tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bernard O’Reilly

Alfonso Bernard O'Reilly (3. syyskuuta 1903 Hartley, Uusi Etelä-Wales, Australia – 20. tammikuuta 1975) oli australialainen kirjailija ja luonnontutkija.
Bernard O'Reillyn vanhemmat olivat Jane McAviney ja karjankasvattaja Peter Luke O'Reilly. Suurperhe eli maatilalla Kanimbian laaksossa ja Bernard kävi koulua Cullenbenbongissa ja Katoombassa. Vuonna 1916 perhe muutti Brisbanen lähistölle, missä Bernard suoritti koulunsa loppuun 1917. Seuraavat yhdeksän vuotta hän työskenteli perheen meijerissä ja Lamingtonin kansallispuiston vartijana. Vuonna 1931 hän avioitui Viola Gwendoline Kingin kanssa Brisbanessa.
19. helmikuuta 1937 Stinson-merkkinen lentokone VH-UHH katosi Brisbanen ja Sydneyn välisellä lennolla. O'Reilly etsi jalkaisin lentokoneen hylyn, jossa oli neljä kuollutta matkustajaa. Lähistöltä löytyi kaksi pahoin loukkaantunutta ja heitä auttamaan lähtenyt, mutta kuollut henkilö. Samana iltana O'Reilly käveli 16 kilometriä vaikeakulkuisen sademetsän läpi, opasti seuraavana päivänä pelastusretkikunnan onnettomuuspaikalle ja auttoi loukkaantuneiden kuljettamisessa. Hän tuli kuuluisaksi radiolähetysten ansiosta ja palkittiin myöhemmin urhoollisuusmitalilla.
Toisessa maailmansodassa O'Reilly palveli Australian armeijan 9. divisioonassa Lähi-idässä, Uudessa-Guineassa ja Borneossa. Sodan jälkeen hän työskenteli vuosia perheensä omistamassa majatalossa kansallispuistossa, josta oli tullut hyvin suosittu lintuharrastajien ja paikallisen metsähallituksen keskuudessa. Vuonna 1955 O'Reilly perusti sinne oman pienen vierastalon Lost Worldin. 1957–1963 hän teki töitä myös rautateillä, kunnes myi tuottamattoman vierastalonsa 1963 ja palasi vuorille. Hän kuoli sydänkohtauksen jälkeiseen keuhkokuumeeseen paikallisessa sairaalassa.
O'Reilly kirjoitti useita kirjoja: "Green Mountains" (Brisbane, 1940), "Cullenbenbong" (1944), "Wild Rriver" (1949) ja "Over the Hills" (1963) sekä runoteoksen "Songs from the Hills" (1971).
Bystrajan piiri

Bystrajan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kamtšatkan aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 23 400 neliökilometriä. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2009).
Bystrajan piiri sijaitsee Kamtšatkan niemimaan keskiosassa. Koillisessa se rajoittuu Ust-Kamtšatskin, kaakossa Milkovon, lounaassa Sobolevon ja luoteessa Tigilin piireihin. Piirin alueella sijaitsee Bystrinskin luonnonpuisto. Seudulla on useita tulivuoria. Niistä korkein on Itšinskaja sopka.
Piiriin kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Anagvai ja Esso. Hallinnollinen keskus on Esson kylä.
Seudun kanta-asukkaat ovat eveenejä. Piirin väestöstä heitä on 39 % (vuonna 2007).
Essosta on maantieyhteys aluepiirin pääkaupunkiin Petropavlovsk-Kamtšatskiin, jonne on matkaa 520 kilometriä. Linja-autoliikenteen lisäksi käytetään helikoptereita. Anagvaista on talvitieyhteys Tigiliin ja Palanaan.
Talous perustuu poronhoitoon, maidon ja lihan tuotantoon sekä puutarhaviljelyyn. Maatalousyrityksiä on kolme. Piirissä on vesivoimala. Taloja lämmitetään kuumien lähteiden vedellä. Rikkaat luonnonvarat ovat lähes kokonaan hyödyntämättä.
Essossa toimii kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Naša žizn" (”Elämämme”).
Carlo Ginzburg

Carlo Ginzburg (s. 15. huhtikuuta 1939 Torino Italia) on italialainen historioitsija, italialaisen nykytaiteen tutkija ja kirjailija. Häntä pidetään yleisesti yhtenä oman sukupolvensa merkittävimmistä historioitsijoista, eikä vähiten kehittelemänsä mikrohistoriallisen tutkimusmetodin tähden. 
Carlo Ginzburgin äiti oli italialainen kirjailija Natalia Ginzburg o.s. Levi ja isä tunnettu toimittaja Leone Ginzburg.
Ginzburgin tunnetuin teos on 1500-luvulla eläneen mylläri Menocchio della Notan ajatuksia ja uskomuksia käsittelevä "Juusto ja madot" ("Il formaggio e i vermi"), joka on käännetty 23:lle eri kielelle. Hänen väitöskirjansa "I benandanti" (1966) syntyi siten, että hän luki Venetsiassa laajaa inkvisitiota koskevaa arkistoaineistoa ilman selvää päämäärää, kun hän löysi oikeudenkäyntiasiakirjasta kuvauksen "benandatista" eli hyvästä noidasta. Tätä sanaa hän ei koskaan aikaisemmin ollut tavannut, ja hän aavisti löytäneensä väitöskirjalleen aiheen.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2009.
Raah raah blääh

Raah raah blääh on Moonsorrow- ja Rytmihäiriö-yhtyeiden jäsenten sivuprojektin Lakupaavin ensimmäinen täyspitkä albumi.
Moonsorrowin äänittäessä "Verisäkeet"-albumia yhtye antoi tekaistun lausunnon tyylilajin muutoksesta sekä tulevan albumin nimestä, josta muun muassa Blabbermouth uutisoi verkkosivustollaan.
Mauno Heinonen

Mauno "Manne" Heinonen (18. helmikuuta 1911 Lahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 2. maaliskuuta 1940 Turkinsaari, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen pesäpalloilija ja koripalloilija.
Heinonen pelasi kaksi pesäpallon Itä–Länsi-ottelua. Lahden Mailaveikkojen suomenmestaruusjoukkueessa Heinonen pelasi vuosina 1930–32.
Koripallossa Heinonen kuului historialliseen joukkueeseen, joka Suomesta ensimmäisen kerran osallistui EM-kilpailuihin Liettuan Kaunasissa 1939. Heinonen pelasi kaikissa Suomen seitsemässä ottelussa.
Koulutus ja yksityiselämä.
Heinonen syntyi maalarimestari Hugo Heinosen (1884–1931) ja vaimonsa Sievän o.s. Heikkilä (1883–1963) toiseksi lapseksi; isoveli oli taidemaalari Aarre Heinonen (1906–2003) ja pikkuveli palohälytysmestari, sittemmin kamreeri Tauno Heinonen (1920–2002). Mauno Heinonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1932 ja valmistui voimistelunopettajaksi neljä vuotta myöhemmin. Vuonna 1937 hän kirjoittautui Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Heinonen toimi opettajana Lahdessa ja Helsingissä ennen siirtymistään vuonna 1938 Helsingin kaupungin kiinteistötoimiston palvelukseen halli- ja torikaupan valvojaksi. Heinonen oli naimisissa Anitra Karton kanssa vuodesta 1938 aina kuolemaansa, vuoteen 1940 asti. Urheilun ohella Heinonen soitti viulua Helsingin yliopiston Hämäläis-osakunnan orkesterissa.
Kaatuminen talvisodassa.
Reservin luutnantti Heinonen palveli Jalkaväkirykmentti 11:ssä eli niin kutsutussa Ässä-rykmentissä. Heinonen kaatui takaraivoon osuneesta kranaatista puolustustaisteluissa maaliskuun toisen päivän aamuna. Myöhemmin samana päivänä kaatui tunnettu suomalainen miekkailija Hille Kaisla, joka oli Heinosen tavoin Ässä-rykmentin sotilas. Kaisla ja Heinonen johtivat kaatuessaan vierekkäisiä joukkueita. Heinonen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Häkkilintu

Häkkilintu () on Harry Bromley Davenportin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka perustuu villilapsi Genien elämään. Elokuvan pääosissa näyttelevät Joe Regalbuto, Sean Young, Michael Lerner ja Melissa Errico.
Tositapahtumiin perustuva "Häkkilintu" kertoo Katie Standonista, joka on elänyt 13-vuotiaaksi asti eristyksissä yhdessä huoneessa, johon vanhemmat ovat hänet eristäneet. Perheen isä näyttää olevan syypää kaikkeen ja harmaakaihin vuoksi sokeutunut äiti on myös olosuhteiden uhri. 
Katie on löydettäessä mykkä ja kehitys on pysähtynyt aiemmin. Tyttö otetaan sosiaaliviranomaisten huostaan. Häntä nimitetään "Wild Child"iksi, koska lapsen tavat muistuttavat eläintä: tämä sylkee minne vaan, masturboi siellä missä huvittaa ja syö omaa oksennustaan. Katieta aletaan tutkia ja opettaa ihmisten tavoille. Välillä tuntuu, että kukaan ei lopulta välitä itse ihmisestä vaan pikemminkin tutkimuksesta, jota voi suorittaa niin kauan kuin apurahaa riittää. Nuori kielitieteiden opiskelija pysyy Katien rinnalla ja ystävystyy hänen kanssaan muiden olosuhteiden vaihdellessa ympärillä.
Jari Niemelä

Jari Niemelä voi tarkoittaa seuraavia suomalaisia henkilöitä:
Gesine Cukrowski

Gesine Cukrowski (s. 23. lokakuuta 1968 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa vuoden 2002 elokuvasta "Fear dot Com" Jeanninen roolissa ja televisiosarjassa "Der Letze Zeuge" (es. 1998–2007), jossa hän näytteli Dr. Judith Sommeria. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Praxis Bülowbogen", "Rosa Roth", "SOKO 5113", "SOKO Köln", "Etsivä Lea Sommer", "Kriminalisti", "Kahden keikka" ja "Rikospaikalla". Cukrowski on näytellyt myös teatterissa. Hän opiskeli näyttelemistä Frie Universität Berlinissä. 
Yksityiselämä.
Gesine Cukrowskilla on avomiehensä kanssa vuonna 2002 syntynyt tytär.
Koulutuskeskus JEDU Piippola

Koulutuskeskus JEDU Piippola on toisen asteen oppilaitos, jonka toimipaikka sijaitsee Siikalatvan kunnassa Piippolan taajamassa. Aikaisemmin oppilaitoksen nimi oli "Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto".Oppilaitos on vuodesta 2012 alkaen kuulunut koulutuskuntayhtymä Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä JEDUn alaisuuteen. Koulutuskeskuksen tiloissa on toiminut myös vuodesta 2018 alkaen Siikalatvan lukio. Lisäksi koulun tiloja käyttävät Pentti Haanpään koulun oppilaat.
Koulutus.
Piippolan koulutuskeskuksesa voi opiskella seuraavat perus- ja ammattitutkinnot: 
Lisäksi koulutuskeskuksessa järjestetään TUVA ja TuvaE - tutkintokoulutukseen valmentavaa koulutusta.
David Lloyd

David Lloyd (s. 1950) on brittiläinen sarjakuvapiirtäjä. Hän on Alan Mooren käsikirjoittaman "V niin kuin verikosto" -sarjakuvan kuvittaja mutta on kuvittanut muitakin Mooren käsikirjoittamia sarjakuvia.
Ed Helms

Edward "Ed" Helms (s. 24. tammikuuta 1974 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Andy Bernard televisio-ohjelma "Konttorin" yhdysvaltalaisessa versiossa sekä Stu Pricen rooli elokuvissa "Kauhea kankkunen", "Kauhea kankkunen 2" ja "Kauhea kankkunen 3".
Peter Berthold

Peter Berthold (s. 19. huhtikuuta 1939 Zittau) on saksalainen lintutieteilijä.
Berthold väitteli filosofian tohtoriksi kottaraisesta Tübingenin yliopistosta 1964. Vuodesta 1972 alkaen hän toimi Konstanzin yliopiston lehtorina, kunnes 1981 nimitettiin oppilaitoksen biologian professoriksi. Vuonna 1992 hän toimi Helsingin yliopiston vierailevana professorina. Vuodesta 1991 alkaen hän on toiminut Max Planck -instituutin lintutieteen tutkimuksessa. Emeritusprofessori hän on ollut 31.12.2005 lähtien.
Berthold on ollut mukana Radolfzellin lintuaseman toiminnassa vuodesta 1955 lähtien, ensin amatöörihavainnoitsijana ja rengastajana, myöhemmin aseman johtajana. Saksan lintutieteelliseen yhdistykseen hän on kuulunut yli 40 vuotta. Hän tutkii ensisijaisesti lintujen muuttoa. Bertholdin julkaisuluettelossa on 414 nimikettä, joiden lisäksi hän on julkaissut 21 kirjaa. Hänet on palkittu lukuisilla kunnianosoituksilla.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2000

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2000 järjestettiin 7. marraskuuta. Ne olivat samana päivänä kuin kiistellyt presidentinvaalit, joissa George W. Bush valittiin Yhdysvaltain presidentiksi. Edustajainhuoneen vaaleissa demokraattinen puolue sai kolmannen kerran perättäin lisäpaikkoja, ja pienensi enemmistönä edelleen olevan republikaanisen puolueen etumatkan enää yhdeksään paikkaan.
Republikaanit saivat yhteensä 221 paikkaa edustajainhuoneeseen, kun demokraatit saivat 212 paikkaa. Valtapuolueiden ulkopuolelta edustajainhuoneeseen pääsi vain kaksi ehdokasta: sitoutumattomat Bernie Sanders ja Virgil Goode. Yhdysvaltain tuleva presidentti Barack Obama yritti demokraattien ehdokkaaksi Illinois'n ensimmäisessä vaalipiirissä, mutta ei päässyt puolueen ehdokkaaksi.
Vuoden 2000 vaalit olivat viimeiset, joissa vaalipiireinä käytettiin alueita, jotka oli muodostettu vuoden 1990 väestönlaskennasta.
Vehmersalmen vaakuna

Vehmersalmen vaakuna oli Vehmersalmen kunnan tunnus. Vaakunan airot viittaavat kalastukseen ja yleensäkin kulkuyhteyksiin alueen aavojen järvilakeuksien yli.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kolme airoa vieretysten, vastapalkeittain ja niiden päällikkeenä kolme airoa vieretysten, palkeittain; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Vehmersalmen kunnanvaltuusto hyväksyi sen 23. joulukuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. kesäkuuta 1964.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Vehmersalmi yhdistyi Kuopion kaupunkiin.
Kevin O’Neill (koripallovalmentaja)

Kevin O'Neill (s. 24. tammikuuta 1957 Malone) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. 
Ura.
O'Neill toimi useita vuosia eri yliopistojoukkueiden päävalmentajana, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 Toronto Raptorsin päävalmentajaksi. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Indiana Pacersin apuvalmentajaksi toimien joukkueessa kaksi kautta. Toukokuussa 2008 O'Neill liittyi Memphis Grizzliesin valmentajistoon. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut Etelä-Kalifornian yliopiston päävalmentajana.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2002

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2002 pidettiin 5. marraskuuta 2002. Niissä valittiin 435 paikkaa edustajainhuoneeseen. Ne olivat presidentti George W. Bushin ensimmäisen virkakauden puolivälin vaalit. Yleensä puolivälin vaaleissa presidentin puolue häviää paikkoja edustajainhuoneesta, mutta tällä kertaa republikaanit saivat kahdeksan lisäpaikkaa.
Yhteensä republikaaneille meni edustajainhuoneesta 229 paikkaa, kun demokraatit saivat 204 paikkaa. Ainoa edustajainhuoneeseen päässyt poliitikko kahden valtapuolueen ulkopuolelta oli sitoutumaton Bernie Sanders.
Franz Immig

Franz Immig (10. syyskuuta 1918 – 26. joulukuuta 1955) oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi maaotteluita sekä Saksan että myös Saarin maajoukkueissa. Ammattilaisurallaan hän edusti Karlsruher FV:tä, Stuttgarter Kickersiä ja 1. FC Saarbrückeniä.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2004

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2004 järjestettiin 2. marraskuuta 2004. Ne olivat samana päivänä kuin presidentinvaalit, joissa George W. Bush valittiin uudelleen Yhdysvaltain presidentiksi, senaatinvaalit ja monet kuvernöörinvaaleista.
Republikaanit saivat vaaleissa kolme lisäpaikkaa edustajainhuoneeseen. Heillä oli vaalien jälkeen yhteensä 232 paikkaa 435:stä. Demokraatit saivat edustajainhuoneesta 202 paikkaa. Ainoana ehdokkaana kahden pääpuolueen ulkopuolelta edustajainhuoneeseen pääsi sitoutumaton Bernie Sanders.
Arch Oboler

Arch Oboler (7. joulukuuta 1909 Chicago, Illinois – 19. maaliskuuta 1987 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja.
Ensimmäiset radiokäsikirjoituksena Oboler sai myytyä jo kouluaikoinaan 1920-luvulla. Vuonna 1936 hänestä tuli Wyllis Cooperin seuraaja "Lights Out" -kauhukuunnelmasarjan käsikirjoittajana, tuottajana ja ohjaajana. Vuonna 1939 hän teki CBS:lle radioantologiasarjan "Arch Oboler’s Plays". Obolerin käsikirjoittamia elokuvia ovat muun muassa "Escape" (1940), "Gangway for Tomorrow" (1943) ja "Meidän iloinen joukkomme" (1948). Obolerin esikoisohjaus oli hänen omaan käsikirjoitukseensa perustuva "Strange Holiday" vuonna 1942. Elokuvan tuotti General Motors henkilökunnalleen, mutta yhtiön päätettyä jättää elokuva esittämättä se päätyi lopulta yleiseen levitykseen vuonna 1946. Obolerin muihin ohjaustöihin kuuluu muun muassa ensimmäinen kolmiulotteinen elokuva "Viidakon paholainen" (1952).
Jarrett Jack

Jarrett Matthew Jack (s. 28. lokakuuta 1983 Fort Washington, Maryland) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Jackin ura ammattilaiskoripalloilijana alkoi, kun Denver Nuggets varasi hänet ensimmäisen kierroksen 22:ntena pelaajana . Varaustilaisuuden yönä Nuggets vaihtoi Jackin kahteen Portland Trail Blazersin varaukseen, ja Jack siirtyi näin ollen Trail Blazersiin, jota hän edusti aina kauden 2007–2008 loppuun saakka. Tämän jälkeen Jack siirtyi yhdeksi kaudeksi Indiana Pacersiin, ja kautena 2009–2010 hän edusti Toronto Raptorsia. Tämän jälkeen hän pelasi New Orleans Hornetsissa, Golden State Warriorsissa, Cleveland Cavaliersissa ja Brooklyn Netsissä. Helmikuussa 2017 hän solmi kymmenen päivän mittaisen sopimuksen New Orleans Pelicansin kanssa. Syyskuussa 2017 hän jatkoi NBA-uraansa tehtyään sopimuksen New York Knicksin kanssa.
Kulunvalvonta (rautatietekniikka)

Kulunvalvonnalla (, lyh. ATP) tarkoitetaan rautatieliikenteessä vetureihin sekä rataan asennettua laitteistokokonaisuutta, jonka tarkoituksena on varmistaa nopeusrajoitusten sekä opasteiden ja merkkien noudattaminen. Järjestelmä valvoo junan nopeutta ja varoittaa mikäli veturinkuljettaja ei reagoi nopeusrajoituksiin tai opastimiin. Mikäli kuljettaja ei reagoi varoitukseen, kulunvalvonta jarruttaa automaattisesti, ainakin Suomessa.
Kokonaisuutena kulunvalvontajärjestelmä muodostuu kahdesta osasta: vetureihin asennettavista veturilaitteista, sekä rataan asennettavista ratalaitteista. Ratalaitteet on kytketty asetinlaitteisiin sekä opastimiin, ja ne välittävät veturilaitteille vetureiden rakenteissa olevien antenneiden välityksellä junaturvallisuuteen liittyvät tiedot, kuten tiedon suurimmasta sallitusta nopeudesta sekä opastimista.
Kulunvalvonta voidaan rakentaa joko jatkuvana tai pistemäisenä. Jatkuvassa kulunvalvonnassa veturilaitteet saavat yhtäjaksoisesti tietoa edessä olevasta tilanteesta, kun pistemäisessä tieto välitetään veturiin vain ennalta määrätyissä pisteissä baliisien avulla.
Suomessa.
Suomessa rautateiden kulunvalvonnasta käytetään nimitystä "junien kulunvalvonta", lyh. JKV. Suomessa käytetyn järjestelmän kansainvälinen nimitys on ATP-VR/RHK. JKV:n poistamista käytöstä on suunniteltu, ja sen tilalle tulisi ERTMS-järjestelmä (engl. "European Rail Traffic Management System"). Suunnitelmien mukaan ERTMS olisi käytössä koko rataverkolla vuoteen 2040 mennessä.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2006

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2006 järjestettiin 7. marraskuuta 2006. Ne olivat presidentti George W. Bushin toisen virkakauden puolivälin vaalit. Niissä valittiin edustajat Yhdysvaltain 110. kongressiin. Republikaaninen puolue menetti enemmistöasemansa, jonka se oli saanut vuoden 1994 vaaleissa.
Oppositiossa 12 vuotta ollut demokraattinen puolue sai 31 lisäpaikkaa. Vaalien jälkeen demokraateilla oli edustajainhuoneessa 233 edustajaa, kun republikaaneilla oli 202 edustajaa. Kahden valtapuolueen ulkopuolelta ei päässyt ehdokkaita edustajainhuoneeseen.
Ensimmäistä kertaa republikaanisen puolueen historiassa se ei pystynyt missään vaalipiirissä viemään demokraateilta paikkaa edustajainhuoneeseen. Nancy Pelosista tuli ensimmäinen naispuolinen puhemies. Edustajainhuoneeseen valittiin myös sen ensimmäinen muslimijäsen (Keith Ellison) ja ensimmäiset buddhalaisjäsenet (Mazie Hirono ja Hank Johnson).
Laurentius Canterburylainen

Laurentius Canterburylainen (, kuoli 619) oli toinen Canterburyn arkkipiispa. Hän oli yksi munkeista, jotka Gregorius I lähetti lähetystyöhön Englantiin käännyttämään anglosakseja kristinuskoon. Heidän Englantiin saapumisen ajankohdastaan ei ole varmaa tietoa. Hänet julistettiin pyhimykseksi kuoltuaan.
Laurentius oli ollut munkkina Roomassa ennen Englantiin lähtöään. Beda Venerabilis väittää Pyhän Augustinuksen lähettäneen hänet takaisin Roomaan raportoimaan Ethelbertin kääntymisestä kristityksi ja välittämään kirjeen, jossa oli kysymyksiä paaville. Hän lähti matkaan heinäkuussa 598 ja palasi takaisin kesäkuussa 601, ja toi mukanaan vastauksia Augustinuksen kysymyksiin.
Stagnaatio

Taloudellinen stagnaatio tai taloudellinen pysähtyneisyys (usein kutsutaan yksinkertaisesti stagnaatioksi tai pysähtyneisyydeksi, myös sekulaarinen stagnaatio) on pitkä-aikainen jakso jolloin taloudellinen kasvu on hidasta. Talouskasvu mitataan tavallisesti bruttokansantuotteen (BKT) kasvun perusteella. Joidenkin määritelmien mukaan hitaalla kasvulla tarkoitetaan kasvua joka on hitaampaa kuin potentiaalinen kasvu jonka makrotaloustieteen asiantuntijat ovat ennustaneet. Toisten määritelmien mukaan kasvu, joka on vähemmän kuin 2-3% vuodessa on merkki stagnaatiosta.
Termillä on negatiivinen sävy, mutta hidas taloudellinen kasvu ei aina ole epäonnistuneen talouspolitiikan syytä. Potentiaalinen kasvu voi hidastua esimerkiksi jonkin katastrofin, tai maantieteellisen syyn takia.
Taloudellista stagnaatiota käsittelevät teoriat juontavat juurensa 1930-luvun lamasta ja se yhdistettiin varhaiseen keynesiläiseen taloustieteeseen ja Harvardin yliopiston taloustieteen professoriin Alvin Hanseniin.
Larry Summers popularisoi sekulaarinen stagnaatio -käsitteen uudelleen vuonna 2013 IMF:n konferenssissa pitämässään puheessa.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2008

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2008 järjestettiin 4. marraskuuta 2008. Niissä valittiin jäsenet Yhdysvaltain 111. kongressiin. Samana päivänä pidettiin myös presidentinvaalit, joissa Barack Obama valittiin Yhdysvaltain presidentiksi, sekä senaatinvaalit ja kuvernöörinvaalit.
Demokraattinen puolue vankensi vaaleissa valta-asemaansa, sillä se sai 21 lisäpaikkaa. Demokraateilla oli vaalien jälkeen hallussaan 257 edustajainhuoneen 435 paikasta. Republikaaninen puolue sai yhteensä 178 paikkaa. Edellisten vaalien jälkeen demokraatit olivat jo vieneet kolme paikkaa republikaaneilta, kun kesken istuntokauden oli jouduttu järjestämään erikoisvaaleja kuolemantapausten ja eroamisien johdosta.
Kahden pääpuolueen ulkopuolelta edustajainhuoneeseen ei noussut yhtäkään ehdokasta.
Fremontin piirikunta (Wyoming)

Fremontin piirikunta on vuonna 1884 perustettu piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Fremontin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 35 804, ja piirikunnan pinta-ala on 23 999 neliökilometriä. Fremontin hallintokeskus on Riverton.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa Fremontin piirikunnassa asui 35 804 ihmistä. Heistä 76,94% luokiteltiin valkoihoisiksi, 19,68% alkuperäisasukastaustaisiksi ja loput muunrotuisiksi tai sekoittuneiksi. Populaatiosta 4,37 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta.
Sukujuuriltaan Fremontin väestö oli suurimmalta osin saksalaista- (22,1%), englantilaista- (9,9%), irlantilaista- (8,2%) tai alkuperäiskansojen (6,3%) syntyperää. Piirikunnan väestöstä 17,60 prosenttia eli köyhyysrajan alapuolella.
Pielaveden vaakuna

Pielaveden vaakuna on Pielaveden kunnan tunnus. Vaakunan tuohitorvet muistuttavat ajoista, jolloin niitä käytettiin merkinantoon laajoille metsäalueille levinneessä asutuskeskuksessa. Niitä käytettiin myös pelottamaan metsän petoeläimet karkuun karjan kimpusta sen ollessa metsälaitumilla. Apilaristit viittaavat kolmen vanhan kirkkopitäjän osiin, joista Pielaveden pitäjä on aikanaan muodostettu.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi paaluittaista hopeista tuohitorvea selätysten, saatteena niiden yläkulmassa ja kummallakin sivulla kultainen, naulakantainen apilaristi.” Vaakunan ovat suunnitelleet Ahti Hammar ja Niilo Toikkanen, ja Pielaveden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 26. heinäkuuta ja 15. joulukuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 23. tammikuuta 1954.
Suojastus

Suojastus on rautatieliikenteessä toimintojen ja turvalaitteiden kokonaisuus, jolla varmistetaan asetinlaitteen kulkutie-ehtoja vastaavat suojastusehdot liikennepaikkojen välisellä rataosuudella. Suojastetulla radalla tarkoitetaan rataa, jolla raiteiden vapaana oloa valvotaan teknisesti ja junien kulkua ohjataan näkyvillä opastimilla. 
Suojastus on joko rakennettu liikennepaikkojen asetinlaitteisiin tai se on toteutettu asetinlaitteista erillään olevalla suojastusjärjestelmällä. Suojastusjärjestelmä ohjaa suojavälien opastimia, suojastusopastimia, itsetoimisesti raiteiden vapaana olon mukaan, ja ohjaa opastimien avulla junien peräkkäin kulkua liikennepaikkaväleillä.
Suojastettu rata on jaettu liikennepaikkojen väleillä sijaitsevien opastinten avulla suojaväleihin. Yhdellä suojavälillä saa olla kerrallaan vain yksi juna. Mitä tiheämpi suojastus on, sitä lähempänä toisiaan peräkkäin kulkevat junat voivat liikkua. Suojavälien pituus riippuu junien jarrutuskyvystä, sillä turvallisuus vaarantuu mikäli junat kulkevat lähempänä toisiaan kuin mitä jarrutusmatka on. Suomessa lyhin suojavälin pituus on 1 200 metriä, joka on junan pysähdysmatka.
Suojaväleihin jaetun radan lisäksi suojastetulla radalla voidaan tarkoittaa nk. asemavälisuojastusta, jossa koko liikennepaikkaväli toimii suojavälinä. Tällöin liikennepaikkojen välillä voi olla kerrallaan vain yksi juna. Asemanvälisuojastuksessa ei liikennepaikkojen välillä ole suojastusopastimia tai muita turvalaitteita raiteiden vapaana olon valvontaa lukuun ottamatta.
Ettore Bugatti

Ettore Arco Isidoro Bugatti (15. syyskuuta 1881 Milano – 21. elokuuta 1947) oli italialainen autosuunnittelija ja -valmistaja.
Bugatti meni 17-vuotiaana harjoittelijaksi autotehdas Prinetti &amp; Stucchille. Vuonna 1900 hän rakensi ensimmäisen autonsa, ja se sai paljon huomiota Milanon messuilla 1901, jossa se palkittiin. Vuodet 1902–1904 hän työskenteli Niederbronnissa Elsassissa De Dietrichin tehtaan teknisenä johtajana. Tärkeä vuosi Bugattin elämässä oli 1907. Hän avioitui silloin.
Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2

Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2 ("The Sisterhood of the Traveling Pants 2") on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Yhdysvalloissa tehty elokuva, joka perustuu Ann Brasharesin kirjoittamaan kirjasarjaan "Neljä tyttöä ja maagiset farkut". Elokuva on jatko-osa vuoden 2005 elokuvalle "Neljä tyttöä ja maagiset farkut".
Näyttelijät.
Lähde:
Safe Trip Home

Safe Trip Home on Didon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2008. Albumilla kuullaan Didon yhteistyötä veljensä Rollo Armstrongin, Jon Brionin, Brian Enon, Mick Fleetwoodin, Citizen Copen sekä Questloven kanssa. Albumi oli IFPI:n mukaan maailman 44:nneksi myydyin vuonna 2008.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Cummins-Wärtsilä

Cummins-Wärtsilä Engine Co. oli yhdysvaltalaisen Cumminsin ja suomalaisen Wärtsilä Dieselin vuosina 1995 - 2000 toiminut dieselmoottoreita valmistanut yhteisyritys.
1990-luvulla Cummins oli johtava valmistaja yli 150 kW tehoisten nopeakäyntisten dieselmoottorien valmistuksessa. Wärtsilä Dieselin moottorien tehoalue taas ulottui 300:sta 18 000 kW tehoon asti; yritys valmisti yhtä nopeakäyntisten dieselien tuoteperhettä johon kuului myös kaasumoottorimuunnelma, mutta sen vahvuuksiin kuuluivat selkeästi keskinopeat dieselmoottorit. Yhdistämällä Cumminsin suurimpien moottorien ja Wärtsilä Dieselin pienimpien moottorien osaaminen saman yhtiön alle yritykset hakivat synergiaetuja tuotekehityksessä ja markkinoinnissa. Yritysten omistussuhde Cummins-Wärtsilästä oli 50 % / 50 %. Moottorien pääasialliset sovellukset olivat laivojen voimanlähteinä sekä voimalaitosmoottoreina.
Yhteistyösopimus allekirjoitettiin 16. maaliskuuta 1995. Yrityksen johtoon asetettiin Iain M. Barrowman, joka oli aiemmin toiminut Cumminsin Ison-Britannian tehtaiden johtajana. Yritykseen yhdistettiin Cumminsin Daventryn tehdas Isossa-Britanniassa ja Wärtsilä SACM Dieselin Mulhousen tehdas Ranskassa. Cummins-Wärtsilä valmisti kahta tuoteperhettä.
Tuotteet.
Daventryssa alettiin vuonna 1997 valmistaa moottoriperhettä jota Cummins markkinoi nimellä QSW ja Wärtsilä Diesel nimellä Wärtsilä 170. Moottorin tehoalue oli 550 - 2 700 kW ja iskutilavuus 4,5 litraa sylinteriä kohden.
Mulhousessa valmistettiin Wärtsilä 200 -moottoria, jonka mallinimi Cumminsilla oli QSZ. Sen tehoalue oli 2 200 - 4 500 kW.
Moottorien tuotekehitys-, markkinointi ja huoltotoiminnat yhdistettiin vuonna 1997.
Yhteistyön loppu.
Yhteisyrityksen purkamisesta sovittiin vuoden 1999 lopussa ja yhteistyön alasajamisesta vuoden 2000 loppuun mennessä. Cummins jatkoi CW170/180 -moottorien valmistusta Daventryssä sekä vastasi niiden huollosta; Wärtsilä NSD:lle jäi CW200/220 -moottorien tuotanto ja muut toiminnot.
Wärtsilä NSD:n toimitusjohtaja Ole Johansson ilmoitti yhteisyrityksen purkamisen syyksi tarpeen parantaa tehokkuutta ja tuottavuutta.
Fritz Dietrich

Fritz Dietrich (6. elokuuta 1898 – 22. lokakuuta 1948) oli saksalainen SS-upseeri Kolmannen valtakunnan aikana, arvoltaan Obersturmbannführer. Hän palveli 1941–1943 Liepājassa poliisipäällikkönä. Dietrichin johdolla kaupungissa suoritettiin järjestelmällisiä joukkomurhia, joista suurimpana joulukuussa 1941 toimeenpantu 2749 juutalaisen siviilin teloitus Šķēden dyyneillä.
Sodan jälkeen Dietrich asetettiin syytteeseen sotarikoksista, mutta ei Liepājan surmista, vaan seitsemän yhdysvaltalaisen sotavangin ampumisesta. Oikeusprosessi, jossa Dietrich tuomittiin, oli osa Dachaun oikeudenkäyntejä. Hänet hirtettiin Landsbergin vankilassa 1948.
Itävalta olympialaisissa

Itävalta on osallistunut kaikkiin nykyaikaisiin olympialaisiin lukuun ottamatta Antwerpenin kisoja 1920, joihin se ei saanut osallistua johtuen roolistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Itävalta on saavuttanut yhteensä 77 kulta-, 111 hopea- ja 116 pronssimitalia. Talviolympialaisissa maa on voittanut 59 kultamitalia ja yhteensä 218 mitalia sijoittuen talvikisojen mitalitaulukossa kuudenneksi. Kesäkisoissa Itävalta on saanut 18 kultamitalia ja yhteensä 86 mitalia. Itävallan Innsbruckissa on järjestetty talviolympialaiset kaksi kertaa, 1964 ja 1976. 
Itävalta sai kaksi kultamitalia heti ensimmäisissä olympiakisoissa Ateenassa 1896, jossa Adolf Schmal voitti kultaa pyöräilyn 12 tunnin ajossa ja Paul Neumann 400 metrin vapaauinnissa. Kesäolympialaisissa maa on menestynyt parhaiten Berliinissä 1936, jossa se sai neljä kulta-, kuusi hopea- ja kolme pronssimitalia. Kolme itävaltalaisurheilijaa on saanut kesäolympialaisissa kolme mitalia: pyöräilijä Adolf Schmal 1896, uimari Otto Wahle 1900 ja 1904 sekä miekkailija Ellen Müller-Preis 1932, 1936 ja 1948. 
Talviolympialaisissa Itävalta on menestynyt parhaiten Torinossa 2006, jossa se sai yhdeksän kultaa, seitsemän hopeaa ja seitsemän pronssia. Maan urheilijoista eniten mitaleita talviolympialaisissa on saavuttanut yhdistetyn hiihtäjä Felix Gottwald, yhteensä seitsemän Salt Lake Cityssä 2002, Torinossa 2006 ja Vancouverissa 2010. Neljä mitalia ovat saavuttaneet mäkihyppääjät Martin Höllwarth (1992 ja 1998), Thomas Morgenstern (2006–2014) ja Gregor Schlierenzauer (2010–2014), yhdistetyn hiihtäjä Mario Stecher (2002–2014) sekä alppihiihtäjät Stephan Eberharter (1998–2002), Hermann Maier (1998 ja 2006), Benjamin Raich (2002–2006) ja Marlies Schild (2006–2014).
Armas Alhava

Armas Aleksander Alhava (vuoteen 1935 Byckling, 25. tammikuuta 1905 Nastola − 10. joulukuuta 1981 Helsinki) toimi suojelupoliisin ensimmäisenä päällikkönä vuosina 1949–1972. 
Alhava kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1925, suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1933 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1937. Sen jälkeen Alhava toimi nimismiehenä Uukuniemellä vuosina 1933−1934 ja Hiitolassa vuosina 1934−1940 sekä Lapin läänin poliisitarkastajana vuosina 1941−1949.
Suojelupoliisi perustettiin kommunistien käsiin ajautuneen Valpon seuraajaksi, sillä sitä oli syytetty ylilyönneistä ja väärinkäytöksistä. Alhavan toiminnassa oli keskeistä torjua KGB:n vakoilijoiden yritykset soluttautua Supoon, missä onnistuttiinkin suojelupoliisin historian kirjoittaneen Kimmo Rentolan mukaan täysin.
Alhava oli jäsenenä X-komiteassa, joka tutki Neuvostoliitossa vakoilusta 1950-luvulla kiinni jääneiden suomalaisten toiminnan taustatekijöitä.
Alhava toimi Suomen Poliisiupseeriyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1950−1955 ja poliisikunnan keskusliiton varapuheenjohtajana vuosina 1950−1960. Lisäksi hän toimi aktiivisesti entisen Hiitolan kunnan perinteitä vaalineessa Hiisi-säätiössä.
Ensemble, c’est tout – kimpassa

Ensemble, c’est tout – kimpassa on ranskalainen Anna Gavaldan romaanin elokuvasovitus, jonka on ohjannut Claude Berri. Vuonna 2007 ensi-iltansa saanut elokuva jäi tammikuussa 2009 kuolleen Berrin viimeiseksi ohjaustyöksi.
Juoni.
Maalta Pariisiin tullut Camille (Audrey Tautou) elättää itsensä siivoojana ja on sattunut saamaan asunnon nuoren aatelismiehen Philobertin (Laurent Stocker) valtavasta lukaalista. Siellä majailee myös kokki Franck (Guillaume Canet) ja pian myös tämän isoäiti Paulette (Françoise Bertin). Aluksi kitkainen kimppa-asuminen muuttuu vähitellen romanssiksi.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avola kirjoitti, ettei ”Kimpassa” ole mikään taivaita tavoitteleva taideteos, vaan viihdyttävä ja herttainen vanhan koulukunnan ohjaajan tuotos. Hänestä sujuva ja helposti seurattava elokuva voisi melkein olla tehty 1950- tai 1960-luvulla: ”Ehkä Berri kuvaa asioita hieman liiankin pehmeästi, mutta ainahan sellainen elokuva on kannatettava, joka korostaa ystävyyttä, yhteisöllisyyttä ja inhimillisyyttä urbaanin koleuden keskellä.”
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1971

Pesäpallon SM-sarja 1971. Oulun Lippo Suomen mestariksi. Lippo voitti myös Suomen Cupin kaadettuaan finaalissa KPL:n 9-4. Etelä-Pohjanmaalla kävi kato, kun Vimpeli, Ilmajoki ja Nurmo putosivat sarjasta.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Jyväskylän Kiri ja Loimaan Palloilijat.
Ottelut.
Lipon mestarijoukkue:
Pentti Hand, 
Juha Kaan, 
Jaakko Karjalainen, 
Jouko Kemilä, 
Veikko Keskitalo, 
Martti Kivelä, 
Eero Lehtosaari, 
Kauko Minkkinen, 
Tero Ranckèn, 
Juhani Suutarinen, 
Reijo Tiri, 
Sakari Toiviainen.
Christina Hendricks

Christina Rene Hendricks (s. 3. toukokuuta 1975 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on parhaiten tunnettu Joan Hollowayn roolista televisiosarjassa "Mad Men". Hän on näytellyt myös muun muassa Saffronia "Fireflyssa". 
Ennen näyttelijänuraansa Hendricks työskenteli mallina lähes kymmenen vuotta. Hän siirtyi televisiomainoksista koe-esiintymään tv-sarjoihin 1990-luvun lopussa.
Hendricks teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioelokuvaan "All-Star Superman", jossa hän on Lois Lanen roolissa.
Tausta.
Hendricks syntyi Knoxvillessä, Tennesseessä. Hän on Jackie Sue Hendricksin ja englantilaisen Robert Hendricksin toinen lapsi. Hendricksillä on isänsä kautta Yhdysvaltain ja Ison-Britannian kaksoiskansalaisuus. Hänellä on yksi isoveli. Perhe muutti isän työn takia usein, ja he asuivat ensin Portlandissa, Oregonissa, josta he muuttivat Twin Fallsiin, Idahoon Christinan ollessa yhdeksänvuotias. 
Christinan äiti kannusti häntä ja hänen veljeään osallistumaan paikalliseen teatteritoimintaan, ja Christina esiintyi "Grease"-musikaalissa. Alun perin vaaleahiuksinen Hendricks alkoi värjätä hiuksiaan punaiseksi kymmenvuotiaana, inspiraationaan kirja "Annan nuoruusvuodet". Christinan ollessa teini-ikäinen hänen perheensä muutti Fairfaxiin, Virginiaan. Siellä hän harrasti teatterin lisäksi balettia. Hänellä oli vaikeuksia sopeutua uuteen asuinpaikkaansa, ja joutui lukiossa koulukiusaamisen kohteeksi.
Ura.
High schoolin jälkeen Hendricks työskenteli vastaanottovirkailijana sekä kampaamon hiustenpesijänä. Hän osallistui "Seventeen"-lehden kansikuvakilpailuun, joka johti mallisopimukseen IMG Modelsin kanssa. Hendricks työskenteli mallina New Yorkissa, Lontoossa ja Japanissa 27-vuotiaaksi asti. Sen jälkeen hän esiintyi televisiomainoksissa brändeille Carl’s Jr. ja Dr. Pepper. 
Mallintöistä Hendricks siirtyi televisioroolien koe-esiintymisiin, ja hän debytoi vuonna 1999 MTV:n sarjassa "Undressed". Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli lyhytikäisessä sarjassa "Beggars and Choosers". Toisen pääroolinsa hän sai niin ikään lyhyeksi jääneestä sarjasta "Kevin Hill". Tämän lisäksi hän vieraili sarjoissa kuten "Angel", "Teho-osasto" ja "Firefly".
Suureen maineeseen Hendricks nousi televisiosarjan "Mad Men" myötä, jossa hän näytteli Joan Hollowayta vuosina 2007–2015. Hän sai roolisuorituksestaan kehuja kriitikoilta sekä kuusi Primetime Emmy -ehdokkuutta. Hendricksillä oli sivurooli elokuvassa "Drive" vuonna 2011. 
Yksityiselämä.
Vuonna 2009 Hendricks avioitui näyttelijä Geoffrey Arendin kanssa New Yorkissa. He erosivat vuonna 2019.
James Bulwer

James Bulwer (21. maaliskuuta 1794 Aylsham, Norfolk – 11. kesäkuuta 1879) oli englantilainen luonnontutkija ja keräilijä.
Bulwer opiskeli Cambridgen Jesus Collegessa. Siellä hän sai opetusta piirtämisessä kuuluisalta maisemamaalarilta John Sell Cotmanilta. Hänet valittiin Linnean Societyn jäseneksi nilviäistutkimustensa ansiosta, ja yhtenä kolmesta suosittelijasta oli William Elford Leach.
1818 Bulwer valmistui diakoniksi ja 1822 papiksi. Vuonna 1823 hänet valittiin Dublinin Booterstownin kappalaiseksi, 1831 Bristolin ja 1833 Lontoon St James's Chapelin kappalaiseksi. Hän vietti useita talvikausia matkustellen Espanjassa, Portugalissa ja Madeiralla, toisinaan filosofi Alfred Lyallin seurassa.
Keväällä 1825 Bulwer sai Madeiralta kokoelmiinsa tuntemattoman liitäjän, jonka William Jardine ja Prideaux John Selby nimesivät tyrskyliitäjäksi ("Bulweria bulwerii") vuonna 1828. Myös tyrskyliitäjien heimo sai nimensä "Bulweria" hänen kunniakseen, samoin kuin tummaviistäjien suku "Pseudobulweria" ja borneonfasaani "Lophura bulweri".
Bulwer muutti takaisin Norfolkiin vuonna 1839 Blicklingin ja myöhemmin Hunworthin kappalaiseksi. Hän uudisti tuttavuutensa Cotmaniin, kun hänen poikansa menivät opiskelemaan King's College Schooliin, ja Cotman viehättyi hänen Espanjassa ja Madeiralla tekemistään piirroksista niin, että maalasi vesiväreillä tauluja niiden maisemista.
Marjukka Tepponen

Rea Marjukka Tepponen (s. 16. heinäkuuta 1984) on laulukilpailuissa menestynyt suomalainen sopraano. Hän voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 2008 ja Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen naisten sarjan 2010. 
Siilinjärven musiikkiopistossa 5-vuotiaana pianonsoitolla, 1999 laulun yksityisopinnoilla ja 2000–2003 Kuopion konservatoriossa musiikin opintonsa alkuun saattanut Tepponen valmistui 2007 Jyväskylän ammattikorkeakoulun muusikkolinjalta pääaineena laulu. Hän opiskeli laulua sittemmin Sibelius-Akatemiassa vuodesta 2008, suorittaen lauludiplomin 2011.
Vuonna 2010 Tepponen esiintyi Kansallisoopperassa Don Giovanni -oopperan Zerlinan roolissa ja Savonlinnan oopperajuhlilla Carmenissa mustalaistyttö Frasquitan roolissa ja on sittemminkin laulanut samoilla areenoilla. Tepponen on laulanut myös muun muassa Kuopion kaupunginorkesterin ja Keski-Suomen alueoopperan solistina. Ulkomaan debyyttinsä hän teki Itävallassa syyskuussa 2010 Grazin oopperassa laulamalla Mimín roolin Puccinin oopperassa La bohème. 
Perhe.
Tepponen on kotoisin Siilinjärveltä, josta perhe muutti Kuopioon 2001. Hänen isänsä on ammattimuusikko Kuopion kaupunginorkesterissa. Tepponen kertoo oopperakärpäsen iskeneen hänen käytyään katsomassa Kuopiossa La bohème -oopperan ainakin kuusi kertaa. Tepponen kertoo tärkeimmän palautteensa olevan hänen huonokuuloisen, jo edesmenneen mummonsa mietteet, että Marjukan ääni kuulostaa siltä ”kuin se tulisi taivaasta”. Hän kertoo eläneensä toisen puolen elämästään kasvaen maalla hevosia hoidellen ja ihan tavallisia töitä tehden.
Tepposen puoliso on yhdysvaltalainen baritoni Kevin Greenlaw. Vuonna 2015 pariskunta asui Lontoossa. He avioituivat kesäkuussa 2016, ja heillä on vuonna 2017 syntynyt lapsi. Tepponen ja Greenlaw esiintyivät nimirooleissa Tampere Filharmonian Kullervo-sinfoniassa 2015 ja yhdessä myös Turun ruotsalaisen teatterin Figaron häissä 2014.
The Gerogerigegege

The Gerogerigegege (, "za gerogerigegege") on japanilainen yhtye ja performanssitaideryhmä. Sen perusti Juntaro Yamanouchi (, "Yamanouchi Juntaro") Shinjukussa, Tokiossa vuonna 1985. Yamanouchi on myös ollut yhtyeen ainoa pysyvä jäsen.
Vaikka The Gerogerigegege luokitellaan yleensä noise-yhtyeeksi, on se julkaissut levyllä myös mm. rockia, ambientia ja samplekollaaseja. Monet yhtyeen julkaisuista ovat dada-henkistä käsitetaidetta. Esimerkiksi "Shōwa"ssa on miksattu Japanin kansallislaulua ja pornoelokuvasta samplattuja ääniä. Levyn kannessa on kuva keisari Hirohitosta. Jotkin julkaisut eivät sisällä musiikkia lainkaan. Esimerkiksi "Art is over" on kasettikotelo, jonka sisään on teipattu palanen mustekalan lonkeroa.
The Gerogerigegegen tunnetuimpana levynä on pidetty "Tokyo Anal Dynamite"a vuodelta 1990. Tämä livenä äänitetty albumi sisältää 75 alle minuutin pituista kappaletta punk-noisea, joiden välissä Yamanouchi huutaa "one two three four" uudestaan ja uudestaan.
Toistuva aihe The Gerogerigegegen taiteessa on ollut masturbaatio, japaniksi senzuri (千擦り). Ryhmän kokoonpanoon kuului pitkään Tetsuya Endoh, alias Gero 30 tai Gero 56; ekshibitionisti, joka masturboi esitysten aikana lavalla. Myös useat yhtyeen levytykset sisältävät masturbaation ääniä. Ryhmä on esiintynyt usein s/m- ja homoklubeilla. Yamanouchi on homoseksuaali ja transvestiitti.
Yhtyeen nimi on muodostettu japanin kielen sanoista gero (ゲロ), joka tarkoittaa oksennusta ja geri (ゲリ), joka tarkoittaa ripulia. Yamanouchi on kutsunut yhtyettä myös nimellä "Japanese ultra shit band" (japanilainen ultrapaska bändi).
Damallsvenskan

Damallsvenskan on Ruotsin naisten jalkapallon korkein sarjataso. Naisten mestaruudesta on pelattu Ruotsissa vuodesta 1973 lähtien, mutta Damallsvenskan perustettiin 1988.
Joukkueet kaudella 2025.
Ruotsin naisten pääsarjan joukkueet kaudella 2024–2025:
Ruotsin mestarit.
Damallsvenskan.
Lähde
Viistäjät

Viistäjät ("Pterodroma") on ulappalintujen lahkoon kuuluva suku.
Viistäjät ovat keskikokoisia avomerilintuja, joiden määrittäminen luonnossa on usein vaikeaa tai mahdotonta, sillä useiden lajien väliset erot höyhenpuvussa ovat vähäisiä. Selkeimmät eroavaisuudet löytyvät tavallisesti siipien tai naaman värityksestä. Viistäjät pesivät yhdyskunnittain pääasiassa eteläisen pallonpuoliskon valtamerien vaikeapääsyisillä saarilla, jonne ne laativat pesänsä maahan, joko itse kaivamiinsa pesäonkaloihin, kallionhalkeamiin tai luoliin. Naaras munii vain yhden munan, jota haudotaan useita viikkoja. Poikaset oppivat lentämään parin-kolmen kuukauden ikäisinä. Emot käyvät ruokkimassa niitä vain öisin välttääkseen rosvoilevia fregattilintuja, kihuja ja lokkeja. Viistäjät syövät merenpinnasta kaloja, äyriäisiä ja kalmareita.
Viistäjien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan 30 lajia:
Hadižat Gatajeva ja Malik Gatajev

Hadižat Gatajeva ja Malik Gatajev eli ”Groznyin enkelit” ovat tšetšeenipariskunta, joka Tšetšenian sodan aikana perusti tšetšeenilapsille orpokoteja, ensin vuodesta 1995 Tšetšenian Groznyissa, myöhemmin vuodesta 2000 Liettuan Kaunasissa.
Pariskunta tuomittiin Liettuassa puoleksitoista vuodeksi vankeuteen sen perusteella, että he olisivat kiristäneet adoptiolapsiaan. He kärsivät jo aiemmin 10 kuukauden vankeusrangaistuksen. Sitä jatkettiin kolmella kuukaudella, mikä kuitenkin vetoomustuomioistuimessa todettiin laittomaksi. Uudessa oikeudenkäynnissä heille langetettiin puolitoista vuotta vankeutta. He siirtyivät Suomeen, josta he olivat hakeneet turvapaikkaa. Suomessa tukiryhmä järjestänyt heille asunnon. Liettuan viranomaiset tekivät heistä Eurooppalaisen pidätysmääräyksen, minkä jälkeen Suomen poliisi otti heidät kiinni. Luovutusasia käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa. Turvapaikkahakemuksen vuoksi pariskunta saa jäädä Suomeen siksi aikaa kunnes hakemusta käsitellään eikä heitä luovuteta Liettuaan. Aiemmin Gatajevia vastaan todistanut kasvattitytär puhuu nyt heidän puolestaan. Helsingin käräjäoikeudessa hän kertoi todistaneensa Liettuassa painostuksen alaisena. Luovuttamista vaatinut syyttäjä valitti käräjäoikeuden päätöksestä korkeimpaan oikeuteen, joka toimii ainoana muutoksenhakuasteena eurooppalaisissa luovutustapauksissa. Korkein oikeus päätti 25. helmikuuta 2010 pyytää asiassa ennakkoratkaisua EU:n tuomioistuimelta .
23. maaliskuuta 2010 Liettuan korkein oikeus kumosi Gatajeveja koskevan valitusasteen tuomion ja palautti asian uudelleen käsiteltäväksi. Korkein oikeus totesi menettelyssä tapahtuneen lukuisia virheitä ja oikeudenkäynnin olleen epäoikeudenmukainen . Tämän johdosta Liettuan oikeusministeriö peruutti pidätysmääräyksen ja sen myötä suomalainen syyttäjä peruutti valituksensa Suomen korkeimmassa oikeudessa. Korkein oikeus puolestaan peruutti EU-tuomioistuimelle tehdyn ennakkoratkaisupyynnön. Gatajevit määrättiin vapautettavaksi heti.
Elokuvaohjaaja Pirjo Honkasalo on tehnyt Gatajevin pariskunnasta ja heidän työstään dokumenttielokuvan "Melancholian 3 huonetta" (2004) ja norjalainen Åsne Seierstad on kirjoittanut kirjan "Groznyin enkelit" (2008), joissa kerrotaan lasten pelastamisesta ja viemisestä turvaan Ingušiaan.
Pariskunta sai turvapaikan Suomesta toukokuussa 2012.
Hilppa

Hilppa on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkujaan karjalainen muunnelma Filippos-nimen naispuolisesta vastineesta Filippa ja siten Filippos-nimen suomalaisen vastineen Vilpun sisarnimi, mutta se voi olla myös savolais-karjaisen "-ppA"- ja "-ppO"-johdoksen avulla muodostettu versio Hilja-nimestä.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 538 naista ja alle 10 miestä saanut nimekseen Hilppa.
Vaaleatyrskynpolkija

Vaaleatyrskynpolkija ("Fregetta grallaria") on pienikokoinen valtamerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 20 cm, siipien kärkiväli 40–48 cm ja paino 45–65 g. Lajista tunnetaan useita värimuotja, joista tavallisin on vaalea muoto, joka on pääosin tummamruskea, hartioilla, selässä ja yläperässä on valkoisia höyhenten kärkiä, pyrstön yläpeitinhöyhenissä on valkoinen laikku, siivellä on harmaanruskea laikku, vatsa ja rinta ovat valkoiset, siipien alapinnat ovat laajalti valkoiset ja myös alaperä on osittain valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuoren linnun puku on kuin aikuisen. Lajista tunnetaan neljä alalajia.
Esiintyminen.
Vaaleatyrskynpolkijat pesivät Oseanian eristyneillä saarilla Lord Howen saariryhmässä Australiassa ja Macauley Islandilla, Curtis Islandilla Kermadecsaarilla Uudessa-Seelannissa, sekä Chilen merialueella muun muassa Juan Fernándezin saarilla. Lajin populaation koko on noin 300 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella laji kiertelee valtamerillä, ja se on tavattu Kap Verden vesillä 17.8.1986. Lajin ainoana uhkana ovat saarille villiintyneet rotat ja kissat. Lord Howelta on nyttemmin poistettu kissat ja rottien poistaminen on suunnitteilla.
Elinympäristö.
Linnut pesivät vaikeapääsyisillä saarilla ja kalliokareilla.
Lisääntyminen.
Vaaleatyrskynpolkijat kaivavat pesäonkalonsa pehmeään maahan tai laativat pesänsä vulkaanisten kivenlohkareiden suojaan. Pesäkuoppa on vuorattu kuivilla heinillä. Ne pesivät yhdyskunnittain, usein rantavalleilla. Naaras munii yhden valkoisen munan tammi-maaliskuussa ja molemmat emot hautovat vuorotellen yhteensä 37 päivää. Poikaset lähtevät pesästä tavallisesti toukokuussa noin 80 päivän ikäisinä. Emot ruokkivat niitä äyriäisillä ja kalmareilla.
Ravinto.
Ruokavalio koostuu pääjalkaisista, lähinnä kalmareista, ja äyriäisistä. Linnut saalistavat lentää lepattamalla lähellä merenpintaa, ja polkevat välillä vettä räpylöillään. Ne ruokailevat kaukana avomerellä sekä päivällä että yöllä, usein muiden ulappalintujen seurassa.
Anna Edelheim

Anna Christina Charlotta Edelheim (3. tammikuuta 1845 Helsinki – 25. toukokuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "ei-", "-im" ja "x?". Edelheim oli Suomen ensimmäinen vakinaisesti palkattu naistoimittaja, aikaisemmin naiset olivat toimineet vain lehtien avustajina. 
Henkilöhistoria.
Anna Edelheim sai aluksi kotiopetusta ja hän kävi sitten Helsingin ruotsalaista tyttökoulua sekä opiskeli vielä Tukholmassa. Hän oleskeli pitkään Pietarissa ja Italiassa. Edelheim kirjoitti 1870-luvulla kaksi romaania "Två bröders historia" (1877) ja "Fremlingens dotter" (1878) jotka ilmestyivät alakertaromaaneina "Helsingfors Dagblad"- ja "Hufvudstadsbladet"-lehdissä. 
Edelheim oli "Finland"- ja "Finska Veckobladet" -lehden toimittajana 1886–1888. Hän käsitteli lehtikirjoituksissaan erityisesti naisasiaa ja uskonnonvapautta. "Finland"-lehti, jonka päätoimittaja oli Agathon Meurman oli Edelheimin mielestä liian vanhoillinen, ja niipä hän erosi sen palveluksesta jo 1887 ja perusti oman "Finska Veckobladet" -lehtensä, jonka näytenumero ilmestyi joulun edellä 1887. Lehti ilmestyi sitten viikoittain vuoden 1888 aikana. Lehdessään Edelheim puolusti sitten muun muassa uskonnonvapautta, ehtoollispakon poistamista ja siviiliavioliiton sallimista.
Edelheim on kirjoittanut sanat ja Richard Faltin säveltänyt laulun "Bön för Finland" ("Suomen rukous"). 
Edelheimin isä oli senaattori Paul Henrik Edelheim ja äiti Emilia Christina af Brunér. Hänen veljiään olivat insinööri Frans Edvard Edelheim ja varatuomari, valtiopäivämies Paul Wilhelm Jonas Edelheim.
Olga Lönnbohm

Olga Margareta Lönnbohm, o.s. "Molander", (1871 Ruskeala – 28. lokakuuta 1904 Kuopio) oli suomalainen runoilija.
Olga Lönnbohm oli naimisissa 1895–1904 runoilija Eino Leinon vanhemman veljen, kansakoulujen tarkastaja Oskar Andreas Ferdinand (Antti) Lönnbohmin (kirjailijanimi O. A. F. Mustonen) kanssa.
Høje-Taastrupin kunta

Høje-Taastrup on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 50 829 asukasta, ja sen pinta-ala oli 78,2 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Taastrup.
Høje-Taastrup ei liittynyt muiden kuntien kanssa Tanskan kuntauudistuksessa 1. tammikuuta 2007.
V. Makkonen

Valtteri Johannes Makkonen (19. tammikuuta 1902 Suonenjoki – 17. kesäkuuta 1981 Suonenjoki) oli suomalainen matematiikan opettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Robinpoika".
Makkosen vanhemmat olivat rovasti Robert Makkonen ja Aino Lovisa Österbladh. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1921, kävi kadettikoulun 1929–1931 ja suoritti loppututkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1946.