tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Imatran Rakennustyö

Imatran Rakennustyö Oy oli valtion koskivoimakomitean alainen, Imatran vesivoimaloiden rakentamista varten perustettu väliaikainen maa- ja vesirakennusyhtiö.
Presidentti Lauri Kristian Relander vihki Imatrankosken voimalaitoksen ensimmäisen vaiheen käyttöön 25. toukokuuta 1929, joskin viimeistely kesti vielä kolme vuotta.
Yhtiön rautatiekalusto.
Yhtiöllä oli runsaasti kapearaidekalustoa: seitsemän 750 mm veturia, 205 kaato- ja työmaavaunua sekä 30 kpl 600 mm:n kuuppavaunua. Vaihteita järjestelmässä oli jopa 21 ja kääntöpöytiä 9. Raiteiston kokonaispituus 14 kilometriä. 
Yksi vetureista, numero 4 (Lokomo 25/1923, 0-4-2T), räjähti 20. helmikuuta 1925 ja romutettiin myöhemmin. Onnettomuudessa kuoli kaksi henkilöä. Veturit ja raiteisto myytiin työn valmistuttua vuosina 1928–1932 teollisuudelle ja rakennusyhtiö lakkautettiin. Kolme veturia eli numerot 1–3 (Lokomo 19-21/1922, 0-4-2T), myytiin Tampella Oy:n Inkeroisten tehtaille ja numero 5, Orenstein &amp; Koppel 10544/1923, 0-6-0WT, Åminneforsin teollisuusradalle. Viimeisen eli räjähtänyttä Nelosta korvaamaan hankitun veturin numero 6, Krauss 8069, 0-8-0WT, kohtalo on tuntematon.
Karelia-soutu

Karelia-soutu on vuodesta 1985 alkaen Pohjois-Karjalassa järjestetty soututapahtuma. Kyseessä on Suomen suurin retkisoutu, ja siihen osallistuu vuosittain heinäkuussa noin 2 000 soutajaa ja melojaa. 
Lähtöpaikat ovat kirkkoveneille Pielisellä (Nurmeksessa tai Lieksassa) ja pienveneiden lähtöpaikka oli esimerkiksi vuonna 2007 Ilomantsin Mutalahdessa. Soutu kulkee alas Pielisjokea Pyhäselälle Joensuuhun ja Liperiin. Taukopaikkoja ovat muun muassa Joensuun Haapalahti, Kontiolahden Jakokosken museokanava ja Joensuun Ilosaari, Liperin Saariston ranta ja Rääkkylän Koivuniemi.
Mukana on ollut yksinsoutajia, parisoutajia, perheitä, soutuporukoita ja joukkueita, jotka vaihtavat miehistöä jokaiselle osuudelle. Matkaa kertyy sekä pienvene- että kirkkovenereiteille noin 250 kilometriä.
Vuodesta 2010 tapahtumaan on voinut osallistua myös polkupyörällä. Pyöräilijöiden etappipaikat ovat samat kuin soutajilla.
Hammasrata

Hammasrata on vuoristoissa, kuten Karpaateilla, käytettävä kapearaiteinen rautatiejärjestelmä, jossa kiskotuksen välissä kulkee erillinen hammastanko. Vetureissa on tankoon vastaava erillinen hammaspyöräkoneisto, joka voidaan nostaa ylös tasamaalla nopeuden lisäämiseksi. Tämä koneisto mahdollistaa jopa 480 promillen nousut ja laskut. Tietyn kaltevuusrajan jälkeen nykyisin käytetään veturijunien sijasta yksinomaan moottorivaunuja; useimmat tällaiset radat ovat sähköistettyjä. 
Jyrkin nousu on Sveitsissä, Luzernin lähellä olevalla Pilatusvuorelle nousevalla hammasradalla. Rata on sähköistetty ja käyttää moottorivaunuja. Tätä jyrkemmät radat ovat funikulaareja eli kiskoköysiratoja. 
Loivemmissa nousuissa, aina 70 promilleen asti, on joillakin radoilla hammasratakoneistot korvattu joko moottorivaunuihin asennetuilla erityisvarustetuilla jarruilla tai kaikkein loivimmissa nousuissa voimakkailla työntövetureilla. 
Hammasradan sijasta voidaan käyttää myös kumipyöriä kitkan lisäämiseksi. Lausannen metrorata m2, Sveitsissä, on toteutettu kumipyörillä. Radan jyrkkyys on suurimmillaan 120 promillea.
Luan Krasniqi

Luan Krasniqi (s. 10. toukokuuta 1971) on Saksaa edustava Kosovon albaani nyrkkeilijä ja kaksinkertainen ammattilaisten raskaan sarjan Euroopan mestari. Krasniqi on noin 191 cm pitkä.
Amatööriura.
Krasniqin perhe muutti kotikaupungistaan Junikista Saksaan Rottweiliin kun hän oli saanut koulunsa päätökseen vuonna 1987. Nyrkkeilyn hän aloitti "BSV Rottweil", missä häntä valmensi huippuvalmentaja Theo Kerekesch. Saatuaan Saksan kansalaisuuden hän osallistui Liverpoolissa käytyyn kansainväliseen turnaukseen ja voitti kultamitalin. Samana vuonna hän saavutti myös Saksan mestaruuden. Menestys jatkui 1995 MM-kisoissa, missä hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa kuubalaiselle Félix Savónille. Vuotta myöhemmin hän eteni Atlantan olympialaisissa välieriin, mutta silmävamma esti häntä kohtaamasta uudelleen Savónia ja hän palasi kotiin pronssimitali kaulassa.
Ammattilaisura.
Atlantan kisojen jälkeen Krasniqi solmi ammattilaissopimuksen "Panix Promotionsin" kanssa. Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 2. syyskuuta 1997 hän voitti nelieräisessä kamppailussa Harry Seniorin. Samoihin aikoihin hän toimi Lennox Lewisin sparraajana. Kaikkiaan hän otteli Panixille 15 ottelua, joista voitti jokaisen, ennen kuin siirtyi keväällä 2000 "Universum Box-Promotionsin" riveihin. 5. tammikuuta 2002 hän pääsi iskemään Euroopan mestaruudesta Rene Monsia vastaan ja voitti 12-eräisen kamppailun tuomariäänin 2-1. Hän kuitenkin hävisi tittelin heti ensimmäisessä puolustuksessaan Przemyslaw Saletalle saman vuoden heinäkuussa.
Uudestaan Krasniqi pääsi iskemään Euroopan mestaruudesta 14. helmikuuta 2004 ja voitti tuolloin Sinan Samil Samin. Hän puolusti mestaruuttaan voitolla Monsea vastaan ja otteli ratkaisemattoman Timo Hoffmannin kanssa. Toukokuussa 2005 hän voitti Lance Whitakerin ja pääsi ottelemaan WBO-liiton maailmanmestaruudesta. Saman vuoden syyskuussa Hampurissa käydyssä mestaruusottelussa Lamon Brewster kuitenkin säilytti mestaruutensa yhdeksännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Maaliskuussa 2007 hän otteli Stuttgartissa Brian Minton kanssa avoimesta WBO:n Intercontinental-tittelistä ja voitti kamppailun kaikin tuomariäänin. Saman vuoden heinäkuussa hän menetti tittelinsä hävittyään Tony Thompsonille.
Viimeksi Krasniqi otteli 15. marraskuuta 2008 ukrainalaista Oleksandr Dimitrenkoa vastaan häviten tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut

Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut on amatööri- eli olympiatyylin nyrkkeilyn merkittävin arvoturnaus olympialaisten rinnalla. 
Kilpailut järjestää kansainvälinen amatöörinyrkkeilyliitto AIBA. Nykyisin maailmanmestaruuskilpailut järjestetään joka toinen vuosi. Ensimmäiset miesten MM-kilpailut järjestettiin vuonna 1974 Kuuban Havannassa ja ensimmäiset naisten kilpailut vuonna 2001 Scrantonissa, Yhdysvalloissa.
Vuonna 2003 miesten painoluokkien määrä vähennettiin kahdestatoista yhteentoista, kun alempi keskisarja (alle 71 kg) poistettiin. Vuonna 2011 painoluokkia vähennettiin jälleen yhdellä, kymmeneen, kun höyhensarja (alle 57 kg) poistettiin. Vuoden 2019 kisoihin painoluokkien määrä pudotettiin kahdeksaan. Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa on vielä höyhensarja ja yhteensä kymmenen painoluokkaa.
Suomalaisnyrkkeilijät ovat MM-kilpailuissa saavuttaneet kaikkiaan yhdeksän mitalia, joista kolme on hopeaa ja kuusi pronssia.
Antipodi

Antipodi on piste, joka sijaitsee tarkalleen pallon pinnan vastakkaisella puolella.
Tähtitieteessä antipodi viittaa useimmiten taivaanpallolla olevan pisteen vastakkaispisteeseen.
Maantieteessä antipodi on piste, joka on täsmälleen maapallon toisella puolella. Koska maapallo on suurimmaksi osaksi meren peitossa, etenkin eteläinen pallonpuolisko, on maalla olevien pisteiden antipodi useimmiten meressä. Maa-alueista toistensa osittaisia antipodeja ovat esimerkiksi Etelä-Amerikka sekä Kaakkois-Aasia ja Kiinan itäosat, sekä Espanja ja Uusi-Seelanti. Japanin, Korean ja Australian antipodi on Atlantin valtameri. Muun Euraasian sekä Afrikan antipodi on Tyynimeri. Pohjois-Amerikan antipodi on Intian valtameri ja sen eteläpuolinen Eteläinen jäämeri.
Uuden-Seelannin eteläpuolella sijaitsevat Antipodisaaret nimettiin sen mukaan, että ne sijaitsevat melko lähellä Britteinsaarten antipodia.
Kultapyrstöluikero

Kultapyrstöluikero ("Ecsenius bicolor") on meriakvaariossa pohjan lähellä viihtyvä kala.
Koko ja ulkonäkö.
Kultapyrstöluikero kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Kalasta on joitakin eri värimuotoja. Kalan pää ja etuosa on yleensä tumma, ruskea tai sinivihreä, pyrstöpuoli kullankeltainen. Myös joitakin kokonaan tummia yksilöitä esiintyy. Pää on nelikulmainen ja silmät kohoavat päälaen yläpuolelle. Selkäevä kohoaa komeana harjana lähes koko selän pituudelta.
Alkuperä.
Kultapyrstöluikero elää luonnossa Indopasifisella merialueella. Se on melko suosittu riutta-akvaarion kala, mutta saattaa joskus näykkiä koralleja ja simpukoita.
Käyttäytyminen.
Kultapyrstöluikero piileskelee usein osittain kivenkolossa niin että vain pää pistää esille.
Ravinto.
Kultapyrstöluikero syö luonnossa enimmäkseen levää. Akvaariossa se voi osittain hyväksyä korvaavaa ruokaa kuten hiutaleita.
Sinipurjevälskäri

Sinipurjevälskäri ("Zebrasoma xanthurum") tai keltapyrstövälskäri on välskärikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Sinipurjevälskäri voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä ja orvokinsininen, suu välskäreille ominainen pitkähuulinen ja pyrstö kirkkaan keltainen. Pyrstön tyvessä ovat veitsimäiset ulokkeet, joita kala voi käyttää taisteluaseena heiluttamalla vartaloaan.
Nuoret yksilöt ovat hennosti vaakaraitaisia.
Alkuperä.
Sinipurjevälskäri elää luonnossa Punaisellamerellä ja Persianlahdella.
Se elää 2–20 metrin syvyydessä merenpohjan kalliorinteillä tai koralleja kasvavilla alueilla.
Käyttäytyminen.
Sinipurjevälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan. Jos se ehtii vallata reviirin akvaariosta, se voi hyökätä myöhemmin tulleiden kalojen kimppuun, siksi suositellaan, että sinipurjevälskäri laitetaan akvaarioon viimeisenä kalana.
Luonnossa sinipurjevälskärit liikkuvat uteliaina pitkin koralliriuttaa ja napostelevat jatkuvasti levää. Riutta-akvaariossa ne saattavat joskus näykkiä myös pitkälonkeroisia koralleja ja jättiläissimpukoita, varsinkin jos eivät saa tarpeeksi mieluista ruokaa.
Sinipurjevälskärit kutevat avoveteen, sekä mäti että siitä kuoriutuneet toukat ajelehtivat planktonin seassa. Poikaset asettuvat riutalle toisen muodonmuutoksensa jälkeen. Laji on hyvin vaikea saada lisääntymään vankeudessa.
Vesiolot ja ravinto.
Sinipurjevälskäri syö luonnossa pääravintonaan kivillä ja koralleilla kasvavaa makrolevää, mutta tulee sen joukossa nielaisseeksi myös pieniä selkärangattomia. Akvaariossakin se nyppii elävää levää, mutta sille syötetään sen lisäksi kasvispitoista ruokaa kuten kuivattua levää. Kala tarvitsee monipuolisesti erilaisia ruoka-aineita säilyttääkseen värinsä.
Sopiva lämpötila on 24–28 °C, suolapitoisuudesta kertova ominaispaino 1,020–1,02 ja pH 8,1–8,4.
José Enrique Gutiérrez

José Enrique Gutiérrez Cataluña s. 18. kesäkuuta 1974 Valencia) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2009 ja uudelleen 2011–2012. Gutiérrezin merkittävimmät saavutukset ovat Italian ympäriajon kakkostila vuonna 2006 sekä etappivoitto Espanjan ympäriajossa ja kaksi etappivoittoa Dauphiné Libéré -kilpailussa.
Phonak Hearing Systems -tallissa ajanut Gutiérrez oli kesäkuusta 2006 lähtien "ei-aktiivinen" ajaja yhdessä tallikaverinsa Santiago Boteron kanssa, koska häntä epäiltiin yhteyksistä Eufemiano Fuentesiin, jonka epäillään toimittaneen doping-aineita useille pyöräilijöille. (ks. Operaatio Puerto).
Aika-ajon Espanjan-mestaruus
Grande Premio M.R. Cortez, etapin 3 voitto
Katalonian ympäriajo, yhdistelmäkirikilpailun voitto 
Dauphiné Libéré, etapin 7 voitto
Tour de Romandie, toinen etapilla 1
Espanjan ympäriajo, kolmas etapilla 16 
Pariisi–Tours, kuudes
Espanjan ympäriajo, etapin 20 voitto
Dauphiné Libéré, yhdistelmäkilpailun ja etapin 2 voitto, kokonaiskilpailussa kuudes, kokonaiskilpailun johtaja, 1 päivä
Italian ympäriajo, kokonais- ja yhdistelmäkilpailussa toinen, pistekilpailussa kolmas, kolmas etapeilla 1 (henkilökohtainen aika-ajo), 8 ,13 ja 17 
Georgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Koldo

Koldo, oikealta nimeltään Jesús Luís Alvárez de Eulate (s. 4. syyskuuta 1970 Vitoria-Gasteiz, Espanja) on andorralainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän toimii FC Andorran sekä Andorran maajoukkueen ykkösmaalivahtina.
Koldo aloitti uransa kotikaupunkinsa Vitorian CD Aurrerá de Vitoriasta, ja pelasi myös Atlético Madridissa, CD Toledo ja UD Salamancassa ennen kuin vuonna 1994 muutti Andorraan. Koldo on naimisissa andorralaisen vaimonsa kanssa, ja heillä on Iker-niminen poika.
SL-1

SL-1 eli Stationary Low-Power Reactor Number One oli Yhdysvaltain maavoimien rakentama kokeellinen 3 megawatin tehoinen pienikokoinen ydinreaktori, joka sijaitsi Idaho Fallsin lähellä Idahossa, National Reactor Testing Stationissa, joka oli osa Idaho National Laboratorya. Reaktorityyppi oli suunniteltu kaukaisten pohjoisten sotilastukikohtien lämmittämiseen ja sähkön tuottamiseen. Reaktorissa tapahtui ensimmäinen Yhdysvalloissa tapahtunut ydinonnettomuus. Se on toistaiseksi ainoa kuolonuhreja vaatinut ydinonnettomuus Yhdysvalloissa; onnettomuus johti kolmen ihmisen kuolemaan. Onnettomuus on luokiteltu INES 4 -tasoiseksi.
Onnettomuus.
21. joulukuuta 1960 reaktori oli ajettu alas huoltoa varten. 3. tammikuuta 1961 reaktorissa kuitenkin tapahtui yllättävä nopea reaktio, joka johti höyryräjähdykseen. Syynä oli säätösauva, jota reaktorin päällä ollut työntekijä oli käsittelemässä: ilmeisesti sauvalla oli ollut taipumus juuttua ja työntekijä oli käsitellyt sitä väkivalloin; toimenpiteen tarkoitus oli vetää säätösauvaa pois reaktorista noin 3 tuumaa (7,6 cm), mutta sitä oli liikutettu arviolta 20 tuumaa (50 cm), joka aiheutti reaktion kiihtymisen liiallisesti ja reaktorisydämen lähellä olevan veden välittömään höyrystymiseen. Höyryräjähdys löi maassa olleet työntekijät (John A. Byrnes ja Richard Leroy McKinley) kumoon; reaktorin päällä ollut suojatulppa lävisti reaktorin päällä olleen työntekijän (Richard C. Legg) ja hän seivästyi räjähdyksen voimasta rakennuksen kattoon. McKinley oli työntekijöistä ainoa, joka oli vielä hengissä pelastustyöntekijöiden saapuessa. Vaikka kaikki kolme työntekijää altistuivat onnettomuudessa säteilylle, he kaikki kuolivat räjähdyksen aiheuttamien fyysisten vammojen takia. Ruumiit toimitettiin omaisille lyijyvuoratuissa arkuissa.
Vaikka reaktorilla ei ollut varsinaista nykyisen tyyppistä suojarakennusta, rakennus esti silti säteilyn leviämisen ympäristöön.
Onnettomuuden seurauksena reaktorityyppiä ei otettu laajemmalti käyttöön, ja turvamääräyksiä tiukennettiin niin, että yhden säätösauvan liiallinen poistaminen ei aiheuta vaaraa. Reaktorin jäännökset on haudattu lähelle onnettomuuspaikkaa.
Dominic Chatto

Dominic Chatto Bashir Jamilu (s. 12. heinäkuuta 1985) on uransa lopettanut nigerialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Falkenbergiä. 181-senttinen Chatto on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 
Chatto aloitti uransa kotimaansa liigassa, jossa hän pelasi FC Sheratonissa ja AS Racinesissa. Maaliskuun lopulla 2007 turkulaisen Interin kanssa vuoden mittaisen sopimuksen tehnyt Chatto oli keväällä seuran pelaajana jo muutamassa liigacupin ottelussa. Veikkausliigassa Chatto pelasi ensimmäisen ottelunsa kauden avauskierroksella 23. huhtikuuta 2007 1-0 tappio-ottelussa Hakaa vastaan. Maalitilinsä hän avasi seuraavassa ottelussa, kun hän teki kaksi maalia Vaasan Palloseuran verkkoon. Kaikkiaan Chatto pelasi 2007 23 liigaottelua, joissa hän teki puolustavalle keskikenttäpelaajalle kuusi maalia. Kaudella 2008 Chatto oli yksi Interin tärkeimmistä pelaajista mestaruuskamppailussa, ja kauden lopuksi Jalkapallon Pelaajayhdistys (JPY) valitsi hänet vuoden liigapelaajaksi. Kaudeksi 2009 Chatto siirtyi Ruotsin pääsarjaan BK Häckeniin.
Häckenistä Chatto jatkoi matkaansa Norjan pääsarjaan ja Bodø/Glimtiin. Siellä hän pelasi kahden kauden aikana 44 ottelua joissa teki 3 maalia. Sieltä hän siirtyi Kazakstanin pääsarjajoukkue Ordabasyyn, jossa hän pelasi kaikkiaan 31 ottelua maaleitta.
Kaudesta 2017 lähtien Chatto pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavassa Falkenbergissa, kunnes joulukuussa 2019 päätti lopettaa uransa.
Jermu Gustafsson

Jermu Gustafsson (s. 22. kesäkuuta 1986 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
TPK:n kasvatti Gustafsson toimi ”Vintiöiden” kapteenina vuoden 2003 poikien MM–kotikisoissa. Hän löi kaudella 2006 itsensä läpi liigatasolla. Liigadebyyttinsä 19. huhtikuuta 2006 ottelussa Lahtea vastaan tehnyt Gustafsson pelasi kauden aikana 16 ottelua, tehden yhden maalin. Hän teki uransa ensimmäisen maalin paikallisvastustaja Turun Palloseuraa vastaan.
Hyvin Gustafssonilta alkanut kausi 2007 katkesi kesällä ikävästi loukkaantumiseen. Hän oli hyvien liigaotteluiden ansiosta noussut aina nuorten alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen asti. Gustafssonin ura päättyi lopulta polvivammoihin.
Rundāles pils

Rundāles pils (Rundālen palatsi, ) on barokkilinna Länsi-Latviassa Bauskan kaupungin lähellä. Sitä sanotaan usein Itämeren Versaillesiksi. 
Palatsi rakennettiin vuosina 1736–1740 kuurinmaalaisen herttuan ja Venäjän keisarinna Anna Ivanovnan suosikin Ernst Johann von Bironin kesäasunnoksi. Bironin perheen käytössä linna oli vuoteen 1795 saakka, jolloin Kuurinmaan herttuakunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan.
Linnan suunnitteli Venäjän keisarinna Elisabetin hoviarkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli, jonka suunnittelutyö oli myös Pietarin Talvipalatsi. Rastrelli valvoi Rundālen rakennustöitä vuosina 1736–1740 sekä vuosina 1764–1767. Vuonna 1766 hänen avustajakseen palkattiin Peter von Bironin vaatimuksesta tanskalainen arkkitehti Severin Jensen, joka valvoi rakennustyön loppuun ja suunnitteli portti- ja tallirakennukset vuosina 1766-1767.
Palatsin sisätilat ovat tyyliltään pääosin rokokoota, ja rakennuksessa on . Alkuaan tilat oli jaettu erikseen edustustiloina ja erikseen yksityistiloina toimineisiin huoneisiin (itä- ja länsisiipi). Linna on nykyisin osittain museona, osittain edustustilana. Linnan restaurontityöt aloitettiin vuonna 1972, ja ne jatkuvat edelleen. Jo entistettyjen tilojen lisäksi palatsissa voi tutustua palatsin ja Bironin suvun historiaa esitteleviin näyttelyihin. Myös entistetty barokkipuisto on avoinna vierailijoille.
Itäsiiven Kultaisessa salissa on käytetty kultaisten ornamenttien taustamateriaalina kahta erilaista marmoria. Länsisiivessä näkee herttuan makuuhuoneesta suoraan puistoon. Sekä huoneen että puiston malli on peräisin Versaillesista. Seurueen ajanviettoa varten oli biljardihuone, jossa on myös erilaisia korttipöytiä. Vastaavat herttuattaren yksityishuoneet ovat myös tilavia ja niihin on rakennettu myös salaovia ja käytäviä huomaamatonta liikkumista varten.
Valtaistuinsali.
Yksi linnan parhaiten säilyneistä osista on sen valtaistuinsali, jonka koristelu on peräisin vuodelta 1767. Sen kattomaalauksista ovat vastanneet Francesco Martini ja Carlo Zucci. Kattomaalaukset kuvastavat linnan rakennuttajan, herttua Ernst Johann Bironin hyviä ominaisuuksia. Kohokuvat salissa on stukkomestari Johann Michael Graffin käsialaa, ja niiden kultauksen on hoitanut Johann Endress. Salin valtaistuin on aikojen saatossa hävinnyt. Alkuperäinen parkettilattia puolestaan on edelleen paikoillaan.
Marco Matrone

Marco Matrone (s. 2. heinäkuuta 1987 Scafati, Italia) on italialais-suomalainen jalkapalloilija, joka lopetti pelaajauransa kauden 2017 jälkeen. Hän edusti viimeksi Tampereen Ilvestä. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Matrone on pelannut juniorina Olarin Tarmon, FC Espoon, FC POHUn sekä AC Allianssin joukkueissa. Hän pääsi Allianssissa Veikkausliiga-ottelussa penkille asti, mutta ei kuitenkaan tehnyt sarjadebyyttiään. Matrone liittyi FF Jaron riveihin kaudeksi 2007. Aikaisemmin hän on edustanut suomalaista FC Honkaa ja italialaista AC Arezzoa, jossa pelasi lähinnä alle 20-vuotiaiden joukkueessa (Campionato Primavera) ja vuokrasopimuksella Serie D:n Sansepolcrossa.
Jarossa Matrone teki Veikkausliiga-debyyttinsä 22. huhtikuuta 2007 ottelussa FC Lahtea vastaan. Maalitilinsä hän aukaisi jo seuraavassa ottelussa 26. huhtikuuta Hakaa vastaan. Neljän Jaro-kauden jälkeen Matrone siirtyi Valkeakosken Hakaan. Kaudella 2013 hän toimi joukkueen kapteenina. Marraskuussa 2013 Matrone siirtyi Veikkausliigaan nousseen SJK:n joukkueeseen kahden vuoden sopimuksella. Marraskuussa 2015 Matronen julkistettiin tehneen kahden vuoden sopimuksen, johon sisältyy myös kolmas optiovuosi, niin ikään Veikkausliigassa pelaavan Ilveksen kanssa.
Clive Allen

Clive Darren Allen (s. 20. toukokuuta 1961 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija.
Clive Allenin isä Les Allen oli Tottenham Hotspurin ykkösdivisioonan ja FA Cupin vuonna 1961 voittaneen joukkueen pelaaja (FA Cupin voitto sattui tarkalleen kaksi viikkoa ennen Clive Allenin syntymää). Clive Allenin serkuista Paul Allen pelasi myös muun muassa Tottenham Hotspurissa ja Martin Allen toimi pelaajauransa jälkeen pitkään valmentajana.
Clive Allen aloitti uransa Queens Park Rangersissä vuonna 1978, minkä jälkeen hän pelasi useissa eri joukkueissa. Hän pelasi viidesti Englannin maajoukkueessa vuosina 1984–1988. Allen lopetti pelaajauransa vuonna 1995.
Tapani Koivula

Tapani Koivula (s. 22. heinäkuuta 1946) on suomalainen ufotutkija ja -kirjailija. 
Ammattiura.
Koivula on koulutukseltaan arkkitehti ja teki valtaosan työurastaan Helsingin kaupungin palveluksessa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2011.
Ufo- ja parapsykologian tutkija.
Koivula on sekä kirjoittanut itse että toimittanut ja kääntänyt ufo- ja paranormaalien ilmiöiden kirjallisuutta sekä romaaneja henkisestä kehityksestä ja ollut tekemässä tv-ohjelmia ja lehtijuttuja. 
Koivulan mukaan on riittävästi todisteita sille, että osa ufoista ja olentohavainnoista on todellisia ja että keskuudessamme käy ulkoavaruuden vieraita. Koivulan mukaan ufot viestivät kontaktihenkilöilleen huolta maapallon saastumisesta. Koivula uskoo, että osa viljapeltokuvioista ei ole ihmisen tekemiä. Lisäksi hänen mielestään ilmiöt kuten kaukokatselu, ruumiista poistumiskokemus, rajatilakokemukset ja mediumismi ovat riittävästi todistaneet, että elämä jatkuu kuoleman jälkeen.
Friikkisirkus (romaani)

Friikkisirkus ("Cirque du Freak") kuuluu Darren Shanin kirjoittamaan kirjasarjaan nimeltä "Darren Shanin tarina", joka kertoo Darren Shan -nimisestä pojasta ja hänen matkastaan vampyyriksi. Kirja julkaistiin Suomessa 2001 Kaijamari Sivillin suomentamana. 212-sivuisen kirjan kustansi Tammi. Kirjasta on tehty vuonna 2009 -niminen elokuva.
Juoni.
Darren Shan on tavallinen koulupoika, joka käy koulua parhaan ystävänsä Steve Leonardin kanssa. Eräänä päivänä he kuitenkin löytävät esitteen eriskummalliseen friikkisirkukseen, ja lähtevät sinne; kyseinen ilta sirkuksessa muuttaa poikien elämän painajaisuneksi.
Erityisesti numero Larten Crepsleystä ja tämän myrkkyhämähäkistä Madam Octasta kiinnostaa poikia. Darren kadehtii Crepsleytä tämän hämähäkin takia, mutta Steve vilkuilee koko ajan pelokkaasti Crepsleytä. Sirkuksen jälkeen Steve tapaa Larten Crepsleyn ja kertoo, että tietää tämän salaisuuden: herra Crepsley onkin oikeasti vampyyri, ja Steve uhkaa kertoa tämän maailmalle, jos Crepsley ei tee hänestä oppipoikaansa. Mutta kun Crepsley ei suostu siihen, Steve lähtee teatterista vannoen kostoa.
Darren kuulee Steven ja Crepsleyn keskustelun, ja lähtee hänkin teatterilta. Hän kadehtii valtavasti Crepsleyltä tämän lemmikkiä ja päätyy lopulta varastamaan Madam Octan uhaten viestissä kertoa totuudeen vampyyrista, jos tämä lähtee etsimään lemmikkiään. Kun Darren ja Steve leikkivät Madam Octan kanssa, se yllättäen pureekin Steveä kaulaan, ja tämä joutuu kooman kaltaiseen tilaan. Kun myrkkyyn ei tunnu olevan vastalääkettä, Darren menee tapaamaan Crepsleytä ja suostuu tämän mielettömään ukaasiin: pelastaa Steve, jos Darren puolestaan ryhtyy hänen oppipojakseen. Darren suostuu pakon edessä vastahakoisesti, ja Crepsley verettää hänet.
Crepsley ja Darren lähtevät sairaalaan ja lääkitsevät tajuttoman Steven. Darren karkaa Crepsleyn luota kauhuissaan kotiinsa. Päivien mittaan hän huomaa itsessään uusia puolia; hän haluaa juoda ihmisverta ja hänelle on kasvanut valtavat voimat ja yliluonnollinen nopeus. Peläten aiheuttavansa jotain vakavaa Darren lavastaa Crepsleyn kanssa kuolemansa, ja he lähtevät hautausmaalle. Siellä Steve sattuu yllättäen paikalle, ja uhkaa tappaa Darrenin. Hän ei niele Darrenin selityksiä pakollisesta hyväksynnästä Crepsleyn tarjoukseen, vaan luulee Darrenin suunnitelleen kaiken etukäteen saadakseen hämähäkin. Darren onnistuu pelastautumaan, ja Steve vannoo palaavansa vielä jonain päivänä ja tappavansa Darrenin ja hänen "opettajansa" Crepsleyn. Steve häipyy, ja Darren astuu Crepsleyn kanssa uuteen, pimeään maailmaan ja uuteen elämäänsä puolivampyyrina.
Sam Farha

Ihsan "Sam" Farha (s. 1959 Beirut, Libanon) on libanonilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Farha on kolminkertainen WSOP-voittaja ja tullut tunnetuksi esiintymisistään "High Stakes Poker" ja "Poker After Dark" -pokeriohjelmissa. Farhaa pidetään erityisesti suurten panosten omaha-käteispelien taitajana.
Farha muutti Yhdysvaltoihin 1970-luvulla sisällissodan puhjettua Libanonissa. Asetuttuaan Kansasin Wichitaan vuonna 1977 hän aloitti opiskelut Kansasin yliopistossa. Valmistuttuaan liiketalouden opinnoistaan hän muutti Houstoniin, Teksasiin työskennelläkseen yhdessä veljensä kanssa. Farha pelasi ensimmäisen kerran pokeria vuosi Houstoniin muuttamisensa jälkeen. Hän aloitti pokeriammattilaisuutensa vuonna 1990.
Marraskuussa 2024 Farhan pokeriuran turnausvoitot ylittivät 2,9 miljoonaa dollaria.
Farha on julkaissut vuonna 2007 pokerikirjan "Farha on Omaha: Expert Strategy for Beating Cash Games and Tournaments" (toimittanut Storms Reback, ).
World Series of Poker.
Farhan rahallisesti merkittävin turnaussaavutus on kakkostila Chris Moneymakerin voittamassa vuoden 2003 World Series of Pokerin pääturnauksessa. Farha voitti 1,3 miljoonaa dollaria. Farhan kaikki WSOP-rannekkeet ovat tulleet omahasta:
Moniin muihin tunnettuihin pokeriammattilaisiin verrattuna käteispelejä suosivalla Farhalla on vähän rahasijoja WSOP-turnauksista - vain 21 - mutta näistä viisi kertaa hän on sijoittunut kolmen parhaan joukkoon ja voittanut kolme kertaa.
Antti L. J. Pääkkönen

Antti Lauri Johannes Pääkkönen (s. 30. lokakuuta 1980 Lapua) on suomalainen laulaja, teatteriohjaaja ja ääninäyttelijä. Hän nousi kansan tietoisuuteen voittamalla "Tenavatähti"-laulukilpailun vuonna 1992, esittämällä kappaleet ”Vanha holvikirkko” ja itse säveltämänsä ja sanoittamansa ”Takapulpetin tyttö”. Hän tulee musikaalisesta perheestä; hänen äitinsä on kanttori ja isänsä musiikkiopiston entinen rehtori. 
Pääkkönen on valmistunut Turun ammattikorkeakoulusta elokuva-alan medianomiksi. Hän on ollut mukana "Lapualaisoopperassa" vuonna 2001 ohjaajan assistenttina ja tehnyt omia ohjaustöitä Teatteri Lapualle. Pääkkönen on tehnyt runsaasti dubbaustöitä ja hän on lainannut ääntänsä moniin piirrettyihin elokuviin. Hänet tunnetaan Paavo Pesusienen äänestä. Hänen instrumenttina on piano. Hän puhuu sujuvaa englantia ja suomea. 
Antti palasi pitkän tauon jälkeen musiikin pariin vuonna 2021 jolloin hän julkaisi Leppoisaa joulua -EP:n johon kuului muuan muassa Joulupuuro.
Gough Whitlam

Edward Gough Whitlam AC, QC (11. heinäkuuta 1916 Kew, Melbourne – 21. lokakuuta 2014) oli australialainen poliitikko. Hän toimi maansa 21. pääministerinä vuosina 1972–1975. Hänen edeltäjänsä oli William McMahon ja seuraajansa Malcolm Fraser.
Whitlam syntyi Victoriassa. Hän kuului Australian työväenpuolueeseen ja oli naimisissa Margaret Whitlamin kanssa. 
Whitlam opiskeli Australia-yliopistossa Sydneyssä. Hän osallistui toiseen maailmansotaan Australian kuninkaallisissa ilmavoimissa ja suoritti opintonsa loppuun sodan jälkeen. Valmistuttuaan hän toimi viisi vuotta asianajajana, minkä jälkeen hänet valittiin kansanedustajaksi. Hänestä tuli puolueensa varapuheenjohtaja 1960 ja puheenjohtaja 1967. 
Pääministerinä Whitlam toteutti monia uudistuksia, mutta hänen kautensa jäi lyhyeksi, kun Australian kenraalikuvernööri erotti hänet. Whitlamin uudistuksiin kuuluivat kuolemanrangaistuksesta luopuminen, ilmainen yliopisto-opetus ja pelkkien valkoisten maahanmuuttajien suosiminen Australiaan.
Joulukuussa 1974 Whitlamin hallitus myönsi energiaministerille luvan hakea suuria lainoja "tilapäiseen käyttöön". Hallitus haki muutenkin lainoja epätavallisilta tahoilta. Tämä antoi äänestäjille mielikuvan epäpätevästä taloudenpidosta. Malcolm Fraserin johtama oppositio sai enemmistön senaatissa, mutta Whitlamin työväenpuolueella oli enemmistö edustajainhuoneessa. Häntä painostettiin hajottamaan parlamentti, mutta hän ehdotti sen sijaan senaatin puolivaalien järjestämistä. Kenraalikuvernööri John Kerr hajotti hallituksen, ja kutsui Fraserin perustamaan väliaikaishallituksen vaaleihin asti. Fraserin Australian liberaalipuolue voitti vaalit selvästi.
Anju Bobby George

Anju Bobby George (; s. 19. huhtikuuta 1977 Changanasseri, Keral) on intialainen pituushyppääjä. 
Vuonna 2002 George sijoittui pronssille Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa tuloksella 649, ja voitti kultaa Aasian kisoissa Busassa, missä hän oli kolmiloikassa neljäs. Seuraavana vuonna hän sijoittui Birminghamin MM-hallikisoissa seitsemänneksi, ja samana kesänä saavutti Intian ensimmäisen yleisurheilun MM-kisojen mitalin hypättyään pronssille Pariisin MM-kisoissa tuloksella 670.
2004 Ateenan olympialaisissa George hyppäsi ennätyksensä 683 ja sijoittui Marion Jonesin dopinghylkäyksen jälkeen viidenneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui Tatjana Kotovan dopinghylkäyksen jälkeen neljänneksi tuloksella 666. Myöhemmin syksyllä Aasian mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa samalla tuloksella ja oli alun perin toinen hypättyään 675, mutta nousi voittajaksi Kotovan dopinghylkäyksen jälkeen. 2006 helmikuussa Pattayalla pidetyissä Aasian hallimestaruuskisoissa hän oli hopealla, mutta kuukautta myöhemmin Moskovan MM-hallikisoissa hän ei selviytynyt loppukilpailuun. Melbournen kansainyhteisön kisoissa hän oli kuudes tuloksella 654. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli yhdeksäs tuloksella 653.
Anju Bobby Georgen ennätys pituushypyssä on Ateenan olympialaisissa hypätty 683. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on 13,67. Hän on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 62 kilogrammaa.
Sierpińskin luku

Lukuteoriassa Sierpińskin luku tarkoittaa sellaista paritonta luonnollista lukua "k", jolle pätee, että kaikki kokonaisluvut muotoa "k" × 2"n" + 1 ovat yhdistettyjä lukuja (siis eivät ole alkulukuja) kaikilla "n":n arvoilla.
Toisin sanoen "k":n ollessa Sierpińskin luku kaikki joukon 
formula_1 
alkiot ovat yhdistettyjä lukuja. Joukon lukuja, kun "k" on pariton ja formula_2, kutsutaan Prothin luvuiksi.
Vuonna 1960 Wacław Sierpiński, jonka mukaan Sierpińskin luku on nimetty, todisti, että on olemassa äärettömän monta paritonta kokonaislukua "k", jotka eivät tuota alkulukuja.
Sierpińskin ongelma.
Sierpińskin ongelma kysyy, mikä on pienin Sierpińskin luku. Vuonna 1962 John Selfridge todisti, että 78557 on Sierpińskin luku. Hän julkisti (mutta ei todistanut) Selfridgen konjektuurin, jonka mukaan 78 557 olisi pienin Sierpińskin luku ja siten siis vastaus Sierpińskin ongelmaan. Internetissä toimiva hajautetun laskennan projekti Seventeen or Bust etsii pienintä mahdollista Sierpińskin lukua ja pyrkii todistamaan Sierpińskin ongelmaa. Marraskuussa 2024 on jäljellä enää viisi ehdokasta mahdollisiksi 78557:ää pienemmiksi Sierpińskin luvuiksi: 21181, 22699, 24737, 55459 ja 67607.
Tony Street

Anthony Austin "Tony" Street (8. helmikuuta 1926 – 25. lokakuuta 2022) oli australialainen poliitikko. 
Streetin isä, poliitikko Geoffrey Street sai surmansa Canberran lento-onnettomuudessa 1940. Tony Street palveli koulun jälkeen matruusina Australian kuninkaallisessa laivastossa.
Streetin poliittinen ura alkoi 1966, kun hänet valittiin liberaalipuolueesta Australian edustajainhuoneeseen. Hänet valittiin seitsemän kertaa jatkokaudelle, viimeisen kerran 1983. Street jätti parlamentin 18. tammikuuta 1984.
Street toimi 1975–1983 Malcolm Fraserin hallituksissa useissa ministerin tehtävissä. Hän oli työ- ja maahanmuuttoministerinä marraskuusta joulukuulle 1975, työllisyys- ja työmarkkinaministerinä 1975–1978, työmarkkinaministerinä 1978–1980 ja ulkoministerinä 1980–1983.
Lattakierre

Lattakierre on ilma-aluksen tila, jossa siipien nostovoima on kadonnut ja kone pyörii painopisteensä ympäri pudoten alaspäin pohja edellä. Ohjainelimet tuntuvat veltoilta, eikä niillä ole vaikutusta lentotilaan.
Lentokone voi joutua lattakierteeseen silloin, jos sen painopiste siirtyy nostovoimakeskiön taakse. Tällöin stabiliteettimatriisin navat joutuvat kompleksitason positiiviseen puolitasoon, ja seurauksena on epästabiili tila.
Lattakierre on äärimmäisen vaarallinen tila, sillä siitä ei voi oikaista ohjainelimiä (peräsimiä ja siivekkeitä) käyttämällä, vaan ainoa mahdollisuus on yrittää siirtää painopistettä eteenpäin, esimerkiksi lentäjän avaamalla syöksyvyöt ja siirtymällä kohti nokkaa. Mikäli kone ei oikene kahden ensimmäisen kierroksen jälkeen ja lattakierre muutu tavalliseksi syöksykierteeksi, tällöin tulee pelastautua laskuvarjohypyllä.
Ennen tietokoneiden ja fly-by-wire-teknologian aikaa lentokoneet pyrittiin suunnittelemaan niin, etteivät ne luonnostaan menisi lattakierteeseen; nykyisin tietokoneteknologian avulla lentokone on mahdollista suunnitella "luonnostaan epästabiiliksi", ja silti lennettäväksi, kuten esimerkiksi Saab JAS 39 Gripen. Toisinaan väärin kuormattu lentokone saattoi mennä helposti syöksykierteen sijaan lattakierteeseen; tunnettuja esimerkkejä olivat Bell P-39 Airacobra "sileänä", ilman ammuksia nokassa ja North American P-51 Mustang sisäisen ohjaamon taakse konstruoidun lisäpolttoainetankin kanssa sen ollessa täysi.
Palazzo Chiericati

Palazzo Chiericati on renessanssipalatsi Vicenzassa Venetossa Pohjois-Italiassa. Sen on suunnitellut Andrea Palladio. Vuodesta 1855 se on ollut Museo Civico ("Kaupunginmuseo") ja nyttemmin se on kaupungin taidegalleria. Muiden Palladion suunnittelemien vicenzalaisten rakennusten tavoin se kuuluu Unescon maailmanperintökohteeseen "Veneton Palladion villat".
Palazzon suunnittelun antoi Palladiolle tehtäväksi kreivi Girolamo Chiericati. Arkkitehti aloitti työnsä 1550, mutta sisustustöitä rahoitti vielä Girolamo Chiericatin kuoltua tämän poika ja perillinen Valerio. Palatsin sai kuitenkin lopullisesti valmiiksi vasta noin 1680 mahdollisesti Carlo Borella.
Pierre Messmer

Pierre Messmer (20. maaliskuuta 1916 Vincennes, Val-de-Marne – 29. elokuuta 2007 Val-de-Grâce, Pariisi) oli ranskalainen gaullistipoliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1972–1974, jolloin Ranskan presidentin virkaa hoiti Georges Pompidou. Messmeriä seuraava pääministeri oli Jacques Chirac.
Ranskan antauduttua Saksalle 1940 Messmer matkusti Lontooseen ja liittyi Charles de Gaullen Vapaan Ranskan joukkoihin. Hän taisteli Libyassa, Egyptissä ja oli mukana vapauttamassa Pariisia.
Toisen maailmansodan jälkeen Messmerilla oli lukuisia tehtäviä Ranskan siirtomaissa Afrikassa. Hän toimi Indokiinan siirtomaahallinnon tehtävissä 1947–1949, Mauritanian kuvernöörinä 1952–1954 ja Norsunluurannikon kuvernöörinä 1954–1956, sitten Kamerunin ylikomissaarina kunnes päätti siirtomaauransa toimimalla 1958–1960 Ranskan Länsi-Afrikan kuvernöörinä. Hän oli de Gaullen läheinen liittolainen ja armeijoiden ministeri 1960–1969, johon aikaan sijoittivat Algerian sodan päättyminen ja Ranskan nousu ydinasevallaksi. Hän oli myöhemmin pääministeri Pompidoun alaisuudessa.
Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 1979 kesäkuuhun 1980.
Messmer seurasi Maurice Schumannia Ranskan akatemiassa (tuoli 13) vuonna 1999.
Pretty Hate Machine

Pretty Hate Machine (tunnetaan myös nimellä Halo 2) on yhdysvaltalaisen industrial/vaihtoehtorock-yhtyeen Nine Inch Nailsin vuonna 1989 julkaistu debyyttialbumi. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kolminkertaista platinaa.
Historia.
"Pretty Hate Machinen" juuret ulottuvat yhtyeen perustamisvuoteen 1988. Työskennellessään Clevelandin "Right Track"-studiossa Trent Reznor nauhoitti demokappaleita, jotka saivat hyvän vastaanoton. Reznor sai lopulta sopimuksen TVT Recordsilta.
Albumi julkaistiin vuoden 1989 lokakuussa ja singlet ”"Head Like a Hole"”, ”"Down in It"” ja ”"Sin"” saivat radiosoittoa. Yhtye aloitti albumin pohjalta suuren livekiertueen, joka kesti vuoden 1991 syksyyn asti.
Georg Leber

Georg Leber (7. lokakuuta 1920 – 21. elokuuta 2012) oli saksalainen poliitikko.
Leber syntyi Obertiefenbachissa, lähellä Limburg an der Lahnia. Palveltuaan toisen maailmansodan aikana Saksan ilmavoimissa, Luftwaffessa, hän liittyi vuonna 1947 Saksan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Hän oli Saksan liittopäivien jäsenenä vuosina 1957–1983. Leber toimi muun muassa Saksan puolustusministerinä 1972–1978.
Leber kuoli pitkän sairauden jälkeen elokuussa 2012.
Salvador Sánchez

Salvador Sánchez Santiago (26. tammikuuta 1959 – 12. elokuuta 1982) oli meksikolainen höyhensarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja höyhensarjan maailmanmestari.
Sánchez, joka ryhtyi ammattilaiseksi jo 16 vuoden iässä vuonna 1975, voitti uransa 18 ensimmäisestä ammattilaisottelusta 17 tyrmäyksellä. Vaikka hän oli ruumiinrakenteeltaan pitkä ja laiha, oli hän myös voimakas iskijä. 9. syyskuuta 1977 hän pääsi haastamaan Antonio Becerran Meksikon kääpiösarjan mestaruudesta, mutta hävisi 12-eräisen kamppailun lopulta tuomariäänin. Kyseinen tappio jäi hänen uransa ainoaksi. 
2. helmikuuta 1980 Sánchez kohtasi yhdeksän kertaa peräkkäin mestaruuttaan onnistuneesti puolustaneen kovaiskuisen Danny Lopezin WBC:n höyhensarjan mestaruusottelussa ja voitti kamppailun 13. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Hän puolusti mestaruuttaan saman vuoden aikana Ruben Castilloa, uudelleen Lopezia teknisellä tyrmäyksellä, Patrick Fordia ja tulevaa mestaria Juan LaPortea vastaan. 
Seuraavana vuonna Sánchez voitti puolustusotteluissa Roberto Castanonin teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä, WBC:n alemman höyhensarjan mestarin, tuolloin vielä voittamatonta ja 33:sta ottelustaan 32 tyrmäyksellä voittaneen Wilfredo Gomezin kahdeksannen erän tyrmäyksellä, ja uransa viimeiseksi jääneessä ottelussaan ja yhdeksännessä perättäisessä mestaruuden puolustuksessaan 21. kesäkuuta nuoren ja aggressiivisen ghanalaisen tulevan maailmanmestarin Azumah Nelsonin 15. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Kolmen viikon kuluttua hän kuoli liikenneonnettomuudessa uuden Porsche-urheiluautonsa ratissa vain 23-vuotiaana.
Wacław Sierpiński

Wacław Sierpiński (14. maaliskuuta 1882 Varsova – 21. lokakuuta 1969 Varsova) oli puolalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan erityisesti lukuteorian, funktioteorian ja topologian kehitykseen liittyvästä työstään. Sierpiński julkaisi uransa aikana yli 700 artikkelia ja 50 kirjaa.
Sierpiński mukaan on nimetty kolme tunnettua fraktaalia (Sierpińskin kolmio, Sierpińskin matto ja Sierpińskin käyrä). Myös Sierpinskin luvut ja Sierpinskin epäyhtälö on nimetty hänen mukaansa.
Koulutus.
Sierpiński aloitti yliopisto-opintonsa Varsovan yliopistossa vuonna 1899 ja valmistui neljä vuotta myöhemmin. Vuonna 1903 hänen ollessaan yhä opiskelija, Varsovan yliopiston Matematiikan ja fysiikan laitos palkitsi Sierpińskin parhaasta lukuteoriaan liittyvästä esseestä. Hän ei kuitenkaan ollut halukas julkaisemaan työtään venäjänkielisenä, ja se julkaistiin vasta vuonna 1907 Samuel Dicksteinin lehdessä "The Works of Mathematics and Physics".
Valmistuttuaan vuonna 1904 Sierpiński työskenteli matematiikan ja fysiikan opettajana Varsovassa. Koulun mentyä lakkoon Sierpiński päätti siirtyä Krakovaan suorittaakseen tohtorintutkinnon. Sierpiński oli Stanisław Zaremban oppilaana Jagellon yliopistossa, jossa hän opiskeli myös astronomiaa ja filosofiaa. Sierpiński sai tohtorin arvonsa vuonna 1908 ja hänet nimitettiin Lwówin yliopistoon (nyk. Lvivissä Ukrainassa).
Hitsauskoordinaattori

Hitsauskoordinaattori on henkilö, joka on vastuussa yrityksen hitsausmenetelmien pätevöinnistä.  Hitsauskoordinaattorin tehtävät ja vastuut on määritelty standardissa SFS-EN ISO 14731. Hitsauskoordinaattorin tehtäviin valmiuksia antaa pätevöityminen kansainväliseksi hitsausinsinööriksi, kansainväliseksi hitsausteknikoksi tai kansainväliseksi hitsausneuvojaksi. Suomessa tutkintoja voi suorittaa Suomen Hitsausteknillisen Yhdistyksen (SHY) hyväksymissä teknillisissä yliopistossa ja ammattikorkeakouluissa.
Broken

Broken (tunnetaan myös nimellä Halo 5) on yhdysvaltalaisen Nine Inch Nails -yhtyeen EP-levy vuodelta 1992. 
Taustaa.
"Broken" on myynyt Yhdysvalloissa platinaa, ja kappale ”"Wish"” sai Grammy-palkinnon vuonna 1993. 
"Broken" sisältää kaksi lainakappaletta, jotka ovat kuultavissa 91 tyhjän raidan jälkeen. "Physical" on lainakappale yhtyeen Adam and the Ants kappaleesta "Physical (You're So)". "Suck" on lainakappale yhtyeen Pigface samannimisestä kappaleesta, ja jonka riveissä myös Nine Inch Nailsin keulakuva Trent Reznor on vaikuttanut.
"Brokenin" jälkeen julkaistiin albumin remix-versio "Fixed". Alun perin julkaisu sisälsi kaksi CD:tä, joista ensimmäinen sisälsi kuusi kappaletta ja toinen kappaleet ”"Physical"” ja ”"Suck"”, mutta kauppaketjujen alettua myydä EP:tä ilman bonuslevyä yhtye yhdisti bonusraidat samalle levylle.
Lyhytelokuva.
EP:stä tehtiin myös lyhytelokuva "The Broken Movie", joka piti julkaista yleiseen levitykseen, mutta sen graafisen ja shokeeraavan sisällön vuoksi sitä ei julkaistu. Kappaleista ”"Pinion"”, ”"Wish"”, ”"Help Me I Am in Hell"”, ”"Happiness in Slavery"” ja ”"Gave Up"” tehtiin musiikkivideot kyseiseen elokuvaan, ja ainoastaan kappaleen ”"Wish"” musiikkivideota näytettiin musiikkikanava MTV:llä, sillä musiikkivideo ei sisältänyt väkivaltaa.
Esiliina

Esiliina on kankaasta tai muusta materiaalista valmistettu vaate, joka peittää kehon etupuolen. Ravintolatyöntekijät käyttävät esiliinaa hygieenisistä syistä, mutta monilla muilla aloilla sitä käytetään suojaamaan vaatteita lialta tai vartaloa vaurioilta.
Esiliina on univormun osa useissa ammateissa, kuten tarjoilijoilla ja sairaanhoitajilla. Naiset käyttävät sitä myös joskus koristevaatteena. 
Esiliinoja valmistetaan monista eri materiaaleista erilaisiin käyttötarkoituksiin. Kumisia esiliinoja käyttävät vaarallisten aineiden parissa työskentelevät henkilöt. Säteilyn lähettyvillä toimivat henkilöt käyttävät lyijystä valmistettuja esiliinoja. Sepät saattavat pukea painavia nahkaisia esiliinoja, joissa on paljon taskuja työkaluille. 
Esiliina kielikuvana.
Aikoinaan esiliina oli siveyden suojavaate, mutta se myös varjeli naista pahalta silmältä. Nuoren neidon kunniallisuus ja seksuaalinen koskemattomuus voitiin taata siten, että hänen mukaansa lähti esiliinaa käyttävä nainen. Näin vaate antoi nimen myös käyttäjälle: esiliina alkoi tarkoittaa yleensä vanhempaa naista, joka toimii nuoren naisen suojelijana miesseurassa. Suomessa tällaisia esiliinoja on ollut säätyläispiireissä. Nykyisin esiliinat suojelevat kansainvälisissä kauneuskilpailuissa missejä.
Ain’Elisabet Pennanen

Ain'Elisabet Pennanen (30. syyskuuta 1881 Käkisalmi – 13. helmikuuta 1945 Porvoo) oli suomalainen prosaisti ja runoilija.
Pennasen vanhemmat olivat Heikki Pennanen ja Maria Sofia Sjödahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 ja suoritti talouskoulun opettajatarkurssin 1904. 
Ollessaan näyttelijänä Tampereen Teatterissa Pennanen tapasi näyttelijä Aarne Orjatsalon. Heillä oli lyhyt suhde, josta syntyi vuonna 1906 Jarno Pennanen. Tapauksesta syntyi skandaali Tampereella, koska Ain’Elisabet Pennanen kieltäytyi menemästä naimisiin Orjatsalon kanssa ja kasvatti poikansa yksinhuoltajana. Hän kirjoitti myös suhteesta avainromaanin "Voimaihmisiä" (1906), jossa Orjatsalo esiintyi hirviömäisen viettelijän, kapellimestari Georg Braunin muodossa. Samoihin aikoihin Pennanen julkaisi myös esikoisrunokokoelmansa "Tshandalan vanki" (1907).
Pennanen oli tämän jälkeen naimisissa 1911–1918 ruotsalaisen tohtori Bruno Rolfin kanssa. Avioliitosta syntyi Mirko-niminen poika, joka jäi kuitenkin avioerossa isänsä huostaan. Pennasella oli myös suhde erääseen italialaiseen taidemaalariin, mutta mies jätti Pennasen, kun heidän lapsensa syntyi kuolleena. Ensimmäisen maailmansodan aikaan Pennanen muutti 1916 Jyväskylään, jossa hän tutustui runoilija Juhani Siljoon. Siljon äiti ja sisar Miili Airila eivät hyväksyneet heidän suhdettaan vaan käynnistivät eronnutta Pennasta vastaan parjauskampanjan.
Suomen sisällissodan aikana Juhani Siljo lähti sotaan valkoisten joukoissa osaksi näitä kiistoja pakoon. Siljon haavoituttua Pennanen matkusti Tampereelle etsimään häntä. Siljo kuoli haavoihinsa sairaalassa keväällä 1918, koska hän ei suostunut jalkansa amputoimiseen. Siljon kirjallinen jäämistö jäi Pennasen haltuun, ja hän toimitti keskeneräisen runo- ja aforismiteoksen "Selvään veteen" julkaistavaksi.
1920-luvun alkuvuosien jälkeen Pennanen julkaisi seuraavan kirjansa vasta 1943. Kirja oli "Huomensynty"-niminen runokokoelma, joka sisälsi muun muassa hänen kirjoittamiaan tankarunoja. Pennanen oli luultavasti ensimmäinen, joka käänsi suomeksi japanilaisia tanka- ja haikurunoja. Pennasen kuoleman jälkeen ilmestyi 1968 hänen poikansa Jarno Pennasen toimittamana romaani "Kaksi raukkaa". Pennanen kuvasi romaanissa suhdettaan Juhani Siljoon. Hän oli aloittanut sen kirjoittamisen jo 1930-luvulla.
Pennaselle myönnettiin vuonna 1919 valtion kirjallisuuspalkinto.
Germaine Tillion

Germaine Tillion (30. toukokuuta 1907 – 19. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen antropologi. Hänet muistetaan parhaiten työstä, jonka hän teki 1950-luvulla Algeriassa Ranskan hallituksen hyväksi. 
Tillionille myönnettiin vuonna 1977 Prix mondial Cino Del Duca. Hänellä on lisäksi Kunnialegioonan suurristi. 
Tillion syntyi Allègressa, Haute-Loiren departementissa, ja opiskeli antropologiaa Marcel Maussin johdolla. Hän kävi Algeriassa jo 1930-luvulla ja teki huomattavaa tutkimustyötä Aurès'n alueen berberi- ja chaoui-kansoista. Hän selvisi toisessa maailmansodassa Saksan keskitysleiriltä.
Seppo Uusi-Oukari

Seppo Uusi-Oukari (s. 19. joulukuuta 1947 Kankaanpää) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja SM-sarjan moninkertainen lyöjäkuningas. Hänen kasvattajaseuransa on Kankaanpään Maila, jossa hän peliuransa jälkeen toimi pelinjohtajana.
Lempinimellä "Batu" tunnettu Uusi-Oukari on lyönyt uransa aikana pesäpallon SM-sarjassa 527 juoksua. Hän oli ennätyksellisesti kuutena vuotena (1971–1976) peräkkäin pesäpallon SM-sarjan lyöjäkuningas. Vasta vuosituhannen vaihteessa Simo Eerikäinen ja Sami Ahola ohittivat Uusi-Oukarin lyötyjen juoksujen määrässä. Vuonna 1976 Uusi-Oukari valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi. 
Vuonna 2001 Uusi-Oukari todettiin syylliseksi ns. sopupelijupakassa. Hänet tuomittiin ehdolliseen vankeuteen ja 7940 markan korvauksiin.
Further Down the Spiral

Further Down the Spiral on Nine Inch Nails -yhtyeen vuonna 1995 julkaistu remix-albumi, joka pohjautuu vuoden 1994 menestysalbumiin "The Downward Spiral". Albumi on yhtyeen myydyin remix-albumi, ja se on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Albumilla on mukana mm. kitaristi Dave Navarro Rick Rubinin Piggyn remix-versiossa, jonka Reznor otti NIN:n livesettiin mukaan myöhemmin, koska oli vakuuttunut sen paremmuudesta alkuperäiseen versioon verrattuna. 
"The Downward Spiral" -albumin kappaleet ”Mr Self Destruct”, ”Piggy”, ”Hurt” ja ”Eraser” ovat remix-kappaleina ja loput kappaleet ovat liitoksissa muuten albumin teemaan.
Albumista on julkaistu eri versio USA:ssa ja Isossa-Britanniassa, joissa on hieman eri kappalejärjestys ja kappaleluettelo.
Kappaleet.
Kummatkin versiot sisältävät samanlaiset remixaukset kappaleista ”Piggy (Nothing Can Stop Me Now)”, ”The Art of Self Destruction, Part One”, ”The Downward Spiral (The Bottom)”, ”Eraser (Denial; Realization)” ja ”Self Destruction, Final” ja täysin uuden kappaleen ”At the Heart of It All”.
Herbert Lom

Herbert Lom (11. syyskuuta 1917 – 27. syyskuuta 2012) oli tšekkiläissyntyinen näyttelijä. 
Lom syntyi Prahassa ja teki elokuvadebyyttinsä Tšekkoslovakiassa vuonna 1937. Hän muutti Britanniaan vuonna 1939 ja esiintyi muun muassa ylikomisario Dreyfusina "Vaaleanpunainen pantteri" -elokuvasarjassa vuosina 1964–1993. Hän oli vuodesta 1948 alkaen naimisissa Dina Schean kanssa, mutta pari otti avioeron vuonna 1971.
Lomin elokuvien joukossa ovat muun muassa "Spartacus" (1960), "Suuren oopperan kummitus" (1962) ja "Verenhimoinen Dracula" (1970). Hän julkaisi näyttelijänuransa ohessa kaksi historiallista romaania.
Juha Metsäperä

Juha Metsäperä (s. 11. huhtikuuta 1979 Oulu) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2006 albumillaan "Pienen hetken".
Metsäperällä on oma Resiina-yhtye, jonka kanssa hän keikkailee ympäri Suomea. Hän keikkaili noin 150 keikan vuositahdilla vuonna 2012. Hän on myös itse osallistunut kappaleidensa säveltämiseen ja sanoittamiseen muun muassa "Olen lähelläsi" -albumilla. Juha Metsäperän kappale "Äiti" saavutti suurta suosiota "The Voice of Finlandissa" Jesse Kaikurannan tulkitsemana. Metsäperä aloitti Taikakuu-yhtyeen solistina elokuussa 2014 korvaten Janne Raappanan.