The Sonics

The Sonics on yhdysvaltalainen protopunk ja garage rock -yhtye, joka vaikutti 1960-luvulla Tacomassa, Washingtonin osavaltiossa. Primitiivisen ja kovaäänisen rock musiikkinsa ansiosta The Sonics on nimetty usein myös maailman ensimmäiseksi punk-yhtyeeksi.
Historia.
The Sonics perustettiin vuonna 1960 kitaristi Larry Parypan toimesta. Alkuvaiheessa yhtye keskittyi tiukkaan rhythm &amp; bluesiin ja kitaravetoisiin instrumentaaleihin Link Wrayn ja Duane Eddyn hengessä. Alkuperäinen kokoonpano vaihtui usein, mutta vakiintui vuoden 1963 lopussa. Siihen kuuluivat perustajajäsen, kitaristi Larry Parypa, hänen veljensä, basisti Andy Parypa sekä vuonna 1963 joukkoon liittyneet kosketinsoittaja-laulaja Gerry Roslie, saksofonisti-laulaja Rob Lind ja rumpali Bob "Boom Boom" Bennett. 
Ei mennyt kauan, kun Sonicsista tuli tuttu näky Tacoman teiniklubeilla – vilkkaalla kentällä, jolla vaikuttivat myös muun muassa The Wailers (ei siis Bob Marleyn bändi) ja Paul Revere &amp; the Raiders ja The Kingsmen. Nämä yhtyeet olivat myös The Sonicsin innoittajia, mutta yhtye tarttui musiikkiin edeltäjiään rajummin. Selkein innoittaja yhtyeelle oli rock and roll -laulaja Little Richard, jonka useita kappaleita oli myös yhtyeen ohjelmistossa. Vuonna 1964 The Wailersin basisti Buck Ormsby vaikuttui The Sonicsin uudesta kokoonpanosta ja ryhtyi heidän managerikseen. Hän myös kiinnitti heidät paikalliselle Etiquette Records -levymerkille, jota hän oli itse perustamassa.
Yhtyeen kulta-aika.
Ensimmäiseksi singleksi bändi valitsi yhden harvoista omista kappaleistaan, varoittavan tarinan petollisesta naisesta, "The Witch". Singlen B-puoleksi päätyi villi versio Little Richardin "Keep A'Knockin'" -biisistä. Monille paikallisradioille single oli liikaa, mutta vähitellen se nousi pienemmillä markkinoilla hittiasemaan. Jotta bändin ei tarvitsisi maksaa B-puolen tekijänoikeusmaksuja Little Richardille, he äänittivät uuden alkuperäiskappaleen, "Psycho", josta tuli pian kaksipuolinen hitti. Yhtye keräsi nopeasti kannatusta keikoillaan, ja vuoden 1965 alussa se pääsi äänittämään ensimmäisen albuminsa "Here are the Sonics" – garage rockin kulmakivi, äänekäs ja armoton, primitiivinen rock räjähdys, jonka tallensi yksinkertaisella tuotannollaan äänittäjä Kearney Barton.
"The Witchin" ja "Psychon" menestys teki The Sonicsista suuren vetonaulan Luoteis-Yhdysvalloissa. He esiintyivät alueen suurimmilla ja arvostetuimmilla lavoilla – kuten Seattle Coliseumissa – ja jakoivat näyttämön muun muassa Beach Boysin ja Shangri-Lasin kanssa. Oli kuitenkin selvää, että Sonics oli saavuttanut kaiken, mitä paikallisesti oli saavutettavissa – muualla Yhdysvalloissa soitto ei juuri kuulunut. 
Vuonna 1966 Sonics äänitti toisen albuminsa Boom. Albumilta nousi esiin useita paikallisia hittejä, kuten "Cinderella", "Don't Be Afraid of the Dark" ja "Shot Down". Bändi solmi sopimuksen toisen luoteisen levy-yhtiön, Jerden Recordsin, kanssa. Jerdenillä oli jakelusopimus ABC-Paramountin kanssa, mikä antoi teoriassa mahdollisuuden valtakunnalliseen läpimurtoon. Kolmas levy "Introducing the Sonics" ilmestyi vuonna 1967, mutta sen myynti jäi vaisuksi. Levy-yhtiö purki sopimuksen ja yhtyeen kulta-aika oli ohitse. Klassisen kokoonpanon viimeiseksi singleksi jäi "Anyway the Wind Blows" Piccadilly Recordsille, mutta single ei saanut jalansijaa, vaikka Uni Records julkaisi sen uudelleen. Pian tämän jälkeen Bennett ja Roslie jättivät yhtyeen ja pian The Sonics lakkasi olemasta.
Hiljaiset vuodet.
Sonicsin maine Luoteis-USA:ssa toi heidät vielä kerran yhteen – Seattleen järjestettiin kertaluonteinen paluukeikka vuonna 1972. Osa keikasta julkaistiin Etiquette-levymerkin EP:llä "Live Fanz Only". Vuonna 1980 Roslie liittyi garage-yhtyeeseen nimeltä The Invaders. Yhdessä he äänittivät Sonics albumin, jolla oli pääasiassa vanhoja Sonics-biisejä ja 60-luvun covereita. Levy julkaistiin nimellä "Sinderella", mutta lukuun ottamatta Roslien laulua siinä ei ollut alkuperäisen bändin raakaa taikaa. 
Tähän mennessä The Sonics oli saavuttanut legendaarisen maineen garage rock -fanien keskuudessa, ja monet nuoremmat garage rock yhtyeet kuten The Fuzztones, The Cramps, The Hives ja myöhemmät Seattlesta ponnistavat bändit – kuten Nirvana, The White Stripes sekä Mudhoney, –tunnustivat Sonicsin vaikutuksen. Myös suomalainen The Flaming Sideburns yhtye on esittänyt useita The Sonics kappaleita.
The Sonics kohosi vuosikymmenten aikana todella vaikutusvaltaiseksi ja myyttiseksi yhtyeeksi. Vaikka useat artistit esittivät cover-versioita Sonicsin kappaleista, yhtyeen muusikot olivat kadonneet julkisuudesta kokonaan.The Sonicsia houkuteltiin pitkään palaamaan keikoille, mutta yhtye kieltäytyi tarjouksista usean vuoden ajan. 
Sonicsin paluu.
Vuonna 2007 The Sonics suostuteltiin tekemään paluukeikka New Yorkin Cavestomp-festivaalilla. Andy Parypa ja Bob Bennett eivät halunneet matkustaa, mutta Gerry Roslie, Larry Parypa ja Rob Lind esiintyivät, ja mukana olivat myös Ricky Lynn Johnson (ex-Wailers) rummuissa ja Don Wilhelm (The Daily Flash) bassossa. Keikka oli menestys, ja bändi alkoi esiintyä säännöllisesti Euroopassa, Isossa-Britanniassa sekä satunnaisesti myös kotimaassaan. 
Vuonna 2008 Bob Bennett nousi lavalle uuden kokoonpanon kanssa Seattlessa. Vuonna 2009 Don Wilhelm jätti yhtyeen ja hänen tilalleen tuli basistiksi Freddie Dennis. Vuonna 2010 The Sonics meni studioon tuottaja Jack Endinon (mm. Nirvana) kanssa äänittämään uutta materiaalia – ensimmäistä sitten 1960-luvun. EP nimeltään "8" sisälsi neljä uutta kappaletta ja neljä live-äänitystä. Myös Andy Parypa palasi mukaan. 
Vuonna 2014 bändi alkoi äänittää täyspitkää albumia uuden rumpalin, Dusty Watsonin (joka oli soittanut mm. Dick Dalen ja The Surfarisin kanssa), sekä Roslien, Lindin, Larry Parypan ja Freddie Dennisin kanssa. Levy "This Is the Sonics" julkaistiin bändin omalla Revox-levymerkillä maaliskuussa 2015. Yhtye esiintyi Helsingissä, Nosturissa syksyllä 2015 ja uudestaan Helsingin Tavastialla 27.4.2017. Yhtyeen rumpali Bob Bennett kuoli helmikuussa 2025