tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seittitakiainen

Seittitakiainen ("Arctium tomentosum") on suurikokoinen joutomaiden asterikasvi. Se on Suomen yleisin takiaislaji, mutta takiaiset risteytyvät helposti, eikä lajinmääritys ole aina helppoa. Seittitakiainen risteytyy sekä isotakiaisen ("Arctium lappa") että pikkutakiaisen ("Arctium minus") kanssa.
Ulkonäkö ja koko.
Seittitakiainen kasvaa 50–120 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat suuret, kolmiomaiset ja aaltoilevareunaiset. Lehtiruodit ovat punertavat. Kukinnossa on usein vaaleaa seittiä. Kukat ovat purppuranväriset, siemenkehto harmahtavanvihreä ja piikkinen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Seittitakiainen kasvaa tavallisesti erilaisilla vahvasti ihmisvaikutteisilla kasvupaikoilla, kuten teiden varsilla, kaupunkien joutomailla ja metsiköissä. Se pitää vanhan asutuksen luomista typekkäistä ja muhevista maista.
Seittitakiaista tavataan laajalti Keski-Euroopasta Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella sekä paikoitellen muuallakin. Lajia tavataan myös vieraslajina Pohjois-Amerikassa. Suomessa seittitakiaista tavataan etenkin Etelä-Suomessa sekä jonkin verran aina Tornion ja Oulun korkeudelle asti. Muun muassa Uudellamaalla laji on hyvinkin yleinen.
Seittitakiainen on Suomessa sekä muissa Pohjoismaissa muinaistulokas tai varhainen uustulokas. Suomessa laji on etelässä todennäköisesti muinaistulokas, mutta Keski- ja Pohjois-Suomessa luultavimmin uustulokas.
Käyttö.
Seittitakiaisen juurta voi syödä keitettynä. Sen lehtiä on käytetty rohdoksena. Mykeröitä on käytetty vaatteiden sukimiseen ja villan karstaamiseen.
AC Sparta Praha

AC Sparta Praha on tšekkiläinen jalkapalloseura. Sparta Prahalla on myös jääkiekko-osasto HC Sparta Praha. Seura on perustettu vuonna 1893 ja on yksi maansa menestyksekkäimmistä. Se on voittanut Tšekkoslovakian mestaruuden 24 kertaa ja Tšekin mestaruuden 11 kertaa. Lisäksi seura on voittanut edesmenneen Mitropa Cupin kolme kertaa ja ollut säännöllinen edustaja Euroopan kentillä pelaten muun muassa Mestarien liigassa. Sparta Prahan paikallisvastustaja ja pahin kilpailija on SK Slavia Praha.
Saavutukset.
Lähde:
HC Sparta Praha

HC Sparta Praha on tšekkiläinen jääkiekkoseura Prahasta. Sparta Prahalla on myös jalkapallo-osasto AC Sparta Praha. Seura on perustettu vuonna 1903, mutta virallisesti seura perustettiin vasta vuonna 1909. Sparta Praha on yksi maansa menestyksekkäimmistä jääkiekkoseuroista.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Vaaleanpunainen kohina

Vaaleanpunainen kohina eli 1/f -kohina on kohinaa, jonka kohinateho ei ole jakaantunut tasan eri taajuuksille, vaan siten että jokaisella taajuusdekadilla on yhtä paljon kohinatehoa. Kohinan teho on kääntäen verrannollinen
taajuuteen ja kohinataso laskee noin 3 dB:iä oktaavia kohden. Vaaleanpunaisen kohinan kohinataso siis laskee taajuuden kasvaessa ja vastaavasti sen kohinataso kasvaa taajuuden pienentyessä, eli sen kohinateho on voimakkaampaa matalilla taajuuksilla. 
Vaaleanpunaisen kohinan nimi juontuu siitä, että sen spektrin muoto (taajuusriippuvuus 1/"ƒ"1) on välimuoto valkoisesta (taajuusriippuvuus 1/"ƒ"0) ja punaisesta kohinasta (taajuusriippuvuus 1/"ƒ"2). Vaaleanpunainen kohina on yleistä. Sitä esiintyy luonnossa ja useissa systeemeissä, eikä sen laskemiseksi ole voitu johtaa tarkkaa matemaattista kaavaa.
Power Macintosh

Power Macintosh (myöhemmin Power Mac) on joukko Applen suunnittelemia ja markkinoimia, PowerPC-suorittimella varustettuja, työpöytäkäyttöön tarkoitettuja tietokoneita. Tuotesarjaa myytiin maaliskuusta 1994 elokuuhun 2006.
Power Macintoshit syrjäyttivät Applen aiemman Quadra-malliston. Ensimmäiset Power Macintoshit olivat Power Macintosh 6100, 7100 ja 8100, jotka käyttivät 60–110 MHz:n PowerPC 601 -suorittimia. 12 vuoden aikana Apple kehitti Power Macintosheja varten useita koteloita ja laitteissa käytettiin viiden sukupolven (603, 604, G3, G4 ja G5) PowerPC-suorittimia. Elokuussa 2006 Steve Jobs ilmoitti Power Macintosh -sarjan lakkauttamisesta Intel-pohjaisten Mac Pro -tietokoneiden tieltä. Viimeiseksi Power Macintosh -sarjan malliksi jäi lokakuussa 2005 julkaistu, kahdella tuplaytimisellä 2.5 GHz:n PowerPC G5 -suorittimella varustettu Power Macintosh G5.
Ensimmäisten mallien käyttöjärjestelmänä oli System 7.5.3.
New World ROM -sarjan koneet G3-mallista eteenpäin toimitettiin Mac OS 8 -käyttöjärjestelmällä. G3-mallille on Mac OS X 10.2 "Jaguar" on uusin virallisesti tuettu. 
Epävirallisesti on mahdollista asentaa Mac OS X 10.4.11 "Tiger" ja jopa Mac OS X 10.5.8 "Leopard" G4-prosessorin sisältäviin laitteisiin.
Mallit.
Power Macintosh -mallit voidaan jakaa kahteen joukkoon niiden käyttämän, ROM-muistille tallennetun käyttöjärjestelmän osan (kts. Macintosh Toolbox) mukaisesti.
New World ROM.
G3, G4 ja G5 -sarjan tietokoneita ei numeroitu yksilöllisesti vanhempien mallien tapaan, vaan saman suoritintyypin sisältävät koneet pysyivät saman nimisinä, kellotaajuuden, keskusmuistin ja muiden komponenttien päivityksistä huolimatta. Eri suoritintyypin mallit on helppo erottaa toisistaan kotelosta, joka pysyy samana kullekin suorittimelle.
Mikko Matilainen

Mikko Olavi Matilainen (19. lokakuuta 1920 Liperi - 12. heinäkuuta 1996 Tikkakoski) oli Mannerheim-ristillä n:o 58 palkittu suomalainen sotilas, sotilasarvoltaan korpraali. 
Mikko Matilainen meni suorittamaan asepalvelustaan jo ennen talvisotaa, jolta hän kuitenkin välttyi. 18 kuukauden pituinen asepalvelus sai jatkoa toukokuussa 1941, kun asevelvollisia ei kotiutettu Suomen valmistautuessa jatkosotaan.
Jatkosodassa Matilainen kuului ns. tuntemattoman sotilaan rykmenttiin JR 8:aan, joka oli varusmiehistä koottu rykmentti. Sitä käytettiin panssarivaunujen puuttuessa jopa hyökkäyksen keihäänkärkenä. Pätevä johto eli rykmentin komentaja Pietari Autti ammattiupseereineen teki rykmentistä erään Suomen parhaista, ja Matilainen oli rykmentin parhaita taistelijoita. 
Matilainen oli konekiväärikomppanian konekivääriryhmän jäsen, sittemmin ryhmänjohtaja ja lopulta vajaan joukkueen johtaja.
Matilainen kertoo, että ensimmäisissä taisteluissa hän tunsi suunnatonta pelkoa, joka kuitenkin muuttui nopeasti eräänlaiseksi huumaksi. Erinomaisena ampujana sekä pelkäämättömänä ja nopeaälyisenä miehenä hän saavutti koko esimiehistönsä vankkumattoman luottamuksen. Matilaisen sankaritekojen esimerkkinä kerrotaan, että kun pataljoonan piti hyökätä yöllä yllätyshyökkäyksellä, lähetettiin sotamies Matilainen yksin vaientamaan vihollisen etuvartiomiehet. Kun tulta ei saanut avata, tappoi Matilainen vastustajan lyömällä häntä käsikranaatilla päähän. Erään kerran kun hyökkäys oli jumissa eikä panssarintorjuntaryhmä uskaltanut toimia, tempaisi sotamies Matilainen panssarintorjuntakiväärin eli Norsupyssyn itselleen ja ampui avoimelta kalliolta vihollisen panssarivaunun tuleen. Matilainen jatkoi ampumista huolimatta siitä, että mainittu tankki ehti ampua neljä kertaa Matilaista kohti. 
Rohkeus, ampumataito, kunto, toveripiirin ihailu sekä aloitekyky olivat Matilaisen parhaita ominaisuuksia. Hän oli myös aina ritarillinen vastustajia kohtaan. Kunnostauduttuaan 1944 mm. Loimolan taistelussa joukkueen johtajana, joutui alikersantti Matilainen vielä Lapin sotaan. Siellä hän toimi pataljoonansa luottomiehenä tehden partioita myös yksinään. Jotain kertoo Matilaisesta se, että ennen lähtöään sodasta hän oli riitaantunut nuoren luutnantin kanssa lähinnä ylimääräisestä kp-tarkastuksesta, ja hänestä oli tehty käytöstä koskevat kantelut oikeuteen. Alaistensa ihailemaa Matilaista ei kyvykkyydestään huolimatta siksi ylennetty korpraalia korkeampaan sotilasarvoon, joka hänen ansioidensa perusteella olisi todennäköisesti hänelle kuulunut. Mikon perheeseen kuuluu myös Eino Armas Matilainen (1923, 94v) ,joka oli myös sotimassa. Mikon syntymäkodin seinässä on laatta, jossa kerrotaan: "Tässä sijaitsee Ristinritari Mikko Matilaisen synnyinkoti."
Matilainen kirjoitti JR 8:n sotilaiden vaiheita jatkosodan aikana kuvailleen muistelmateoksen "Korpisoturit : muistelmia JR 8:n sotilaitten vaiheista sodassa 1941-44" (WSOY 1960).
Sauli

Sauli on suomalainen miehen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sauli on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa etunimenä 6 314 miehellä. Nimi tulee Raamatun Saul-kuninkaasta, joka oli Israelin ensimmäinen kuningas noin 1025–1005 eaa.
Onni (nimi)

Onni on suomalainen miehen nimi. Nimen katsotaan kuvastavan vanhempien tunteita lapsen syntyessä, tai se voidaan käsittää toivotukseksi, että onni seuraisi lasta koko hänen elinaikansa. Nimi on myös voitu käsittää latinalaisen, "onnellista" tarkoittavan Felix-nimen suomalaiseksi vastineeksi. Ensimmäisen kerran nimi annettiin suomalaiselle lapselle vuonna 1835.
Helmikuuhin 2025 mennessä nimi Onni on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 40 821 suomalaiselle miehelle ja noin 30 naiselle. Onnin nimipäivä on 28. helmikuuta (vuoteen 1996 asti se oli kuitenkin karkausvuosina 29. helmikuuta). Nimi on ollut almanakassa vuodesta 1910 lähtien.
Michael Shanks

Michael Garrett Shanks (s. 15. joulukuuta 1970 Vancouver, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa tohtori Daniel Jacksonin roolissa tieteissarjassa "Tähtiportti".
Valmistuttuaan kanadalaisesta Brittiläisen Kolumbian yliopistosta Shanks näytteli teatteriproduktioissa ja vieraili satunnaisesti televisiosarjoissa ennen kuin sai roolin "Tähtiportti"-sarjassa vuonna 1997. Hän näytteli vakituisesti sarjassa kaudet 1–5 ja liittyi yhden kauden tauon jälkeen uudelleen mukaan seitsemännellä kaudella vuonna 2003. Hän esitti tohtori Jacksonia sarjan kymmenenteen eli viimeiseen tuotantokauteen asti. Hän on myös näytellyt kahdessa Tähtiportti-elokuvassa: "" ja "Stargate Continuum".
Shanks on ollut naimisissa näyttelijä Lexa Doigin kanssa vuodesta 2003 lähtien, ja parilla on kaksi lasta. Alexandra L. Doig (Lexa Doig) näytteli "Tähtiportti"-sarjassa kahdella viimeisellä tuotantokaudellaTähtiportti-projektin ylilääkäriä Carolyn Lamia. Shanksilla on myös kolmas lapsi Tatiana edellisestä suhteestaan näyttelijä Vaitiare Banderan kanssa, joka esitti "Tähtiportti"-sarjassa Daniel Jacksonin vaimoa Sha'rea. 
Shanksin paras ystävä on Christopher Judge, joka myös näytteli Tähtiportissa.
Marjatta Airas

Eeva "Marjatta" Airas (s. 17. helmikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen laulaja (mezzosopraano).
Marjatta Airas opiskeli Sibelius-Akatemiassa laulua Liisa Linko-Malmion oppilaana ja suoritti lauludiplomin erinomaisin arvosanoin vuonna 1980. Airas opiskeli lisäksi Ritva Auvisen johdolla ja useaan otteeseen ulkomailla opettajinaan muun muassa Vera Rózsa, Fedora del Monaco, Oren Brown ja Regine Crespin.
Airas on esiintynyt lähes kaikkien suomalaisten sinfoniaorkestereiden solistina ja konsertoinut Suomessa ja eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Erityisesti hänet tunnetaan lukuisista tehtävistään Suomen Kansallisoopperassa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Estonia-teatterissa ja tärkeimmissä Suomen alueoopperoissa (muun muassa "Carmen" – yli 200 esitystä –, "Tosca", "Madame Butterfly" sekä lukuisat uutuusoopperat; operetit "Mustalaisruhtinatar", "Viktoria ja hänen husaarinsa", "Iloinen leski" ja "Kreivitär Mariza" sekä "West Side Storyn" Maria).
Suomalaiset nykysäveltäjät (muun muassa Kaija Saariaho, Jukka Linkola, Jarmo Sermilä) ovat omistaneet teoksiaan hänelle. Airas on levyttänyt muun muassa negrospirituaaleja, espanjalaista musiikkia, wieniläislauluja sekä mustalaismusiikkia Zingara-kvartetin kanssa. Suomen Operettitähdeksi hänet valittiin MTV:n järjestämässä kilpailussa vuonna 1991.
Suomen matemaattinen yhdistys

Suomen matemaattinen yhdistys ry - Finlands matematiska förening rf on 1868 perustettu matematiikan tutkimusta ja harrastamista edistävä yhdistys. Se on yksi maailman vanhimpia matemaattisia yhdistyksiä. Yhdistyksessä oli vuoden 2014 päättyessä 312 jäsentä. Yhdistyksen tärkein toimintamuoto on matemaattisten tieteellisten esitelmätilaisuuksien järjestämien. Vuosittain yhdistys myöntää Ernst Lindelöf -palkinnon parhaan edellisvuonna valmistuneen matematiikan pro gradu -tutkielman tai diplomityön tekijälle. Yhdistys on viime vuosina jakanut myös matematiikkapalkintoa parillisina vuosina. Yhdistyksen piirissä toimii "Valmennusjaosto", joka huolehtii matematiikan koululaiskilpailutoimintaan liittyvästä valmennuksesta ja Suomen osallistumisesta Kansainvälisiin matematiikkaolympialaisiin. 
Historia.
Suomen matemaattisen yhdistyksen perustava kokous oli 20.11.1868. Keskeinen syy seuran perustamiseen oli vuonna 1852 tapahtunut Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston eli Helsingin yliopiston ylioppilasosakuntien lakkauttaminen (joksikin vuodeksi) ja niiden korvaaminen oppiainepohjaisilla yhdistyksillä. Matemaattisen yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja oli tuolloin Suomen ainoa matematiikan professori Lorenz Lindelöf. Jäseniä oli muutama kymmenen, pääasiassa varttuneempia opiskelijoita. Kokouksia pidettiin kerran kuussa muun muassa vuonna 1870 valmistuneessa "Ylioppilastalossa". Yhdistyksen toiminnassa oli 1800-luvulla joitakin muutaman vuoden katkoja, mutta etenkin Ernst Lindelöfin pitkän sihteeri- ja puheenjohtajakauden aikana 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä toiminta vakiintui. 
Julkaisuja.
Yhdistys julkaisee matematiikan tiedotuslehteä "Eukleides". Yhdessä Suomen Fyysikkoseuran ja Fysikersamfundet i Finlandin kanssa yhdistys julkaisee myös fysiikan ja matematiikan aikakauslehteä "Arkhimedes". Myös matematiikan koululaisverkkolehti "Solmu" on löyhästi sidoksissa Suomen matemaattiseen yhdistykseen.
Tapahtumia.
Joka toinen vuosi yhdistys järjestää Matematiikan päivät -tapahtuman, joka toimii tapaamispaikkana suomalaisille matemaatikoille, matematiikan opettajille ja opiskelijoille. Päivät järjestetään yhteistyössä jonkin yliopiston kanssa yleensä niin, että joka toinen kerta tapahtuma on pääkaupunkiseudulla ja joka toinen kerta muualla Suomessa. Nimi Matematiikan päivät otettiin käyttöön vuonna 1998; sitä ennen päivät oli järjestetty nimellä "Matemaatikkopäivät". Ensimmäiset Matemaatikkopäivät pidettiin vuonna 1963 Helsingissä. Viimeksi Matematiikan päivät järjestettiin Turun yliopistossa tammikuun alussa 2016.
Yksikköpallo

Geometriassa yksikköpallo on koordinaatistossa oleva pallo, jonka keskipiste on origo ja säde 1. Avaruuden formula_1 yksikköpallo on joukko
formula_2.
Kun formula_3, yksikköpalloa kutsutaan useimmiten "yksikköympyräksi". Yleisessä metrisessä avaruudessa formula_4 yksikköpallo on joukko formula_5
Lasten mehuhetki

Lasten mehuhetki on Tuomari Nurmion kolmas albumi vuodelta 1981. Albumi on julkaistu CD:nä vuonna 1988 ja uudelleenmasteroituna CD:nä vuonna 2001. Albumilta on julkaistu single "Lasten mehuhetki / Hyvästi kotimaa". Levyn kappaleet sävelsi ja sanoitti Tuomari Nurmio. Sovitukset taas ovat Tuomari Nurmion ja Ahti Marja-ahon käsialaa.
Kansitaide.
Levyn kannen kuvassa on avaruuspukuun pukeutunut hahmo, joka on oikeasti Olli Eklund eikä Tuomari Nurmio. Nurmio valitsi kanteen pojan erään koulun oppilaista, koska Nurmion mielestä Eklund näytti samalta kuin hän itse.
”Lasten mehuhetki”.
Levyn nimikappale on dramaattinen "lastenlaulu", joka alkaa sanoilla "Lasten mehuhetki päättyi ikävästi". Seuraavaksi sama lause jatkuu: "...musta enkeli vei päivänsankarin". Nurmio kertoo ettei hänellä ole tarkkaa mielikuvaa kappaleen synnystä, mutta hän yhdistää siihen pari kiinnekohtaa. Yksi näistä on Anni Swanin kuvitetut satukirjat, joita Nurmiolle luettiin kun tämä oli lapsi. Hänelle jäi mieleen satu, jossa musta ja valkoinen enkeli taistelevat kehdon ääressä pikkulapsen elämästä. "Valkoinen [enkeli] kuitenkin muistaakseni voitti sillä kertaa." Toinen mielikuva liittyy Helsingin Käpylään, jossa Nurmion perhe asui kun tämä oli pieni. "Mulle tuli jostain syystä aina mieleen, että salama iskee puuhun. Ilmeisesti olen nähnyt ikkunasta, kun niin on tapahtunut. Ne ovat ainoat mielleyhtymät tästä rallista."
Nurmion eläväinen mielikuva Swanin saduista pitää varmasti paikkansa, mutta tosiasiassa Anni Swan ei tällaista satua kirjoittanut. Kysy kirjastonhoitajalta -palvelusta osataan sanoa, että kyse voisi pikemminkin olla Zacharias Topeliuksen tarinasta "Suojelusenkeli". Toinen mahdollinen kertomus voisi olla H. C. Andersenin kirjoittama "Äiti". Kertomuksessa äiti nukahtaa hetkeksi lapsensa kehdon ääreen. Kuolema käyttää tällä välin tilaisuuden hyväkseen ja vie lapsen kehdosta.
Itse kappaleesta Nurmio sanoo, että laulussa on käännetty rumpukomppi, joka teki kappaleesta nytkähtelevän ja antoi sille primitiivisyyttä. "Se kun on tavallaan lastenlaulu, mutta ehkä ei sitten kuitenkaan. Se on ilmeisesti riittävän avoin monenlaisille tulkinnoille, ja sen takia niin suosittu. En itsekään tiedä sen tarkemmin, mihin sen tenhovoima perustuu." Kappaleen lopussa on kevennys ja absurdia unenomaisuutta, ja se osaltaan mahdollistaa tulkinnat. "[- -] Se on kuin satu tai uni. Jos kappale olisi vain raskaalla tavalla traaginen, niin se olisi huono juttu."
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Avustajina lisäksi Olli Eklund, Marja Uusitalo, Kari Riipinen, Veikko Karvonen ja Atte Blom.
Popmestarit

Popmestarit (Rytmi RILP 7082) on Popmuusikot ry:n järjestämien ensimmäisten pop-yhtyeiden SM-kisojen kuuden finalistin kokooma-LP. Kisat käytiin syksyllä 1970, levy ilmestyi vuonna 1971. Albumista on julkaistu cd-painos syksyllä 2010.
Alkulukulause

Lukuteoriassa alkulukulause antaa alkulukujen jakauman asymptoottisen arvion. Karkeasti ottaen alkulukulauseen mukaan satunnaisesti valittu positiivinen kokonaisluku "N" on todennäköisyydellä 1 / ln "N" alkuluku, missä ln "N" on "N":n luonnollinen logaritmi. "N":n kasvaessa alkuluvut käyvät yhä harvemmiksi. Esimerkiksi kun "N" = 10 000, keskimäärin joka yhdeksäs luku on alkuluku, kun taas arvolla "N" = 1 000 000 000 suunnilleen joka 21. luku on alkuluku. Alkulukulause antaa arvion tälle harvenemisnopeudelle.
Väite.
Olkoon π("x") lukua "x" + 1 pienempien alkulukujen lukumäärä. Tällöin alkulukulauseen mukaan osamäärän π("x") ln("x") / "x" raja-arvo on 1, kun "x" kasvaa rajatta. Käyttäen Landaun symbolia tulos voidaan ilmoittaa muodossa
formula_1
Tämä "ei" tarkoita sitä, että näiden funktioiden erotus lähenee nollaa. 
Lauseen otaksui Adrien-Marie Legendre vuonna 1796, ja sen todistivat Jacques Hadamard ja Charles-Jean de la Vallée-Poussin toisistaan riippumatta vuonna 1896. Molempien todistus perustuu funktioteoriaan. Tarkemmin sanottuna he osoittivat, että Riemannin zeeta-funktiolla formula_2 ei ole nollakohtia, kun formula_3.
π(x) logaritmisten integraalien avulla.
Carl Friedrich Gauss otaksui alkulukulausetta tarkemman asymptoottisen arvion. Määritellään logaritminen integraali Li("x") asettamalla
formula_4
Tästä huomataan, että alkulukujen ”tiheyden” lähellä "t":tä tulisi olla 1 / ln "t". Funktion yhteys logaritmiin nähdään asymptoottisesta kehitelmästä
formula_5
Siten alkulukulause voidaan kirjoittaa myös muodossa π("x") ~ Li("x"). Tämän etuna on se, että arvion virhetermiä voidaan pienentää. Hadamard ja de la Vallée Poussin todistivat, että 
formula_6
jollain positiivisella vakiolla "a", missä "O"(…) on iso O-notaatio. Arviota on parannettu muotoon
formula_7
Yhteys Riemannin zeetafunktion ja π("x"):n välillä on niin vahva, että Riemannin hypoteesi parantaisi virhetermin arviota. Helge von Koch osoitti vuonna 1901, että Riemannin hypoteesi on tosi jos ja vain jos alkulukulause voidaan kirjoittaa muodossa
formula_8
Vakiota ison O:n sisällä pystyi arvioimaan Lowell Schoenfeld. Riemannin hypoteesista seuraisi 
formula_9
kaikilla "x" ≥ 2657. Hän osoitti myös samantapaisen arvion Tšebyševin funktiolle ψ:
formula_10
kaikilla "x" ≥ 73,2.
Logaritminen integraali Li("x") on suurempi kuin π("x") kaikilla riittävän pienillä luvuilla "x". Kuitenkin vuonna 1914 J. E. Littlewood todisti, että lausekkeiden suuruusjärjestys vaihtuu riittävän suurella luvulla. Ensimmäisen kerran tämä tapahtuu, kun "x" on suuruusluokkaa 10316.
Lankila

Lankila on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kymijoen Langinkoskenhaaran länsipuolella ja rajoittuu pohjoisessa valtatiehen 7. Lankila liitettiin Kymistä Kotkaan vuonna 1954 yhdessä laajan Kymin länsiosista erotetun alueen kanssa.
Tilastoissa käytettävän aluejaon mukaisessa Lankilassa on 1 004 asukasta (31.12.2012). Lankilan kaupunginosaan kuuluu myös 370 asukkaan Pirosenvuoren alue, joten yhteensä alueilla on 1 374 asukasta.
Lankila on pääasiassa omakotitaloaluetta, mutta kaupunginosassa on myös joitakin kerros- ja rivitaloalueita. Langinkosken länsirannat kuuluvat Lankilaan.
Palvelut ja liikenne.
Lankilan palvelut rajoittuvat lähinnä baariin ja pesulaan, mutta Sutelan kauppakeskittymään on vain vähän matkaa. Kotkansaarelle on Lankilasta matkaa 6–7 kilometriä ja Karhulaan 4–5 kilometriä.
Lankilan kautta kulkevat useat paikallisliikenteen linja-autot Kotkansaarelle. Lähimmät kaukoliikenteen linja-autopysäkit sijaitsevat Sutelassa valtatien 7 ja seututien 170 varressa. Lankilan lähin junaseisake on Kyminlinnan seisake, jonne on matkaa 3–4 kilometriä.
Korela (Kotka)

Korela on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kymenlaakson maakunnassa, Hovinsaaren pohjoisosassa. Kaupunginosan länsirajana on Kymijoen Langinkoskenhaara Lankilan kaupunginosaan, pohjoisrajana valtatie 7 Kyminlinnan kaupunginosaan, idässä Hyväntuulentie Jylpyn kaupunginosaan ja etelässä Keisarinmajantie Metsolan kaupunginosaan. Korela kuuluu yhdessä Kyminlinnan kaupunginosan kanssa Korelan–Kyminlinnan tilastoalueeseen, jonka asukasluku on 809 (31.12.2012).
Korelan kaupunginosan alue liitettiin vuonna 1884 Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin.
Korela on suurimmaksi osaksi omakotitaloaluetta. Kerrostaloja on lähinnä Kotkan Opiskelija-asunnot Oy:n Koskisopen alueella. Kaupunginosan alueella sijaitsee myös Korelan ryhmäpuutarha, tavaratalo Motonet, rautakauppa Stark ja K-Market Korela.
Lepinkäinen (sarjakuvahahmo)

Lepinkäinen on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Lepinkäisen ensiesiintyminen tapahtui "Rampaging Hulk" -lehden ensimmäisessä numerossa (tammikuu 1977). Hahmon loivat Doug Moench ja Walt Simonson. 
Voimat ja varusteet.
Lepinkäisellä on suuret fyysiset voimat, joiden avulla hän voi nostaa arviolta tuhannen kilon verran. Myös Lepinkäisen refleksit, notkeus, kestävyys ja kyky sietää vammoja ovat tehostetut äärirajoilleen. Lepinkäinen voi lentää kirurgisesti häneen istutettujen antigravitaatioyksikköjen avulla (sijaitsevat Lepinkäisen selkärangassa). 
Yksikkö aktivoidaan hermoimpulssien avulla. Laitteen avulla Lepinkäinen voi lentää jopa 128 km/h. Hän kykenee myös kantamaan lentäessään noin 200 kg lastin (mukaan lukien itsensä). Muista Lepinkäisen laitteista mainittakoon hänen pukunsa, joka on tehty kestävästä terässeoksesta. Puvun metalli kestää jopa pienikaliiperisten aseiden tulitusta. 
Lepinkäisen pääasiallinen ase on kuitenkin hänen ranteisiinsa kiinnitetyt voimaiskujen ampujat. Kummassakin rannekkeessa on kaksi käyrää titaaniterää, joilla Lepinkäinen voi helposti viiltää lihaa, puuta tai kevytmetalleja. 
Rannekkeista voi myös ampua korkeataajuuksisen iskun sähköenergiaa (maksimiteho 35 000 volttia). Näiden iskujen maksimietäisyys on hieman yli kymmenen metriä tai 15 metriä mikäli Lepinkäinen ampuu yhteislaukauksen molemmista rannekkeistaan. 
Lepinkäinen on myös kokenut lähitaistelija ja hän on harjoitellut lukuisia eri taistelulajeja, kuten kung fua. Hän on myös harjaantunut veitsien ja tuliaseiden käyttäjä.
Vitalogy

Vitalogy on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Pearl Jamin kolmas studioalbumi, se julkaistiin vuoden 1994 lopulla. Albumia monesti pidetään yhtyeen viimeisimpänä mestariteoksena, vaikka tästäkin asiasta on oltu monta eri mieltä. Albumi on viimeinen, jossa rumpuja soittaa Dave Abbruzzese, hänen tilalleen tuli mm. ennen Red Hot Chili Peppersissä soittanut Jack Irons, joka ehti soittaa rumpuja albumin kappaleessa "Hey Foxymophandlemama, That's Me". 
Albumi on löysästi konseptimainen, monet kappaleet käsittelevät terveyttä ja yleistä hyvinvointia. Tunnetuimmat kappaleet lienevät "Better Man", "Corduroy" ja "Spin the Black Circle", josta jälkimmäinen kertoo laulaja Eddie Vedderin vinyylilevyjen ihailusta, "Better Man" on alun perin Eddie Vedderin aiemman yhtyeen Bad Radion kappale.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Pearl Jam, ellei toisin mainittu
Muusikot.
Muut:
Scotty Nguyen

Thuan "Scotty" Nguyen (s. 28. lokakuuta 1962, Nha Trang, Vietnam) on vietnamilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Nguyen muutti Vietnamista Yhdysvaltoihin vuonna 1978. Nguyenin lempinimi on "The Prince of Poker" (Pokerin prinssi). Vuosien 2000–2004 välillä Nguyen oli rahasijoilla yli sadassa pokeriturnauksessa.
Scotty Nguyen voitti World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen ja miljoonan dollarin ykköspalkinnon vuonna 1998. Kaikkiaan hänellä on viisi WSOP:n voittoranneketta. Vuonna 2008 hän voitti WSOP:n arvostetun 50 000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksen. Hän sijoittui vuoden 2007 WSOP:n pääturnauksessa sijalle 11 jääden finaalipöydän ulkopuolelle. 
Päästyään sitä ennen useasti World Poker Tourilla finaalipöytään, Nguyen otti viimein WPT-voiton tammikuussa 2006 Gold Strike World Poker Open -turnauksessa. 
Kesäkuussa 2011 Nguyenin pokeriuran turnausansiot ylittivät 11,3 miljoonaa dollaria. Hänellä on yli 40 pokeriturnausvoittoa. Nguyen on lopettanut käteispelit joitakin vuosia sitten ja siirtyi pelaamaan ainoastaan turnauksia Cherokee-kasinon sponsoroimana. Nykyisin Nguyen edustaa Expekt-nettipokerihuonetta.
Jäänmurtaja Voima (1916)

Jäänmurtaja Voima oli vuonna 1924 käyttöön otettu Suomen merenkulkulaitoksen jäänmurtaja. 
Suomeen tulo.
Alus oli alun perin Tallinnassa vuonna 1916 rakennettu ja saksalaisten vuonna 1917 kattiloilla varustama keskeneräinen Hanse-niminen jäänmurtaja.
Helsinkiläinen varustamo John Nurminen Oy osti keskeneräisen murtajan vuonna 1919 ja hinautti sen Helsinkiin. Kauppaan sisältyivät kaksi savupiippua hormeineen, runkoon asennetut höyrykattilat, viisi ankkuria, kaksi kuuden lukon ankkurikettinkiä, koko joukko pumppuja, venttiileitä ja teräksestä valettuja kansirakenteiden osia sekä laatikoittain koneenosia, pultteja ja muttereita - siis kaikkea mistä Suomessa oli tuolloin huutava puute. Aluksessa oli vain peräpotkuri, mutta sen keularuumaa rakennettaessa oli otettu huomioon mahdollisuus asentaa keulakone ja keulapotkuri.
Vuonna 1922, kun voimakas jäänmurtaja Wäinämöinen jouduttiin Tarton rauhan ehdoilla luovuttamaan Virolle, Nurminen tarjosi tätä hankintaansa valtiolle. Neuvotteluista tuli pitkät ja vaikeat. Lopulta asiantuntijoiden mielipide ratkaisi. Asiasta äänestettäessä vastustajat jäivät selvään vähemmistöön. Vuoden 1923 tulo- ja menoarvioon otettiin 17 miljoonan markan määrärahan jäänmurtaja Hansen ostamista ja kunnostamista varten. Vastaavan aluksen rakentaminen alusta asti olisi nimittäin maksanut moninkertaisen summan, eikä mikään suomalainen telakka ollut vielä valmis urakkaan. Hietalahden telakka sai tehtäväkseen aluksen rakentamisen vaatimuksia vastaavaksi, mikä merkitsi lähinnä sitä, että aluksen keula muotoiltiin uudelleen jotta siihen voitiin asentaa keulakone ja keulapotkuri. 
Käyttö Suomessa.
Alus oli mitoiltaan 64,2 metriä pitkä, 14,2 metriä leveä, ja sen syväys oli 5,9 metriä, uppoama 2 070 tonnia ja koneteho 4 100 hevosvoimaa, eli toiseksi voimakkain jäänmurtaja siihen asti Wäinämöisen jälkeen. Aluksessa oli hiililämmitys, täydellinen sähköistys, kallistus- ja trimmitankit sekä uutena erikoisuutena höyryllä toimiva tuhkanpoistojärjestelmä, jollainen asennettiin Sampoon vasta vuonna 1950. 
Alus sai uuden nimen Voima. Alusta pidettiin kaikin puolin hyvin onnistuneena jäänmurtajana Se liikkui erittäin ketterästi ahtojäissä ja jätti jälkeensä leveän uoman. 
Voima oli 1920-luvulla laivaston tykki- ja miinakoululaivana S-luokan torpedoveneiden jouduttua käyttökieltoon torpedovene S2:n tuhouduttua myrskyssä. Myös sotavuosina Voima oli aseistettu, vaikka se ei osallistunutkaan sotatoimiin muutamaa ilmatorjuntatapausta lukuun ottamatta.
Aluksen myöhemmät vaiheet.
Alus luovutettiin Neuvostoliitolle vuonna 1944 osana sotakorvauksia. Se sai uuden nimen Malygin. Alukseen vaihdettiin 1950-luvulla öljypolttimet, ja se palveli 1970-luvulle asti, jolloin alus kaikessa hiljaisuudessa romutettiin Italiassa, jonne Neuvostoliitto vakituisesti myi poistetut työ- ja sota-aluksensa.
JL Audio

JL Audio on yhdysvaltalainen High End -tason audiolaitevalmistaja.
Vuonna 1992 IASCA kilpailujärjestön loppukilpailussa jaettiin palkintoja yhteensä 80 autolle, joista 52:ssa oli JL Audio subwooferit. Vuonna 2004 11 eri JL-tuotetta palkittiin Yhdysvalloissa parhaaksi hintaluokassaan Autosound Grand Prix Avardilla. Nykyään JL Audion tuotteita myydään 59 maassa. JL Audio on palkittu myös USA:n jälleenmyyjien myöntämällä "Best overall car audio company" -palkinnolla jo viisi kertaa peräkkäin.
Vastaus (sarjakuvahahmo)

Vastaus on nimi kahdelle eri Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvälle hahmolle, Aaron Nicholsonille ja David Ferrarille. Nicholsonin ensiesiintyminen tapahtui "Spectacular Spider-Man" -lehden numerossa 92. Tämän Vastauksen kuoleman jälkeen YPKVV:n agentti David Ferrari otti nimen käyttöönsä "Captain America" -lehden numerossa 42. 
Vastaus esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa "Hämähäkkimies"-lehden numerossa 2 (1987). 
Historia.
Aaron Nicholson.
Aaron Nicholson toimi uransa alussa Kingpinin kätyrinä. Tätä ennen hän oli toiminut Hydran Las Vegasin haaraosaston tappajana. Hydra kuitenkin halusi lisätä Nicholsonin voimia ja niin Harlan Stillwellin, nerokkaan tiedemiehen keksintöjen avulla Nicholson muutettiin Vastaukseksi. 
Siirryttyään pois HYDRAn palveluksesta, Vastaus toimi Kingpinin alaisena taistellen useita kertoja Hämähäkkimiestä ja Mustaa Kissa vastaan. Lopulta Vastaus uhrasi henkensä elvyyttääkseen Tikarin omalla elämänenergiallaan ja pelastaakseen näni Kingpinin kuolemaisillaan olevan vaimon. 
Myöhemmin Vastaus kuitenkin huomasi tajuntansa säilyneen ja liittoutui Tohtori Mustekalan kanssa. Lyhytaikainen liitto päättyi kuitenkin roistojen taisteluun ja Mustekala tuhosi Vastauksen. Näinä aikoina Vastaus on nähty Lautta-nimisessä, superrikollisille tarkoitetussa vankilassa.
David Ferrari.
David Ferrari oli entinen YPKVV:n agentti ja kokenut sotilas USA:n armeijassa. Salaisesti hän kuitenkin oli Purppuradynamon liittolainen. Myöhemmin YPKVV:n tehdessä isku AIM:in salaiseen päämajaan Ferrarin oletettiin kuolleen. 
Ferrari kuitenkin päätti käyttää tapahtunutta omien tarkoitusperiensä ajamiseen ja huumasi YPKVV:n johtajan Nick Furyn tahtonsa alaiseksi. Liittotuessaan uudelleen Purppuradynamon kanssa Ferrari kaavaili varastavansa Khamistanista ydinaseita maailman valloitustaan varten. Ferrarin suunnitelmat kuitenkin romuttuivat Kapteeni Amerikan puututtua tapahtumiin.
Voimat ja varusteet.
Ensimmäisellä Vastauksella, Aaron Nicholsonilla oli salaperäinen kyky kehittää minkä tahansa tilanteen vaatima supervoima, eli "vastaus" kulloiseenkin ongelmaan/tilanteeseen. Kyvyn tarkka toimintaperiaate ja laajuus eivät ole tiedossa. 
Toisella Vastauksella ei ollut edeltäjänsä supervoimia. Hän oli kuitenkin onnistunut moninkertaistamaan fyysiset voimansa.
Vala Mal Doran

Vala Mal Doran on kuvitteellinen henkilö televisiosarjassa "Tähtiportti". Häntä esittää Claudia Black. Vala esiintyi sarjassa satunnaisesti kahdeksannella ja yhdeksännellä tuotantokaudella ja liittyi pysyvästi sarjaan kymmenennellä tuotantokaudella.
Vala on alun perin ympäri galaksia tunnettu varas, joka käyttää viettelystaitojaan saadakseen haluamansa. Hän on entinen isäntä goa'uld Qeteshille. Tutustuessaan TP-1:een hän väittää, että tok'rat lopulta järjestivät kapinan häntä vastaan ja poistivat hänen symbioottinsa. Vala kertoo myös, että tok'rat unohtivat kertoa Qeteshin orjuuttamille kyläläisille, että heitä kaltoin kohdellut henkilö ei ollut Vala itse vaan häntä ohjannut goa'uld. Tämän seurauksena Valan symbiootin poiston jälkeen kyläläiset kivittivät hänet luullen häntä Qeteshiksi. Tok'rat luultavasti pelastivat Valan kuolemalta ja hoitivat hänet kuntoon. Seurauksena tästä Valalla on naqahdahia veressään, ja hän voi käyttää goa'uldien teknologiaa kuten esimerkiksi näiden parannuslaitetta. Lisäksi huijariluonteestaan huolimatta - ja sen vuoksi - hän pystyy auttamaan SGC:n henkilökuntaa monissa vaikeissa tilanteissa.
Ei ole varmaa, kuinka kauan Vala oli isäntänä. Se, että kyläläiset tunnistivat Valan ennen kuin hänet otettiin isännäksi, osoittaisi että hänen isännäksi ottamisestaan ei ole kulunut kovin pitkä aika. Tämän vuoksi hän on myös suurin piirtein niin vanha kuin näyttää ulkoisestikin olevan, mikä on poikkeavaa verrattuna muihin goa'uldeihin, joiden isännät voivat olla tuhansia vuosia vanhoja.
Vala Mal Doran tapaa Daniel Jacksonin yrittäessään kaapata tau'rien Prometheus-avaruusaluksen itselleen, ja heidän välilleen syntyy eräänlainen viha-rakkaus-suhde. Yhdeksännen tuotantokauden alussa Vala on jonkin aikaa TP-1:n matkassa laitettuaan Danielin ranteeseen rannekkeen, joka estää heitä poistumasta toistensa lähettyviltä pyörtymisen tai lopulta kuoleman uhalla. Myöhemmin Vala estää uhrautuvasti orien yrityksen tunkeutua Linnunrata-galaksiin supertähtiportin kautta, ja joutuu tällöin vahingossa orien kotigalaksiin. Siellä hän sopeutuu uskonnolliseen kyläyhteisöön, kunnes huomaa olevansa raskaana ilman hedelmöitystä. Välttyäkseen kyläläisten rangaistukselta aviottoman lapsen takia hänen on mentävä naimisiin paikallisen Tomin-nimisen miehen kanssa, joka on sokean uskovainen ja aikoo taistella orien puolella tulevassa sodassa Linnunradalla. Vala saa otettua muinaisten kommunikointilaitteella yhteyttä SGC:hen ja kertoo, että orit ovat hyökkäämässä heidän galaksiinsa. Hän kertoo myös olevansa raskaana kantaen orien lasta. Kymmenennellä tuotantokaudella Vala liittyy pysyvästi TP-1:een. Hänellä on taitoja, tietoja ja yhteyksiä, joita SGC:llä ei ole. Hän on myös synnyttänyt Oricin, Adrian.
Alceste

 
Alceste on Christoph Willibald Gluckin säveltämä kolminäytöksinen traaginen ooppera. Sen alkuperäisen italiankielisen libreton on Euripidestä mukaillen kirjoittanut Ranieri da Calzabigi. Ooppera sai ensiesityksensä Wienin "Burgtheaterissa" 26. joulukuuta 1767. Gluck sovitti oopperan myös ranskaksi, jolloin libretistinä toimi Marie François Louis Gand Leblanc Roullet. Ranskankielinen versio ensiesitettiin "Académie Royale de Musique’issa" 23. huhtikuuta 1776. "Alceste" on yksi Gluckin niin kutsutuista reformioopperoista, joissa säveltäjä uudisti oopperan muotokieltä palauttamalla musiikin tukemaan draamaa.
Musta Ruoska

Musta Ruoska () on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä nimitys useille superroistoille. Hahmon loivat Stan Lee ja Gene Colan. Musta Ruoska esiintyi ensimmäisen kerran "Tales of Suspense"-lehden numerossa 97 (tammikuussa 1968). Musta Ruoska on varsinkin Rautamiehen vihollinen. 
Suomessa Musta Ruoska esiintyi ensimmäisen kerran "Hämähäkkimies"-lehden numerossa 2 (1987) tarinassa Kotiinpaluu.
Historia.
Kouluttautuessaan insinööriksi Rennselaerin Polyteknisessä Korkeakoulussa Mark Scarlottiin otti yhteyttä rikollisliiga Maggia. Maggia tarvitsi riveihinsä päteviä aseseppiä, ja älykäs Scarlotti suunnittelikin lukuisia korkeateknologisia sovelluksia liigalle. Nerokkain oli kuitenkin teräskuituruoska, jolla kykeni iskemään lukuisia kertoja tavallista nahkaruoskaa tehokkaammin ja pirstomaan miltei kaikkea materiaalia (adamantiumia lukuun ottamatta).
Urheilullisena miehenä Scarlotti harjoitteli ruoskansa kanssa kunnes hallitsi sen käytön täydellisesti. Janoten lisää jännitystä hän kysyi lupaa ryhtyä erikoisagentiksi Maggian riveihin. Lupaan suostuttiin ja Scarlotti otti taistelunimekseen Ruoskija ja palveli Maggiaa hyvin, kunnostautuen taistelussa Rautamiestä vastaan. 
Maggia antoi Scarlottille tehtäväksi soluttautua Stark Enterprisesin tiloihin Mark Scott-nimellä ja urkkia teollisuussalaisuuksia selville. Tässä Scarlotti onnistui niin hyvin, että oli pian Cincinnatin tuotantolaitosten tutkimusosaston päällikkö.
Voimat ja varusteet.
Musta Ruoskalla ei varsinaisesti ole yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä, säännöllisesti treenaavan terveen miehen voimat ja kestävyys. Ruoska on kuitenkin erittäin taitava ruoskan käsittelijä. Hänellä on myös kokemusta nunchakusta ja on keskinkertainen taistelulajien taitaja. 
Mustalla Ruoskalla on laaja valikoima erilaisia aseita, joista varsinkin kyberneettisesti tehostetut metallipunotut ruoskat ovat hänen suosiossaan. Nämä ruoskat iskevät lyötäessä kaksinkertaisella äänennopeudella ja tarpeeksi lujaa iskiessään Ruoska voi torjua sen avulla luotejakin. Kolmetuumainen teräskin on murtunut Mustan Ruoskan erikoisruoskan alla. 
Erikoisvalmisteiset ruoskat Musta Ruoska voi kätevästi piilottaa hansikkaaseensa ruoskan kokoontaittuvuuden ansiosta. Ruoskan voi siis keriä piiloon aseen kahvaan sekä jäykistää taistelusauvaksi että nunchakuksi. Musta Ruoska voi myös keskittää kaiken akkujensa energian ruoskaansa, jolloin sillä voi ampua voimakkaita sähkölatauksia. 
Kyberneettisen ruoskansa lisäksi Ruoskalla on viittansa solkiin kätketty bola, joka kykenee tehostamaan painovoimakenttiä pitäen näin vastustajan paremmin maassa. 
Musta Ruoska pitää taisteluissa yllään teräspunottua, kevyttä asua ja viittaa, jotka kykenevät pysäyttämään jopa luoteja.
Charles Jencks

Charles Jencks (21. kesäkuuta 1939 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 13. lokakuuta 2019 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja maisema-arkkitehti sekä postmodernin arkkitehtuurin teoreetikko.
Jencks opiskeli ensin Harvardin yliopistossa. Tohtoriksi hän väitteli Lontoon yliopistossa vuonna 1970 arkkitehtuurin historiasta. Jencks opetti arkkitehtuuria varsinkin Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa ja luennoi ympäri maailmaa. Hän teki myös lukuisia televisio-ohjelmia. 
Vuonna 1977 Jencks julkaisi teoksen "The Language of Postmodern Architecture", josta lähtien postmodernismi-sanan katsotaan vakiintuneen käyttöön. Teos on käännetty yli kymmenelle kielelle. Jencks suunnitteli myös puutarhoja. Hänen Skotlannin modernin taiteen kansallisgalleriaan suunnittelemansa puisto voitti Gulbenkian-palkinnon vuonna 2004. 
Jencks oli naimisissa Maggie Keswick Jencksin kanssa. 
Kirjallisuutta.
Charles Jencks (1987). "Post-Modernism. The New Classicism in Art and Architecture". London: Academy Editions.
Andienkissa

Andienkissa eli vuoristokissa ("Leopardus jacobita") on pieni kissaeläin, jonka elinaluetta ovat Etelä-Amerikan Andit. Se on suunnilleen kesykissan kokoinen, mutta sen häntä on pitempi ja tuuheampi. Häntä on raidallinen, pitkäkarvainen turkki hopeanharmaa, juovikas ja täplikäs. Se on huonoimmin tunnettuja ja harvinaisimpia kaikista kissaeläimistä. Lähes kaikki havainnot siitä on tehty muutamasta tarkkailusta luonnosta sekä kuolleiden eläinten nahkoista. Yhtään andienkissaa ei ole eläintarhoissa. Sen arvellaan elävän vain Andeilla Perussa, Boliviassa, Chilessä ja Argentiinassa. Ne elävät yleensä vähintään 3 000–5 000 metrin korkeudessa puurajan yläpuolella.
Koska ne elävät korkealla vuoristossa, ihmisten asuttamat laaksot erottavat niiden populaation sirpaleiseksi, jolloin vähäinenkin metsästys voi olla hyvin vahingollista. Chilessä ja Boliviassa niitä surmataan paikallisten uskomusten vuoksi.
Conservation Internationalin (CI) tutkija Jim Sanderson on tutkinut andienkissoja. Hän näki ja kuvasi yhden Chilessä 1998 lähellä maan Perun-vastaista pohjoisrajaa. Myöhemmin 2004 hän löysi yhden Boliviasta, ja se sai lähettimellä varustetun pannan. Andean Cat Alliancessa toimiva Lilian Villalba johtaa laajaa tutkimusohjelmaa, johon kuuluu radiotelemetrian avulla tehtyjä tutkimuksia vuosina 2001–2006 Khastorin seudulla Etelä-Boliviassa.
Harley Quinn

Harley Quinn oikealta nimeltään Dr. Harleen Frances Quinzel on fiktiivinen rikollinen "Batman"-animaatiosarjassa ja myöhemmin myös DC Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hänen ensiesiintymisensä oli Batman-animaatiosarjan jaksossa ”Jokerin palvelus” (”"Joker's Favor"”) 11 syyskuuta 1992 ja hänet loi animaatiosarjaan Paul Dini. Hahmon ensimmäinen sarjakuvaesiintyminen tapahtui "The Batman Adventures #12" numerossa syyskuussa 1993 ja pääjatkumossa "Batman: Harley Quinn #1" numerossa lokakuussa 1999. Harley Quinn oli pitkään Batmanin vihollinen, mutta myöhemmin kun hän kehittyi antisankariksi, hänestä tuli tämän liittolainen.
Harleen Quinzel oli entinen psykiatri, joka työskenteli Arkhamin mielisairaalassa ja rakastui pitkään tutkimaansa potilaaseen, Jokeriin. Autettuaan Jokeria karkaamaan mielisairaalasta hänestä tuli hänen uskollinen apurinsa ja tyttöystävänsä Harley Quinn, mutta hän joutui kokemaan hyväksikäyttöä ja kaltoinkohtelua.
The New 52:ssa Harley Quinn jätti Jokerin ja muuttui vähitellen antisankariksi, joka oli Suicide Squadin pääjäsen. Hänen alkuperänsä myös muutettiin kuvastamaan Jokerin alkuperää, koska hän oli työntänyt hänet kemikaalialtaaseen vastoin hänen tahtoaan ja kokenut samanlaisen muutoksen kuin hän, mikä värjäsi hänen ihonsa valkoiseksi. Myöhemmin DC Rebirth -sarjakuvissa Harley Quinn ryhtyi kovaotteiseksi vartijaksi ja liittyi Batmanin puolelle virallisesti "Joker War" tapahtuman aikana.
Instant on

Instant on on tietokoneen käynnistysajan lyhentämiseksi kehitetty tekniikka. Siihen voi liittää myös erilaisia tekniikoita, joiden avulla voi käynnistää yksittäisen ohjelman ilman koko käyttöjärjestelmän käynnistämistä, nopeasti ja helposti, yhden napin painalluksella. Instant on -tekniikkaa käytetään pääasiassa kannettavissa tietokoneissa, joissa se vähentää virrankulutusta ja helpottaa tiettyjen ohjelmien käyttöä.
Instant on -ohjelmat ja käyttö.
Pääasiassa instant on vain kannettavissa tietokoneissa, joissa sen suurin hyötykäyttö on ehkä median katselussa ja kuuntelussa.
Paul Stalteri

Paul Stalteri (s. 18. lokakuuta 1977 Etobicoke, Ontario, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edusti uransa viimeisenä seuranaan saksalaista Mönchengladbachia. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Stalteri pelasi Clemsonin yliopiston joukkueessa vuonna 1996. Seuraavalla kaudella Stalteri ryhtyi ammattilaispelaajaksi ja teki sopimuksen Toronto Lynxin kanssa. Vuoden pelaamisen jälkeen Lynxissa, jossa hän teki kahdeksan maalia, siirtyi hän saksalaiseen Werder Bremeniin. Kolme kautta reservijoukkueessa pelannut Stalteri teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa elokuussa 2001 ottelussa Energie Cottbusia vastaan. Stalteri teki ottelussa myös maalin.
Kausilla 2001–2002 ja 2002–2003 Stalteri vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa. Kaudella 2003–2004 Werder Bremenin mestaruusvuonna hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen, joka on voittanut Bundesliigan.
Vuonna 2005 hän siirtyi Tottenhamiin. Tottenhamissa pelatessaan Stalteri kävi muun muassa lainalla kevään 2008 aikana lontoolaisessa Fulhamissa. Vuonna 2009 Stalteri siirtyi saksalaiseen Borussia Mönchengladbachiin.
Vuodesta 1997 Kanadan maajoukkueeseen kuulunut Stalteri teki maajoukkuedebyyttinsä 17. elokuuta 1997 Irania vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 84 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa vuonna 2010, ja on vielä kahdeksan vuotta myöhemmin kaikkien aikojen toiseksi eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut kanadalainen.
ALBA

ALBA, Alianza Bolivariana para los Pueblos de Nuestra América (Bolivarilainen liittouma Amerikkamme kansojen hyväksi) on poliittis-sosiaalis-taloudellinen yhteistyösopimus eräiden Latinalaisen Amerikan maiden välillä. ALBAa ehdotti Venezuela vastineeksi Yhdysvaltain ajamalle FTAA-vapaakauppasopimukselle.
ALBAn vapaakauppasopimuksena on Venezuelan, Kuuban ja Bolivian välinen Kansojen kauppasopimus (Tratado de Comercio de los Pueblos, TCP), joka solmittiin aluksi Venezuelan ja Kuuban välillä 14. joulukuuta 2004. Bolivia liittyi TCP:hen huhtikuussa 2006.
Nicaragua ilmoitti 11. tammikuuta 2007 liittyvänsä ALBAan. Vuoden 2009 kesään mennessä ALBAsta on tullut yhdeksän valtion liittouma. Vuonna 2010 ALBA-maat aikoivat ottaa käyttöön yhteisen virtuaalivaluutan "sucren", mutta se on toteutunut voin osittain. Honduras vetäytyi yhteistyöstä presidentti Manuel Zelayan syrjäyttäneen vallankaappauksen jälkeen. Ecuador ilmoitti elokuussa 2018 eroavansa ALBA:sta. Bolivia puolestaan ilmoitti marraskuussa 2019 vasemmistolaisen presidentti Evo Moralesin valtakauden päätyttyä eroavansa ALBA:sta.
ALBA:ssa on tällä hetkellä (joulukuussa 2019) 9 jäsenmaata. Jäsenmaat ovat Antigua ja Barbuda, Kuuba, Dominica, Grenada, Nicaragua, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit ja Venezuela.
ALBA:n keskeisinä perustajina olivat vuonna 2004 Kuuban ja Venezuelan silloiset johtajat Fidel Castro ja Hugo Chavez. ALBA:n merkitys ja voima ovat viime aikoina olennaisesti heikentyneet Venezuelan taloudellisen ja poliittisen hajaannuksen ja sekasorron takia.
FTAA

FTAA () tai ALCA () tai ALCA () tai ZLEA () oli 34:n Amerikan valtion välille suunniteltu sopimus, jonka tavoitteena oli vähentää tai eliminoida kaupan esteet. Se oli Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välisen NAFTAn laajennos. FTAA:n oli tarkoitus tulla voimaan tammikuussa 2005.
Neuvottelut sopimuksesta alkoivat 11. joulukuuta 1994, mutta suureen tietoisuuteen se tuli vasta huhtikuussa 2001 Québecissä sitä vastaan suunnattujen mielenosoitusten myötä. 
Marraskuun 2003 kokouksessa Brasilian presidentti Lulan johdolla kahdenkymmenen maan liitto asettui vastustamaan pohjoisen maiden asettamia vaatimuksia ja kokous päättyi pikaisesti. FTAA-neuvottelut ovat olleet umpikujassa helmikuusta 2004 lähtien, pääasiassa maataloustuista ja immateriaalioikeuksiin liittyvien kysymysten vuoksi. Brasilia ja Argentiina kieltäytyivät sopimuksesta, jos siihen ei liitetä kysymystä Yhdysvaltain maataloustuesta.
Pedikyyri

Pedikyyri tarkoittaa jalkahoitoa, jonka kosmetologi suorittaa. Pedikyyri voi sisältää muun muassa jalkojen hieronnan, ihon kovettumien hionnan, kynsinauhojen siistimisen ja varpaankynsien leikkauksen ja lakkauksen. Pedikyyrejä suorittavat kauneushoitolat.
Pedikyyrin aluksi jalkoja liotetaan jalkakylvyssä ihon ja kynsinauhojen pehmentämiseksi. Vanha kynsilakka poistetaan varpaankynsistä. Kantapäiden kovettunut iho voidaan hioa jalkaraspilla. Jalkojenhoidon ammattilainen välttää raspin käyttöä ja käyttää kirurgin veistä. Varpaankynsien lakkaamisen helpottamiseksi saatetaan käyttää vaahtomuovista tehtyjä varpaidenerottelijoita.
Sana tulee latinan kielen sanoista "pes" (gen. "pedis") 'jalka' ja "cura" 'hoito'.
Veikko Rantala

Veikko Reima Rantala (s. 5. marraskuuta 1933 Lahti) on suomalainen filosofi ja Tampereen yliopiston emeritusprofessori. Hän jäi eläkkeelle yliopiston matematiikan, tilastotieteen ja filosofian laitoksesta vuonna 1998. Ennen siirtymistään akateemiselle uralle Veikko Rantala toimi matematiikan opettajana Lappeenrannassa 1958–1959 ja Valkeakoskella 1959–1960 sekä vanhempana lehtorina Kouvolan yhteiskoulussa 1961–1968, Etelä-Kaarelan yhteiskoulussa 1968–1970 ja Kajaanin yhteislyseossa 1970–1974. Hän suoritti jatko-opintonsa Helsingin yliopistossa teoreettisessa filosofiassa ja väitteli filosofian tohtoriksi logiikan tutkimuksellaan vuonna 1973. Hänet nimitettiin sekä Helsingin että Turun yliopistoon teoreettisen filosofian dosentiksi 1975, ja hän toimi Suomen Akatemian tutkijanviroissa 1973–1984 lukuun ottamatta vuotta 1981, jolloin hän hoiti käytännöllisen filosofian professuuria Helsingin yliopistossa. Hänet nimitettiin Tampereen yliopistoon filosofian apulaisprofessoriksi 1985 ja filosofian professoriksi 1988.
Veikko Rantalan keskeisiä tutkimuskohteita ovat logiikan lisäksi tieteenfilosofia, tietoteoria ja kognitiotiede sekä taiteen filosofia ja estetiikka. Hän on toiminut aktiivisesti useissa yhdistyksissä, kuten Suomen Filosofisessa Yhdistyksessä sekä Suomen Estetiikan Seurassa ja Suomen Semiotiikan Seurassa. Veikko Rantala on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Lars Hertzberg

Lars Henrik Hertzberg (s. 11. toukokuuta 1943 Helsinki) on Åbo Akademin entinen filosofian professori.
Hertzberg valmistui Helsingin yliopistosta 1967 ja väitteli tohtoriksi Cornell Universitystä 1970. Hän toimi määräaikaisena filosofian professorina Helsingissä 1971–1972 ja 1974–1976 ja Åbo Akademissa 1980-84, sekä apulaisprofessorina Arizonan yliopistossa 1972–74. Hertzberg nimitettiin Akademin filosofian professoriksi vuonna 1984. Hän jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 2007.
Hertzbergin puoliso on kirjailija Merete Mazzarella.
Corky Laing

Laurence Gordon ”Corky” Laing (s. 26. tammikuuta 1948 Montreal, Québec, Kanada) on Mountain-yhtyeen rumpali. Hän liittyi Mountainiin vuonna 1969. Muita yhtyeitä joissa hän on ollut mukana ovat muun muassa Energy, West, Bruce &amp; Laing, Pompeii ja Cork. Hän on myös julkaissut kaksi sooloalbumia "Makin’ It on the Street" (1977) ja "Lost Album" (1978). Laing asuu osan ajastaan Kirkkonummella.