Jermil Kostrov

Jermil Ivanovitš Kostrov (; 17. tammikuuta 1755 Sineglinje, Slobodskoin kihlakunta, Vjatkan kuvernementti, Venäjä – 20. joulukuuta 1796 Moskova, Venäjä) oli venäläinen runoilija ja kääntäjä, joka tunnetaan erityisesti ensimmäisestä venäjänkielisestä käännöksestään Homeroksen eepoksesta "Ilias". Hän käänsi ensimmäiset kuusi laulua "Iliaasta" ja suunnitteli kääntävänsä koko teoksen, mutta jätti työn kesken.
Varhainen elämä ja koulutus.
Perhe.
Kostrovin isä, Ivan Vukolovitš Kostrov, toimi suntiona paikallisessa kirkossa ja oli 26-vuotias Jermilin syntyessä. Hänen äitinsä, Jekaterina Artemjevna, oli tuolloin 24-vuotias. Jermil oli perheen kolmas lapsi ja hänellä oli sisko Uljana ja veli Ivan.
Opintojen alku.
Tuohon aikaan papiston lapset saivat opiskella ilmaiseksi kirkollisissa kouluissa, ja vuonna 1766 Jermil Kostrov otettiin oppilaaksi Vjatkan seminaariin. Hän opiskeli siellä seitsemän vuotta, ja hänen päättötodistuksessaan todetaan, että hän ”menestyi erinomaisesti tavalla, jota voi odottaa vain ahkeralta oppilaalta.” Noin samoihin aikoihin Kostrovin isä kuoli, mikä keskeytti vakavasti hänen opintonsa. Hänen isänsä ei ollut syntyperältään papistoa, vaan oli nimitetty kirkon palvelukseen ilman perinnöllistä papiston asemaa. Isän kuoleman jälkeen perhe menetti asemansa, ja Kostrovin tausta katsottiin jälleen talonpojan pojaksi. Tämä johti siihen, että hän menetti opiskeluoikeutensa kirkollisissa oppilaitoksissa ja hänet erotettiin seminaarista vuonna 1773. Tämä oli raskas isku lahjakkaalle 18-vuotiaalle nuorelle.
Tämän jälkeen Kostrov kirjoitti runomuotoisen pyynnön sukulaiselleen, arkkimandriitta Ioannille (Tšerepanov), joka oli synodin jäsen ja oli opiskellut sekä opettanut Vjatkan seminaarissa. Nämä ovat Kostrovin ensimmäiset tunnetut säkeet, jotka julkaistiin Moskovan yliopiston painossa vuonna 1773. Runossa hän kutsui itseään ”tieteiden epäonnekkaaksi rakastajaksi” ja myönsi virallisen asemansa. Hän puhui tieteeseen kohdistuvasta intohimostaan ja valitteli opintojensa keskeytymistä. Loppuosassa hän pyysi arkkimandriitta Ioannia auttamaan häntä pääsemään korkeimpaan kirkolliseen kouluun, Moskovan slaavilais-kreikkalais-latinalaiseen akatemiaan, jossa oli opiskellut muun muassa myös Vasili Trediakovski ja Mihail Lomonosov. Pyyntö tuotti myönteisiä tuloksia, ja Kostrov sai passin sekä todistuksen Vjatkan seminaarista. Hän matkusti Moskovaan ja alkoi ”epävirallisesti” osallistua akatemian filosofian ja teologian luennoille.
Yliopistossa.
Moskovan yliopistossa opiskellessaan Kostrov opiskeli kreikan ja latinan kieltä tunnetun antiikintutkijan professori Christian F. Mattein johdolla. Hänen osaamisensa näkyi selvästi Apuleiuksen "Kultaisen aasin" käännöksessä. Kostrov liitti teokseen runsaasti selityksiä ja viittauksia antiikin kirjailijoihin, mikä kertoi hänen harvinaisesta sivistyksestään. Käännös sai aikanaan niin paljon arvostusta, että kun se julkaistiin uudelleen vuonna 1870, arvostelija kiitti kustantajaa siitä, että kirja julkaistiin ”ilman mitään muutoksia tai korjauksia” – vaikka alkuperäinen käännös oli lähes sata vuotta vanha. Erityisesti kiitettiin Kostrovin kielen selkeyttä, täsmällisyyttä ja tyylikkyyttä. Teos julkaistiin uudelleen myös vuonna 1911.
Kirjallinen ura.
Kostrov kirjoitti elämänsä aikana runoja, joihin hän sai vaikutteita muun muassa Mihail Lomonosovilta ja Gavrila Deržavinilta. Hän käänsi useita ulkomaisia teoksia, mukaan lukien Voltairen kirjoituksia ja Apuleiuksen "Kultaisen aasin".
Köyhyys ja alkoholismi.
Kirjallisesta taituruusesta huolimatta Kostrov kamppaili köyhyyden ja alkoholismin kanssa, mutta samalla vastusti teoksiensa kaupallistamista. Myöhemmin hänestä tuli Moskovan yliopiston virallinen runoilija, mikä tarjosi hänelle taloudellista tukea. Kuitenkin Kostrov eli aina köyhyydessä, koska hän ei osannut käyttää varojansa – hän joi ja tuhlasi kaiken. Hän piti runoilijan virastaan, mutta koki sen turhauttavaksi ja turvautui alkoholiin.
Iliaksen käännös.
Kostrovin käännös Homeroksen Iliaasta venäjäksi oli hänen pääteoksensa ja merkittävin työnsä. Hän oli ensimmäinen, joka aloitti Iliaan kääntämisen venäjäksi. Kostrov julkaisi ensimmäiset kuusi käännettyä laulua vuonna 1787. Hän valitsi käännöksessään ranskalaistyyppisen aleksandriinimitan (jambinen heksametri, riimilliset säkeistöt), joka oli tuohon aikaan suosittu klassisessa ranskalaisessa runoudessa.
Kostrov suunnitteli käännöksen jatkamista ja aloitti seuraavien kuuden kirjan työstämisen. Hänen käännöksensä seitsemännestä, kahdeksannesta ja osasta yhdeksättä kirjaa löydettiin hänen kuolemansa jälkeen ja julkaistiin vuonna 1811 "Vestnik Jevropy" -lehdessä. On epäselvää, miksi Kostrov keskeytti työnsä ja jätti suunnitellut toisen, kolmannen ja neljännen osan julkaisematta. Mahdollisesti hän oli pettynyt työhönsä ja koki, ettei aleksandriinimitta pystynyt ilmaisemaan hänen näkemystään "Iliaasta" kreikkalaisena kansallisena eepoksena.
Kuolema.
Kostrov kuoli vuonna 1796 Moskovassa. Hänet on haudattu Lazarevskajan hautausmaalle Moskovaan.