tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Farmakogenetiikka

Farmakogenetiikka on farmakologiaan kuuluva tieteenala, joka tutkii perinnöllisten tekijöiden merkitystä lääkeaineiden aineenvaihdunnassa ja vaikutuksissa ihmiselimistössä. Uudemmaksi termiksi on tarjottu "farmakogenomiikkaa", joka tarkoittaa koko genomin informaation käyttämistä lääkevaikutusten ennustamiseksi. 
Lääkkeiden metabolia.
Lääkeainemetaboliaan eli aineenvaihduntaan vaikuttavat monenlaiset ulkoiset ja sisäiset tekijät. Ulkoisiin tekijöihin luetaan metaboliaa indusoivat eli nopeuttavat tai inhiboivat eli hidastavat aineet, esimerkiksi eri lääkkeiden yhteisvaikutus elimistössä. Sisäisiä tekijöitä taas ovat isäntätekijät ("host"-tekijät) kuten ikä, lihavuus, fyysinen kunto, sairaudet ja perinnölliset tekijät. Geneettiset poikkeavuudet vierasaineita metaboloivien entsyymien välillä ovat tärkeä syy ihmisten erilaisiin lääkeainevasteisiin. Polymorfismiksi on sovittu sellainen geneettinen muutos, jonka esiintyvyys väestössä on vähintään 1 prosentti.
Perinnölliset tekijät farmakokinetiikassa ja farmakodynamiikassa.
Farmakokineettisellä vaihtelulla tarkoitetaan lääkeaineen tai sen metaboliitin pitoisuuden muuttumista elimistössä, kun taas farmakodynaaminen vaihtelu viittaa lääkeaineen vaikutuksen muuttumiseen. Geneettisten tekijöiden vaikutus näkyy jälkimmäisessä kahdella tavalla. Ensinnäkin lääkeaineen kohdemolekyylissä voi esiintyä perinnöllistä vaihtelua. Toisenlainen farmakodynaaminen vaihtelu tapahtuu yleisemmällä tasolla, ja siihen osallistuvat kymmenet erilaiset geenit, joista osa ei ole edes suorassa yhteydessä lääkkeen normaaliin vaikutusmekanismiin.
Perinnöllisten tekijöiden merkitystä farmakokinetiikkaan on tutkittu enemmän, ja polymorfismia on havaittu kaikilla tasoilla (imeytyminen, jakaantuminen, metabolia ja eritys). Yksilöiden välinen metaboliakyvyn vaihtelu aiheuttaa farmakokinetiikassa suurimmat erot ihmisten välillä.
CYP-entsyymien perinnöllinen vaihtelu.
Keskeisin vierasaineiden metaboliareitti on maksan sytokromi P450 (CYP) -järjestelmä. CYP-entsyymit muuttavat lääkeaineita helpommin eritettävään muotoon, ja jos niiden toimintaa estetään, lääkkeen pitoisuus ja puoliintumisaika kasvavat. Ihmisellä lääkeaineita metaboloivista CYP-entsyymeistä tärkeimpiä ovat CYP1A2, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 ja CYP3A4. Lähes kaikkien CYP-entsyymien ilmentymisessä on löydetty perinnöllistä vaihtelua, joka on luonteeltaan kvalitatiivista eli laadullista; toisin sanoen entsyymin rakenteessa on muutos, joka yleensä heikentää sen toimintaa. Polymorfia tulee selkeimmin näkyviin silloin, kun ominaisuus on monogeenisesti periytyvä.
Historia.
Epätavallisia lääkevasteita oli havaittu tietyissä perheissä ja suvuissa jo kauan ennen lääkkeiden molekyyli- ja solubiologisten vaikutusmekanismien selvittämistä, ja syyksi epäiltiin perinnöllistä vaihtelua. Varsinaisen farmakogenetiikan tutkimuksen katsotaan alkaneen noin 40 vuotta sitten. 1950-luvulla Price-Evans kollegoineen tunnisti tuberkuloosilääke isoniatsidin pääasialliseksi eliminaatioreitiksi N-asetylaation. Yksilöiden väliset erot asetylaatiossa huomattiin merkittäviksi, ja havainto olikin yksi ensimmäisistä löydetyistä polymorfismeista.
Hōjō-klaani

Hōjō-klaani () oli japanilainen suku, jonka jäsenet toimivat Kamakura-kaudella 1200- ja 1300-luvuilla shōgunin sijaishallitsijoina ("shikken"). Klaani monopolisoi sijaishallitsijan viran ja harjoitti maassa todellista poliittista valtaa.
Suvun ensimmäinen tunnettu jäsen Hōjō Tokimasa tuki Minamoto no Yoritomoa tämän taistelussa Taira-klaania vastaan, ja kun Yoritomosta tuli shōgun vuonna 1189, Tokimasa sai haltuunsa Kioton hallinnon ja hänen tyttärensä Masako meni Yoritomon kanssa naimisiin. Kun Yoritomo kuoli, Tokimasasta tuli käytännössä hänen poikansa Yoriien huoltaja. Yoriie yritti murhata Tokimasan, mutta hänet lähetettiin maanpakoon ja surmattiin. Klaanin valta vahvistui entisestään, kun keisari Go-Toban ja Taira-klaanin aloittama vuoden 1221 Jōkyū-kapina sitä vastaan epäonnistui. Klaani otti haltuunsa tuhansia läänityksiä ja siirsi niiden omistuksen tukijoilleen.
Ensimmäiset kolme Hōjō-klaanin sijaishallintoa merkitsivät kyvykkään feodaalihallinnon huippua Japanissa. Vuosina 1222–1223 laadittiin luotettava maarekisteri ja 1232 toimiva, sotilasluokkaa koskeva laki "Jōei shikimoku". 1200-luvun puolivälissä klaani oli saanut valtaansa nimitysten kautta puolet Japanin provinsseista, ja sen hallinnon luonne muuttui itsevaltaisemmaksi. Kioton keisarillisen hovin ja aristokratian kanssa klaanin oli pidettävä varoen yllä ystävällismielisiä suhteita ja monimutkaista järjestelmää luostarihallintoineen ("insei").
Mongolien hyökkäysten torjuminen 1200-luvun loppupuolella rasitti klaania ja sen vasalleja. Hōjō Sadatokin (1270–1311) ja suvun viimeisen sijaishallitsijan Hōjo Takatokin (1303–1333) valtakaudella keisarillinen hovi oli jakautunut kahtia vallanperimyskiistan vuoksi. Takatoki jätti hallinnon asiat epäpätevien miesten käsiin ja lähetti keisari Go-Daigon maanpakoon. Keisari nousi kuitenkin kapinaan Takatokia vastaan. Takatokin kenraali Ashikaga Takauji petti tämän Kiotossa, ja klaanin omat läänitysalueet Kantōn seudulla alkoivat kapinoida Nitta Yoshisadan johdolla. Takatoki teki näiden takaiskujen jälkeen itsemurhan. Kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1336, Takauji nimitti itsensä shōguniksi, mikä aloitti Ashikaga-shōgunaatin ja Muromachi-kauden.
Baryogeneesi

Baryogeneesi eli baryonigeneesi on kosmologian teoria, joka synnytti epäsymmetrian aineen (baryonien) ja antiaineen määrien välille pian alkuräjähdyksen jälkeen. Baryogeneesin ansiosta maailmankaikkeudessa on ainetta pelkkien fotonien sijaan. Baryogeneesiteorioista on merkittävin niin kutsuttu sähköheikkobaryogeneesi.
Saharovin ehdot.
Vuonna 1967 Andrei Saharov ehdotti joukon ehtoja, joiden täyttyessä ainetta ja antiainetta syntyy eri suhteessa. Nämä ehdot ovat
Andrei Kašetškin

Andrei Kašetškin (Андрей Кашечкин, s. 21. maaliskuuta 1980 Qızılorda) on kazakstanilainen maantiepyöräilijä, joka sijoittui kolmanneksi Espanjan ympäriajossa vuonna 2006. Hän jäi kiinni veridopingin käytöstä elokuussa 2007. 
Kašetškin aloitti pyöräilemisen 9-vuotiaana, häntä seitsemän vuotta vanhemman veljensä Vitalin innostamana. Nuorena myös jalkapalloa ja uintia harrastanut Kašetškin käynnisti ammattilaisuransa Domo - Farm Frites -tallissa vuonna 2001. Hän siirtyi Quick Step-Davitamon -joukkueeseen vuodeksi 2003 ja edelleen Crédit Agricolen väreihin kausiksi 2004–2005. Astana-tallissa hän ajoi vuodet 2006–2007. Vapauduttuaam kilpailukiellosta hän edusti Lampre-Farnese Vini -joukkuetta 2010, kunnes palasi Astana-talliin 2011. Hän lopetti ammattilaisuransa 2013.
Kašetškin voitti vuonna 2004 Sachsen Tour -etappikilpailun sekä GP Fourmies -kilpailun. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Ranskan ympäriajon nuorten kilpailussa oltuaan 19. kokonaiskilpailussa. MM-kilpailujen aika-ajossa hän sijoittui kuudenneksi.
Kašetškin nousi maailman huipulle vuonna 2006. Hän voitti kuudennen etapin Pariisi–Nizza-ajossa, sijoittui viidenneksi Tour de Romandie -kilpailussa ja voitti Kazakstanin maantiepyöräilymestaruuden. Elokuulla hän sijoittui kolmanneksi niin Saksan ympäriajossa kuin Clásica de San Sebastián -kilpailussakin. Espanjan ympäriajossa Kašetškin auttoi maanmiestään ja tallitoveriaan Aleksandr Vinokurovia saavuttamaan kokonaiskilpailun voiton – Kašetškin sijoittui itsekin kolmanneksi ja voitti kilpailun 18. etapin. Myöhemmin samana vuonna hän oli vielä yhdestoista maantieaika-ajon MM-kilpailussa. 
Vuonna 2007 Kašetškin sijoittui kolmanneksi Tour de Romandien ja Dauphiné Libérén kokonaiskilpailuissa. Ranskan ympäriajo jäi häneltä kesken Astanan vetäydyttyä kilpailusta Vinokurovin jäätyä kiinni veridopingista. Kaksi viikkoa myöhemmin Kašetškinin ilmoitettiin niin ikään antaneen positiivisen doping-näytteen ja hänet erotettiin tallistaan.
Vapauduttuaan kilpailukiellosta Kašetškin sijoittui Espanjan ympäriajon 2010 kokonaiskilpailussa 16:nneksi.
Aiheesta muualla.
Virallinen nettisivu
Sumitomo

Sumitomo Group on japanilainen yritysryväs eli keiretsu. Se on saanut nimensä perustajansa Masatomo Sumitomon mukaan. Hän piti pientä lääke- ja kirjakauppaa vuodesta 1630 alkaen. Hänen lankomiehensä oli kuparinjalostusalalla ja kehitti uutta metallinkäsittelyteknologiaa. Suvun varallisuuden perustaksi nousi suuri kupariesiintymä ja -kaivos Shikokun saarella. Sumitomon suvun omistama yrityskonserni (zaibatsu) kasvoi Tokugawa-kaudella (1603–1867) erääksi Japanin johtavista kauppahuoneista ja laajeni monille teollisuuden aloille, pankkitoimintaan ja huolintaan. Toisen maailmansodan loppuun mennessä konsernilla oli hallinnassaan jo noin 135 yhtiötä. Konserni hajosi kuitenkin sotavuosien jälkeen, kun amerikkalaisen miehittäjähallinnon aikana aiemmista tytäryrityksistä tehtiin itsenäisempiä erillisyhtiöitä.
1950-luvulla monet yhtiöistä alkoivat jälleen liittoutua yhteen. Uusi Sumitomo-yhtiörypäs poikkesi kuitenkin aiemmasta monessa suhteessa. Esimerkiksi yhtiöryppään omistus ei enää ollut yhden suvun hallinnassa. Yhtiöryppään keskeisiä yrityksiä ovat Sumitomo Mitsui Financial Group (per. 2002), Sumitomo Corporation (Sumitomo Shōji KK, per. 1919), Sumitomo Chemical (Sumitomo Kagaku Kōgyō KK, per. 1913), Sumitomo Rubber Industries (Sumitomo Kōmu Kōgyō KK, per. 1919), Sumitomo Electric (Sumitomo Denki Kōgyō KK, per. 1897), Sumitomo Heavy Industries (Sumitomo Jūkikai Kōgyō KK, per. 1934), Sumitomo Metal Mining (Sumitomo Kinzoku Kōzan KK, per. 1950), Sumitomo Metal Industries (Sumitomo Kinzoku Kōgyō KK, per. 1935) ja Sumitomo Light Metal Industries (Sumitomo Keikinzoku Kōgyō KK). 
Vuonna 1988 Sumitomo ja Nokia Oyj perustivat Nokian Renkaat-nimisen yhteisyrityksen, johon siirrettiin Nokian kumiteollisuudesta renkaiden valmistus. Sumitomon osuus yrityksestä oli 20 %. Nokian Renkaiden listauduttua pörssiin vuonna 1995 Sumitomo myi osuutensa muutaman vuoden kuluttua pörssin kautta.
Keiretsun pankki "Sumitomo Mitsui Banking Corporation" (Sumitomo Mitsui Financical Group Inc) on Japanin kolmanneksi suurin pankki. Taseensa perusteella (1529,05 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 19. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi. Sitä suurempia julkisesti noteerattuja pankkeja ovat Japanissa Mitsubishi UFJ Financial Group (globaalisti 8. sija) ja Japan Post Bank Co. Ltd (sija 15.). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla Sumitomo Mitsui FC luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Keiretsun koneenrakennusyksikkö valmistaa vuosittain yli 9 000 kaivinkonetta ja on alansa suurimpia.
Kioton yliopisto

Kioton yliopisto (), lyhenne Kyodai, on Tokion yliopiston ohella toinen Japanin tärkeimmistä yliopistoista. Se on maan toiseksi vanhin yliopisto. Siellä on neljä tiedekuntaa (luonnontieteellinen, teknillinen, lääketieteellinen, oikeustieteellinen ja humanistinen), ja noin 22 000 opiskelijaa. Yliopistossa tehdään merkittävää tutkimusta etenkin luonnontieteiden alalla.
 Yliopiston opettajat ja entiset oppilaat ovat saaneet yhteensä kaksitoista Nobel-palkintoa: neljä fysiikasta, neljä kemiasta, kaksi kirjallisuudesta, yksi lääketieteestä ja yksi rauhanpalkinto.
Yliopiston edeltäjä oli Kemian ja fysiikan oppilaitos, joka perustettiin Osakaan vuonna 1869. Se toimii kolmella kampuksella, joista kaksi on Kiotossa ja kolmas Ujissa.
R. Lee Ermey

Ronald Lee Ermey (24. maaliskuuta 1944 Emporia, Kansas – 15. huhtikuuta 2018 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä.
Ermey kuului Yhdysvaltain merijalkaväkeen vuosina 1961–1972 ja palveli Vietnamin sodassa, kunnes joutui haavoittumisen takia vetäytymään. Sodan jälkeen hän muutti Filippiineille, alkoi opiskella Manilan yliopistossa ja esiintyi lukuisissa filippiiniläisissä elokuvissa ennen rooliaan Francis Ford Coppolan elokuvassa "Ilmestyskirja. Nyt" (1979). Coppolan elokuva on yksi niistä, joissa Ermey toimi aseasiantuntijana.
Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan Stanley Kubrickin "Full Metal Jacketissa" (1987), jossa hän näytteli kovaotteista ja -sanaista vääpeli Hartmania. Ermey improvisoi itse noin puolet alokkaitaan simputtavan vääpelin repliikeistä. Tästä roolistaan hän sai Golden Globe-ehdokkuuden ja voitti The Boston Society of Film Criticsin palkinnon parhaasta miessivuosasta. Ermey parodioi Hartman-rooliaan Peter Jacksonin kauhukomediassa "Kummituskopla", joka sai ensi-iltansa vuonna 1996.
Ermey on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa tyylilajien vaihdellessa kauhusta ("Seitsemän", 1995) lastenelokuviin ("Toy Story – leluelämää", "Toy Story 2", "Toy Story 3"). Hän on esiintynyt "Texasin moottorisahamurhien" uusintafilmatisoinneissa "Texasin moottorisahamurhat" (2003) ja "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku" (2006) sadistisena šeriffi Hoytina. Hänellä oli merkittävä rooli myös useita Oscar-ehdokkuuksia saaneessa elokuvassa "Mississippi palaa" (1988). Ermey vieraili muun muassa televisiosarjoissa "Simpsonit" ja "House".
Ermey juonsi sotaohjelmaa nimeltä "Mail Call" History-kanavalla. Hänen viimeiset elokuvat olivat "Solstice" (2008), "Cat Tale" (2008, tietokoneanimaatio), ja "Korttelivahdit" (2012). 
Ennen kuolemaansa Ermey oli ollut sairaalassa hoidettavana keuhkokuumeen takia, johon hän kuoli 74-vuotiaana huhtikuussa 2018.
Baryoniluku

Baryoniluku on yksi systeemin kvanttiluvuista. Baryoneilla (kuten protoneilla ja neutroneilla) se on +1 ja niiden vastahiukkasilla eli antibaryoneilla −1 ja kaikilla muilla hiukkasilla 0. Hiukkasjoukon baryoniluku saadaan laskemalla yhteen yksittäisten hiukkasten baryoniluvut.
Hiukkasen baryoniluku määritellään seuraavasti:
formula_1
missä
 formula_2 on kvarkkien lukumäärä ja
 formula_3 on antikvarkkien lukumäärä.
Koska protonissa ja neutronissa on kussakin kolme kvarkkia saadaan niiden baryoniluvuksi +1. Mesonit koostuvat kvarkista ja antikvarkista, joten niiden baryoniluku on nolla.
"Baryoniluvun säilymislaki" on säilymislaki, jonka mukaan baryoniluku säilyy vaikka hiukkaset muuttuisivat toisiksi hiukkasiksi. Baryoniluvun säilyminen ei seuraa mistään symmetriasta, joten on mahdollista rakentaa teorioita, joissa baryoniluku ei säily. Esimerkiksi jotkin yhtenäisteoriat ennustavat protonin hajoavan esimerkiksi positroniksi, pioniksi ja neutriinoksi, mikä rikkoisi baryoniluvun säilymislakia. Toistaiseksi protonin hajoamista tai mitään muutakaan baryoniluvun säilymislakia rikkovaa reaktiota ei ole havaittu kokeellisesti.
Mikael Agricolan päivä

Mikael Agricolan päivää ja suomen kielen päivää vietetään Suomessa 9. huhtikuuta. Kyseessä on vakiintunut liputuspäivä. Päivää vietetään Mikael Agricolan kuolinpäivänä, vaikka yleensä henkilön kunniaksi liputetaan tämän syntymäpäivänä. Syynä tähän on se, että Agricolan tarkka syntymäaika ei ole tiedossa. Mikael Agricolan päivä tuli kalenteriin vuonna 1960, ja vuodesta 1980 lähtien se on merkitty myös liputuspäiväksi, jollaiseksi se olikin jo vakiintunut. Vuonna 1978 Agricolan päivä sai lisämääreen "suomen kielen päivä". 
Agricola loi suomen kirjakielen muun muassa kirjoittamalla "Abckirian" (1543) ja suomentamalla Uuden testamentin ("Se Wsi Testamenti", 1548).
9. huhtikuuta on myös "Kalevalan" koonneen Elias Lönnrotin syntymäpäivä.
Agricolan kunniaksi kehitettiin vuonna 2014 Agricola-leivos, joka julkistettiin Agricolan päivänä 2014. Leivoksen suunnittelukilpailun järjesti Suomen Pipliaseura.
Tsukemono

Tsukemono () on japanilainen kasvissäilyke, eräänlainen pikkelssi, joka on osa japanilaista perusruokavaliota. Sitä voidaan käyttää myös riisipallojen täytteenä.
Tsukemono-kasvisten marinointiliemi voi olla suolalientä, soijakastiketta, misoa, etikkaa tai saken pohjasakkaa. Myös riisilesettä tai kuivaa suolaa voidaan käyttää. Inkivääristä makeassa etikkaliemessä tehdyn tsukemonon erikoisnimi on gari (). Vaikka kurkku, kiinankaali, nauris, ume ja retikka ovat hyvin suosittuja tsukemonoon käytettäviä kasviksia, sitä voi tehdä lähes mistä tahansa kasviksesta. 
Tsukemono on alun perin keksitty vihannesten säilömiseksi talven varalle, mutta nykyisin sitä syödään myös maun takia. Valmistustapa muistuttaa eurooppalaista hapankaalin tai suolakurkkujen valmistusta: kasvikset viipaloidaan ruukkuun tai tölkkiin, niiden väliin sirotellaan suolaa tai päälle kaadetaan marinointilientä ja päälle laitetaan paino, joka pitää kasvikset pinnan alla.
Lewis Libby

I. Lewis "Scooter" Libby, Jr. (s. 22. elokuuta 1950 New Haven, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain varapresidentti Dick Cheneyn kansliapäällikkönä ja varapresidentin avustaja kansallisen turvallisuuden asioissa sekä presidentti George W. Bushin avustaja 2001–2005. 
Libby tuomittiin kesäkuussa 2007 oikeudessa neljästä rikoksesta, muun muassa oikeuden vastustamisesta ja väärän valan vannomisesta, 30 kuukauden vankeuteen, 250 000 dollarin sakkoihin ja kahden vuoden valvontaan ("supervised release"). 
Oikeusjutun taustalla on niin sanottu CIA-vuotoskandaali. Yhdysvalloissa oli ryhdytty tutkimaan vuonna 2003 sitä, kuka oli vuotanut CIA:n salaisen agentin Valerie Plamen henkilöllisyyden medialle. Vuoto oli lähtenyt tutkimusten mukaan Valkoisesta talosta, Dick Cheneyn lähipiiristä. Varsinainen vuotaja, silloinen apulaisulkoministeri Richard Armitage ei joutunut koskaan oikeuden eteen. Lewis Libbyn kuitenkin arvioitiin vaikeuttaneen tutkimuksia niin paljon, että erityissyyttäjä Patrick Fitzgerald katsoi perustelluksi asettaa hänet syytteeseen.
Presidentti Bush peruutti Libbyn vankilatuomion, mutta jätti sakkotuomion voimaan. Sanomalehti "The New York Times" kertoi 6. heinäkuuta 2007, että Libby maksoi sakkonsa omasta pussistaan. Kriitikot ovat arvelleet, että Libbyn tukijat Valkoisessa talossa maksoivat hänen sakkonsa.
Annikki

Annikki on suomalainen naisen etunimi. Se on hellittelymuoto Anna-nimestä, joka tulee heprean suosiota tai armoa tarkoittavasta nimestä Hannah.
Annikki on suomalaisessa kansanrunoudessa metsän emäntä tai Tapiolan tytär. Kalevalassa Annikki on Ilmarisen sisar.
Annikki oli yksi suosituimmista tyttölapsille annetuista nimistä 1920-luvulta 1940-luvulle asti. 1930-luvulla se oli jopa suosituin tyttöjen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä Annikki-nimen on saanut 99 052 suomalaista naista ja muutama mies.
Annikki almanakassa.
Annikki on otettu almanakkaan vuonna 1929. Annikit viettävät nimipäivää 9. joulukuuta, jolloin juhlivat myös Anna, Anne, Anni, Anu, Anneli, Annika ja Annukka.
Hannes Mäkinen

Hannes Mäkinen (12. marraskuuta 1901 Riihimäki – 5. marraskuuta 1938 Sevvostlager, Neuvostoliitto) oli suomalainen vasemmistopoliitikko, joka toimi 1930-luvulla Neuvostoliitossa Suomen kommunistisen puolueen (SKP) johtotehtävissä ja vuosina 1935–1937 puolueen puheenjohtajana. Myös Kominternissa aktiivisesti vaikuttanut Mäkinen käytti puoluetyössä salanimeä ”Matti Stein”.
Elämäkerta.
Kuusi vuotta kansakoulua käynyt Mäkinen osallistui Suomen sisällissotaan punaisten joukoissa 17-vuotiaana. Hän kuului punakaartin lentävään komppaniaan ja johti haavoituttuaan Riihimäen naiskomppaniaa. Sodan jälkeen Mäkinen toimi vasemmistolaisiin käsiin jääneen Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton sihteerinä. Mäkinen toimi myös Suomen sosialistisen työväenpuolueen (SSTP) puoluetoimikunnan varajäsenenä. Luottamustoimen hoitaminen keskeytyi, kun Etsivä keskuspoliisi pidätti Mäkisen samanaikaisesti muiden SSTP:n johtohenkilöiden kanssa 26. tammikuuta 1922. Hän sai kolmen vuoden rangaistuksen poliittisesta toiminnastaan niin sanotussa rauhanjulistajien jutussa. Vapautumisen jälkeen Mäkinen kutsuttiin Moskovaan ja hän opiskeli Kansainvälisen Lenin-koulun saksankielisellä sektorilla vuosina 1926–1928. Mäkinen luennoi valmistuttuaan LVKY:n skandinaavisella osastolla puoluehistoriasta ja hän opetti satunnaisesti Lenin-koulussa.
Mäkinen kuului Neuvostoliitossa SKP:n nuorisojaostoon, jonka tehtävänä oli tukea Suomen kommunistisen nuorisoliiton toimintaa. Mäkinen nousi SKP:n keskuskomiteaan 1920-luvun lopussa. 1930-luvun alusta vuoteen 1937 hän kuului SKP:n Venäjällä toimineen "ulkomaan byroon" ydinryhmään. Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi Kullervo Mannerin syrjäyttämisen jälkeen. Puheenjohtajana hän oli myös SKP:n edustaja Kominternin toimeenpanevassa komiteassa vuosina 1935–1937.
Mäkinen oli naimisissa saksalaisen Martha Moritzin kanssa. Moritz lukeutui Saksan kommunistisen puolueen niin sanottuihin brandlerilaisiin. Moritz pidätettiin Stalinin vainojen yhteydessä 8. syyskuuta 1937 ja muutaman viikon sisällä Mäkinen syrjäytettiin SKP:n puheenjohtajan paikalta, koska kansanvihollisen puolisoa ei voitu pitää näkyvällä paikalla. Mäkinen sai tämän jälkeen vielä tehdä puolueen tilauksesta nimettöminä julkaistuja suomennostöitä. Mäkinen pidätettiin itsekin seuraavassa puhdistusaallossa huhtikuussa 1938 ja hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankileirille. Syytteiden mukaan hän oli värväytynyt Suomen tiedustelun agentiksi jouduttuaan hetkellisesti pidätetyksi Tukholmassa vuonna 1935. Tökerösti laaditussa syytekirjelmässä hänen väitettiin muun muassa olleen vuonna 1936 vakoiluyhteydessä Otto Vilmiin, vaikka Vilmi oli silloin ollut jo itse pidätettynä. Mäkinen kuoli vankileirillä jo saman vuoden marraskuussa, luultavasti teloitettuna.
Micro Cabin

Micro Cabin Corporation oli japanilainen tietokoneohjelmien ja videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 1981. Tytäryhtiö Micro Cabin Entertainment sai vuonna 2002 uudeksi nimekseen Neuron Image ja se liitettiin vuonna 2008 emoyhtiöön. Vuonna 2008 yrityksen osti AQ Interactive. Vuonna 2011 siitä tuli Fields Corporationin tytäryhtiö.
Tätä nykyä Micro Cabinin tuotanto keskittyy lähinnä Windowsin työkaluihin, pachinko-pelikoneiden ohjelmistoihin sekä strategiapeleihin. Yrityksen maineikkaimpiin peleihin kuuluu "Xak" -pelisarja sekä Gainaxin "Princess Maker" -sarjan käännökset. Yhtiö on Koein kanssa kehittänyt pelin "Naval Ops: Warship Gunner".
Toimintansa alkuvaiheilla Micro Cabin laati pienimuotoisia pelejä (kuten "Pico Pico") sekä tekstiseikkailuja mangasarjoista "What's Michael?" ja "Maison Ikkoku". Vuonna 1989 MicroCabin julkaisi "Xak"-roolipelin, jonka saama suosio oli yhtiön senhetkisistä peleistä huomattavin. RPG-pelejä Micro Cabin kehitti aktiivisimmin 1980- ja 1990-luvulla. Yhtiöllä oli eräässä vaiheessa tapana painaa tuotteidensa kanteen tunnuslause "Me luomme seikkailuhenkeä".
Julkaistuja pelejä.
Muiden studioiden kehittämien pelien julkaisut:
Ken Laszlo

Ken Laszlo, syntymänimeltään Gianni Laszlo Coraini (s. 1954 Firenze) on pääosin 1980-luvulla vaikuttanut italodiskoartisti. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1984 julkaistu ”Hey Hey Guy”, jota pidetään yhtenä genren klassikoista. Muita hyvin suosittuja kappaleita ovat ”Don’t Cry” ja ”Tonight”. 
Corainin ura alkoi jo lapsena kirkkokuorossa. Coraini esiintyi 15-vuotiaana yhtyeen kanssa ensi kertaa suurelle yleisölle. Tuleva discoartisti opetteli soittamaan eri soittimia. Ken Laszlon taiteilijanimi on Casablanca-elokuvasta.
Laszlon läpimurtokappale "Hey hey Guy" oli Sandro Olivan, Gino Carian ja Claudio Cattafestan
laatima, vaikka tekijäksi on merkitty vain Oliva.
Laszlo on esiintynyt monilla nimillä, muun muassa DJ NRG, K.L. Jones ja Ric Fellini. Ken Lazlo liitetään useisiin musiikin alalajeihin, kuten italodisco, synthpop, Hi-NRG, eurodance ja eurobeat.
Kylmä pimeä aine

Kylmä pimeä aine () on alkuräjähdysteoriaan liittyvä pimeä aine, joka ei vuorovaikuta sähkömagneettisella säteilyllä merkittävästi ja jonka hiukkaset liikkuvat hitaasti. Useimmat kosmologit pitävät sitä selityksenä sille, miksi kaikkeus suuressa mittakaavassa siirtyi alun kosmisessa taustasäteilyssä havaittavan tasaisuuden jälkeen nykyiseen epätasaisuuteen.
Kylmän pimeän aineen koostumuksesta ei ole tietoa, mutta sen muodostavaksi hiukkaseksi on esitetty WIMP:iä.
Running Blind

Running Blind on Ken Hensleyn levy vuodelta 2002. Sen jälkeen Ken Hensley &amp; Free Spirit lähti kiertueelle ja kävi Suomessa maaliskuussa. Lämmittely-yhtyeenä toimi Five Fifteen.
Tyyne

Tyyne ja sen sisarnimi Tyyni ovat suomalaisia naisen etunimiä. Nimien alkuperä on levollista, maltillista merkitsevässä suomen kielen sanassa "tyyni".
Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä rekisteröity 25 467 Tyyne-nimen ja 1 139 Tyyni-nimen saanutta naista sekä noin 20 Tyyni-nimistä miestä. 1900- ja 1910-luvuilla Tyyne oli yksi suosituimmista tyttölapsille annetuista nimistä.
Macchi MC.202

Macchi C. 202 Folgore () oli toisen maailmansodan aikainen italialainen hävittäjälentokone. Koneen valmistaja oli Macchi Aeronautica ja sen pohjana oli tehtaan aikaisempi hävittäjäkone Macchi MC.200. Folgoren voimanlähteenä oli saksalainen Daimler-Benz DB 601, joka tuotti 1 175 hevosvoiman tehon. Kyseistä moottoria rakennettiin Italiassa lisenssillä nimellä Alfa Romeo R.A.1000 RC.41 Monsone (Monsuuni).
Kehitys ja käyttö.
Folgore lensi ensilentonsa 10. elokuuta 1940. Ensimmäiset sarjatuotantokoneet toimitettiin kesällä 1941, ja jo vuoden 1942 lopussa se oli Italian ilmavoimien yleisin hävittäjä. Konetta rakennettiin yhteensä noin 1 200 kappaletta vuosina 1941–1943. Macchi 202 oli aerodynaamisesti hyvin suunniteltu kone, ja se pärjäsi hyvin liittoutuneiden parhaille hävittäjille, kuten Supermarine Spitfirelle ja P-38 Lightningille. Lentäjät pitivät koneesta, koska sitä oli kevyt ja helppo ohjata. Koneen ainoita puutteita olivat jokseenkin heikko aseistus ja huono näkyvyys taaksepäin.
Tilanyhtälö (kosmologia)

Tilanyhtälö tarkoittaa kosmologiassa yhtälöä, jossa täydellistä fluidia kuvataan dimensiottomalla suureella "w", joka on sen paineen "p" ja energiatiheyden "ρ" suhde eli formula_1. Se vastaa hyvin pitkälti termodynamiikan tilanyhtälöä.
Tilanyhtälöä voidaan käyttää Fridmanin–Lemaîtren–Robertsonin–Walkerin metriikkayhtälöissä kuvaamaan isotrooppisen täydellisen fluidin täyttämän kaikkeuden evoluutiota.
Kavaratti

Kavaratti on Intian Lakshadweepin liittoterritorion pääkaupunki. Vuonna 2011 siellä oli noin 11 000 asukasta. 
Kaupunki sijaitsee pienellä samannimisellä saarella, joka hädin tuskin kohoaa merenpinnan yläpuolelle. Saari on kuusi kilometriä pitkä ja yhden kilometrin levyinen. Sen ainoa merkittävä viljelykasvi on kookospalmu, josta kasvatetaan monia lajikkeita.
Kavarattissa on muslimienemmistö ja 52 moskeijaa, muun muassa Urjan moskeija ajopuusta kaiverrettuine kattoineen. Kaupunki on matkailukohde, josta tehdään retkiä lasipohjaisilla veneillä. Myös sukeltaminen ja vesihiihto on suosittua. Maissa on akvaario ja luonnontieteellinen museo.
Mariano García Remón

Mariano García Remón (s. 30. syyskuuta 1950 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapallomaalivahti.
Pelaajaura.
García Remón syntyi Argüellesin kaupunginosassa Madridissa. Hän aloitti jalkapalloilun Rayo Vallecanon junioreissa, josta siirtyi Real Madridiin vuonna 1966. Kaudella 1970–1971 hän pelasi lainassa Talaverassa ja Oviedossa. Vuonna 1971 hän nousi Real Madridin edustusjoukkueeseen, jossa pelasi vuoteen 1984 kestäneen pelaajauransa ajan. Hän voitti Real Madridissa kuusi Espanjan pääsarjamestaruutta ja kolme Espanjan cupia. Kauden 1972–1973 Euroopan cupin puolivälierissä Kiovan Dynamoa vastaan tehdyt torjunnat toivat García Remónille lempinimen El Gato de Odessa ().
Espanjan maajoukkueessa García Remón pelasi kaksi ottelua.
Valmennusura.
García Remón aloitti valmennusuransa Real Madridin juniorijoukkueissa, josta hän eteni seuran B-joukkueen valmentajaksi kaudella 1992–1993. Tämän jälkeen hän valmensi Albaceteä (1996–1997), Las Palmasia (1997–1998), Salamancaa (1999–2000) ja Córdobaa (2002) Segunda Divisiónissa sekä Sporting Gijónia (1993–1995) ja Numanciaa (2000–2001) Primera Divisiónissa. Molemmat pestit pääsarjajoukkueissa päättyivät kesken kauden joukkueiden jouduttua putoamisviivan alapuolelle.
Kaudella 2004–2005 García Remón aloitti José Antonio Camachon apuvalmentajana Real Madridissa. Camacho kuitenkin erosi tehtävästään jo kolmen sarjakierroksen jälkeen, kun Real Madridin kausi sekä kotimaan sarjassa että Mestarien liigassa alkoi heikosti. García Remón nousi Camachon tilalle päävalmentajaksi, mutta hänen kohtalonsa oli joutua erotetuksi ennen vuodenvaihdetta huolimatta joukkueen kohentuneesta ilmeestä. Hänet korvasi muun muassa Brasilian maajoukkuetta aikaisemmin valmentanut Vanderlei Luxemburgo.
Kauden 2007–2008 alla García Remón nimettiin Segunda Divisiónin Cádizin päävalmentajaksi, mutta hän sai väistyä tehtävästä jo seitsemän sarjaottelun jälkeen joukkueen huonojen peliesitysten vuoksi.
Ahti (etunimi)

Ahti on suomalainen miehen etunimi. Nimen alkuperä ja merkitys on tuntematon. Ahti esiintyy kuitenkin muinaisessa suomalaisessa mytologiassa veden jumalan nimenä. Ahti Saarelainen eli Lemminkäinen on "Kalevalan" henkilö. Kertovissa kansanrunoissa Ahti Saarelainen esiintyy erityisesti "Ahdin ja Kyllikin runoksi" tai "Valaksi" kutsutussa hajonneessa runossa.
Maaliskuuhun 2025 mennessä Suomessa on rekisteröity 11 271 Ahti-nimen saanutta henkilöä. Ahti-nimeä voidaan taivuttaa sekä astevaihtelullisena että astevaihteluttomana, mutta astevaihtelullista taivutusta pidetään suositeltavampana.
Ahti on myös suomalainen sukunimi.
The Foreigner

The Foreigner on vuonna 2003 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Michael Oblowitz ja pääosassa esiintyivät Steven Seagal ja Max Ryan. Elokuva kuvattiin Puolassa, Varsovassa ja Kazunissa.
Juoni.
Salainen agentti Jonathan Cold saa uransa haastavimman tehtävän, kasvavan toimeksiannon pariisilaiselta työnantajalta. Hänen on toimitettava Saksaan salaperäinen paketti, josta toinen toistaan armottomammat gangsterit ovat kiinnostuneita. Tinkimättömästä ammattietiikastaan tunnettu virtuoosi Cold aikoo suorittaa tehtävänsä loppuun.
Les Sables-d’Olonne

Les Sables-d’Olonne on Ranskan kaupunki Pays de la Loiren alueella Vendéen departementissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren Biskajanlahden rannikolla.
Les Sables-d’Olonne uusi kunta perustettiin 1. tammikuuta 2019. Tällöin kolme kuntaa, Château-d'Olonne, Olonne-sur-Mer ja Les Sables-d’Olonne yhdistyivät. Uuden kunnan hallintokeskus on Les Sables-d’Olonne.
Les Sables-d’Olonne on tunnettu etenkin Vendée Globe -purjehduskilpailun lähtösatamana. Kaupungissa on kilpailun voittajille omistettu Walk of Fame.
Rötös ja rangaistus

Ankalliskirjasto 1: Rötös ja rangaistus on Sanoma Magazinesin julkaisema sarjakuva-albumi Carl Barksin rikosaiheisista Aku Ankka -tarinoista. Esipuheen on kirjoittanut Harri Nykänen. Kirjassa on 160 sivua.
Landes

Landes () on Ranskan departementti numero 40. Departementti sijaitsee Lounais-Ranskassa Uuden-Akvitanian hallintoalueella Atlantin rannikolla. Departementti on pinta-alaltaan 9 243 neliökilometriä ja siellä on 362 825 asukasta (vuonna 2006). Landesin pääkaupunki on Mont-de-Marsan. Landes on jaettu edelleen kahteen arrondissementtiin, 30 kantoniin ja 331 kuntaan.
Landes oli yksi 83 departementista, jotka perustettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Landes muodostettiin osasta Guyennen ja Gascognen provinsseja.
Landesin rannikko muodostuu 106 kilometriä pitkästä hiekkarannasta ja -dyyneistä. Rannikko on lainelautailijoiden suosiossa.
Oise

Oise on Ranskan departementti numero 60, joka on nimetty Oise-joen mukaan. Departementti sijaitsee Pohjois-Ranskassa Picardien hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 860 neliökilometriä, ja siellä on 792 980 asukasta (2006). Oisen pääkaupunki on Beauvais. Oise on jaettu edelleen neljään arrondissementtiin, 41 kantoniin ja 693 kuntaan.
Oise oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. 
Teemapuisto Parc Astérix on Oisen huomattavin matkailukohde.
Kunnat.
Oisen departementissä on 693 kuntaa.
Onni Närvänen

Onni Närvänen (21. huhtikuuta 1909 Muolaa – 24. marraskuuta 1995) oli suomalainen poliitikko, Suomen Metallityöväen Liiton puheenjohtaja sekä II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Karjalaisen I hallituksessa vuosina 1962–1963. Hänen puolueensa oli hallituksessa Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto (TPSL).
Suomen ammattiyhdistysliikkeen hajaannuksen kaudella 1960-luvulla Närvänen piti Suomen Metallityöväen Liiton koossa. Hänen puheenjohtajakaudellaan liitto rakennutti Helsingin Hakaniemeen toimipaikakseen Metallitalon, jonka rakennuskustannukset ajoivat liiton joksikin aikaa suuriin talousvaikuksiin. Osin tästä syystä Närvänen joutui eroamaan liiton johdosta vuonna 1967.
Olavi Saarinen

Olavi Johannes Saarinen (18. lokakuuta 1923 Dragsfjärd – 30. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ministeri, kansanedustaja, SAK:n pääsihteeri, Työväen Urheiluliiton puheenjohtaja 1967–1971 ja TPSL:n puoluesihteeri.
Olavi Saarinen oli huomattavimpia 1950-luvun lopulla muodostuneen sosiaalidemokraattisen opposition ammattiyhdistysjohtajia ja poliittisia vaikuttajia. Hän toimi sosiaaliministerinä Ahti Karjalaisen I hallituksessa vuosina 1962–1963. Lisäksi hän edusti Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattista Liittoa eduskunnassa vuosina 1966–1970. Hän myös toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 vaalissa.
Olavi Saarinen oli SAK:n pääsihteeri vuosina 1960–1966 ja kansainvälinen sihteeri vuosina 1966–1969. TPSL:n puoluesihteerinä Saarinen toimi vuodet 1969–1973. Saarinen oli myös varapuheenjohtajana Suomen Rauhanpuolustajissa ja Suomi–Neuvostoliitto-Seurassa.
Komendantti

Komendantti ( &lt; , ’uskoa tehtävä’) on sotilaallista järjestystä valvova upseeri.
Alkuaan komendantti oli kaupungin, linnan tai sotalaivan komentaja tai päällikkö. Sittemmin viran haltijoista tuli upseereita, joiden tehtävänä oli ylläpitää ja valvoa sotilaallista kuria ja järjestystä varuskuntapaikkakunnalla. Eräissä maissa nimitys tarkoittaa yhä komentajaa, päällikköä tai johtajaa. Esimerkiksi Ranskassa komendantti tarkoittaa komentajaa, kuten pataljoonan komentajaa, ja majuria.
Ylimmissä esikunnissa komendantin tehtävänä on esikunnan sijoittamisen, majoituksen, huollon ja puolustamisen järjestäminen etenkin sodan aikana. Tehtävää hoitava upseeri toimii usein myös esikuntakomppanian päällikkönä.
Bütgenbach

Bütgenbach () on yksi Belgian kunnista. Se sijaitsee Vallonian alueella Liègen maakunnassa. Se kuuluu myös Belgian saksankieliseen yhteisöön ("Deutschsprachige Gemeinschaft Belgiens"), yhteen Belgian kolmesta virallisesta kieliyhteisöstä. Vuoden 2020 alussa Bütgenbachissa asui 5 629 ihmistä. Pinta-alaltaan kunta on 97,31 neliökilometrin kokoinen, asukastiheyden ollessa näin noin 59 as./km².
Tri Patti's Partyline

Tri Patti's Partyline (Tri Patti, Partyline) oli pääosin elektroniseen tanssimusiikkiin keskittynyt ohjelma, jota lähetettiin viikonloppuisin yöaikaan Radiomafiassa 1990-luvun alkupuolella. Ohjelmaa juonsi Tapani Ripatti, jonka seurana studiossa oli yleensä myös Ripatin muissakin ohjelmissa usein mukana ollut "Smack".
Ohjelmassa soitettiin muun muassa diskoa, eurodancea, acidia, housea ja hip hopia, sekä jonkin verran myös vanhempaa afroamerikkalaista musiikkia, esimerkiksi soulia. Ripatin monien muiden ohjelmien tapaan "Partylinen" olennaisen osan muodostivat kuuntelijoiden puhelut. Ohjelmassa kuultiin myös haastatteluja (muun muassa Janitaa on haastateltu) ja toisinaan myös kuuntelijoiden omatekoista dance-musiikkia.
Ohjelmaan kuului eräässä vaiheessa myös osio nimeltään "Paholaisen musiikki: rockin päättymätön tarina""", jossa Ripatti kertoi rockmusiikin historiasta.
Read My Lips

Read My Lips on brittiläisen poplaulajan Sophie Ellis-Bextorin debyyttialbumi. Se julkaistiin alun perin 27. elokuuta vuonna 2001 levymerkillä Polydor. Albumilta singlenä julkaistun "Murder on the Dancefloor" -kappaleen menestyksen myötä albumista julkaistiin uudistettu versio vuonna 2002. Uudistettu versio sisältää kolme uutta kappaletta vanhaan verrattuna ("Music Gets the Best of Me", "Get Over You" sekä liveversio kappaleesta "Groovejet (If This Ain't Love)"). 
Kappaleet "Murder on the Dancefloor" ja "Take Me Home" julkaistiin molemmat singleinä vuonna 2001. Molemmat kappaleet myös ylsivät Ison-Britannian singlelistan kolmen kärkeen. "Murder on the Dancefloor" pysyi Britannian singlelistalla useiden kuukausien ajan. Kolmansina ja neljänsinä singleinä julkaistiin "Music gets the Best of Me" ja "Get Over You/"Move This Mountain".
Isossa-Britanniassa "Read My Lips" myi kaksinkertaiseen platinaan oikeuttavan määrän verran. Lisäksi se myi myös platinaa Australiassa, sekä kultaa Saksassa, Ranskassa ja Brasiliassa. Koko Euroopassa albumia myytiin yli miljoona kappaletta.
Shoot from the Hip

Shoot from the Hip on brittiläisen pop-dance-laulajan Sophie Ellis-Bextorin toinen musiikkialbumi. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa 27. lokakuuta vuonna 2003 Polydor-levymerkin alla. Albumin tuottivat Gregg Alexander, Matt Rowe, Jeremy Wheatley ja Damian IeGassick. 
"Shoot from the Hip" ei yltänyt edeltäjäalbuminsa "Read My Lipsin" menestyksen tasolle. Se onnistui yltämään vain 19. sijalle Ison-Britannian virallisella albumilistalla. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Mixed Up World" joka ylsi Ison-Britannian singlelistalla sijalle seitsemän, ja "I Won't Change You" jonka korkein listasijoitus oli yhdeksäs. Albumi myi Britanniassa kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Villa d’Este

Villa d'Este on kartano Tivolissa Italiassa lähellä Roomaa. Sitä pidetään nykyään niin italialaisen arkkitehtuurin kuin puutarhasuunnittelunkin mestariteoksena. Kartanoa ja puutarhaa on kehitelty 1500-luvulta alkaen. Unescon maailmanperintöluetteloon se on kuulunut vuodesta 2001.
Villa d'Este on palatsihuvila, jonka Tivolin kuvernööri, kardinaali Ippolito II d’Este rakennutti muuttamalla aikaisemman luostarin villaksi. Talon on suunnitellut arkkitehti Pirro Ligorio, ja se valmistui sisustuksiltaankin vuoteen 1572 mennessä. Tyyliltään se on myöhäisrenessanssia.
Luostarin alapuolen kaupunginosa muutettiin 4,5 hehtaarin kokoiseksi puutarhaksi ja sinne vedettiin vesijohto yläpuolisilta vuorilta. Veden käyttö oli uusi idea ja oli vaativa tehtävä saada suihkulähteet toimimaan luonnollisella vedenpaineella ilman pumppuja. Myöhemmin rakennus siirtyi Itävallalle, ja mm. Franz Liszt oleskeli siellä 1800-luvun puolivälissä. Näin voidaan ymmärtää myöhempi tivoli-idean kopiointi Wieniin ja myöhemmin Kööpenhaminaan. Italian valtiolle villa siirtyi 1920. Sen ulkotilat ja erityisesti niiden vesijärjestelmä on nykyisin entisöity. Puutarhassa on sypressejä 1600-luvulta.
Aiheesta muualla.
kh
Frans I (keisari)

Frans I (); (8. joulukuuta 1708 Nancy, Lothringen – 18. elokuuta 1765 Innsbruck, Itävalta) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1745–1765. Hän oli sitä ennen Lothringenin herttua vuosina 1729–1737 (nimellä Frans III Stefan) ja Toscanan suurherttua vuosina 1737–1765 (nimellä Frans II).
Frans meni 12. helmikuuta 1736 naimisiin Habsburg-sukuisen keisari Kaarle VI:n tyttären Maria Teresian kanssa. Kun Kaarle VI kuoli vuonna 1740 ilman miesjälkeläisiä, syttyi kahdeksan vuotta kestänyt Itävallan perimyssota. Vuonna 1745 Fransista tuli keisari vaimonsa asettamana – Maria Teresia pysyi kuitenkin miehensä rinnalla tosiasiallisena Itävallan hallitsijana. 
Yhdessä pariskunta sai 16 lasta, jotka jatkoivat Habsburgien dynastiaa uutena Habsburg-Lothringen-sukuna, joka polveutui Fransin edustamasta Lothringenin suvusta.
Saksan 1. jalkaväkidivisioona

Saksan 1. jalkaväkidivisioona () oli Saksa maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Wehrkreis I muodosti 1. lokakuuta 1934 Itä-Preussissa Königsbergissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer I, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 1. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 1. divisioonan 1. preussilaisen jalkaväkirykmentin () yksiköitä täydentämällä. Divisioonan esikunta siirrettiin Insterburgiin 3. helmikuuta 1936.
Historia.
Divisioona asetettiin liikekannalle ensimmäisten yhtymien joukossa 17. elokuuta 1939. Se liitettiin pohjoisen armeijaryhmään Itä-Preussiin sijoitettuun 3. armeijaan, jonka mukana divisioona hyökkäsi Puolaan. Se eteni kohti Mlawan linnoitettua kaupunkia Saksan armeijan yrittäessä murtautua Varsovan pohjoispuolisen puolustuksen läpi. Divisioona hyökkäsi kaupunkia puolustavien joukkojen oikeaan sivustaan pakottaen ne vetäytymään kaupungista. Divisioona jatkoi hyökkäystään etelään ja itään pysähtyen sodan loppuessa lähelle Siedicen kaupunkia.
Vuonna 1940 divisioona osallistui Belgian ja Ranskan valloitukseen, mutta se ei osallistunut juurikaan taisteluihin. Se kuitenkin menetti taisteluissa 1051 miestä, joista 234 kaatuneina. Kaatuneiden joukossa oli divisioonassa luutnanttina palvellut Preussin prinssi Wilhelm. Divisioona liitettiin Britannian valloitukseen koottuun osastoon ja se sijoitettiin Kanaalin rannikolle aina syyskuuhun, jolloin maihinnousu peruutettiin ja divisioona siirrettiin Itä-Preussiin.
Divisioona ylitti pohjoisen armeijaryhmän mukana Neuvostoliiton rajan operaatio Barbarossan alkaessa 22. kesäkuuta 1941. Se osallistui Baltian valloitukseen edeten kohti Leningradia. Lokakuuhun mennessä divisioonan vahvuus oli kutistunut kahteen kolmasosaan alkuperäisestä, mutta siitä huolimatta se jatkoi ryhmän alueella taistelua liitettynä 18. armeijaan. Se osallistui kahden vuoden aikana muun muassa taisteluun Laatokasta ja Peipsijärvestä sekä Leningradin piiritykseen.
Lokakuussa 1943 divisioona siirrettiin etelän armeijaryhmään ja se osallistui raskaisiin Dneprin taisteluihin Krivoi Rogissa. Myöhemmin divisioona osallistui Ukrainasta käytyihin taisteluihin ja se joutui 1. panssariarmeijan mukana mottiin Bug- ja Dnestr-jokien välisellä alueella maaliskuussa 1944. Läpimurrossa se suojasi XXXXVI panssariarmeijakunnan selustaa kärsien raskaita tappioita. Divisioona varustettiin ja täydennettiin uudestaan ja se siirrettiin elokuussa 1944 keskustan armeijaryhmään. Divisioona osallistui Neuvostoliiton vuoden 1945 hyökkäyksen torjuntaan Itä-Preussissa. Divisioonan jäänteet taistelivat Schlossbergissa, Königsbergissä, Sambian niemimaalla ja Pillaussa puna-armeijaa vastaan vuoden 1945 alkuun, jolloin se lakkasi olemasta.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Mohammed Omar

Mohammed Omar Mujahid (past.: ملا محمد عمر مجاهد‎) (1960 Chah-i-Himmat, Afganistan – 23. huhtikuuta 2013 Karachi, Pakistan ) eli Mullah Omar oli Taliban-liikkeen perustaja sekä Afganistanin islamilaisen emiraatin korkeimman neuvoston johtaja vuosina 1996–2001.
Elämäkerta.
Talibanin mukaan Mohammed Omar syntyi vuonna 1960 Chah-i-Himmatin kylässä lähellä Kandaharia. Hänen perheensä oli köyhää, maatonta hotak-heimoa, joka kuuluu Ghilzai-pataaneihin. Historiallisesti Ghilzai-heimo on durrani-heimon vihollinen; tähän heimoon kuuluu muun muassa Afganistanin entinen presidentti Hamid Karzai.
Afganistanin sodan aikana Mohammed Omar taisteli Neuvostoliiton joukkoja vastaan. Tuona aikana hän haavoittui sirpaleesta oikeaan silmäänsä. Sodan aikana hän tapasi myös Osama bin Ladenin. Afganistanin sodan aikana Omar komensi pienikokoisia joukkioita ja mainetta hän sai varsinaisesti vasta vuonna 1994, kun hän johti paikallista kapinaa sodan jälkeen Kandaharin alueella vaikuttaneita sotalordeja vastaan. Näitä tapahtumia on pidetty Taliban-liikkeen alkuna.
Vuosien 1994 ja 1996 välillä Taliban soti muita ryhmittymiä vastaan vallaten lopulta Afganistanin pääkaupunki Kabulin. Vuonna 1996 hän nousi liikkeen johtoon.
Taliban-liikkeen vallattua suuren osan Afganistanista Omar asettui suureen taloon Kandahariin ja poistui kaupungista vain harvoin. Vaikka hän olikin Talibanin johtohahmo, jäivät julkiset tiedotukset lähes yksinomaan hänen ulkoministerinsä Wakil Ahmad Mutawakkilin vastuulle. Erään tiedon mukaan Omarin Kandaharin talon oli rakennuttanut Osama Bin Laden.
Osama Bin Ladenin ja Omarin kerrotaan keskustelleen päivittäin satelliittipuhelimien välityksellä ja käyneen joskus kalastamassa. Erään tiedon mukaan Omar myös meni naimisiin Osama bin Ladenin vanhimman tyttären kanssa ja Osama bin Laden nai vuorostaan yhden Omarin tyttäristä.
Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen Omar puolusti Osama bin Ladenia syytöksiltä iskun toteuttamisesta väittäen Yhdysvaltojen vain yrittävän peitellä oman tiedustelunsa epäonnistumisia.
Yhdysvaltojen hyökättyä vuonna 2001 Afganistaniin ja syöstyä Talibanin vallasta Omar katosi. Hän on ollut siitä lähtien yksi etsityimmistä henkilöistä. Hänen on epäilty piileskelevän Pakistanin ja Afganistanin rajaseuduilla.. Viimeisin Omarin tekemäksi väitetty ääninauha vuodettiin julkisuuteen vuonna 2006.
Vuonna 2011 Washington Post- sanomalehti kertoi mullah Omarin olleen hoidossa Pakistanissa saatuaan sydänkohtauksen 7. tammikuuta. Hänet vei hoitoon Pakistanin tiedustelupalvelu ISI.
Heinäkuussa 2015 Afganistanin turvallisuusvirasto tiedotti uutistoimisto AP:lle että Mullah Omar kuoli luonnollisesti sairaalassa Pakistanin suurimassa kaupungissa Karachissa jo vuonna 2013. Taliban vahvisti kuoleman ja valitsi uuden johtajan, joka on Akhtar Mansoor.
Taliban julkaisi vuonna 2015 Omarin elämäkerran. Uutta tietoa Omarin vaiheista on helmikuussa 2019 ilmestyneessä hollantilaisen Bette Damin teoksessa, jonka nimi on englanniksi "Searching for an Enemy".
Uudenseelanninmerileijona

Uudenseelanninmerileijona ("Phocarctos hookeri") on korvahyljelaji, jonka päälisääntymisalue on Uuden-Seelannin subantarktisilla saarilla, erityisesti Aucklandinsaarilla, mutta jota tavataan jonkin verran myös Uuden-Seelannin Eteläsaaren ja Stewartinsaaren rannikoilla.
Uudenseelanninmerileijonakoiraat ovat noin 2,5 metrin pituisia ja painavat 320–450 kilogrammaa. Naaraat ovat selvästi pienempiä, alle kaksimetrisiä ja 90–165 kilon painoisia. Hylkeet voivat elää noin 25-vuotiaiksi. Koiraat tulevat sukukypsiksi 5-vuotiaina, naaraat 3–4 vuoden iässä. Kantoaika on 12 kuukautta. Poikaset syntyvät vajaan metrin pituisina, 8–10-kiloisina; niiden pitkä kuuttikarva alkaa vaihtua normaaliin karvoitukseen noin kahden kuukauden iässä. 
Laji on yksi Uuden-Seelannin suurimmista eläimistä, ja sillä on ollut suojelustatus jo 1890-luvulla. 1990-luvun puolivälissä merileijonia oli ilmeisesti noin 15 000, mutta määrä on ilmeisesti vähentynyt vuonna 1998 levinneen taudin jäljiltä. Tauti tappoi noin 20 % täysikasvuisista naaraista ja 50 % sen vuoden pennuista. Vuonna 2004 merileijonia arvioitiin olevan noin 13 000.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”uuden-seelanninisohylje”.
Satamaito

Satamaito on Ulvilassa toimiva meijeriosuuskunta, jonka omistaa 140 länsisuomalaista maidontuottajaa. 
Historia.
Satamaidon edeltäjien toiminta alkoi Porissa vuonna 1903, jolloin Karjarannan kaupunginosaan perustettiin Porin Ympäristön Osuusmeijeri. Se sijaitsi Karjarannassa aina vuoteen 1920 saakka, jolloin meijeri muutti läheiselle Katariinankadulle. Vuonna 1981 Porin Ympäristön Osuusmeijeri yhdistyi Eurassa, Kiukaisissa ja Säkylässä toimineen Lännen Maidon sekä nakkilalaisen Maito-Teljän kanssa Osuuskunta Satakunnan Maidoksi. Uusi osuuskunta aloitti toimintansa vuotta myöhemmin, ja vuonna 1986 se muutti nimensä Osuuskunta Satamaidoksi. Vuonna 1994 Satamaito irtautui Valiosta ja aloitti yhteistyön Ingmanin kanssa.
Toukokuussa 2014 yhtiö kertoi suunnitelmistaan siirtää meijeri vuonna 2016 Ulvilaan Uponorilta vapautuviin tiloihin.
Satamaito on julkaissut maidontuottajien "Maitoviesti"-lehteä.
Toiminta.
Satamaidon tuotantotilat sijaitsevat Ulvilan Friitalassa. Yritys muutti Ulvilaan vaiheittain vuosina 2016–2018 aiemmista Porin keskustassa sijainneista entisen Porin Oluttehtaan vieressä sijainneista tiloistaan. Virallisesti Satamaito muutti Ulvilan-tiloihin marraskuussa 2018.
Satamaito työllistää suoraan 74 henkilöä.
Tuotanto-ongelmat 2015.
Meijerin tuotteita vedettiin myynnistä kahdesti toukokuussa 2015 kymmeniä tuhansia litroja. Maitotuotteiden epäiltiin aiheuttavan terveysongelmia, ja syyksi paljastui enterobakteeri, jota oli löytynyt pesulinjastosta. Jälkimmäisessä tapauksessa epäiltiin kyseessä olleen listeriabakteeri.
Valio-omistus.
Satamaito omistaa yhden kilpailijansa Valion osakkeen. Osake vastaa 0,002 prosentin omistusosuutta.