tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dumitru Prunariu

Dumitru Dorin Prunariu (s. 27. syyskuuta 1952 Brașov, Romania) on lentäjä ja Romanian ensimmäinen avaruuslentäjä.
Kun Dumitru Prunariu päätti lukionsa Brașovissa vuonna 1971, hän alkoi opiskella lentotekniikkaa Bukarestin teknillisessä korkeakoulussa valmistuen vuonna 1976. Tämän jälkeen hän työskenteli Industria Aeronautică Româna -lentokonetehtaassa Brașovissa. Hän erikoistui sotilaslentokoneisiin. Hän valmistui Romanian ilmavoimien upseerikoulusta sotilaslentäjäksi vuonna 1977.
Hänet valittiin 1. maaliskuuta 1978 kosmonauttikoulutukseen Interkosmos-ohjelman puitteissa. Hän lensi 14. toukokuuta 1981 Sojuz 40 -avaruusaluksella Saljut 6 -avaruusasemalle. Hän toimi tutkijakosmonauttina. Hän palasi maahan 22. toukokuuta 1981. 
Vuonna 1990 Prunariusta tuli Romanian siviili-ilmailuohjelmien johtaja. Vuonna 1998 hänestä tuli Romanian avaruusjärjestön (ROSA) johtaja. Vuonna 2003 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Vuonna 2004 Prunariusta tuli maansa lähettiläs Venäjälle.
Prunariu on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Revolution Is My Name

Revolution Is My Name on heavy metal -yhtye Panteran vuonna 2000 julkaistun viimeisen pitkäsoiton "Reinventing the Steel" kappale.
Kappale on Pantera-yhtyeen viimeinen suuri hitti ja yksi tunnetuimmista. Kappaleen musiikkivideolla esitetään kaikki yhtyeen jäsenet lapsina ja kuinka he pääsivät rockin makuun ja sitä kautta sai kanavansa omaan vallankumoukseensa, josta lähinnä kappale kertoo. Kappaleen sanoitukset ovat kuitenkin lähinnä laulajan Phil Anselmon näkemyksiä.
A Silver Mt. Zion

A Silver Mt. Zion on vuonna 1999 perustettu kanadalainen post rock -yhtye, joka alkoi Godspeed You! Black Emperor -jäsenten Efrim Menuck, Sophie Trudeau ja Thierry Amar sivuprojektina. Efrimin koira Wanda kuoli Godspeed You! Black Emperorin ollessa kiertueella ja hän halusi omistaa levyn tälle, mutta ei tuntenut kykenevänsä toteuttamaan toivettaan Godspeed You! Black Emperorin parissa.
Yhtye on levyttänyt viisi albumia ja yhden EP:n, joka kerta hieman eri kokoonpanolla. Myös yhtyeen nimi on vaihdellut julkaisujen välillä, mutta yhtyeeseen viitataan usein alkuperäisellä A Silver Mt. Zion -nimellä.
Musiikillisesti A Silver Mt. Zion muistuttaa hyvin paljon alkuperäistä Godspeed You! Black Emperoria, joskin yhtyeen kappaleet ovat yleensä lyhyempiä ja tyyliltään henkilökohtaisempia. Toisin kuin Godspeed You! Black Emperor, A Silver Mt. Zionin kappaleissa on usein myös laulua. Useissa kappaleissa on myös vahva poliittinen lataus.
Aino (nimi)

Aino on suomalainen naisen nimi. Se on myös ensimmäinen suomalaiseen viralliseen almanakkaan tullut täysin suomalaisperäinen nimi.
Kalevalaisissa kansanrunoissa on laulettu ”aino tyttösestä”, jolla saatetaan viitata perheen ainoaan tyttölapseen. Oletetaan, että Kalevalan kokoaja Elias Lönnrot on tehnyt Ainosta nimen kirjoittamalla adjektiivin aino isolla alkukirjaimella. Aino-nimeä, toisin kuin monia muita Kalevalan kautta suosituiksi tulleita nimiä, ei ole esiintynyt ennen Lönnrotin runonkeräystyötä.
Ruotsissa Ainon ja Ainan nimipäivää vietetään 13. kesäkuuta.
Ainot tilastoissa.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla toukokuuhun 2025 mennessä 79 917 Aino-nimistä naista sekä muutamia kymmeniä tämän nimisiä miehiäkin. Vanhan nimen suosio nousi 1960- ja 1970-lukujen laskusuhdanteen jälkeen uudelleen 1980-luvulla, jonka jälkeen se on ollut suosituimpia tytön nimiä. Aino oli vuonna 2006 syntyneiden tyttöjen suosituin ensimmäinen etunimi.
Tunnettuja Ainoja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Arizona Cardinals

Arizona Cardinals on yhdysvaltalainen NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon joukkue. Sen kotipaikka on Glendale Phoenixin suurkaupunkialueella Arizonassa. 
Arizona Cardinals on yksi NFL:n vanhimmista joukkueista. Se perustettiin vuonna 1898 ja liittyi NFL:ään perustajajäsenenä vuonna 1920. Joukkue pelaa kotiottelunsa Glendalen kaupungissa Arizonassa State Farm Stadiumilla. Joukkueen pääkonttori ja harjoituskeskus ovat sijainneet Tempessä siitä lähtien, kun joukkue muutti Arizonaan St. Louisista kauden 1987 jälkeen. 
Cardinals pelaa National Football Conferencen NFC Westissä. Joukkue pääsi ensimmäiseen Super Bowliinsa vuonna 2008, mutta hävisi Pittsburgh Steelersille.
Seuran omistaa Michael Bidwill. Cardinals oli vuonna 2023 "Forbesin" listauksessa maailman 47. arvokkain urheiluseura 3,8 miljardin dollarin arvolla.
Historia.
Arizona Cardinals perustettiin vuonna 1898 ja liittyi NFL:ään perustajajäsenenä vuonna 1920. Cardinals on yksi vain kahdesta alkuperäisestä NFL-joukkueesta, joka on säilyttänyt alkuperäisen identiteettinsä yli 100 vuoden ajan. Joukkue tunnettiin aiemmin nimellä Phoenix Cardinals ennen muuttoa Glendalen kaupunkiin.
Joukkue on voittanut useita divisioonamestaruuksia, mukaan lukien kolme NFC West -mestaruutta kausilla 2008-2009 ja 2015-2016. Joukkueen historian merkittävin saavutus oli esiintyminen Super Bowl XLIII:ssa, jossa se hävisi Pittsburgh Steelersille 27-23 Kurt Warnerin pelatessa joukkueessa. Cardinals eteni myös pudotuspeleihin kaudella 2011, mutta hävisi divisioonakierroksella Green Bay Packersille.
Viime vuosina joukkue on rakentanut kilpailukykyistä kokoonpanoa pelinrakentaja Kyler Murrayn ympärille päävalmentaja Kliff Kingsburyn johdolla. Kokeneet pelaajat kuten Chandler Jones ovat olleet johtavia pelaajia joukkueen pyrkiessä palaamaan mestaruustaistelijaksi.
Cardinalsilla on uskollinen kannattajakunta, joka on tukenut joukkuetta läpi sen pitkän ja vaiherikkaan historian.
Merkittävät pelaajat.
Jäädytetyt pelinumerot.
Arizona Cardinals on poistanut käytöstä seuraavien pelaajien pelinumerot:
Pro Football Hall of Fame -pelaajat.
Arizona Cardinalsin joukkueesta on valittu 23 pelaajaa Pro Football Hall of Fameen:
Uumenissa

Uumenissa on kotimaisen ambient-projektin Jääporttien toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. heinäkuuta 2004. Se äänitettiin "Tajuntani"-studiolla vuosina 1999–2004, ja masteroitiin Soundmix Studiolla.
Albumin vesivärimaalaukset on tehnyt Minna Heinonen.
Translaatio (biologia)

Biologiassa translaatiolla tarkoitetaan geenin ilmentämisen vaihetta, jossa lähetti-RNA tulkitaan ja rakennetaan sitä vastaava aminohappoketju, proteiini. Translaatio ei useimmiten riitä sellaisenaan tuottamaan toiminnallista proteiinia. Translaatiossa on kolme vaihetta: aloitus-, pitenemis- ja lopetusvaihe.
Translaatiossa lähetti-RNA:n nukleotidien järjestys käännetään geneettisen koodin mukaisesti polypeptidiketjun aminohappojärjestykseksi. Tätä varten lähetti-RNA kuljetetaan solulimassa sijaitsevan ribosomin luo. Jos tuotettava proteiini on kalvoproteiini, solun sisäisen kalvojärjestelmän osa tai solusta ulos eritettävä proteiini kuten hormoni, ribosomi kiinnittyy solulimakalvostoon tai tumakotelon ulkoseinään. Muuten proteiinisynteesi jatkuu vapaana solulimassa olevassa ribosomissa.
Ribosomin pinnalla siirtäjä-RNA-molekyylien paikalle kuljettamat aminohapot liitetään toisiinsa peptidisidoksilla pitkäksi ketjuksi, jonka järjestyksen määrää lähetti-RNA:n emäsjärjestys. Tämä perustuu kolmen peräkkäisen emäksen ryhmiin, kodoneihin, joita kutakin vastaa tietty aminohappo. Proteiinisynteesin aloituskohtaa merkitsee oma kodoni, joka koodaa myös metioniini-aminohapon liittämistä ketjuun. Ribosomi lopettaa polypeptidiketjun muodostamisen kohdattuaan yhden kolmesta lopetuskodonista.
Hilpara

Hilpara on entinen tamperelainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi yhden kauden SM-sarjaa 1969–1970. Hilpara toimi Tapparan kakkosjoukkueena. Tästä johtuu yhtäläisyys joukkueiden nimien loppuosassa ja historiallisessa merkityksessä: hilpari tarkoittaa taistelukeihästä. 
Hilparan edeltäjä oli vuonna 1959 perustettu Tappara II, joka osallistui Hämeen piirisarjojen alemmille tasoille. Tappara II olisi voinut vuonna 1965 nousta toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Suomensarjaan, mutta koska emojoukkue Tappara putosi samaksi kaudeksi Suomensarjaan, ei Tappara II voinut ottaa nousupaikkaa vastaan. 
Vuonna 1967 Tappara II ansaitsi taas nousupaikan Suomensarjaan, ja jotta paikka voitiin sillä kertaa ottaa vastaan, päätettiin joukkue erottaa emoseurasta ja eriyttää omaksi Hilpara-nimiseksi joukkueekseen. Ensimmäisellä Suomensarjan kaudellaan 1967–1968 Hilpara voitti lohkonsa, mutta hävisi SM-sarjaan nousemissarjan Vehmaisten Urheilijoille, ja kaudella 1968–1969 voitti uudelleen lohkonsa, mutta jäi kuuden joukkueen nousukarsintasarjassa kolmanneksi. 
Hilparalle aukesi kuitenkin paikka SM-sarjassa vuonna 1969, kun Upon Pallo joutui luopumaan sarjapaikastaan. Joukkue kuitenkin voitti 22 SM-sarjan ottelustaan vain kaksi ja sijoittui toiseksi viimeiseksi, pudoten takaisin Suomensarjaan. Uutta nousua ei enää tapahtunut, ja Suomensarja-kauden 1972–1973 päätteeksi Hilpara putosi Maakuntasarjaan. 
Hilparaa nähtiin jääkiekon kakkos-, kolmos- ja nelosdivisioonissa vuosina 1975–1996, kunnes toiminta lopullisesti päättyi.
Coca-Cola Zero Sugar

Coca-Cola Zero Sugar on sokeriton versio Coca-Colasta, joka on makeutettu aspartaamilla ja asesulfaami K:lla. 
Venezuela kielsi Coca-Cola Zeron myynnin kesäkuussa 2009. Syynä olivat tarkempaa määrittelyä vaille jääneet terveydenhuollolliset syyt.
Coca-Cola Zero Suomessa.
Suomeen tuote tuli myyntiin vuonna 2006. Coca-Cola Zeron valmistus päättyi lokakuussa 2016, ja juoman korvasi uusi Coca-Cola Zero Sugar -virvoitusjuoma. Coca-Cola Zero Sugarin resepti ja pakkaus uudistui keväällä 2021. Uudistetuissa pakkauksissa lisättiin punaisen värin osuutta niin, että nykyään pakkaukset ovat kokopunaisia ja mustaa ovat vain tekstit.
Colorado Avenue

Colorado Avenue on Claes Olssonin ohjaama elokuva, joka perustuu Lars Sundin romaaneihin "Colorado Avenue" ja "Lanthandlerskans son". Elokuvan ensi-ilta oli 7. syyskuuta 2007. Elokuvaan pohjautuva kolmiosainen sarja esitettiin Yle FST5 -kanavalla keskiviikkoisin 8. huhtikuuta 2009 alkaen.
Elokuva on kuvaus Pohjanmaasta ja kuvitteellisen Siklaxin kylän asukkaista useiden sukupolvien ajalta, niiltä ajoilta, jolloin Suomen tasavalta oli muotoutumassa. Elokuvan käsikirjoituksen on kirjoittanut Erik Norberg.
Elokuvan pääosia näyttelevät Birthe Wingren (Hanna), Ylva Ekblad (Hannan äiti-Östman), Peter Kanerva (Otto), Joanna Wingren (Ida), Nicke Lignell (Johannes Smeds), Guy Rosenholm (Gustav, Idan mies). "Colorado Avenuen" kuvasi Pertti Mutanen, joka on ollut useiden Claes Olssonin elokuvien kuvaajana.
Juoni.
"Colorado Avenuessa" seurataan pohjalaisen Hannan ja hänen perheensä elämää 1800-luvun loppupuolelta kieltolain aikoihin saakka. Hanna asui vanhempiensa ja veljiensä kanssa pienessä saaristomökissä Rödskäretillä, isä oli kalastaja. Kun isä ja Hannan veljet hukkuvat myrskyssä kalastusmatkallaan, Hannan ja äidin on lähdettävä saarelta; mökkiin halutaan varakkaammat vuokralaiset. 
Hannan lapsuus loppuu – hän joutuu kovaan työhön pikkupiiaksi Smedsin taloon. Hän sietää muiden palkollisten ja kyläläisten halveksunnan ja nöyryytykset, sillä hän on päättänyt säästää rahat Amerikan-matkaan. Monien muiden tavoin Hanna lähtee 1900-luvun vaihteessa 18-vuotiaana rahaa ansaitsemaan Amerikkaan ja palaa sieltä kymmenen vuotta myöhemmin kotikyläänsä varakkaana ja topakkana kahden lapsen, Oton ja Idan, leskiäitinä. Hannan amerikkalainen mies, pohjalaissukuinen Ed Ness, työläisaktivisti ja agitaattori, on ammuttu mielenosoituksessa. Kotiin palattuaan Hanna perustaa Amerikan-dollareillaan Siklaxiin maalaiskaupan, josta tulee vähitellen kylän keskus. Dollari-Hanna – niin kuin kyläläiset häntä kutsuvat – saa viimein kaipaamaansa arvostusta, mutta Hannan pojan, Oton, ja vanhan äiti-Östmanin harjoittamat laittomuudet uhkaavat viedä Hannalta tämän vaivoin hankitun kunnioituksen ja hyväksynnän.
Hannan elinikäinen ystävä on Johannes Smeds, kunnallismies ja Smedsin talon isäntä. Johannes on myös saanut kokea elämässään raskaita vastoinkäymisiä, joiden jättämiin arpiin hän yrittää keskustellen Hannan kanssa löytää parannusta vielä vanhoilla päivillään. Johanneksen Erik-poika kuoli vuoden 1918 sodassa ja toisen pojan, Gustavin, vei viina. Parantumattomasti sairas Johannes ei oikein jaksa enää uskoa toipuvansa katkeruudestaan.
Kun kieltolaki astuu voimaan vuonna 1919, Otto aloittaa liikemiehen uransa; hänestä tulee tunnettu ”Kanisterikuningas”. Hanna ei voi antaa anteeksi pojalleen sitä, että tämä on valinnut rikoksen tien. Oton afäärit menestyvät, vaikka etsivä Hoxell yrittää kuumeisesti saada hänet kiinni salakuljetuksesta.
Raisa Lardot

Raisa Lardot (o.s. Larjuškin; s. 17. tammikuuta 1938 Šoksu, Neuvostoliitto) on vepsäläissyntyinen suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan lastentarhanopettaja.
Lardot tuli Suomeen kuusivuotiaana pakolaisena jatkosodan aikaan isänsä, äitinsä ja viiden sisaruksensa kanssa. Perheen isä oli kuulunut alun perin puna-armeijaan, mutta loikannut Suomen armeijaan jatkosodan alkuvaiheissa. Perhe asettui syksyllä 1944 asumaan Mellilään Varsinais-Suomeen. Isä kuitenkin myöhemmin vangittiin ja luovutettiin takaisin Neuvostoliittoon, ja äidin vastuulle jäi kuudesta lapsesta yksinhuoltajana huolehtiminen. Muu perhe sai vasta myöhemmin tietää, että isä oli tuomittu kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja kuollut siperialaisella vankileirillä vuonna 1947. 
Lardot’n teokset ovat omaelämäkerrallisia ja kuvaavat naisena elämistä. Lardot on kertonut julkisuudessa myös lapsuudessaan ja nuoruudessaan kokemastaan syrjinnästä, jopa avoimesta rasismista syntyperänsä vuoksi.
Lardot avioitui 1960-luvun alussa belgialaisen André Lardot’n kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Mies halvaantui onnettomuudessa vuonna 1969, ja Lardot toimi miehensä omaishoitajana. He asuivat välillä erossa mutta palasivat yhteen. He asuivat Kauniaisissa. André Lardot kuoli huhtikuussa 2020 oltuaan hoivakodissa runsaan vuoden.
Matkatoimisto Hispania

Matkatoimisto Hispania Oy oli suomalainen vuosina 1995–2012 toiminut valmismatkojen järjestäjä. Ranta- ja kaupunkimatkojen lisäksi toimisto tuotti golf-matkoja, aktiivimatkoja sekä ryhmämatkoja. Hispania käytti matkoillaan Finnairin ja Air Finlandin lentoja.
Historiaa.
Hispanian perustivat vuonna 1995 espanjalaiset Hèctor Vilaseca ja Josè Luis Alvaro. Aluksi toimitsto tuotti valmismatkoja ja lentoja vain Espanjan rannikolle. Vuonna 2005 valikoimaa laajennettiin ja Hispania aloitti valmismatkojen myynnin myös Portugalin Azoreille. Nykyään toimisto järjestää matkoja Espanjan ja Azoreiden lisäksi myös Maltalle sekä Egyptin Hurghadaan, Madeiralle ja Mallorcalle.
Matkatoimisto lopetti toimintansa toukokuussa 2012 ja yritys asetettiin konkurssiin 21. toukokuuta 2012.
Suden arvoitus

Suden arvoitus on Raimo O. Niemen ohjaama suomalainen seikkailuelokuva vuodelta 2006. Sen tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Suomeen pieneen kylään luonnon keskelle. 
Elokuvan pääosissa näyttelevät nuoret Tiia Talvisara ja Janne Saksela. Muina esiintyjinä ovat muun muassa Miia Nuutila, Kari-Pekka Toivonen, Vuokko Hovatta ja Peter Franzén.
"Suden arvoitus" -elokuvan ohjaaja Raimo O. Niemi tunnetaan erityisesti menestyselokuvan "Poika ja ilves" ohjaajana. Kuvaaja on moninkertainen Jussi-palkittu Kari Sohlberg. Elokuva on kuvattu Kuusamossa ja sen ympäristössä loppukesällä 2005 ja kevättalvella 2006. Elokuvan ensi-ilta oli 15. joulukuuta 2006.
Elokuvassa nähtävät sudet ovat koiran ja suden risteytyksiä eli koirasusia.
Juoni.
12-vuotias Salla asuu lappilaisessa kylässä. Hänen isänsä on poliisi ja äitinsä kotiäiti. Eräänä kauniina talvipäivänä hän näkee tunturilla kylän lähistöllä susia. Hänen löytönsä kantautuu kyläläisten korviin, ja pian susien jäljille lähtee Venesmaa koiransa Simon ja kahden kaverinsa kanssa. Venesmaa ampuu urossuden ja ajaa naarassuden pois, vaikka ennen sitä naarassusi tappaa Simon. Salla aikoo pelastaa orvot sudenpennut Venesmaalta ja saa siihen tehtävään avukseen naapurin pojan Matiaksen. Yhdessä he pelastavat sudenpennut Venesmaan käsistä. Samalla Sallalla on vaikea päätös, kun hänen oikea äitinsä onkin palannut.
Élie Bayol

Élie Marcel Bayol (28. helmikuuta 1914 Marseille, Ranska – 25. toukokuuta 1995 La Ciotat, Ranska) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili Osca- ja Gordini-talleissa. Uransa alkuvaiheilla Bayol kilpaili muun muassa Formula 2 -luokassa.
Hänen Formula 1 -uransa kattaa 7 kilpailua viiden vuoden aikana. Kahden vuoden Oscalla ajamisen jälkeen Bayol siirtyi vuonna 1954 Gordini-talliin Jean Behran tallikaveriksi. Hän keräsi koko F1-uransa aikana kaksi MM-pistettä, jotka molemmat tulivat Argentiinan Grand Prix'n viidennestä sijasta vuonna 1954. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi kilpailussa Paussa, mutta kilpailu ei kuulunut MM-sarjaan.
Matti Kujasalo

Matti Kalervo Kujasalo (s. 28. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1964 ja Suomen taideakatemian koulussa 1964–1968. Kujasalo toimi 1980-luvulla opettajana ja rehtorina Suomen Taideakatemian koulussa.
Kujasalo tekee konstruktivistisia, usein mustavalkoisia geometrishenkisiä maalauksia, jotka ovat lähellä op-taidetta. Hän kiinnostui konstruktivismista opiskeluaikanaan. Jo Kujasalon ensimmäisessä yksityisnäyttelyssä vuonna 1970 oli systemaattisia ja konstruktivistisia teoksia. Kujasalon teoksiin tuli mukaan myös sarjallinen muuntelu ennen 1970-luvun loppua. 
Alkuvaiheessa Kujasalo käytti voimakkaita värejä ja tasaisia väripintoja, mutta värit alkoivat vähentyä. Ensimmäinen mustavalkoinen maalaus on vuodelta 1975. Mustan ja valkoisen ohella Kujasalo on sittemmin käyttänyt vain himmeää siniharmaata.
Kujasalo osallistui Suomen edustajana Venetsian biennaaliin vuonna 1980. Hän oli myös Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1994. Lisäksi hänelle on myönnetty Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali. Vuonna 2010 Kujasalo palkittiin Ruotsin kuninkaan jakamalla Prinssi Eugenin mitalilla. Samana vuonna valittiin Suomen parhaaksi taidekirjaksi Galerie Anhavan kustantama "Matti Kujasalo". 
Kujasalon puoliso on taiteilija Marjatta Palasto.
Rakel Liehu

Rakel Maria Liehu (o.s. Tuomi, s. 3. syyskuuta 1939 Nivala) on suomalainen kirjailija. 
Liehu kirjoitti ylioppilaaksi Raudaskylän lukiosta vuonna 1958 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi (suomen kieli ja kotimainen kirjallisuus) vuonna 1963. Hän toimi äidinkielen ja historian opettajana Raahen yhteislyseossa lukuvuoden 1963–1964. Hänen vuonna 2003 julkaistu romaaninsa "Helene", joka kertoo Helene Schjerfbeckin elämästä, nosti hänet Suomen eturivin kirjailijoiden joukkoon. Hän oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Liehun runoja on käännetty usealle kielelle. Ennen omia julkaisujaan hän suomensi useita kirjoja saksasta, ruotsista ja englannista Suomen Kirkon Sisälähetysseuran Kirjaneliö-kustantamolle. Rakel Liehun ensimmäinen puoliso vuodesta 1962 oli rovasti Jouko Liehu (8.10.1936–24.9.2008). Heillä on kolme lasta, joista nuorin on filosofi ja kirjailija Heidi Liehu. Toinen puoliso on neurofysiologi, ylilääkäri Veikko Häkkinen.
Marika Mäkelä

Marja-Leena (Marika) Mäkelä (o.s. Koskinen; s. 12. huhtikuuta 1947 Oulu) on suomalainen taidemaalari.
Mäkelä on maalannut suuria maalauksia käyttäen öljyä, akryyliä, kvartsihiekkaa, lyöntimetallia ja lehtikultaa. Materiaalin tuntu on maalauksissa usein esillä reliefimäisenä pintana.
Elämäkerta.
Mäkelä opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1969–1973. Hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä vuonna 1974. Mäkelä toimi Suomen Taideakatemian koulun yliopettajana vuosina 1983–1985. Hän on opettanut taidetta myös Taideteollisessa oppilaitoksessa.
Mäkelän vanhemmat ovat suojelupäällikkö, majuri evp. Urho Koskinen ja Suoma Koskinen, o.s. Toivonen. Mäkelä oli vuosina 1974–1994 naimisissa taidemaalari Jukka Mäkelän kanssa, ja heillä on vuonna 1977 syntynyt poika. Hänellä on myös vuonna 1993 syntynyt tytär.
Jukka Rintala

Jukka Antero Rintala (s. 9. huhtikuuta 1952 Pori) on suomalainen muotisuunnittelija.
Suomen tunnetuimpiin muotisuunnittelijoihin kuuluva Rintala on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1976. Hänet tunnetaan erityisesti tasavallan presidentin Itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton kutsuvieraille suunnittelemistaan iltapuvuista. Rintalan mukaan suurin osa hänen suunnittelemistaan Linnan juhlien puvuista nähdään kuitenkin muiden kun julkisuudesta tunnettujen naisten yllä. Hän on suunnitellut paljon myös vaatetusteollisuudelle.
Rintalan ensimmäinen työpaikka oli Friitala, jonka jälkeen hän suunnitellut tuotteita muun muassa Marimekolle, Nansolle, Suomen Höyhenelle, Matexille, Karhu-Titanille, Furrytale Oy:lle, Carlinalle, Lipsanen Oy:lle ja Aarikalle. Rintala on suunnitellut myös sisustustekstiilejä, mattoja ja tapetteja, koruja ja lasiesineitä.
Marraskuussa 2006 tasavallan presidentti myönsi Rintalalle Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin. Jukka Rintalan pitkäaikainen työpari ja puoliso on visualisti Matti Vaskelainen.
Pentti Sammallahti

Pentti Ilmari Sammallahti (s. 18. helmikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Sammallahti aloitti valokuvausharrastuksen 1960-luvulla ja kuvasi muun muassa ihmisiä ja heidän muovaamaa elinympäristöä. Hän valmistui ylioppilaaksi SYK:sta vuonna 1970 ja kirjoittautui Helsingin yliopiston opiskelemaan taidehistoriaa, musiikkitiedettä ja matematiikkaa, muttei suorittanut opintoja. Vuosina 1970–1973 Sammallahti työskenteli Matti A. Pitkäsen mustavalko- ja värilaboratorion hoitajana.
Vuosina 1974–1976 Sammallahti oli valokuvauksen opettaja Lahden taidekoulussa. Hän toimi Taideteollisessa korkeakoulussa valokuvataiteen tuntiopettajana vuosina 1974–1987, virkaa toimittavana lehtorina 1987–1989 ja väliaikaisena apulaisprofessorina 1989–1991. Vuonna 1991 Sammallahti sai valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan ja lopetti opetustyön. Vuonna 2001 Taideteollinen korkeakoulu myönsi hänelle kunniatohtorin arvonimen.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä "Kaupunki on painajainen" Sammallahti piti vuonna 1971. Ulkomailla hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli vuonna 1977 Ruotsissa, Gotlannin taiteilijoiden talossa Visbyssä. Sammallahdella on ollut yksityisnäyttelyjä 20 maassa. Vuonna 2004 Pariisissa järjestettiin Henri Cartier-Bressonin säätiön avajaisnäyttely, johon Cartier-Bresson oli valinnut sata valokuvaajasuosikkiaan, Sammallahti näiden joukossa. Vuosina 2010–2011 Suomen valokuvataiteen museossa oli esillä Sammallahden näyttely Retrospektiivi, joka esitteli hänen elämäntyötään. Vuonna 2012 Sammallahdelta ilmestyi myös retrospektiivinen valokuvateos "Täällä kaukana", joka sisältää hänen valokuviaan vuosilta 1964–2011. Sammallahden näyttelystä "Me kaksi" tuli Suomen valokuvataiteen museon historian suosituin näyttely vuonna 2023.
Sammallahti on saanut Valokuvataiteen valtionpalkinnon vuosina 1976, 1980, 1981, 1992, ja 2009.
Sammallahti on saanut valtion taidepalkinnon vuosina 1976, 1979 ja 1992. Hän on saanut myös Kritiikin Kannukset -palkinnon (1980), Daniel Nyblin -palkinnon (1986), Uudenmaan läänin taidepalkinnon (1989), Samuli Paulaharjun palkinnon (1995), Suomen Kulttuurirahaston palkinnon (1997) ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon (2006). Sammallahdelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2006.
Kielitieteilijä Pekka Sammallahti on Pentti Sammallahden isoveli. Sammallahti on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Sammallahden isän äiti oli valokuvaaja Hildur Larsson.
Marita Viitasalo-Pohjola

Varpu Marita Hannele Viitasalo-Pohjola (s. 13. joulukuuta 1948 Mäntyharju) on suomalainen pianisti ja lehtori. Tasavallan presidentti myönsi hänelle marraskuussa 2006 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin.
Viitasalon isä oli kuoronjohtaja ja Ullavan kuvataiteen ja musiikin viikon taiteellinen johtaja Väinö Viitasalo. Suuri osa muustakin perheestä on musiikkialalla tai harrastaa musiikkia.
Viitasalo-Pohjola suoritti diplomin Sibelius-Akatemiasta 1972. Hän suoritti loppututkinnon Accademia di Santa Ceciliassa Roomassa ja opiskeli Dieter Weberin johdolla Wienissä Hochschule für Musik und Darstellende Kunstissa, jossa hän suoritti diplomin 1976. Hän on saavuttanut kolmannen sijan Maj Lind -pianokilpailussa 1968. Viitasalo-Pohjola opettaa pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja on vuodesta 1989 Espoon pianoviikon taiteellinen johtaja.
Viitasalo-Pohjola on pitänyt eri puolilla maailmaa omia konsertteja ja tehnyt paljon yhteistyötä oopperalaulaja Soile Isokosken kanssa. Vuonna 1986 hän perusti Trio Finlandian, jonka kanssa hän on kiertänyt Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa. Klassisen ohjelmiston lisäksi trio on esittänyt suomalaista nykymusiikkia. Viitasalo-Pohjola on tehnyt soololevyjä, muun muassa Sibeliusta, ja levytyksiä myös esimerkiksi Soile Isokosken kanssa.
Marita Viitasalo-Pohjolan puoliso on laulaja (baritoni) ja konserttitoimiston johtaja, merkonomi Pekka Kalervo Pohjola (s. 14. elokuuta 1944 Pori).
Nicola Wheeler

Nicola Wheeler (s. 4. huhtikuuta 1974 Burnley) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan Nicola Kingin roolista saippuasarjasta "Emmerdale".
Wheeler aloitti näyttelemisen Emmerdalessa alun perin vuonna 2001, kun hänen hahmonsa liittyi sarjaan. Hän on ollut sarjassa mukana siitä lähtien, poistuen välillä hetkellisesti.
Vuonna 2006 hän voitti brittiläisen saippuaoopperan palkinnon.
Wheelerillä on vuonna 2015 syntynyt poika.
Raimo O. Niemi

Raimo Olavi Niemi (s. 20. joulukuuta 1948 Lahti) on suomalainen elokuvaohjaaja. Useita koko perheen seikkailuelokuvia ohjanneen Niemen elokuvatuotanto käsittelee pääasiassa nuoria ja lapsia. Hän on ohjannut televisionäytelmiä, -elokuvia ja -sarjoja niin MTV:lle kuin Yleisradiollekin. 
Ylioppilaaksi Niemi valmistui 1967 ja opiskeli 1971–1976 Moskovan elokuvakorkeakoulussa (VGIK).
Niemen ohjaama "Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja" (2002) palkittiin parhaana pohjoismaisena lyhytelokuvana. Kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla hän on saanut tunnustusta koko perheen elokuvastaan "Poika ja ilves" (1998), joka saavutti Suomessa myös laajan katsojakunnan. Toinen hänen koko perheelle suunnatuista luontoseikkailuelokuvistaan on "Suden arvoitus" (2006). 
Niemi on käsikirjoittanut useita televisiosarjoja ja nuorten draaman nimeltä "Kissan kuolema". Niemen elokuvia on esitetty Suomen lisäksi Saksassa, Norjassa, Sveitsissä ja Luxemburgissa. Niemelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.
Niemen puolisoja ovat olleet Riitta Mettänen 1971–1973, Ljudmila Korableva 1975–1978, Tarja Tammelin 1978–2003 ja Anne Raappana 2004–.
Jarkko Tiainen

Jarkko Ilari Tiainen (s. 15. kesäkuuta 1967 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa Yleisradion TV2:n esittämissä Maalaiskomedia-televisiosarjoissa "Vain muutaman huijarin tähden", "Peräkamaripojat", "Mooseksen perintö" ja "Turvetta ja timantteja" kirkkoherra Matias Pohdon roolissa sekä ohjelmasarjassa "Kaken pesula" Kaken roolissa.
Aivottomuus

Aivottomuus eli anenkefalia on epämuodostuma, jossa sikiö syntyy ilman suurinta osaa aivoista. Anenkefalia todetaan yleensä ennen lapsen syntymää ultraäänitutkimuksella. Aivottomuuden aiheuttaa hermostoputken sulkeutumishäiriö, joka tapahtuu raskauden varhaisessa vaiheessa, 22.–28. raskauspäivän tienoilla. Monesti siitä kärsivä lapsi syntyy kuolleena. Vaikka anenkefalinen lapsi olisi vielä raskauden loppuvaiheessa elossa, hän todennäköisesti kuolee synnytyksessä tai pari tuntia sen jälkeen. Jotkut kuitenkin elävät useita päiviä tai viikkoja, jopa pidempään.
Anenkefaliasta kärsivältä lapselta puuttuvat isoaivot. Jäljellä oleva aivojen osa on usein paljas, ilman luun tai nahan peittoa. Aivoton lapsi on useimmiten kuurosokea, tajuton ja kykenemätön tuntemaan kipua. Isoaivojen puuttumisen vuoksi hänellä ei ole mahdollisuutta saavuttaa tilaa, jota nykytietämyksen mukaan pidetään tietoisuutena. Hän saattaa kuitenkin refleksinomaisesti hengittää taikka reagoida ääneen tai kosketukseen. Ainoa anenkefaliaan käytettävissä oleva hoito on elintoimintojen ylläpitäminen.
Suomessa vuosina 1981–2010 syntyneistä sadasta tuhannesta lapsesta keskimäärin kolme oli aivottomia. Samalla aikavälillä naisista, jotka kuulivat tulevansa saamaan anenkefalisen lapsen, 90 prosenttia päätti valita raskaudenkeskeytyksen.
Jos nainen on synnyttänyt yhden anenkefaliasta tai spina bifidasta kärsivän lapsen, hänen riskinsä saada toinen on noin viisi prosenttia. Tiedetään, että anenkefalisen lapsen synnyttämisen riskiä kasvattavat tiettyjen epilepsialääkkeiden käyttö ja se, että joku lähisukulainen on aiemmin synnyttänyt anenkefalialapsen. Viimeaikaisissa tutkimuksissa on todettu äidin raskausaikana riittävässä määrin nauttiman foolihapon (B9-vitamiinin) pienentävän sikiön mahdollisuutta syntyä anenkefalisena.
Mustaneontetra

Mustaneontetra ("Hyphessobrycon herbertaxelrodi") on amerikantetrojen heimoon kuuluva parvikalalaji, joka muistuttaa neontetraa.
Koko ja ulkonäkö.
Mustaneontetra on noin 4-5 senttimetrin mittainen (ns. standardimitta eli pituus kuonon kärjestä pyrstöevän tyveen).
Alkuperä.
Mustaneontetra on kotoisin Etelä-Amerikasta, tarkemmin Paraguay-joesta.
Sen elinympäristöä ovat tummavetiset matalikot, joissa on tumma pohja ja runsaasti kaatuneita puunrunkoja ja oksistoa. Akvaario-olosuhteissa tärkeää on tumma pohja-materiaali.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Mustaneontetra on parvikala, joka ui akvaarion keski- ja yläosissa.
Mustaneontetrojen parveen, kuten muidenkin pienten tetrojen parviin tulisi kuulua ainakin 10 yksilöä, jotta käyttäytyminen olisi mahdollisimman luonnonmukaista. Mustaneontetra lienee helpoimpia akvaariokaloja hoitaa.
Vesiolot.
Mustaneontetra vaatii vettä, jonka pH on 5,5–7,5, kovuus &lt;°dH 10 (eli pehmeää vettä) ja lämpötila 23–27 °C.
Suomen aforismiyhdistys

Suomen aforismiyhdistys on perustettu 2005 Helsingissä. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää aforismin asemaa Suomessa ja koota yhteen aforismeja kirjoittavat ja niistä kiinnostuneet henkilöt. Yhdistys järjestää aforismiaiheisia tapahtumia ja kilpailuja sekä tuo aforistiikkaa esiin tiedotusvälineissä ja kirjallisuuskeskusteluissa.
Yhdistys harjoittaa julkaisutoimintaa Pilke-julkaisusarjan kautta yhteistyössä Into Kustannus Oy:n kanssa. Yhdistys jakaa Samuli Paronen -palkintoa aforistiikan parissa ansioituneille henkilöille sekä Vuoden aforismikirja -palkintoa.
Yhdistyksen puheenjohtajana on toiminut kirjailija Marko Laihinen vuodesta 2015.
Suomen aforismiyhdistyksen perustamisen päivämääränä 18. huhtikuuta vietetään joka vuosi valtakunnallista aforismipäivää.
Edith van Dijk

Edith van Dijk (s. 6. huhtikuuta 1973, Haastrecht, Etelä-Hollanti) on entinen alankomaalainen avovesi- ja maratonuimari, joka on voittanut monia maailman- ja Euroopan-mestaruuksia pitkäkestoisella urallaan. Vuonna 2003 van Dijk ui Englannin kanaalin läpi. 
25 kilometrin uinti: 5. sija
25 kilometrin uinti: 18. sija
25 kilometrin uinti: 2. sija
5 kilometrin uinti: 4. sija
25 kilometrin uinti: 5. sija
5 kilometrin uinti: 2. sija
25 kilometrin uinti: 3. sija
5 kilometrin uinti: 5. sija
25 kilometrin uinti: 4. sija
5 kilometrin uinti: 6. sija
25 kilometrin uinti: 2. sija
5 kilometrin uinti: 4. sija
10 kilometrin uinti: 1. sija
25 kilometrin uinti: 1. sija
5 kilometrin uinti: 6. sija
10 kilometrin uinti: 3. sija
25 kilometrin uinti: 2. sija
5 kilometrin uinti: 6. sija
10 kilometrin uinti: 1. sija
25 kilometrin uinti: 1. sija
5 kilometrin uinti: 2. sija
10 kilometrin uinti: 4. sija
25 kilometrin uinti: 1. sija
5 kilometrin uinti: 8. sija
10 kilometrin uinti: 3. sija
25 kilometrin uinti: 1. sija
5 kilometrin uinti: 6. sija
10 kilometrin uinti: 6. sija
25 kilometrin uinti: 2. sija
5 kilometrin uinti: 3. sija
10 kilometrin uinti: 1. sija
25 kilometrin uinti: 1. sija
Lähteet.
van Dijk zwekroniek.comissa (hollanniksi)
Reggie Leach

Reginald Joseph Leach (s. 23. huhtikuuta 1950 Riverton, Manitoba, Kanada) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuodesta 1970 vuoteen 1983. Taustaltaan hän on ojibway-intiaani.
Laitahyökkääjä Leach varattiin kolmantena pelaajana Boston Bruinsiin vuoden 1970 NHL-varaustilaisuudessa. Hän pelasi 934 NHL-ottelua ja teki niissä 381 maalia ja antoi 285 maaliin johtanutta syöttöä, yhteensä 666 tehopistettä. Philadelphiassa Leach pelasi Bobby Clarken ketjussa ja voitti Stanley Cupin vuosina 1974 ja 1975. Parhaalla kaudellaan 1975–1976 hän teki henkilökohtaiset ennätyksensä kokonaismaalimäärässä (61), pisteissä (91), voittomaaleissa (11) ja voitti plus–miinus-tilaston lukemalla +73. 
Leach on niitä harvoja pelaajia, ja ainoa kenttäpelaaja, jotka ovat voittaneet Conn Smythe Trophyn pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana, vaikka ovatkin pelanneet Stanley Cupin loppuottelut hävinneessä joukkueessa. Tämä tapahtui, kun Philadelphia Flyers hävisi Montreal Canadiensille vuonna 1976. Leach voitti palkinnon tehtyään NHL-ennätyksen peräti 19 pudotuspelimaalilla 16 pelissä. Vasta Jari Kurri onnistui sivuamaan Leachin ennätystä.
Leach on yksi viidestä pelaajasta, jotka ovat tehneet viisi maalia yhdessä NHL:n pudotuspeliottelussa. Muut neljä ovat Maurice Richard, Darryl Sittler, Newsy Lalonde ja Mario Lemieux.
Hämeenlinnan jäähalli

Hämeenlinnan jäähalli (alkuperäiseltä nimeltään Rinkelinmäen jäähalli, sponsorinimeltään Pohjantähti Areena) on Hämeenlinnan Rinkelinmäellä Pullerinmäen kaupunginosassa sijaitseva jääkiekkoareena. Se toimii SM-liigassa pelaavan Hämeenlinnan Pallokerhon kotihallina. Sen yleisökapasiteetti on 5 360 katsojaa. 
Historia.
Vuonna 1963 Hämeenlinnan Rinkelinmäelle rakennettiin tekojäärata. Sen siirryttyä kaupungin omistukseen rata katettiin vuonna 1979, josta lähtien sitä on kutsuttu jäähalliksi. Jäähallihanke sai alkunsa vuoden 1976 aikoihin HPK:n painostuksesta, mikä johti toimikunnan perustamiseen HPK:n puheenjohtajan pankinjohtaja Seppo Nenosen johdolla. Kaupungin asenteiden vuoksi lähtökohdat olivat heikot.
Hallin suunnitteli kaupungin arkkitehtiosasto kaupunginarkkitehti Heikki Aitolan johdolla. Myöhempien laajennusvaiheitten suunnittelijoina ovat olleet lähinnä isä ja poika, kaupungin arkkitehtiosaston rakennusarkkitehti Seppo Ilmarinen ja hänen poikansa, arkkitehti Petri Ilmarinen.
Hämeenlinnan Jäähalli Oy perustettiin 3. helmikuuta 1992. Samana vuonna valmistui harjoitushalli ja vuonna 1996 toteutettiin hallin laajennus SM-liigan uusien vaatimusten mukaisesti (liigahallien piti vetää vähintään 5 000 katsojaa). Samalla hallin omistus siirtyi osakepääoman korotuksena yhtiölle. Vuonna 2002 valmistui kaksiratainen jääliikuntakeskus. Halliyhtiön kymmenvuotisen taipaleen kunniaksi jäähalli nimettiin uudelleen "Ritarihalliksi".
Keväällä ja kesällä 2008 halliin tehtiin suuri remontti, joka muutti 5 000 ihmistä vetävän Ritarihallin 5 360 ihmistä vetäväksi Patria-areenaksi. Uutta ravintola- ja aitiotilaa rakennettiin hallin päätyyn, pukuhuonetiloja parannettiin, lippupiste uudistettiin, areenalle tuotiin videokuutio sekä käytäviä muokattiin. Rakennustöiden vuoksi HPK joutui pelaamaan kauden 2008–2009 kymmenen ensimmäistä otteluaan vieraskaukaloissa. Ensimmäinen kotiottelu oli 16. lokakuuta pelattu ottelu Espoo Bluesia vastaan. Keskeneräisen remontin vuoksi halliin otettiin kuitenkin vain 4 000 katsojaa.
Keväällä 2009 Hämeenlinnassa järjestettiin jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ottelut pelattiin Patria-areenalla ja viereisellä Metritiski-areenalla. USA voitti kultaa, Kanada hopeaa ja Suomi pronssia. Vuonna 2010 jäähallin nimi muutettiin Patria-areenasta Ritari-areenaksi.
Jarmo Moilanen

Jarmo Antti Eerik Moilanen (s. 7. kesäkuuta 1968 Vaala) on suomalainen tähtiharrastaja, joka on tullut tunnetuksi harvinaisesta tähdenlento- eli meteoriparvilöydöstä. Kyseessä on harvinaisuus, koska näitä löytöjä tapahtuu keskimäärin kerran pari vuosikymmenessä. löytämästään lokakuun camelopardalidien meteoriparvesta. Moilanen teki havainnon parvesta 5.–6. lokakuuta välisenä yönä vuonna 2005. Löytö varmistettiin vuotuiseksi meteoriparveksi lokakuussa 2006. Maahan törmänneen parven nimi on juonne sen radiantin sijainnista Kirahvin tähdistössä (latinaksi Camelopardalis). Sen varsinaista emokomeettaa ei tunneta, mutta sen radan kääntöpisteen arvioidaan sijaitsevan Maan kiertoradan lähellä. Tähdet ja avaruus -lehden päätoimittajan Marko Pekkolan mielestä kyseessä on amatööriastronomian tähän asti merkittävin tähtiharrastajan tekemä tähtitieteellinen löytö Suomessa.
Muista Moilasen havainnoista ovat tunnettuja erityisesti hänen haloilmiö-löydöt. Ensimmäinen onnistui marraskuussa 1995, ja joka on nimetty Moilasen kaareksi,Toinen vuonna 1998 Etelänavalta tehty löytö koski kaksi uutta halomuotoa (5 ja 12 asteen renkaat). Syksyllä 2003 Moilanen löysi yhdessä Satu Hietalan kanssa Keurusselän meteoriitin törmäyskraatterin, jonka he myös kartoittivat. Vuonna 2006 julkaistiin Alaskan Fairbanksin yliopiston professori Walter Tapen ja Jarmo Moilasen kirjoittama englanninkielinen tietokirja "Atmospheric Halos and the Search for Angle X".
Rogatien Vachon

Rogatien "Rogie" Vachon (s. 8. syyskuuta 1945 Palmarolle, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti, jonka seuroja National Hockey League -sarjassa olivat Montreal Canadiens, Los Angeles Kings, Detroit Red Wings ja Boston Bruins. Vachon aloitti pelaajauransa NHL:ssa kaudella 1966–1967 ja pelasi yhtäjaksoisesti kevääseen 1982. Pelejä tuona aikana kertyi runkosarjassa 795 ottelua ja pudotuspeleissä 25.
Hän voitti kolme Stanley Cupia vuosina 1968, 1969 ja 1971.
Vachon oli Kanadan ykkösmaalivahti vuoden 1976 Kanada Cupissa, jonka maa myös voitti.
Pelaajauran jälkeen Vachon toimi Los Angeles Kingsin päävalmentajana kaudella 1983–1984 ja kesken kauden hänet nostettiin myös seuran general manageriksi George Maguiren tilalle. Vachon toimi Kingsin general namageri na kevääseen 1993 asti, jonka jälkeen hän jatkoi Senior Adviserin tehtävässä kevääseen 2003.
Vachonin poika Nick Vachon pelasi farmiliigoissa vuosina 1993–1998, ja pojanpoika Calvin Vachon pelasi kaudella 2020–2021 maalivahtina Shattuck St. Mary’s Collegessa alle 16-vuotiaiden sarjassa.
251 Menlove Avenue

251 Menlove Avenue on National Trustin omistama, The Beatles-yhtyeen laulaja-lauluntekijä John Lennonin lapsuudenkoti. Wooltonissa Etelä-Liverpoolissa sijaitseva talo on tyypillinen 1930-luvun englantilainen paritalo, valmistunut 1933. Lennonin kodin talopuolikkaassa on kolme makuuhuonetta. Talo kuului Lennonin tädille Mimille ja tämän miehelle Georgelle, jotka hoitivat poikaa vuodesta 1945 lähtien, koska Lennonin äiti ei hänestä pystynyt itse enää huolehtimaan. John Lennon asui talossa 23-vuotiaaksi asti, vuoteen 1963. Monet varhaiset Beatles-hitit on kirjoitettu talon kuistilla tai Johnin makuuhuoneessa.
National Trust omisti Paul McCartneyn lapsuudenkodin, mutta ei ollut kiinnostunut hankkimaan Lennonin kotitaloa haltuunsa. Lopulta Lennonin leski Yoko Ono osti itse talon, remontoi sen takaisin 1950-luvun tyyliseksi ja lahjoitti National Trustille. Talo avattiin yleisölle 27. maaliskuuta 2003. Nykyisin siellä pääsee käymään National Trustin järjestämiä kierroksilla.
Oikeusapu

Oikeusapu tarkoittaa oikeushallinnon alalla kahta eri asiaa. 
Julkinen oikeusapu on valtion ylläpitämää asianajopalvelua etenkin vähävaraisille ihmisille.
Oikeusapu tarkoittaa toisaalta oikeusviranomaisten ja osittain poliisin yhteistyötä toisen maan vastaavan viranomaisen kanssa yksittäisessä vireillä olevassa asiassa. Oikeusapua annetaan vieraalle valtiolle esimerkiksi rikoksen tutkinnan ja oikeuteen kutsumisen muodossa. Myös todistajia voidaan tietyissä tilanteissa kuulla oikeusaputeitse toisessa maassa.
Pakistanin lippu

Pakistanin lipun on suunnitellut itsenäisen Pakistanin puolesta kampanjoinut entinen Muslimiliiton johtaja Mohammed Ali Jinnah. Lippu on otettu käyttöön 14. elokuuta 1947. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. 
Lipun värien merkitys:
Johanna Hartikainen

Johanna Elisabeth Hartikainen (s. 1964) on suomalainen käsikirjoittaja.
Hartikainen opiskeli Helsingin yliopistossa englantilaista filologiaa, uskontotiedettä ja sosiaalipsykologiaa. Käsikirjoittajan uransa Hartikainen aloitti vuonna 1994 radiossa. Television puolelle hän on kirjoittanut mm. "Iltalypsyä" 5. syyskuuta 1998 - 7. huhtikuuta 2001 ja 12-osaisen kausisarjan "Tahdon asia" Yle TV1:lle jota esitettiin 10. tammikuuta - 28. maaliskuuta 2005. Sarjan ohjasi Johanna Vuoksenmaa, joka myös ohjasi Hartikaisen käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan "Onni von Sopanen" (2006).
Hedy Lamarr

Hedy Lamarr (oik. Hedwig Eva Maria Kiesler; ) oli itävaltalaissyntyinen tutkija ja näyttelijä. Lamarr kehitti säveltäjä George Antheilin kanssa taajuushyppelyyn perustuvan hajaspektritekniikan, joka on perusta nykyisille mobiiliradiotekniikoille kuten CDMA:lle ja WLANille. Vuonna 1942 patentoidusta keksinnöstä Lamarr sai odottaa kunniaa vuoteen 1997 saakka, kunnes Electronic Frontier Foundation jakoi hänelle tunnustuksen nykyisin käytettävien laajakaistatekniikoiden hyväksi tehdystä uraauurtavasta pohjatyöstä.
Elokuvamaailmassa hänen lempinimenään on ollut "The Most Beautiful Woman in Films" (Elokuvien kaunein nainen). 
Varhainen elämä.
Lamarr syntyi juutalaiseen perheeseen Wienissä. Perheen isä oli pankinjohtaja ja äiti oli konserttipianisti. Hänen isänsä keskusteli koneiden toiminnoista kävelyiden aikana ja Hedy purki sekä kokosi soittorasian oppiakseen sen toiminnasta.
Ura.
Lamarr aloitti uransa saksankielisissä elokuvissa 1930-luvun alussa, joissa hän esiintyi omalla nimellään Hedy Kiesler. Hänet löysi itävaltalainen ohjaaja Max Reinhardt. Tšekkoslovakialainen elokuva "Hurmio" sisälsi kohtauksia, joissa hän ui ja rakasteli alasti, ja Yhdysvalloissa tämä "Ecstasy"-nimellä esitetty elokuva kiellettiin, mikä ei kuitenkaan estänyt sen nousua kuuluisaksi.
Paettuaan avioliittoaan 1937 Pariisin kautta Lontooseen hän tapasi siellä Louis B. Mayerin. Mayer nimesi hänet uudestaan Hedy Lamarriksi. Hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa valmistui vuonna 1938. Hänestä tuli eksoottisen ulkonäkönsä vuoksi suosittu näyttelijätär 1940-luvulla, ja hänen suurimmaksi menestyksekseen nousi elokuva "Simson ja Delila" (Samson and Delilah, 1949). 
Toisen maailmansodan syttyessä Lamarr keskittyi teknisiin ja tieteellisiin keksintöihin auttaakseen sotatoimia. Lamarr kehitti taajuuksia vaihtavan radioteknologian (katso hajaspektri) torpedoiden ohjaamiseen jotta nämä eivät olisi alttiita häirinnälle. Eri taajuuksien käytölle myönnettiin Yhdysvaltain patentti 2,292,387, mutta keksintöä ei otettu käyttöön ja patentti ehti vanhentua. Tätä keksintöä käytetään nykyisin niin kännyköissä kuin kaukosäätimissäkin.
Lamarr esiintyi viimeisen kerran elokuvissa vuonna 1958. Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle (6247 Hollywood Blvd.).
Yksityiselämä.
Hedy Lamarr sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1953. Hän oli elämänsä aikana naimisissa kuusi kertaa. Avioliitoista hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli sokeana 85-vuotiaana tammikuussa 2000.
Giorgetto Giugiaro

Giorgetto Giugiaro (s. 7. elokuuta 1938 Garessio, Italia) on italialainen automuotoilija. Sekä Giugiaron isä että isoisä olivat freskomaalareita. Hänen poikansa on myös tunnettu autosuunnittelija. Giugiaro opiskeli taideakatemiassa sekä teknillisessä opistossa. Taiteen ja tekniikan yhdistäminen tulivat olemaan Giorgetton tunnusomaisia piirteitä tämän astuessa Dante Giacosan muotoiluosastolle Fiatille. Myöhemmin Giugiaro työskenteli kuuluisalla Bertonella ja suunnitteli monien konseptimallien ohella muun muassa Ferrari 250 GT:n. Giugiaro siirtyi 1960-luvulla Ghialle jolle hän teki Maserati Ghiblin. 1968 hän erosi Ghialta ja perusti oman muotoiluyrityksensä nimellä "Studi Italiani Realizzazione Prototipi" yhdessä kahden läheisen kollegansa kanssa ja suunnitteli siellä aina vuoteen 1997 asti. Myöhemmin Giugiaron yrityksen nimi vaihtui Italdesign'ksi ja se toimii nykyään Torinossa. Suunnittelussa Giugiaro toimi edelleen konseptimallien parissa hyödyntäen dramaattisia ratkaisujaan tavallisissa tuotantomalleissa. Tällöin hän suunnitteli useita klassikoita mm. Volkswagen Golfin, Lancia Deltan ja Fiatille pikkuautot Panda, Uno sekä Punto. Giugiaron muotoilussa arvostetaan muotoilijan kykyä hyödyntää pienen auton sisätilat ulkoasun silti kärsimättä. Näiden jälkeenkin Giorgetto Giugiaro on muotoillut ja muotoilee useita tunnettuja tavallisia henkilöautoja.
Hänet palkittiin vuonna 1999 vuosisadan automuotoilijana. Vuonna 2005 Giugiaro suunnitteli itselleen 50-vuotisen muotoilu-uran kunniaksi Ferrarin 612 Scagliettin pohjalle yksittäiskappaleen Ferrari GG50 -mallia.
Vuonna 2010 Volkswagen Group osti 90,1 prosenttia Italdesignista. Kaupassa tuli mukana nimen käyttöoikeus ja yhtiön omistamat patentit.
Bulgarian jalkapallomaajoukkue

Bulgarian jalkapallomaajoukkue edustaa Bulgariaa miesten kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkueen paras saavutus on vuoden 1994 maailmanmestaruuskilpailuista, joissa se voitti puolivälierissä Saksan 2–1. Maalintekijöinä olivat Hristo Stoitškov vapaapotkusta ja Jordan Letškov puskemalla keskityksestä. Joukkue sijoittui lopulta neljänneksi. Jo joukkueen pääsy kisoihin herätti huomiota, koska siihen se onnistui vain peittoamalla Ranskan joukkueen vieraskentällä. Tässä karsintaottelussa hyökkääjäpelaaja Emil Kostadinov onnistui tekemään kaksi maalia.
Aiemmin Bulgarian joukkue oli selviytynyt kaikkiin kisoihin 1962–1974, muttei onnistunut saamaan näissä kisoissa yhtään voittoa. Vuoden 1986 kisoissa joukkue pääsi jatkoon alkulohkosta, muttei pitemmälle. Vuosi 1994 oli menestysvuosi, 1998 tie pysähtyi alkulohkoon.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Bulgarian joukkue on esiintynyt 1996 ja 2004 ensimmäisellä kierroksella. Olympiakisoista joukkueella on pronssi vuodelta 1956 ja hopea vuodelta 1968.
Mirosław Hermaszewski

Mirosław Hermaszewski (15. syyskuuta 1941 Lipniki, Ukrainan valtakunnankomissariaatti – 12. joulukuuta 2022 Varsova, Puola) oli lentäjä ja Puolan ensimmäinen avaruuslentäjä. 
Mirosław Hermaszewski toimi lentäjänä Puolan ilmavoimissa ja valmistui vuonna 1971 yleisesikuntakurssilta Varsovassa. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 25. marraskuuta 1976 Interkosmos-ohjelmassa. Hän lensi avaruuteen 27. kesäkuuta 1978 Sojuz 30 -avaruusaluksella. Hän työskenteli noin kahdeksan vuorokautta Saljut 6 -avaruusasemalla ottaen kuvia Maapallosta ja tehden tieteellisiä kokeita asemalla. Hermaszewski palasi takaisin Maahan 5. heinäkuuta. Laskeutumisalus laskeutui noin 300 kilometriä Tselinogradista (nyk. Astana) länteen.
Hermaszewski opiskeli lentonsa jälkeen Vorošilovin sotilasakatemiassa Moskovassa ja valmistui 1982. Vuonna 1981 hän oli yksi kahdestakymmenestä upseerista, jotka muodostivat "Puolan kansallisen pelastuksen sotilaskomitean". Hän yleni prikaatikenraaliksi ja toimi Deblinin lentokoulun päällikkönä. 2000-luvun alussa Mirosław Hermaszewski oli Puolan ilmavoimien lentoturvallisuustoimiston päällikkö ja Puolan puolustusministerin neuvonantaja. 
Hermaszewski oli naimisissa Emilia Hermaszewskan kanssa, ja he saivat kaksi lasta (s. 1966 ja 1974).
Brandon Simpson

Brandon Simpson (s. 6. syyskuuta 1981 Florida, Yhdysvallat) on bahrainilainen 400 metrin juoksija.
Jamaikaa edustanut Simpson voitti hopeaa 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä ajalla 45,73. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan kultaa voittaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa. Edmontonin MM-kisoissa 2001 Simpson ei osallistunut henkilökohtaisille matkoille, mutta oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa, kun joukkue nousi jälkikäteen sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä. Pitkässä viestissä hän juoksi Jamaikan joukkueessa kolmanneksi, mutta Jerome Youngin ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi jälleen jälkikäteen toiseksi. Kauden lopussa hän oli kahdeksas.
Simpson juoksi seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa 400 metrillä viidenneksi ajalla 44,76. Hän voitti samana vuonna maansa mestaruuden 400 metrin juoksussa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Hän voitti kisojen viestissä MM-pronssia. Kauden lopussa hän juoksi neljänneksi. Simpson on edustanut 29. syyskuuta 2006 lähtien Bahrainia.
Gangtok

Gangtok (nepaliksi/hindiksi गंगटोक, "Gaṅgaṭoka") on Intian Sikkimin osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se sijaitsee Himalajalla. Lauhasta ilmastostaan ja puhtaasta luonnostaan tunnettu sadan tuhannen asukkaan kaupunki on Sikkimin turismin keskus.
Gangtok oli pieni kylä, kunnes Encheyn luostarin rakentaminen vuonna 1840 teki siitä pyhiinvaelluskeskuksen. Kaupungista tuli tärkeä pysähtymispaikka Tiibetin ja brittiläisen Intian välillä 1800-luvun loppuun mennessä. Intian itsenäistyttyä vuonna 1947 Sikkimistä tuli itsenäinen valtio, pääkaupunkinaan Gangtok. Vuonna 1975 Sikkimin monarkia kuitenkin kumottiin ja maa liittyi Intiaan sen 22:nneksi osavaltioksi. Gangtok säilyi osavaltion pääkaupunkina. 
Nimen "Gangtok" tarkka merkitys on epäselvä, vaikka sen yleensä oletetaankin tarkoittavan "korkeaa kukkulaa". Gangtok on myös tiibetinbuddhalaisen kulttuurin keskus, ja kaupungissa on useita luostareita ja uskonnollisia kouluja.