Suomenojan voimalaitos

Suomenojan voimalaitos sijaitsee Espoossa Finnoossa Kaitaan kaupunginosassa lähellä Matinkylän rajaa. Voimalaitoksen ensimmäinen osa otettiin käyttöön vuonna 1977 ja se käytti polttoaineena kivihiiltä. Kivihiilen käyttö aiotaan lopettaa Suomenojalla kokonaan vuonna 2025. Toinen laitoksen hiiliyksiköistä suljettiin vuonna 2020.
Suomenojan voimalaitoksen on rakentanut alun perin Espoon Sähkö Oy. Voimalaitosyksiköistä vanhin, So1, on 1977 valmistunut kivihiiltä käyttävä vastapainevoimalaitos, joka tuotti sähköä ja kaukolämpöä. Vuonna 1989 laitoksen yhteyteen rakennettiin savukaasujen puhdistusta varten sähkösuodattimilla varustettu rikinpoistolaitos, So8.
Voimalaitoksen näkyvä maamerkki on 150-metrinen, liukuvalumenetelmällä rakennettu betoninen savupiippu, joka valmistui ensimmäisen osan yhteyteen. 
Voimalaitoksen toinen osa otettiin käyttöön vuonna 1989 ja se käyttää polttoaineena maakaasua. Voimalaitoksen maakaasukäyttöinen kolmas osa otettiin käyttöön vuonna 2009 ja se pienensi kivihiilellä toimivan laitososan käyttöä merkittävästi. 
Laajennuksen jälkeen voimalaitoksen kokonaisteho oli 359 MW sähköä ja 554 MW kaukolämpöä. 
Viimeisin yksikön päivitys oli HSY:n puhdistettua jätevettä hyödyntävä 40 MW:n lämpöpumppu, joka valmistuttuaan vähensi lämmöntuotannon hiilidioksidipäästöjä 15 prosentilla. Nykyisten kahden lämpöpumpun lisäksi rakenteilla on kolmas 40 MW:n lämpöpumppuyksikkö, joka otetaan käyttöön vuonna 2021.
Suomenojalla on myös uusi lämpöakku, johon voidaan varastoida noin 800 MWh lämpöenergiaa. Kaukolämpö jaetaan yli 800 km pituisen kaukolämpöverkon kautta.
40 metriä korkean lämpöakun kylkeen on maalattu Suomen toiseksi korkein muraali, harmaasorsia kuvaava ""Muutoksen siivet"." Voimalaitos sijaitsee tunnetun lintukosteikon vierellä.
Tekniikka.
Suomenojan vanhin yksikkö, höyryvoimalaitos So1, otettiin käyttöön vuonna 1977. Sen polttoaineteho on 256 MW, sähköteho 80 MW ja kaukolämpöteho 160 MW. Yksikkö koostuu luonnonkiertoisesta kattilasta, jossa polttoaineena käytetään kivihiiltä pölypolttomenetelmällä, ja höyryturbiinista, joka pyörittää sähköä tuottavaa generaattoria, jonka nimellisteho on 102 MVA. Pölypoltossa kiinteä aine sekoitetaan polttimien kautta tulipesään ja palaa siellä nopeasti useilla kattilan nurkkiin sijoitetuilla polttimilla. Yksikköä käytetään koko ajokauden, ja täyttä tehoa tavoitellaan huhtikuusta lokakuuhun.
Yksikön typenoksidipäästöjä (NOx) vähennetään vaiheistetulla palamisilman syötöllä ja Low-NOx-polttimilla. Vuonna 1989 valmistunut rikinpoistolaitos (So8) on kytketty voimalaitosyksikkö So1:n yhteyteen. Savukaasut johdetaan sähkösuodattimien läpi rikinpoistolaitokseen, mikä poistaa suurimman osan rikkipäästöistä ja vähentää hiukkaspäästöjä. Sähkösuodattimien ensisijainen tehtävä on poistaa savukaasusta lentotuhkaa.
Suomenojan uusin ja suurin yksikkö, vuonna 2009 käyttöön otettu kombivoimalaitos So2, on polttoaineteholtaan 498 MW, sähköteholtaan 234 MW ja kaukolämpöteholtaan 214 MW. Yksikkö koostuu kaasuturbiinista (So2GT), lämmöntalteenottokattilasta ja höyryturbiinista (So2ST). Maakaasulla toimivassa kaasuturbiinissa käytetään premix-polttimia, jotka sekoittavat polttoaineen ja palamisilman ennen polttoa typenoksidipäästöjen (NOx) vähentämiseksi. Paisuessaan kuumat kaasut pyörittävät kaasuturbiinia(So2GT), joka on kytketty kompressoriin ja sähköä tuottavaan generaattoriin (180 MVA). Kaasuturbiinin kuumat pakokaasut johdetaan lämmöntalteenottokattilaan, jossa niiden lämpöenergiaa hyödynnetään höyryn tuotantoon kahdella painetasolla kombiprosessin kokonaishyötysuhteen parantamiseksi. Lämmöntalteenottokattilassa tuotettu höyry pyörittää höyryturbiinia(So2ST) ja siihen kytkettyä generaattoria (79,2 MVA). Höyryturbiinista höyryä johdetaan kaukolämmönvaihtimille kaukolämpöveden lämmittämiseen. So2:ta käytetään tyypillisesti marraskuusta huhtikuuhun, kun vanhemman So1-yksikön teho ei yksinään riitä kattamaan kaukolämmön tarvetta. 
Suomenojan kolmas yksikkö, leijupolttokattilalaitos So3, otettiin käyttöön vuonna 1986. Sen polttoaineteho on 89 MW ja kaukolämpöteho 80 MW. Yksikössä ei tuoteta sähköä. So3:n kiertoleijukattila tuottaa kaukolämpöä leijutustekniikalla, joka mahdollistaa useiden polttoaineiden, kuten kivihiilen ja maakaasun, samanaikaisen käytön ja pitää päästöt alhaisina muihin tekniikoihin verrattuna. Kiertoleijukattilassa hieno hiekka leijutetaan alhaalta puhallettavalla ilmalla suurella leijutusnopeudella, ja polttoaine palaa leijutetun hiekan seassa. Tulipesästä puhalluksen mukana poistunut hiekka ja tuhka erotetaan syklonilla ja palautetaan takaisin tulipesään. Rikkidioksidipäästöjä hallitaan alhaisemmalla palamislämpötilalla ja syöttämällä tulipesään kalkkikivijauhetta. Kattila lämmittää kaukolämpövettä lämmönvaihtimella, joka on kytketty sarjaan höyryvoimalaitos So1:n lämmönvaihtimien kanssa, jolloin höyryturbiinilla voidaan tuottaa enemmän sähköä.
Suomenojan neljäs yksikkö, lämpöpumppulaitos So4, otettiin käyttöön tammikuussa 2015. Se hyödyntää jätevesien lämpöä 45 MW:n kaukolämpöteholla, eikä sillä tuoteta sähköä eikä käytetä varsinaista polttoainetta. Laitoksessa pumpataan lämpöä Espoon, Kauniaisten, Kirkkonummen ja Länsi-Vantaan puhdistetuista jätevesistä. Suomenojan jätevedenpuhdistamo toimittaa puhdistetun jäteveden voimalaitokseen, jossa lämpö otetaan talteen ja viilennetty vesi palautetaan puhdistamolle ja sieltä edelleen mereen. Lämpöä voidaan ottaa talteen myös voimalaitoksen omasta lämmenneestä jäähdytysmerivedestä. Lämpöpumppulaitoksessa on kaksi 20 MW:n lämpöpumppua, joiden läpi virtaa sekunnissa jopa 1,5 m³ puhdistettua jätevettä. Laitoksen vuosituotanto, 300 GWh, vastaa 15 % Espoon kaukolämmön tuotannosta. Hukkalämmön talteenotto on pienentänyt voimalaitoksen hiilidioksidipäästöjä ja kaukolämmön tuotantokustannuksia sekä vähentänyt merkittävästi vedenpuhdistuksen ympäristövaikutuksia viileämmän mereen lasketun veden ansiosta.
Vuonna 1989 käyttöön otettu Suomenojan kuudes yksikkö, kaasuturbiinilaitos So6, hyödyntää polttoaineenaan maakaasua. Kaasuturbiinin polttoaineteho on 132 MW ja sähköteho 45 MW. Yksikköön kuuluu 47 MVA:n generaattori, jota kaasuturbiini pyörittää. Kaasuturbiinin pakokaasut johdetaan lisäpoltolla varustettuun pakokaasukattilaan, jota kuumennetaan myös maakaasupolttimilla. Kattilan 35 MW:n polttoaineteho mahdollistaa 75 MW:n kaukolämmöntuotannon ja parantaa näin voimalaitoksen kokonaishyötysuhdetta. Pakokaasukattila lämmittää lämmönvaihtimilla kaukolämpövettä. Yksikön typenoksidipäästöjä (NOx) vähennetään höyryinjektiolla.
Suomenojan seitsemäs yksikkö, apukattila So7, otettiin käyttöön vuonna 1977. Sen polttoaineteho on 18 MW ja kaukolämpöteho 17 MW. Yksikössä ei tuoteta sähköä. So7 tuottaa maakaasulla kaukolämpöä sekä apuhöyryä höyryvoimalaitos So1:n käynnistykseen ja injektiohöyryä kaasuturbiini So6:n typenoksidipäästöjen (NOx) alentamiseen silloin, kun So1 ei ole käynnissä. Apukattilaa käytetään pääasiassa pääkattilan käynnistyksissä, seisokkiaikana ja tuotantohuippujen aikana.