Korean kirvesmurha

Korean kirvesmurha, tai Panmunjomin kirvesmurhatapaus (), oli vuonna 1976 Panmunjomin kylässä, Korean demilitarisoitulla vyöhykeeellä, sattunut tapaus, jossa pohjoiskorealaiset sotilaat tappoivat yhdysvaltalaisia ja eteläkorealaisia sotilaita. Tämä puolestaan johti ns. operaatio Paul Bunyaniin. Tapaus sai alkunsa rajalla sijaitsevan puun trimmauksesta.
Tausta.
Panmunjom sijaitsee ns. yhteisellä turvallisuusalueella Pohjois- ja Etelä-Korean välillä ja sen on tarkoitus toimia neuvottelupaikkana maiden välillä siten, että kummankaan osapuolen ei tarvitse ylittää virallisesti rajaa. Panmunjomista käsin valvotaan myös Korean sodan päättymisen jälkeen solmittua aselepoa.
Rajavyöhykkeen tuntumassa kasvava poppeli haittasi näkyvyyttä rajalle, minkä vuoksi eteläkorealaiset lähettivät YK-joukkojen turvaamia siviileitä trimmaamaan puuta näkyvyyden parantamiseksi 18. elokuuta 1976. YK-joukkojen osastoa johti yhdysvaltalainen kapteeni Arthur Bonifas.
Kun puun trimmaaminen aloitettiin, 15 pohjoiskorealaista sotilasta saapui paikalle ja käski vastapuolta lopettamaan heti. Amerikkalaiset eivät kiinnittäneet näihin huomiota, vaan puun trimmausta jatkettiin. Pohjoiskorealaiset kutsuivat lisäjoukkoja, jotka olivat aseistautuneet nuijin ja sorkkaraudoin. Tätä 20 hengen osastoa komensi luutnantti Pak Cheol, jolla oli jo ennestään aggressiivinen maine. Luutnantti huusi väitetysti joukoilleen "tappakaa paskiaiset!" Pohjoiskorealaisten onnistui tappaa kaksi amerikkalaista: kapteeni Bonifas ja luutnantti Mark Barrett. Lisäksi kahakan yhteydessä haavoittui useita. Bonifas ja Barrett kantoivat mukanaan pistoleita, mutta eivät ehtineet vetää niitä esiin.
Vain neljä tuntia tapauksen tultua julki Pohjois-Korean johtajan Kim Il-sung in poika Kim Jong-il esitti Sitoutumattomien maiden liikkeen kokouksessa Colombossa, Sri Lankassa, julkilausumaa, joka myöhemmin hyväksyttiin, Yhdysvaltojen väitetyn aggression tuomitsemiseksi. Yhdysvallat nosti asevoimien valmiustilaa DEFCON-3:een 19. elokuuta. Maa myös suunnitteli raketti-iskua alueelle, mutta Etelä-Korean presidentti Park Chung-hee ei halunnut tätä. Aluetta valvottiin videokameroilla, mutta kuvan huono laatu vaikeutti syyllisen selvittämistä, minkä vuoksi Pohjois-Korea päätti käyttää tilannetta hyväkseen syyttäen amerikkalaisia.
Operaatio Paul Buyan.
Yhdysvaltain ulkoministeri Henry Kissinger järjesti hätäkokouksen Washington D.C.:issa, ja aluksi epäiltiin, että amerikkalaissotilaiden murhat olisivat olleet yritys vaikuttaa tuleviin presidentinvaaleihin. Presidentti Gerald Ford oli murhan aikana republikaanien puoluekokouksessa Kansas Cityssä, Missourissa, jossa hänet nimitettiin jälleen puolueensa ehdokkaaksi tulevissa presidentinvaaleissa. Ford piti seuraavien päivien aikana kokouksia kansallisen turvallisuuden neuvonantajiensa kanssa ja päätti järjestää voimannäytön pohjoiskorealaisille, muttei kuitenkaan niin paljoa, että se johtaisi sotaan. Lisäksi tarkoitus oli kostaa kahden amerikkalaissotilaan kuolema. Kissingerin mukaan tarkoitus oli "herättää suurta pelkoa heissä [pohjoiskorealaisissa]". Operaatio Paul Bunyan määrättiin toteutettavaksi 21. elokuuta. Operaation nimi on viittaus amerikkalaisessa kansanperinteessä esiintyvään jättiläismetsuriin.
Yhdysvaltalaiset ja eteläkorealaiset toivat paikalle 23 rekkasaattuetta, joista jokaisessa oli moottorisahojen kanssa varusteltu pioneerien joukkue. Paikalle määrättiin 813 sotilasta, joiden mukana tuotiin myös järeää kalustoa pioneerien turvaksi:
Eteläkorealaisia edusti myös maavoimien 1. erikousjoukkojen prikaati, joilla ei väitetysti ollut aseita, vaan olivat valmiita käyttämään taekwondoa. DEFCOM-3 koski kaikkia Korean niemimaalle sijoitettuja yhdysvaltalaisjoukkoja, joiden määrä oli 41 000. Osa näistä siirtyi yhdessä eteläkorealaisten sotilaiden kanssa rajan tuntumaan osana operatiota.
Puun kaadon alkaessa paikalle saapui myös pohjoiskorealaisia sotilaita, jotka asettivat konekiväärit valmiuteen, mutteivat ampuneet. Pohjoiskorealaiset olivat saaneet 21. elokuuta ennakkovaroituksen operaatiosta vain kolme minuuttia ennen sen alkamista, mikä oli lähinnä symbolinen ele. 
Poppelia ei kaadettu kokonaan, vaan sen rungosta jätettiin pätkä pystyyn varoituksesi pohjoiskorealaisille. Kokonaisuudessaan operaatio Paul Bunyan kesti 45 minuuttia.
Jälkipyykki.
Pohjois-Korean johtaja Kim Il-sung lähetti puun kaatamisen jälkeen suruvalittelunsa YK-joukoille, mikä lievitti sotilaiden osalta kiristynyttä tilannetta. Kim ei kuitenkaan suostunut ottamaan vastuuta tapahtumasta. Yhteinen turvallisuusalue jaettiin pohjoisen ja etelän kesken vastaavien tapauksien estämiseksi tulevaisuudessa.
YK-joukkojen tukikohta, jonka alkuperäinen nimi oli Camp Kitty Hawk, nimettiin sittemmin uudelleen Bonifasin mukaan Camp Bonifasiksi.
Eteläkorealaisten erikoisjoukkoihin operaatio Paul Bunyanin aikana kuulunut Moon Jae-in nousi myöhemmin Etelä-Korean presidentiksi.
Palanen kaadettua puuta on näytillä Mainen sotilasmuseossa.