tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heartland Institute

Heartland Institute on yhdysvaltalainen konservatiivinen ja libertaristinen ajatushautomo, joka tunnetaan sekä ilmastonmuutoksen että tupakoinnin kielteisten terveysvaikutusten kieltämisestä. 
Ajatushautomo perustettiin vuonna 1984, ja se työskenteli tupakkayhtiö Philip Morrisin kanssa 1990-luvulla kyseenalaistaakseen passiivisen tupakoinnin terveysriskejä ja lobatakseen tupakointikieltoja vastaan. 2000-luvulta lähtien Heartland Institute on ollut johtava ilmastonmuutoksen kieltämistä edustavien näkemysten edistäjä. 
Historia.
Heartland Instituten perusti vuonna 1984 chicagolainen sijoittaja David H. Padden, joka toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1995 asti. Padden toimi aiemmin libertaristisen ajatushautomo Cato Instituten johtajana, alkaen sen perustamisesta Charles Koch Foundationina vuonna 1974. Padden oli myös entinen Citizens for a Sound Economyn, Acton Instituten, Foundation for Economic Educationin ja Center for Libertarian Studiesin johtaja. Joseph L. Bastista tuli 26-vuotiaana Heartlandin ensimmäinen työntekijä. Bastin vaimo Diane oli Heartlandin julkaisujohtaja. 
1990-luvulla Heartland työskenteli tupakkayhtiö Philip Morrisin kanssa kyseenalaistaakseen passiivisen tupakoinnin aiheuttamat vakavat syöpäriskit ja lobatakseen hallituksen kansanterveysmääräyksiä vastaan. Vuodesta 2008 lähtien Heartland on järjestänyt konferensseja, joissa kyseenalaistetaan tieteellinen konsensus ilmastonmuutoksesta. 
Sen jälkeen kun Barack Obama valittiin marraskuussa 2008 Yhdysvaltain presidentiksi, ajatushautomo alkoi toimia Teekutsuliikkeen kanssa. Vuonna 2011 organisaation viestintäjohtaja sanoi, että "Teekutsuliikkeen ryhmien tuki eri puolilla maata on ollut erittäin arvokasta." Heartland oli eräs teekutsuliikkeen syyskuun 2009 Washingtonin Veronmaksajien marssin järjestäjistä. 
Heartland Institute on rekisteröity voittoa tavoittelemattomaksi hyväntekeväisyysjärjestöksi. Sen liikevaihto vuonna 2018 oli 5,8 miljoonaa dollaria. 
Maaliskuussa 2020 Heartland irtisanoi henkilöstöään johtuen taloudellisista ongelmista, ja erotti sitten puhemiehensä Frank Laseen.
Pitkäpyrstönapsija

Pitkäpyrstönapsija ("Phylloscartes ceciliae") on Etelä-Amerikassa uhanalaisena tavattava napsijoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan pitkäpyrstönapsija on noin 12 cm. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki ja selkä ovat väriltään oliivinvihreät. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja kurkku ja vatsa ovat harmahtavat. Pitkäpyrstönapsijan siivet ovat ruskeat ja niissä on kaksi keltaista raitaa. Linnun pyrstö on pitkä ja harmahtavan ruskea. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pitkäpyrstönapsijaa tavataan Brasiliasta Alagoasin ja Pernambucon osavaltioista. Sen elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät. Laji voi liikkua sekaparvissa ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Pesimäkausi on syyskuusta helmikuulle.
Pitkäpyrstönapsija luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan alle 250 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön hakkuut ja muuttaminen maanviljelysmaaksi sekä maastopalot.
Keiteleen työväentalo

Keiteleen työväentalo on Keiteleen kirkonkylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiskäyttöön vuonna 2004.
Historiaa.
Keiteleen sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin 4. lokakuuta 1931. Samana syksynä Keiteleen työväenyhdistys purkautui ja luovutti varansa uudelle sosialidemokraattiselle yhdistykselle. Ensimmäisen toimintavuoden lopussa yhdistyksen jäsenmäärä oli 12. Ensimmäinen työväentalo yhdistykselle hankittiin jo maaliskuussa 1932 ostamalla toisen lakkautetun keiteleläisen työväenyhdistyksen, Kummunkylän työväenyhdistyksen talo. Myös jäsenistö siirtyi lakkautetusta Kummunkylän yhdistyksestä sosialidemokraattisen yhdistyksen jäseniksi. Kesällä 1932 yhdistys vuokrasi lisäksi kahvila- ja asuinrakennuksen, joka pian ostettiin omaksi. Vuonna 1935 talousvaikeuksiin joutunut, myöskin keiteleläinen Hamulan työväenyhdistys myi talonsa rakennustarpeiksi sosialidemokraattiselle työväenyhdistykselle. Vuonna 1940 työväentalo paloi tuntemattomasta syystä. Vuonna 1941 alkoivat uuden työväentalon rakennustyöt. Jatkosodan syttymisen vuoksi työ kuitenkin keskeytyi. Otto Malisen suunnittelema talo valmistui lopulta vuonna 1947. Vuonna 2004 talo myytiin yksityisomistukseen.
Rakennus.
Työväentalon pinta-ala on 300 neliömetriä, huonekorkeus 4,5 metriä ja tontin pinta-ala 2 625 neliömetriä. Talossa on ollut sali, jossa näyttämö, sekä keittiö- ja kahviotilat. Talo sähköistettiin vuonna 1956, ja siihen hankittiin elokuvalaite samana vuonna. Vuosina 1979–1985 talossa toteutettiin peruskorjaus, jolloin siihen myös lisättiin sisä-WC:t. Peruskorjauksen yhteydessä talon seinät peitettiin mineriittilevyillä. Korjauksiin saatiin avustusta Opetusministeriöltä. Talo on tiettävästi edelleen pystyssä. Keiteleen asemakaavassa se oli aiemmin määritelty historiallisesti ja rakennushistoriallisesti merkittäväksi. Vuoden 2013 asemakaavaehdotuksessa Keiteleen kunta esitti suojelumerkinnän poistamista sillä perusteella, että talo oli "Purkukuntoinen yksityisen omistama rakennus, tyhjillään. Pilattu remontilla julkisivu jo kymmeniä vuosia sitten asentamalla mineriittilevyt. Katto puretun piipun kohdalta, ollut avoin sateelle". Purkamisesta on sittemmin keskusteltu ainakin vuonna 2020, jolloin mainittiin kunnanjohtajan selvittävän asiaa.
Toimintaa talossa.
Talossa pidettiin suosittuja tansseja ja iltamia, ja urheiluseura Keiteleen Kunto piti salissa nyrkkeily- ja painiharjoituksia. Työväentalolla järjestettiin myös joukkoröntgenkuvauksia, joilla seulottiin väestöstä keuhkotuberkuloosia. Kun elokuvien esittäminen aloitettiin vuonna 1957, niistä tuli hyvin suosittuja. Vuonna 1957 elokuvissa kävi 18 148 katsojaa, kun Keiteleen kunnassa asukkaita oli 4754. Elokuvien esittäminen jatkui ainakin 1980-luvulle saakka. Sen jälkeenkin, kun talo siirtyi yksityisomistukseen vuonna 2004, siellä on järjestetty erilaista toimintaa. Siellä on vietetty syntymäpäiviä, pidetty kirpputoria ja myyty huonekaluja, ja talossa on ollut myös matelijanäyttely. Sittemmin talo on jäänyt tyhjilleen.
Novooleksijivka

Novooleksijivka (; ) on kaupunkityyppinen taajama Henitšeskin piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Taajama sijaitsee maanteitse 220 kilometriä aluekeskus H’ersonista kaakkoon ja 14 kilometriä piirikeskus Henitšeskistä luoteeseen. Taajama sijaitsee rautatien varrella; siellä on rautatieasema.
Vuonna 2021 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 10 080. Vuonna 2001 asukasluku oli 10 233, jolloin väestön suurimmat etniset ryhmät olivat ukrainalaiset (runsas 50 prosenttia), Krimin tataarit (30 %) ja venäläiset (18 %).
Paikkakunta on ollut heinäkuusta 2020 lähtien osa Henitšeskin piiriä ja hromadaa.
Venäjän asevoimat miehittivät taajaman osana hyökkäyssotaansa Ukrainaan alkuvuodesta 2022.
David Nilsson

David Nilsson (s. 16. huhtikuuta 1987) on ruotsalainen kestävyysjuoksija.
Saavutukset.
Ratamatkoilla Nilsson on Ruotsin mestaruuskilpailuissa saavuttanut 5 000 metrillä pronssia 2019 ja 10 000 metrillä hopeaa vuonna 2020. Maratonilta hänellä on kaksi hopeaa (2011 ja 2014) ja kaksi pronssia (2012 ja 2021). Nilssonilla on Ruotsin-mestaruusmitaleilta myös maastojuoksusta.
MM-kisoissa Nilsson on ollut mukana maratonilla 2015 (36.), 2017 (51.) ja 2022 (keskeytti) ja puolimaratonilla 2020 (37.). EM-kisoissa hän on osallistunut maratonille vuonna 2014 (keskeytti) ja puolimaratonille (2016).
Ennätykset.
Nilsson juoksi 14. toukokuuta 2022 Lontoossa 10 000 metrillä ajan 28.39,96, joka on Ruotsin ennätys 35-vuotiaiden sarjassa. Vuonna 2016 hän juoksi hallissa 10 000 metrillä ajan 29.24,42, joka on voimassa oleva Ruotsin halliennätys. Aika oli tuona vuonna maailman paras halliaika 10 000 metrillä.
Yksityiselämä.
Nilsson on urheilullisesta perheestä. Hänen siskonsa Ida on Ruotsin-mestaruuksia voittanut kestävyysjuoksija ja Johanna keskipitkien matkojen juoksija. Hänen veljensä Marcus on kymmenottelija.
Golden Child (yhtye)

Golden Child (kor. 골든차일드; lyhennettynä GNCD tai GolCha) on eteläkorealainen poikabändi, jonka Woollim Entertainment muodosti vuonna 2017. Yhtye debytoi 28. elokuuta 2017 EP:llä "Gol-Cha!" . Ryhmään kuuluu kymmenen jäsentä: Daeyeol, Y, Jangjun, Tag, Seungmin, Jaehyun, Jibeom, Donghyun, Joochan sekä Bomin. Entinen jäsen Jaeseok erosi yhtyeestä terveysongelmien vuoksi vuoden 2018 alussa.
Emil Millán de la Oliva

Emil Millán de la Oliva (aiemmin Millán Magnell, 24. heinäkuuta 2001) on ruotsalainen kestävyysjuoksija. Millán de la Olivan seura on Eskilstuna FI.
Saavutukset.
Millán de la Oliva voitti 10 000 metrin juoksun Ruotsin mestaruuden vuonna 2020 (aika 29.49,05), tämän matkan pronssia hän on saavuttanut vuosina 2019 ja 2022. 5 000 metrin juoksusta hänellä on Ruotsin-mestaruuspronssia vuodelta 2020. Millán de la Olivalla on mitalisijoituksia myös maastojuoksun Ruotsin-mestaruuskilpailuista. Vuonna 2020 hän oli puolimaratonin MM-kisoissa sijalla 55.
Yksityiselämä.
Emil Millán de la Olivan pikkusisko on keskimatkojen juoksija Alice Magnell Millán. Millán de la Oliva julkaisee rap-musiikkia Youtube-kanavallaan taiteilijanimellä Young Emil.
Prika

 Prika ( "Prybeca" ) oli ruotsalainen keskiaikainen rälssisuku.Västergötlandista lähtöisin oleva suku on tunnettu vuodesta 1390 ja on saanut nimensä vanhempien jäsenten lempinimen "Prikan mukaan" . Suku kuoli noin vuonna 1500 miespuolelta sukupuuttoon, ennen kuin Ruotsin Riddarhus perustettiin vuonna 1625, minkä vuoksi sitä ei koskaan esitelty siellä aatelistoksi . 
Historia.
Suvun varhaisin osa asui Kinds hárad, Ås hárad sekä Mönen maatilalla. Avioliiton kautta perheellä oli yhteyksiä muun muassa Gylta-, Drake af Intorpiin ja sukuihin . Kaksi myöhempää sukua omaksuivat Prikan vaakunan tähtineen aikaisemmassa vaakunassa, jossa on nuoli.
Gunne Prika mainitaan Nydalan luostarin apottina Nydalassa vuosina 1337-1339 ja 1341 ja mainitaan maanvaihdossa 11. huhtikuuta 1358: 
Peter Prika sinetöi sinetillä 13. helmikuuta 1390 asiakirjan yhdessä Peter Ribbingin, Jöns Bengtssonin ja Magnus Nilssonin kanssa mutta kuoli ennen 26. toukokuuta 1412, kun hänen sisarensa Märta Larsdotter sinetöi seuraavan asiakirjan: ) 
10. helmikuuta 1413 Peter Prikan leski Ingeborg Sigvidsdotter sinetöi Lödösessä asiakirjan Ribbingin perheen kolmella alaskäännetyllä merilehdellä, kun hän myy istuintilansa Torpan ja joukon muita tiloja valtiopäivien edustaja Algot Magnussonille. 
Torpan tila sijaitsi Åsunden -järven länsipuolella, noin 4,5 kilometriä Boråsista itään. Vuoden 1470 tienoilla valtiopäivien edustaja Arvid Knutsson (sparre over star) rakensi tanskalaisia vastaan puolustuslinnan, jota nykyään kutsutaan nimellä Torpa stenhus ja joka on Ruotsin toiseksi vanhin keskiaikainen linna Glimmingehusin jälkeen. Torpa periytyi sitten edelleen Torpan suvun ja nuoremman Stenbockin suvun sisällä ja oli Gustav Vaasan viimeisen vaimon Katarina Stenbockin kotipaikka. Torpa siirtyi 1660-luvun lopulla De La Gardien suvulle ja edelleen Sjöbladille, Sparrelle ja Storckenfeldtille, jonka nykyinen omistaja on Pehr Zethelius . Torpa on kirjailija Birgit Th Sparren romaanisarjan " Gårdarna runt sjön " keskus, jossa Torpan nimi on Heljö.
Daniel Lundgren

Daniel Lundgren (s. 4. heinäkuuta 1985) on ruotsalainen este- ja kestävyysjuoksija. Hänen seuransa on Turebergs FK.
Saavutukset.
Lundgren on menestynyt Ruotsin-mestaruuskilpailuissa 3 000 metrin estejuoksussa ja kestävyysmatkoilla. Hänellä on 3 000 metrin esteissä kaksi Ruotsin-mestaruutta vuosilta 2014 ja 2015 ja viisi hopeaa vuosilta 2009-2011, 2013 ja 2017. Lundgrenilla on mitaleita myös maastojuoksun Ruotsin mestaruuskilpailuista. Hän oli mukana EM-kisoissa 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2014, jolloin hän jäi alkueriin.
Ennätykset.
Lundgren juoksi 12. maaliskuuta 2022 hallissa 5 000 metriä aikaan 14.18,97, joka on 35-vuotiaiden Ruotsin ennätys. Hänellä on saman ikäluokan Ruotsin ennätykset myös 5 km (14.20 vuonna 2020) ja 10 km maantiejuoksuista (29.28 vuonna 2020).
Dubrovački trubaduri

Dubrovački trubaduri oli kroatialainen beat-, folk- ja popyhtye, jonka Đelo Jusić muodosti vuonna 1961. Yhtye voitti jugoslavialaisen Jugovizija-laulukilpailun vuonna 1968 kappaleella "Jedan dan" ja valikoitui näin Jugoslavian edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kuitenkin tuohon aikaan Eurovision laulukilpailussa sallittiin vain sooloartisteja ja duoja, joten kansainväliseen kilpailuun yhtye osallistui duona Luči Capurso &amp; Hamo Hajdarhodžić. Duo sijoittui Eurovision laulukilpailussa jaetulle seitsemännelle sijalle 17 kilpailijan joukosta. Yhtye pyrki Jugoslavian edustajaksi Eurovision laulukilpailuun myös vuonna 1976 kappaleella "Zeleni se ružmarin" ja sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -kilpailussa 13:nneksi. Yhtye jatkoi erilaisilla kokoonpanoilla 1980-luvun alkuun.
Opri (nimi)

Opri on karjalainen naisen etunimi, joka pohjautuu kreikkalaiseen nimeen Eufrosyne. Suomessa Opri on alkanut yleistyä virallisena etunimenä 1960-luvulla. Edellisellä vuosikymmenellä oli julkaistu Edvin Laineen elokuva "Opri" (1954).
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on helmikuuhun 2025 mennessä tilastoitu noin 100–120 Opri-nimistä naista. Lisäksi Opri-nimi on ollut ainakin 15 miehellä.
Nimipäivät.
Vuonna 1883 Oprilla oli Kansanvalistusseuran kalenterissa nimipäivä 11. helmikuuta. Nykyään nimi sisältyy Suomen ortodoksiseen kalenteriin ja nimipäivä on 20. maaliskuuta.
Oleh Olžytš

Oleh Olžytš (, oikea nimi Oleh Oleksandrovytš Kandyba, ; muita nimimerkkejä: O. Leleka, M. Zapototšnyi, D. Kardaš, K. Kostjantyn; 21. heinäkuuta 1907 Žytomyr, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 9. kesäkuuta 1944 Sachsenhausenin keskitysleiri, Saksa) oli ukrainalainen arkeologi, runoilija ja nationalistijohtaja. Hänen isänsä oli runoilija Oleksandr Oles.
Elämänvaiheita.
Olžytš asui lapsena Kiovassa ja muutti 1923 Ukrainasta Prahaan, jossa hän suoritti 1929 Kaarlen yliopistossa tutkinnon arkeologiassa. Hän osallistui Harvardin yliopiston järjestämään arkeologiseen tutkimusretkeen ja oli sen jälkeen Yhdysvalloissa perustamassa lyhytaikaista järjestöä Ukrainian Research Institute in America (Saint Paul, Minnesota) ja toimitti sen ensimmäisen, 1939 ilmestyneen tutkimuskokoelman.
Poliittinen toiminta.
Olžytš liittyi 1929 Ukrainalaisten nationalistien järjestöön (OUN) ja johti sen kulttuuri- ja opetusosastoa. Hän vastusti voimakkaasti OUN:n jakautumista 1940 mutta toimi sen jälkeen OUN(m):ssä (Melnykin ryhmä). Hän oli Andri Melnykin alaisena OUN:n kakkosjohtaja Karpaatto-Ukrainan tasavallassa (1938–1939). Hän johti Ukrainassa melnykistien maanalaista toimintaa toukokuussa 1944 tapahtuneeseen pidätykseensä asti. Hän pysyi lujana kuulusteluissa, ja natsien teloittajat kiduttivat hänet Sachsenhausenin keskitysleirillä kuoliaaksi.
Kirjailijana.
Olžytš noudatti runoissaan yleensä 1920-luvun ukrainalaisten uusklassistien traditiota. Historiallisten teemojen avulla hän usein kuvasi Ukrainan oikeutta olla itsenäinen valtio, ja hänen runonsa edustavat paljolti maailmansotien välisen ajan nationalistista runoutta. Hän karttaa sentimentaalisuutta ja lyyristä heikkoutta ja kannustaa sankarilliseen toimintaan ja velvollisuuksien täyttämiseen. Hän julkaisi elinaikanaan vain kaksi kokoelmaa, ja hänen kuolemansa jälkeen julkaistiin vielä kolme. Kokoelma "Velytšnist" (1969, 'Majesteetti') sisältää kokoelmat ja lehdissä julkaistuja runoja. Mikuláš Nevrlý toimitti ja julkaisi 1991 Olžytšin koottujen teosten laitoksen, joka sisältää tiedot julkaistusta elämäkerrallisesta aineistosta. Olžytšin merkittäviä artikkeleita ovat ”Revoljutsija rve kaidany” (), jossa hän tuomitsee natsismin ja paljastaa järjestelmällisesti natsien Ukrainassa tekemät sotarikokset, ja ”Duh’ ruiny” (), jossa hän arvostelee ukrainalaisten erimielisyyttä ja tuhoisia kiistoja historian kriittisillä hetkillä.
Pauli Raivio

Pauli Raivio (s. 11. heinäkuuta 1960 Hankasalmi) on suomalainen ravivalmentaja. Hankasalmelaisen Raivion valmentama suomenhevosori Tähen Toivomus voitti ravikuninkuuden Lahdessa 2019. Raivio on tunnettu ennen kaikkea suomenhevosten valmentajana. Lukuisia suurkilpailuja voittaneen Tähen Toivomuksen lisäksi hänen valmentaminaan ovat menestyneet muun muassa Matteus Kevätön, Ellin Sisu, Visul, Tuisku-Topi, Vipanteri ja Tähen Topelius. Raivio työskenteli metsurina vuoteen 1990, josta lähtien hän on keskittynyt ravivalmentamiseen. Raivion valmentamista hevosista osa on hänen omistuksessaan tai osaomistuksessaan. Raivio on asunut koko elämänsä Hankasalmen Pirttimäen kylällä.
Raivio valittiin yleisöäänestyksellä vuoden keskisuomalaiseksi 2019 ravikuninkuuden saavuttamisen jälkeen.
Einari Ståhlberg

Einari Ståhlberg (1. huhtikuuta 1885 Hyrynsalmi – 13. marraskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen insinööri, kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ståhlbergin vanhemmat olivat nimismies Herman Ståhlberg ja Maria Wickstrand ja puoliso vuodesta 1913 Maria Helena Tuomaala. Ståhlberg tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1905 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulusta 1911. Hän oli varamaanmittari Oulun läänissä 1911–1915, appensa perustaman tukku- ja vähittäismyyntiliikkeen prokuristi Oulussa 1915–1917 ja toimitusjohtaja 1917–1923 ja yrityksen osakas vuodesta 1918, Alfr. Wilén &amp; Co. -kauppayhtiön toimitusjohtaja Helsingissä vuodesta 1923, Jalokoivu-yhtiön osakas ja toimitusjohtaja 1936–1948 sekä Kirjokoivu-yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja 1948–1951. Ståhlberg oli myös maanviljelijä ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Vaimonsa kanssa hän perusti Helsinkiin Salon Ståhlberg -nimisen muotiliikkeen. Kauppaneuvoksen arvonimen Ståhlberg sai 1946.
Melodi Grand Prix 2010

Melodi Grand Prix 2010 oli Norjassa 8. tammikuuta - 6. helmikuuta 2010 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2010 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista, toisesta mahdollisuudesta ja finaalista. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili seitsemän kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin, ja puhelinäänestyksen seuraavat kaksi pääsivät toiseen mahdollisuuteen. Lisäksi semifinaalien jälkeen kaksi eniten semifinaaleissa ääniä saanutta semifinaalin viidettä pääsi toiseen mahdollisuuteen. Toisessa mahdollisuudessa kilpailleet kahdeksan kappaletta jaettiin neljään pariin, joista jokaisesta toinen äänestettiin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella kilpailleet neljä kappaletta jaettiin kahteen kappalepariin, joista kummastakin toinen äänestettiin finaaliin.
Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä toiselle kierrokselle, jossa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja neljä alueraatia. Kilpailun voitti Didrik Solli-Tangen kappaleella "My Heart Is Yours".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 8. tammikuuta Ørland Hovedflystasjonissa Ørlandissa.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 16. tammikuuta Bodø Spektrumissa Bodøssä.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 23. tammikuuta Fritidsparkissa Skienissä.
Toinen mahdollisuus.
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 30. tammikuuta Sparta Amfissa Sarpsborgissa.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 6. helmikuuta Oslo Spektrumissa Oslossa.
Hyry

Hyry on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ford Puma Rally1

Ford Puma Rally1 on M-Sportin valmistama Ford Puma -crossoveriin pohjautuva Rally1-auto, jolla M-Sport World Rally Team kilpailee rallin maailmanmestaruussarjassa kaudesta 2022 alkaen. Se oli M-Sportin ensimmäinen Rally1-sääntöjen mukainen hybridiralliauto, joka korvasi edeltäjänsä Ford Fiesta WRC:n World Rally Car -sääntöjen poistuttua käytöstä. M-Sport julkisti auton Goodwood Festival of Speedissä heinäkuussa 2021.
Autossa on hybridijärjestelmä, joka ottaa energiaa talteen jarrutuksissa. Autossa on viisivaihteinen Sadevin kehittämä vaihteisto, edessä ja takana on mekaanisesti toimivat tasauspyörästöt, keskitasauspyörästön paikalla on "spool"-linkitys. Auto käyttää avaruusrakennetta, jossa koripaneelit ovat komposiittimateriaalia. Autossa on Cosworthin moottorinohjausjärjestelmä ja Garrettin turboahdin.
Rallin MM-sarjan tulokset.
Lähde:
Andrea Dallavalle

Andrea Dallavalle (s. 31. lokakuuta 1999) on italialainen kolmiloikkaaja ja MM- ja EM-mitalisti.
Dallavalle saavutti nuorten sarjoissa arvokisamitaleja Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hän sai kolmiloikassa hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 15,74 ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 tuloksella 16,87. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän ylsi pronssille vuonna 2019 tuloksella 16,95 ja voitti kultaa vuonna 2021 tuloksella 17,05.
Ensimmäisissä yleisen sarjan arvokilpailuissaan, Dohan MM-kilpailuissa 2019 Dallavalle jäi karsintaan. Vuonna 2021 kilpailluissa Tokion olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 16,85. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 17,25. Samana vuonna hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 17,04. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 16,90. Hän karsiutui loppukilpailusta Pariisin olympialaisissa 2024. Hän saavutti pronssia Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 tuloksella 17,19. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa tuloksella 17,64.
Dallavalle on voittanut kolmiloikassa Italian-mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2020, 2022 ja 2024 sekä sisäradoilla 2025.
Dallavallen kolmiloikkaennätys on Tokion MM-kilpailuissa 2025 hypätty 17,64. Hän ylitti ensi kerran 17 metriä kesäkuussa 2021 Grossetossa tuloksellaan 17,35. Vuonna 2022 hän hyppäsi parhaimmillaan 17,28. Anconan hallikilpailuissa helmikuussa 2025 hän hyppäsi tuloksen 17,36, joka oli hänen ennätyksensä saman vuoden MM-kilpailuihin saakka.
Drake af Intorp

 Drake af Intorp on sukupuuttoon kuolleen ruotsalaisen aateliston lyhytaikainen nimi, joka liittyi Länsi-Götanmaalla sijaitsevaan Intorpin maatilaan. Suvun vanhin tunnettu esi-isä Jöns Bengtsson eli 1300-luvulla ja on myös Stenbock -aatelissuvun esi-isä. Aikakauden tavan mukaan hänellä ei ollut sukunimeä, mutta hänet tunnistettiin polviorsilla varustetusta vaakunasta.
Jöns Bengtssonin suku on joskus kutsuttu myös Torpan suvuksi Länghemin kunnassa sijaitsevan Torpan sukutilan mukaan. Hän oli paikallinen tuomari (Häradshövding).
Hänen poikansa tuomari Arvid Jönsson (noin 1376–1438) lisäsi vuonna 1421 vaakunaan kuusisakaraisen tähden. Tähti tulee Prika-perheestä, Arvid oli naimisissa Ingeborg Petersdotter Prikan kanssa.
Hänen poika Knut Arvidsson (1418-1459) oli myös tuomari ja asemies.
Arvid Knutsson (Sparre över stjärna), syntyi 1440 - luvulla, ja kuoli alkukesällä 1497, oli ruotsalainen valtuutettu, lakimies ja piiripäällikkö.
Viktor Svensk

Viktor Svensk (s. 2001) on ruotsalainen suunnistaja.
Vuonna 2022 hän oli Viron EM-kilpailuissa Ruotsin hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Vuonna 2024 Unkarin EM-kilpailuissa hän oli samoin toiseksi tulleessa Ruotsin viestijoukkueessa.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2021 Turkissa Svensk tuli keskimatkalla toiseksi ja oli mukana Ruotsin voittaneessa viestijoukkueessa.
Seuratasolla Svensk edustaa Stora Tunaa. Hän on ollut seuran Jukolan viestin voittaneessa joukkueessa yhdessä veljiensä Emilin, Jesperin ja Joakimin kanssa vuosina 2019, 2020, 2022, 2023 ja 2024.
Tornion keskustaajama

Tornion keskustaajama on Tornion kaupungin keskustaajama Lapin maakunnan lounaisosassa, linnuntietä noin 101 kilometriä maakuntakeskus Rovaniemestä lounaaseen. Tornion keskustaajama sijaitsee Itämeren Pohjanlahteen laskevan Tornionjoen suulla.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2020 lopussa Tornion keskustaajaman pinta-ala oli 36,03 neliökilometriä ja väkiluku 16 596. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta. 
Tornio mainitaan kirjallisissa lähteissä muun muassa vuodelta 1374 (latinaksi) ja 1386 (Torne socken) 1386 sekä 1420 (Tornö) ja suomeksi vuonna 1585 (Tornio). Jo satoja vuosia tunnetusta kauppapaikasta tuli kaupunki vuonna 1621. Ilmeisesti jo 1200-luvulla muodostuneen kauppapaikan nimi Tornio eli Pohjantornio on peräisin joen nimestä, ja se otettiin myös 1300-luvun alkupuolella perustetun seurakunnan nimeksi. Tornionjoen nimessä on historioitsija Jouko Vahtolan mukaan suomen kielen vanha sana tornio ’keihäs, ase’. Sana kuului Mikael Agricolan käyttämään kieleen 1500-luvulla, mutta sittemmin sanan tämä merkitys on kadonnut.
Jann Sjursen

Jann Jacob Sjursen (s. 20. lokakuuta 1963 Frederiksberg) on tanskalainen entinen poliitikko. Hän oli Tanskan kristillisdemokraattien puheenjohtaja vuosina 1990–2002, mutta erosi puolueesta vuonna 2007, koska oli tyytymätön sen aiempaa liberaalimpaan suhtautumiseen muun muassa aborttioikeuteen.
Sjursen on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2005 ja toiminut Tanskan energiaministerinä 1993–1994. Koulutukseltaan hän on opettaja.
Halvhjort av Älmtaryd

Halvhjort av Älmtaryd nimi kuuluu ruotsalaiselle keskiaikaiselle rälssisuvulle, jonka vaakunassa oli puolikas hirvi. Suku oli kotoisin Älmtarydin (tai Elmtaryd) kartanosta Agunnarydin seurakunnassa. IKEA:n perustaja Ingvar Kamprad syntyi samalla kartanolla ja nimesi IKEA:n tämän mukaan (Ingvar Kamprad Elmtaryd Agunnaryd)
Historia.
Suku polveutuu Jöns Stenssonista tai Foglaresta. Hän oli piirikunnan päällikkö joka kantoi puolikasta peuraa kilvessä 1300-luvulla.
Hinode (Tokio)

Hinode () on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se kuuluu Nishi-Taman piirikuntaan. Hinode sijaitsee sisämaassa Tokion länsiosassa, ja lännessä sen alue kohoaa Hinodevuorelle, jolta kaupunki on saanut nimensä. Vuorelta saa alkunsa kaupungin läpi virtaava Hiraijoki, joka yhtyy Tamajokeen. Hinodessa on 16 494 asukasta (heinäkuussa 2022) ja sen pinta-ala on 28,07 neliökilometriä.
Hinoden kyläkunta perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Hirain ja Ōgunon kyläkunnat. Uuden kunnan nimesi Tokion metropolin virkamies Gian Hosoda Hinodevuoren mukaan. Maaseutukaupunki Hinodesta tehtiin vuonna 1974.
Paikkakunnalla on säilynyt vanha "Hōō no mai" -tanssiperinne, joka on otettu Japanin tärkeän aineettoman kansanperinteen luetteloon. Muita nähtävyyksiä ovat Hinodevuoren luonnonalueet, joista osa kuuluu Chichibun–Taman–Kain kansallispuistoon.
Hinodeen ei johda rautatieyhteyttä, mutta sieltä on linja-autoyhteyksiä JR Higashi-Nihonin Itsukaichi-linjalle ja Ōme-linjalle, jotka kulkevat kaupungin lähistöllä.
David McCullough

David Gaub McCullough (7. heinäkuuta 1933 – 7. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen kirjailija, historioitsija ja luennoitsija. Hän voitti urallaan kaksi Pulitzer-palkintoa, kaksi National Book Awardia sekä Yhdysvaltain korkeimman siviilikunniamerkin Presidential Medal of Freedomin. Hän toimi myös lukuisten elokuvien ja dokumenttien kertojaäänenä. McCulloughin kaksi Pulitzer-palkittua kirjaa, "Truman" ja "John Adams", on HBO mukauttanut tv-elokuvaksi ja minisarjaksi.
Melodi Grand Prix 2009

Melodi Grand Prix 2009 oli Norjassa 24. tammikuuta - 21. helmikuuta 2009 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista, toisesta mahdollisuudesta ja finaalista. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili seitsemän kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin, ja puhelinäänestyksen seuraavat kaksi pääsivät toiseen mahdollisuuteen. Lisäksi semifinaalien jälkeen kaksi eniten semifinaaleissa ääniä saanutta semifinaalin viidettä pääsi toiseen mahdollisuuteen. Toisessa mahdollisuudessa kilpailleet kahdeksan kappaletta jaettiin neljään pariin, joista jokaisesta toinen äänestettiin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella kilpailleet neljä kappaletta jaettiin kahteen kappalepariin, joista kummastakin toinen äänestettiin finaaliin.
Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä toiselle kierrokselle, jossa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja neljä alueraatia. Kilpailun voitti Alexander Rybak kappaleella "Fairytale", joka voitti myös kansainvälisen Eurovision laulukilpailun.
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 24. tammikuuta Kongsvingerhallenissa Kongsvingerissa.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 31. tammikuuta Bodø Spektrumissa Bodøssä.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 7. helmikuuta Fritidsparkissa Skienissa.
Toinen mahdollisuus.
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 14. helmikuuta Sunnmørshallenissa Ålesundissa.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 21. helmikuuta Oslo Spektrumissa Oslossa.
Kurutsit

Kurutsit (kuruc) olivat unkarilaisia, jotka erityisesti 1600-luvulta alkaen István Bocskain, Gábor Bethlenin, Imre Thökölyn, Ferenc II Rákóczin ja muiden johdolla taistelivat itävaltalaisia sortajia vastaan. Nimitys on mahdollisesti tullut käyttöön jo 1500-luvun alkupuolella, kun György Dózsa, joka paavilta oli saanut oikeuden ristinlipun käyttämiseen turkkilaisia vastaan käytävässä taistelussa, ryhtyi kapinaan kotimaista aatelissortoa vastaan. 
Kurutsien runoudella tarkoitetaan sitä pääasiallisesti lyyrillistä runoutta, joka 1500-luvulla ja 1600-luvun alkupuolella syntyi kurutsien keskuudessa. Runojen tekijät tunnetaan nimeltä vain poikkeustapauksissa. Viittauksia raskaan sorronajan poliittisiin tapahtumiin esiintyy muissakin kuin poliittisissa runoissa. Kurutsi-runous kukoisti kauneimmillaan Thökölyn ja Rákóczin aikana. Kurutsien runot ja laulut ovat osaksi kansan suussa osaksi käsikirjoituksina säilyneet siihen asti, kun ne painettuna on saatu julkisuuteen. Vuoden 1712 jälkeen kurutsirunojen laulaminen kiellettiin ankarasti. Niiden sävelmien tekijät ovat yhtä tuntemattomat kuin runojen sepittäjätkin. Kurutsilaulujen nuotit ovat kansallisen unkarilaisen musiikin kaikkein kauneimpia helmiä, joista sitten samaan perustyyliin on vähitellen kehittynyt suuri määrä uusia kauniita laulu- ja tanssinuotteja. Kurutsilaulujen rytmi on usein hidas ja juhlallinen, melkein virren kaltainen. Toisissa taas on sotaisen marssin rytmi. Mahdollisena pidetäänkin, että nämä ovat olleet perusajatuksena niin sanotussa Rákóczi-laulussa, josta sitten sata vuotta myöhemmin syntyi kuuluisa Rákóczi-marssi.
Frankopan

Frankopan oli vanha kuuluisa kroatialainen suku, jonka nimi esiintyy usein kroatialaisten vanhemmassa kirjallisessa ja poliittisessa historiassa ja joka liittyy italialaiseen Frangipani-sukuun. Keisari Sigismund nosti Ivan Frankopanin noin vuonna 1390 Kroatian, Slavonian ja Dalmatian baaniksi. Mohácsin taistelun (1526) jälkeen Krsto Frankopan tuki János Szapolyaita hänen Unkarin kruununsuunnitelmissaan. Franjo Frankopan (k. 1572), Szluinin kreivi, teki itsensä tunnetuksi hyökkäyksillä turkkilaisia ​​vastaan ​​käydyssä sodassa vuonna 1566. Franjo Krsto Frankopan liittyi vuonna 1667 sisarensa aviomiehen, baani Petar Zrinjskin (Zrinyi) kanssa magnaattisalaliittoon Keisari Leopold I:stä vastaan, mutta molemmat vangittiin ja teloitettiin Wiener Neustadtissa vuonna 1671. Vankilassa Frankopan kirjoitti vuonna 1871 julkaistun runokokoelman "Gartlic za čas kratiti" (Viihdyttävä yrttitarha), jonka sisältö oli vaihteleva, osittain alkuperäisiä, osittain käännöksiä italiasta, mutta myös joitain kansanlauluja.
Drašković

Drašković on vanha kroatialainen kreivillinen suku, jonka jäsenet mainitaan usein Itävallan ja Unkarin poliittisessa historiassa. Jo keskiajalla suku hankki sotilaallista kunniaa. Suvun jäseniä ovat mm:
Sturdza

Sturdza on vanha moldovalais-romanialainen bojaarisuku. Siihen kuuluivat Moldovan hospodarit loan Alexandru Sturdza (1822–1828) ja Mihail Sturdza (1834–1849). Suvun muita merkittäviä jäseniä ovat olleet:
Koháry

Koháry oli vanha unkarilainen magnaattisuku. Sen merkittävin jäsen oli István Koháry (s. 1649, k. 1731), joka kunnostautui soturina turkkilaisia vastaan, kirjoitti joitakin runollisia ja didaktisia töitä, ja vuonna 1714 hänestä tuli ylimaatuomari Unkarissa. Suku sai ruhtinaallisen arvon vuonna 1815, mutta sammui vuonna 1826 hovikansleri Antal Koháryyn. Nimi ja valtava omaisuus siirtyivät sitten hänen vävylleen, Saksi-Coburg-Gothan herttua Ferdinand Georgille, joka kuoli vuonna 1851 itävaltalaisena ratsuväen kenraalina. Hänen vanhimmasta pojastaan tuli Portugalin kuningas Ferdinand II.
Andrássy

Andrássy ("de Csíkszentkirály et Krasznahorka") on yksi Unkarin huomattavimmista magnaattisuvuista, joka legendan mukaan sai alkunsa Andoráksesta, yhdestä Unkarin ensimmäisen kuninkaan urheimmista päälliköistä ja joka on 1500-luvulta lähtien antanut maalle useita kuuluisia sotureita ja valtiomiehiä.
Szapolyai

Szapolyai oli unkarilainen, mahdollisesti Bosniasta kotoisin oleva aatelissuku, joka nousi merkittäväksi 1400-luvun jälkipuoliskolla kuningas Matias Corvinuksen aikana.
Batthyány

Batthyány on Unkarin vanhimpia ja rikkaimpia magnaattisukuja, jonka sanotaan polveutuvan Árpádin alipäälliköstä Eörsistä. Sukunimi tulee Batthyanin kylän mukaan Baranyan komitaatissa. Suku korotettiin vuonna 1630 valtakunnankreivilliseen arvoon ja vanhemmassa linjassaan vuonna 1764 valtakunnanruhtinaalliseen arvoon.
Suvun jäseniä:
Vázquez

Vázquez tai Vazquez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yevhen Malaniuk

Yevhen Malaniuk (; 20. tammikuuta 1897 Novoarhanhelsk, Hersonin kuvernementti – 16. helmikuuta 1968 New York, Yhdysvallat) oli ukrainalainen runoilija, poliitikko ja yhteiskunnallinen aktivisti. 
Malaniuk liittyi 1917 Ukrainan kansantasavallan armeijaan, ja hänet internoitiin 1920 Puolan Kalisziin. Hän valmistui 1923 Poděbradysta Ukrainalaisesta maatalousakatemiasta (UHAK, УГАК). Toisen maailmansodan loppupuolella hän asettui Saksaan, mistä hän emigroitui Yhdysvaltoihin.
Malaniuk perusti kirjallisuuslehden "Veselka" (Kališ) Juri Darahanin kanssa ja julkaisi sitä 1922–1923. Hän julkaisi runokokoelmia, pitkän runon "Pjata symfonija" (1953, 'Viides sinfonia') sekä esseekokoelmia. Valittujen teosten kokoelma "Zemna Madonna" ('Maallinen madonna') ilmestyi 1991.
Malaniuk on mainio esimerkki Ukrainan 1920- ja 1930-luvun kirjallisesta renessanssista. Hän oli vistnykistejä, Dmytro Dontsovin julkaiseman lehden "Vistnykin" kirjoittajia. Hänen työnsä vaikutti emigranttipiireissä, Länsi-Ukrainassa ja Ukrainan neuvostotasavallassa, missä viralliset kriitikot suhtautuivat häneen hyökkäävästi ja nimittelivät häntä ukrainalaiseksi fasistiksi.
Malaniukin runotyyliin ja kiehtovan sisältöön vaikutti sukupolven viha ja turhautuminen Ukrainan kukistumisesta, itsenäisyyssodan 1917–1920 päättymisestä tappioon ja Venäjän vallan synnyttämä tragedia. Ulkoisten voimien lisäksi hän kohdisti vihansa sisäiseen heikkouteen, Vähä-Venäjä-mentaliteettiin, anarkismiin, kansallisen kurin ja järjestyksen puutteeseen ja siihen että tunteet hallitsivat älyä. Siten hänen runoilleen on ominaista dynaamisuus, sokeeraavien sanojen runsas käyttö, paatos, ennustaminen ja menneisyyden pohtiminen. Hän kirjoitti stroofeja klassisin mitoin, erityisesti jambeja ja käytti kekseliäästi visuaalisia kuvia. Volodymyr Deržavyn huomauttaa, että klassisismi vaikuttaa Malaniukin runoihin vain osittain ja enimmäkseen runot liikkuvat symbolismin ja etenkin barokin tai romantiikan alueella.
Valdivia

Valdivia on Chilen Los Ríosin hallintoalueen pääkaupunki. 
Se sijaitsee samannimisen joen varrella 18 km Tyynenmeren rannikolta. Kaupungin kohdalla Valdiviajokeen yhtyy kaksi sivujokea, Calle Calle ja Cruces. Se perustettiin siirtomaa-aikana 1552, mutta alkoi kasvaa merkittävästi vasta 1800-luvun puolivälissä, kun Euroopasta tuli saksalaisia siirtolaisia.
Valdivia vahingoittui pahasti vuoden 1960 maanjäristyksessä.
Adolf Esaias Aminoff

Adolf Esaias (Atte) Aminoff (8. heinäkuuta 1890 Iisalmen maalaiskunta – 21. syyskuuta 1949 Göteborg) oli suomalainen matsänhoitaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Perhe.
Aminoffin vanhemmat olivat metsänhoitaja, kollegiasessori Henrik Johan Aminoff ja Anna Maria Lagus, rovasti Johan Lorentz Laguksen tytär, ja puoliso vuodesta 1917 käsityönopettaja Anna Elisabeth (Lisa) Schreck. Konsuli Henrik Johan Aminoff ja yritysjohtaja Lars Mikael Aminoff olivat hänen poikia. Eversti Torsten Aminoff oli hänen veljensä. 
Ura.
Adolf Esaias Aminoff tuli ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1910 ja valmistui metsänhoitajaksi 1914. Aminoff teki Metsähallituksen uudismittaus- ja metsänarviotöitä Iisalmen seudulla 1914–1916 ja Oy Birger Hallmanin palveluksessa Kuopiossa 1917. 
Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut Aminoff oli sotilasarvoltaan reservin vääpeli (1918).
Kuopion Höyrymylly Oy Sammon toimitusjohtaja 1919–1921 sekä Iisalmen Puutavara -yhtiön perustaja, johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja 1922–1936.
Kainuun Puu -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja Aminoff oli 1927–1928, Waldhofin metsäpäällikkö 1928–1939 ja hallituksen jäsen vuodesta1935, Oy Bruno Procopé Ab:n ylimetsänhoitaja ja laivauspäällikkö 1929–1939, Iisalmen Sahat -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Putkola Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Peltosalmen Kauppa -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Pino Oy:n eli vuodesta 1939 Ahmo Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1937, Hiiltopuu-yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1939, Iisalmen Sementtivalimo -yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja vuodesta 1940, samoin kuin Katerma, Iisalmen Auto ja Foresta -yhtiöiden perustaja ja toimitusjohtaja. 
Aminoff oli myös Kuopion teollisuuspiirin Iisalmen teollisuusalueen päällikkö 1939–1940 sekä 1941–1944 ja Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan metsäteollisuusosaston pyöreän puutavaran toimiston toimistopäällikkö 1944–1947 ja Palautuskomitea Suomen valtuuskunnan jäsen 1944–1946. Aminoff omisti Ahmonsaaren tilan Iisalmen maalaiskunnassa ja useita liike- ja asuinkiinteistöjä sekä maa- ja metsätiloja Ylä-Savossa ja Kainuussa. 
Hänellä oli myös monia luottamustehtäviä, mukaan lukien Iisalmen maalaiskunnan valtuuston jäsenyys 1934–1936. Aminoff oli kokoomuslaisen "Salmetar"-lehden ja kirjapainon omistaja. Hän oli lehden ja kirjapainon johtokunnan jäsen. Hän oli Itsenäisyyden Liiton jäsen. 
Hän oli Iisalmen metsästys- ja kalastuskerhon jäsen. 
Kauppaneuvoksen arvonimen Aminoff sai 1947. 
Kauppaneuvos A.E. Aminoffin rahasto on nimetty hänen mukaan. Aminoffin pojanpoika Kari Aminoff toimii rahaston asiamiehenä.
San Bernardo (Chile)

San Bernardo on kaupunki Chilessä. Se sijaitsee pääkaupunki Santiagon lounaispuolella ja on kasvanut osaksi Santiagon metropolialuetta. Vuonna 2017 San Bernardossa oli 291 610 asukasta.
Maipon provinssin kattavan San Bernardon hiippakunnan katedraali sijaitsee San Bernardossa, sen keskuaukion laidalla. Paikalle rakennettiin vuonna 1820 kirkko, johon mahtui 300 seurakuntalaista. Se nousi katedraalin asemaan vuonna 1987 hiippakunnan perustamisen yhteydessä. Lukuisat maanjäristykset olivat heikentäneet kirkon rakenteita, etenkin vuoden 1985 järistys, jossa kuusi ihmistä sai surmansa jäätyään kaatuvan pylvään alle. Rakennus purettiin ja sen paikalle rakennettiin 600-paikkainen katedraali, joka vihittiin vuonna 2000.
Sambianmnondopuu

Sambianmnondopuu ("Julbernardia paniculata") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, mnondopuiden ("Julbernardia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta, runsasoksainen ja laakealatvuksinen puu, joka voi kasvaa 2–20 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla 25–80 cm.
Sambianmnondopuu kasvaa kausivihannissa metsiköissä usein "Brachystegia floribunda" -leimupuulajin kanssa. Sambianmnondopuuta tavataan myös vähäravinteisilla tasangoilla, Kalaharin autiomaassa, hiekkapohjaisilla ruohostomailla sekä ajoittain palavilla savanneilla 1000–1700 metrin korkeudella merenpinnasta. Sambianmnondopuuta kasvaa luonnossa Afrikassa Kongon demokraattisen tasavallan eteläosissa, Angolassa, Sambiassa, Malawissa, Mosambikissa ja Zimbabwessa.
Sambianmnondopuun kuorta kerätään paikallisesti luonnosta ja kuoresta valmistetaan kuitua. Puun puuainesta ei juurikaan käytetä.
Elis Wallin

Elis Alexander Wallin (9. huhtikuuta 1877 Tampere – 2. maaliskuuta 1955 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Wallinin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Adolf Fredrik Wallin ja Ida Lovisa Billing ja puoliso vuodesta 1906 Hildur Wilhelmina Allwin. Wallin kävi Tampereen ruotsalaisen alkeiskoulun ja keskikoulun ja teki opintomatkoja Euroopan maihin. Hän oli liikeapulainen ja kauppamatkustaja John Blomin Tukkuliikkeessä Tampereella 1893–1903, oma yrityksen pitäjä Viipurissa 1903–1908, viipurilaisen liikkeen kauppamatkustaja 1907–1910, Suomen Gummitehdas -yhtiön myyntipäällikkö Helsingissä vuodesta 1910, kaupallinen johtaja 1928–1952 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1928, Yhdistyneet Villatehtaat -yhtiön myyntipäällikkö 1912–1932 ja Suomen Kumimyyntikonttorin toimitusjohtaja vuodesta 1932. Wallin omisti Essvikin tilan Porvoon maalaiskunnassa ja harjoitti siellä maataloutta. Suomen sisällissotaan valkoisten puolella Wallin osallistui Pietarsaaren tykistökoulun taloudenhoitajana ja hänet ylennettiin reservin kapteeniksi 1918. Kauppaneuvoksen arvonimen Wallin sai 1947.
Georg Masalin

Georg Masalin (6. huhtikuuta 1877 Viipuri – 8. maaliskuuta 1955 Porvoo) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Masalinin vanhemmat olivat kappalainen Bror Karl Masalin ja Hilda Weman ja puoliso vuodesta 1910 sairaanhoitaja Elna Alice Relander. Masalin kävi kansakoulun Viipurissa, neljä luokkaa Hämeenlinnan normaalilyseota 1887–1892 ja viidennen luokan sekä kuudetta luokkaa ruotsinkielisessä reaalilyseossa Turussa 1895–1896. Insinööriopintoja Masalin harjoitti Mittweidan teknillisessä opistossa Saksassa 1899–1901 ja oli ylimääräinen oppilas Suomen Polyteknillisessä opistossa ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa 1904–1905. Hän teki myös opintomatkoja Eurooppaan. 
Masalin työskenteli turkulaisissa yrityksissä 1893–1899, oli Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaftin piirtäjä Frankfurt am Mainissa 1900–1901, AG Brown Boveri &amp; Cie:n harjoittelija Mannheimissa 1901–1902, Finska Elektrokemiska Ab:n insinööri Imatralla 1902–1904, Paul Wahl &amp; Co:n sähköosaston insinööri Turussa 1905–1909 sekä Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaftin insinööri Viipurissa 1909–1911.
Wiborgs Elektriska och maskinaffär G. Masalin -yhtiön perustaja, omistaja ja toimitusjohtaja Masalin oli 1911–1918 sekä J. E. Cronvallin eli vuodesta 1936 Oy Cronvall Ab:n pääosakas ja toimitusjohtaja 1919–1947 ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1948. Masalin oli myös Tehdasosakeyhtiö Sepon pääosakas ja toimitusjohtaja 1914–1918, Suomen Kaapelitehdas -yhtiön osakas vuodesta 1917 ja johtokunnan jäsen 1927–1948, Wiipurin Sähkö- ja Koneliike -yhtiön osakas ja johtokunnan jäsen sekä Osakeyhtiö Palokaluston eli vuodesta 1930 Oy Masalin &amp; Co Ab:n ja myöhemmin MAKO:n perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1920–1933. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Masalin sai 1947. Taiteilija Eero Järnefelt maalasi hänen muotokuvansa 1938.
Kotihoito

Kotihoidolla tarkoitetaan sosiaalihuoltolain perustella tuotetun kotipalvelun ja terveydenhoitolain perusteella tuotetun kotisairaanhoidon yhdistämistä palveluksi, jonka tarkoituksena on tukea kotona selviytymistä. Kunnat voivat päättää, että tuotetaanko nämä palvelut yhdessä vai erikseen.
Vuonna 2020 valtakunnallisesti kotihoidon asiakkaita oli yhteensä 208 000. Näistä 55 % sai palveluita säännöllisesti ja 43 % sai paljon palveluita kotihoidolta. Ikäryhmässä 85–94 vuotta 31 % sai säännöllisesti kotihoidon palveluita. Yli puolella (59 %) asiakkaista oli vähintään yksi kotihoidon käynti päivässä. Asiakkaista 18 %:lla oli käyntejä kolme tai useampi päivässä.
Kotihoidon palvelut ovat maksullisia ja sitä ohjaa asiakasmaksulaki. 
Kotihoidossa työskenteli vuonna 2021 yhteenä 17 000 henkeä, joista 74 % on lähi- ja perushoitajia ja 12 % sairaanhoitajia ja terveydenhoitajia.
Sheldon Riley

Sheldon Riley Hernandez (s. 14. maaliskuuta 1999 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia), tunnettu yksinkertaisesti nimellä Sheldon Riley, on australialainen laulaja. Hän edusti Australiaa kappaleella "Not The Same" vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa. Kappale sai 125 pistettä ja päätyi sijalle 15. 
Sheldon on puoliksi filippiiniläinen. Hän on asunut koko lapsuutensa Australiassa. Ennen Euroviisuja, hän oli mukana Australian X Factor-sarjassa vuonna 2016, Australian The Voicessa vuonna 2019 ja America’s Got Talentin 15. tuotantokaudella.
Hänet valittiin edustamaan Australiaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailuun laulullaan Not The Same. Laulu sijoittui 125 pisteellä viidenneksitoista.
Sheldon on homoseksuaali. Hänellä on todettu Aspergerin oireyhtymä.
Lähteet.
Varsakunkku

Varsakunkku on vuonna 2018 käynnistetty ennakkomaksullinen suurkilpailusarja 3-, 4- ja 5-vuotiaille suomenhevosille.
Varsakunkku-kilpailusarjaa hallinnoi huhtikuussa 2018 perustettu yhdistys Varsakunkku ry. Yhdistyksen ovat perustaneet Kuopion, Mikkelin ja Seinäjoen raviradat.
Kangasniemeläinen ravivalmentaja Terho Rautiainen tunnetaan kilpailusarjan ideoijana ja toimeenpanijana.
Kunniataulukko.
Finaalin 1. palkinto suluissa.
Tammat saavat palkintoon 10 % korotuksen.
Munjong

Munjong (; 1019 Kaesong, Goryeo – 1083 Kaesong, Goryeo) oli Goryeon kuningas vuodesta 1046 vuoteen 1083. Hänen valtakautensa aikana Goryeon keskushallinto sai täydellisen vallan. Munjong laajensi Korean rajoja pohjoiseen Jalu- ja Tumen-joille.
Irakin kuningas

Irakin kuningas () oli Irakin valtionpäämies vuodesta 1921 vuoteen 1958, kun maa oli monarkia. Maalla ehti oli 3 kuningasta. Kuningasuku oli Banū Hāshim eli niin sanotut hašemiitit. 14. heinäkuuta 1958 tapahtui monarkian lopettanut vallankumous, jossa viimeinen kuningas Faisal II sai surmansa.
Kaliumvetyfosfaatti

Kaliumvetyfosfaatti (K2HPO4) eli dikaliumfosfaatti on kalium- ja vetyfosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa ja elintarvikkeiden lisäaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kaliumvetyfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja, kuten tri-, heksahydraatit (K2HPO4·3H2O ja K2HPO4·6H2O). Kaliumvetyfosfaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat heikosti emäksisiä. Yhdiste liukenee myös etanoliin. Kuumettaessa aine hajoaa kaliumpyrofosfaatiksi.
Kaliumvetyfosfaattia valmistetaan neutraloimalla fosforihappoa osittain kaliumhydroksidilla.
2 KOH + H3PO4 → K2HPO4 + 2 H2O
Kaliumvetyfosfaattia käytetään muun muassa lannoitteissa, ainesosana puskuriliuoksissa ja paperinvalmistuksessa. Elintarvikkeissa sitä käytetään happamuudensäätöön ja sen E-koodi on E340&lt;.
Vanha Hautuumaasaari

Vanha Hautuumaasaari () on Inarinjärvessä sijaitseva saari, joka toimi Pielpajärven kirkon hautausmaana 1700-luvulla. Vajaan hehtaarin suuruinen saari sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Inarin kirkonkylästä. Saaressa on kaksi muistoristiä sekä opastaulu. Toinen Inarinjärven hautausmaasaarista on vuosina 1793–1905 käytössä ollut Hautuumaasaari.
Historia.
Parinsadan metrin päässä järven pohjoisrannan Pielpanniemestä sijaitseva Vanha Hautuumaasaaren ensimmäiset hautaukset tehtiin 1700-luvun vaihteessa ja ne lopetettiin vuonna 1793. Saaressa on noin 500 hautakuoppaa, joista noin 170 on avattu antropologisten tutkimusten yhteydessä. Vanhassa Hautuumaasaaressa on ollut myös esihistoriallista asutusta ja saaresta on löydetty viisi pyyntikuoppaa.
Vanhan Hautuumaasaaren hautoja on avattu kahdesti rotubiologisia tutkimuksia varten. Vuonna 1878 kaivosinsinööri C. P. Solitander kaivoi luvattomasi haudoista 103 saamelaisen pääkallot. Kesällä 1934 saarelle lähetettiin professori Väinö Lassilan johtama Helsingin yliopiston Antropologisen toimikunnan retkikunta, joka kaivoi saaresta 69 luurankoa tieteellistä tutkimusta varten. Luita säilytettiin Helsingin yliopiston anatomian laitoksen kokoelmissa, kunnes 95 vainajan jäänteet haudattiin uudestaan Vanhalle Hautuumaasaarelle Inarin seurakunnan pyynnöstä vuonna 1995. Lassilan kaivamat 69 vainajaa siirrettiin vuonna 2001 Inarissa toimivaan saamelaismuseo Siidaan mahdollisia uusia tutkimuksia varten. Kun tutkimuslupaa ei 20 vuoden kuluessa myönnetty, haudattiin vainajat viimein kesällä 2022 uudelleen Vanhalle Hautuumaasaarelle.