein Laminariales-lahkon ruskolevien ympäröimillä kivillä noin 3–50 metrin syvyydessä.
Lisääntyminen.
Naaras tuottaa 100–250 mätimunaa. Koiras kantaa munia pyrstönsä alapinnalla noin yhdeksän viikkoa, kunnes ne ovat valmiita kuoriutumaan. Kuoriutuminen kestää 24–48 tuntia, jonka aikana koiras auttaa poikasia kuoriutumaan heiluttamalla pyrstöään.
Uhat.
Raitalehvähevosen kanta on heikentynyt merien saastumisen ja liian kalastuksen takia.
Hutiat

Hutiat (Capromyidae) on piikkisikamaisten jyrsijöiden (Hystricomorpha) alalahkoon ja piikkisikamaisten (Hystricognathi) osalahkoon kuuluva jyrsijäheimo.
Koko ja ulkonäkö.
Suurimmat hutialajit ovat puolen metrin mittaisia ja painavat jopa seitsemän kilogrammaa, pienimmät taas 20 senttimetrin pituisia ja hieman yli kilon painoisia. Hutioilla on tanakka ruumiinrakenne, suuri pää ja lyhyet jalat. Kuono on tylppä, korvat pienet ja jalat lyhyet. Häntä on karvainen ja kaikilla lajeilla jamaikanhutiaa ("Geocapromys brownii"), bahamanhutiaa ("Geocapromys ingrahami") ja tsagutia ("Plagiodontia aedium") lukuun ottamatta lähes ruumiin mittainen. Viimeiseksi mainitun häntää peittävät karvan sijaan suomut. Hutioilla on kolmiosainen mahalaukku. Monissa suhteissa, kuten paksun karvapeitteensä rakenteen johdosta, hutiat muistuttavat rämemajavaa eli nutriaa, jonka kanssa ne ovatkin historiallisesti luokiteltu samaan heimoon.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hutioita elää ainoastaan Karibian saarilla. Monet lajit elävät mangrovemetsissä tai -soilla.
Ravinto ja elintavat.
Useimmat hutiat syövät versoja, hedelmiä, puunkuorta ja lehtiä sekä toisinaan myös pieniä eläimiä kuten matelijoita. Osa lajeista elää maassa, osa on hyviä kiipeilijöitä, jotka etsivät ravintoa myös puista. Suurin osa hutialajeista on päiväaktiivisia. Hutiat elävät pareina. Lisääntymistä tapahtuu ympäri vuoden. Emo imettää poikasia syntymän jälkeen kymmenen vuorokautta. Ne eivät kaivaudu maahan, vaan käyttävät suoja- ja pesäpaikkoinaan puun- tai kallionkoloja.
Uhanalaisuus ja uhat.
Hutioita on tunnistettu noin 20 lajia, joista kuitenkin sukupuuttoon kuolleita tiedetään tai epäillään olevan noin puolet. Monille lajeille kohtalokkaita ovat olleet ihmisen Karibian saaristoon tuomat vieraslajit, kuten koirat ja mangustit. Kuubassa hutioita on metsästetty lihan vuoksi. Runsaimpia lajeja pidetään jopa maanviljelystuholaisina, toiset taas ovat uhanalaisia. Hutioiden neljästä alaheimosta vain kaksi on hengissä.
Brörup-interstadiaali

Brörup-interstadiaali eli "MIS 5c" 106 000–100 000/93 000 vuotta sitten oli lämmin vaihe viime jääkauden alkuvaiheessa, Herning-jäätiköitymisen jälkeen. Tundran raja kulki Etelä-Lapissa ja Keski-Ruotsissa, ja koivumetsien eteläraja Pohjois-Pohjanmaalla ja Etelä-Lapissa. Etelä- ja Keski-Suomessa kasvoi havumetsää, mm mäntyjä. Pohjois-Saksan heinäkuun keskilämpötila oli +15 °C, ja Etelä-Suomen yli +10 °C.
Brörup.
Kaudesta käytetään myös nimityksiä happi-isotooppivaihe 5c, Peräpohjolan ja Fanan interstadiaali.Ollaan sitä mieltä, että tällä kaudella Skandien jäätikkö suli lähes kokonaan tai kutistui huomattavasti. Luultavasti oli vain muutamia pienehköjä jäätiköitä Kölivuoristossa. Itse Brörupissa kuusi ja mänty yleistyivät kauden keskivaiheille mennessä huomattavasti. Kauden alussa koettiin "Rhamnus"-huippu.
Erään arvion mukaan jäätikkö ulottui läntisimpään Ruotsiin ja Norjan tuntureille alueilla, joiden korkeus oli noin 1 000 m.
Erään arvion mukaan Kölivuoriston jäätikkö oli hajonnut kolmeen osaan, joista pohjoisin ulottui Trondheimin ja Mo i Ranan välimaastosta hieman Tromssan pohjoispuolelle. Maailmassa merenpinta oli noin 20 m alempana kuin nyt Brörup- ja Odderade-vaiheiden aikana.
Jää ulottui ehkä Osloon asti tai melko lähelle sitä. Jää oli vetäytynyt Herning-stadiaalista noin 200 km. Jäätä saattoi olla Suomen käsivarren Lapissa. Novaja Zemlja ja Sevarnaja Zemlja olivat saman jääkuvun alla, ja Huippuvuorten ja Frans Joosefin maan yllä oli suuret erilliset jäätiköt. Lämpimimmillään Brörup-kauden vuoden keskilämpötila oli 3–4 °C nykyistä alempi. Alankomaissa oli heinäkuun keskilämpötila 16 astetta, tammikuun keskilämpötila -9 astetta, ja siellä kasvoi metsää. Pohjois-Saksassa kulki tuolloin mäntymetsän ja leveälehtisten puiden raja. Siellä kasvoi koivua, mäntyä, kuusta ja lehtikuusta. Brörupia edeltänyt Amersfoort oli Alankomaissa heinäkuun keskilämpötilaltaan noin 15 °C.
Alussa Pohjanmaalla kasvoi avoimia koivumetsiä, seassa katajaa, ja suuri osa kasvillisuudesta oli saroja ("Cyperaceae"), heiniä ("Poaceae") ja ruohoja. Lopulta mänty levisi Pohjanmaalle muutamaksi tuhanneksi vuodeksi, vaikka oli yhä nykyistä kylmempää. Mänty ja koivu olivat pääasialliset puut, kuusi ja leppä harvinaisia, ja nämä kasvoivat pääosin Pohjanmaan itäpuolella.
Skyways

Skyways (aikaisemmin Skyways Express) oli ruotsalainen halpalentoyhtiö. Yhtiö lensi Ruotsin sisäisiä sekä Ruotsin ja Norjan välisiä lentoja. Lisäksi yhtiöllä oli reittikohteina Kööpenhamina, Riika, Vilna, Berliini ja Geneve. Vuonna 2008 yhtiö lensi myös jonkin aikaa Helsingin ja Sundsvallin välistä reittiä.
Yhtiöllä oli aikaisemmin yksityinen pääomistaja ja SAS 25 %:n vähemmistöosakkaana. Joulukuussa 2010 yhtiö ilmoitti, että sen uudeksi omistajaksi oli tullut Manswell Enterprises -niminen yhtiö. Kysymyksessä on ukrainalaisen oligarkin Ihor Kolomoiskyin määräysvallassa oleva yhtiö, joka on rekisteröity Kyprokselle. 
Skyways hakeutui konkurssiin toukokuussa 2012. Samalla konkurssiin haettiin Skywaysin tytäryhtiö City Airline.
Ellen Elzerman

Ellen Louise Elzerman (s. 22. tammikuuta 1971 Bussum, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen selkäuimari. Hän osallistui kesäolympialaisissa 1992 100 metrin (aika 1.03,93) ja 200 metrin (2.17,34) selkäuinteihin, joissa hän karsiutui alkuerissä, sekä 4 x 100 metrin sekauintiviestiin (joukkueella Elzerman, Kira Bulten, Inge de Bruijn, ja Marianne Muis), jossa joukkue sijoittui kahdeksanneksi ajalla 4.10,87. 
Elzerman osallistui vuonna 1991 pitkän radan EM-Kilpailuihin. Hän voitti kaksi pronssia 4x200 metrin vapaauintiviestissä (joukkueella Elzerman, Baukje Wiersma, Diana van der Plaats, Karin Brienesse, aika 8.13,97) ja 4x100 metrin sekauintiviestissä (joukkueella Elzerman, Bulten, Inge de Bruijn, Brienesse, aika 4.14,03). Lisäksi Elzerman oli 100 metrin selkäuinnissa seitsemäs ajalla 1.03,34.
Odderade-interstadiaali

Odderade-interstadiaali 85 000–75 000 vuotta sitten oli viime jääkaudella ollut lämmin vaihe. Jää oli vetäytynyt muutamaksi jäätiköksi Norjan tuntureille. Jotunheimin jäätikkö oli suhteellisen iso.
Tundran eteläraja kulki eteläisestä Keski-Ruotsista pohjoiseen Keski-Suomeen. Norjassa ei ollut metsiä missään. Etelä-Suomessa, Etelä-Ruotsissa, Tanskassa ja Baltian maissa kasvoi koivumetsiä. Havumetsän raja kulki aivan pohjoisimmassa Saksassa ja Puolassa Etelä-Liettuan läpi..
Kausi on sma kuin happi-isotooppivaihe MIS/OIS 5a. Odderade lienee sama kuin Tärendon interstadiaali I tai II ja Maaselän interstadiaali. Alankomaissa heinäkuun keskilämpö nousi enimmillään miltei 15 asteeseen ja siellä kasvoi metsää. Pohjois-Saksassa kasvoi koivua, mäntyä, kuusta ja lehtikuusta. Luultavasti Pohjanmaalla kasvoi subarktista koivua, varpuja ja pajuja sekä koko Suomessa mm. pensastundraa, mikäli hatarat arviot Suomen kerrostumien syntyajoista pitävät paikkansa. Etelä-Suomessa saattoi kasvaa mäntymetsää. Jääkauden lämpimien välivaiheiden aikana idässä oli lämmintä, lännessä kylmää. Idässä kasvoi koivua, mäntyä ja leppää, ehkä myös kuusta ja lehtikuusta.
Alankomaissa heinäkuun keskilämpö oli 15 astetta, samoin Pohjois-Saksassa.
Herning-jäätiköityminen

Herning-jäätiköityminen noin 116 000–106 000 vuotta sitten oli viime jääkauden varhaisin vaihe, jolloin jäätikkö levisi Suomen Lappiin. Tundran ja metsän raja oli Itämeren etelärannikon etelärajalla ja Etelä-Tanskassa.. Täsmällistä kuvaa mannerjäätikön silloisesta koosta ei ole, tiedot perustuvat muun muassa tietokonelaskelmiin.
Suomessa jää eteni vähintään Länsi-Lappiin, mahdollisesti koko Lappiin ja ehkä Pohjanmaallekin. Lopulta jäätikkö suli lähes täysin lämpimässä Brörup-interstadiaalissa. Jäätikkö levisi Skandeilla peittäen Ruotsin ja Norjan sekä Suomen Lapin ehkä itäisintä osaa lukuun ottamatta. Tundra levisi laajalle, sen eteläraja kulki aivan Itämeren rannikon tuntumassa ja Etelä-Tanskassa. Merenpinta laski niin, että Itämeren paikalle ilmestyi suuria järviä. Ruotsissa jää ulottui eteläiseen Keski-Ruotsiin ehkä linjalle Gävle–Karlstad.
Kaudesta käytetään myös tieteellistä nimeä happi-isotooppivaihe 5d. Arviot jään laajuudesta ovat enimmäkseen melko epätarkkojen ajoitusten ja tietokonelaskujen varassa. Jäätä lienee ollut myös Pohjanmaan rannikolta ehkä noin 100 km sisämaahan. Erään toisen arvion mukaan jää olisi peittänyt koko Suomen. Silloin jää olisi ulottunut hieman Viron pohjoisrannikolle ja Karjalankannakselle hieman Suomen itärajan taakse..
Läntisessä Pohjois-Siperiassa Taimyrin niemimaan, Keski-Siperian ylängön, Huippuvuorten, Sevarnaja Zemljan ja Novaja Zemljan yllä oli valtava jääkilpi, joka ulottui Kuolan niemimaalle asti. Se patosi Uralin itäpuolelle Ob-joen seuduille Länsi-Siperian alangolle suuren jääjärven. Merenpinta laski ainakin 40 tai jopa 60 metriä.
Tämä jäätiköityminen alkoi melko pikaisella ilmaston kuivumisella Keski-Euroopassa. Herning-jäätiköitymisen aikana ruohosto levisi ainakin Ranskan Grand Pileen asti, ja myös Hollantiin. Hollannissa oli heinäkuun keskilämpötila 8 tai 10 °C, talvella kylmimmän kuukauden keskilämpötila −16 °C.
Pohjois-Saksassa oltiin kylmän aron ja polaariaavikon etelärajalla. Itäisen Pohjois-Puolan alavilla mailla koninissa oli kuivan arotundrankasvillisuutta, jota luonnehti Gramineae-Artemisia-Betula nana, ja myös ehkä joissain vaiheissa mänty, paju ja kataja. Pohjois-Saksan kesälämpötila laski alle 10 asteeseen. Siellä jäätiköitymisen alussa ilmestyi ensin havumetsiä sekametsien tilalle. Maaperän ravinteikkuus väheni kuivumisen ja kylmän takia, mutta kasvipeite säilyi silti yhtenäisenä. Lännessä Pohjois-Saksassa oli nummea, idässä niukkakasvuisempaa ruohikkoa ja raja siirtyi kylmenemisen mukana länteen.
Suomessa oli jäättömillä alueilla tundraa, ja Etelä-Suomen vuoden keskilämpötila noin −6 °C. Kylmintä oli ehkä 113 000 vuotta sitten.
Tämä jäätiköityminen oli kaksisosainen, Herning-jäätiköitymisen jälkeen tai keskellä oli Amersfoort-interstadiaali luultavasti 102 000–107 000 vuotta sitten.
Rederstall-jäätiköityminen

Rederstall-jäätiköityminen 105 000/93 000–85 000 vuotta sitten oli viime jääkauden varhaisvaiheen toinen suuri jäätiköityminen, jolloin jäätikkö peitti Skandinavian ja koko Lapin. Keski- ja Etelä-Suomi olivat luultavasti jäättömiä, tosin jäätikön on ajateltu levinneen Pohjanmaalle asti ja jään reunan kulkenee jostain Porin seuduilta. .
Tundran eteläraja kulki Pohjois-Saksan pohjoisrajan, Puolan itämeren rannikon ja Etelä-Liettuan läpi. Skandinaviassa ei kasvanut metsiä missään. Laajoilla alueilla Keski-Euroopan pohjoisosissa kasvoi koivumetsiä..
Alankomaissa oli heinäkuun keskilämpötila 8 °C ja tammikuun keskilämpötila -16 astetta. 
Suomessa oli jäättömillä alueilla tundraa, ja Etelä-Suomen vuoden keskilämpötila noin -6 C°.
Pohjois-Saksassa oli kylmää aroa eli polaariaavikkoa.
Nämä ovat lämpimähkön tundran lämpötiloja. Jää lienee ollut laajimmillaan 95 000 vuotta sitten.
Jään raja saattoi kulkea Ruotsissa linjaa Vänernin eteläpuoli-Norrköping, Ahvenanmaan eteläpuolelta ja Suomessa hieman Turusta luoteeseen Jyväskylä-Kuopio -linjaa Venäjälle Vienanmeren eteläosaan. Pohjois-Siperian yllä oli jäätikkö neliössä Huippuvuoret- Sevarnaja Zemlja- Keski-Siperian ylänkö-Pohjois-Ural. Muurmanskin ja Arkangelin seudun rannikot olivat tämän valtavan jääkuvun alla.
Länsi-Siperian alanko oli veden alla, samoin mm Vienanjoen
ympärillä olevat alavat alueet pohjoisessa. Aivan Uralin länsipuolella olevassa joessa oli myös jääjärvi.
Jervis Bay Territory

Jervis Bay Territory on pieni territorio Kaakkois-Australiassa, noin 200 km Sydneystä. Territorio on pinta-alaltaan noin 67 km². Vuoden 2016 väestönlaskennassa territorion alueella oli 391 asukasta. Territorion suurin työnantaja on Australian laivaston () tukikohta. Yli 90 % territorion pinta-alasta on aboriginaalien maata. Territorio syntyi 1915, kun liittovaltion hallitus osti Uuden Etelä-Walesin osavaltiolta maata luodakseen Australian pääkaupunkiterritoriolle yhteyden merenrantaan. Jervis Bay Territory rajautuu Tyyneenmereen ja Uuden Etelä-Walesin osavaltioon.
On yleinen väärä käsitys, että Jervis Bay Territory olisi Australian pääkaupunkiterritorion eksklaavi, mutta tosiasiassa se on erillinen territorionsa. Vaikka alue ei kuulukaan pääkaupunkiterritorioon, se vastaa kuitenkin Jervis Bay Territoryn hallinnosta, ja "Jervis Bay Acceptance Act 1915" -lain mukaan pääkaupunkiterritorion lakeja sovelletaan Jervis Bay Territoryyn.
Territoriolle nimensä antanut Jervisinlahti on pohjois-eteläsuunnassa 16 km, itä-länsisuunnassa 10 km leveä merenlahti, joka toimii hyvänä luonnonsatamana. Lahden hiekkapohjassa kasvaa vesiheinäniittyjä, joilla delfiinit ja monet kalalajit viihtyvät.
Hannu Saarelainen

Hannu Saarelainen (4. heinäkuuta 1944 – 1. toukokuuta 1992) oli voimanoston maailmanmestari vuodelta 1982 ja Suomen menestyneimpiä voimanostajia. Hänen ennätyksensä 110-kiloisten penkkipunnerruksessa oli 247,5 kiloa, vuodelta 1982. 
Urallaan Saarelainen otti vuosina 1975–1984 yhteensä 16 arvokisamitalia. MM-tasolla hän saavutti yhden kullan, viisi hopeaa ja neljä pronssia sekä EM-tasolla kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. SM-kultaa hän voitti viisitoista kertaa.
Saavutukset.
Voimanosto: 
 1975: Pronssia sarjassa 110 kg
 1976: Hopeaa 110 kg
 1977: Pronssia 110 kg
 1978: Hopeaa 110 kg
 1979: Hopeaa 110 kg
 1980: Hopeaa 110 kg
 1981: Hopeaa 110 kg
 1982: Kultaa 110 kg
 1983: Pronssia 110 kg
 1984: Pronssia 110 kg
 1978: Hopeaa 110 kg
 1979: Hopeaa 110 kg
 1980: Kultaa 110 kg
 1982: Kultaa 110 kg
 1983: Pronssia 110 kg
 1984: Pronssia 110 kg
 1976: Kultaa
 1977: Kultaa
 1978: Kultaa
 1979: Kultaa
 1980: Hopeaa
 1981: Kultaa
 1971: Kultaa sarjassa 90 kg
 1972: Kultaa 110 kg
 1973: Kultaa 110 kg
 1974: Kultaa 110 kg
 1975: Kultaa 110 kg
 1977: Kultaa 110 kg
 1978: Kultaa 110 kg
 1979: Kultaa 125 kg
 1980: Kultaa 110 kg
 1981: Kultaa 125 kg
 1982: Kultaa 110 kg
 1983: Kultaa 110 kg
 1984: Kultaa 110 kg
 1987: Kultaa 110 kg
 1989: Kultaa 125 kg
Zilliacus

Zilliacus [sili'akkʊs] on suomalainen sivistyssuku. Suku on lähtöisin Inkerinmaalta, missä kantaisä Konrad Ziliaks oli 1600-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kauppiaana Nevanlinnan kaupungissa. Hänen pojanpoikansa Berendt Johan Zilliacus muutti 1740-luvulla niin sanotun Vanhan Suomen alueelle Kurkijoelle erään lahjoitus­tilan pehtoriksi. Myöhemmin Zilliacus-suku omisti lähes 150 vuoden ajan Neitsytniemen kruununsäteritilan Ruokolahdella.
Lähteet.
Shagya-arabi

Shagya-arabi on unkarilainen hevosrotu, joka polveutuu pääasiassa arabialaisesta täysiverisestä ja unkarilaisista maatiaishevosista. Shagya-arabi on nimestään huolimatta risteytetty, arabianhevosesta erillinen hevosrotu, joten sitä ei voi rekisteröidä arabianhevosten kansainväliseen rekisteriin.
Ominaisuudet.
Shagya-arabi on rakenteeltaan arabianhevosen näköinen mutta usein kookkaampi. Sillä on korkeampi säkä ja loivemmat lavat kuin arabeilla, erinomainen runko, hyväasentoiset jalat, hyvät kaviot, häntä kiinnittyy korkealle, ja sen liikkeet ovat irtonaiset ja pitkät. Sen luonne on erinomainen ja se on oppivainen.
Historia.
Shagya-arabi on kotoisin Unkarista, Bábolnan siittolasta. Siittola perustettiin vuonna 1789 ja vuoden 1816 jälkeen siitokseen käytettiin ainoastaan puhdasrotuisia arabioriita. Vuosi 1836 on rodun kehitykselle tärkeä, sillä tuolloin siittolaan tuotiin Syyriasta kantaori "Shagya". Nimitys shagya-arabi virallistettiin vasta vuonna 1978. Sitä ennen se tunnettiin "Bábolnan arabina".
Rotua alettiin kasvattaa myös Itävalta-Unkarin muissa siittoloissa, kuten Radautzissa, Piberissä (joka nykyisin tunnetaan Wienin espanjalaisen ratsastuskoulun lipizzaoriiden kotina) ja Topolciankyssa Slovakiassa, jossa kasvatusta harjoitetaan edelleen. Rodun kantakirjaa on pidetty tarkasti sen kehittämisen alusta asti.
Käyttö.
Shagya-arabi syntyi kun sen käyttöominaisuuksia haluttiin parantaa jalostuksella. Shagyaa käytetäänkin edelleen ratsuina ja vaunuhevosina. Jotkut yksilöt ovat hyviä esteratsuja. Rotu on erityisen suosittu Keski-Euroopan maissa, kuten Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja entisissä Itävalta-Unkarin maissa.
Vuonna 2006 shagya-arabiruuna "Hungares" voitti Aachenin MM-kilpailuissa matkaratsastuksen 160 kilometrin luokan maailmanmestaruuden ratsastajanaan espanjalainen Miguel Vila Ubach. Hungares syntyi vuonna 1998 Bábolnassa nimellä Siglavy Bagdady VIII-1. Se vietiin Espanjaan vuonna 2004.
Orša

Orša ( ja , ), tai "Vorša" () on keskikokoinen kaupunki Valko-Venäjän koillisosassa Dneprjoen varrella. Orša on yksi Valko-Venäjän vanhimmista kaupungeista. Ensimmäinen maininta siitä on vuodelta 1067. Kaupungin linna on rakennettu 1398-1407.
Oršan seudun hallinnollinen jako ja väestö.
Valko-Venäjän aluehallinnossa kaupunki kuuluu Vitsebskin alueen Oršan kaupunkipiiriin (). Kaupunkipiirin asukasluku oli 2009 väestönlaskennassa 132 725. Oršan kaupungin (117 225 as.) lisäksi piiriin kuuluu Baranin kaupunki (11 662 as.), Balbasavan kaupunkimainen taajama (3 656 as.) ja yksi alle 200 asukkaan maaseutukylä. Oršan kaupunkipiiriä ympäröi Oršan piiri, joka on oma maalaiskuntamainen hallintoalueensa (31 009 as.).
Liikenteen keskus.
Orša on Dneprin jokisataman ja rautateiden risteysten takia alueellinen liikennekeskus, mutta samalla se on merkittävä teollisuuskaupunki. Pääkaupunki Minskiin on matkaa maanteitse noin 220 kilometriä ja itään Venäjän rajalle runsas 50 kilometriä. Oršan pohjoispuolella on suurten eurooppateiden risteys. Siellä Berliini-Varsova-Brest-Minsk-Orša-Moskova-valtatie E30 (M1) kohtaa Pietari-Pihkova-Vitsebsk-Orša-Mahiljou-Homel-Kiova-Odessa-valtatien E95 , joka on Valko-Venäjällä numeroitu myös M8:ksi.
Ricardo Gomes

Ricardo Gomes Raymundo (s. 13. joulukuuta 1964) on brasilialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. 
Ura pelaajana.
Fluminensessa uransa aloittanut Ricardo tuli Eurooppaan 1988 ja pelasi SL Benficassa ja Paris Saint-Germainissa. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Ricardo pelasi vuoden 1990 MM-kisoissa. Maaotteluita Ricardolle kertyi kaikkiaan 48 vuosina 1984–1994. Hän teki maajoukkueurallaan neljä maalia ja oli voittamassa Copa Américaa 1989.
Ura valmentajana.
Lopetettuaan pelaajauransa 1996 Ricardo aloitti valmentamisen Paris Saint-Germainissa yhdessä Joël Batsin kanssa. Valmennettuaan viiden vuoden ajan Brasiliassa, Ricardo palasi Eurooppaan 2005 ja aloitti kesäkuussa FC Girondins de Bordeaux'n päävalmentajana.
Ricardon johdolla Bordeaux sijoittui Ranskan liigassa toiseksi kaudella 2005–06 ja pääsi Mestarien liigaan. Kaudella 2006–07 Bordeaux voitti Coupe de la Liguen finaalissa Olympique Lyonnais'n 1–0. Kauden 2006–07 päätteeksi Ricardo jätti Bordeaux'n ja siirtyi pahasti flopanneen AS Monacon päävalmentajaksi.
AS Monacon vaikeudet ovat jatkuneet myös Ricardon päävalmentajuuden aikana. Seurajohdossakin miehet ovat vaihtuneet ja pelillisesti erittäin valju kausi 2007–08 päättyi sijalle 12. Sama meno jatkui myös kaudella 2008–09. Kaksi kierrosta ennen kauden päätöstä seurajohto ilmoitti, ettei Ricardo jatka tehtävissä enää kauden jälkeen. 
Kesäkuun lopulla 2009 Ricardo palasi valmentajaksi kotimaahansa São Pauloon. Ricardo sai potkut seurasta elokuussa 2010 São Paulon pudottua Copa Libertadoresista. 
Helmikuussa 2011 Ricardosta tuli CR Vasco da Gaman uusi päävalmentaja. 
Kesäkuussa 2011 Ricardo oli siirtymässä Saudi-Arabian maajoukkueen peräsimeen, mutta ilmoitti viikkoa ennen sopimuksen allekirjoittamista luopuvansa tehtävästä henkilökohtaisen syyn vuoksi. 
Ricardo joutui sairaalahoitoon 28. elokuuta saatuaan aivoinfarktin kesken Flamengo-Vasco da Gama -liigaottelun. Hänelle jouduttiin tekemään aivoleikkaus, mutta lääkärien antama ennuste brasilialaisen toipumisesta on hyvä. 12. syyskuuta kerrottiin, että Ricardon toipuminen on sujunut hyvin ja hän pääsee seuraavan vuorokauden kuluessa pois teho-osastolta. Lokakuussa 2011 Ricardo kertoi brasilialaislehdelle antamassaan haastattelussa toipumisen alkaneen hyvin ja toivoo palaavansa valmennustehtäviin jo alkuvuoden 2012 aikana. Marraskuussa 2012 Ricardo palasi työtehtäviin Vasco da Gaman teknisenä johtajana. 
Heinäkuussa 2015 Ricardo palasi valmennustehtäviin Brasilian Série B:ssä pelanneen Botafogon päävalmentajana. Hän luotsasi seuran Brasilian Serie B:n mestariksi kaudella 2015. Elokuussa 2016 Ricardo jätii Botafogon ja siirtyi São Paulon päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävistään marraskuun lopussa 2016.
Ricardo palasi syyskuun alussa 2018 Bordeaux'n palvelukseen, kun hänestä tuli seuran general manager. Seura irtisanoi Ricardon helmikuussa 2019.
Dimetyyliftalaatti

Dimetyyliftalaatti on orgaaninen yhdiste (ftalaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä öljymäistä nestettä. Sen kemiallinen kaava on C10H10O4 ja rakennekaava on C6H4(COOCH3)2. Dimetyyliftalaatistä käytetään myös nimityksiä "dimetyyli-1,2-bentseenidikarboksylaatti" ja "DMP". Dimetyyliftalaatti on ftaalihapon (C8H6O4) dimetyyliesteri.
Dimetyyliftalaatin moolimassa on 194,2 g/mol, sulamispiste 5,5 °C (kaupallinen tuote jäätyy noin 0 °C:ssa), kiehumispiste 284 °C, tiheys 1,19 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 0,43 g/100 ml, leimahduspiste 146 °C, itsesyttymislämpötila 490 °C ja CAS-numero 131-11-3. 
Dimetyyliftalaattia valmistetaan metanolin ja ftaalianhydridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään esimerkiksi selluloosajohdannaisten, hartsien ja kumien pehmentimenä ja hyönteisten karkottamiseen. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Dimetyyliftalaatti aiheuttaa eläimille sikiövaurioita (teratogeeninen).
Salihorsk

Salihorsk () eli Soligorsk (; ) on keskikokoinen kaupunki Minskin alueella Valko-Venäjällä. Siellä asui vuoden 2009 lokakuussa 102 297 ihmistä. Salihorskin hallintopiiriin (136 145 as.) kuului kaupungin lisäksi kaupunkimaiset taajamat Krasnaja Slabada (4 304 as.) ja Starobin (5 568 as.) sekä ympäröivä maaseutu kylineen. Maanteitse pääkaupunki Minskistä on matkaa etelämpänä sijaitsevaan Soligorskiin runsas 130 kilometriä.
Salihorsk on nuori kaivoskaupunki, joka perustettiin vasta vuonna 1958. Se suunniteltiin ja rakennettiin kerralla aiemmin lähes asumattomalle alueelle Slutskin kaupungin eteläpuolelle. Satelliittikuvassa kaupungin pohjoisosissa näkyy kolme noin 100 metriä korkeaa, satojen metrien syvyyteen ulottuvien kaliumsuolakaivosten (KCl) toiminnasta syntynyttä jätevuorta. Kaivosteollisuusyritys Belaruskali vie suuren osan kaliumlannoitetuotannostaan ulkomaille. Alallaan yritys on IVY-maiden suurimpia ja maailmanlaajuisestikin merkittävä lannoitetuottaja. Kaupungissa valmistetaan myös betonirakenteita.
Kulttuuri.
Kaupungissa on jalkapalloseura FK Šah’tsjor Salihorsk. Joukkue pelaa Valko-Venäjän korkeimmalla sarjatasolla Valko-Venäjän jalkapalloliigassa. Kaupungissa on myös jääkiekkojoukkue H’K Šah’tsjor Salihorsk, joka pelaa Ekstraligassa.
Virolainen kaupunki Kohtla-Järve on Salihorskin ystävyyskaupunki.
Lagrangen mekaniikka

Lagrangen mekaniikka on ranskalaisen matemaatikon Joseph-Louis Lagrangen vuonna 1788 esittelemä vaihtoehtoinen lähestymistapa klassiseen mekaniikkaan. Lagrangen mekaniikka perustuu niin kutsuttuun pienimmän vaikutuksen periaatteeseen. Lagrangen lähestymistapa on koulufysiikasta tutusta newtonilaisesta lähestymistavasta riippumaton, ja Newtonin mekaniikan liikelait voidaankin johtaa Lagrangen formalismista. 
Eulerin–Lagrangen liikeyhtälö.
Pienimmän vaikutuksen periaatteen mukaan systeemin aikakehitys tapahtuu niin, että vaikutusfunktioksi () kutsuttu suure
formula_1
on stationäärinen, mikä yleensä tarkoittaa lausekkeen minimoitumista. Vaikutusfunktion määritelmässä integraalin sisällä oleva funktio formula_2 on systeemiä kuvaava Lagrangen funktio. Se voidaan lausua kappaleen liike-energian formula_3 ja kappaleen potentiaalienergian formula_4 avulla siten, että
formula_5.
Lagrangen funktio on siis kappaleen yleistettyjen paikkakoordinaattien formula_6 (esimerkiksi formula_7, formula_8 ja formula_9) sekä vastaavien nopeusvektorin komponenttien formula_10 ja mahdollisesti myös ajan formula_11 funktio. Variaatiolaskennan avulla on melko helppoa osoittaa, että vaikutusfunktio minimoituu vain ja ainoastaan silloin kun
formula_12,
missä alaindeksi formula_13 
Yllä saatu yhtälö on Eulerin–Lagrangen yhtälö ja se toimii kappaleen liikeyhtälönä . Käytännössä kappaleen liikkeen kuvaamista varten on siis ratkaistava toisen kertaluvun differentiaaliyhtälöistä muodostuva yhtälöryhmä, jossa on yksi yhtälö kutakin koordinaattia varten (siis esimerkiksi normaalin kolmiulotteisen liikkeen tapauksessa kolme yhtälöä). Yhtälöryhmän ratkaisuna saadaan kappaleen avaruudessa kulkema rata ajan funktiona. 
Lagrangen formalismin eräs suuri etu on, että systeemissä esiintyviä "rajoitusvoimia" ei tarvitse ottaa huomioon liikeyhtälöitä muodostettaessa. Lisäksi ei tarvita myöskään vektoreita, ja vapaasti valittavia koordinaatteja on vain systeemin todellisten vapausasteiden lukumäärä. Esimerkiksi perinteisen matemaattisen heilurin tilan kuvaamiseen tarvitaan todellisuudessa vain yksi koordinaatti (heilahduskulma), mutta Newtonin mekaniikan mukaan edettäessä joudutaan muodostamaan kaksi liikeyhtälöä. Lagrangen liikeyhtälöitä muodostettaessa ei tarvitse myöskään laskea kiihtyvyyksiä, vaan ainoastaan liike-energia. Monimutkaisemmissa systeemeissä Lagrangen formalismin edut ovat vielä huomattavasti selkeämmät. Lagrangen lähestymistapaa käytetäänkin usein lähtökohtana jatkuvan aineen mekaniikan tarkasteluissa.
Esimerkki: yksiulotteinen oskillaattori.
Tarkastellaan kappaletta, jonka kineettinen energia on
formula_14
ja jonka potentiaalienergia on
formula_15,
missä formula_16 on kappaleen massa ja formula_17 vakio.
Systeemiä kuvaava Lagrangen funktio on
formula_18.
Sijoittamalla Eulerin–Lagrangen yhtälöön
formula_19
ja suorittamalla tarvittavat derivoinnit
formula_20
sekä
formula_21
saadaan liikeyhtälöksi
formula_22.
Tämä on normaali toisen kertaluvun differentiaaliyhtälö, jonka ratkaisuna on
formula_23 eli sinimuotoinen värähtely x-akselin suunnassa kulmanopeudella formula_24.
Risto Puustinen

Risto Puustinen (s. 28. syyskuuta 1959 Joutseno) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaura.
Joutsenossa syntynyt Puustinen muutti Poriin vuonna 1974. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Porin Pallo-Toverien edustusjoukkueessa 15-vuotiaana. Vuonna 1983 Puustinen teki I divisioonassa kymmenen maalia PPT:n noustessa SM-sarjaan. Ensimmäisen pääsarjakautensa jälkeen hän siirtyi neljän vuoden ajaksi HJK:n riveihin ja saavutti seurassa kolme Suomen mestaruutta. Yhteensä Puustinen pelasi SM-sarjassa 71 ottelua tehden niissä 20 maalia. 
Suomen jalkapallomaajoukkueessa Puustinen esiintyi 11 kertaa vuosina 1983–1988.
Ura valmentajana.
Valmentamisen Puustinen aloitti vuonna 1995 FC Jazzissa Pertti Lundellin kakkosvalmentajana. Seuraavalla kaudella hän valmensi Jari Pyykölän apuna FC Jazzin seuran toiseen Suomen mestaruuteen. Sittemmin Puustinen on valmentanut Musan Salamaa, Pallo-Iiroja ja Porin Palloilijoita. PoPassa hän toimi Pertti Lundellin kakkosvalmentajana neljän kauden ajan.
Jarmo Alatensiö

Jarmo ”Tenu” Alatensiö (9. marraskuuta 1963 Pomarkku – 23. huhtikuuta 2003 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija ja kaksinkertainen Suomen mestari. Hänen pelipaikkansa oli keskikentällä. Alatensiötä pidetään yhtenä lahjakkaimmista porilaispelaajista.
Pelaajana.
Jarmo Alatensiö pelasi PPT:n ja FC Jazzin riveissä 237 pääsarjaottelua ja teki niissä 42 maalia. Alatensiö pelasi kaudet 1988 ja 1989 Ruotsin Allsvenskanissa IK Bragen joukkueessa. Hänen esityksensä Bragessa ei aivan vastannut odotuksia, mutta Alatensiö täytti kuitenkin paikkansa joukkueessa tyydyttävästi. Brage-vuosien huippuhetket Alatensiö koki syksyllä 1988, kun seura kohtasi Uefa Cupissa italialaisen Interin. Joukkueessa pelasi tuohon aikaan muun muassa useita Italian ja Länsi-Saksan maajoukkuepelaajia. Brage taisteli kuitenkin hienosti, vaikka hävisikin molemmat ottelut 1-2. Alatensiö oli mukana kummassakin joukkueensa tekemässä maalissa. 
Suomen-mestaruuden hän voitti vuosina 1993 ja 1996 FC Jazzin paidassa. Hänet tunnettiin peliälystään, syöttötaidostaan ja erikoistilannemaaleistaan. Suomen A-maajoukkueessa Alatensiö esiintyi yhteensä 14 kertaa ja olympiajoukkueessa viisi kertaa.
Peliuran jälkeen.
Alatensiö kuoli 39-vuotiaana vuonna 2003. Sitä ennen hän oli ehtinyt toimia PoPan valmentajana Kolmosessa ja MuSan valmentajana Ykkösessä. Tämän lisäksi Alatensiö oli toiminut liigaseura Jazzin apuvalmentajana 1998.
Alatensiöstä julkaistiin syksyllä 2014 kirja "Tenu – Jarmo Alatensiön elämäkerta", jonka kirjoitti Tapio Neva ja kustansi Satakunnan Kansa.
Dijon-Prenois

 
Dijon-Prenois on moottorirata, joka sijaitsee lähellä Dijonia, Ranskassa. Siellä pidettiin Formula ykkösten Ranskan Grand Prix viisi kertaa ja Sveitsin Grand Prix kerran.
Radalla on kaksi variaatiota, joista lyhyempi on 3,2 kilometrin mittainen. Tällä ajettiin ensimmäinen Formula 1 -kilpailu, mutta se osoittautui liian lyhyeksi ja rakennettiin uusi "Parabolique" -osuus. Lyhyemmän variaation rataennätys oli Jody Scheckterin Tyrrellillä ajama 1.00,000.
Sveitsin GP on ajettu Dijon-Prenois'n radalla kerran sen takia, että moottoriurheilu oli kielletty Sveitsissä. Moni sveitsiläinen autourheilusarja käyttääkin rataa kilpailuissaan.
Marko Rajala

Marko "Karhu, Nalle" Rajala (s. 20. helmikuuta 1970 Pori, Suomi) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti, joka edusti peliuransa aikana porilaisseuroja Musan Salamaa ja FC Jazzia.
Rajala oli uransa huipulla kaudella 2001, jolloin hän vartioi FC Jazzin maalia neljässä liigaottelussa ja lisäksi heinäkuussa Porissa pelatussa UEFA Intertoto Cupin toisen kierroksen ottelussa Jazzin ja ranskalaisseura Paris Saint-Germainin välillä. Kyseessä oli seuran toinen kotiottelu Intertoto Cupissa. Porilaiset hävisivät pariisilaisseuralle kyseisen ottelun 1-4.
Tomi Niemi

Tomi Niemi (s. 24. huhtikuuta 1982 Pori) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti. 
Niemen ensimmäinen seura oli Mäntyluodon Kiri, josta hän siirtyi 12-vuotiaana Pihlavan Työväen Urheilijoihin ja kahden vuoden jälkeen FC Jazzin C-junioreihin. Vuodet 1999–2000 Niemi vietti Englannissa Ipswich Townin junioriakatemiassa. Hän pelasi myös seuran reservijoukkueessa ja palasi Suomeen joulukuussa 2000. Seuraavan kesän Niemi edusti Ykkösessä Musan Salamaa ja oli Suomen 18-vuotiaiden maajoukkueen ykkösmaalivahti samana kesänä Suomessa pelatuissa alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa.
Veikkausliigassa Niemi teki debyyttinsä kauden 2002 avauskierroksella. Hän pelasi Jazzissa kahden kauden aikana yhteensä 33 liigaottelua. Toukokuussa 2003 Niemi loukkaantui vakavasti ja oli sääriluun murtumisen takia poissa kentiltä kolme kuukauden ajan. 
Loukkaantumisten vuoksi Niemi lopetti liigauransa kauteen 2003 ja on sen jälkeen esiintynyt kenttäpelaajana Mäntyluodon Kirin riveissä Satakunnan piirin alasarjoissa.
Steve Roach

Steve Roach on yhdysvaltalainen ambient-muusikko. Hän on syntynyt vuonna 1955 La Mesan kaupungissa Kaliforniassa. 
Roachin lähestymistapa ambientiin on tyypillisesti ollut tahditon, vaikkakin hän on julkaissut rytmikkäitä, trance-pohjaisia groove-tuotoksia ja heimo-ambient-kappaleita lähes yhtä paljon kuin tunnelmallisia kappaleita. Jotkin hänen kappaleistaan ovat selvästi syntetisaattoripohjaisia, kun taas jotkin sisältävät erittäin ambienttisia kitarakokeiluja. Roach on tuottanut myös etnisiä vaikutteita sisältäviä kappaleita.
Vuosien maailmanlaajuiset live-konsertit, joiden asetelmat ovat olleet mitä epätavallisimpia, ovat ruokkineet Roachin kekseliään äänimaailman ydintä. Vuoden 1982 jälkeen ilmestynyt Roachin nauhoitettu tuotanto on ollut vähintään yllätyksellistä. 
Steve Roach on kannattanut didgeridoo-soittimen käyttämistä ambient-musiikissa. Hän itse oppi soittamaan didgeridoota 1980-luvulle sijoittuvilla Australian-matkoillaan. Kun Roach työskenteli meksikolaisen muusikon Jorge Reyesin kanssa, musiikkiin sekoittui esihispaanista ainesta. Tämä yhdistelmä teki Roachista yhden heimo-ambient-musiikin perustajista.