tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nokkaripsimonni

Nokkaripsimonni ("Synodontis xiphias") on ripsimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Afrikasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Nokkaripsimonni on heimonsa lajeista kookkain ja voi saavuttaa jopa 67–80 cm:n pituuden. Lajin pää on litteähkö ja kuonossa on viiksisäipari, joka voi olla haarautunut. Kalan selkä- ja rintaevien ensimmäinen ruoto on jäykkä ja piikikäs. Selässä on myös rasvaevä. Nokkaripsimonnin ruumiin pohjaväri on ruskea ja siinä on pieniä pilkkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Nokkaripsimonnia tavataan vain Nigerjoesta Nigeriasta. Se elää jokien suvantopaikoissa. Nokkaripsimonni luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurin uhka kannalle on elinympäristön saastuminen öljynporauksen vuoksi. Lajia myös kalastetaan paikallisesti.
Syvä uni

Syvä uni on unen vaihe. Se ilmenee nopeasti nukahtamisen jälkeen tulevan kevyen univaiheen jälkeen. Syvästä unesta ihmistä on vaikeaa saada hereille, sillä aistinelimiin tulevat ulkoiset ärsykkeet eivät tavoita aivoja. Syvän unen aikana erittyy kasvuhormonia ja oppiminen tehostuu. Syvää unta ilmenee eniten ensimmäisen viiden unitunnin aikana ja sitä on noin neljäsosa aikuisen yöunesta.
Sulfidimineraali

Sulfidimineraalit ovat mineraaleja, jotka koostuvat ensisijassa rikin yhdisteistä, tyypillisesti sulfidi- (S2-) tai persulfidi-anioneista (S22-). Monet sulfidimineraalit ovat tärkeitä malmimineraaleja. Ryhmään kuuluvat myös selenidit, telluridit, antimonidit ja vismutidit.
Ulkoisten ominaisuuksien perusteella sulfidimineraaleista voidaan erottaa "kiisut", "hohteet" ja "välkkeet".
Kanariansaarten parlamentti

Kanariansaarten parlamentti on Kanariansaarten lainsäädäntöelin. Parlamentissa on tällä hetkellä 70 edustajaa.
Aarne Alaja

Aarne Olavi Alaja (vuoteen 1935 Alander, 20. toukokuuta 1912 Längelmäki – 26. syyskuuta 1942 Malgobek) oli suomalainen yleisurheilija, joka toisen maailmansodan aikana kuului Waffen-SS-joukkoihin. Tampereen Pyrinnön juoksijana Alaja voitti vuonna 1937 SM-viestien 4 × 800 metrin matkalla pronssia ja oli 4 × 1 500 metrin matkalla neljäs. Kalevan kisoissa vuonna 1939 Alander oli 800 metrillä seitsemäs.
Ammatiltaan Alaja oli radioteknikko ja sotilasarvoltaan vääpeli. Hän osallistui talvisodassa (6.VK/6.RPr.) Summan ja Viipurin taisteluihin. Jatkosodan alla Alander liittyi vapaaehtoisena SS-joukkoihin ja matkasi neljännessä ryhmässä Vaasasta Danzigiin, jonne saapui 8. kesäkuuta 1941. Alaja osana suomalaista SS-pataljoonaa osallistui taisteluihin nykyisten Puolan ja Ukrainan alueilla. Vuoden 1942 alkupuoliskolla suomalaispataljoona siirtyi Kaukasuksen alueelle. 
Alaja kaatui Malgobekin alueen taistelussa Itä-Kaukasuksella syyskuussa 1942.
Sándor Kányádi

Sándor Kányádi (1929 Nagygalambfalva, nyk. Romania – 2018 Budapest, Unkari) oli Romanian unkarilaiseen vähemistöön kuulunut runoilija.
Kányádi kuului toisen maailmansodan jälkeiseen runoilijasukupolveen, joka ihaili uudistuksia ja kehitystä. Sävy muuttui kuitenkin myöhemmin katkeraksi hänen tulkitessaan vähemmistökansansa tilaa ja tuntoja. Kányádi kirjoitti myös lapsille.
Solveig Pedersen

Solveig Pedersen (s. 6. syyskuuta 1965 Kristiansand) on norjalainen maastohiihtäjä, viestin olympia- ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 174 cm.
Pedersen saavutti nuorten MM-kilpailuissa Kuopiossa 1983 hopeaa 3 × 5 kilometrin viestissä. Hän sijoittui 1991 Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa neljänneksi, 5 kilometrin perinteisen kilpailussa kahdeksanneksi ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 20:nneksi. 4 × 5 kilometrin viestissä hän hiihti avausosuuden Norjan hopeajoukkueessa.
Pedersen hiihti jälleen ensimmäisen osuuden Norjan saavuttaessa viestihopeaa Albertvillen olympialaisissa 1992. Hän sijoittui samoissa kilpailuissa 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi, takaa-ajokilpailussa 15:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 20:nneksi.
Pedersen saavutti ainoan maailmancupin palkintosijansa oltuaan kolmas Klingenthalin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 1991. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaikkiaan 11 kertaa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kaudella 1990–1991.
Pedersen saavutti Norjan-mestaruuskilpailuissa neljä hopea- ja kolme pronssimitalia vuosina 1986−1992.
Villa Gustafsberg

Villa Gustafsberg on historiallinen puuhuvila Turun Ruissalossa. Rakennus on valmistunut vuonna 1884 kauppaneuvos Gustaf Albert Petreliuksen kesähuvilaksi. Nykyisin rakennus tontteineen on Turun kaupungin omistuksessa. Kaupunki vuokraa tonttia yksityiselle taholle.
Historia ja arkkitehtuuri.
Venäjän keisarin luovutettua Ruissalon saaren Turun kaupungille 1800-luvun puolessa välissä alettiin saareen rakentaa kauniita huvilarakennuksia. Villa Gustafsberg valmistui vuonna 1884 ja sen on suunnitellut arkkitehti Hugo Neuman. 
Villa Gustafsbergin hirsirakenteinen huvila on vuorattu laudoilla ja julkisivut ovat maalattu valkeaksi vaaleanpunaisilla yksityiskohdilla. 300-neliöinen puuhuvila sijaitsee 8 000-neliöisellä tontilla. Huvila on tunnettu koristeellisista lehtisahauksistaan ja lautarakenteista. Rakennuksen kuistin ikkunat ovat koristeltu värillisillä laseilla.
Heinricius

Heinricius on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aleksandr Akimov

Aleksandr Fjodorovitš Akimov (, 6. toukokuuta 1953 – 11. toukokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen insinööri, joka toimi Tšernobylin ydinvoimalan nelosreaktorin yövuoron esimiehenä onnettomuusyönä. 
Elämä.
Aleksandr Akimov syntyi 6. toukokuuta 1953 Novosibirskissä, Venäjän SFSR:ssä, Neuvostoliitossa.
Hän valmistui Moskovan sähkötekniikan instituutista lämpö- ja sähköprosessien suunnittelun ja automaation insinööriksi vuonna 1976. 
Akimov aloitti työt Tšernobylin ydinvoimalassa syyskuussa 1979. Ensimmäisinä vuosina hän toimi turbiinisalin vuoropäällikkönä ja oli vastaavana insinöörinä turbiiniosalla. 10. heinäkuuta 1984 hänet nimitettiin ydinvoimalan neljännen reaktorin vuoropäälliköksi. 
Tšernobylin onnettomuus.
Yöllä 26. huhtikuuta 1986 Akimov oli nelosreaktorissa vuoropäällikkönä. Reaktorin tehoa oli laskettu päivän mittaan normaalista 3200 megawatin tehosta noin 1600 megawattiin. Akimov tunsi epäluuloa koetta kohtaan. Hän ei tarkalleen tiennyt, mitä edellinen vuoro oli tehnyt. Hän oli käyttöinsinööri, ilman ydinfyysikon koulutusta ja osaamista. Osin tästä syystä koetta oli määrätty valvomaan Anatoli Djatlov, joka toimi voimalan pääinsinöörinä. 
Akimov tiesi, että grafiittihidasteisessa RBMK-tyyppisessä reaktorissa oli sellainen ominaispiirre, että sen tehon laskiessa tarpeeksi alas (noin 700 megawatin luokkaan) se muuttuu epävakaaksi. Tästä syystä hän kieltäytyi jatkamasta koetta reaktorin epävakaan tilan vuoksi, mutta Djatlov päätti toisin. Tehon pitkittynyt pienentäminen oli saattanut reaktorin "myrkytettyyn" tilaan, jolloin ksenon ei enää palanut normaalisti pois, vaan sitä kertyi ytimeen. Tämä johti lopulta reaktorin pysähtymiseen. Yhdessä Leonid Toptunovin kanssa Akimov ryhtyi nostamaan reaktorin tehoa nostamalla säätösauvoja, mikä johti lopulta reaktorin potentiaalisesti vaaralliseen tilaan operaattoreiden tietämättä. 
Teho lähti jyrkkään ja hallitsemattomaan nousuun. Akimov painoi AZ-5-pikasulkupainiketta kellon ollessa 1.23.40. Reaktorin pysäyttävät säätösauvat alkoivat laskeutua reaktoriin 40 senttimetrin sekuntivauhdilla. Tuskastuttavan hitaasti, sillä reaktorin ytimeen olisi matkaa vielä seitsemän metriä. Säätösauvat syrjäyttivät veden ja jäljelle jäänyt vähäinen vesi höyrystyi välittömästi. Tämä kiihdytti reaktiota entisestään, jolloin reaktorin teho nousi valtavaksi ja se räjähti.
Akimov ryhmineen työskenteli aamuun asti yrittäen pumpata vettä paljastuneeseen reaktorin ytimeen. Akimov ja Toptunov altistuivat tappavalle määrälle säteilyä. Heidät kuljetettiin Moskovaan sairaalaan numero 6. Akimov totesi toistuvasti kuolemaansa saakka: "”Tein kaiken oikein. En ymmärrä miksi se tapahtui.”" Akimov kuoli kaksi viikkoa onnettomuuden jälkeen akuuttiin säteilyoireyhtymään. Hän oli kuollessaan 33-vuotias.
Muistaminen.
Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko myönsi postuumisti Akimoville kolmannen luokan "Za mužnist" -mitalin (’rohkeudesta’) vuonna 2008. 
Sam Troughton esittää Akimovia onnettomuudesta kertovassa "Chernobyl"-minisarjassa.
Luuhiili

Luuhiili eli luumusta on aktiivihiilenä ja väriaineena käytettävää, eläinten luita kuumentamalla valmistettua jauhetta. Se on himmeän mustaa, kosteutta imevää (hygroskooppista) ainetta, joka sisältää 10 % hiiltä, 78 % kalsiumfosfaattia, 8 % kalsiumkarbonaattia sekä hiukan kosteutta ja muita aineita. Luuhiili on eräs eläinhiili eli eläinjätettä kuumentamalla aikaansaatu hiililaatu.
Luuhiiltä valmistettaessa luista erotetaan liha ja rasva ja luut jauhetaan rouheeksi. Luurouhe kuivatislataan eli sitä kuumennetaan ilmattomassa tilassa, jolloin samalla otetaan talteen haihtuvat ainesosat. Raaka-aineesta saadaan 50–60 % valmista tuotetta. Huokoinen luuhiili imee itseensä monia kaasuja ja väriaineita, joten sitä on käytetty erilaisten liuosten puhdistamiseen esimerkiksi sokeriteollisuudessa. Valkaisukykynsä menettäneitä luuhiilirakeita voidaan käyttää lannoitteena kasvintuotannossa.
Luumusta on hienoksi jauhettua luuhiiltä, jota on käytetty väriaineena esimerkiksi kenkävoiteissa ja maaleissa. Luumustaa voidaan valmistaa myös hiiltämällä luurouhetta sokerin tai melassin joukossa väkevässä rikkihapossa. Kun epäorgaaniset kalsiumsuolat liuotetaan suolahapolla pois, voidaan valmistaa niin sanottua "pariisinmustaa". Pariisinmusta on luuhiilen ja pariisinsiniseksi kutsutun väriaineen seos.
Ratamo-kirjastot

Ratamo-kirjastot on vuonna 2003 käynnistetty alkujaan neljän, nykyään viiden Uudenmaan tai Kanta-Hämeen kunnan kirjastokimppa. Sen muodostavat Hausjärven, Lopen ja Nurmijärven kunnankirjastot sekä Hyvinkään ja Riihimäen kaupunginkirjastot. Jäsenkirjastojen asiakkaat voivat lainata ja varata lainoja kaikista kirjastokimpan kirjastoista kirjastokortillaan, sekä palauttaa lainansa johonkin kimpan kirjastoista. 
Ratamo-kirjastoihin kuuluu kahdeksan kiinteää toimipistettä ja kolme kirjastoautoa (tilanne toukokuussa 2021):
Jäsenkirjastojen ohella osana Ratamo-kirjastojen tietokantaa näkyvät Suomen lasimuseon kirjaston aineistot ja Hyvinkään taidemuseon kirjakokoelma.
Mahadevi Varma

Mahadevi Varma (26. maaliskuuta 1907 Farrukhabad – 11. syyskuuta 1987 Allahabad) oli intialainen hindinkielinen runoilija ja kirjailija. Häntä pidetään yhtenä neljästä pilarista "Chhayavaadin" aikakauden hindikirjallisuudessa. Häntä on kutsuttu myös nimellä ”Modern Meera”. Runoilija Nirala oli kerran kutsunut häntä ”Saraswatiksi hindikirjallisuuden valtavassa temppelissä”. Varma oli nähnyt Intiaa ennen itsenäisyyttä ja sen jälkeen. Hän oli yksi niistä runoilijoista, jotka työskentelivät Intian laajemman yhteiskunnan hyväksi. Hänen runoutensa lisäksi myös hänen sosiaalinen kohotustyönsä ja hyvinvoinnin kehittämisensä naisten keskuudessa on kuvattu syvästi hänen kirjoituksissaan. Nämä vaikuttivat suuresti lukijoiden lisäksi myös kriitikoihin, erityisesti hänen romaaninsa "Deepshikha" kautta.
Soumpou

Soumpou on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Takaba sijaitsee 15 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 4 900 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Soumpoun kunnan pinta-ala on 430,1 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Yélimanén piirin Tringan, lännessä Guidimen, pohjoisessa Fangan ja idässä Nioron piirin Sandarén kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Vesistöistä tärkein on sadeaikaan Kolimbinén suuntaan virtaava Térékolé.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 400–500 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Palveluihin kuuluvat kolme alakoulua, viisi koraanikoulua ja Takaban terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 100 prosenttia tarpeesta.
Santa Fe Depot (San Diego)

Santa Fe Depot on rautatieasema San Diegossa Yhdysvalloissa.
Asema on ollut National Register of Historic Places -kohde 4. helmikuuta 1972 alkaen.
Marekaffo

Marekaffo on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dogofiry sijaitsee Kolimbinéjoen varrella 45 kilometriä Yélimanésta kaakkoon. Kunnassa on 5 300 ja keskuskylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
Marekaffon kunnan pinta-ala on 130,1 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Yélimanén piirin Konsigan, pohjoisessa Diafounou Diongagan ja lännessä Diafounou Goryn sekä etelässä Kayesin piirin Séro Diamanoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. 
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 450–550 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja.
Dogofiryn kautta kulkee Nioron ja Kayesin välinen maantie RN23. Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, maapähkinä, lehmänpapu, okra, riisi ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Dogofiryssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Palveluihin kuuluvat alakoulut, koraanikolut ja Dogofiryn terveyskeskus. Vesihuolto kattaa 79 prosenttia tarpeesta.
Eva Nordmark

Eva Marie Nordmark (os. "Persson", aiemmin "Persson Sellin"; s. 21. helmikuuta 1971 Luulaja) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi Ruotsin työmarkkinaministerinä vuosina 2019–2022.
Elämä ja ura.
Nordmark on syntynyt vuonna 1971. Hän valmistui ylioppilaaksi yhteiskuntapainotteiselta linjalta vuonna 1990. Vuosina 1992–94 hän opiskeli valtio-oppia Luulajan teknillisessä yliopistossa. Vuosina 1995–98 hän toimi kansanedustajana valtiopäivillä ja vuosina 1992–99 kunnanvaltuutettuna Luulajassa. Vuosina 1999–2004 hän oli ammattiliitto SKTF:n toiminnanjohtaja Luulajassa, ja vuosina 2004–11 koko ammattiliiton puheenjohtaja. Vuosina 2011–19 hän puolestaan toimi ammattiliitto TCO:n puheenjohtajana. Syksyllä 2019 hänet valittiin Ruotsin työmarkkinaministeriksi Stefan Löfvenin johtamaan hallitukseen.
Vuonna 2018 hänelle myönnettiin ranskalaisen Ordre National du Mérite -ansioritarikunnan kunniamerkki hänen työstään naisten oikeuksien, sosiaalisen dialogin ja korkeakoulutuksen puolesta.
Yksityiselämä.
Nordmark on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Katri Norrlin

Katri Norrlin on suomalainen musiikkitoimittaja, juontaja ja kirjailija. Norrlin työskentelee YleX:llä musiikkitoimittajana. Hän tuottaa musiikkijournalismia YouTubessa "YleX: Katri Norrlin" -nimiselle kanavalleen. Hän juontaa myös YouTubessa ja Yle Areenassa julkaistua "YleX Nosteessa" -musiikkirealitysarjaa. Aiemmin Norrlin juonsi "Uuden musiikin viikko" -nimistä radio-ohjelmaa YleX:llä.
Into Kustannus julkaisi Norrlinin yhdessä Nelli Kentän kanssa kirjoittaman "Vitun ruma" -kirjan 15. kesäkuuta 2021. Kirjan teemana on sosiaalisen median luomat ulkonäköpaineet.
Katri Norrlin on ollut ehdolla Musiikki &amp; Media -musiikkialan tapahtuman Industry Awards -gaalassa vuoden mediapersoonaksi ja vuoden toimittajaksi. Norrlin on ollut myös osa Uuden Musiikin Kilpailun ammattilaisraatia, joka valitsee kilpailussa finaaliin pääsevät kappaleet. Hän myös jakoi Suomen pisteet vuoden 2021 Eurovision laulukilpailun finaalissa.
M. Karagátsis

Dimítrios Rodópoulos (), paremmin tunnettu kirjailijanimellään M. (Mítia) Karagátsis () (1908 Ateena, Kreikka – 1960 Ateena, Kreikka), oli kreikkalainen kirjailija. 
Karagátsisin tunnetuimpia teoksia on "Junkermann" (1933), joka kertoo Tampereelta kotoisin olevasta Venäjän armeijan ratsumestarista Junkermannista. Seikkailujen jälkeen Junkermann päätyy Kreikkaan pankkiiriksi mutta palaa lopuksi kotikaupunkiinsa Tampereelle. Kirja on Kreikassa edelleen suosittu, ja siitä on tehty menestysnäytelmäkin.
Björn Forsén nostaa kirjan yhteydessä esiin F. Scott Fitzgeraldin teokset "Kultahattu" ja "Yö on hellä", joissa hän näkee yhtymäkohtia. Fitzgerald ei ollut tuolloin tunnettu Kreikassa eikä Karagátsis juuri osannut englantia, mutta Karagátsis on saattanut kuulla hänestä tuttaviltaan, tai sitten taustalla on saattanut olla aikakauden yhtenäinen ajatusmaailma.
Constantin Runo Georg von Schoultz

Constantin (Konstantin) Runo Georg von Schoultz (19. tammikuuta 1866 Vladimir Venäjä – 27. kesäkuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja valtiopäivämies. 
Von Schoultzin vanhemmat olivat rautatieinsinsinööri, kollegineuvos Karl Fredrik Sebastian von Schoultz ja Marie Henriette Florence von Schoultz ja puoliso vuodesta 1896 Ingrid Elisabet Idestam. Von Schoultz tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1887 ja opiskeli vuoriteknistä ja metallurgian alaa Helsingissä ja Tukholmassa. Hän toimi insinöörinä kenttätykistön varikolla 1889–1906 ja työskenteli myös useissa rauta- ja terästehtaissa Venäjällä. Suomen teollisuudenharjoittajien keskinäisen palovakuutusyhtiön matkatarkastaja hän oli vuodesta 1902. 
Von Schoultz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Arvid Michael af Schultén

Arvid Michael (Mikael) af Schultén (15. syyskuuta 1861 Piikkiö – 7. tammikuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, toimittaja, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Af Schulténin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos, vapaaherra Otto Reinhold af Schultén ja Naema Aurora von Haartman. Af Schultén tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1880 ja työskenteli "Nya Pressenin" toimittajana, mutta oli myös tilanomistaja Nauvossa. Hänet tunnettiin lisäksi teatterikriitikkona.
Af Schultén oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1905–1906.
Adriana Krnáčová

Adriana Krnáčová (s. 26. syyskuuta 1960 Bratislava) on tšekkiläinen poliitikko, joka toimi Prahan pormestarina vuosina 2014–2018. Aikaisemmin hän toimi Transparency Internationalin Tšekin yksikön johtajana. Hän edusti ANO 2011 -puoluetta ja oli valituksi tullessaan ensimmäinen nainen Prahan pormestarina. ANO 2011 kampanjoi Prahassa korruptionvastaisuudellaan, mikä saattoi auttaa Transparency International -taustaisen Krnáčován valinnan taustalla. Hänet äänestettiin virkaan niukalla enemmistöllä, 65 valtuutetusta 33 äänesti häntä. Virkakautensa jälkeen hän ilmoitti ettei palaa enää takaisin politiikkaan. Hän kirjoitti kirjan, joka käsittelee fiktion kautta Prahan politiikkaa, korruptiota ja valtataisteluita.
Johan Viktor Segerstråle

Johan Viktor Segerstråle (15. tammikuuta 1852 Pernaja – 25. lokakuuta 1912 Pernaja) oli suomalainen virka- ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Segerstrålen vanhemmat olivat kapteeni Claes Otto Segerstråle ja Elisabet Constance von Born ja puoliso vuodesta 1898 Hulda Mathilda Lindroos. Segerstråle tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1869 ja valmistui filosofian maisteriksi 1873. Hän oli tilastollisen keskustoimiston toinen aktuaari 1885–1898, tultuaan sinne kanslistiksi 1881. Segerstråle sai kollegiasessorin arvonimen.
Segerstråle oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1904–1905 ja 1905–1906.
Opettaja ja valtiopäivämies Knut Albert Segerstråle oli Johan Viktor Segerstrålen veli, samoin kuin virka- ja valtiopäivämies Claes Samuel Segerstråle sekä juristi ja valtiopäivämies Georg Otto Segerstråle.
Al Feuerbach

Al Feuerbach (s. 14. tammikuuta 1948 Preston, Iowa) on 1970-luvulla maailman parhaimpiin kuulantyöntäjiin kuulunut yhdysvaltalainen yleisurheilija.
Feuerbach työnsi kuulaa 21 metriä vuonna 1971 ja voitti samana vuonna mestaruuden Pan-Amerikan kisoissa. Münchenin olympialaisissa 1972 hän työnsi tuloksen 21,01 ja sijoittui viidenneksi. Toukokuussa 1973 hän työnsi San Joséssa maailmanennätyksen 21,82. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,55.
Yakup Kadri Karaosmanoğlu

Yakup Kadri Karaosmanoğlu, usein: Yakup Kadri (1889 Kairo, Egypti – 1974 Ankara, Turkki) oli turkkilainen kirjailija
Karaosmanoğlu kävi koulua Kairossa ja Smyrnassa ja asui vuodesta 1908 Konstantinopolissa. Hän oli toimittaja 1919–1922 ja kansanedustajana. Vuodet 1934–1954 hän oli diplomaattina eri maissa.
Karaosmanoğlu kirjoitti proosarunoja, novellikokoelman "Bir Serencâm" (194), jossa hän toi ilmi kiihkoislamilaisuuden vastaisuutensa, sekä muuta proosaa.
Pamela Seaborne

Pamela Georgina ”Pam” Seaborne (myöh. Elliott, 16. elokuuta 1935 West Ham – 26. huhtikuuta 2021 Calgary, Kanada) oli 1950-luvulla kilpaillut brittiläinen pika-aitajuoksija.
Seaborne voitti 80 metrin aitajuoksussa EM-pronssia Bernissä 1954. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hän karsiutui samalla matkalla välierissä. Seaborne avioitui myös Bernin EM-kilpailuissa pronssimitalin voittaneen Geoffrey Elliottin kanssa ja muutti myöhemmin Kanadaan. Hän kuoli Calgaryssä 85-vuotiaana 26. huhtikuuta 2021.
Joey Hadorn

Joey Hadorn (s. 11. huhtikuuta 1997 Bern) on sveitsiläinen suunnistaja. 
Hadorn voitti nuorten MM-kilpailuissa 2016 Engadinissa kultaa pitkällä matkalla, sprintissä ja viestissä ja tuli toiseksi keskimatkalla. Vuonna 2017 hän sai Tampereella nuorten MM-kilpailuissa pronssia sprintissä. Aikuisten EM-kilpailuissa Neuchâtelissa 2021 Hadorn oli mukana Sveitsin kultaa voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa ja tuli toiseksi pudotussprintissä. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Hadorn saavutti pronssia Sveitsin sprinttiviestijoukkueessa. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Hadorn saavutti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa ja hopeaa keskimatkalla. Vuoden 2023 EM-kilpailuissa Hadorn oli mukana Sveitsin toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Edinburghin MM-kilpailuissa 2024 Hadorn voitti sprinttiviestin maailmanmestaruuden Sveitsin joukkueessa. Saman vuoden EM-kilpailuissa Unkarissa Hadorn oli Sveitsin kolmanneksi tulleessa viestijoukkueessa. Belgian EM-kilpailuissa 2025 hän oli mukana sprinttiviestin hopeajoukkueessa.
Aiheesta muualla.
Hadornin virallinen sivu
Henk Numan

Hendrik ”Henk” Numan (13. kesäkuuta 1955 Amsterdam – 26. huhtikuuta 2018 Landsmeer) oli alankomaalainen judoka ja olympiamitalisti.
Elämä ja urheilu-ura.
Numan menestyi 95 kilogramman painoluokassa voittaen olympiapronssia Moskovassa 1980 ja MM-pronssia Pariisissa 1979. Hän teki itsemurhan 62-vuotiaana 26. huhtikuuta 2018.
The Use of Knowledge in Society

The Use of Knowledge in Society on taloustieteilijä Friedrich von Hayekin kirjoittama artikkeli, joka ilmestyi alun perin "The American Economic Review" lehdessä vuonna 1945. Se kuuluu yhtenä kirjoituksena Hayekin kokoomateokseen "Individualism and Economic Order""," joka ilmestyi vuonna 1948. Artikkeli oli yksi viime vuosisadan ylistetyimpiä kirjoituksia. Hayekin mukaan tieto tai tietämys jakaantuu epätasaisesti yhteiskunnassa ja on siten desentralisoitunutta .
Evert Kroon

Evert Gerrik Kroon (9. syyskuuta 1946 Hilversum – 2. huhtikuuta 2018 Hollandsche Rading) oli alankomaalainen vesipallomaalivahti ja olympiamitalisti.
Kroonia pidetään maansa historian parhaana vesipallomaalivahtina. Hän voitti Alankomaiden maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976 ja edusti maata olympiatasolla myös Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972, joissa Alankomaat sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 1974 Kroonin edustama Alankomaat sijoittui EM-kilpailuissa neljänneksi. Kroon kuoli Hollandsche Radingissa 71-vuotiaana 2. huhtikuuta 2018.
Marsanne

Marsanne on kunta eteläisessä Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Montélimarin kaupungista koilliseen.
Historia.
Marsannella on liki tuhatvuotinen historia. Kunta jakautuu kahteen keskustaan. Uusi keskusta on tasangolla teiden risteyksessä, ja siellä on hotellit, virastot ja marketit. Vanha keskusta on ylempänä vuoren rinteellä. Vanhan keskustan kapeilla kujilla on putiikkeja ja gallerioita. Siellä on myös vanhan linnan rauniot, kellotorni ja Saint-Félixin kirkko 1100-luvulta. Kaikki kunnan asukkaat asuivat tässä keskiaikaisessa kylässä vuoteen 1850 saakka, ja sieltä käsin pystyttiin hallitsemaan Valdainen tasankoa. Alueella on tuotettu viiniä vuosisatoja. Paikallinen valkoinen Marsanne rypäle oli lähellä hävitä kokonaan, mutta se onnistuttiin kuitenkin pelastamaan.
Putouksen parhaat

Putouksen parhaat on kesällä 2021 MTV3-kanavalla esitetty kuusiosainen koosteohjelma viihdeohjelma "Putouksen" kahdestatoista ensimmäisestä tuotantokaudesta. Ohjelman juonsivat Joonas Nordman ja Kari Ketonen.
Sotkuman tsasouna

Sotkuman tsasouna, eli Pyhän profeetta Elian tsasouna on Polvijärven eteläosassa, Sotkuman kylässä sijaitseva ortodoksinen pyhäkkö. Rukoushuone valmistui vuonna 1914 ja rakennettiin osaksi samana vuonna valmistuneen Polvijärven ortodoksisen kirkon rakentamisesta ylijääneistä hirsistä. Tsasounan rakentamista edesauttoi myös kenraalikuvernööri F. A. Seynin lahjoitus. Tsasounan vihki apulaispiispa Serafim 19. syyskuuta 1916.
Tsasounan ylläpidosta vastaa ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakuntaan kuuluva Taipaleen ortodoksinen seurakunta. Tsasounan temppelijuhlaa eli Iljan praasniekkaa vietetään 20. heinäkuuta profeetta Elian muistopäivänä.
Rukoushuoneen vieressä sijaitsee pieni hautausmaa. Sinne on sankarihautojen viereen pystytetty kylän ortodoksisten sankarivainajien muistomerkki, joka on toinen Suomessa olevista ortodoksisista sankarimuistomerkeistä. Toinen on Helsingin ortodoksisella hautausmaalla. Sotkuman hautausmaalle on haudattu muun muassa kansanedustaja Matti Puittinen.
Harjunpää (televisiosarja)

Harjunpää on C More -suoratoistopalvelussa vuonna 2022 julkaistu suomalainen rikosdraamasarja, joka perustuu Matti Yrjänä Joensuun "Harjunpää"-kirjasarjan teoksiin. Sarjan pääosissa näyttelevät Olli Rahkonen Timo Harjunpäänä ja Olga Temonen Onerva Nykäsenä. Tapahtumat sijoittuvat Helsinkiin, jossa sarja on myös kuvattu.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kuvaukset alkoivat toukokuussa 2021 ja ne jatkuivat saman vuoden elokuulle. Kaudella on kahdeksan jaksoa, joista ensimmäiset kaksi julkaistiin 17. helmikuuta 2022 ja loput yhden jakson viikkotahdilla. Kausi perustuu "Harjunpää"-kirjoihin "Ahdistelija" (1982), "Poliisin poika" (1983), "Kiusantekijät" (1986) ja "Rautahuone" (2010). 
Keväällä 2024 sarjasta julkaistaan toinen tuotantokausi. Toisella kaudella on kuusi jaksoa ja kolme tarinakokonaisuutta. Kausi perustuu kirjoihin "Heimolaiset" (1984), "Rakkauden lait" (1985), ja "Rakkauden nälkä" (1993). 
Englanniksi sarjaa on levitetty nimellä "Helsinki Crimes". Ensimmäisen kauden oikeudet on myyty muun muassa Australiaan, Espanjaan, Irlantiin ja Isoon-Britanniaan. Sarja julkaistiin myös Netflixissä.
Vastaanotto.
"Harjunpäästä" tuli yksi C Moren katsotuimmista sarjoista, ja se sai suosiota myös kansainvälisesti.
"Helsingin Sanomat" kehui sarjaa: ”Erityisesti sarjassa ilahduttaa se, että raakuuksilla mässäilyn sijaan siinä pysähdytään miettimään rikosten taustoja.” Tarinat mainittiin sovitetun tiiviisti nykyaikaan.
Myös "Hufvudstadsbladetissa" kiitettiin "Harjunpään" tuoreutta ja todenmukaisuutta ja arvioitiin sarjan erottuvan edukseen rikosviihteen ylitarjonnasta. Arvostelija antoi sarjalle neljä tähteä viidestä.
Chollima-liike

Chollima-liike oli Pohjois-Koreassa järjestetty kampanja, jonka perusteet Kim Il-sung esitteli joulukuussa 1956. Liike kannusti kansalaisia uhrautumaan ankaralla työnteolla teollistumisen edistämiseksi. Liikkeessä korostettiin kansakunnan yhteistä etua ja tuomittiin henkilökohtaiseen hyvinvointiin keskittyminen itsekkääksi.
Chollima-liikkeellä pyrittiin jälleenrakentamaan Pohjois-Koreaa Korean sodan jäljiltä. Alkusysäyksen antoi Kim Il-sungin vuonna 1956 terästehtaalle tekemä vierailu, jonka seurauksena työinnon siellä väitettiin kasvaneen siinä määrin, että tuotanto oli yllättäen kaksinkertaistunut. Liike sai nimensä kuvitteelliselta siivekkäältä Chollima-hevoselta. Tavoitellut työmäärät ylittäneitä työläisiä ryhdyttiin kampanjoinnin yhteydessä kutsumaan Chollima-ratsastajiksi. Maon Suuren harppauksen tavoin Chollima-liikkeen pohjana käytettiin vastaavia ideoita kuin stahanovilaisuudessa. Vaikka vuonna 1961 Pjongjangiin pystytettiin Ch’ŏlliman patsas myyttisen hevosen noustua eräänlaiseksi Chollima-liikkeen maskotiksi, liike enimmäkseen kuihtui 1960-luvulle saavutettaessa.
Chollima-liikkeeseen kuului enimmillään lähes 200 000 ihmistä. Viisivuotissuunnitelman tavoitteet pyrittiin sen johdolla täyttämään jo neljässä vuodessa. Raskaan teollisuuden, vaateteollisuuden ja maatalouden aloilla nähty edistys kuitenkin toteutui laadun kustannuksella, eikä tuotantomenetelmiä tästä huolimatta ryhdytty kehittämään vaan vaadittiin työn määrän kasvattamista ennestään. Työntekijöiden uupumus muodostuikin ongelmaksi, jonka häivyttämiseksi taloustilastoista päätettiin luopua.
Huhtikuussa 2021 Pohjois-Korean "Rodong Sinmun" -sanomalehti peräänkuulutti Chollima-liikkeen sankareiden tien seuraamista. Kim Jong-un oli tätä ennen myöntänyt maan epäonnistumiset taloudenpidossa.
Exit (televisiosarja)

Exit on norjalainen tositapahtumiin perustuva draama-sarja. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Norjassa 27. syyskuuta 2019 ja toinen kausi 5. maaliskuuta 2021. Kolmannesta kaudesta ilmoitettiin joulukuussa 2021, ja se julkaistiin vuonna 2023.
Ohjelma perustuu neljän norjalaisen finanssihain haastatteluihin heidän elämästään. Sarja kertoo heidän arjestaan huumeiden, prostituution, juhlimisen, väkivallan, loputtoman rahan ja pahoinvoinnin keskellä.
Kohusarja on herättänyt niin kritiikkiä kuin ylistystä ympäri maailman ja teki Norjassa uuden striimausennätyksen. Exit voitti vuonna 2019 Lillen Series Mania -tv-festivaaleilla parhaan kansainvälisen sarjan palkinnon.
Sarjasta julkaistaan suomalainen versio C More -suoratoistopalvelussa syksyllä 2022.
IDA (radiokanava)

IDA on virolainen nettiradiokanava joka aloitti lähetyksensä Tallinnassa vuonna 2018 ja Helsingissä helmikuussa 2020. Helsingin Sörnäisissä sijaitsevaa IDA Helsinkiä tuottavat samat ihmiset, jotka ovat Kaikun, Post Barin ja Tannerin takana.
IDA toimii vapaaehtoisten voimin ja on voittoa tavoittelematon online-kanava.
Aktuaalne kaamera

Aktuaalne kaamera ("Ajankohtainen kamera", lyh. AK) on Eesti Televisioonin (ETV) päivittäinen vironkielinen uutislähetys. Sen ensimmäinen lähetys nähtiin 11. maaliskuuta 1956.
AK esitetään ETV:ssä joka ilta kolmesti: klo 17.00, 18.30 ja 21.00. Lisäksi ETV+-kanavalla esitetään venäjänkielinen ja ETV2-kanavalla viittomakielinen versio. Viron- ja venäjänkieliset uutiset tulevat myös aamuisin. Vuonna 2020 vironkielisen iltayhdeksän pääuutislähetyksen keskimääräinen katsojaluku oli 175 000 ihmistä, eli noin 13 % kaikista virolaisista. Vuoden katsotuin lähetys on yleensä 24. helmikuuta, joka on Viron itsenäisyyspäivä.
Samsung Galaxy W

Samsung Galaxy W on Samsung Electronicsin lokakuussa 2011 julkaisema älypuhelin, jossa on 3,7 tuuman näyttö. Tallennustilaa on kaksi gigatavua ja keskusmuistia 512 megatavua. Tallennustila on laajennettavissa microSD-kortilla. Takakameran tarkkuus on viisi megapikseliä ja etukameran 0,3 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 1 500 milliampeerituntia. Käyttöjärjestelmänä on Android 2.3.5 Gingerbread.
Gustaf Enwald

Gustaf Wilhelm Enwald (8. kesäkuuta 1861 Leppävirta – 6. toukokuuta 1946 Kajaani) oli suomalainen kruununvouti, Kajaanin pormestari ja Kajaanin ja Pohjois-Savon paikallishistorian tutkija.
Gustaf Enwaldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Reinhold Emil Enwald (1830–1903) ja Hilma Sofia Pehrmand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Kuopion lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1887. Enwald sai varatuomarin arvon 1890.
Enwald oli Kuopion maistraatin notaarina vuoteen 1894 saakka ja sen jälkeen Kajaanin pormestarina 1894–1901 ja Kajaanin kihlakunnan kruununvoutina 1901–1926.
Enwald oli Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Hän oli mukana perustamassa Kajaanin kaupungin kansankirjastoa ja oli kirjaston johtokunnan jäsenenä. Myöhemmin hän toimi Kainuun museon johtokunnan puheenjohtajana. Enwaldin harrastuksiin kuului paikallishistorian tutkimisen ohella vanha kirjallisuus, sukututkimus ja museoesineiden keräily.
Gustaf Enwald oli naimisissa vuodesta 1892 Aina Matilda Starkin kanssa. Enwaldin veljiä olivat Leppävirran kunnanlääkäri Reinhold Bernhard Enwald (1860–1892), varatuomari Johan Henrik Enwald (1863–1925) ja tasavallan presidentin kanslian päällikkönä 1919–1931 toiminut Hjalmar Emil Enwald (1867–1943).
Julkaisuja.
Nimellä "G. Enwald":
Kurt Enwald

Kurt Henrik Enwald (22. joulukuuta 1877 Savonlinna – 24. marraskuuta 1961 Kuopio) oli suomalainen Kuopion lyseon rehtori ja kouluneuvos.
Kurt Enwaldin vanhemmat olivat Savonlinnan piirilääkäri Kurt Wilhelm Enwald (1832–1909) ja Augusta Johanna Walle. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 Savonlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1905 ja filosofian maisteriksi 1907. Enwald teki opintomatkoja Skandinavian maihin, Saksaan, Viroon ja Latviaan.
Enwald oli Lahden yhteiskoulussa luonnontieteen, maantieteen ja poikien voimistelun opettajana 1905–1908 ja sen jälkeen Kuopion lyseossa luonnonhistorian ja maantieteen kollegana ja lehtorin 1908–1946 toimien myös koulun rehtorina. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1947. Enwald oli Kuopion luonnontieteellisen museon hoitajana vuodesta 1908 alkaen ja hän oli Kuopion luonnon ystäväin yhdistyksen ja Pohjois-Savon keuhkotautiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä.
Enwald erosi Kuopion lyseon rehtorin virasta keväällä 1931 ns. Kuopion koulurettelön takia. Joukko koulun yläluokkien oppilaita olisi halunnut järjestää koulussa maaliskuussa 1931 iltaman Suomen sisällissodan valkoisten invalidien hyväksi. Enwald ei suostunut tähän koska iltamat ilmoitettiin koulun isänmaallismielisten oppilaiden toimeenpanemiksi ja Enwald piti isänmaallismielisyyden korostamista loukkaavana muita koulun oppilaita kohtaan ja ehdotti sen sijaan että järjestäjiksi ilmoitettaisiin vain lyseon oppilaat. Iltamien järjestämistä aikoneet oppilaat eivät suostuneet tähän vaan aloittivat vastalauseena kuusipäiväisen koululakon, joka päättyi kuitenkin jo toisena lakkopäivänä, kun Enwald antoi luvan iltamien pitoon. Enwald piti sitten asiasta tutkimuksen ja lähetettyään tutkimukset kouluhallitukselle jätti erohakemuksensa rehtorin virasta. Hänen seuraajakseen valittiin lehtori Nyblom. Nyblom piti iltama-asiassa uuden tutkimuksen, jonka tuloksena Nyblom määräsi 17 yläluokkien oppilasta erotettavaksi koulusta määräajaksi ja toiset 22 oppilasta saivat arestirangaistuksen. Koulun vanhempainneuvoto päätti tämän jälkeen jättää paikkansa käytettäväksi.
Kurt Enwald oli naimisissa vuodesta 1905 Ingrid Viola Rybergin kanssa. Heidän poikansa oli professori Olavi Erämetsä, vuoteen 1936 Enwald.
Julkaisuja.
Nimellä "Kurt H. Enwald":
György G. Kardos

György G. Kardos (1925 Budapest, Unkari – 1997 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija
Kardos oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten työleirillä mutta pääsi partisaanien avulla vapaaksi ja muutti Palestiinaan. Hän oli seitsemän vuotta Israelin armeijan palveluksessa ennen kuin palasi 1951 Unkariin.
Kardos kirjoittaa Palestiinan kokemuksistaan. Esikoisteos "Avraham Bogatir hét napja" ilmestyi 1969. Se kertoo venäjänjuutalaisesta talonpojasta, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Turkin armeijan joukoissa, joutui sotavangiksi Venäjälle ja palasi sieltä Palestiinaan.
Axel Johan Alfons Spåre

Axel Johan Alfons Spåre (9. tammikuuta 1847 Hämeenlinna – 10. syyskuuta 1917 Pirkkala) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Spåren vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Karl Vilhelm Spåre ja Augusta Elisabet Rosalia von Knorring ja puoliso vuodesta 1881 Jenny Amalia Eleonora Rothe. Spåre tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnassa 1867, suoritti tuomarintutkinnon 1871 ja sai varatuomarin arvon 1874. Hän työskenteli ensin Turun hovioikeudessa ja sitten Viipurin hovioikeudessa, jossa hänestä tuli 1891 hovioikeudenneuvos ja jonka varapresidentti hän oli 1909–1910.
Spåre oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. 
Spåren veljiä olivat Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos Alexander Eugen Spåre ja juristi, virka- ja valtiopäivämies Karl Gustaf Spåre.
Viktor Nikolai Julius Thesleff

Viktor (Victor) Nikolai (Nicolai) Julius Thesleff (17. elokuuta 1869 Viipurin pitäjä – 11. maaliskuuta 1928 Juustila) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies. 
Thesleffin vanhemmat olivat luutnantti, tilanomistaja, maanviljelysneuvos Nikolai Alexander Thesleff ja Elisabeth Charlotta Nathalia Fredrika Roediger ja puoliso vuodesta 1919 Jenny (Sissi) Julie Matilde Thesleff. Viktor Nikolai Julius Thesleff tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1889 ja opiskeli kemiaa, mutta ryhtyi sitten sukutilojen hoitajaksi Viipurin lähellä. Hän omisti siellä Juustilan kartanon. 
Thesleff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Elvin Hayes

Elvin Ernest Hayes (s. 17. marraskuuta 1945 Rayville, Louisiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi isona laitahyökkääjänä ja sentterinä NBA:ssa kausina 1968–1984. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 1990.
Hayes edusti yliopistosarjoissa Houstonin yliopiston Cougars-joukkuetta. Hänet muistetaan erityisesti "Vuosisadan otteluksi" kutsutusta voitosta Lew Alcindorin tähdittämästä, 47 voiton putken omanneesta UCLA Bruins -joukkueesta 20. tammikuuta 1968. Ottelu oli ensimmäinen valtakunnan laajuisesti televisioitu yliopistorunkosarjaottelu, ja Hayes teki ottelussa 39 pistettä ja otti 15 levypalloa.
San Diego Rockets varasi Hayesin NBA:han ensimmäisellä varausvuorolla . Hän edusti seuraa neljä kautta, joista viimeisellä seura pelasi Houstonissa. Vuonna 1972 Hayes siirtyi Baltimore Bulletsiin, joka kaudella 1973–1974 pelasi nimellä Capital Bullets ja siitä eteenpäin nimellä Washington Bullets. Uransa kolme viimeistä kautta 1981–1984 Hayes pelasi jälleen Houston Rocketsissa. Hän voitti NBA:n mestaruuden Washington Bulletsin joukkueessa vuonna 1978.
Hayes pelasi NBA-urallaan 1303 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 21,0 pistettä ja otti 12,5 levypalloa. Pudotuspelejä hänelle kertyi 96, ja niissä hän teki keskimäärin 22,9 pistettä ja otti 13,0 levypalloa. Hän pelasi 12 peräkkäistä kertaa ssa. Hänet valittiin vuosina 1975, 1977 ja 1979.
Walter Werner Axel von Troil

Walter Werner (Verner) Axel von Troil (2. syyskuuta 1863 Turku – 21. toukokuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies. 
Von Troilin vanhemmat olivat senaattori Samuel Werner von Troil ja Charlotta Emelina von Troil ja puoliso vuodesta 1897 Gerda Charlotta Stjernschantz. Von Troil tuli ylioppilaaksi Turussa 1883 ja valmistui Mustialasta agronomiksi 1887, mutta suoritti seuraavana vuonna kameraalitutkinnon ja ryhtyi virkamieheksi. Hän toimi ensin tullihallituksen palveluksessa tullivirkamiehenä, yleten tullin palveluksessa vuonna 1900 kamreeriksi. Hän erosi tästä virasta Bobrikovin aikana mutta palasi sitten valtion palvelukseen toimi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen kamreerina 1906–1928. Hän oli myös Ritarihuoneen sihteeri.
Von Troil oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906. 
Von Troil toimi useita vuosia Helsingin kaupungin tilintarkastajana, kirkkoneuvoston jäsenenä, kirkkovaltuutettuna ynnä muissa tehtävissä. Vuosina 1909–1918 hän kuului Uudenmaan Osakepankin hallintoneuvostoon ja oli aikanaan myös Turun omaisuus- ja elinkorkolaitoksen valtuutettuna ja asiamiehenä Helsingissä sekä Suomen talousseurojen asiamiehenä.
Jamaal Wilkes

Jamaal Wilkes (alk. Jackson Keith Wilkes, s. 2. toukokuuta 1953 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pääasiassa pienenä laitahyökkääjänä NBA:ssa kausina 1974–1986. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 2012.
Wilkes edusti yliopistosarjoissa Kalifornian yliopiston UCLA Bruins -joukkuetta, joka hänen aikanaan saavutti John Woodenin valmennuksessa 88 peräkkäistä voittoa ja voitti kaksi mestaruutta. Golden State Warriors varasi Wilkesin NBA:han 11. varausvuorolla . Hän edusti seuraa kolme kautta ja siirtyi vuonna 1977 Los Angeles Lakersiin. Viimeisen kautensa 1985–1986 Wilkes edusti Los Angeles Clippersiä. Hän voitti NBA:n mestaruuden Warriorsin joukkueessa vuonna 1975 sekä Lakersin joukkueessa vuosina 1980, 1982 ja 1985. Viimeksi mainitulla kaudella hän ei pelannut pudotuspeleissä helmikuun alussa tulleen polvivamman vuoksi.
Wilkes pelasi NBA-urallaan 828 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 17,7 pistettä ja otti 6,2 levypalloa. Pudotuspelejä hänelle kertyi 113, ja niissä hän teki keskimäärin 16,1 pistettä ja otti 6,4 levypalloa. Hän pelasi ssa vuosina 1976, 1981 ja 1983.
Ivar August Wahren

Ivar August Wahren (16. tammikuuta 1870 Tammela – 9. helmikuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja, insinööri ja valtiopäivämies. 
Wahrenin vanhemmat olivat tilanomistaja John Wilhelm Wahren ja Hilda Maria Antoinette Sohlberg ja puoliso vuodesta 1895 Anna Natalia von Wendt. Wahren tuli ylioppilaaksi Turussa ja opiskeli teknistä alaa, suorittaen insinööritutkinnon Dresdenissä. Hän oli Palikaisten kartanon omistaja Somerolla vuodesta 1898, mutta myös Forssa-yhtiön teknillinen johtaja vuodesta 1900.
Wahren oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
David Thompson (koripalloilija)

David O'Neil Thompson (s. 13. heinäkuuta 1954 Shelby, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pääasiassa heittävänä takamiehenä ABA:ssa ja NBA:ssa kausina 1975–1984. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 1996.
Atlanta Hawks varasi Thompsonin NBA:han ensimmäisellä varausvuorolla . Hän aloitti ammattilaisuransa kuitenkin kilpailevan ABA-liigan Denver Nuggetsissa, joka siirtyi NBA:han vuonna 1976 ABA:n tultua lakkautetuksi. Thompson edusti Nuggetsia seitsemän kautta ja sen jälkeen vielä Seattle SuperSonicsia kaksi kautta.
Thompson pelasi ABA- ja NBA-urallaan 592 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 22,7 pistettä, otti 4,1 levypalloa ja antoi 3,3 koriin johtanutta syöttöä. Kauden 1977–1978 viimeisessä runkosarjaottelussa hän teki 73 pistettä taistellessaan kauden korintekijätilaston kärkipaikasta, jonka kuitenkin vei San Antonio Spursin George Gervin. Pudotuspelejä Thompsonille kertyi 40, ja niissä hän teki keskimäärin 24,1 pistettä, otti 5,0 levypalloa ja antoi 3,5 koriin johtanutta syöttöä. Hän pelasi kerran ABA:n ja neljä kertaa ssa. Hänet valittiin vuosina 1977 ja 1978.
Frigyes Karinthy

Frigyes Karinthy (25. kesäkuuta 1887 Budapest, Unkari – 29. elokuuta 1938 Siófok, Unkari) oli unkarilainen kirjailija.
Ennen päätoimiseksi kirjailijaksi ryhtymistä Karinthy oli matematiikan ja fysiikan opettaja. Unkarin 1900-luvun tunnetuimpana humoristina pidetty Karinthy kuvasi kirjassaan jopa omaa aivokasvainleikkaustaan.
Karinthyn poika oli kirjailija Ferenc Karinthy.
Suomennetut novellit.
Karinthyn novelleja on julkaistu suomeksi antologioissa
Karinthyn novelleja on myös antologioissa
Jens-Peter Herold

Jens-Peter Herold (s. 2. kesäkuuta 1965 Neuruppin, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen keskimatkojen juoksija, joka aktiiviurallaan edusti myös DDR:ää. Hän on 1 500 metrin olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Seuratasolla hän edusti ASK Vorwärts Potsdamia ja SC Charlottenburgia. Hän on pituudeltaan 176 cm.
Herold saavutti 1987 Liévinin sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa 1 500 metrillä ajalla 3.45,36. Yleisurheilun Euroopan cupissa Prahassa hän oli samalla matkalla kolmas. Rooman MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi. Hän saavutti 1 500 metrillä olympiapronssia Soulissa 1988 ajalla 3.36,21. Barcelonan maailmancupissa 1989 hän sijoittui 800 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi. Hän voitti 1 500 metrin Euroopan-mestaruuden 1990 sekä sisäradoilla Glasgow'ssa ajalla 3.44,39 että ulkoradoilla Splitissä ajalla 3.38,35.
Herold sijoittui yhdistyneen Saksan edustajana 1991 toiseksi Euroopan cupin 1 500 metrin kilpailussa Frankfurtissa. Hän oli samalla matkalla neljäs Tokion MM-kilpailuissa 1991 ja kuudes Barcelonan olympialaisissa 1992. Hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993, Helsingin EM-kilpailuissa 1994 ja Göteborgin MM-kilpailuissa 1995.
Herold voitti uransa aikana kymmenen DDR:n ja kymmenen Saksan-mestaruutta.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = maan ennätys
Guy Rodgers

Guy William Rodgers Jr. (1. syyskuuta 1935 Philadelphia, Pennsylvania – 19. helmikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi takamiehenä NBA:ssa kausina 1958–1970. Hänet nimettiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen vuonna 2014.
Philadelphia Warriors varasi Rodgersin NBA:han alueellisena varauksena . Hän edusti seuraa kahdeksan kautta, joista neljä jälkimmäistä joukkue pelasi San Franciscossa. Vuonna 1966 Rodgers siirtyi Chicago Bullsiin, kesken kauden 1967–1968 Cincinnati Royalsiin ia vuonna 1968 kahdeksi viimeiseksi kaudekseen Milwaukee Bucksiin.
Rodgers pelasi NBA-urallaan 892 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 11,7 pistettä, otti 4,3 levypalloa ja antoi 7,8 koriin johtanutta syöttöä. Hän oli kahdesti NBA:n syöttötilaston ykkönen. Joukkuetoveri Wilt Chamberlainin tehdessä yhdessä ottelussa ennätykselliset 100 pistettä Rodgers antoi 20 syöttöä. Pudotuspelejä hänelle kertyi 46, ja niissä hän teki keskimäärin 11,0 pistettä, otti 5,2 levypalloa ja antoi 6,2 koriin johtanutta syöttöä. Hän pelasi ssa vuosina 1963, 1964, 1966 ja 1967.
Johnny Cronshey

John ”Johnny” Dennis Cronshey (14. heinäkuuta 1926 Brentford, Englanti – 15. tammikuuta 2004 Axminster, Englanti) oli brittiläinen pikaluistelija 1940-luvun puolivälistä 1960-luvun alkuun. Hänen suorituksensa ovat parhaat brittiläisen pikaluistelijan suoritukset mm. MM-hopeaa. Vuonna 1957 hän otti Etelä-Afrikan kansalaisuuden.
Johnny Cronshey esiintyi ensimmäisen kerran toisen maailmansodan jälkeen brittiläisenä pikaluistelijana vuoden 1947 EM-kisoissa sijoittuen 16. ja sen jälkeen MM-kisoissa yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän osallistui vain St.Moritzin olympialaisiin sijoittuen 500 metrillä 25:nneksi ja 5 000 metrillä 11:nneksi. Cronshey riitautui kauden 1948 aikana Britannian luisteluliiton kanssa, joka johti siihen, että hän edusti Kansainvälistä luisteluliiton luvalla ”riippumattomana kilpailijana” vuosina 1949 ja 1950. Vastaavaan ratkaisuun eli Kansainvälisen Luisteluliiton luvalla ”riippumattomaan edustukseen” päädyttiin Unkarista poliittisista syistä paenneen Kornél Pajorin kanssa. Seuraavan vuoden 1949 kansainvälinen menestys oli hyvä, kun hän sijoittui EM-kisoissa yhteispisteissä kuudenneksi ja MM-kisoissa seitsemänneksi. Hän saavutti ykistyisillä matkoilla jopa mitalisjoituksia, sillä hän oli EM-kisojen 500 metrillä kolmas ja MM-kisojen 10 000 metrillä kolmas. Edustusriidat johtivat siihen, että Cronsheyn kilpailukausi vuonna 1950 jäi väliin. Kaudella 1951 tuli sitten Cronsheylle paras menestys eli EM-kisoissa 12. sija yhteispisteissä, mutta MM-kisoissa Davosissa hän otti yhteispisteissä hopeaa Norjan Hjallis Andersenin voittaessa. Matkakohtaisesti hän otti hopeaa 5 000 metrillä ja pronssia 500 ja 10 000 metrillä. Tämä onkin jäänyt aina 2000-luvulle asti ainoaksi brittipikaluistelijan menestykseksi. Riita Britannian kansallisen liiton kanssa jatkui olympiavuoden 1952 tullessa. Tämä johti siihen, että Cronshey ei saanut Britannian edustusoikeutta Oslon talviolympialaisiin, ja näin olympiakisat jäivät hänellä väliin kuten myös muut kansainväliset kisat.
Riitautumisen jälkeen Johnny Cronshey esiintyi seuraavan kerran kansainvälisissä kisoissa Britanniaa edustaen kevään 1954 EM-kisoissa, joissa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuoden 1955 aikana hän oli mukana niin EM- kuin MM-kisoissa, joista MM-kisoissa tuli 7. sija ja yksityisillä matkoilla 5 000 metrin pronssia. Olympiavuonna 1956 Cronshey oli mukana MM-kisoissa ja Cortina d’Ampezzon olympialaisissa. Niissä ei kuitenkaan tullut aiemman kaltaista menestystä parhaimman sijoituksen ollessa olympialaisten 10 000 metrin 11. sija Misurinajärvellä.
Olympiavuoden jälkeen Cronshey vaihtoi kansalaisuutta siirtyen Etelä-Afrikan edustajaksi. Hän kilpaili vielä vuosien 1958 ja 1960 MM-kisoissa ilman suurempaa menestystä.