Kanne

Kanne on oikeusjutun toisen asianosaisen eli kantajan, asianomistajan tai virallisen syyttäjän tuomioistuimessa esittämä vaatimus toisen asianosaisen eli vastaajan tai syytetyn tuomitsemisesta. Kanteen osat ovat (kanne)peruste () ja (kanne)vaatimus ("petitum"), joista ilmenee oikeudenkäynnin tai muutoksenhaun syyt ja se, mitä pyydetään.
Kanteen vireillepano Suomessa.
Käräjäoikeudessa kanne saatetaan vireille riita-asioissa kirjallisella haastehakemuksella. Rikosjutuissa kannetta kutsutaan syytteeksi, ja sen nostaa virallinen syyttäjä tai asianomistaja myös haastehakemuksella. Vireillepano on tehtävä lain määräämän kanneajan kuluessa. Haettaessa alioikeuden tuomion muuttamista hovioikeudesta muutosta haluava tekee "muutoksenhakukanteensa" kirjelmällä.
Tuomioistuimen pitää jättää kanne tutkimatta, jos kantaja ei kehotuksesta huolimatta korjaa puutteellista haastehakemusta tai jos tuomioistuin ei jostain muusta syystä voi asiaa tutkia.
Kannemuodot.
Riita-asioiden kanteet ryhmitellään kolmeen kannemuotoon:
Vastaavia kannemuotoja on hallintoriita-asioissa. Niissä esiintyy usein myös pyyntöjä jonkin toimen toteuttamiseksi. Rikosasioissa kanteen eli "syytteen" perusteena on lain rangaistavaksi määrittämä teko tai laiminlyönti. Syyttäjän esittämään syytteeseen sisältyy syytetyn vaatiminen tuomittavaksi rangaistukseen ja mahdollisesti myös vahingonkorvaukseen. Syytteeseen sisältyvä vaatimus konfiskaatiosta eli omaisuuden tai sen arvon menettämisestä valtiolle muistuttaa monessa suhteessa muotoamiskannetta.
Muutoskielto.
Kanteen muutoskielto tarkoittaa Suomessa riita-asioissa sitä, ettei kantaja saa esittää oikeudelle haasteesta poikkeavaa kannetta, ellei se perustu oikeudenkäynnin aikana hänen tietoonsa tulleeseen asiaan. On myös mahdollista vaatia korkoa tai esittää muunlainen sivuvaatimus, jos se liittyy olennaisesti alkuperäisen kanteen perusteeseen.
Kanteisiin liittyviä termejä.
Kanneaika.
Kanneaika on määräaika vaatimuksen panemiseen vireille tuomioistuimessa. Mikäli lain määräämän ajan kuluessa kannetta ei panna vireille, kannevalta eli puhevalta asiassa menetetään. Tapahtuu siis oikeudenmenetys.
Kannekaava.
Kannekaava tarkoittaa tiettyihin kaavamaisiin sanoihin perustuvaa kannetta, jollaisia käytettiin hyvin muodollisissa oikeusprosesseissa. Tällaiset prosessit olivat tyypillisiä roomalaiselle ja germaaniselle oikeudelle. Myös Ruotsin keskiaikaiset oikeudenkäynnit olivat tarkkoihin muotoihin sidottuja, eikä asianosaisten sallittu muuttaa lausumiaan.
Kannekirja.
Kannekirja eli kannekirjelmä on oikeusistuimessa esitetty, kirjallisessa muodossa oleva kanne. Sen rinnakkaismuoto on suullinen kanne, jollaisia ei ole käytössä Suomen oikeusjärjestelmässä.
Erilaisia kanteita Suomessa.
Omistajankanteet.
Omistajankanteet ovat esineoikeudessa käytettäviä oikeuskeinoja, joilla suojataan esineen käyttöön oikeutetun henkilön käyttövapautta sivullisiin nähden. Esineen käyttö perustuu tällöin omistusoikeuteen tai rajoitettuun esineoikeuteen. Omistajankanteiden lisäksi suojakeinoina voidaan käyttää virka-apua, vahingonkorvausta ja rangaistusvaatimusta.
Omistajankanne on eri asia kuin saannonmoitekanne, jossa kiistan kohteena on omistusoikeus irtaimeen tai kiinteään esineeseen. Kanteen perusteena on esineen vakiintunut hallinta, joka puolestaan perustuu havaittavaan omistajanhallintaan.
Omistajankanteita ovat
Ryhmäkanne.
Ryhmäkanne on kannetyyppi, jossa kantaja ajaa vaatimuksiaan tietyn ryhmän eduksi ilman nimenomaista toimeksiantoa. Sen avulla parannetaan oikeudenloukkauksen kohteeksi joutuneiden henkilöiden oikeusturvaa ja heidän mahdollisuuksiaan hakea suojaa pienissäkin jutuissa. Tuomion oikeusvoima ulottuu ryhmän sellaisiinkin jäseniin, jotka eivät ole jutun asianosaisia. Maailman ryhmäkanteet jakautuvat kolmeen päätyyppiin:
Testamenttikanne.
Testamenttikanteet pyrkivät testamentin oikeellisuuden, pätevyyden ja tehokkuuden selvittämiseen.
Vastakanne.
Vastakanne on vastaajan jutun alkuperäiseen kantajaan kohdistama vaatimus. Vastakanne liittyy asiayhteydeltään alkuperäiseen kanteeseen tai se koskee kuittaukseen soveltuvaa saatavaa. Vastakannetta voi käyttää esimerkiksi vastaaja jolta vaaditaan tavaran kauppahintaa jos vastaaja katsoo tavarassa olleen virhe, joka oikeuttaa alentamaan kauppahintaa. Oikeussäännökset vastakanteesta ja sen oikeuspaikasta sisältyvät oikeudenkäymiskaareen (OK 18:3 ja OK 10:7 a ).
Kantajalähtöinen oikeudenkäynnin peruuttaminen Suomessa.
Oikeusjutun kantajalla on Suomessa lähtökohtaisesti vapaa oikeus päättää tietyin edellytyksin oikeudenkäynnin lopettamisesta.
Kanteesta luopuminen.
Kantaja voi luopua nostamastaan kanteesta, jolloin tuomioistuimen on "hylättävä kanne" tuomiolla. Kun kanne on hylätty tuomiolla, estää tuomion "negatiivinen oikeusvoimavaikutus" kanteen nostamisen uudelleen samassa asiassa. Kanteessa esitetty oikeuskysymys tai vastaajaan kohdistuva vaatimus on siis lopullisesti ratkaistu. (Ks. oikeudenkäymiskaaren 5. luvun 13–14 § ja 27 §.)
Kanteen peruuttaminen.
Kantaja voi peruuttaa nostamansa kanteen, jolloin tuomioistuimen on "jätettävä asia sillensä". Tätä oikeutta on kuitenkin rajoitettu silloin, jos kantaja peruuttaa kanteen vasta sen jälkeen, kun vastaaja on vastannut kanteeseen. Tässä tapauksessa dispositiivinen asia on vastaajan vaatimuksesta kuitenkin ratkaistava. (Ks. OK 14:5.) Kun kanne on jätetty sillensä, päätös ei saavuta oikeusvoimaa, jolloin kantaja voi uudella haastehakemuksella saada sillensä jätetyn asian uudestaan vireille. Tällöin kanne voidaan nostaa täsmälleen samanlaisena kuin alkuperäinen, peruutettu kanne.