tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Željko Komšić

Željko Komšić (s. 20. tammikuuta 1964 Sarajevo, Bosnia-Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen kroaattipoliitikko. Hänet valittiin 1. lokakuuta 2006 nelivuotiskaudelle Bosnian presidenttineuvostoon. Kolmikko vannoi virkavalansa 6. marraskuuta 2006 Sarajevossa. Hänet valittiin uudelle kaudelle 2010. Komšić on yksi Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovinen (SDP BiH) kolmesta varajohtajasta.
Komšić opiskeli lakia Sarajevon yliopistossa ja Edmund A. Walsh School of Foreign Servicessa Georgetown Universityssa Washingtonissa. Hän oli Bosnia ja Hertsegovinan ensimmäinen lähettiläs Serbia ja Montenegrossa.
Bosnian sodan aikana Komšić palveli Bosnia ja Hertsegovinan tasavallan armeijassa ja hänet palkittiin kultaisen liljan ansiomerkillä. Sodan jälkeen hän aloitti poliittisen uransa Sarajevon varapormestarina, Jugoslavian liittovaltion lähettiläänä ja oli kaksi kautta Novo Sarajevon kunnallishallituksen johdossa.
Komšić on nuorin presidenttineuvostoon koskaan valittu. Hänen valinnastaan tuli kiistanalainen, kun useat puolueet väittivät että Komšić olisi saanut suuren osan äänistään bosniakeilta. Hänen edeltäjänsä Ivo Miro Jović kieltäytyi eroamasta pitäessään itseään todellisena kroaattien edustajana ja väitti ettei Komšić saanut yhtään ääntä "tosikroaateilta."
Kansanryhmien huonojen suhteiden vuoksi muslimi- ja kroaattiedustajat Silajdžić ja Komšić lähettivät kesäkuussa 2007 kirjeen pääsihteeri Ban Ki-moonille, jossa he väittivät, että Bosnian serbitasavallan olemassaolo on kansanmurhan tulosta ja se pitäisi hajottaa.
Haris Silajdžić

Haris Silajdžić (s. 1. syyskuuta 1945) on bosniahertsegovinalainen poliitikko. Hänet valittiin 1. lokakuuta 2006 bosniakkien edustajaksi nelivuotiskaudelle Bosnian presidenttineuvostoon. Kolmikko vannoi virkavalansa 6. marraskuuta 2006 Sarajevossa.
Silajdžić saanut arvosanan arabian ja islamintutkimuksesta libyalaisesta yliopistosta.
Tri. Silajdžić oli 1990–1993 Bosnian ulkoministerinä ja 1993–1995 pääministerinä. Hän oli mukana lähetystössä, joka neuvotteli Daytonin sopimuksen, ja oli yksi sen äänekkäimpiä vastustajia sodan jälkeen. Hän kaatoi myös uuden, Daytonin sopimuksen jälkeisen, perustuslain estämällä sen hyväksymiseen tarvittavan 2/3 enemmistön. Hän vaatii osatasavaltojen lakkauttamista ja maalle yhtenäishallintoa.
Silajdžić on Sarajevon päämoskeijan imaamin poika. Siitä huolimatta hän joutui 1996 liian maltillisena SDA:n radikaalien jäsenten pahoinpitelemäksi. Silajdžić syytti hyökkäyksestä Alija Izetbegovićia.
Hän oli alun perin Izetbegovićin Demokraattisen toimintapuolueen (SDA) jäsen, mutta perusti oman puolueensa Bosnian ja Hertsegovinan puolesta (Stranka za Bosnu i Hercegovinu), jonka johtaja on.
Kansanryhmien huonojen suhteiden vuoksi muslimi- ja kroaattiedustajat Silajdžić ja Komšić lähettivät kesäkuussa 2007 kirjeen Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Ban Ki-moonille, jossa he väittivät, että Bosnian serbitasavallan olemassaolo on kansanmurhan tulosta, ja se pitäisi hajottaa.
Alan Greenspan

Alan Greenspan (s. 6. maaliskuuta 1926) on yhdysvaltalainen ekonomisti, joka oli Yhdysvaltojen keskuspankin puheenjohtaja 1987–2006. Greenspanin kaudelle keskuspankin johdossa ajoittui vuoden 2000 IT-kupla ja kuplan puhkeaminen.
Eläkkeelle jäätyään Greenspan johtaa omaa konsulttiyhtiötään ja on ollut Britannian pääministeri Gordon Brownin neuvonantaja.
Näkemyksiä.
Syyskuussa 2007 julkaistuissa muistelmissaan Greenspan arvosteli presidentti George W. Bushin hallintoa. "Elinikäiseksi libertaarirepublikaaniksi" tunnustautuva Greenspan arvosteli republikaanijohtoisen kongressin valtion varojen tuhlausta ja sanoi pyytäneensä presidentti Bushia estämään veto-oikeudellaan menojen kasvua, mihin tämä ei suostunut.
Muistelmissaan Greenspan kirjoittaa, että Irakin sodassa oli suurelta osin kysymys öljystä, vaikka Yhdysvaltain ja Britannian virallisen kannan mukaan tavoitteena oli riisua Saddam Hussein joukkotuhoaseista ja lopettaa hänen "tukensa terrorismille."
Arvostelua.
Greenspania on jälkikäteen syytetty siitä, että hän jätti huomiotta jo vuonna 2000 ilmaissut huolet Yhdysvaltain ns. subprime- tai roskalainoista, jotka johtivat pankkikriisiin vuoden 2007 alkupuolella.
Presidentti George W. Bushin hallinnossa pyrittiin vuoden 2000 IT-kuplan jälkeen hakemaan kasvua uusista "finanssikeksinnöistä", kuten asuntokaupasta, joka tuki Bushin "omistajayhteiskunnan" filosofiaa. Greenspanin johtama keskuspankki Fed harjoitti löysää rahapolitiikka, joka kannusti hakemaan kasvua riskisijoituksista. Edullisten lainaehtojen ansiosta tavalliset amerikkalaiset ottivat runsaasti asuntolainaa ja asuntojen hinnat nousivat keinotekoisen korkeiksi.
Yhdysvaltain kulutusta ja velkaantumista rahoitti lähinnä Kiinan valtio, joka osti yli puolet Yhdysvaltain valtion joukkolainoista vielä vuonna 2006.
Leviathan (yhtye)

Leviathan on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen black metal -yhtye. Sen ainoa jäsen on Jef "Wrest" Whitehead. Yhtyeen musiikki yhdistelee depressiivistä black metallia ja dark ambientia.
Neljän kokopitkän studioalbumin lisäksi Leviathan on julkaissut vuosina 1998-2002 ainakin 13 demoa, joista suurin osa kestää yli tunnin. Yhtye on julkaissut myös lukuisia split-levyjä mm. Xasthurin ja Crebainin kanssa, tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen drone doom -yhtye Sunn O))):n sekä Nachtmystiumin kanssa. Wrest soittaa myös Twilightissa ja Hate Meditationissa virallisena jäsenenä.
Wrestillä oli lyhyen aikaa myös Lurker of Chalice -niminen projekti, joka keskittyi Leviathania kokeellisempaan musiikkiin. Leviathanin albumi "Massive Conspiracy Against All Life"n piti alun perin julkistaa Lurker of Chalicen nimissä, mutta Wrest päätti lopettaa sivuprojektinsa keskittyäkseen jälleen Leviathaniin, julkaisten uuden albuminsa sen nimissä.
Yhtye oli jäissä vuosien 2008-2011 välisen ajan johtuen Wrestiä vastaan nostetuista väkivaltarikossyytteistä. Wrest todettiin syyttömäksi ja hän palasi Leviathanin pariin julkaisemalla uuden albumin "True Traitor, True Whore."
Diskografia.
Split-julkaisut.
Näiden lisäksi Leviathan on julkaissut kokoelmia vanhoista demoista, sekä uudelleenjulkaistun "The Speed of Darkness" -splitin ilman Iuvenesin kappaleita.
PHANTOM (laite)

PHANTOM® (myös PHANToM® eli The Personal Haptic Interface Mechanism) on SensAble Technologiesin valmistama tietokoneen haptinen lisälaite, jonka avulla on mahdollista tunnustella virtuaalisia objekteja. PHANTOM-laite on robottikäsivarsi, joka tekee käyttäjän käden liikkeisiin sopivia erittäin tarkkoja vastavoimia luodakseen illuusion siitä että käyttäjä koskettaa PHANTOM:in piirtimellä virtuaalista objektia. Usein virtuaalinen objekti näytetään samaan aikaan myös tietokoneen näytöllä, mikä vahvistaa käyttäjän saamaa aistiharhaa virtuaalisen objektin olemassaolosta. Alun perin PHANTOM-laite tarkoitti vain yhtä tiettyä mallia, mutta uusien mallien ilmestymisen myötä PHANTOM on nykyään tuoteperheen nimi, joka käsittää monta erilaista PHANTOM-laitetta, jotka vaihtelevat koon, suorituskyvyn ja ulkonäön suhteen.
Historia.
MIT:n Artificial Intelligence Laboratoryssa työskennelleet Thomas Massie ja Dr. Kenneth Salisbury halusivat kehittää laitteen, joka mahdollistaisi tuntointeraktion ihmisen ja virtuaalisen tai fyysisen etäympäristön välillä. Tämän kehityksen seurauksena he rakensivat ensimmäisen PHANTOM-laitteen 1990-luvun alussa. Vuonna 1993 he perustivat Sensable Technologiesin joka jo samana vuonna toimitti ensimmäisen PHANTOM-laitteen asiakkaalle. Vuonna 1995 laitetta oli myyty sata kappaletta, ja vuoteen 2001 mennessä tuhat kappaletta. PHANTOM oli pitkään tavallisen kotikäyttäjän ulottumattomissa korkean hintansa vuoksi, kunnes vuonna 2004 julkaistu PHANTOM Omni pudotti hintatason lähes kymmenen kertaa edeltäjiään alemmaksi.
Laitteistovaatimukset ja tekniikka.
PHANTOM:in haptiikkalaskenta tarvitsee paljon suoritusaikaa tietokoneen prosessorilta, minkä vuoksi laitteen kanssa käytetään
yleensä tuplaprosessoriarkkitehtuuria, jonka toinen prosessori valjastetaan kokonaan haptiikan käyttöön.
Haptiikkasovelluksen ollessa käynnissä PHANTOM:in haptiikkatietoja päivitetään 1000Hz:n nopeudella, joka riittää
hyvin realistiseen haptiikkamallinnukseen. Mikäli päivitysnopeus jostakin syystä putoaa huomattavasti alle 1000Hz nopeuteen huomaa käyttäjä tämän voimapalautteen tarkkuuden katoamisena. Laite alkaa tällöin täristä ja nykiä kun käyttäjä koskettaa virtuaalista objektia.
Itse hapitiikkapalaute on toteutettu sähkömoottorien ja vaijerien avulla. Kun PHANTOMille annetaan käsky että
piirrin koskettaa virtuaaliseen objektiin niin sähkömoottorit antavat tarkkaan lasketun voimapalautteen, joka
välitetään piirtimelle vaijereiden avulla. Näin syntyy realistisen oloinen tuntemus siitä että piirrin koskettaisi 
johonkin objektiin. Piirtimen tilalle voi myös vaihtaa nuppi- taikka sormustinmallisen pidikkeen, mutta vain 
kynänkaltaisessa pidikkeessä on nappi. Nappi on täysin ohjelmoitavissa käyttäjän tarpeiden mukaan. PHANTOM-laitteen 
ohjelmoitiin on saatavilla useita ohjelmointirajapintoja kuten: GHOST SDK, Reachin API ja H3D, CHAI 3D.
Nemo (ase)

NEMO (NEW MORTAR) on yksiputkinen versio Patrian 120 mm AMOS-kranaatinheittimestä. Asejärjestelmän 360 astetta kääntyvä torni on miehittämätön ja aseella voidaan ampua myös suorasuuntaustulta, sekä niin sanottua ryöppytulta (). Siinä kaikki laukaistut ammukset iskeytyvät maaliin samanaikaisesti. Aseen keveys (1 700 kg - AMOS 3 600 kg) mahdollistaa sen asentamisen pienempiin ajoneuvoihin ja aluksiin. Ampumatarvikkeina toimivat normaalit sileäputkisen kranaatinheittimen ammukset, mukaan luettuna PGMM-ammukset (). 
NEMO esiteltiin 12. kesäkuuta 2006 Pariisissa. Ensimmäinen ulkomainen ostaja oli Slovenia, joka hankki aseita osana 135 AMV-ajoneuvon toimitusta 20. joulukuuta 2006.
Kartessi

Kartessi (kartessiammus, raehaulipanos) oli 1800-luvulle asti suustaladattavissa tykeissä käytetty, jalkaväkeä vastaan tarkoitettu ammustyyppi. Kartessi muodostui kyseisen tykin ammuksen painoisesta määrästä metallihauleja, jotka pakattiin purjekangaspussiin. Tykin laukaisussa pussi repesi; pussin jäännökset ja välipanos huolehtivat siitä, että haulit lensivät ulos piipusta yhtenäisenä massana, joka kuitenkin vapaassa tilassa hajaantui melko laajalle alalle. 
Menetelmä oli hyvin tehokas nimenomaan elävää voimaa vastaan; vasta brittiläisen eversti Henry Shrapnelin (1761–1842) keksimä srapnelli, jota kokeiltiin ensi kerran Waterloon taistelussa, syrjäytti kartessin. Viimeisen kerran jo vanhahtavia kartessiammuksia käytettiin Yhdysvaltain sisällissodassa.
Sana kartessi juontuu ranskan sanasta "cartouche", joka puolestaan pohjautuu italian panosta tarkoittavaan sanaan "cartuccia". Pyöreillä lyijykuulilla täytetty, kummastakin päästä suljettu lieriö voitiin valmistaa useasta aineesta. Varhaisin tyyppi oli kangaspussikartessi, jossa pitkulaisen pussin täytteenä oli sekä ruuti että pienet kuulat. Peltilieriökartessissa materiaalina oli metalli. Lieriö voitiin valmistaa myös pahvista. Ennen kartessien käyttöönottoa tykit ladattiin ruudilla ja irrallisilla rautakappaleilla kuten nauloilla ja kuulilla, ja ammuttiin raehaulilaukauksena.
Kartesseja käytettiin alle 300 metrin etäisyydellä olevia eläviä maaleja vastaan. Kartessin ampuminen on rinnastettavissa haulikolla ampumiseen. Kartessina voidaan ampua myös aikasytyttimellä varustettuja kranaatteja. Tällöin sopivan mallinen kranaatti aikautetaan niin, että se räjähtää lähellä tykin putken suuta.
Emperor Magus Caligula

Emperor Magus Caligula (oik. Masse Broberg) on ruotsalaisen black metal -yhtyeen Dark Funeralin entinen laulaja, sanoittaja ja basisti. Hän liittyi Dark Funeraliin vuonna 1996. Hän on ollut myös laulamassa ruotsalaisessa death metal -yhtyeessä Hypocrisy. 
Broberg perusteli eroaan Dark Funeralista syksyllä 2010 muun muassa perheen perustamisella. Hän on naimisissa ja hänellä on lapsi.
Diskografia.
Hypocrisy
Dark Funeral
God Among Insects
Muut
Akmyrat Rejepow

Akmyrat Rejepow oli turkmenistanilainen kenraali ja edesmenneen presidentti Saparmurat Nijazovin henkivartiokaartin komentaja. Hän hallitsi koko armeijaa, joka vartioi "Türkmenbaşyn" lisäksi hallituksen rakennuksia ja muita tärkeitä kohteita. Armeija hoiti myös esimerkiksi erotettujen liikennepoliisien tehtäviä ja osaa sairaanhoidosta Nijazovin erotettua terveydenhuoltohenkilöstön pääkaupungin ulkopuolella.
Kenraali Rejepow asetti myös luotettuja miehiään puolustusministeriön ja sisäministeriön johtoon. Maan uudeksi presidentiksi valittu Gurbanguly Berdymuhamedov erotti Rejepowin 15. toukokuuta 2007 siirtääkseen hänet toisiin tehtäviin.
Hänet raportoitiin heinäkuun lopulla 2007 vangitun ja tuomitun 20 vuoden vankeusrangaistukseen.
Rejepow oli yksi Turkmenistanin erikoisvangeista, joiden olinpaikasta kansainvälinen Prove They Alive -kampanja vaati selvitystä. Hänen kerrottiin kuolleen 10. elokuuta 2017 vankilassa veritulppaan.
Lauri Ikonen

Lauri Ilmari Ikonen (10. elokuuta 1888 Kuopio – 21. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansallisromantiikkaa edustanut säveltäjä, koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Ikonen oli Armas Järnefeltin ja Paul Juonin oppilas. 
Henkilöhistoria.
Ikosen vanhemmat olivat arkkitehti, rehtori Leander Ikonen ja Jenny Matilda Wiklund ja puoliso 1920–1937 Elvi Tallqvist sekä vuodesta 1954 Kirsti Emilia Viianto. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Hertta Weissman ja lapsenlapsensa kapellimestari John Storgårds. Ikonen kuului Teoston perustajiin ja toimi sen ensimmäisenä toimitusjohtajana. Ikonen esiintyi sekä orkesterinjohtajana että säestäjänä. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1952, myöhemmin valtion taiteilijaeläke.
Teoksia.
Ikonen oli tuottelias säveltäjä, joka sai lempinimen "viimeinen sibeliaani" kansallisromanttisen tyylinsä johdosta. Hänen teoksilleen on ominaista koruton, aito tunteikkuus. Vaikka samojen vuosikymmenten modernistisukupolvea vieroksuttiin, Ikosen musiikki edusti ilmeisesti jossain määrin yleisön makuun jopa liiankin perinteisiä muotoja. Säveltäjän tuotannon unohdusta osoittaa, että hänen kaksi viimeistä sinfoniaansa saivat odottaa kantaesityksiään vuoteen 2017 ja 2020.
Sören Cratz

Sören Cratz (s. 28. syyskuuta 1948 Finspång) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja. Cratzin valmennusuran suurin saavutus on Ruotsin mestaruus vuodelta 2001 Hammarby IF:n valmentajana. 
Cratz on palkittu Vuoden valmentajana Ruotsin jalkapallogaalassa. Tämän lisäksi Uutistoimisto TT palkitsi hänet Vuoden urheilujohtajana sekä Tukholman kaupunki Kuukauden tukholmalaisena.
Kaudella 2008 Cratz toimi IFK Norrköpingin päävalmentajana Allsvenskanissa Mats Jingbladin potkujen jälkeen. Hänkään ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Superettaniin ja marraskuussa 2008 hän sai potkut tehtävistään. Cratz jatkoi Norrköpingin organisaatiossa juniorijoukkueiden valmentajana vuoteen 2013 saakka. Maaliskuussa 2013 hänestä tuli IF Sylvian päävalmentaja. Hän jätti tehtävänsä seurassa kesällä 2013 ja siirtyi eläkkeelle.
Thomas Byström

Thomas Byström (28. elokuuta 1772 Helsinki – 2. lokakuuta 1839 Tukholma) oli suomalainen säveltäjä ja viulisti ja Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Hän opiskeli Pietarissa vuoden 1787 jälkeen ja asui Tukholmassa vuodesta 1793. Saksalainen musiikkikustantamo Breitkopf &amp; Härtel julkaisi kolme Byströmin viulusonaattia vuonna 1801 otsikolla "Trois sonates pour le Clavecin ou Pianoforte avec accompagnement d’un Violon obligé". Tyylillisesti sonaatit kuuluvat varhaisimpiin suomalaisiin merkittäviin teoksiin taidemusiikin alalla.
Varsinaiselta ammatiltaan Byström oli tykistöupseeri, everstiluutnantti. Vuodesta 1808 hän oli Ruotsin sotatieteellisen akatemian sihteeri. Vuosina 1818–1833 hän oli Tukholman konservatorion pianonsoiton opettaja. Hänen poikansa Oscar Byström (1821–1909) oli myös säveltäjä, upseeri ja musiikintutkija. Oscar Byström vaikutti pääosin Ruotsissa, mutta oli 1872–1876 Turun Soitannollisen Seuran kapellimestarina.
Byström

Byström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carelia-sali

Carelia-sali on Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksen juhlasali ja kaupungin tärkein konserttisali. Se on myös tärkeä kokousten, juhlien, sekä teatteri- ja tanssiesitysten pitopaikka. Salissa järjestetään myös yliopiston suuria tenttejä.
Carelia-sali sijaitsee yliopistokampuksen Carelia-talossa (Jan Söderlund &amp; Erkki Valovirta, 1985), jossa toimii myös yliopiston kirjasto.
Auditorio.
Carelia-salin vieressä olevassa auditoriossa (C2-sali) on 150 istuinta ja sieltä voidaan seurata Carelia-salin tapahtumia videon välityksellä. 
Aula.
Carelia-salin aula on tärkeä joensuulainen kokoontumistila, joka toimii juhlatilana, cocktail-kutsujen buffetravintolana, näyttelyjen, messujen ja myyjäisten pitopaikkana. Konserttien väliaikana aula toimii kahviona.
Päivisin aulassa kokoontuvat opiskelijat, jotka käyvät syömässä Carelia-ravintolassa tai kirjastossa tai odottelevat tentin alkua.
Alakerran aulan pinta-ala on 480 neliömetriä. Aulaan kuuluu myös yläkerran lämpiö, joka on 226 neliömetrin suuruinen.
Alakerran narikkaa hoitavat tilaisuuksien aikana yleensä eri järjestöt talkootyönä.
Aulassa on osa Kain Tapperin Alkukivet-teosta, jonka pääosa on salin rakennuksen edustalla, suurten ikkunoiden takana. Ulkoveistokset on valettu mustasta sementtimosaiikista, aulaveistos on mustaa graniittia.
Opiskelijaravintola Carelia.
Opiskelijaravintola Carelia on Amica Ravintoloiden ylläpitämä ravintola, jossa on 150 paikkaa. Kesäisin käytössä on ulkoterassi. Ravintolasta käsin hoidetaan myös aulan tarjoiluja. Ravintolan tiloja remontoitiin kesällä 2006. 
Joensuun kaupunginorkesteri.
Carelia-sali on Joensuun kaupunginorkesterin kotisali ja harjoitussali. Rakennuksessa ovat orkesterin henkilökunnan työhuoneet.
Sijainti.
Carelia-sali on keskustan ja Mehtimäen vapaa-ajan alueen tuntumassa. Etäisyys rautatie- ja linja-autoasemalta on 2 kilometriä, lentoasemalta 10 kilometriä.
Pysäköinti.
Carelia-salin edustalla, Yliopistokadun varressa on suuri pysäköintialue, joka on uudistettu 2006. Aluetta käyttävät myös yliopiston Aurora-rakennuksen henkilökunta ja opiskelijat. Pysäköintitila on myös Yliopistokadun toisella puolella uimahalli Vesikon molemmin puolin. Kaikkia pysäköintitiloja käyttävät myös Mehtimäen, varsinkin Joensuu-areenan käyttäjät.
Polkupyörätelineitä on aivan Carelia-salin pääoven tuntumassa.
Muhammetnazar Gapurow

Muhammetnazar Gapurowiç Gapurow (, 15. helmikuuta 1922 – 13. heinäkuuta 1999) oli Turkmeenien SNT:n ministerineuvoston puhemies 1963–1969, kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri 1969–1985, Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen 1971–1986 (ehdokasjäsen 1966–), jäsenenä 6.–11. korkeimmassa neuvostossa ja Neuvostoliiton työn sankari (1981).
Gorbatšov erotti hänet Turkmenistanin johdosta 1985 Saparmyrat Nyýazowin hyväksi puuvillakauppaan liittyneen korruption vuoksi.
Google Maps

Google Maps (aiemmin nimellä Google Local) on yhdysvaltalaisen Googlen tuottama karttapalvelu. Se tarjoaa katseltavaksi katu- ja satelliittikarttoja sekä mahdollisuuden matkareitin suunnitteluun ja paikallisten yritysten etsimiseen. Google Maps käyttää Web Mercator -projektiota, joten napa-alueiden katselu ei ole mahdollista.
Google Maps API on julkinen ohjelmointirajapinta, jonka palvelun karttoja on mahdollista liittää muille verkkosivuille.
Google tarjoaa myös kuvia Marsista sekä Kuusta Google Mapsia vastaavissa "Google Mars" ja "Google Moon" -palveluissa. Näitä sivustoja vastaava projekti on myös monipuolisempia ominaisuuksia sisältävä Google Earth -ohjelma, joka on saatavilla muun muassa macOS:lle, Windowsille ja Linux-jakeluille.
Google Maps on saatavissa myös kännyköihin. Kännykkäsovellukseen sisältyy myös navigointitoiminto.
Karttojen sisältöä voi muokata liittymällä Googlen Local Guides-ohjelmaan, johon tarvitaan vähintään 18 vuoden ikä ja Google-tili.
Johnny (albumi)

Johnny on vuonna 1966 julkaistu Johnny Liebkindin ensimmäinen sooloalbumi. 
Albumilla on säestäjänä Esko Linnavallin orkesteri.
Formula 1 -kausi 1968

Formula 1 -kausi 1968 oli 19. Formula 1 -kausi. Se alkoi 1. tammikuuta ja päättyi 3. marraskuuta 1968 12:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Graham Hill, ja valmistajien mestaruuden Lotus. 
Jo Schlesser kuoli Ranskan osakilpailussa.
Pelennorin kentät

Pelennorin kentät on J. R. R. Tolkienin kirjassa "Taru sormusten herrasta" esiintyvä kuvitteellinen laaja tasainen alue, joka ympäröi Minas Tirithiä, Gondorin toista pääkaupunkia. Sindarin kielellä "Pelennor" tarkoittaa ”aidattua maata”. Pelennorin kenttiä ympäröivät Rammas Echorin muurit, jotka ovat estäneet monia hyökkäyksiä. Tämä muuri tuhoutui osaksi ennen Sormuksen sotaa, mutta se rakennettiin uudelleen ennen uutta hyökkäystä. 
Pelennorin kenttien taistelu, Kolmannen ajan suurin taistelu käytiin näillä tasangoilla ja Minas Tirithissä, kun Sauronin örkit ja pahat ihmiset tuhosivat Rammas Echorin muurit ja hyökkäsivät kaupunkiin. 
Näillä tasangoilla Rohanin kuningas Théoden kuoli ajan suurimman sodan taisteluissa. Sormuksen sodan jälkeen Rammas Echor korjattiin uudelleen.
Twilight of the Idols (In Conspiracy with Satan)

Twilight of the Idols (lisänimellä In Conspiracy with Satan) on Gorgorothin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. heinäkuuta 2003. Toisin kuin yhtyeen alkupään tuotanto, on "Twilight of the Idols" tuotannollisesti selkeämpi levy, tyypillisten black metal -soundien sijaan.
Vuonna 2006 Back on Black Records julkaisi albumista vinyylipainoksen.
Slovenian jalkapallomaajoukkue

Slovenian jalkapallomaajoukkue on Slovenian edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Slovenian jalkapalloliiton alaisuudessa. Ennen Slovenian itsenäistymistä maan pelaajat edustivat Jugoslaviaa.
Slovenian ensimmäinen menestyskausi ajoittui 2000-luvun alkuun, jolloin se osallistui kahden vuoden aikana ensimmäistä kertaa sekä EM-kilpailuihin 2000 että MM-kilpailuihin 2002. Se varmisti kisapaikkansa Belgian ja Alankomaiden EM-kilpailuihin 2000 voitettuaan jatkokarsinnassa Ukrainan. Lopputurnauksessa Slovenia johti avausotteluaan Jugoslaviaa vastaan jo 3–0, mutta joutui lopulta tyytymään 3–3-tasapeliin. Jatkossa Slovenia hävisi Espanjalle 1–2 ja pelasi Norjan kanssa 0–0-tasapelin jääden lohkossa viimeiseksi. 
Slovenia selvitti tiensä Japanin ja Etelä-Korean MM-kilpailuihin 2002 kukistettuaan jatkokarsinnassa Romanian yhteismaalein 3–2. Lopputurnauksessa se hävisi kaikki ottelunsa: Espanjalle ja Paraguaylle maalein 1–3, Etelä-Afrikalle 0–1. Kolmannen kerran Slovenia esiintyi jalkapallon arvoturnauksessa Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa 2010. Se varmisti kisapaikkansa kukistettuaan jatkokarsinnassa Venäjän vierasmaalisäännön perusteella. MM-turnauksessa joukkue karsiutui alkulohkon jälkeen. Se voitti Algerian 1–0, pelasi Yhdysvaltojen kanssa tasapelin 2–2, mutta hävisi Englannille 0–1.
EM-kilpailuissa 2024 Slovenia selviytyi alkulohkostaan jatkoon. Se hävisi neljännesvälierissä Portugalille rangaistuspotkukilpailussa.
Kesäkuussa 2012 Slovenia oli FIFA-rankingissa sijalla 30. Parhaimmillaan se on ollut 16:s helmikuussa 2011.
Emil Kauppi

Johan Emil Kauppi (vuoteen 1906 Kaupelin; 28. lokakuuta 1875 Uusikaupunki – lokakuu 1930) oli suomalainen säveltäjä, pianisti ja kanteleensoittaja.
Henkilöhistoria.
Kaupin vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Kauppi ja Kustaava Sandberg. Hän oppi Kangasalla pianon- ja urkujensoittoa ja jatkoi opintojaan Turun kanttori-urkurikoulussa ja 1895–1897 Helsingin musiikkiopistossa. Kauppi opiskeli lyhyen aikaa muun muassa Martin Wegeliuksen ja Jean Sibeliuksen johdolla ja piti sävellyskonsertit Helsingissä 1915 ja 1923. Teatteri- ja elokuvakapellimestarina hän toimi Helsingin lisäksi Tampereella ja Viipurissa, samoin kuin usean vuoden ajan Suomen Työväen Musiikkiliiton sihteerinä.
Emil Kauppi oli vuodesta 1909 lähtien naimisissa Liina Lovisa Lindströmin (1883–1949) kanssa. Kauppi oli "Nummisuutarit"-oopperansa 10. lokakuuta 1930 tapahtuneen ensiesityksen jälkeen matkustanut Tampereelle, missä hän oli aikaisemmin asunut. Siellä Kauppi oli nähty Teatteri-ravintolassa 12. tai 13. lokakuuta. Hän oli senjälkeen poistunut Tampereelta eikä häntä myöhemminkään siellä nähty. Viimeksi hän oli antanut tietoja itsestään 24. lokakuuta ja poliisille ilmoitettiin hänen katoamisestaan 30. lokakuuta. Kaupin etsinnät ulotettiin myös Viroon kun hänet oli väitetty nähdyn Tallinnassa. Tutkimukset eivät kuitenkaan tuottaneet selvyyttä Kaupin katoamiseen. Todennäköisesti hän teki itsemurhan, joskaan hänen tarkka kohtalonsa ei ole koskaan selvinnyt. Kauppi oli ollut Tampereen Teatteri-ravintolassa eräiden muusikkojen seurassa ja tällöin, joko leikillä tai tosissaan puhunut itsemurha-aikeistaan ja suurista taloudellisista vaikeuksistaan. Hän oli sitten poistunut seurasta, eikä hän odotuksista huolimatta ollut palannut takaisin. Kauppi ei ollut myöskään noutanut matkalaukkuaan siitä hotellista, jossa hän oli Tampereella käydessään asunut. Sen vuoksi otaksuttiin että hän ei olisi palannutkaan kotiinsa Helsinkiin vaan todennäköisimmin hukuttautunut Pyhäjärveen. Vuonna 1981 Kangasalla paljastettiin kuvanveistäjä Mauno Juvosen muotoilema Kaupin pronssireliefi säveltäjän entisen kodin sijaintipaikalla.
Taiteellinen tuotanto.
Suurimuotoisimmat teoksensa säveltäjänä Kauppi toteutti oopperamusiikin parissa. Hänen sävellystuotantonsa käsittää kaksi oopperaa ("Päiväkummun pidot" Henrik Ibsenin tekstiin, 1925, ja "Nummisuutarit" Aleksis Kiven mukaan, 1930), kuusi operettia, näytelmämusiikkia (muun muassa laulunäytelmä "Laivan kannella" Pasi Jääskeläisen tekstiin, 1916), 50 yksinlaulua (joista suurin osa on julkaistu), 20 kuoroteosta, kymmenen pianoteosta sekä joitakin kamarimusiikkiteoksia. Lisäksi hän kirjoitti muutaman suppean musiikkiaiheisen oppikirjan, muun muassa kantelekoulun "Oppikirja kanteleensoitossa" 1904.
Maureen Stapleton

Lois Maureen Stapleton (21. kesäkuuta 1925 Troy, New York – 13. maaliskuuta 2006 Lenox, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä sekä Oscar-voittaja.
Ura.
Stapleton aloitti näyttelemisen teatterissa high schoolin jälkeen. 18-vuotiaana hän muutti New Yorkiin ja elätti itseään tekemällä mallintöitä. Stapleton teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1946 Burgess Meredithin tuotannossa "The Playboy of the Western World".
Stapleton voitti vuonna 1951 Tony-palkinnon Tennessee Williamsin näytelmästä "The Rose Tattoo". Hän oli saanut roolin näytelmään, koska Anna Magnani oli kieltäytynyt roolista huonon englantinsa takia. Stapleton näytteli myös muissa Williamsin näytelmissä sekä muun muassa Lillian Hellmanin näytelmässä "Toys in the Attic" ja Neil Simonin "The Gingerbread Ladyssä", josta Stapleton voitti toisen Tonynsä.
Elokuvadebyyttinsä Stapleyon teki vuonna 1958 elokuvassa "Yksinäisiä naisia", josta hän sai heti Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta. Stapleton sai myös Oscar-ehdokkuuden elokuvista "Kiitorata" (1970) ja "Sisäkuvia" (1978). Vuoden 1981 elokuvasta "Punaiset", jossa hän näytteli liettuassa syntynyttä anarkistia Emma Goldmania, hän voitti naissivuosasta sekä Oscarin että BAFTA:n.
Stapleton oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen miehensä oli tuottaja Max Allentuck, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta (Daniel, Katherine), ja toinen näytelmäkirjailija David Rayfiel. Stapleton kärsi useita vuosia ahdistuksesta ja alkoholismista. Ahkerana tupakoijana tunnettu Stapleton kuoli 80-vuotiaana keuhkoahtaumatautiin kotonaan.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Baftat.
Ehdokkaana:
Emmyt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Nils Johan Semb

Nils Johan Semb (s. 24. helmikuuta 1959) on norjalainen jalkapallovalikuttaja, valmentaja ja entinen pelaaja. Vuodesta 2009 lähtien hän on toiminut Norjan jalkapalloliiton puheenjohtajana.
Ura.
Sembin pelaajaura oli vaatimaton ja hän pelasi kymmenisen vuotta pienessä Ørn Hortenin joukkueessa. Valmentajauransa Semb aloitti vuonna 1988 Eik Tønsbergissä, mutta teki pitkän päivätyön Norjan eri maajoukkueiden kanssa. Vuosina 1992–1998 hän valmensi Norjan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Sembin johdolla Norjan nuoret selvisivät EM-lopputurnaukseen 1998 ja voittivat historiallisesti EM-pronssia kaatamalla Alankomaat pronssiottelussa 2–0. 
Menestyksekkään turnauksen jälkeen Sembistä tuli Norjan A-maajoukkueen päävalmentaja ja hän luotsasi joukkueen EM-kisohin vuonna 2000 ensi kertaa maan jalkapallohistoriassa. Lopputurnauksessa Norja taisteli jatkopaikasta, mutta putosi lopulta pudotuspeleistä tehtyjen maalien vuoksi. Norja teki turnauksessa vain yhden maalin, mutta vastaavasti sille ei tehty yhtä maalia enempää. EM-kisat kuvastivat Sembin pelifilosofiaa, joka perustui tiiviiseen puolustamiseen ja pitkiin palloihin sekä vastaiskuihin perustuneeseen hyökkäyspelaamiseen. Semb valmensi Norjan maajoukkuetta kuusi vuotta, mutta toista kertaa lopputurnauspaikkaa ei irronnut. 
Maajoukkuepestinsä jälkeen Semb toimi kommentaattorina Norjan TV2-kanavalla. Hän jätti kommentaattorin tehtävät vuonna 2009, kun tuli valituksi maan jalkapalloliiton puheenjohtajaksi.
Anna Nevalainen

Anna Elvira Nevalainen (9. marraskuuta 1894 Juuka – 27. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko, uranuurtaja naiskysymyksessä, rauhanliikkeessä ja suomalaisen koulujärjestelmän luomisessa. Nevalainen oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) kansanedustaja (1945–1954) ja Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL) pitkäaikainen puheenjohtaja vuodesta 1944.
Nuoruus.
Anna Nevalainen syntyi 1894 viljelijäperheeseen Juuassa, jossa hänen isänsä Juho Heikki Nevalainen toimi poliisina (äiti Leena Valpuri Kortelainen). Nevalainen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1924 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1929. Hän työskenteli Valtionrautateiden palveluksessa ja työväenopistojen luennoitsijana.
Poliittinen ura.
Nevalainen oli aktiivinen naisten tasa-arvoon liittyvissä asioissa, kuten palkkaus- ja koulutuskysymyksissä.
Nevalainen oli vuonna 1944 perustetun Suomen Naisten Demokraattisen Liiton ensimmäinen puheenjohtaja. Hänet oli SKDL:stä valittuna kansanedustajana 1945–1954. Presidentin valitsijamieheksi hänet valittiin vaaleissa 1950. Lisäksi hän toimi aktiivisesti SKDL:n liittoneuvoston jäsenenä, Vapaan sanan toimitusneuvoston puheenjohtajana, Suomen rauhanpuolustajien varapuheenjohtajana, Naisten kansainvälisen demokraattisen liiton neuvostossa, Suomen rauhanliiton keskushallituksessa, Opintorahastoyhdistysten tuen hallintoneuvostossa ja Osuusliike Elannon edustajiston jäsenenä.
Nevalaisen perintöä puolustaa Varsinais-Suomessa toimiva Vasemmistoliiton rekisteröity puolueosasto Annan Piiri-yhdistys.
Ola By Rise

Ola By Rise (s. 14. marraskuuta 1960 Trondheim) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. By Rise on toiminut kesästä 2006 lähtien Norjan jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Pelaajaura.
Ola By Rise oli pelipaikaltaan maalivahti ja saavutti suurimmat saavutuksensa pelaamalla Rosenborg BK:ssa ennätykselliset 346 ottelua Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa. By Rise voitti urallaan seitsemän Norjan mestaruutta ja neljä Norjan cup-mestaruutta pelatessaan Rosenborgissa vuodet 1977–1995. A-maajoukkueen maalilla By Rise esiintyi 25 kertaa.
Valmennusura.
By Rise toimi Rosenborgin apuvalmentajana 1998–2003 voittaen seitsemän Norjan mestaruutta ja kaksi cup-mestaruutta. Kaudella 2004 By Rise toimi seuran päävalmentajana ja voitti seitsemännen Norjan mestaruuden valmentajana. 
By Rise sai potkut marraskuussa 2004 kauden päätteeksi, sillä mestaruus oli tullut vain maalieron turvin ennen Vålerengaa.
Heinäkuussa 2006 By Rise aloitti Norjan maajoukkueen apuvalmentajana.
Muu ura.
By Rise on toiminut jalkapallouransa ohella toimittajana trondheimiläisessä Adresseavisenissa. Hän on myös suorittanut myös kandidaatin tutkinnon psykologiassa, historiassa ja norjan kielessä.
Arvo Laitinen

Arvo Anto Laitinen (4. helmikuuta 1893 Aura – 30. elokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja Sibelius-Akatemian opettaja.
Henkilöhistoria.
Laitinen opiskeli pianon- ja urkujensoittoa sekä musiikinteoriaa jo lyseovuosinaan Turussa sekä Helsingin musiikkiopistossa Erkki Melartinin johdolla ja Helsingin yliopistossa Ilmari Krohnin johdolla. Laitinen opetti musiikinteoriaa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1920–1960 sekä Helsingin kirkkomusiikkiopistossa ja toimi musiikkiarvostelijana ("Kotimaa", "Ajan Suunta"). Hän oli Krohnin ohella Kristillisen taideseuran keskeisimpiä musiikkihahmoja. Laitinen oli erityisesti Richard Wagnerin musiikin tuntija ja hän ihaili myös Anton Bruckneria. Opetustyön ja suurisuuntaisten muotopyrkimysten vuoksi hänen sävellystuotantonsa jäi suppeaksi. Sävellyskonsertin Laitinen piti 1919, hän esiintyi myös pianistina ja urkurina ja toimi nuorisokuorojen johtajana.
Knut Tørum

Knut Kjartan Tørum (s. 16. elokuuta 1971 Bergen) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura.
Tørumin pelaajaura oli vaatimaton ja hän pelasi mm. bergeniläisessä SK Brannissa.
Tørumista tuli Rosenborgin väliaikainen päävalmentaja elokuussa 2006, kun Per-Mathias Høgmo joutui jäämään sairauslomalle. Tørum johdatti Rosenborgin Norjan mestariksi 2006. Lokakuussa Per-Mathias Høgmo ilmoitti lopettavansa jalkapallovalmennuksen ja Rosenborg pestasi Tørumin virallisesti päävalmentajakseen.
Tørumin pesti Rosenborgin päävalmentajana päättyi 24. lokakuuta 2007. Seura oli vajonnut kauas kärjestä Norjan liigassa, eikä 2–0 kotivoitto Valenciasta Mestarien liigassa auttanut Tørumia.
Joulukuussa 2008 Tørum palasi valmennustehtäviin tehtyään sopimuksen Tippeligaeniin nousseen IK Startin kanssa. Tørumin johdolla Start sijoittui kausilla 2009 ja 2010 Tippeligaenin keskikastiin ja eteni cupissa parhaimmillaan puolivälieriin 2010. Kausi 2011 sujui kuitenkin kehnosti ja Startin juututtua putoamiskamppailuun Tørum erosi tehtävistään kesäkuussa 2011 vain hetki ennen cupin ottelua Strømsgodsetia vastaan. 
Tammikuussa 2013 Tørum palasi valmennustehtäviin Norjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen apulaisvalmentajana ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Kesällä 2014 hän siirtyi Arendal Fotballin päävalmentajaksi. Tørumin johdolla Arendal voitti kaudella 2016 Norjan 2. divisioonan mestaruuden ja nousi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. divisioonaan. Kausi 2017 sujui kuitenkin heikosti ja seurajohto erotti Tørumin kesäkuussa 2017.
Aleksandr Tvardovski

Aleksandr Trifonovitš Tvardovski (; 21. kesäkuuta 1910 Zagorje – 18. joulukuuta 1971 Krasnaja Pahra) oli neuvostoliittolainen runoilija ja toimittaja.
Tvardovski oli toisessa maailmansodassa Suomen rintamalla. Hän oli "Novyi mir" -kirjallisuuslehden pitkäaikainen päätoimittaja 1950–1954 ja 1958–1970 ja hän julkaisi siinä muun muassa Aleksandr Solženitsynin tekstejä.
Tvardovski palkittiin Stalinin palkinnolla/Neuvostoliiton valtionpalkinnolla 1941, 1946, 1947 ja 1971 ja Leninin palkinnolla 1961 runostaan ”Za dalju – dal” (За далью – даль). Tvardovskin ensimmäinen kausi päätoimittajana päättyi lyhyeen hänen julkaistuaan kyseenalaista aineistoa. Hän kuitenkin palasi myöhemmin lehden johtoon ja jatkoi rohkeaa sen linjaa, muun muassa siitä syystä, että tunsi pääsihteeri Nikita Hruštšovin henkilökohtaisesti.
Bremenin raatihuone

Bremenin raatihuone () on historiallinen arvorakennus Bremenin kaupungissa, Saksassa. Vuoden 2004 heinäkuussa raatihuone valittiin yhdessä sen edessä sijaitsevan Bremer Roland -patsaan kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Raatihuone rakennettiin myöhäisellä keskiajalla, vuosina 1405–1408, goottilaista tyylisuuntaa noudatellen. Ajan myötä raatihuone on kokenut uudistuksia ja kunnostuksia. Nykyään sen julkisivu edustaa niin sanottua weseriläistä renessanssia.
Raatihuone sijaitsee Bremenin vanhankaupungin itäosassa, tuomiokirkon ja Neitsyt Marialle pyhitetyn Liebfrauenkirchen välissä. Se erottaa toisistaan kauppatorin ja tuomiokirkon edessä aukeavan Kirkkotorin. Sitä vastapäätä kauppatorin toisella puolella on kiltojen talo Schütting. Torin toisella laidalla on 1960-luvulla pystytetty kunnallishallinnon rakennus.
Raatihuone koostuu kahdesta osasta. Vanha puoli rakennettiin 1405-1409 ja sitä uusittiin 1595-1612. Uusi puoli rakennettiin katedraalitorin puolelle vuosina 1909-1912.
Vanha puoli on kaksikerroksinen tiiliseinäinen rakennus, jonka lattiat ovat puuta ja katto vihreää kuparia. Seinien kuviointi syntyy tummien ja vaaleiden tiilien vaihtelusta. Ikkunoiden välissä on alkuperäisen goottilaisen rakennuksen patsaita jotka esitävät keisaria ja vaaliruhtinaita. Renessanssin aikana niihin lisättiin koristeita jotka symbolisoivat kaupungin itsehallintoa. Alakerrassa oli aikoinaan tiloja kauppiaille ja teatteriesityksiin, kun taas yläkertaa käytettiin juhlasalina. 1600-luvulla rakennusta uudistettiin niin että kolme keskimmäistä talon 11 holvikaaresta korotettiin ja niihin lisättiin Weserin renessanssille tyypilliset nelikulmaiset ikkunat.
"Weserin renessanssiksi" kutsutaan Weser-joen varrella Pohjois-Saksassa 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa esiintynyttä koristeellista rakennustyyliä, jossa näkyy ennen Kolimikymmenvuotista sotaa alueella vallinnut kulttuurin ja talouden kukoistuskausi.
Juhlasalin katosta roikkuvat laivojen pienoismallit kuvaavat ulkomaankaupan merkitystä Bremenin kaupungille.
Uudella puolella on kolme kerrosta. Sen suunnittelijaksi valittiin arkkitehtuurikilpailulla Gabriel von Seidl. Ulkopinta on peitetty klinkkerillä, ja veistokset tehty saksalaisesta kalkkikivestä.
Homogenic

Homogenic on syyskuussa 1997 julkaistu islantilaisen sooloartisti Björkin kolmas kansainvälinen albumi. Sen tuottivat Björk, Howie B, Guy Sigsworth, Mark Bell ja Markus Dravs.
Palkinnot ja muut saavutukset.
"Bacheloretten" musiikkivideo sai vuoden 1998 Grammy-ehdokkuuden parhaasta musiikkivideosta.
Coventry Climax

Coventry Climax oli vuonna 1903 perustettu brittiläinen yhtiö, joka muun muassa toimitti moottoreita Formula 1 -sarjaan. Sen moottoreilla voitettiin kaiken kaikkiaan 40 Grand Prix -kilpailua. Coventry Climaxin moottoreita käyttivät muun muassa Cooper-, Lotus- ja Brabham-tallit. Ensiesiintyminen Cooperilla tapahtui kahden litran nelisylinterisellä moottorilla vuoden 1957 Monacon osakilpailussa, jossa Jack Brabham sijoittui T43-autollaan kuudenneksi. Moottorin päivitysten myötä Cooper ja Jack Brabham voittivat sekä valmistajien että kuljettajien mestaruuden vuosina 1959–1960. 
Moottoritoimitusten lisäksi Coventry Climax valmisti trukkeja.
HV71

HV71 on jönköpingiläinen jääkiekkoseura Ruotsista. Se on perustettu vuonna 1971, ja se pelaa kaudella 2022-2023 Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssa. 
Historia.
Joukkue on pelannut yhtäjaksoisesti Elitserienissä/SHL:ssä vuodesta 1985 lähtien ja lisäksi kauden 1979–1980. Kausia pääsarjatasolla on siis kertynyt yhteensä 30. Joukkue on lisäksi pelannut yhdeksän kautta 1. divisioonassa ja neljä kautta 2. divisioonassa. Seuran nimenä on välillä ollut myös HV71 Blue Bulls. Suomalaisista seurassa ovat pelanneet muun muassa Pekka Marjamäki, Hannu Lassila, Reijo Ruotsalainen, Kai Nurminen, Arto Ruotanen, Esa Keskinen, Kari Takko, Kari Eloranta, Jarkko Varvio, Pasi Määttänen, Jere Karalahti ja Jesse Joensuu. Kaudella 2009–2010 HV:ssa pelasi neljä suomalaista: Pasi Puistola, Janne Niinimaa, Jukka Voutilainen ja Teemu Laine. HV71 on voittanut Ruotsin mestaruuden viidesti. Joukkue on SHL:n maratontaulukossa kuudes. Kauden 2020–2021 päätteeksi joukkue hävisi karsintasarjan Brynäs IF:ää vastaan ja putosi pois Ruotsin pääsarjasta ensimmäistä kertaa yli 30 vuoteen.
HV71 Euroopan kentillä.
Vuonna 1996 HV71 voitti pronssimitalin Euroopan Cupista. Vuonna 2005 se pelasi European Champions Cupissa, mutta ei päässyt alkulohkostaan jatkoon. Kaudella 2008-09 joukkue osallistui Ruotsin mestarina uuteen Champions Hockey Leagueen, jossa se kuitenkin jäi Espoo Bluesin jalkoihin.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Joukkuekohtaiset ennätykset.
Lähde:
Glenn Buchanan

 
Glenn Buchanan (19. marraskuuta 1962 Townsville, Queensland) on australialainen perhosuimari, jonka huippuvuodet osuivat 1980-luvulle. Hän saavutti uransa aikana kaksi pronssista olympiamitalia, molemmat vuoden 1984 kesäolympialaisista Los Angelesista. Henkilökohtaisen pronssin hän sai 100 metrin perhosuinnissa ja hän kuului myös 4 × 100 m sekauinnin viestijoukkueeseen, jossa hän kanssaan pronssille uivat Mark Kerry, Peter Evans ja Mark Stockwell.
Juho Komu

Johan Alfred (Juho, J. A.) Komu (10. joulukuuta 1877 Haapavesi – 16. joulukuuta 1928 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918.
Elämä.
Komu syntyi suntio ja unilukkari "Aleksi Komun" ja "Anna Sofia Pihlajaniemen" perheeseen Haapavedellä 1877. Perheessä oli kahdeksan lasta, joista Juho oli vanhin. Hän kävi kansakoulun 1885–1889, ja Haapaveden kansanopistossa hän opiskeli vuosina 1896–1897. Juho Komu toimi kiertokoulunopettajana, ja 20-vuotiaana hänet valittiin kansakoulunopettajaksi Haapaveden Karsikkaan koululle. Komu toimi opettajana kuuden vuoden ajan. Tämän jälkeen hänestä tuli SDP:n puhuja ja muuttaessaan Ouluun 1906 Komu siirtyi "Kansan Tahto" -lehden toimittajaksi. Hänen toimituskautensa loi pohjaa sosialismin aatteille Oulun ja Lapin läänien alueilla.
Komu valittiin eduskuntaan Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosiksi 1907–1917 sekä 1917–1918 Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Eduskunnassa Komu kuului pankki-, talous- ja valtiovarainvaliokuntiin.
Sisällissodan jälkeen tapahtumiin aktiivisesti punaisten puolella osallistunut Komu pakeni Venäjälle, jossa hän osallistui pakolaisten yhteistoimintaan. Komu osallistui elokuussa 1918 suomalaisten sosiaalidemokraattien neuvottelukokoukseen Moskovassa, mutta hän ei kannattanut niin sanottujen Rahjan teesien hyväksymistä eikä siten osallistunut Suomen kommunistisen puolueen perustavaan kokoukseen. Komu kuitenkin liittyi puolueeseen myöhemmin, ja hän oli läsnä äänivaltaisena edustajana sen toisessa edustajakokouksessa 1919. Komu työskenteli Venäjällä "Vapaus"-lehden ja petroskoilaisen "Punainen Karjala" -lehden toimittajana sekä opetti Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Komu kirjoitti teoksen "Kumousvuosi 1905", joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1925. Hän kuoli Leningradissa vuonna 1928.
Perhe.
Juho Komu oli naimisissa vuodesta 1910 diakonissa Lydia Eliaantytär Sarasen (1879–1966) kanssa. Hänen veljensä oli kansanedustaja Yrjö Komu.
Punaiset (elokuva)

Punaiset ("Reds") on vuoden 1981 yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva. Sen on tuottanut, ohjannut ja osittain käsikirjoittanut Warren Beatty, joka myös näyttelee pääosan. Naispääosassa esiintyy Diane Keaton. Elokuva keskittyy kirjailija John Reediin, joka kirjoitti kirjan vuoden 1917 Venäjän vallankumouksesta "Kymmenen päivää, jotka järisyttivät maailmaa". Muissa keskeisissä rooleissa ovat lisäksi Edward Herrmann, Jerzy Kosinski, Jack Nicholson, Paul Sorvino, Maureen Stapleton, Ramon Bieri, Nicolas Coster ja M. Emmet Walsh.
Elokuvassa esiintyy lisäksi useita silminnäkijöitä. Toiset heistä ovat kuuluisia henkilöitä. Silminnäkijöinä esiintyvät muun muassa radikaalikasvattaja ja rauhanaktivisti Scott Nearing, kirjailija Dorothy Frooks, toimittaja ja kirjailija George Seldes ja kirjailija Henry Miller.
"Punaiset" oli ehdolla 12 Oscarin, kuuden Bafta-palkinnon ja seitsemän Golden Globen saajaksi. Maureen Stapleton voitti roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Oscarin ja Baftan, Warren Beatty ohjauksesta Oscarin ja Golden Globen. Lisäksi Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto ja Jack Nicholsonin sivuosa-Bafta menivät elokuvalle. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi "Punaiset" vuoden 1981 kymmenen parhaan englanninkielisen elokuvan joukkoon ja palkitsi Beattyn ohjauksesta ja Jack Nicholsonin sivuroolista.
Elokuvan lokakuun vallankumous -jakso kuvattiin Helsingin Senaatintorilla, Aleksanterinkadulla, Katariinankadulla, Helenankadulla, Snellmaninkadulla, Annankadulla ja Esplanadin puistossa. Säätytalo esitti elokuvassa Pietarin Talvipalatsia ja Presidentinlinna Kominternin Moskovan päämajaa. Muita Helsinki kohtauksia kuvattiin Suomenlinnassa, Ruoholahden villoissa ja Kirurgisen sairaalan pihalla sekä Pasilan konepajalla.
Elokuvan tarina sijoittuu myös osittain Suomeen. Matkatessaan Suomen halki Neuvostoliittoon Jack Reed jää kiinni ja hänet passitetaan vankilaan Suomenlinnaan. Elokuvan muita kohtauksia kuvatiin Vihdin Otalammen rautatieasemalla, Kemijärvellä, Rovaniemellä, Ivalossa, Porttipahtaalla ja Pelkosenniemellä.
Elokuvassa esiintyi pienissä rooleissa myös joitakin suomalaisia näyttelijöitä, kuten Åke Lindman ja Pertti Weckström.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Myöhempi arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Punaiset" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää sitä ylipitkänä, jaarittelevana ja pinnallisena ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Boy Charlton

 
Andrew Murray Charlton (12. elokuuta 1907 – 10. joulukuuta 1975) oli australialainen uimari, jonka päälaji oli vapaauinti. Hänet tunnetaan paremmin nimellä Boy Charlton. Hänen huippuvuotensa osuivat 1920-luvulle, jolloin hän voitti viisi olympiamitalia: kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa, hopeaa vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin vapaauinnissa Pariisissa 1924 sekä hopeaa 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauinnissa Amsterdamissa 1928. Hän kilpaili vielä Los Angelesin olympialaisissa 1932 mutta saavutti parhaimmillaan vain kuudennen sijan 400 metrin vapaauinnissa.
Tommy Svensson

Tommy Svensson (s. 4. maaliskuuta 1945) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Svensson kuuluu jalkapalloilevaan sukuun, sillä hänen isänsä Stig Svensson ja siskonpoikansa Joachim Björklund ovat myös jalkapalloilijoita.
Ura.
Svensson pelasi urallaan muun muassa Östers IF:ssä ja belgialaisessa Standard Liègessä. Hänet palkittiin Ruotsin parhaana jalkapalloilijana 1969 ja hän osallistui MM-kilpailuihin 1970. Hän pelasi maajoukkueessa 40 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Pelaajauransa jälkeen Svensson on toiminut valmentajana. Hän aloitti entisen seuransa Östers IF:n valmentajana. Valmennettuaan norjalaisen Tromsø IL:n Norjan liigan kakkoseksi 1990, Ruotsin jalkapalloliitto kiinnostui hänestä ja 1991 Svensson aloitti uransa Ruotsin maajoukkueen päävalmentajana. Svenssonin valmennuskausi oli menestyksekäs. EM-kilpailuissa 1992 Svensson johdatti Ruotsin välieriin, joissa se taipui Saksalle 2–3. Kruunu Svenssonin uralle tuli kuitenkin kaksi vuotta myöhemmin Yhdysvalloissa käydyissä MM-kilpailuissa 1994 kun Ruotsi voitti pronssia kaataen pronssiottelussa Bulgarian 4–0. Ruotsi ei selviytynyt vuoden 1996 EM-kilpailuihin ja seuraavana vuonna Svensson jätti maajoukkuevalmentajan tehtävät. Sen jälkeen hän on toiminut televisiokommentaattorina sekä Tromsø IL:n valmentajana 2001.
Josef Julius Wecksell

Josef Julius Wecksell (19. maaliskuuta 1838 Turku – 9. elokuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. 
Wecksellin vanhemmat olivat hattutehtailija Johan Wecksell ja Sofia Ulrika Björklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1858 Turun lukiosta ja opiskeli sitten estetiikkaa ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. 
Wecksellin ura oli lyhyt mutta menestyksekäs. Wecksell ehti julkaista virallisesti uransa aikana vain kaksi teosta, runokokoelman "Valda ungdomsdikter" (1860) ja näytelmän "Daniel Hjort" (1863). Wecksellin henkinen tasapaino murtui 24-vuotiaana, ja hän joutui Lapinlahden mielisairaalaan, jossa hän vietti loppuelämänsä. Wecksell on huomattava ruotsinkielisen jälkiromantiikan tulkki, jonka ihanteellisessa tyylissä välkkyy paljon älyllistä ironiaa. 
Wecksell on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Wecksellin mukaan on nimetty Wecksellintie Helsingin Eirassa. Turussa on Yrjö Liipolan veistämä patsas Åbo Akademin kirjaston edustalla. Turussa on myös Wecksellin portaat, jotka ovat hänen lapsuudenkotinsa lähellä.
Chioma Ajunwa

Chioma Ajunwa (s. 25. joulukuuta 1970 Umuihiokwu, Nigeria) on nigerialainen yleisurheilija.
Hän on ensimmäinen nigerialainen olympiavoittaja ja ensimmäinen afrikkalainen nainen, joka on voittanut kultaa yleisurheilun kenttälajeissa, lisäksi hän on vielä tähänkin päivään saakka maansa ainoa henkilökohtainen olympiavoittaja. Ajunwa voitti pituushypyn olympiakultaa Atlantassa 1996 tuloksella 712, joka säilyi Afrikan ennätyksenä vuoteen 2021 asti. Afrikan mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa: 1989, 1990 ja 1998. 
Ajunwa osallistui Atlantassa myös 100 metrin juoksuun ja viestiin. Hän on pelannut myös jalkapalloa Nigerian naisten jalkapallomaajoukkueessa. Ammatiltaan Ajunwa on poliisi.
Ajunwa kärsi neljän vuoden kilpailukiellon kiellettyjen aineiden käyttämisestä vuosina 1992–1996. Vuonna 2002 hän jäi uudelleen kiinni, ja sai elinikäisen kilpailukiellon.
Uransa jälkeen Ajunwa on perustanut säätiön tukemaan dopingin vastaista työtä.