tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nurmes-talo

Nurmes-talo on Nurmeksen Kötsinmäellä sijaitseva monitoiminen kulttuuri- ja kirjastotalo, joka tarjoaa monenlaisia kulttuuripalveluja.
Talossa toimivat muiden muassa Nurmeksen kaupunginkirjasto, Kötsin museo, säveltäjä P. J. Hannikaisen mukaan nimetty Hannikaisen sali ja Tyko Sallisen mukaan nimetty galleria Tyko. Hannikainen ja Sallinen olivat syntyisin Nurmeksesta. Talossa on myös Pielisen Karjalan musiikkiopiston Nurmeksen toimipisteen tilat, Ylä-Karjalan kansalaisopiston tiloja sekä Palanderin sali. Muita palveluja ovat kahvio ja sivistyspalvelukeskuksen hallinto.
Nurmes-talo otettiin käyttöön tammikuussa 1991. Sen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Helasvuo &amp; Co. Talon sisätiloista avautuva harju- ja järvimaisema on olennainen osa rakennuksen arkkitehtuuria. Nurmes-talon vieressä sijaitsee Elias Lönnrotin puisto, jossa sijaitsee Emil Cedercreutzin säätiön vuonna 2003 lahjoittama Lönnrot-patsas.
MC Raaka Pee

MC Raaka Pee (oik. Petja Turunen, s. 19. marraskuuta 1980) on suomalainen metallimuusikko ja laulaja. Hän on Turmion Kätilöt -yhtyeen solisti ja toinen sen perustajajäsenistä. Hän on myös toiminut AEON- sekä Ancient Drive -nimisissä yhtyeissä kosketinsoittajana. Laulamisen ohella hän soittaa myös pianoa sekä kitaraa. Hän omistaa Osasto-A-nimisen levy-yhtiön ja äänitysstudion.
Raaka Peellä oli myös sivuprojekti, 2 Times Terror, jonka debyyttialbumi julkaistiin vuonna 2010. Raaka Pee soitti 2 Times Terrorissa laulun ja koskettimien ohella myös kitaraa. Hän on toiminut myös DJ:nä ja humppamuusikkona.
Raaka Peenä hän on myös laulanut taustoja Tarotin "Crows Fly Black" -albumilla. Raaka Pee soittaa myös osaa koskettimista Project Silence -yhtyeen kappaleessa ”Stardancer (Raven's whore)”. Hän on esiintynyt myös Black Light Discipline - ja V For Violence -yhtyeiden levyillä muun muassa taustalauluissa.
MC Raaka Pee on myös tehnyt miksauksia Ruoska-, Blood-, Fear of Domination ja Pain -yhtyeiden julkaisuille.
Turunen oli 17 vuotta naimisissa Linda Turusen kanssa, josta erosi loppuvuodesta 2023. Vuonna hänet 2025 tuomittiin entisen puolisonsa pahoinpitelystä ja kunnianloukkauksesta sakkoihin. Myös ex-vaimo tuomittiin Turusen pahoinpitelystä sakkoihin.
George Hammond

George Hammond on kuvitteellinen henkilö scifi-televisiosarjassa "Tähtiportti". Häntä näytteli Don S. Davis.
Kenraalimajuri Hammond toimi sarjan seitsemän ensimmäisen tuotantokauden ajan Tähtiportti-projektiin kuuluvan SGC:n johtajana. Sittemmin hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirtyi USA:han perustetun huippusalaisen kotimaailman turvallisuusministeriön johtoon. Hän myös lähti esimieheksi avaruusalus Prometheuksen ensimmäiselle yritykselle matkustaa Atlantis-retkikunnan apuun, mutta kyseinen matka jouduttiin keskeyttämään ennenaikaisesti. Nykyisin Hammond on eläkkeellä, mutta hän on edelleen vieraillut satunnaisesti sarjassa.
Hammond työskenteli Yhdysvaltain ilmavoimissa 1960-luvulta lähtien. Hän on leski, ja hänellä on kaksi lastenlasta, joiden kautta NID-organisaation rikollissiipi ja senaattori Kinsey eräässä vaiheessa kiristivät häntä jättämään paikkansa SGC:n johdossa. Esimiehenä Hammond oli alaisiaan kohtaan oikeudenmukainen, ja hän saattoi tarpeen mukaan joustaa heidän hyväkseen virallisista säännöistä mikäli koki sen tarpeelliseksi.
Riistapelto

Riistapelto on tarkoitettu tuottamaan riistalle ravintoa. Riistapellot sijoitetaan yleensä syrjäisemmille seuduille, lähelle riistan luontaisia elinpaikkoja. Sopivia riistapelloksi ovat esimerkiksi pois käytöstä jääneet pellot, teiden ja metsäautoteiden pientareet, suo-ojien penkat sekä sähkölinjat. Riistapelloilla käyvät ruokailemassa muun muassa kanalinnut, jänis, hirvi ja valkohäntäpeura. 
Viljelykasveiksi valitaan riistalle maistuvia lajeja. Yleisimmät lajit ovat rehukaali ja rehurapsi. Rehukaali jätetään peltoon riistan syötäväksi. Rehurapsi korjataan kerppuina varastoon erikseen jaettavaksi. Myös viljoja, kuten kauraa ja ruista, kasvatetaan riistapelloissa. Maa-artisokkaa kasvatetaan jäniksille maistuvana. Riistapellolla kannattaa kasvattaa samalla kertaa useita eri kasvilajeja.
Wong

Wong on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä palvelija, joka hoitaa maapallon mahtavimman taikurin Tohtori Oudon taloutta ja avustaa isäntäänsä tämän loitsuissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran "Strange Tales" -lehden numerossa 110 (heinäkuussa 1963). Wongin loivat Stan Lee ja Steve Ditko. 
Suomessa Wong esiintyi ensimmäisen kerran Kostajat-lehden ensimmäisessä numerossa (1975). 
Historia.
Wong syntyi kaukaisessa Kamar-Tajissa munkkiluostariin. Hänen isänsä on Hamir Erakko, joka palveli Tohtori Oudon oppi-isää, Muinaista. 
Juuri Muinaisen suosituksesta Tohtori Outo otti Wongin palvelijakseen. Wong on kuitenkin myös Tohtori Oudon henkivartija. Wong on taitava kamppailulajien harjoittaja, joka kykenee päihittämään nopeasti maalliset viholliset, nopeasti ja tehokkaasti. Wong omaa myös tietämystä mustasta magiasta, vaikkei omaakaan taikavoimia.
Wong muissa medioissa.
Marvel Cinematic Universe.
Wong esiintyy Marvel Cinematic Universen elokuvissa, näyttelijänään Benedict Wong. Toisin kuin sarjakuvissa, Wong ei ole Stephen Strangen palvelija, vaan yksi Mystisen magian mestareista.
Voimat ja varusteet.
Wongilla ei ole yliluonnollisia voimia. Vaikka hän on Tohtori Oudon oppilas ja kykenee suojautumaan mustalta magialta, hänellä ei itsellään ole maagisia voimia. Wong omaa ikäisensä, aktiivisesti kuntoilevan miehen voimat, kestävyyden ja nopeuden. 
Wong on myös asiantuntija Kamar-Tajin taistelulajeissa, vaikkei hän aktiivisesti olekaan käyttänyt niitä nykyään. Hän kuitenkin valmentaa isäntäänsä Tohtori Outoa ja kykenee pitämään puoliaan tavallisia vastustajia vastaan.
Tepe Hissar

Tepe Hissar on arkeologinen löytöpaikka Iranissa Kaspianmeren kaakkoispuolella, Damghanista etelään. Paikka on Damghanin kaupungin lähellä Semnanin provinssissa.
Historia.
Hissarin elinkeinot olivat Lähi-idälle tyypillinen viljely ja karjanhoito. Teknologia säilyi melko samana vaiheiden Hissar I-III läpi, vaikka isojakin muutoksia tapahtui. Tepe Hissar I:tä ei ole ajoitettu tarkasti, mutta se oli vuoden 5000 eaa. jälkeen kuparikaudella. IA-vaiheen keramiikka oli IB-vaiheen dreijalla käsin tehtyä. II-vaiheessa noin 4000–2500 eaa. yleistyi poltettu harmaa keramiikka. Ajalta on löydetty paljon lapis lazuli -helmiä. Paljon kuparin, IIB:stä alkaen lyijyn ja hopean käsittelyä. Hissar luultavasti vei metalliesineitä muualle Lähi-itään. IIB-vaiheessa ilmestyi kiillotettu, käsin tehty harmaa keramiikka, joka yleistyi myöhemmin. Hissar kasvoi suureksi vuoden 2500 eaa. jälkeen vaiheessa III. Temppeli, julkisia rakennuksia, keramiikan massatuotantoa.
Maalattu keramiikka korvautui Tepe Hissarissa ennen vuotta 2500 eaa. yksivärisellä, minkä oletetaan johtuneen indoeurooppalaisten "arjalaisten" saapumisesta alueelle varhemmin kuin muualle Iraniin. Paikalta on löydetty hevosen kallo kerrostumasta IIIB hieman ennen vuotta 2000 eaa. joka myös voi olla merkki hevoset kesyttäneen arjalaisen väestön oleskelusta siellä. Tähän viittaavat myös reikäkirveet, jotka on löydetty "palaneesta rakennuksesta " niin ikään kerrostumasta IIIB ajalta noin 2000 eaa. IIIB-vaiheen temppeli ilmeisesti paloi, sieltä löydetty ihmisen ruumiita ja piikivisiä nuolenkärkiä. Hissar IIIB hylättiin, ja asutus korvautui hajanaisella Hissar IIIC:llä. BMAC:n tyyppisiä esineitä sotureiden eliittihaudoissa.
Asutus tuhoutui joskus välillä 1900–1600 eaa. Luultavasti Hissar IIIC hylättiin noin 2000 eaa., tarkemmin 3580 + 130 bp (radiohiilivuotta sitten), joka on kalenterivuosissa 2138–1740 eaa. päätellen Turengin kerrostuman IIIC2:n ajoituksesta.
Ve (jumala)

Ve oli skandinaavisessa mytologiassa Borin ja Bestlan poika, Odinin ja Vilin veli. Hän tappoi Odinin ja Vilin kanssa Ymir-jättiläisen ja loi kosmoksen Ymirin ruhosta ja teki ensimmäisen miehen ja naisen (Askr ja Embla) veljiensä kanssa. Ve antoi ihmisille tunteet, muodon ja puhetaidon. Hänen nimensä tarkoittaa luultavasti "Pyhyys".
Joissakin taruissa ihmisten luojat ovatkin Odin, Lóðurr ja Hönir. On mahdollista, että Ve ja Hönir ovat eri henkilöitä, tai että he ovat saman jumalan kaksi eri nimeä. "Völuspássa" eli Näkijättären ennustuksessa kerrotaan, että Hönir oli jumalten pappi, joka käytti "verisauvoja" eli kykeni ennustamaan tulevaa. Kertomusten mukaan hän pakeni Vanaheimiin aasojen ja vaanien suuren taistelun jälkeen.
Maiju

Maiju on suomalainen naisen etunimi. Maijun nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Nimi lisättiin almanakkaan vuonna 1984 eräänä variaationa Mariasta, mutta nimeä on käytetty jo ennen 1800-lukua. Ortodoksisessa uskonnossa Maijun pyhittäjäksi liitetään Neitsyt Maria.
Nimen yleisyys eri aikoina syntyneillä (30. kesäkuuta 2025 mennessä):
Luettelo tunnetuista MS-tautia sairastavista

Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, joilla on todettu MS-tauti, multippeliskleroosi.
Speedcar Series

Speedcar Series oli 26. tammikuuta 2008 alkanut autourheilusarja. Sarjassa ajettiin Nascar-tyylisillä koppiautoilla. Sarjaa ajettiin vain kaksi kautta, kunnes talouskriisi kaatoi Speecar Seriesin.
Sarjan konsepti.
Autot muistuttivat ulkoisesti NASCAR-autoja, mutta Speedcar Series sarja ajettiin ovaaliratojen sijasta normaalilla radalla Lähi-idässä ja Aasiassa. 
Sarjan ajatus perustui siihen, että kaikki kuljettajat ajavat samanlaisilla autoilla. Lähtöruudukossa oli 24 autoa, joiden moottorit tuottivat 630 hv. Sarjassa ajettiin 18 kilpailua kaikkiaan yhdeksän kisaviikonlopun aikana.
Sarja kilpa-autot valmistettiin tilaustyönä juuri tätä sarjaa silmällä pitäen ja moottorit valistettiin Yhdysvaltain Charlottessa. Sarjan rengastoimittajana toimi Michelin.
Kuljettajat.
Sarja pyrki saamaan huomiota palkkaamalla valovoimaisia kuljettajia, joista monella oli F1-tausta. Ensimmäinen kevättalvella 2007 julkistettu kuljettaja oli ranskalainen F1- ja DTM-tähti Jean Alesi. Pian seurasi myös ilmoitus entisten F1-kuljettajien, Johnny Herbertin, Gianni Morbidellin ja Stefan Johanssonin liittymisestä kuljettajakaartiin. Vuoden 2008 kevään ja kesän aikana mukaan ilmoittautuivat myös entiset F1-kuljettajat Narain Karthikeyan ja Ukyo Katayama.
Suomalaisista Jyrki Järvilehto osallistui vuonna 2008 Malesian Sepangissa pidettyyn osakilpailuun jossa ajettiin kaksi lähtöä. Hänen sijoituksensa oli ensimmäisessä lähdössä kahdestoista ja toisessa lähdössä kymmenes. Kisaan osallistui 16 kuljettajaa.
Shortugai

Shortugai (Shortughai) on arkeologinen löytöpaikka 
Afganistanissa Amu-Darja-joen lähellä, Konduzista koilliseen.
Historia.
Indus-kulttuuri levittäytyi Shortugaihin ehkä 2000 eaa. ja
se oli sen periferia-aluetta.
Noin 1800 eaa. Baktrian kulttuuri levisi
Shortugaihin.
Indus-kulttuurin kylä.
Shortugain alueelta kaivetun asutuksen ala on noin 4 ha. Paikka koostuu kahdesta kummusta: toinen varsinainen kaupunki, toinen linnoitus.
Paikalta löydetty Indus-kulttuurille tyypillinen sinetti, Harappan tyyppistä maalattua keramiikkaa, helmiä, ja härkää ja vaunuja esittäviä pieniä savipatsaita. Tiilten mitatkin Indus-kulttuurille tyypillisiä. Kuivamaan viljelyä, kastelukanavia jotka toivat vettä 25 km päässä olevasta Kocha-joesta.
Shortugain kulttuurin vaiheet.
Asutus aiempaa pienempi.
U-Foesit

U-Foesit ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroistojoukkio, joka altisti itsensä tahallaan kosmiselle säteilylle, josta Ihmeneloset saivat voimansa. Palattuaan rakettimatkaltaan maapallolle, itseään U-Foeseiksi kutsuva nelikko iski Kostajia vastaan. 
Myöhemmin U-Foesit vainosivat suurimmaksi osaksi Hulkia, koska juuri Bruce Banner ohjasi heidän aluksensa maahan. U-Foesit uskovat, että varman kuoleman sijaan pidempiaikainen altistuminen säteilylle olisi vain lisännyt heidän voimiaan. U-Foesien ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisen "Incredible Hulk" -lehden numerossa #254 (joulukuussa 1980).
Läpi 80-luvun joukkio työskenteli pääasiallisesti omien motiiviensa ajamina, mutta suostuivat toisinaan työskentelemään toisille rikollisille, kuten Hulkin arkkiviholliselle Johtajalle. Joukkio nähtiin viimeksi pakenemassa Lautalta, superrikollisten vankilasta.
Búri

Búri oli skandinaavisessa mytologiassa ensimmäinen jumala ja kaikkien muiden jumalten esi-isä, jonka alkulehmä Audhumla ’loi’ nuollessaan kivien suolaista huurretta. Audhumlan kieli koversi kivet miehen muotoon, ja näin syntyi Búri, Borin isä ja Odinin isoisä. Hänen nimensä merkitsee ”syntynyt”. Búri syntyi kolmen päivän aikana Audhumlan nuollessa jäistä kiveä. Ensin esiin tulivat hiukset, toisena päivänä pää ja kolmantena koko mies.
Yulara

Yulara on kaupunki Australian Pohjoisterritorion keskiosissa. Kaupungin asukasluku on 985. Yli kolme neljäsosaa Yularan asukkaista on ulkomailta tai jostakin muusta territoriosta. Kaupungin nimi tulee aboriginaalien kielestä ja tarkoittaa "ulvontaa" ja dingoa. Yulara sijaitsee 18 kilometrin päässä Ulurun maailmanperintökohteesta ja 55 kilometrin päässä Katatjutasta.
Yularassa sijaitsee Australian vilkkain matkailukohde, Ayers Rock Resort.
Länsi-Bengalin piirikunnat

 
Länsi-Bengalin osavaltio Intiassa on jaettu 23 piirikuntaan:
Piirikunnat on ryhmitelty kolmeen divisioonaan:
Bezymjannyi

Bezymjannyi () on aktiivinen kerrostulivuori Kamtšatkan niemimaalla Venäjällä. Vuoren nimi tarkoittaa "nimetöntä" suomeksi. Bezymjannyin suurin purkaus tapahtui 1955–1956. Puolet vuoresta tuhoutui räjähdyksessä. Siinä syntyi 40 kilometriä korkea kaasupilvi ja 500 neliökilometrin laajuiset tuhkapilvet. Purkaus sulatti jäätiköitä ja aiheutti mutavyöryjä. Ympäristötuhot olivat mittavat, mutta koska alue on asumatonta, vaikutukset ihmisiin jäivät vähäisiksi.
Vuodesta 1955 alkaen Bezymjannyillä on havaittu aktiivista toimintaa vuosittain, tyypillisesti purkauksen räjähtävyyttä kuvaava VEI-indeksi on 2-3.
Yasmin Levy

Yasmin Levy (s. 23. joulukuuta 1975 Jerusalem) on israelilainen ladinomusiikin esittäjä.
Levy syntyi sefarditaustaisille, turkinjuutalaisille vanhemmille. Hänen isänsä oli muusikko Yitzhak Isaac Levy. Hänen debyyttialbuminsa "Romance &amp; Yasmin" julkaistiin vuonna 2000. Hän eteni urallaan niin nopeasti, että oli jo vuonna 2005 ehdolla BBC:n maailmanmusiikkipalkinnon saajaksi.
Lake Clarkin kansallispuisto

Lake Clarkin kansallispuisto () on lounaisessa Alaskassa sijaitseva kansallispuisto. Sen perusti Alaska National Interest Lands Conservation Act vuonna 1980.
Vesialueet kansallispuistossa jakaantuvat kahteen suureen vesistöön. Muutamat pohjoisosan järvet ja joet kuuluvat Kuskokwimin vesialueeseen ja liittyvät Kuskokwimjokeen. Suurin osa alueen järvistä kuuluvat osaksi Kvichakin vesialuetta. Lake Clarkiin laskee useita pieniä jokia. Lake Clarkista vesi virtaa Newhalenjokea Iliamna Lake -järveen, josta lopulta Kvichakjokea pitkin Bristolinlahteen.
Kvichakin vesialue ja erityisesti Lake Clark on elintärkeä taloudellisesti tärkeälle punalohelle. Punalohikannan suojelu olikin yksi pääsyistä puiston perustamiseen.
Kansallispuiston kattama alue on hyvin monipuolinen. Se on kolmen vuoristoisen alueen risteyskohdassa ja alueella on kolme toimivaa tulivuorta Mount Spurr, Mount Redoubt ja Mount Iliamna . Rannikolla maasto on metsäistä ja lännessä on tundran peittämää ylätasankoa.
Luonnonpuistoon ei johda teitä, joten sinne pääsee vain pienellä vesilentokoneella.
John Gale

John Gale (13. joulukuuta 1953 Bushey – 18. marraskuuta 2019) oli englantilainen pokeriammattilainen.
Gale aloitti texas hold'emin pelaamisen vuonna 2004. Hän tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi voitettuaan tammikuussa 2005 World Poker Tourin PokerStars.Com Caribbean adventure -turnauksen Bahamasaarilla. Gale pääsi turnaukseen internetin satelliittiturnauksen kautta ja voitti 461 pelaajaa ensimmäisessä merkittävässä live-turnauksessaan. Kilpailun ykköspalkinto oli 890 600 dollaria. Pian tämän jälkeen Gale myi menestyvän liikkeenjohdon konsultointiyrityksensä ja siirtyi ammattilaiseksi.
Helmikuussa 2005 Gale oli rahoilla European Poker Tourin Ranskan avoimissa ja myöhemmin samana kesänä neljä kertaa rahasijoilla WSOP-turnauksissa. $ 5,000 Pot Limit Hold'em -turnauksessa hän oli kakkonen Brian Wilsonin jälkeen. 
Heinäkuussa 2006 Gale voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa $ 2,500 Pot Limit Hold'em -turnauksesta. Sen ykköspalkinto oli 374 849 dollaria. Hän sijoittui rahoille myös WSOP:n pääturnauksessa. Tammikuussa 2007 WPT:n Borgata Winter Openissa Gale sijoittui kolmanneksi John Henniganin voittamassa kisassa. Kolmossijastaan Gale ansaitsi 443 096 dollaria. Heinäkuussa 2008 Bellagion kasinolla pelatussa 5000 dollarin no limit holdem -turnauksessa Gale voitti ja ansaitsi 205 500 dollaria.
Tammikuussa 2009 Galen turnauspalkinnot ylittivät 3,2 miljoonaa dollaria.
Vaaka (järjestö)

Vauvakassiyhdistys Vaaka ry on vuonna 2000 perustettu valtakunnallinen hyväntekeväisyys- ja vapaaehtoisjärjestö, joka avustaa pääasiassa lapsia ja lapsiperheitä kotimaassa ja lähialueilla. Yhdistys toteuttaa ruohonjuuritason avustustyötä tarvelähtöisesti, matalalla kynnyksellä. 
Yhdistyksellä on neljä kummikohdetta Venäjän Karjalassa. Yksittäisissä keräyksissä avustuksia on viety myös kauemmas, kuten kestositeitä Intiaan helpottamaan tyttöjen koulunkäyntiä ja vauvakasseja Afrikkaan Senegaliin. Vaaka toimii myös alueellisesti ja alueilla on omia avustuskohteita ja projekteja. 
Vaakan tunnetuin avustusmuoto on Vaakan vauvakassi. Vauvakassi on pääosin kierrätetyistä vaatteista ja tarvikkeista koottu pieni äitiyspakkaus. Suomessa turvapaikanhakijaperheitä avustetaan vauvakassia laajempisisältöisillä vauvapakkauksilla. Vaaka kerää ja kokoaa vuosittain myös reppuja koulutarvikkeineen ekaluokkalaisille Venäjän Karjalaan. Yhdistyksen muita jatkuvia keräyksiä ovat villasukka- ja penaalipankki sekä vuoden käsityökeräys. 
Aiheesta muualla.
Vaaka ry:n sivusto
Tarja Markus

Tarja-Liisa Markus (oik. Roisko, o.s. Antikainen, s. 14. tammikuuta 1946 Riihimäki) on suomalainen näyttelijä.
Tunnetuimmillaan Markus oli 1960–70-luvun taitteessa. Hän esiintyi niin Erkko Kivikosken ("Kesyttömät veljekset", 1969), Risto Jarvan ("Ruusujen aika", 1969) kuin Maunu Kurkvaarankin ("Rottasota", 1968; "Miljoonaliiga", 1968; "Punatukka", 1969) elokuvissa. Komedianäyttelijänlahjansa hän pääsi näyttämään Spede Pasasen elokuvissa "Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika" (1970) ja "Kahdeksas veljes" (1971).
Pientä esiintymistä Edvin Laineen ja Viktor Tregubovitšin elokuvassa "Luottamus" lukuun ottamatta Markus katosi valkokankailta seuraavaksi kahdeksikymmeneksi vuodeksi. 1990-luvun alussa hän esiintyi Anssi Mänttärin elokuvissa "Muuttolinnun aika" (1991), "Mestari" (1992) ja "Palkkasoturi" (1997). Hän on toiminut freelance-näyttelijänä. 
Vuonna 1967 Markus oli yksi Ryhmäteatterin perustajajäsenistä.
Vuonna 2006 Markus teki koskettavan sivuroolin surullisena ja alkoholisoituneena Liisana Helsinkiin sijoittuvassa japanilaiselokuvassa "Ruokala Lokki". Syksystä 2009 alkaen Markus on esiintynyt televisiosarjan "Salatut elämät" joissakin jaksoissa esittäen lääkäri Petra Kettusta. 
Tarja Markuksen puoliso oli Jorma Markus 1967–? ja näyttelijä Pertti Roisko.
Tulivuori Fujin purkaus Hōei-kaudella

Fuji-tulivuori purkautui Hōei-kaudella vuonna 1707. Vuori on purkautunut kolmesti: kahdesti Heian-kaudella ja kerran Edo-kaudella (Hōei-purkaus).
Purkaus ei aikaansaanut laavavirtaa, mutta se vapautti ilmakehään runsaasti vulkaanista tuhkaa, joka leivisi laajalle alueelle yltäen jopa 100 km:n päässä olevaan Edoon. Purkautuneen tuhkan määräksi on arvioitu noin 800 000 000 m³.
Purkaus tapahtui vuoren lounaisrinteellä ja sen seurauksena syntyi kolme uutta kraatteria.
Seurannaisvaikutukset.
Purkausta seuraavana vuonna läheinen Sakawa-joki tulvi veteen kulkeutuneen tuhkan seurauksena.
Vulkaaninen hiekka laskeutui ja levisi Fujin itäpuolella sijainneille viljelysmaille. Viljelysten säilyttämiseksi maanviljelijät keräsivät tuhkaa keoiksi, joka kuitenkin sateiden myötä kulkeutui jokiin ja mataloitti niitä.
Michael Gracz

Maciek "Michael" (tai "Mike") Gracz (s. 23. lokakuuta 1980 Varsova) on puolalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on voittanut sekä WPT- että WSOP-turnauksen. Graczin lempinimi on "The Kid" ("kakara").
Gracz muutti nelivuotiaana vanhempiensa mukana Puolasta Yhdysvaltoihin. Gracz oppi pokerin isältään ja pelasi sitä säännöllisesti opiskellessaan North Carolina State Universityssa. 
Graczin ensimmäinen merkittävä turnausvoittonsa oli Atlantic Cityssä pelatun 5 000 dollarin sisäänoston The 2004 Trump Classic no limit texas hold'em -turnauksen ykköstila joulukuussa 2004. Voittosumma oli 295 275 dollaria. 19. maaliskuuta 2005 Gracz voitti WPT:n PartyPoker.com Million IV Cruise -tapahtuman ja 1,5 miljoonan dollarin ykköspalkinnon. Seuraavana kesänä hän oli ykkönen WSOP:n $ 1,000 No Limit Hold'em -turnauksessa, jonka voittaja ansaitsi 594 460 dollaria. "CardPlayer"-lehti valitsi hänet vuoden 2005 "läpimurtopelaajaksi" ("Breakthrough Player of the Year").
Elokuussa 2007 Graczin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.
Huugo Jalkanen

Huugo Felix Jalkanen (24. lokakuuta 1888 Koski Hl. – 22. kesäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen runoilija, kriitikko, kääntäjä ja toimittaja. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1959.
Henkilöhistoria.
Jalkasen vanhemmat olivat puutarhuri Ananias Jalkanen ja Emma Lind. Hän tuli ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian maisteriksi 1914. Jalkanen toimi Uuden Suomen kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana 1926–1958, samoin kuin lehden kulttuuriosaston toimittajana vuodesta 1942. Jalkanen kuului Suomen Kirjailijaliiton johtokuntaan vuosina 1924–1927 ja 1929–1953 sekä toimi sen sihteerinä 1940–1949. Vuosina 1924–1946 hän toimi Suomen Näytelmäkirjailijaliiton sihteerinä ja vuosina 1946–1965 puheenjohtajana. Jalkanen oli teatterilehti "Naamion" toimittaja 1930–1940 ja Yleisradion dramaturgi 1935–1942. 
Jalkasen puoliso oli opetusneuvos Hilma Jalkanen, o.s. Syvälahti. Heidät on haudattu Honkanummen hautausmaalle. Heidän poikansa oli miekkailija Kauko Jalkanen, ja taikuri Jussi Jalkanen puolestaan on Kauko Jalkasen poika.
Kirjallinen tuotanto.
Jalkanen käytti runoissaan vapaamuotoista mittaa jo vuonna 1912. Häntä pidetään tässä suhteessa uranuurtajana Suomessa, joskin hän käytti myös perinteisiä runomittoja vapaamuotoisten runojen rinnalla. Jalkasen tuotantoon sisältyy lisäksi näytelmiä ja kuunnelmien käsikirjoituksia. Hän myös suomensi useita teoksia.
Tapio Hiisivaara

Tapio Felix Hiisivaara (16. kesäkuuta 1907 Helsinki – 25. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja kääntäjä.
Henkilöhistoria.
Tapio Hiisivaaran vanhemmat olivat peltiseppä Felix Hjalmar Hiisivaara ja Emilia Lindberg. Vuosina 1927-1930 Hiisivaara teki useita ulkomaanmatkoja Eurooppaan, Afrikkaan sekä Etelä- ja Pohjois-Amerikkaan. Näiden matkojen aikana hän teki erilaisia tilapäistöitä esimerkiksi merimiehenä ja brasilialaisena karjapaimenena, "vacqueirona". 1930-luvulla Hiisivaara työskenteli toimittajana eri lehdissä: 1931–1932 "Pohjanmaan Kansassa", 1932-1937 "Kansan lehdessä" ja 1931 sekä 1937–1945 "Suomen Sosialidemokraatissa". Talvi- ja jatkosodassa Hiisivaara toimi ensin joukkueenjohtajana ja sitten tk-miehenä. Hiisivaara julkaisi tällöin myös ensimmäisen kirjansa, "Olinhan siellä minäkin", joka kertoi hänen talvisotakokemuksistaan. Sotavuosien jälkeen Hiisivaara oli "Suomen Kuvalehden" ja "Finlandia Pictorialin" toimittajana 1949 ja Viikkosanomien päätoimittajana 1952–1953.
Sodan jälkeen 1945 Hiisivaara ryhtyi täyspäiväiseksi kirjailijaksi jonka erikoisalaksi tulivat vauhdikkaat matkakirjat. Hän julkaisi samana vuonna matkakirjan "Myrkkynuolia, kahvia ja banaaneja" jossa hän kuvasi 1920-luvulla tekemäänsä matkaa Rio de Janeirosta Montevideoon. Vuosien 1949-1955 välillä Hiisivaara taas matkusteli laajalti, tällä kertaa Turkissa, Espanjassa ja Saharan autiomaassa. Espanjan matkasta Hiisivaara teki kirjan "Hurja, viehkeä Espanja" (1949) ja Turkin matkan tuloksena oli kirja "Tarunhohteinen Turkki" (1950). Viimeinen Hiisivaaran matkakirjoista oli 1955 julkaistu "Polttavaa hiekkaa" jossa aiheena oli hänen Algerian matkansa.
1950-luvun puolivälin jälkeen Hiisivaara keskittyi käännöstöihin ja tietokirjojen julkaisuun. Hän käänsi suomeksi monia ensimmäistä ja toista maailmansotaa sekä vuonna 1967 Lähi-idässä käytyä kuuden päivän sotaa kuvanneita teoksia. Hiisivaara käänsi myös Fredric Brownin, Carter Brownin, Mickey Spillanen, Ross Macdonaldin, Eric Amblerin ja Leon Uriksen kirjoja. 1959–1960 ilmestyi Hiisivaaran suomeksi toimittamana Kurt von Tippelskirchin "Toisen maailmansodan historia" ja 1962–1963 William L. Shirerin "Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho".
Tapio Hiisivaara oli naimisissa vuodesta 1942 kustannusvirkailija Sirkka Liisa Kokon kanssa.
Principia Mathematica

Principia Mathematica on kolmiosainen matematiikan perusteita käsittelevä teos, jonka kirjoittivat Alfred North Whitehead ja Bertrand Russell ja joka julkaistiin vuosina 1910–1913. Se pyrkii johtamaan kaikki matemaattiset totuudet joukosta hyvin määriteltyjä symbolisen logiikan aksioomia ja päättelysääntöjä.
"Principia Mathematica" sai innoituksensa Gottlob Fregen varhaisemmista logiikan töistä, jotka johtivat Russellin havaitsemiin paradokseihin (Russellin paradoksi). "Principia Mathematica" vältti nämä rakentamalla yksityiskohtaisen tyyppiteorian: joukolla on korkeampi tyyppi kuin sen osilla, eikä näin voida puhua "kaikkien joukkojen joukosta" ja muista rakennelmista, jotka johtivat paradokseihin.
"Principia Mathematica" luetaan yleensä yhdeksi merkittävimmistä ja uraauurtavimmista teoksista matemaattisen logiikan ja filosofian alalla. Modern Libraryn mukaan se oli 1900-luvun 23. merkittävin teos.
Sisältö.
Teos käsittelee ainoastaan joukko-oppia, kardinaalilukuja, ordinaalilukuja ja reaalilukuja. Siihen ei kuulunut reaalianalyysin syvällisempiä teoreemoja, mutta kolmannen osan loppuun mennessä asiantuntijoille oli selvää, että suuri osa tunnettua matematiikkaa oli "periaatteessa" kehiteltävissä käytetyllä formalismilla. Oli myös selvää, kuinka pitkä tällaisesta esityksestä tulisi.
Whitehead ja Russell suunnittelivat neljättä geometriaa käsittelevää osaa, mutta myönsivät työn käyneen ylivoimaiseksi kolmannen osan valmistuttua.
Avoimia kysymyksiä.
Teos jätti avoimeksi sen, voitaisiinko sen aksioomista johtaa ristiriitoja (johdonmukaisuus), ja sen, olisiko olemassa matemaattinen väittämä, jota ei voitaisi sen enempää todistaa kuin kumotakaan järjestelmän avulla (täydellisyys).
Propositiologiikka itsessään tiedettiin sekä johdonmukaiseksi että täydelliseksi, mutta sama ei ollut selvää "Principian" joukko-opin aksioomista (katso Hilbertin toinen ongelma).
Gödelin epätäydellisyyslause tarjosi odottamatonta lisävalaistusta näihin kahteen toiseensa liittyvään kysymykseen. Gödelin ensimmäinen epätäydellisyyslause osoitti, ettei "Principia" voinut olla sekä johdonmukainen että täydellinen. Lauseen mukaan jokaista riittävän vahvaa loogista järjestelmää (kuten "Principiaa") kohtaan oli olemassa väite "G", joka pohjimmiltaan sanoo "Väittämää "G" ei voida todistaa". Tällainen väittämä on eräänlainen catch-22 -kehäpäätelmäristiriita: jos "G" on todistettavissa, se on epätosi, jolloin järjestelmä on epäjohdonmukainen; ja jos "G" ei ole todistettavissa, se on tosi, jolloin järjestelmä on epätäydellinen. Toisin sanoen väittämää ""Principian" järjestelmässä ei ole ristiriitoja" ei voi todistaa todeksi tai epätodeksi "Principian" järjestelmässä, ellei siinä ole ristiriitoja.
Gödelin toinen epätäydellisyyslause osoitti, ettei aritmetiikkaa voida käyttää todistamaan sen omaa sisäistä johdonmukaisuutta, jolloin sitä ei voida käyttää varsinkaan minkään sitä vahvemman johdonmukaisuuden todistamiseen.
Bartholdus Vhaël

Bartholdus ”Pärttyli” Gabrielis Vhaël (1667 Oulu – 19. tammikuuta 1723 Tukholma) oli suomalainen, nähtävästi sukutaustaltaan saksalainen, pappi, suomen kielen kieliopin kirjoittaja. Vhaëlin latinaksi kirjoittama "Grammatica Fennica" julkaistiin postuumisti vuonna 1733.
Vhaëlin vanhemmat olivat oululainen kauppias, raatimies Gabriel Vhaël ja Elisabet Danielsdotter Kröger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1684, ja hänet vihittiin papiksi 1689. Vhaëlista tuli Oulun triviaalikoulun ylempi kollega 1689, ja Vaasan triviaalikoulussa hän oli konrehtorina 1692 ja laulunopettajana 1694.
Vuonna 1694 Vhaël nimitettiin Pohjanmaan jalkaväkirykmentin (Joh. von Campenhausenin rykmentti) rykmentinpastoriksi Riikaan Latviaan. Hänestä tuli Ilmajoen kirkkoherra 1699. Isonvihan aikana Vhaël pakeni 1714 Ruotsin Länsipohjaan mutta joutui vuonna 1717 venäläisten vangiksi Ylitornion Hietaniemessä. Hänet määrättiin Vaasan kirkkoherraksi 1717 ja Pohjanmaan lääninrovastiksi 1719. Sodan päätyttyä Vhaël palasi 1721 Ilmajoen kirkkoherran virkaan. Vuonna 1723 Vhaël valittiin valtiopäivämieheksi, ja hän kuoli valtiopäivien aikana Tukholmassa tammikuussa 1723.
Vhaël on tunnettu myös vuonna 1714 kirjoittamastaan runosta "Waikia Walitus-Runo", jota pidetään siihenastisen suomenkielisen runouden etevimpänä suorituksena.
Salomon Hannelius

Salomon Hannelius (alk. "Hannuksela", 12. maaliskuuta 1722 Ilmajoki – 21. marraskuuta 1796 Ilmajoki) oli suomalainen rovasti ja Turun akatemian fysiikan dosentti.
Hannelius kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1741. Hannelius valmistui filosofian maisteriksi 1745 Turun akatemiasta ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1747. Hannelius oli Turun akatemian fysiikan dosenttina 1746. Hän oli Ilmajoella kirkkoherran apulaisena vuodesta 1747, vt. kirkkoherrana 1750–1754 ja kirkkoherrana vuodesta 1755. Hannelius sai rovastin ja kuninkaallisen hovisaarnaajan arvon 1777. Hän toimi saarnaajana pappeinkokouksessa Kokkolassa 1784.
Hanneliuksen vanhemmat olivat Hannukselan talon vävy ja talollinen Ilmajoella, lautamies Anders Pettersson (k. 1748) ja Margareta Karlsdotter. Hannelius oli naimisissa vuodesta 1750 Ilmajoen kirkkoherran Gabriel Peldanin (1690–1750) tyttären Magdalena Peldanin (k. 1793) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kihlakunnantuomari Gabriel Hannelius, vuodesta 1785 Hanelles (1752–1803) ja Ilmajoella maanviljelijänä toiminut filosofian kandidaatti Salomon Hannelius, vuodesta 1785 Hanelles (1771–1843) joka oli perustamassa 1803 Ilmajoen maamiesseuraa.
Koga (Fukuoka)

Koga () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Genkainmeren rannalla Fukuokan koillispuolella. Kogassa on 57 959 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 42,07 neliökilometriä.
Edo-kaudella nykyisen kaupungin alueella sijaitsi Karatsu-kaidō-tien postiasema ("shukuba"). Sittemmin Koga on kehittynyt osana Fukuokan metropolialuetta, ja kaupunkioikeudet se sai vuonna 1997. Kogaa palvelee JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja, jolla on kaupungissa kolme asemaa.
Kevin Song

Kevin Song on korealaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän aloitti pokerin pelaamisen vuonna 1980 ja turnauspelaamisen vuonna 1995.
1990-luvulta lähtien Song on ollut finaalipöydässä lukuisissa texas hold'em -turnauksissa. Vuonna 1997 Song voitti World Series of Pokerin 2 000 dollarin limiitti hold'em-turnauksen, jonka ykköspalkinto oli 397 120 dollaria. Songin muita merkittäviä turnausvoittoja ovat muun muassa Hall of Fame Poker Classic 1997 $ 5,000 Championship Event - No Limit Hold'em (voittosumma 184 000 dollaria), Legends of Poker 1999 $ 2,000 Championship Event - No Limit Hold'em (96 800 dollaria) ja Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic 2006 $ 1,500 No Limit Hold'em (253 560 dollaria). Vuonna 2000 hän voitti kaksi United States Poker Championship (USPC) -turnausta. WSOP:n pääturnauksessa Song oli vuonna 2001 sijalla 20.
Song asuu Hacienda Heightsilla Kaliforniassa. Elokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 2,9 miljoonaa dollaria.
Olen pahoillani – Valitut teokset 1994–2000

Olen pahoillani – Valitut teokset 1994–2000 on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 2001 julkaistu kokoelmalevy. Levyn aloituskappale "Hyviä muistoja, huomenna suihkuun" julkaistiin singlenä.
Kokoelma sisältää kappaleita yhtyeen viideltä ensimmäiseltä albumilta. Lisäksi mukana on kaksi uutta kappaletta, "Hyviä muistoja, huomenna suihkuun" ja "Käyneet hedelmät", sekä ainoastaan singlellä julkaistu kappale "Raami". Kappale "Koira haistaa pelon (koira haisee puulle)" yhdistelmä "Muovi antaa periksi" -albumin kappaleista "Koira haistaa pelon" ja "Öljy puulle". Kappale "Ajoratamaalaus" on samannimiseltä singleltä ja on eri versio kuin albumilla "Simpukka-amppeli". 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Liimatta, ellei toisin mainittu.
Marja-Leena Mikkola

Marja-Leena Mikkola (o.s. Pirinen, vuodesta 1963 oik. Salmi; s. 18. maaliskuuta 1939 Salo) on suomalainen prosaisti ja runoilija.
Mikkola suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1963. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin yliopiston kirjastossa ja Suomen Kirjailijaliiton toimistonhoitajana. Kirjailijanuransa hän aloitti novellikokoelmalla "Naisia" (1962). Hän oli 1960- ja 1970-luvun vaihteen tunnetuimpia vasemmistoradikaaleja kirjailijoita ja taistolaisen kulttuuriliikkeen näkyvimpiä henkilöitä.
Mikkola teki 1960-luvun lopulla paljon kabareetekstejä ja -lauluja. Hänen kokonaan tai osittain kirjoittamistaan kabareista tunnetuimpiin kuuluvat "Orvokki", "Laulu tuhannesta yksiöstä" ja "Sirkus Eurooppa". Hän on kirjoittanut puuvillateollisuudessa työskentelevistä naisista dokumenttiraportin "Raskas puuvilla" (1971). Mikkolan teos "Menetetty lapsuus" on tarina 17 venäläisestä, jotka joutuivat viettämään lapsuutensa tai nuoruuteensa Suomen Itä-Karjalan miehityshallinnon 1941–1944 ylläpitämillä venäläisperäiselle väestölle tarkoitetuilla keskitysleireillä.
Mikkola on käsikirjoittanut Mikko Niskasen elokuvat "Käpy selän alla" (1966) ja "Lapualaismorsian" (1967) sekä kirjoittanut dialogin Erkko Kivikosken esikoiselokuvaan "Kesällä kello 5" (1963). Hän on suomentanut Anna Ahmatovan, Osip Mandelštamin, Boris Pasternakin, Sylvia Plathin, Dylan Thomasin ja William Shakespearen runoja sekä muun muassa italialaista proosaa. — Mikkolalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2001.
Francis Carco

Francis Carco, (oik. "François Carcopino-Tusoli" 1886–1958) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli alkuun runoilija, mutta siirtyi myöhemmin kirjoittamaan romaaneja, joissa hän kuvasi alamaailmaa ja taiteilijapiirejä. Teoksestaan "L’homme traque" (suom. "Vainottu") hän sai Ranskan akatemian suuren romaanipalkinnon.
Ernesto Cardenal

Ernesto Cardenal (20. tammikuuta 1925 – 1. maaliskuuta 2020) oli nicaragualainen pappi ja runoilija. Hän oli aktiivinen Nicaraguan vallankumouksessa, ja hänestä tuli sandinistihallituksen kulttuuriministeri vuonna 1979.
Toiminta pappina.
Jo vuonna 1965 Cardenal perusti seurakunnan ja saarnasi vapautuksen teologiaa maanviljelijöille Solentinamen saarilla Nicaraguajärvellä. Cardenal, joka oli itsekin kuvanveistäjä, rohkaisi asukkaita luoviin harrastuksiin, ja saarille tuli muitakin taiteilijoita.
Cardenal vakuuttui siitä, että väkivallaton vallankumous ei toimisi, vaan mallia tulisi ottaa Kuubasta. Vuosina 1979–1988 Cardenal toimi kulttuuriministerinä. Hän sai tästä hyvästä nuhteet Vatikaanilta. Vuonna 1985 paavi erotti Cardenalin ja muita marxilaisia vapautuksen teologian edustajia pappisvirasta. Cardenal erosi sandinisteista 1995.
Kirjailijana.
Cardenalin teos "La hora 0" (1969, nimiruno antologiassa "Kello 0" 1969) on vallankumouskirjallisuuden klassikkoja.
Viimeiset vuodet.
Vuonna 2019 paavi Franciscus kumosi Cardenalille annetut rangaistukset.
Cardenal kuoli 1. maaliskuuta 2020 munuais- ja sydänvaivoihin. Hautajaiset järjestettiin kaksi päivää myöhemmin, mutta ne jouduttiin keskeyttämään, kun noin 100 Daniel Ortegan kannattajan joukko osoitti mieltään ja huusi "petturi!".
Kunnianosoituksia.
Cardenal on ollut neljä kertaa Nobelin kirjallisuuspalkinnon ehdokas vuodesta 2005 alkaen.
Stanley Sadie

Stanley Sadie (30. lokakuuta 1930 – 21. maaliskuuta 2005) oli brittiläinen musiikintutkija ja musiikkikriitikko.
Sadie tunnetaan mm. "New Grove Dictionary of Music and Musicians" -tietosanakirjateoksesta, jonka hän toimitti. Hän oli kunniatohtori Leicesterin yliopistosta. 
Sadie toimi vuosina 1964–1981 musiikkiarvostelijana "The Times" -lehdelle. Hän julkaisi Groven lisäksi myös muita musiikintutkimukseen liittyviä teoksia.
Sadie kärsi ALS-taudista ja kuoli kotonaan 2005.
Gaston Roelants

Gaston Roelants (s. 5. helmikuuta 1937 Opvelp, Belgia) on belgialainen entinen kestävyysjuoksija.
Roelants voitti estejuoksussa olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Euroopan mestaruuden Belgradissa 1962. Hän rikkoi kahdesti estejuoksun maailmanennätyksen, samoin kahdesti tunnin juoksun ja 20 000 metrin juoksun maailmanennätyksen.
Vuonna 1960 Rooman olympialaisissa Roelants sijoittui esteissä neljänneksi. Seuraavissa olympialaisissa Roelants lähti liikkeelle ovelalla taktiikalla: aina ennen vesiestettä hän nykäisi muutaman metrin välimatkan, jonka toiset kuroivat esteen jälkeen umpeen. Muut juoksijat tottuivat pian temppuun, mutta toiseksi viimeisellä kierroksella Roelants ei hellittänytkään vauhtiaan esteen selvitettyään, vaan repäisi itsensä lopullisesti eroon muista. Hänen voittoaikansa oli 8.30,8.
Roelants rikkoi estejuoksun maailmanennätyksen Leuvenissa 1963 ajalla 8.29,6 ja Brysselissä 1965 hän paransi edelleen hallussaan ollutta ennätystä aikaan 8,26.4. Vielä EM-Budapestissa 1966 hän oli pronssilla ja Mexicon olympialaisissa seitsemäs, mutta siirtyi sitten pidemmille juoksumatkoille.
Maratonilla hän saavutti EM-hopeaa Ateenassa 1969 ja pronssia Roomassa 1974 jo 37-vuotiaana. Olympialaisissa hän ei yltänyt maratonilla parhaimpaansa, vaan jäi yhdenneksitoista 1968. Tunninjuoksussa hän teki maailmanennätyksen Leuvenissa 1966 tuloksella 20 664 metriä ja samalla 20 000 metrillä tuloksella 58.06,2. Kuusi vuotta myöhemmin Brysselissä hän paransi samat ennätykset lukemiin 20 784 metriä ja 57.44,4. 10 000 metrillä hän juoksi Euroopan ennätyksen 28.10,6 vuonna 1965. Samassa lajissa hän oli vuoden 1966 EM-kisoissa kahdeksas ja 1969 viides.
Koko uransa ajan Roelants oli maailman parhaita maastojuoksijoita voittaen neljästi (1962, 1967, 1969 ja 1972) MM-kilpailujen edeltäjän Kansainvälisen maastojuoksun. Hopealla hän oli 1960, 1963 ja 1970. Kaikkiaan hän oli kymmenen parhaan joukossa peräti yhdeksän kertaa vuosien 1960-1975 välisenä aikana. São Paulon uudenvuodenjuoksun hän voitti neljästi.
Belgian mestaruuteen Roelants ylsi 32 kertaa. Uraansa hän jatkoi veteraanikilpailuissa voittaen useita ikäluokkansa maailmanmestaruuksia.
Ammatiltaan Roelants oli aluksi poliisi, sittemmin viiniyrityksen edustaja ja sen jälkeen urheiluvälineyrityksen Puman edustaja. Ansioistaan Belgian kansakunnan hyväksi kuningas Albert II nimitti vuonna 2002 Gaston Roelantsin aatelisarvoon. Vuonna 2004 nimettiin Kessel-Lossa hänen nimeään kantava yleisurheilukenttä.
Topi Riutta

Topi Riutta (s. 8. toukokuuta 1980 Heinola) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä.
Ura.
Riutta on Lahden Pelicansin tai Heinolan kiekkokoulun kasvatti HeKistä. Hän aloitti uransa aikuisten sarjoissa kaudella 1998–1999, Jypissä pelaamalla 8 ottelua SM-liigaa. Seuraavalla kaudella 1999–2000 Riutta solmi Jypin kanssa vuoden sopimuksen pelaten koko kaudella 40 ottelua. Samana vuonna hän pelasi nuorten MM-kisat.
Kauden 2000–2001 Riutta pelasi vuoden sopimuksella Jyväskylän Diskoksessa. Ensimmäisen Mestis-kauden aikana hän suoritti varusmiespalveluksen Tikkakoskella. Kaudella 2001–2002 Riutta pelasi ensimmäiset 22 ottelua Kokkolan Hermeksessä. Riutta siirtyi kesken kauden Uudenkaupungin Jää-Kotkiin. Riutta jatkoi seuraavan kauden Uudessakaupungissa. Jääkotkien pudottua Mestiksestä Riutta vaihtoi jälleen seuraa. Kauden 2003–2004 hän pelasi TuTossa ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehopisteillä 13+19.
Kaudet 2004–2006 Riutta pelasi Mestistä Joensuun Jokipojissa. Ensimmäisellä kaudella hän teki 41 pelissä tehopisteet 13+20. Toisella kaudella joukkueen kapteenina hän teki 25 pistettä. Kausi 2006–2007 alkoi Riutan osalta vasta lokakuun lopussa sopimusneuvotteluiden ollessa jäissä. Uusi seura löytyi Norjan pääsarjan Lillehammer IHK:sta. Hän pelasi seurassa 32 ottelua tehopistein 10+17=27. 
Kaudeksi 2007–2008 Riutta palasi Mestiksen Jokipoikiin. Seuraavalla kaudella (2008–2009) hän aloitti SapKossa, mutta sopimus seuran kanssa purettiin kesken kauden ja Riutta siirtyi Norjaan. Norjassa hän pelasi 1. divisioonan Rosenborg IHK:ssa.
Muuta.
Riutta on voittanut rullakiekon Suomen mestaruuden 2002–2003 Roller Eaglesissa. Finaalissa Roller Eaglesien ja GrIFK:n välillä Riutta teki tehopisteet 1+2.
(55636) 2002 TX300

 on Neptunuksen radan ulkopuolella kiertävä kohde, joka kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen. Kohde löydettiin 15. lokakuuta 2002 NEAT-ohjelmassa. on yksi Haumea-ryhmän kohteista, ja sen albedo on . on transneptuniseksi kohteeksi melko kirkas vaikka sen säde on vain .
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Samuel Elmgren

Samuel Elmgren (13. maaliskuuta 1771 Turku – 1. toukokuuta 1834 Ilomantsi) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi koristemaaluksia itäsuomalaisiin kirkkoihin sekä useita alttaritauluja. Elmgren tunnetaan erityisesti Ilomantsin kirkon erittäin runsaista koristemaalauksista. 
Lapsuus ja nuoruus.
Samuel Elmgrenin isä oli turkulainen kirjansitoja David Elmgren (1738–1810) ja Magdalena Bäckström (k. 1815). Isä oli kotoisin Ruotsin Smoolannista. Vuonna 1771 syntynyt Samuel oli perheen ensimmäinen lapsi. Vuonna 1785 hänet laitettiin käsityöläisoppiin. Seuraavana vuonna hänet ilmoitettiin tunnetun kirkkomaalarin, maalarimestari Gabriel Gotthard Sweidelin oppipojaksi. Mestarinsa mukana Elmgren lienee osallistunut mm. Halikon kirkon saarnatuolin maalaamiseen vuonna 1786 ja Mynämäen kirkon lehtereiden koristeluun vuonna 1789. Viiden vuoden oppipoika-ajan jälkeen Samuel Elmgren hyväksyttiin 21.5.1790 Turun maalariammattikuntaan. Tämän jälkeen hän lähti Tukholmaan lisäoppiin maisema- ja koristemaalari Johan Fredrik Lindmanin työpajaan. Tukholmassa Elmgren sai todennäköisesti oppinsa suurten katto- ja seinäpintojen maalaamiseen. 
Ammattiura.
Tukholmasta Samuel Elmgren palasi Turkuun viimeistään vuonna 1793. Tällöin hän oli jo maalarimestari, joka piti työpajassaan oppipoikia. Kilpailu töistä oli Turussa kuitenkin kovaa, ja Elmgren lähti 1800-luvun alkuvuosina Kuopioon paremman toimeentulon perässä. Sieltä hän siirtyi pian Leppävirralle Vokkolan kartanoon. Elmgren oli viimeisiä suomalaisia ammattikuntamaalareita.
Tunnettuja töitä.
Myös Kiuruveden kirkon alttaritaulun "Jeesus siunaa lapsia" on epäilty olevan Elmgrenin maalaama, mutta täyttä varmuutta asiasta ei ole. Lisäksi myös Turun Katariinan, Akaan ja Tammelan kirkkojen alttaritaulut saattavat olla Elmgrenin maalaamia.
Perhe.
Samuel Elmgren oli naimisissa Lovisa Sofia Vallmanin (o.s. Modeen, 1766–1846) kanssa. Heille syntyi kolme poikaa, joista yksi kuoli vastasyntyneenä. Aikuisiksi varttuneista pojista Johan Gabrielista tuli isosisänsä tapaan kirjansitoja ja Viktor David jatkoi isänsä uraa maalarina. Viktor lienee ollut isänsä apuna myös Ilomantsin kirkon koristelussa.
Tunnettu suomalaisen sivistyselämän vaikuttaja Sven Gabriel Elmgren oli Salmuel Elmgrenin veljenpoika.
Iván de la Peña

Iván de la Peña López (s. 6. toukokuuta 1976 Santander, Kantabria, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
De la Peña on edustanut vuodesta 2002 Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia. Aiemmin hän on edustanut Barcelonaa, Laziota ja Marseillea.
De la Peña oli mukana Espanjan joukkueessa vuoden 1996 kesäolympialaisissa. Espanjan A-maajoukkueessa hän pelasi ensi kerran vuonna 2005.
James Parkinson

James Parkinson (11. huhtikuuta 1755 – 21. joulukuuta 1824) oli englantilainen lääkäri, geologi, paleontologi ja poliittinen aktivisti. Hänet muistetaan parhaiten miehenä, joka antoi nimensä Parkinsonin taudille.
Parkinson meni naimisiin Mary Dalen kanssa ja sai seitsemän lasta, joista kolme kuoli. Hän julkaisi useita lääketieteellisiä teoksia, kuten kihdistä vuonna 1805. Hän kuvasi Parkinsonin taudin vuonna 1817 teoksessaan "An Essay on the Shaking Palsy". Se ei kuitenkaan saanut paljon huomiota silloin, ja 50 vuotta sen julkaisun jälkeen ranskalainen neurologi Jean-Martin Charcot löysi sen ja ehdotti Parkinsonin ensimmäisenä kuvaaman taudin nimeämistä Parkinsonin taudiksi.
Parkinsonin syntymäpäivänä 11. huhtikuuta vietetään Maailman Parkinson-päivää.
Jaakko Laapotti

Jaakko Veikko Johannes Laapotti (28. maaliskuuta 1931 Antrea – 30. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli kuuluisaksi erityisesti asuntojen suunnittelijana. Hän toimi vuosina 1975–1994 Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston asuntosuunnittelun professorina.
Hänen suunnittelutöitään ovat muun muassa Haukilahden atriumtaloalue (1961), Hotelli Rosendahl (1977, Martti Kukkosen kanssa) sekä Lauritsalan (1969) ja Kouvolan kirkot (1978).
Matti Ruohola

Matti Santeri Ruohola (12. kesäkuuta 1940 Heinola – 16. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Ura.
Matti Ruohola teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1965 elokuvassa "Laituri". Tämän jälkeen hän esiintyi monissa kotimaisissa elokuvissa. Hän näytteli Kauko "Kake" Aaltosta Risto Jarvan elokuvassa "Mies, joka ei osannut sanoa ei". Lisäksi Ruohola esiintyi monissa Visa Mäkisen komedioissa.
Elokuvaroolien lisäksi Ruohola esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Lasten ruutu", "Jänikset maailmankartalle!", "Koivuharju" ja "Meille tulee vauva".
Teatterin puolella Ruohola näytteli muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa ja Ahaa Teatterissa. Hän toimi myös ohjaajana teattereissa, kuten Estradivammaiset ry:n teatterissa vuosina 1993–1996. Ruohola työskenteli myös lavastajana.
Ruohola oli myös ääninäyttelijänä useissa piirrossarjoissa. Enimmäkseen hän työskenteli Jertta Ratian ohjaamissa töissä. Tunnetuin Ruoholan äänirooleista oli Muumipappa, jota hän esitti muun muassa televisiosarjassa "Muumilaakson tarinoita". Lisäksi hän ääninäytteli sarjassa Haisulia, Posteljoonia ja joitain satunnaisia sivuhahmoja. Hän ääninäytteli myös sarjassa "Maija Mehiläinen", rooleinaan muun muassa heinäsirkka Flip sekä Ville-mehiläinen.
Ruoholan ura näyttelijänä päättyi vuonna 1999, eikä hän sen jälkeen enää esiintynyt julkisuudessa lukuun ottamatta Mannerheimin Lastensuojeluliiton vuosina 2005–2006 tuottamaa tietoiskusarjaa Muumien malliin, jossa hän ääninäytteli jälleen Muumipappaa ja Haisulia. Viimeiset vuotensa Ruohola asui Helsingissä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2013. Ruohola kuoli 73-vuotiaana 16. helmikuuta 2014. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Muuta.
Ennen näyttelijänuraansa Ruohola työskenteli mainosalalla.. Hän mainitsi, että aina kun hän oli mukana Visa Mäkisen elokuvissa, se merkitsi hänelle elämänmyönteistä ja iloista aikaa.
Vuosina 1964–1971 Ruohola oli naimisissa Marjatta Kolpon kanssa, ja liitosta syntyi yksi lapsi. Vuosina 1974–1989 Ruohola oli naimisissa Marja-Leena Halisen kanssa, ja liitosta syntyi Matille toinen poika.
Kaksi kaupunkia

Kaksi kaupunkia (, 1859) on Charles Dickensin kirjoittama romaani. Se kuvaa Ranskan suuren vallankumouksen aikaisia ja jälkeisiä vuosia Lontoossa ja Pariisissa. Teosta on myyty noin 200 miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä kaikkien aikojen toiseksi myydyimmän romaanin.
Peter Lundblad

Gustaf Peter Lundblad (26. elokuuta 1950 Södermanland – 22. joulukuuta 2015) oli ruotsalainen muusikko ja lauluntekijä.
Lundblad aloitti uransa ruotsalaisessa Neil Youngin inspiroimassa The Most Remarkable Nailband -yhtyeessä, jossa myös Lasse Tennander oli osallisena muun muassa sanoittajana. Sen jälkeen he kokosivat Duga-yhtyeen, mutta Tennander jätti yhtyeen pian.
Omien kirjoitusprojektiensa lisäksi hänet palkattiin usein studiokitaristiksi ja kuorolaulajaksi. Vuonna 1980 häneltä ilmestyi hitti, ”Ge apan i dig en chans”. Albumi, jolla kappale oli, oli alun perin nimeltään "Musik i mitt öra", mutta sen nimeksi vaihtui myöhemmin "Jag tänker på dom ibland".
Vuonna 1986 Lundbladilta ilmestyi ”Ta mig till havet”, josta tuli hitti. Sitä lauletaan joka vuosi Allsång på Skansen -yhteislaulutilaisuudessa. Silja Line käytti kappaleen kertosäkeestä muokattua lausetta mainoksessaan, mikä johti oikeustoimiin. Oikeus määräsi, ettei Silja Line saanut käyttää lausetta mainoksissaan. Lisäksi se joutui maksamaan toiselle osapuolelle, Universal Music Publishing Aktiebolagille ja Lundladille, korvauksia sekä joutui korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa.
Lundbland soitti muun muassa Magnus Ugglan albumilla "Va ska man ta livet av sig för när man ändå inte får höra snacket efteråt" kitaraa.