tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pirttijärvi (Jämsä, Jämsänkoski)

Pirttijärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Hirvelänkylän lähellä sijaitseva järvi. Se muodostaa osan Jämsän reitistä ja sen kautta kulkee Wanhan Witosen melontareitti.
Maantietoa.
Pirttijärvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 121 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä. Järvellä on kaksi järviallasta, joiden välinen Vihtasalmi on 50 metriä leveä ja alle metrin syvä. Järven lounaista osaa kutsutaan Vihtalahdeksi. Pääaltaan pohjoista osaa kutsutaan Raappaanpohjaksi. Järven rannat ovat matalapiirteisiä, ja rannassa 1,5 metrin syvyyskäyrä seuraa rantaviivaa 50–100 metrin päässä.
Varsinaisella järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on Vihtalahden pohjoisrannassa sijaitseva luoto. Lisäksi Rimminojan suussa on saari ja Juusanvirran suussa kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 2,66 miljoonaa kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 2,2 metriä. Järven pohja on hyvin tasainen, jolloin järvialtaiden syvänteitä on kummassakin vain yksi. Vihtalahden syvin kohta yltää 4,5 metrin syvyyteen. Syvin kohta läytyy pääaltaasta, jossa keskellä järveä on 6,8 metriä syvää.
Pirttijärven rantaviivan pituus on 8,5 kilometriä. Järven lähiympäristöt ovat pääosin metsämaata, mutta Hirvelänkylässä ja Valkealuomissa on yhtenäistä peltomaata. Rannoille on rakennettu lähes 30 vapaa-ajan asuntoa, ja kauempana rannasta sijaitsee noin 10 kiinteää asuntoa. Valkealuomista tulee etelästä alkava yhdystie 16541, joka kiertää järven pohjoispuolelta ja kääntyy järven jälkeen etelään. Siellä se yhtyy Lahnajokeen vievään yhdystiehen 16542. Luomenvirran yli ei kulje tietä.
Vesistösuhteet.
Pirttijärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Kankarisveden–Pirttijärven alueeseen (14.512) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,2 metriä mpy. Juusanvirta alkaa Uuttanasta ja tuo pohjoisesta runsaasti vettä, koska siellä sijaitsee Jämsän reitin valuma-alueesta suurin osa. Järven valuma-alue Luomenvirran kohdalta mitattuna on 1 115 neliökilometriä , ja Rimminojan valuma-alue on 24 neliökilometriä , joka on 2 prosenttia järven valuma-alueesta. Juusanvirran vedet voisivat periaatteessa kääntyä suoraan Luomenvirtaan, jolloin Pirttijärven veden vaihtuvuus jäisi läntisten ojien ja purojen varaan. Järven poistovirtaama on noin 10 kuutiometriä sekunnissa , josta tosin suurin osa tulee Uuttanasta.
Juusanvirta on kaksi kilometriä pitkä ja putoaa matkallaan Uuttanasta 70 senttimetriä. Luomenvirta on vain 300 metriä pitkä, ja se putoaa 20 senttimetriä laskiessaan Lahnajärveen. Rimminoja laskee Pirttijärveen lännestä päin, ja siinä tulee mukana muiden järvien vesiä. Viereisen Valkeajärven laskuoja yhtyy Rimminojaan aivan sen joensuussa. Rimmin lisäksi valuma-alueen lähimpiä järviä ovat Vehkajärvi ja Kolojärvi. Pirttijärveen ei laske suoraan muita järviä.
Danvers (Massachusetts)

Danvers on kunta Massachusettsissa Yhdysvalloissa osavaltion itäosissa Bostonin koillispuolella. Siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 27 549 ihmistä, ja sen maapinta-ala on 34,3 neliökilometriä.
Danvers asutettiin 1630-luvulla, jolloin se tunnettiin vielä Salem Villagena ja se oli hallinnollisesti osa Salemia. Salemin noitaoikeudenkäyntien taustalla oli nimenomaan tapaus, joka sattui Salem Villagessa tammikuussa 1692. Pastori Samuel Parrisin tytär Betty ja tämän serkku Abigail Williams alkoivat käyttäytyä oudosti, ja he saivat kouristuksia ja alkoivat ääntelehtiä oudosti. Paikallisen lääkärin William Griggsin mukaan tytöt oli noiduttu. Tätä seurasi yhdeksän kuukautta kestänyt hysteria koko Essexin piirikunnan alueella. 20 ihmistä tuomittiin kuolemaan.
Salem Village nimettiin vuonna 1752 Danversiksi Danvers Osbornin mukaan. Oman kunnallishallinnon se sai vuonna 1757. Danvers oli alkujaan isompi, mutta South Danvers erosi siitä vuonna 1855 ja muodosti Peabodyn kunnan.
Danversin teollisuus alkoi kehittyä jalkineiden, mattojen ja tiilien valmistukseen. Sittemmin palvelualat ovat nousseet talouden keskeisimmäksi haaraksi. Kunnassa on kuitenkin valmistetaan edelleen elektroniikalaitteita, lamppuja ja viestintävälineitä. Kunnassa on vuonna 1965 perustettu North Shore Community College ja vapaussodan kenraalin Isreal Putnamin synnyinkoti.
Siuntion puukirkko

Siuntion puukirkko (ruots. "Sjundeå träkyrka") oli 1600-luvulla rakennettu luterilainen puukirkko Siuntiossa Uudellamaalla, joka rakennettiin suomenkielisiä jumalanpalveluksia varten. Näin pitäjässä pystyttiin pitämään suomenkielinen ja ruotsinkielinen jumalanpalvelus samanaikaisesti.
Ajan mukaisesti Pietari Brahen kenraalikuvernöörikaudella ruotsinkielisillä alueilla rakennettiin pääkirkkojen vierille hieman pienempiä kirkkoja suomenkielisiä kirkonmenoja varten. Kirkko purettiin tarpeettomana ja siirrettiin 1880-luvulla pois Siuntion kirkonkylästä, eikä siitä ole tiettävästi säilynyt jäljellä valokuvia.
Arkkitehtuuri.
Siuntion puukirkko oli suorakaiteen muotoinen hirsistä rakennettu kirkko. Kirkko sijaitsi Siuntion Pyhän Pietarin kirkon vieressä nykyisen kirkon ja Siuntion seurakuntakodin välissä. Länsiseinustalla sijainneen pääsisäänkäynnin edessä oli pieni asehuone. On myös luultavaa, että kirkossa oli torni. Kirkon pitkillä seinillä oli muutamia ikkunoita ja idässä kuori-ikkuna. Sisällä kirkossa oli lautakatto. Kirkossa ei ollut lehtereitä.
Pääkirkon, eli Pyhän Pietarin kirkon remonteissa suomenkieliseen puukirkkoon siirrettiin pääkirkon vanhaa arvokasta esineistöä, kuten kirkon vanha kolmiosainen alttaritaulu ja niin kutsuttu Tottien saarnastuoli 1600-luvulta, jonka osia on nykyisin on nähtävillä Pyhän Pietarin kirkossa. Kerrotaan, että sisustukseltaan puukirkko oli yksi näyttävimpiä.
Historia.
Siuntion puukirkko oli 1820-luvulle tultaessa jo miltei 200-vuotias ja tuolloi heräsi kysymyksiä muun muassa kirkon remontoinnin tarpeesta. Lopulta vuonna 1881 puukirkko päätettiin korjaamisen sijaan myydä huutokaupalla, sillä se oli suurelta osin käyttämättömänä. Kirkon osti Johan Malm Finnäsin talosta Bolstan kylästä. Kirkko siirrettiin hirsi kerrallaan Pyhän Pietarin kirkon vierestä Johan Malmin maille. Näistä hirsistä Malm rakensi Passilan koskeen myllyn ja tuvan. Myöhemmin kirkon hirsistä rakennettu mylly tuhoutui tulipalossa.
Kirkon myymisen selittää muun muassa myös se, että pääkirkkoon oli hankittu urut jo 1700-luvun puolella mikä houkutteli myös suomenkielistä väestöä käymään Pyhän Pietarin kirkossa. Lisäksi suomenkielinen väestö oli myös sulautunut suurelta osin ruotsinkieliseen väestöön, joka osaltaan pienensi tarvetta erilliselle suomenkieliselle jumalanpalvelukselle puukirkossa.
New Yorkin lainsäädäntöelin

 
New Yorkin lainsäädäntöelin () on New Yorkin osavaltion kaksikamarinen kansanedustuslaitos. Se muodostuu edustajainhuoneesta ja senaatista. Edustajainhuoneessa on kaikkiaan 150 edustajaa ja senaatissa 63 senaattoria. Lainsäädäntöelin kokoontuu ympärivuotisesti.
Lainsäädäntöelimen kokoontumispaikka on New York State Capitol, joka sijaitsee pääkaupunki Albanyssa. Yhdysvaltain demokraattisella puolueella on enemmistö sen molemmissa kamareissa.
Badaber

Badaber on pikkukaupunki Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan maakunnassa. Paikalla sijaitsee nykyisin Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Aikaisemmin sillä on ollut myös Yhdysvaltain ilmavoimien toimintaa. 
Badaber sijaitsee noin 10 kilometriä etelään Peshawarin kaupungista. Vuosina 1958–1970 Badaberissa toimi Yhdysvaltain ilmavoimien tiedustelun salainen tukikohta. Badaberista lähti ilmaan esimerkiksi Neuvostoliittoon suuntautunut Gary Powersin U-2-vakoilulento, joka ammuttiin alas Neuvostoliiton yllä 1. toukokuuta 1961. 
Afganistanin sodan sytyttyä Pakistanin puolelle alkoi saapua pakolaisia Afganistanista. Yksi suurimmsita pakolaisleireistä perustettiin Badaberiin. Leirin asukasluku oli vuonna 1981 29 012. Paikalla alettiin kouluttamaan Burhan al-Din Rabbanin Afganistanin Islamilaisen Yhdistyksen asejoukkoja, jotka sotivat Neuvostoliittoa vastaan Afganistanissa. Badaberissa sijaitsi myös vankilalinnoitus, jota käytettiin aseiden ja ammusten varastointiin. Paikalle tuotiin lopuolta myös joitakin sotavankeja, heidän joukossaan neuvostoliittolaisia. Sotavankien käynnistämä Badaberin kapina huhtikuussa 1985 päättyi räjähdykseen linnalla ja sen tuhoutumiseen.
Badaberissa on sittemmin sijainnut Pakistanin ilmavoimien tukikohta. Sillä ei ole ollut lentotoimintaa, mutta sillä on asunut Peshawarin lentotukikohdan työntekijöitä. Alueen turvallisuustilanne oli huono vuoden 2008 jälkeen. Vuonna 2015 Tehrik-i-Taliban Pakistan (TTP) teki 16 henkilön hengen vaatineen iskun ilmavoimien tukikohtaan.
Apila Pepita Miettinen

Apila Pepita Miettinen (s. 1991 Siilinjärvi) on suomalainen sarjakuvataiteilija, kuvittaja ja tatuoija. Hän asuu Helsingissä. Miettinen on käynyt Lapinlahden kuvataidelukion ja opiskeli graafisen suunnittelun maisteriohjelmassa Aalto-yliopistossa. Hän toimii "RIKKI"-lehden päätoimittajana. Miettisen ensimmäinen pitkä albumi "MOSSDASH" ilmestyi vuonna 2016. Yhdessä kahden muun sarjakuvataiteilijan, Pii Anttosen ja Kimmo Lustin, kanssa Miettinen on piirtänyt sarjakuvat vuonna 2018 julkaistuun kirjaan "Näkymätön sukupuoli". Miettinen on tehnyt kuvituksia muun muassa Ursula Mursun ja Karolina Kouvolan teoksiin.
Rasamalat

Rasamalat ("Altingia") on Altingiaceae-heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun kuuluu 11 lajia.
Rasamalat kasvavat luonnossa Kaakkois-Aasiassa.
Audrey

Audrey on naisen etunimi. Se pohjautuu muinaisgermaaniseen nimeen "Ediltrud", jossa alkuosan merkitys on ’jalo’ ja jälkiosan ’urhoollinen’. Välimuotona on ollut nimiasu "Adeltrud". Alun perin Audrey on ollut lempinimi, mutta nykyään sitä käytetään itsenäisenä etunimenä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa oli vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 170–180 Audrey-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Tampereen johdinautoliikenne

Tampereen johdinautoliikenne oli Tampereella vuosina 1948–1976 toiminutta julkista liikennettä.
Järjestelmän avajaiset pidettiin 8. joulukuuta 1948 ja liikenne lopetettiin 15. toukokuuta 1976. Tampereen johdinautoliikenne oli Suomen vanhin ja laajin johdinautojärjestelmä, jossa johdinautot palvelivat useiden linjojen muodostamaa verkostoa.
Historia.
1900-luvun alussa Tampereelle oli suunniteltu raitiotietä, joka ei kuitenkaan vielä tuolloin toteutunut. Toisen maailmansodan jälkeen ryhdyttiin suunnittelemaan johdinautoliikenteen aloittamista. Rakentaminen aloitettiin vuoden 1948 kesällä, ja viralliset avajaiset pidettiin 8. joulukuuta 1948. Ensimmäinen linjoista, ja ainoa, jota liikennöitiin koko järjestelmän olemassaolon ajan, oli linja 1 Koskipuistosta Härmälään. Suurimmillaan linjojen määrä oli 1950-luvun lopulla, jolloin liikennöitiin viittä linjaa (linjat 1, 2, 3, 11 ja 16).
Tampereella oli enimmillään käytössä 29 Valmetin valmistamaa johdinautoa, joista viimeiset oli hankittu vuonna 1959. Suurin osa autoista oli vuosimalleja 1949 ja 1950, ja pitkäikäisimmille yksilöille kertyi jopa 27 vuotta liikenteessä. Ensimmäinen johdinautolinja kulki keskustasta Härmälään, sittemmin linjat ulottuivat myös mm. Kalevaan ja Epilään. Johdinautoja säilytettiin ja huollettiin Pyynikinharjun rinteeseen vuonna 1950 valmistuneessa Rollikkahallissa. Johdinautolinjoja vähennettiin 1960-luvulta alkaen asteittain, kunnes liikenne lakkautettiin lopulta kokonaan 5. toukokuuta 1976. Liikenteen lopettamisen jälkeen pääosa autoista myytiin huutokaupalla eri ostajille vuoden 1976 aikana. Autoista vanhin ja pari uudempaa on sittemmin kunnostettu täysin ajokuntoisiksi museoautoiksi. Jarmo Peltolan 1998 kirjoittamassa "Onnikoita ja rollikoita" -kirjassa kuvataan tarkemmin johdinautojen hankintaprosessi, kaupunkisuunnittelun ja johdinautoliikenteen yhteys sekä johdinautoliikenteestä luopuminen.
Tampereella johdinautot tunnettiin lempinimillä "rollikka" tai "sarvijaakko", joista muistona ovat kadunnimet Rollikankatu Härmälän sekä Sarvijaakonkatu Kalevanrinteen kaupunginosissa.
Anders Besseberg

Anders Besseberg (s. 25. helmikuuta 1946) on norjalainen urheilujohtaja. Hän toimi Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) puheenjohtajana vuosina 1993–2018.
Besseberg erosi IBUn puheenjohtajan paikalta huhtikuussa 2018. Hän oli riippumattoman komission raportin mukaan ollut Venäjän lahjonnan kohteena ja ajanut Venäjän etua muun muassa peittelemällä venäläisten urheilijoiden dopingrikkeitä. Hän myös ajoi vuoden 2021 MM-kisojen järjestämistä Venäjällä. 
Huhtikuussa 2024 Besseberg tuomittiin Norjassa kolmen vuoden ja yhden kuukauden vankeuteen korruptiosta. Hänen katsottiin IBUn puheenjohtajana toimiessaan ottaneen lahjuksina vastaan kelloja, metsästysmatkoja ja prostituoitujen palveluja. Besseberg valitti tuomiosta hovioikeuteen. Hovioikeus tuomitsi hänet kolmeksi vuodeksi vankeuteen törkeästä korruptiosta. Besseberg aikoo valittaa tuomiostaan korkeimpaan oikeuteen.
Maaliskuussa 2025 urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin (CAS) langetti Bessebergille elinikäisen urheilun toimintakiellon.
Nicole Resch

Nicole Resch oli Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) pääsihteeri vuodesta 2008 huhtikuuhun 2018. Hän on riippumattoman komission raportin mukaan ollut Venäjän lahjonnan kohteena ja ajanut tehtävässään Venäjän etua. Hän on muun muassa vastannut siitä, että Jevgeni Ustjugov pääsi kilpailemaan Sotšissa 2014 ja sai olympiakulta, vaikka hänen veriarvonsa olivat poikkeavat. Resch esti raportin mukaan IBUn lääketieteellistä komiteaa paljastamasta venäläisurheilijoiden dopingin käyttöä.
Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto

Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto SHKL ry on vuonna 1976 perustettu hevosenomistajien edunvalvontajärjestö. Liiton tarkoitus on valvoa hevosenomistajien yleisiä ja yhteisiä etuja. Suomen Hevosenomistajien Keskusliittoa edelsi Suomen Raviurheilijain Liitto, joka oli perustettu vuonna 1957. 
SHKL ry on Suomen Hippoksen sekä kansainvälisen amatööriraviurheilijoiden liitto FEGAT:n jäsenjärjestö. Liitto hallinnoi vuonna 1983 perustettua Suomen Ravihevoskasvattajien Säätiötä ja omistaa hevoshuutokauppayhtiö Starinita Oy:n yhdessä Suomen Ravihevoskasvattajat ry:n kanssa.
Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto ry:n puheenjohtajana on vuodesta 2020 alkaen toiminut europarlamentaarikko Henna Virkkunen.
Toiminta.
Julkaisutoiminta.
SHKL ry julkaisee kuudesti vuodessa ilmestyvää Hevosenomistaja-jäsenlehteä.
Keinoemovälitys.
SHKL:n Keinoemovälitystoiminta on ollut koordinoitua ja ympärivuorokautista vuodesta 2000 alkaen. Keinoemovälityksestä on vastannut koko nykymuotoisen toiminnan olemassaolon ajan Heli Lepo. Varsansa menettäneiden tammojen ja emänsä menettäneiden varsojen yhteensaattaminen pelastaa usein varsan hengen ja mahdollistaa sen kehittymisen terveeksi ja tasapainoiseksi hevoseksi.
Liiton järjestämiä kilpailuja.
Lisäksi Suomen Hevosenomistajien Keskusliitto ry on yksi Varsakunkku-kilpailun yhteistyökumppaneista.
Hämeenlinnan satama

Hämeenlinnan satama on sisävesiliikenteen käyttöön tarkoitettu satama Vanajaveden rannalla Hämeenlinnan keskustassa. Satama-alue sijaitsee Arvi Kariston kadun varrella Koilliskulman kaupunginosassa aivan keskustan itälaidalla. Satamassa sijaitsee satamaravintola Rantakasino. Hämeenlinnan satamasta on kesäisin säännöllistä matkustajaliikennettä Tampereen suuntaan Suomen Hopealinjan liikennöimänä.
Haptanthus hazlettii

Haptanthus hazlettii on Keski-Amerikassa kasvava puulaji. Se löydettiin vuonna 1980 ja kuvattiin tieteelle uutena lajina sekä uuden suvun edustajana vuonna 1989. Sittemmin lajin on esitetty muodostavan yksin oman heimonsa Haptanthaceae, mutta molekyylibiologisten tutkimusten pohjalta laji sijoitetaan nykyisin puksikasvien eli puksipuukasvien (Buxaceae) heimoon, vaikka se poikkeaakin morfologisesti melkoisen paljon muista puksipuukasvilajeista.
Lajin löytöpaikan alue Hondurasissa on lajin löytämisen jälkeen muutettu laidunmaaksi ja lajin arveltiin hävinneen kokonaan, mutta sitä löydettiin kuitenkin muualtakin.
Aktiivinen luonnonhoito

Aktiivinen luonnonhoito on tietyn luontotyypin tai lajistolle otollisen elinympäristön elvyttämistä tai ylläpitämistä aktiivisin toimenpitein.
Aktiivisen luonnonhoidon toimenpiteiden tavoitteet ovat moninaisia. Niihin kuuluvat luonnon monimuotoisuuden turvaaminen, vesiensuojelu, ilmastonmuutokseen varautuminen ja sen torjuminen sekä virkistyskäyttö ja riistanhoito.
Metsähallitus Metsätalous Oy on panostanut aktiiviseen luonnonhoitoon vuodesta 2017. Metsätalous Oy:n suunnittelijoiden tulostavoitteisiin kuuluvat luonnonhoitotöiden ja ennallistamiskohteiden kohdentaminen ja suunnittelu.
Suomen pienin kauppamuseo

Suomen pienin kauppamuseo on Loviisan Skinnarbyssä sijaitseva yksityinen museo.
Museo sijaitsee vuonna 1958 rakennetussa kyläkaupparakennuksessa, joka on edelleen alkuperäisessä ulkoasussaan, vaikka kauppa oli toiminnassa 1980-luvulle asti. Museossa on esillä pääosin 1950- ja 1960-lukujen kauppatavaraa, mutta kokoelmasta löytyy myös uudempia ja vanhempia esineitä. Museon valikoimiin kuuluvat erilaiset tuotepakkaukset tupakkarasioista sukkahousuihin ja sillipurkkeihin. Esillä on myös laaja kokoelma esimerkiksi kahvipurkkeja ja leivontaan liittyviä tuotteita.
Filippiinienmuurahaiskäpy

Filippiinienmuurahaiskäpy ("Manis culionensis") on muurahaiskäpyihin kuuluva nisäkäslaji. Lajia tavataan uhanalaisena Filippiineiltä.
Koko ja ulkonäkö.
Filippiinienmuurahaiskäpy voi kasvaa 0,8–1,7 m pitkäksi ja painaa 4–7 kg. Uros on naarasta suurikokoisempi. Suuri osa ruumiista on vaaleanruskeiden keratiinista muodostuneiden suomujen peitossa ja suomujen välissä kasvaa tankeita karvoja. Lajin häntä on pitkä ja taipuisa. Se kykenee vaaran uhatessa käpertymään palloksi. Filippiinienmuurahaiskävyn kuono ja raajojen sisäosat ovat vaaleanpunaiset ja valkoisten karvojen peittämät. Etujaloissa on pitkät kynnet. Filippiinienmuurahaiskäpy muistuttaa huomattavasti malaijanmuurahaiskäpyä ("Manis javanica") ja sitä on aiemmin pidetty sen alalajina. Eroina ovat kuitenkin lyhyempi kuono, enemmän suomurivejä ja hieman pyöreämmät suomut.
Levinneisyys ja elintavat.
Filippiinienmuurahaiskäpyä tavataan Filippiineiltä Palawanista ja Calamiansaarilta sekä muutamilta pienemmiltä saarilta kuten Apulitilta. Lajin elinympäristöä ovat monentyyppiset alankojen metsät, mutta sitä voidaan tavata myös ruoho- ja maatalousmailta. Laji on yöaktiivinen ja viettää päivät maakäytävässä, kivien alla tai ontossa puussa. Se liikkuu tyypillisesti yksinään ja ravintonaan se syö muurahaisia ja termiittejä. Lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta paritteluaika on mahdollisesti keväisin. 
Filippiinienmuurahaiskäpy luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kokonaismäärästä ei ole tietoa, mutta kehitys on vähenevä. Tärkein uhka lajille on metsästys. Filippiinienmuurahaiskäpyä käytetään ravinnoksi ja lisäksi sen suomuja, verta ja ihoa käytetään perinteisessä aasialaisessa lääketieteessä. Lisäksi metsien hakkuut elinalueella uhkaavat filippiinienmuurahaiskäpyä.
Chisaki Morito

Chisaki Morito (jap. 森戸知沙希; s. 19. helmikuuta 2000 Tochigi) on japanilainen poplaulaja, Morning Musumen 14. sukupolven jäsen ja Country Girlsin entinen jäsen.
Cramlington

Cramlington on kunta Northumberlandissa Englannissa 14 km pohjoiseen Newcastlesta. Väkiluku oli 28 843 vuonna 2021. 
Se sijaitsee Northumberlandin ja North Tynesiden rajalla Annitsfordissa sijaitsevan Moor Farmin eritasoliittymän luona.
Cramlington on rakennettu Newcastlen lähiöksi vanhalle hiilikaivosalueelle, jotta saataisiin tarjolle asuntoja eri hintaluokissa. Alueen merkittävin nähtävyys on Seaton Delaval Hall.
Dino Campana

Dino Campana (1885 Marradi, Firenze, Italia – 1932 Castel Pulci, Firenze, Italia) oli italialainen runoilija. Campana keskeytti opinnot mielenterveysongelmien vuoksi ja matkusteli Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Hän palasi Italiaan 1914 ja julkaisi ainoan teoksensa "Canti orfici", joka sisältää sekä runoja että proosaa. Sitä pidetään modernin italialaisen lyriikan uranuurtajana. Viimeiset 14 elinvuottaan hän vietti mielisairaalassa.
Praszka (kunta)

Praszka on kaupungin sisältävä maalaiskunta Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 13 472. Kunnan keskus on Praszkan kaupunki.
Kylät Praszkan kunnassa ovat Aleksandrów, Brzeziny, Gana, Kowale, Kuźniczka, Lachowskie, Prosna, Przedmość, Rosochy, Rozterk, Skotnica, Sołtysy, Strojec, Szyszków, Wierzbie sekä Wygiełdów. Praszkan kunnan alueen läpi kulkevat valtatiet 42 ja 45. Se rajautuu Gorzów Śląskin, Mokrskon, Pątnówin, Radłówin, Rudnikin ja Skomlinin kuntiin. Praszkan pinta-alasta noin 66 prosenttia on maatalousmaata ja noin 26 prosenttia metsää.
Vuoden 2019 lopussa 50,9 prosenttia Praszkan asukkaista oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,2 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 58,2 prosenttia ja eläkeikäiset 25,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43 vuotta. Vuonna 2019 Praszkan kunnassa syntyi 126 lasta.
Sanfrid Hasselqvist

Anton Gideon Sanfrid Hasselqvist (4. elokuuta 1854 Parikkala – 20. helmikuuta 1917 Parikkala) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hasselqvistin vanhemmat olivat Hans Jeremias Hasselqvist ja Amalia Milda Dahl ja puoliso Ida Matilda Hasselqvist. Taiteilija, kirjailija Aarno Karimo oli heidän poikansa. Hasselqvist osallistui Parikkalan kunnalliselämään, toimien muun muassa kirkonisännöitsijänä ja rahastonhoitajana 18 vuotta ja kunnan taloudenhoitajana 12 vuotta. Hän oli myös kotiseutututkija. Mielipiteiltään Hasselqvist oli jyrkän perustuslaillinen. Hän oli "Parikkalan Sanomien" perustajia ja lehteä kustantavan yhtiön johtokunnan puheenjohtaja kuolemaansa asti. Hasselqvist oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885. Hän oli yleisen valitusvaliokunnan varajäsen ja teki anomukset maanviljelysopiston perustamisesta Kurkijoelle ja asevelvollisuushelpotusten esittämismahdollisuudesta kutsunnoissa. Yhdessä muiden kanssa hän esitti myös muun muassa Vuoksen kanavoimista.
Simplicissimus (lehti)

Simplicissimus oli saksalainen satiirilehti, jota julkaistiin viikoittain vuosina 1896–1944 sekä 1954–1967. Lehden perustivat kustantaja Albert Langen sekä pilapiirtäjä ja taidemaalari Thomas Theodor Heine. Lehti nimettiin Hans Jacob von Grimmelshausenin 30-vuotisesta sodasta kertovan romaanin Seikkailukas Simplicissimus sankarin mukaan. Simplicissimus yhdisteli uskaliasta poliittista kirjoittelua moderniin graafiseen ilmeeseen. Sen esikuvia olivat ranskalaiset lehdet Gil Blas illustré ja Le Rire.
Saksan keisarikunnan aikana Simplicissimus erottui muusta lehdistöstä valtaa pitäviin kohdistuvalla pelottomalla kritiikillään ja häikäilemättömällä pilkalla. Simplicissimuksen pilkka suuntautui ennen kaikkea preussilaista kuria korostaneeseen armeijaan sekä Saksan jäykkiin sosiaalisiin rakenteisiin. Lehteä toimitettiin Münchenin liberaalissa ilmapiirissä, ja sen kirjoittajakuntaan kuuluivat muun muassa Thomas Mann, Rainer Maria Rilke ja Frank Wedekind.
Vuonna 1898 keisari Vilhelm II sai tarpeekseen Simplicissimuksen ilkkuvasta tyylistä. Langen joutui pakenemaan Sveitsiin ja sai 30 000 Saksan markan sakot. Lehden kuvittaja Thomas Theodor Heine tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi ja toimittaja Frank Wedekind seitsemäksi kuukaudeksi vankilaan. Vuonna 1906 toimittaja Ludwig Thoma tuomittiin kuuden kuukauden vankeuteen papiston loukkaamisesta. Oikeusjutut kasvattivat lehden suosiota entisestään, ja sen levikki oli suurimmillaan 85 000 kappaletta.
Kun Saksa liittyi ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914, Simplicissimuksen aiemmin kärkäs sävy laimentui ja se alkoi tukea sotaan osallistumista. Lehden lopettamista ehdittiin jo harkita, mutta julkaisemista päätettiin kuitenkin jatkaa. Simplicissimus muuttui sen jälkeen voimakkaan poliittiseksi, mikä näkyi ennen kaikkea lehden julkaisemissa kuvissa, joiden tekijöinä olivat monet tunnetut taiteilijat, esimerkiksi George Grosz, Käthe Kollwitz ja John Heartfield. Natsien noustua valtaan lehti alkoi myötäillä heidän politiikkaansa. Lopulta Simplicissimus lakkautettiin vuonna 1944. Lehteä ryhdyttiin julkaisemaan uudelleen vuonna 1954. Lopullisesti Simplicissimus lakkasi ilmestymästä vuonna 1967.
Varjoyrtit

Varjoyrtit ("Pachysandra") on puksipuukasvien (Buxaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kolmesta viiteen lajia.
Suvun lajeista idänvarjoyrttiä eli varjoyrttiä ("Pachysandra terminalis") käytetään maanpeitekasvina.
Brynolf Roiha

Brynolf Roiha (21. kesäkuuta 1870 Parikkala – 28. joulukuuta 1906 Parikkala) oli suomalainen maanviljelijä, tehtailija ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tilanomistaja, tupakkatehtailija Roiha oli talonpoikaissäädyssä Kurkijoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Kaksilla viimeisillä valtiopäivillä hän oli valitsijamies ja lakivaliokunnan jäsen. Roiha teki valtiopäivillä useita esityksiä ja osallistui esityksiin, koskien muun muassa valtionapuja, kieltolakia ja eläkkeitä.
Vincenzo Cardarelli

Vincenzo Cardarelli, oik. Nazareno Caldarelli, (1887 Corneto Tarquinia, Italia – 1959 Rooma, Italia) oli italialainen runoilija ja toimittaja. Sekalaisten opintojen jälkeen hän perusti yhdessä muiden kanssa vuonna 1919 "La Ronda" -lehden.
Suomennettu tuotanto.
Cardarellin runoja on julkaistu Hannimari Heinon suomentamina teoksessa:&lt;br&gt;
Rolando Pieraccini (toim.), "Italian runoutta 1900-luvulta", Helsinki: Lauttasaari Press, 2004
Marie Cardinal

Marie Cardinal (1929 Alger, Algeria – 2001 Valréas, Vaucluse, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja filosofi. Hän osallistui politiikkaan ja feministiseen liikkeeseen. 
Teoksessaan "Vapauttavat sanat" Cardinal käsittelee lapsuudenkokemuksia katolisessa yläluokkaisessa perheessä, ja teos sai Ranskassa paljon huomiota. Cardinal vastasi kirjasta saamaansa palautteeseen raporttikirjalla "Autrement dit" (1976), jonka hän teki yhdessä Anne Leclercin kanssa.
Afrodisias (Kilikia)

Afrodisias (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Mersinin maakunnan Tisania.
Maantiede.
Afrodisiaksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Kilikian rannikolla eli Vähän-Aasian etelärannikolla noin 31 kilometriä lounaaseen Seleukeiasta. Se oli rakennettu Zefyrionin niemelle eli nykyiselle Tisan niemelle sen mantereeseen yhdistävän kannaksen itärannalle. Pseudo-Skylaksin mukaan kaupungilla oli kaksi satamaa, toinen kannaksen itäpuolelle ja toinen länsipuolelle muodostuneessa lahdessa.
Afrodisiaksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. "Stadiasmus Maris Magni" kuvaa Afrodisiaksen olleen Kyprosta lähin paikka mantereen puolella. Rannikolla kaupungista länteen päin sijaitsivat muun muassa Kelenderis ja Anemurion ja itään Korykos ja Elaiussa.
Kilikian Afrodisiasta ei tule sekoittaa suurempaan ja tunnetumpaan Afrodisiakseen Kaariassa.
Historia.
Afrodisiaksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu muun muassa siihen, että kaupunki löi omaa aiginalaisen standardin mukaista hopearahaa arkaaiselta kaudelta noin vuodesta 520 eaa. lähtien. Klassiselta kaudelta noin vuodesta 379–374 eaa. raha oli mahdollisesti persialaisen standardin mukaista. Hellenistisellä kaudella Seleukeian perustamisen jälkeen Afrodisiaksen alue tuli todennäköisesti osaksi sen aluetta.
Antiikin lähteistä kaupungin mainitsevat jo mainittujen lisäksi myös muun muassa Diodoros Sisilialainen ja Livius sekä Plinius vanhempi, joka käyttää siitä nimeä "Oppidum Veneris", mutta ei esimerkiksi Strabon.
Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaiseksi polikseksi, sen asujaimisto vaikuttaa koostuneen pääasiassa seudun ei-kreikkalaisesta väestöstä. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Afrodisios" () ja "Afrodisias" ().
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin paikalta on löydetty asutusjäänteitä sen kannaksen ja satamien läheisiltä kahdelta kukkulalta. Paikka on ollut ympäröity tornein varustetulla muurilla, joka on ajoitettu klassiselle kaudelle 400–300-luvuille eaa. Jäänteitä on myös idemmän sataman läheisellä tasangolla, jossa on ollut noin 15 hehtaarin kokoinen asutus.
Kaupungissa on ollut Afroditen kultti sekä sen nimen että rahojen kuvituksen perusteella. Rahoissa esiintyvät myös Athene ja Hermes. Näin kaupungissa on oletettavasti ollut myös näille jumalille omistetut pyhäköt.
Katabathmos Megas

Katabathmos Megas (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Marmarikassa Välimeren rannikolla. Nykyisin sen paikalla sijaitsee Sollumin kaupunki.
Katabathmos, suomeksi ”Laskeutuminen”, sijaitsi Egyptin ja Libyan Kyrenaikan rajaseudulla samannimisellä niemellä, jota pidettiin ptolamaiolaisen ja roomalaisen Egyptin sekä Kyrenaikan rajana. Sen paikka on myös lähellä nykyisten Egyptin ja Libyan valtioiden rajaa. Kaupungin kohdalla on jyrkkä rinne, jonka yläpää on noin 180 metrin korkeudella merestä. Kulku ei ole mahdollista suoraan rantaa seuraten vaan hankalammin yläkautta. Näin se muodosti luonnollisen rajan. Strabon mainitsee paikan Egyptin länsirajana. Antiikin kirjallisuudessa sen mainitsevat myös muun muassa Polybios, Pomponius Mela, Plinius vanhempi ja Orosius. Paikka tunnettiin myös nimellä "Tetrapyrgia", ”Neljä tornia”, mikä kertoo sen olleen linnoitettu. Sen sataman nimi oli "Plynos" ("Plynos Limen").
Metropolis (Troas)

Metropolis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Troaksessa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi Propontiin eli nykyisen Marmaranmeren etelärannikolla lähellä Priaposta, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Metropoliin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Mētropolitēs" ().
Ostrakine

Ostrakine (; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä Niilin suiston itäpuolella, ja sijoitetaan Serbonis-järvelle (nyk. Buḥayrat al-Bardawīl) nykyiselle El-Felusiyatin saarelle.
Ostrakine sijaitsi Pelusionin ja Rhinokoluran välisellä tiellä. Plinius vanhempi laski sen ja Pelusionin väliseksi etäisyydeksi 65 roomalaista mailia eli noin 96 kilometriä. Klaudios Ptolemaios sijoitti kaupungin Kassiotikseen Kassios-vuoren (nyk. Ras Kouroun) ja Rhinokoluran välille. Kaupungilla ei ollut omaa vesilähdettä, ja se sai vetensä kanavalla Niilistä.
Roomalaisella kaudella kaupunki oli sotilasasema, jossa oli varuskunta. Se mainitaan muun muassa, kun Vespasianus palasi joukkoineen Aleksandriasta Palestiinaan ensimmäisen juutalaissodan aikaan vuonna 69. Tuohon aikaan sitä ei ollut linnoitettu.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella Ostrakine kuului Augustamnica priman provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Pelusionin metropoliitan alainen piispanistuin. Kaupungin piispoista tunnetaan Theoktistos, Serapion ja Abraham 300- ja 400-luvuilla. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä "Ostracine" ("Ostracinensis").
Paraitonion

Paraitonion (, ) eli Ammonia () oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Välimeren rannalla Egyptin ja Libyan rajaseudulla. Nykyisin kaupungin paikalla sijaitsee Marsa Matruhin kaupunki.
Maantiede.
Paraitonion luettiin joskus Marmarikaan. Diodoros Sisilialainen luki sen kuuluvaksi Libyaan, Klaudios Ptolemaios puolestaan Egyptiin ja sen Libyan nomokseen. Kaupungilla oli laaja satama, jonka pituudeksi mainitaan jopa 40 stadioninmittaa, mutta johon tosin oli hankala purjehtia riuttojen vuoksi. Strabon laski Paraitonionin ja Aleksandrian väliseksi etäisyydeksi stadionia, kun taas "Stadiasmus Maris Magnissa" etäisyys on stadionia.
Historia.
Paraitonionin vaiheista tunnetaan antiikin lähteistä lähinnä yksittäisiä mainintoja. Aleksanteri Suuri kulki kaupungin kautta vuonna 331 eaa. ollessaan matkalla Ammonin oraakkelin luo. Marcus Antonius pysähtyi siellä ennen Aktionin taistelua. Tuohon aikaan kaupungissa oli Pinariuksen johtamia roomalaisia joukkoja, joiden tehtävänä oli suojella Egyptiä. Kaupungin nimi esiintyy myös latinankielisessä runoudessa Ovidiuksella ja Lucanuksella.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella Paraitonion kuului Libya inferiorin provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli Darniksen metropoliitan alainen piispanistuin. Sen piispoista tunnetaan kolme, Nikaian kirkolliskokoukseen vuonna 325 osallistunut Titus, areiolainen Siras sekä Gaius (362). Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä "Paraetonium" ("Paraetoniensis"). Justinianus I linnoitutti kaupungin rajalinnoitukseksi suojaamaan Egyptiä lännen puolelta tulevia hyökkäyksiä vastaan.
Arabikauden alussa paikka tunnettiin antiikin aikaisesta nimestä muuntuneella nimellä "Baretoun".
Heikki Hassinen

Heikki Hassinen (1823 – 11. toukokuuta 1888 Eno) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hassinen oli maanviljelijä, joka toimi muun muassa Enon kuntakokousten esimiehenä. Hän oli talonpoikaissäädyssä Ilomantsin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Kaarle Kustaa Hegerström

Kaarle Kustaa Hegerström (1831 – 29. kesäkuuta 1886 Joroinen) oli suomalainen lukkari, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Hegerström kävi urkurikoulun ja tuli lukkariksi Joroisiin, jossa hän omisti myös maatilan. Hän oli talonpoikaissäädyssä Leppävirran tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1877–1878 ja 1882. Edellisillä valtiopäivillä Hegerström oli valtiovarainvaliokunnan jäsen ja jälkimmäisillä laki- ja talousvaliokunnan jäsen sekä valitsijamies. Hän teki valtiopäivillä useita anomuksia ja esitti lukuisia lausuntoja. Hegerström oli myös useiden valtionkomiteoiden jäsen.
Greshamin laki

Greshamin laki on taloustieteen teoria, jonka mukaan keinotekoisesti yliarvostettu raha pyrkii ajamaan keinotekoisesti aliarvostetun rahan pois kierrosta. Jos siis eriarvoista metallia sisältävillä kolikoilla on sama arvo laillisena maksuvälineenä, maksamiseen käytetään halvemmasta metallista koostuvia kolikoita ja kalliimmasta metallista valmistetut metallirahat katoavat siten yleensä kierrosta. Kuningatar Elisabet I:n rahoitusasiamies Thomas Gresham ei ollut ensimmäinen, joka tunnisti tämän lainalaisuuden, mutta hänen vuonna 1558 laatimansa teorian selvennys sai taloustieteilijä H. D. Macleodin ehdottamaan nimitystä Greshamin laki 1800-luvulla.
Rio Kitagawa

Rio Kitagawa (jap. 北川莉央; s. 16. maaliskuuta 2004 Tokio) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 15. sukupolven jäsen.
Homare Okamura

Homare Okamura (jap. 岡村ほまれ; s. 9. toukokuuta 2005 Tokio) on japanilainen poplaulaja, malli ja Morning Musumen 15. sukupolven jäsen.
Mei Yamazaki

Mei Yamazaki (; s. 28. kesäkuuta 2005 Sapporo, Hokkaidō) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 15. sukupolven jäsen. Yamazaki oli ennen Morning Musume uraansa Hello! Project Kenshuusei Hokkaidō -harjoittelijaryhmässä.
Hárrejåhkå (Råneträsket)

Hárrejåhkå (meänk. "Harrijoki") on Ruotsissa Norrbottenin läänissä Jällivaarassa Rånejoen vesistössä virtaava Rånejoen vesistön pääuomaan kuuluva joki. Se on myös Råneträsketiin laskeva tunturijoki.
Joen kulku.
Joki alkaa Rovasenjärvestä ja laskee alas järveä ympäröivältä suolta. Joen suunta on koko ajan kohti kaakkoa. Ensimmäiseen järveen, Harrijärveen (, vedenpinnan korkeus 384 m mpy.), joki laskee 8,5 kilometrin jälkeen. Tällä osuudella on joelle tullut pudotusta 60 metriä eli alkuosuuden kaltevuus on ollut 6,9 metriä kilometrille. Järvestä on vielä 3,5 kilometriä Muorjekvuoman suolle, jonka luoteisosassa (Pikkukarku) kohtaavat sen kolme sivujokea. Suon eteläosassa joki laskee välillä Ratnilompoloon ("Ráddneluoppal", 373 m mpy.) ja jatkaa sitten kaakkoon päin. Alajuoksulla joki virtaa Järvenpääjänkkän halki ja laskee Råneträsketin (361 m mpy.) luoteispään pohjoisrantaan.
Luontoarvoja.
Valuma-alueen pohjoisosa kuuluu Stubban luonnonsuojelualueeseen (Stubbas naturreservat, 350,33 km²), jonka alue muodostaa Mudduksen kansallispuiston ja Sjaunjan luonnonsuojelualueen (285 km²) kanssa yhtenäisen suojelualueen. Suojelualueeseen jäävät Rovasenjärvi ja 1,5 kilometriä siitä alkavasta joenvarresta. Valuma-alueen länsireuna Porolompolon ympäristössä sijaitsee Mudduksessa.
Valuma-alue.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 144 neliökilometriä ja valuma-alueen pääuoma on koko pituudeltaan yhtä kuin Hárrejåhkå. Pääuomaan yhtyy Rovasenjärven lähellä etelästä tuleva Unna Gárddojávrren laskuoja. Lähes viisi kilometriä alempana siihen yhtyy Guossavárrelta alas laskeutuva puro. Kolmen puron kohtaaminen Harrijärven alapuolella Pikkukarussa alkaa Lumijoella, joka saapuu suolle luoteesta, sen viereen yhtyy Iso Kuolpajoki, joka on Iso Kuolpajärven ("Stuor Guolpájávrre", 432 m mpy.) laskupuro, ja viimeiseksi Pikku Kuolpajoki, joka on Pikku Kuolpajärven ("Unna Guolpájávrre", 427 mpy.). Viimeiset sivujoet yhtyvät Ratnlompolon alapuolella. Ennen Järvenpääjänkkää idästä tulee lyhyt puro ja jänkkällä tulee luoteesta päin pitempi puro, joka alkaa Äddnaroavven ja Tjáhppisvárren välisestä laaksosta ja virtaa Peuralompolon ("Gåddeluoppal", 370 m mpy.) läpi. Råneträsketistä alkaa Rånejoki, laskee Pohjanlahden Perämereen Råneåssa Luulajan kunnassa.
Yasuji Inoue

Yasuji Inoue (, 1864 – 14. syyskuuta 1889) oli japanilainen ukiyo-e-taiteilija. Hän käytti myös nimeä Yasujiro [Yasuhiro] Inoue, pelkkää Yasuji-nimeä ja kustantajansa vuonna 1884 myöntämää taiteilijanimeä Tankei.
Meiji-kauden alkupuolella taiteilijanuransa tehnyt Inoue harjoitteli Kobayashi Kiyochikan opissa, ja hänen on sanottu olleen mestarinsa merkittävin oppilas aikana, jolloin ukiyo-e-työt olivat väistymässä modernimpien painotekniikoiden tieltä. Yasujin tyyli muistutti Kiyochikan tyyliä, ja kummallakin oli tapana tehdä töistään eri versioita, esimerkiksi päivänvalo- ja yöllisiä versioita. Hänen tuotantoonsa kuului muun muassa 1880-luvun alun postikorttikokoisten teosten "Tokyo meisho" (Kuvia Tokiosta) -sarja, jossa käytettiin länsimaalaista tyyliä ja perspektiiviä japanilaisten vaikutteiden pysyessä näkyvissä. Vuodesta 1884 Yasuji suuntautui muun tyylisiin töihin Tankei-nimellä. Hän kuoli vain 25-vuotiaana 14. syyskuuta 1889. Yasujin tuotannon laajuudeksi on mainittu 133 teosta.
Demre

Demre (entinen Kale) on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Demren väkiluku oli 26 362.
Demre tunnettiin ennen nimellä Kale, mutta se nimettiin uudelleen vuonna 2005.
Metal Galaxy

Metal Galaxy on japanilaisen kawaii metal -yhtyeen Babymetalin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin ensimmäisenä Japanissa 8. lokakuuta 2019 ja sen jälkeen kansainvälisesti 11. lokakuuta 2019.
" Metal Galaxy" on Babymetalin ensimmäinen albumi ilman yhtyeestä vuonna 2018 eronnutta jäsentä, Yuimetalia (Yui Mizuno). Albumilla esiintyy myös muita artisteja, kuten ruotsalaisen Sabaton-yhtyeen laulaja Joakim Brodén sekä Polyphia yhtyeen kitaristit Tim Henson ja Scott LePage.
Kappaleet.
Babymetal julkaisi kappaleen BxMxC myös erikseen singlenä.
Khumalo

Khumalo on muun muassa seuraavien eteläafrikkalaisten henkilöiden sukunimi:
Marty Walsh (poliitikko)

Marty Walsh (s. 10. huhtikuuta 1967) on yhdysvaltalainen juristi ja demokraattipuoluetta edustava poliitikko, joka oli Joe Bidenin hallinnon työministerinä 2021–2023.
Walsh oli Bostonin pormestari kahden kauden ajan, tultuaan valituksi 2013 ja 2017. Sitä ennen hän oli Suur-Bostonin alueen rakennustyöläisten liiton johdossa. Joe Biden nimitti Walshin 
työministeriksi virkakautensa alussa 2021. Ammattiyhdistystausta sopii Bidenin vaalilupaukseen parantaa järjestäytyneen työvoiman asemaa.
Walsh pyrki työministerinä uudistamaan työlakia ja -säädöksiä. Hän ehdotti muun muassa yrityksen työntekijän määritelmän laajentamista, jotta se kattaisi myös monet itsenäisiksi alihankkijoiksi määritellyt toimijat. Walsh ja koko Bidenin hallinto sai myös kritiikkiä rautatietyöläisiltä välitettyään alustavan työehtosopimuksen rahtirautateiden ja työntekijäjärjestöjen välillä. Sopimus oli varsin epäsuosittu työntekijöiden keskuudessa.
Walsh ilmoitti helmikuussa 2023 jättävänsä seuraavassa kuussa työministerin tehtävät saatuaan paikan NHL:n pelaajien ammattiliiton NHLPA:n johdosta. Hän aloitti tehtävänsä 20. maaliskuuta.
Raffiapalmut

Raffiapalmut ("Raphia") on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut ranskalainen Ambroise Marie François Joseph Palisot de Beauvois. Siihen kuuluu 22 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Afrikassa ja trooppisessa Amerikassa. Afrikassa esiintyy 20 lajia, Madagaskarissa yksi laji ja Amerikassa yksi laji seuraavissa maissa: Brasilia, Venezuela, Panama, Costa Rica ja Nicaragua. Raffiapalmujen tyyppilaji on Afrikan keskiosassa kasvava "Raphia vinifera". Suvun kasveja hyödynnetään monin eri tavoin, muun muassa materiaalina ja ravintona, taloudellisesti merkittävin tuote on raffiakuitu.
Assaipalmut

Assaipalmut ("Euterpe") on palmukasveihin kuuluva kasvisuku, jonka on kuvannut saksalainen Carl Friedrich Philipp von Martius 1823. Siihen kuuluu seitsemän lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Amerikassa, Keski-Amerikasta Argentiinaan. Assaipalmujen tyyppilaji on mm. Kolumbiassa, Venezuelassa ja Brasiliassa kasvava paranassaipalmu ("Euterpe oleracea"), jonka marjamaisia hedelmiä syödään.
Pensaspalmut

Pensaspalmut ("Rhapis") on palmukasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu yksitoista lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena manner-Aasian kaakkoisosassa ja Indonesiassa Pohjois-Sumatralla. Pensaspalmujen ruokomaiset varret kasvavat pensasmaisesti. Suvun lajit ovat tunnistettavissa lehtimuodostaan, lehdet ovat jakautuneet useiksi säteittäisiksi sormiliuskoiksi. Luonnossa pensaspalmut ovat ainavihantien metsien aluskasveja. Ainakin kahta lajia viljellään huonekasvina.
Mukusit

Mukusit ("Baikiaea") on afrikkalainen hernekasvisuku, johon kuuluu kuusi lajia. Ne ovat puita, jotka kasvavat trooppisissa alankosademetsissä ja kausikuivissa metsissä. Mukuseja esiintyy Keski-Afrikasta etelään, Nigeriasta Namibiaan. Suomeksi on nimetty yksi laji, sambianmukusi ("Baikiaea plurijuga").
Lennätinkasvit

Lennätinkasvit ("Codariocalyx") on hernekasvisuku, johon kuuluu kaksi lajia: "Codariocalyx gyroides" ja lennätinkasvi ("Codariocalyx motorius"). Ne ovat pensaita joita kasvaa alkuperäisenä Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lennätinkasvi tunnetaan myös huonekasvina.
Ruotsinraunioyrtti

Ruotsinraunioyrtti ("Symphytum" × "uplandicum") on lemmikkikasveihin ja raunioyrttien sukuun kuuluva lajiristeymä. Sen kantalajit ovat tarharaunioyrtti ("Symphytum asperum") ja rohtoraunioyrtti ("Symphytum officinale"). Sitä käytetään koristekasvina.
Ruotsinraunioyrtti on monivuotinen, rotevakasvuinen ja melko karheakarvainen ruoho, joka kasvaa 50–200 senttimetriä korkeaksi. Risteymänä se on monimuotoinen ja ulkonäöltään vaihteleva. Kukintona on lyhyt kiemura viuhko, kukkien teriö on melkein suppilomainen tai torvimainen. Kukkien väri vaihtelee punaisesta sinipunaiseen ja siniseen, ja joskus harvoin ne voivat olla melkein valkoisia.
Ruotsinraunioyrtti kasvaa Pohjoismaista Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Suomessa melko yleisesti viljelykarkulaisena. Suomessa siitä on melko paljon havaintoja varsinkin eteläosassa. Suomessa sitä pidetään nykyisin vakiintuneena ja leviämiskykyisenä uustulokkaana, joka kuuluu myös haitallisten vieraslajien luetteloon.
Keltaraunioyrtti

Keltaraunioyrtti ("Symphytum tuberosum") on lemmikkikasveihin ja raunioyrttien sukuun kuuluva kasvilaji. Se esiintyy alkuperäisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Turkissa. Pohjoismaissa sitä on havaittu Ruotsissa ja Suomessa harvoin uustulokkaana.
Keltaraunioyrtti on monivuotinen pystykasvuinen karheakarvainen ruoho, joka kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on haaraton tai niukkahaarainen. Lehdet ovat leveänsoikeat ja ruodittomat. Kukintona on lyhyt ja tiivis kiemura viuhko, kukkien teriö on kellomainen, väriltään kalpeankeltainen.
Tarharaunioyrtti

Tarharaunioyrtti ("Symphytum asperum") on lemmikkikasveihin ja raunioyrttien sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina. Se voi risteytyä monen eri raunioyrtin kanssa, tunnettu on mm. tarharaunioyrtin ja rohtoraunioyrtin ("Symphytum officinale") risteymä, ruotsinraunioyrtti ("Symphytum" × "uplandicum").
Tarharaunioyrtti on monivuotinen rotevakasvuinen karheakarvainen ruoho, joka kasvaa 50–200 senttimetriä korkeaksi. 
Se muistuttaa ulkonäöltään rohtoraunioyrttiä; yhtenä erona sen varsilehdet eivät ole johteiset, lehtilapa siis kapenee selväksi lehtiruodiksi. Kukintona on lyhyt ja tiivis kiemura viuhko. Kukkien teriö on kellomainen, väriltään ensin vaaleanpunainen ja muuttuu siniseksi.
Levinneisyys.
Tarharaunioyrtti esiintyy alkuperäisenä Kaukasiassa, Turkissa ja Iranissa. Pohjoismaissa laji on yleinen viljelykarkulainen. Myös Suomessa tarharaunioyrttiä kasvaa paikoitellen viljelykarkulaisena, mutta harvemmin kuin rohto- tai ruotsinraunioyrttiä. Lajia pidetään Suomessa vakiintuneena ja leviämiskykyisenä.
Barbara Olson

Barbara Kay Olson (o.s. Bracher, 27. joulukuuta 1955 – 11. syyskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen juristi ja konservatiivinen televisiojuontaja, joka toimi poliittisena kommentaattorina muun muassa Fox News- ja CNN-kanavilla. Hän oli naimisissa lakimies Theodore Olsonin kanssa.
Olson kuoli syyskuun 11. päivän terroritekojen yhteydessä American Airlinesin lento 77:n törmättyä Pentagoniin. Lennolla ollut Olson oli matkalla Kaliforniaan Bill Maherin "Politically Incorrect" -ohjelmalle.
Linda Karlström

Linda Karlström on suomalainen verkkovaikuttaja. Hän asuu ruotsinkielisellä Pohjanmaalla Kruunupyyssä. Hän pitää rokotevastaista sivustoa vaccin.me ja toimii näkyvästi rokotteidenvastaisessa liikkeessä. Ruotsalainen yhdistys Vetenskap och Folkbildning valitsi hänet vuoden 2020 harhaanjohtajaksi tammikuussa 2021.
Karlström on viiden lapsen kotiäiti. Vuonna 2024 hän valmentaa telinevoimistelijoita pietarsaarelaisessa IF Drottissa ja toimii lisäksi sen voimistelujaostossa. Vuonna 2021 Voimisteluliitto jätti hänet rankaisematta juutalaisvastaisista ja holokaustia vähättelevistä kommenteista, mutta hänen valmennustoimintansa IK Kronan -seurassa on päättynyt. Hän levittää rokotteidenvastaista viestiä luennoilla, lehtien yleisönosastokirjoituksissa ja bloginsa kautta.
Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n kaksi toimittajaa soluttautui Karlströmin toimintaan ja teki osin salaa kuvatun dokumentin "Dokument inifrån: Vaccinkrigarna", jonka SVT esitti joulukuussa 2020. Dokumentin salaa kuvatuissa kohtauksissa paljastuu, että Karlström pitää rokotteita uuteen maailmanjärjestykseen pyrkivän juutalaisen valtaeliitin huijauksena. Dokumentissa Karlström myös kiistää holokaustin ainakin osittain ja pitää sitä lavastettuna. Hänen mukaansa se keksittiin, jotta ei paljastuisi, kuinka juutalaiset hallitsevat maailmantapahtumia. Karlström haastoi Ruotsin valtion oikeuteen, koska katsoi yksityiselämäänsä loukatun, ja maaliskuussa 2023 Tukholman käräjäoikeus määräsi maksettavaksi hänelle 100 000 kruunun korvauksen. Hän ja valtio saavat kuitenkin vastata omista oikeudenkäymiskuluistaan. Käräjäoikeuden mukaan Karlström esitti tarkoituksetonta todistelua erilaisista salaliittoteorioista ja siten aiheutti tuomioistuimelle turhaa työtä. Ruotsin valtio valittaa tuomiosta.
Crystal Palacen dinosaurukset

Crystal Palacen dinosaurukset () ovat joukko dinosauruksia ja muita esihistoriallisia eläimiä esittäviä veistoksia Lontoon Crystal Palacessa Englannissa. Veistokset suunnitteli kuvanveistäjä Benjamin Waterhouse Hawkins paleontologi Richard Owenin avustuksella. Vuonna 1854 Crystal Palace Park -puistossa paljastetut veistokset eivät vastaa nykytieteen käsitystä näiden eläinten ulkonäöstä, mutta edustivat aikanaan 1850-luvulla uusinta tiedettä. Crystal Palacen dinosaurusveistokset kuuluvat Britannian merkittävimpien suojeltujen rakennuskohteiden joukkoon ("Grade I" -suojelu).
Kalervo Puskala

Ossi Kalervo Aatos Puskala (30. maaliskuuta 1934 – 27. tammikuuta 2021 Seinäjoki) oli suomalainen valokuvaaja. 
Hän aloitti kuvaamisen 18-vuotiaana ja toimi valokuvaajana Jurvassa vuodesta 1953.
Vuonna 1971 hän sai muotokuvistaan brittiläisen Royal Photographic Societyn ARPS-arvon. Hänet palkittiin valokuvataiteen valtionpalkinnolla kaksi kertaa (1973 ja 1977) ja hän sai valtion taiteilijaeläkkeen. Hän kuvasi mustavalkofilmille kuolemaansa saakka.
Puskala tunnettiin myös järjestötoiminnastaan ja työstään Jurvan kulttuurielämän eteen, mistä hyvästä hänet palkittiin kotiseutuneuvoksen arvonimellä. Esimerkiksi Pohjanmaan valokuvakeskus perustettiin Puskalan aloitteesta.