tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sirius XM Radio

Sirius XM Radio, Inc. on holdingyhtiö, joka hallinnoi Sirius Satellite Radiota ja XM Satellite Radiota, jotka tarjoavat satelliittiradiopalveluja Yhdysvaltojen ja Kanadan alueella. Emoyhtiöiden fuusio toteutui 29. heinäkuuta 2008.
Fuusion toteutuminen kesti pitkään, sillä FCC antoi vuonna 1997 toimiluvan ainoastaan kahdelle satelliittiradiopalvelulle ja kilpailun takaamiseksi toimilupien ehdoissa kiellettiin kumpaakin toimiluvan haltijaa hankkimasta määräysvaltaa toiseen. Markkinatilanteen katsottiin kuitenkin muuttuneen Internetin, iPodien ja muiden teknisten laitteiden ansiosta ja fuusio sallittiin, vaikka se herätti vastalauseita muun muassa kuluttajajärjestöjen tahoilta.
Lauri Asikainen

Lauri Aleksi Asikainen (s. 28. toukokuuta 1989 Joroinen) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti Kuusamon Erä-Veikkoja.
Asikainen on harrastanut hiihtoa pienestä pitäen ja yhdistettyä 8-vuotiaasta lähtien. Yhdistetyn hiihtäjänä hän kilpaili myös mäkihypyn erikoiskilpailuissa ja kuuluikin Suomen joukkueeseen, joka saavutti pronssia nuorten MM-kilpailujen joukkuemäessä Tarvisiossa 2007. Samana talvena hän voitti yhdistetyn normaalimatkan Pohjoismaiden mestaruuden Örnsköldsvikissä. Lisäksi hän voitti 18-vuotiaiden Suomen mestaruuden sekä yhdistetyn normaalimatkalla että mäkihypyn HS100-metrin mäessä. 
Asikainen osallistui ensimmäisen kerran maailmancupin kilpailuun Kuusamossa 29. marraskuuta 2008. Parhaan sijoituksensa, 25. tilan, hän sai Kuusamon toisessa kilpailussa seuraavana päivänä. Hän oli useissa kilpailuissa mäkiosuuden jälkeen aivan kärkitiloilla, mutta putosi selvästi hiihto-osuudella .
Asikainen oli mukana Suomen joukkueessa yhdistetyssä Liberecin MM-kilpailuissa 2009.
Kauden 2009–2010 jälkeen Asikainen vaihtoi mäkihypyn päälajikseen. Maailmancupissa hän oli mukana ensimmäisen kerran marraskuussa 2012, jolloin hän karsiutui Lillehammerin kilpailusta. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa joulukuussa 2012 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Falunissa helmikuussa 2014 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Lillehammerissa joulukuussa 2015.
Asikainen lopetti uransa mäkihyppääjänä alkuvuodesta 2018. Hänet valittiin vuonna 2022 Suomen yhdistetyn maajoukkueen valmennustiimiin, jossa hän on mukana mäkihypyn valmennuksessa.
Joona Kivirinta

Joona Kivirinta (s. 3. helmikuuta 1983 Tampere) on suomalainen runoilija ja käsikirjoittaja. Kivirinnan esikoisrunokokoelma "Kymmenen vuoden päästä annamme lapsille nimet" ilmestyi vuonna 2008. Kivirinta opiskeli elokuva- ja tv-käsikirjoitusta Metropolia Ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui medianomiksi 2010. Vuonna 2012 Kivirinta aloitti opiskelun elokuva- ja tv-käsikirjoittamisen maisteriohjelmassa Aalto-yliopistossa. 
Kivirinta kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta 2002. Lukioaikana hän soitti kitaraa Aine-nimisessä rock-yhtyeessä, joka julkaisi pari demoa ja EP-levyä. Kivirinta myös sanoitti ja sävelsi osan yhtyeen kappaleista.
Malcolm Muggeridge

Thomas Malcolm Muggeridge (24. maaliskuuta 1903 Croydon, Englanti– 14. marraskuuta 1990) oli brittiläinen journalisti, kirjailija, satiirikko, mediahenkilö, sota-aikainen vakooja ja entinen ateisti, joka kääntyi katoliseksi kirjoittajaksi.
Hänen isänsä oli sosialistipoliitikko H. T. Muggeridge.
Muggeridge oli nuorena kommunisti ja muutti 1930-luvulla vaimoineen Neuvostoliittoon.
Hän raportoi Manchester Guardianin Neuvostoliiton 1930-luvun nälänhädästä ja kertoi myös kannibalismista ja tilanteen hallinnasta asevoimin ja joukkoteloituksista. Tämän vuoksi hän ei saanut toimittajan töitä vuosiin.
Toisen maailmansodan aikaan hän oli tiedustelujoukoissa ja hänet lähetettiin myöhemmin MI6:n tehtävissä Portugalin Mosambikiin. Myöhemmin hän oli Algerissa yhteysupseerina ranskalaisiin joukkoihin.
Hän toimi Edinburghin yliopiston rehtorina vuosina 1966–1969.
Manitoba Act

Britannian kuningatar Victorian vallan 33. vuonna 12. toukokuuta 1870 hän antoi määräyksen Manitoba Act, joka astui voimaan 15. kesäkuuta 1870. Määräyksellä perustettiin Manitoban provinssi. Manitoba Act on Kanadan laki, joka on edelleen osana Kanadan perustuslakia. 
Laki sai alkunsa Red River Colonyssa tapahtuneesta Redjoen kapinasta, jossa métis johtaja Louis Riel kapinoi Kanadan hallitusta vastaan maanomistusoikeuksista. Manitoba Act perustui Louis Rielin ja Ottawan lähettämien nevottelijoiden sopimiin ehtoihin ja oikeuksiin. Laissa määriteltiin Manitoban provinssin rajat joka käsitti Red River Colonyn ja sen välittömässä läheisyydessä olevat alueet. Muista provinsseista poiketen Manitoban hallinto hoidettiin Ottawasta käsin. Kaiken kaikkiaan noin 5 700 km2 viljeltävää maata. Pienestä koostaan johtuen Manitobaa kutsuttiin postimerkki provinssiksi. Lain tultua voimaan pääministeri John A. Macdonald lähetti sotilasosaston eversti Garnet Wolseleyn johdolla Manitobaan. Vuosi vuoden jälkeen suuri määrä eurooppalaisia siirtolaisia muutti alueelle, métisien maanomistusoikeuksien jakoa ei ollut suoritettu ja monet métisit pakenivat länteen nykyisen Saskatchewanin provinssin alueelle. Kapinan aikana teloitetusta Thomas Scottin murhan kostotoimien pelossa Louis Riel pakeni Yhdysvaltoihin.
Manitoba Act sisältää vapaan oikeuden uskontoon ja yhtenäiset oikeudet ranskankielisille ja englanninkielisille (pääasiallisesti koulutuksen järjestämisessä äidinkielellä). Myöhemmin lain tulkinnasta on käyty poliittisia keskusteluja kunnes 1985 Kanadan korkein oikeus teki päätöksen, jolla taattiin oikeudet englanniksi ja ranskaksi provinssin kaikissa julkaisuissa ja toimipisteissä. ("Reference re Manitoba Language Rights")
Sirius Satellite Radio

Sirius Satellite Radio on yhdysvaltalainen satelliittiradiopalveluntarjoaja. Sen omistaa Sirius XM Radio, joka omistaa myös XM Satellite Radion, joka on ainoa samalla markkina-alueella toimiva muu palveluntarjoaja. Sirius sai toimiluvan 1997 ja lähetykset se aloitti 1. heinäkuuta 2002. 
Siriuksen kautta on mahdollista kuunnella yli 160 radiokanavaa. Tunnetuimpia Siriuksen radiopersoonista on Howard Stern, jolla on omat "Howard 100"- ja "Howard 101" -kanavansa.
Kevätsara

Kevätsara ("Carex caryophyllea") on Euraasiassa tavattava niittyjen sarakasvi. Suomessa laji on harvinaistunut ja uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Kevätsara kasvaa 5–30 cm korkeaksi. Sen kasvutapa on pysty ja se on löyhästi mätästävä ja lyhytrönsyinen. Jäykkien varsien tyvitupet ovat vaalean- tai tummanruskeita ja ne hajoavat säikeiksi. Harmahtavanvihreät lehdet ovat vartta lyhyempiä ja 1,5–3 mm leveitä. Alimman tähkän vaaleanruskea tukilehti on tavallisesti kalvomainen, vajaan sentin mittaiseen vihreään otaan päättyvä. Kevätsaran lyhytperäisessä kukinnossa on yksi hedetähkä ja yhdestä kahteen emitähkää. Lähekkäin olevat emitähkät ovat väriltään ruskeita ja hedetähkä oranssinruskea. Tähkäsuomut ovat kellertävänruskeat ja niiden keskisuoni on vihreä. Emitähkien pullakot ovat harmaanvihreitä tai ruskeita ja karvaisia. Kevätsara kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys.
Kevätsaraa tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue ulottuu aina Keski-Aasiaan saakka. Lajia on tavattu myös Pohjois-Amerikasta, jonne se on tullut ihmisen mukana. Suomen lähialueilla kevätsaraa tavataan laajemmalti Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa sekä Baltiassa. Suomessa kevätsaraa tavataan Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa. Muutamia vanhoja havaintoja on myös pohjoisempaa Pohjanlahden rannikolta. Laji on Suomessa harvinaistunut.
Elinympäristö.
Kevätsaran tyypillisimpiä kasvupaikkoja ovat lehto- ja rinneniityt sekä kedot.
Rantanuijasara

Rantanuijasara ("Carex buxbaumii" ssp. "buxbaumii") on sarakasvien heimoon kuuluvan nuijasaran alalaji. Nykyisessä luokituksessa sitä pidetään synonyyminä karttusaralle ("Carex buxbaumii" sensu stricto).
Rantanuijasara kasvaa noin 30–80 cm korkeaksi ja viihtyy kosteilla kasvupaikoilla, kuten letoilla ja rannoilla. Rantanuijasaran varsi on pysty ja jäykkä ja varren tyvitupet ovat tummanpunaruskeat. Lehdet ovat suunnilleen varren mittaiset ja väriltään sinivihreät.
Rantanuijasaran kukinnossa on kahdesta neljään tähkää, joista ylimmäinen on muodoltaan nuijamainen. Ylimmän tähkän alaosissa on myös hedekukkia. Pullakot ovat 3–4,5 mm pitkät, mantelinmuotoiset ja lyhytotaiset. Tähkäsuomut ovat pullakkoa pidemmät ja pitkäotaiset. Rantanuijasara kukkii kesä-heinäkuussa.
Rantanuijasaraa kasvaa Suomessa melko harvinaisena lähes koko maassa, vähiten länsirannikolla. Muista Pohjoismaista rantanuijasaraa kasvaa Ruotsissa ja Norjassa sekä kapea-alaisesti Tanskassa.
XM Satellite Radio

XM Satellite Radio (MX Radio, ~ 2GHz) on yhdysvaltalainen satelliittiradiopalveluntarjoaja, jonka omistaa Sirius XM Radio. Yritys sai toimiluvan 1997, ja lähetykset se aloitti 25. syyskuuta 2001 ensimmäisenä Yhdysvalloissa. XM:n kautta on kuunneltavissa noin 150 radiokanavaa.
Järjestelmään kuuluu 5 satelliittia (XM1-XM5). Viides satelliitti, XM5, laukaistiin 14. lokakuuta 2010.
Vaarallista vapautta

Vaarallista vapautta on suomalainen tositapahtumiin löyhästi perustuva draamaelokuva vuodelta 1962. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja leikannut Veikko Itkonen, jonka viimeinen elokuva se on. Elokuva kertoo Neuvosto-Virosta Suomeen loikanneen Herman Treialin kohtalosta. Elokuva perustuu Tuuli Reijosen tapahtumien pohjalta kirjoittamaan romaaniin "Kenen on syy?" (1961).
Jussi-patsaiden jaossa "Vaarallista vapautta" toi parhaan tuottajan palkinnon Veikko Itkoselle (Filmi-Kuva Oy) ja parhaan naissivuosan palkinnon Maija Karhille.
Tuotanto.
Elokuva valmistui aikana, jolloin tasapainottelu suhteissa Neuvostoliittoon oli arkipäivää. Ulkoasiainministerin osastopäällikkö Matti Tuovinen antoi Valtion elokuvatarkastamon pyynnöstä lausunnon, jossa hän totesi, että filmin kieltäminen olisi haitallisempaa kuin sen sinänsä haitalliset vaikutukset. Hänen mukaansa se ”erittäin taitavalla tavalla kaivaa maata Suomen virallisen ulkopolitiikan alta”.
Elokuvan musiikista vastaa suomalaisen rautalankamusiikin uranuurtaja The Strangers, jonka soolokitaristi oli Itkosen 16-vuotias poika Jussi Itkonen. Pääosissa näyttelevät Lehkonen ja Peltonen olivat molemmat amatöörinäyttelijöitä.
Arviot.
Aikalaisarvioissa Modest Savtschenko ("Kansan Uutiset") tiivistää monien kriitikoiden näkemyksiä: ”Kohtalaisen kekseliäästi kirjoitettu, ohjattu ja filmattu, melko vauhdikas ja hieman thrillerin tapaan kehittyvä kertomus.”
Myöhemmissä arvioissa elokuva on saanut ristiriitaisia arvioita. Elokuvaa on pidetty Itkosen parhaana ohjauksena. Henri Waltter Rehnströmin mukaan se on moniulotteinen kuvaus yhteiskunnallisesta vastuusta, ja The Strangersin musiikki kuljettaa hänen mielestään juonta onnistuneesti eteenpäin. Toisaalta kriitikko Arto Pajukallio pitää elokuvaa selittelevänä ja hatarasti jäsenneltynä.
Fosfoenolipalorypälehappo

Fosfoenolipalorypälehappo (C3H5O6P) ja sen anionimuoto fosfoenolipyruvaatti ovat biologisesti tärkeitä yhdisteitä. Aine on välituote glykolyysissä ja glukoneogeneesissa ja kasvit syntetisoivat siitä lisäksi erilaisia aromaattisia yhdisteitä.
Bioreaktiot.
Glykolyysi.
Glykolyysissa 2-fosfoglyseraatti dehydrataan enolaasientsyymin avulla fosfoenolipyruvaatiksi. Reaktiossa on Mg2+-ionien läsnäolo välttämätöntä. Ionit sitoutuvat entsyymin aktiiviseen kohtaan ja auttavat vakauttamaan reaktiossa muosdostuvaa enolaattianionivälituotetta, joka on normaalisti melko pysymätön. Glykolyysin viimeisessä vaiheessa pyruvaattikinaasi muuttaa fosfoenolipyruvaatin pyruvaatiksi siirtämällä fosfaattiryhmän ADP:lle jolloin vapaputuu ATP:tä. Tämä reaktio on spontaani. Koska fosfaattiryhmän poistaminen fosfoenolipyruvaatista muodostaa pysymättömän enolin, tautomerisoituu se nopeasti pysyvämpään ketonimuotoon pyruvaatiksi. Magnesiumionien lisäksi entsyymiin on sitoutunut kaliumioneja.
Glukoneogeneesi.
Glukoneogeneesissä fosfoenolipyruvaattia muodostuu oksaloasetaatti-ionien dekarboksylaatiossa fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasientsyymin avulla. Reaktiossa käytetään fosfaattiryhmän lähteenä joko ATP:tä tai guanosiinitrifosfaattia. Reaktiotuotteina muodostuu ADP:tä tai guanosiinidifosfaattia, fosofenolipyruvaattia ja hiilidioksidia.
GTP + oksaloasetaatti → GDP + fosfoenolipyruvaatti + CO2
Kasveissa.
Kasvit voivat valmistaa korismaattia fosfoenolipyruvaatista sikimaattireitin avulla. Korismaatista voidaan edelleen syntetisoida aromaattisia aminohappoja tryptofaania, tyrosiinia ja fenyylialaniinia.
Antto Orasmaa

Antto Orasmaa (s. 22. marraskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja asianajajatutkinnon suorittanut lakimies. 
Hän esiintyi MTV3:lla vuosina 2009–2011 esitetyn "Helppo elämä" -televisiosarjan kaikilla kolmella tuotantokaudella. Hän näytteli sarjassa Mikkosten perheen poikaa Jaria. Orasmaa näyttelee lisäksi pienen roolin "Helsingin herra" -sarjassa.
Uhatut

Uhatut (alkuteos "Gömda") on Liza Marklundin yhdessä Maria Erikssonin kanssa kirjoittama kaunokirjallinen teos. Sen on suomentanut Outi Knuuttila. 
Teos kertoo pankkivirkailija Maria Erikssonista ja tämän avoliitosta ja avoerosta. Eron jälkeen Eriksson joutuu pakoilemaan väkivaltaista miestä.
Kirjaa on markkinoitu Ruotsissa termillä "en sann historia" eli tositarina, mutta tammikuussa 2009 Marklund myönsi, että se korkeintaan perustuu tositarinaan. Suomalaisen painoksen takakannessa sanotaan, että teos perustuu tositapahtumiin. Asiasta nousi häly, kun toimittaja Monica Antonsson kirjoitti teoksen "Mia - sannigen om Gömda" ("totuus teoksesta Uhatut"), jossa kerrotaan tapauksesta osin Mian entisen miehen näkökulmasta. Tarina jatkuu teoksessa "Turvapaikka" (alkuteos "Asyl").
Operaatio Cycle

Operaatio Cycle oli toisen maailmansodan aikana 9.–13. kesäkuuta 1940 toteutettu evakuointi, jossa 11 000 liittoutuneiden sotilasta siirrettiin Le Havren satamasta Ranskasta Kanaalin yli Englantiin.
Taustaa.
Pääosa liittoutuneiden joukoista evakuoitiin Dunkerquen kautta, mutta Wehrmachtin hyökkäyskärjen saavutettua Abbevillen 1. panssaridivisioona ja 51. Ylämaan divisioona jäivät Sommen eteläpuolelle loukkuun. Yksiköt jatkoivat kuitenkin taisteluaan.
Sommen taisteluiden aikana saksalaiset mursivat ranskalaisten linjat. Ylämaan divisioona ja osa ranskalaisista yksiköistä vetäytyivät Le Havreen varmistaen satama-alueen.
Evakuointi.
Amiraliteetti antoi 9. kesäkuuta määräyksen Le Havren evakuoinnista. Portsmouthin tukikohdan komentaja amiraali Sir William James lähetti "HMS Codringtonin", kuusi brittiläistä ja kanadalaista hävittäjää, joukon pienempiä sotalaivoja sekä kuljetusaluksia Le Havreen, josta alukset palasivat seuraavana aamuna.
Evakuointia jatkettiin 11. kesäkuuta, jolloin kuljetusalus "Bruges" tuhoutui ilmapommituksessa. Amiraali James pyysi ilmavoimilta apua, minkä jälkeen aloitettiin partiointi alueella. Kesäkuun 12. päivän vastaisena yönä saatiin pääosa joukoista evakuoitua ja aamun sarastaessa 13. kesäkuuta evakuointi saatiin päätökseen.
Osa 51. Ylämaan divisioonasta ei päässyt Le Havreen ennen Wehrmachtin kärjen saapumista St. Valery-en-Cauxiin. Joukoista osa evakuoitiin 11. kesäkuun vastaisena yönä lähes asemista Veulesista. Loppuosa joukoista antautui 11. kesäkuuta.
Poliisiasiain tietojärjestelmä

Poliisiasiain tietojärjestelmä, lyhyemmin Patja, on poliisin valtakunnallinen tietojärjestelmä, johon tallennetaan poliisin käytännön työhön liittyviä tietoja.
Poliisiasiain tietojärjestelmän osarekistereitä ovat:
Poliisiasiain tietojärjestelmän tietokantaan saa kerätä ja tallettaa järjestelmän yhteiskäyttöön ja erillisiin osarekistereihin tietoja henkilöistä poliisilain perusteella.
Werner Mölders

Werner Mölders (18. maaliskuuta 1913 – 22. marraskuuta 1941) oli saksalainen lentäjä ja toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Möldersin ilmavoittojen määrä oli 115 ja hänen pudotussuhteensa oli 2.61 
Elämäkerta.
Mölders syntyi Gelsenkirchenissä Westfalenissa. Hänen isänsä kaatui ensimmäisessä maailmansodassa Ranskassa luutnanttina.
Mölders pestautui armeijaan 1. maaliskuuta 1931 ja palveli ensin jalkaväessä. Vuonna 1934 hän liittyi Luftwaffeen ja yleni kapteeniksi. Hän otti osaa Espanjan sisällissotaan Adolf Gallandin komentaman Jagdgruppe 88:n lentueenpäällikkönä. Mölders saavutti Espanjassa 14 ilmavoittoa, eniten Legion Condorin lentäjistä. Toisessa maailmansodassa hän otti osaa taisteluun Ranskasta, jossa ansaitsi rautaristin ritariristin. Mölders ammuttiin alas ja hän vietti lyhyen aikaa ranskalaisten sotavankeudessa.
Mölders osallistui myös taisteluun Britanniasta. Hän haavoittui lievästi ja oli Britannian taistelujen loppuun mennessä saanut 55 ilmavoittoa. Mölders siirrettiin itärintamalle operaatio Barbarossan alettua. Hän pudotti 27 neuvostokonetta 28 päivässä. Hänen ilmavoittojensa kokonaismäärä kohosi itärintamalla 101:een 15. heinäkuuta 1941. Mölders ylennettiin tämän jälkeen everstiksi ja hävittäjien tarkastajaksi. Lisäksi hänet määrättiin lentokieltoon asemansa takia. Möldersin sanotaan kuitenkin lentäneen epävirallisesti ja ampuneen näillä lennoilla alas noin 30 neuvostokonetta.
Perhe ja kuolema.
Mölders avioitui Luise Baldaufin kanssa 13. syyskuuta 1941 ja sai tämän kanssa tyttären, Verenan, jota ei kuitenkaan ehtinyt nähdä. 22. marraskuuta Mölders kuoli lento-onnettomuudessa lähellä Breslauta ollessaan matkalla ystävänsä Ernst Udetin hautajaisiin. Mölders ei itse lentänyt onnettomuuskonetta vaan oli koneessa matkustajana. Koneen hätälaskussa kaksi koneessa olleista säilyi hengissä, kolme kuoli. Onnettomuustutkinnan mukaan Mölders ei ollut käyttänyt turvavyötä koneessa matkustaessaan, vaikka se olisi saattanut pelastaa hänen henkensä hätälaskussa. (Braatz 2009, s. 350–351.)
Svante Sundman

Svante Sundman (12. toukokuuta 1895 Helsinki – 14. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen meriupseeri, kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston osastopäällikkö ja myöhemmin merenkulkuhallituksen pääjohtaja sekä entinen merivoimien komentaja. Hän oli SOTEVAn ("So"takorvaus"te"ollisuuden "va"ltuuskunta) merkittävimpiä toimijoita. 
Elämä ja ura.
Sundmanin vanhemmat olivat kauppias Johan August Sundman ja Alexandra Lundqvist. Svante Sundman valmistui ylioppilaaksi 1914 ja sotilasopintoja hän suoritti Merisotakoulussa 1920–1922 sekä Ruotsin Merisotatakorkeakoulussa, valmistuen 1929. 
Sundman palveli uransa alussa laivaston esikunnassa 1918–1919 sekä puolustusministeriössä 1919–1920. Rannikkolaivastossa hän palveli 1920–1924 opintojensa ohessa. Yleisesikunnassa toimistoupseerina hän toimi 1923–1924. Rannikkotykistörykmentti 3:n laivuepäällikkönä Sundman oli 1925–1929. Suojeluskuntien yliesikunnan palveluksessa hän oli 1929–1934. Koululaiva Suomen Joutsenella hän johti laivaston reserviupseerikurssia 1930–1931. 
Sundman toimi Merisotakoulun johtajana 1933–1935 ja lisäksi opetti Sotakorkeakoulussa ja eri kursseilla. Panssarilaiva Ilmarisen päällikkönä Sundman oli 1935–1936. Merivoimien esikuntapäällikkönä hän toimi 1936–1938. 
Vuonna 1938 Sundman siirtyi Merenkulkuhallituksen päälliköksi. Nimityksessä sivuutettiin useita kokeneita siviilivirkamiehiä, kun pääministeri A. K. Cajanderin hallituksen tavoitteena oli ollut vahvistaa maanpuolustusta ja sen roolia merenkulkuhallinnossa. 
Sodan syttyessä Sundmanin vastuulle tuli runsaasti meripuolustuksellisia vastuita. Hän toimi aluksi Lounais-Suomen meripuolustusalueen päällikkönä 1939–1940 ja syyskuun alusta 1940 marraskuun loppuun 1944 Merivoimien esikuntapäällikkönä. 
Sundman ryhtyi hoitamaan kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston päällikön virkaa jo vuonna 1942 ja virallisesti vuodesta 1945, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1965 saakka. Hän laski jo jatkosodan aikana, että Suomeen tultaisiin tarvitsemaan sodan jälkeen runsaasti telakka- ja laivanrakennuskykyä, mikä johti osaltaan uuden telakan rakentamisen Raumalla. Sotien jälkeen laivanrakennusta tarvittiinkin runsaasti Suomen sotakorvausten maksamiseen. 
Sundman toimi Suomen sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan puheenjohtajana 1948–1953. Tehtävän hoitamisessa häntä kuvattiin rauhalliseksi ja asialliseksi herrasmieheksi, mikä oli suuresti avuksi vaikeuksien ratkaisemisessa.
Ivan Obradović

Ivan Obradović (; s. 25. heinäkuuta 1988 Obrenovac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Obradović on Partizanin kasvatti. 22. huhtikuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa, kun päävalmentaja Miroslav Đukić päästi hänet kentälle sarjaottelussa Vojvodinaa vastaan. Kauden 2006–2007 päätteeksi hän pelasi yhteensä viidessä sarjaottelussa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki Partizanin kanssa 7. kesäkuuta 2007.
Ensimmäisen täyden kauden aikana 2007–2008 Obradović pelasi 19 ottelua. Kausi päättyi Partizanin mestaruusjuhliin. Neljän pelatun kauden aikana hän pelasi yhteensä 55 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
24. elokuuta 2009 hän teki viisivuotisen sopimuksen espanjalaisen Zaragozan kanssa.
Maajoukkue.
Obradović pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. syyskuuta 2008 vuoden Färsaaria vastaan. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 15. elokuuta 2008 ottelussa Itävaltaa vastaan.
Anton Pihlava

Anton Aleksander Pihlava () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja koulutus.
Pihlavan vanhempansa olivat maanviljelijä August Vilhelm Pihlava ja Amanda Josefina Grönroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Sigrid Aleksandra Linnanlahden kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918. 
Jääkärikausi.
Pihlava toimi maalausliikkeen johtajana Tukholmassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 4. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota.
Pihlava astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa ja rajaseudulla. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Pihlava palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssa, josta muodostettiin myöhemmin ensin Jääkäripataljoonan 2 ja sitten Pohjolan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi ja myöhemmin komppanianvääpeliksi Laatokan jalkaväkirykmentti 6:een, josta taasen muodostettiin myöhemmin Viipurin rykmentti. Viipurin rykmentissä hän toimi rykmentissä aluksi joukkueenjohtajana ja viimein 7. komppanian päällikkönä. Hän erosi armeijasta sairauden takia 1. lokakuuta 1919. Armeijasta eronsa jälkeen hän työskenteli liikemiehenä ja maalarina sekä hoiti omaa maalausliikettä. 
Talvi- ja jatkosota.
Pihlava palveli talvisotaa edeltävässä ylimääräisessä harjoituksessa (YH) 1. T-Divisioonan esikunnassa. Jatkosotaan hänet komennettiin asehuoltoupseerina Jalkaväkirykmentti 14:ään, josta hänet siirrettiin myöhemmin koulutusupseeriksi 201. Ilmasuojelukomppaniaan. Hänet vapautettiin aseellisesta palveluksesta vuonna 1942. Myöhemmin hän hoiti omistamaansa maalausliikettä Paraisilla. Hänet on haudattu Paraisille.
Valdemar Pirhonen

Valdemar Pirhonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan esikuntavääpelinä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. 
Perhe ja koulutus.
Pirhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pirhonen ja Ida Hedvig Hakkarainen. Hän kävi kansakoulun. 
Jääkärikausi.
Pirhonen työskenteli liikemiehenä Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 7. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Pirhonen astui Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan esikuntavääpeliksi 3. Jääkärirykmentiin Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Pirhonen palveli sisällissodan jälkeen edelleen esikuntavääpelinä 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Hänet komennettiin 31. toukokuuta 1918 alkaen Päämajaan, josta hänet siirrettiin 13. elokuuta 1918 alkaen toimistoupseeriksi Suomen senaatin sota-asiaintoimituskunnan keskusosastoon, osta hänet siirrettiin edelleen 17. kesäkuuta 1919 alkaen vastaavaan toimeen 1. Divisioonan esikuntaan. Hänet siirrettiin 1. Divisioonasta 1. syyskuuta 1919 alkaen Ponttonikomennuskunnan esikuntaan Suomenlinnaan, josta hänet komennettiin 1. helmikuuta 1920 alkaen toimistoupseeriksi Yleisesikunnan sotatoimien osastolle. Pirhonen erosi armeijasta 22. joulukuuta 1920 ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä ja laivojen muonittajana Uuraassa ja Viipurissa talvisotaan saakka. 
Talvi- ja jatkosota.
Pirhonen osallistui talvisotaa edeltäviin ylimääräisiin harjoituksiin (YH) 2. Prikaatin esikunnassa komendanttina. Välirauhan aikana hän toimi ammustarkastajana Puolustusvoimain Pääesikunnassa. Jatkosotaan hän osallistui samanlaisissa tehtävissä Päämajassa. Sotien jälkeen Pirhonen työskenteli varastonhoitajana Raaka-ainevarikko 6:ssa vuoteen 1949 saakka, jolloin hän erosi armeijasta. Myöhemmin hän työskenteli varastokortistonhoitajana A. Virolaisen Laivatelakalla Haminassa vuoteen 1950 saakka, josta hän siirtyi F. W. Hollming Oy:n palvelukseen Haminan telakalle, jossa hän työskenteli vuoteen 1952 saakka. Hänet on haudattu Vehkalahden Myllykylään.
Treyarch

Treyarch on yhdysvaltalainen pelitalo, jonka perustivat vuonna 1996 Peter Akemann ja Doğan Köslü. Yhtiön hankki Activision vuonna 2001. Sen päämaja on Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Vuonna 2005 Gray Matter Interactive yhdistettiin Treyarchiin.
Vuoden 2007 Leipzig Games Convention -kokouksessa Activision ilmoitti, että Treyarch tulisi olemaan yksi kolmesta kehittäjistä "Quantum of Solace" -peliin. Peli julkaistiin Euroopassa 31. lokakuuta 2008 sekä 4. marraskuuta Pohjois-Amerikassa. Beenox ja Vicarious Visions kehittivät pelin Windows- ja matkapuhelinversiot.
Yksi Treyarchin tunnetuimmista suunnittelijoista ja ohjaajista on David Vonderhaar, joka on vastuussa pelien ' ja ' moninpelien kehityksestä. Hänet näkee nykyään usein Treyarchin epävirallisena yhteisön johtajana.
A-luokka (sukellusvene, Britannia)

A-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen Britanniassa suunniteltu ja toteutettu sukellusveneluokka, johon kuului kolmetoista sukellusvenettä.
Luokan alukset valmisti 1902-1905 Vickersin telakka Barrowsissa. Ne olivat paranneltuja Yhdysvaltain laivaston Plunger-luokan veneitä. Luokan alukset eivät olleet yhdenmukaisia, vaan ne poikkesivat toisistaan. Niiden pituus oli noin 30 metriä ja uppouma sukelluksissa noin 200 tonnia. Alusten voimanlähteenä oli sukeltaessa akkukäyttöiset sähkömoottorit ja pinnalla dieselmoottorit.
Kuudes edeltäneen Holland-luokan aluksista muuttui valmistuksen aikana niin paljon, että se lasketaan uuden täysin brittiläisen luokan prototyypiksi. "HMS A.1" oli lähinnä pidennetty Holland-luokan alus, mutta "HMS A.2:sta" alkaen aluksia suurennettiin myös muuten ja "HMS A.5:stä" alkaen aluksiin asennettiin toinen torpedoputki alkuperäisen rinnalle.
Toinen merkittävä innovaatio oli komentotornin asentaminen aluksiin, mikä mahdollisti havainnoinnin pinnalla ollessa. Holland-luokan aluksien kaltaista oli pieni kelluvuus. Vaikka alukset olivat vielä kokeellisia ne osoittautuivat menestyksekkäiksi ja osa niistä palveli ensimmäisessä maailmansodassa koulutuskäytössä.
Ruskohelmipöllö

Ruskohelmipöllö ("Aegolius ridgwayi") on pieni pöllö. Se pesii Keski-Amerikan ylängöillä Etelä-Meksikosta etelään Länsi-Panamaan, pääasiassa yli 2 500 metrin korkeudessa. Sitä on joskus pidetty samaan lajiin kuuluvana kuin amerikanhelmipöllö.
Tämä yölintu pesii avoimissa vuorimetsissä, sekä pilvimetsissä ylempänä tammialueella ja munii puunkoloon. Sen pääasiallisia saaliseläimiä ovat jyrsijät, päästäiset ja muut pikkunisäkkäät, mutta joskus myös linnut, lepakot ja hyönteiset.
Ruskohelmipöllö on pieni, pönäkkä, lyhytpyrstöinen ja leveäsiipinen pöllö, noin 18 cm pitkä ja painaa 80 g. Se on päältä tummanruskea, siivissä valkoiset merkit. Alapuoli on juovaton, ruskea ja tummenee kohti ylärintaa ja naamaa. Pää on suuri, silmät keltaiset, naamaa kiertää valkoinen reunus. Se lentää lepattaen ja ketterästi.
Ruskohelmipöllö ääntelee rytmikkäästi töräyttäen. Ilmoitukset linnusta alemmissa korkeuksissa johtuvat "Anotheca"-puusammakon samanlaisesta ääntelystä.
Tieteellinen lajinimi tulee Robert Ridgwaysta.
Lajilla on kolme alalajia:
Yrjö Pitkänen

Yrjö August Pitkänen () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja koulutus.
Pitkäsen vanhemmat olivat muurari Taavetti Juho Pitkänen ja Henriikka Kinnunen. Hänet vihittiin vuonna 1919 Hulda Aurora Järvisen kanssa, josta hän erosi vuonna 1932. Hän kävi kuusi luokkaa Kuopion klassillista lyseota ja yhden lukukauden Tampereen teknillistä opistoa sekä suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1922 ja Kadettikoulun erikoiskurssin vuosina 1927–1928 sekä Sotilashallinnollisen kurssin ensimmäisen jakson vuonna 1932.
Jääkärikausi.
Pitkänen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 26. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin rintamalla saamansa paleltumisvamman takia hoidettavaksi reservisairaalaan Hampuriin.
Suomen sisällissota.
Pitkänen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi ensin 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 20. maaliskuuta 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Säiniöllä, Kelkkalassa ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Pitkänen palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:n (myöhempi nimi Kajaanin sissipataljoona) 1. komppaniassa. Hän erosi armeijasta 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet sijoitettiin Viipurin suojeluskuutapiirin alipäällystökursseille opettajaksi ja toimi samalla piirin kiertävänä kouluttajana 1. maaliskuuta – 15. kesäkuuta 1919 välisen ajan. Myöhemmin hän toimi Talin suojeluskunnan päällikkönä 16. kesäkuuta – 30. syyskuuta 1919 välisen ajan. Pitkänen astui takaisin armeijan palvelukseen 1. lokakuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Radiojoukkoihin (myöh. nimet Radiopataljoona ja Viestipataljoona) 1. elokuuta 1923 alkaen. Aluksi hän toimi radiojoukoissa asemaupseerina ja 1. syyskuuta 1928 alkaen aliupseerikoulun varajohtajana. Hänet määrättiin. 5. kesäkuuta 1929 alkaen Viestipataljoonan adjutantiksi ja 24. toukokuuta 1930 alkaen talouspäälliköksi sekä 30. marraskuuta 1930 alkaen korjauspajan johtajaksi. Viestipataljoonasta Pitkänen siirrettiin 26. helmikuuta 1931 alkaen talouspäällikön apulaiseksi Jääkäritykistörykmenttiin, josta hänet komennettiin 1. maaliskuuta 1932 ja siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen Hämeenlinnan sotilaspiirin talouspäälliköksi.
Tikanhiippasammal

Tikanhiippasammal ("Lewinskya speciosa") on hiippasammalten heimoon kuuluva sammal.
Ulkonäkö.
Tikanhiippasammal on löyhiä kasvustoja muodostava ja jopa yli 5 cm pitkä. Se on kellanvihreä ja tyveltä ruskeahuovastoinen. Sen keihäsmäiset lehdet ovat hyvin pitkäkärkiset ja reunoilta taakäänteiset. Sillä on usein itiöpesäkkeitä, jotka ulottuvat puoliksi lehtien yläpuolelle. Ne ovat sylinterimäisiä ja melkein sileäpintaisia. Tyhjentynyt pesäke on tappimainen. 
Levinneisyys.
Tikanhiippasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä sekä vuoristoissa. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö.
Tikanhiippasammal kasvaa yleensä puiden rungoilla.
Aspyr Game Agent

Aspyr Game Agent on digitaalisen jakelun ohjelma videopelien jakeluun macOS-alustalle. Game Agent oli Aspyr Median ohjelmisto, jolla ostettuja pelejä voi ladata ja päivittää sekä vertailla järjestelmävaatimuksia.
Tällä hetkellä seuraavat pelit ovat saatavilla palvelun kautta:
Aspyr Media

Aspyr Media, Inc. on yhdysvaltalainen yhtiö, joka on erikoistunut Windows-pelien siirtämiseen OS X:lle ja Linuxille. Se on ollut toiminnassa vuodesta 1996, ja vuodesta 2003 asti se on omistanut 60 prosenttia Macin viihdemarkkinoista. Aspyr on toiminut muiden yhtiöiden kanssa kuten Universal, Paramount Pictures, Warner Bros., LucasArts, Electronic Arts, Activision ja Eidos.
Viime vuosina se on alkanut siirtää konsolipelejä Windowsille ja Game Boy Advancelle sekä julkistanut pelejä, kuten Wideloadin "Stubbs the Zombie in Rebel Without a Pulse", Macille, Windowsille sekä Xboxille. 
Historia.
Aspyr Media on tullut tunnetuksi auttaessaan muita pelitaloja siirtämään pelinsä muille alustoille kuten Gearbox Softwaren "Borderlands"-sarjan kanssa.
Embracer Group ilmoitti yrityksen ostamisesta Saber Interactiven kautta helmikuussa 2021. Huhtikuussa 2022 Beamdog siirtyi Aspyrin omistukseen.
Studio on tehnyt kolmesta ensimmäisestä "Tomb Raider" -sarjan pelistä "remasteroidun" version uudemmille laitteille. Studio tekee myös seuraavista kolmesta osasta remasteroidut versiot.
Kopiointisuojavapaat pelit.
Vuodesta 2009 Aspyr on julkaissut pelejä ilman käyttöoikeuksien hallintaa (DRM) kuten:
113 Amalthea

 
113 Amalthea on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi R. Luther vuonna 1871. Asteroidi on nimetty kreikkalaisen mytologian Amaltheian mukaan. Spektrofotometriset tutkimukset ovat osoittaneet, että Amalthea ja toinen päävyöhykkeen asteroidi nimeltä 9 Metis ovat samaa alkuperää. Ne ovat jäänteitä aikaisemmasta asteroidiryhmästä, jonka pienimmät jäsenet ovat jo hävinneet. Ryhmän hajotessaan muodostaneen pikkuplaneetan arvioidaan olleen 300–600 kilometriä läpimitaltaan. Asteroidi Amaltheaa ei pidä sekoittaa yhteen Jupiterin kuista.
Universitatea Babeș-Bolyai

Universitatea Babeș-Bolyai on romanialainen yliopisto, joka sijaitsee Cluj-Napocassa. Se on yksi maan parhaimmiksi arvostelluista yhdessä Bukarestin ja Transilvanian yliopistojen kanssa. Vuonna 2020 luonnontieteitä korostava ARWU-yliopistoranking sijoitti Babeș-Bolyain yliopiston tuhannen hyvätasoisen tutkimusyliopiston maailmanlistallaan sijaluokkaan 701–800 ainoana listalle päässeenä romanialaisena yliopistona. 
Yliopistolla on useita perustamisvuosia. Vuonna 1581 unkarilaiset perustivat Clujiin opiston, joka oli jesuiittojen hallinnassa. Se suljettiin myöhemmin, mutta vuonna 1688 katoliset avasivat uuden oppilaitoksen. Vuonna 1776 keisarinna Maria Teresia perusti varsinaisen yliopiston. Vuonna 1872 siitä tehtiin Romanian suurin unkarinkielinen yliopisto, ja vuonna 1881 se nimettiin uudelleen Franz Josephin yliopistoksi. Vuonna 1919 opetuskieli muutettiin romaniaksi ja unkarinkielinen osasto muutti toisaalle. Vuodesta 1959 alkaen yliopisto on ollut kaksikielinen. Se on nimetty matemaatikko János Bolyain ja lääketieteilijä Victor Babeșin mukaan.
Yliopistossa on 21 tiedekuntaa, noin 1700 opettajaa ja 50 000 opiskelijaa.
Yliopiston unkarin kielen ja kirjallisuuden laitoksen alaisuudessa toimii Romanian ainoa suomen kielen ja kirjallisuuden opettajan virka.
Sergio Amidei

Sergio Amidei (30. lokakuuta 1904 Trieste, Italia – 14. huhtikuuta 1981 Rooma) oli italialainen käsikirjoittaja ja Italian neorealismin merkittävä hahmo. 
Amidei työskenteli maineikkaiden italialaisohjaajien kanssa, kuten Roberto Rossellinin ja Vittorio De Sican. Hän oli Oscar-ehdokkaana neljä kertaa: vuonna 1946 elokuvasta "Rooma – avoin kaupunki", 1947 "Sciuscia – viattomat", 1949 "Paisà" ja 1961 "Kenraali della Rovere".
Sirkka Liakka

Sirkka Liakka (18. helmikuuta 1908 Alatornio – 16. lokakuuta 1999 Kouvola) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja alansa uranuurtajia. Hän valmistui TKK:n maanmittausosastolta 1931 maanmittausinsinööriksi ja oli Suomen ensimmäinen nainen maanmittausinsinöörinä ja samalla Pohjoismaiden ensimmäinen kenttätöissä toiminut naismaanmittari. Hän on Naismaanmittarit ry:n perustajajäsen.
Liakan isä oli kansanedustaja ja ministeri Niilo Liakka. Liakka valmistui ylioppilaaksi 1926 ja vuonna 1931 maanmittausinsinööriksi. Hän ajoi matkoillaan sivuvaunullisella Harley-Davidson 27 J 989 cc -moottoripyörällä. Sivuvaunussa hän kuljetti työvälineensä. Hän toimi aktiivisesti voimistelun parissa, ja hänet valittiin 1930 varalle Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton sihteeriksi.
Liakka liittyi varsin varhaisessa vaiheessa DKW-vaunullaan Yleinen Autoliitto Touring Clubin jäseneksi.
Kymen läänin lääninmaanmittausinsinööriksi Liakka valittiin vuonna 1965, mutta tukea valintaan tarvittiin muun muassa maatalousministeri Marja Lahdelta, sillä mieskollegojen mukaan: ”Eihän nainen perheettömänä palkkaa tarvitse”. Liakka jäi eläkkeelle vuonna 1973 yli-insinöörin tehtävästä Maanmittauslaitoksen palveluksesta 40 työvuoden jälkeen.
Rasvaimu

Rasvaimu on plastiikkakirurginen toimenpide, jossa ihonalaista rasvakudosta poistetaan liuottamalla ja pois imemällä. Menetelmä poistaa rasvasoluja käsitellyltä alueelta, joten henkilön mahdollisesti lihoessa toimenpiteen jälkeen rasvaimulla käsitellyt alueet eivät rasvoitu samoin kuin käsittelemättömät. Rasvaimu voidaan suorittaa paikallispuudutuksessa, kevyessä sedaatiossa tai yleisanestesiassa.
Rasvaimussa voidaan käyttää apuna radioaaltoja, jotka lämmittävät kudoksia ja näin helpottavat rasvan poistamista. Tällöin ympäröivät kudokset vaurioituvat tavanomaista rasvaimua vähemmän.
Rasvaimu ei ole liikunnalla ja ruokavalion muutoksella suoritettavan laihdutuksen vaihtoehto, vaan sitä käytetään poistamaan rasvaa vain niiltä alueilta, joilta rasvaa ei saa pois liikunnalla ja vähäkalorisella ruokavaliolla.
British Film Institute

British Film Institute on Royal charterilla 1933 perustettu brittiläinen järjestö, jonka tehtävänä on edistää elokuvataiteen, television ja muun liikkuvan kuvan kehittämistä ja lisätä elokuvan arvostusta.
Sen tehtäviin kuuluvat elokuvaesitykset kahdessa elokuvateatterissa, Lontoon elokuvajuhlat, Future Film Festival yhdessä BBC:n kanssa, koulutus erityisesti kouluissa ja arkistointi. Se julkaisee elokuvalehteä Sight and Sound sekä DVD:itä ja kirjoja, pitää yllä kirjastoa ja tietokantaa. BFI on ollut mukana elokuvaa käsittelevien televisio-ohjelmien tekemisessä.
Kuomiokoski (yritys)

Kuomiokoski Oy on Suomen vanhimpia kenkätehtaita. Se sijaitsee Kuomiokosken kylässä Mikkelin Ristiinassa Etelä-Savossa. "Kuoma"-kengistään tunnetun yrityksen tuotteita ovat talvi- ja kesäjalkineet, pohjalliset ja syylingit. Kenkiä valmistetaan vuodessa runsaat puoli miljoonaa paria, joista puolet vientiin. Erityisen merkittävä se on lasten talvijalkineiden valmistajana. Suosittuja Kuoma-talvisaappaita on valmistettu vuodesta 1989. Vuonna 1928 perustettu Kuomiokoski on Puttosen suvun perheyritys. 
Kuomiokoski valmistaa myös erilaisia muovi- ja puutuotteita, muun muassa siveltimenvarsia. Lisäksi uutena aluevaltauksena yritys on tuonut markkinoille oman lasten talvivaatemalliston, jolle on myönnetty Design from Finland -tunnus. Vaatteet suunnitellaan Suomessa. 
Kuoma-jalkineille on myönnetty Suomalaisen Työn Liiton avainlipputunnus.
Kuoman tehtaanmyymälä sijaitsee Kuortissa osoitteessa Siilitie 1.
Nahkakunta

Nahkakunta Osk. on vuonna 1917 perustettu suomalainen jalkine- ja nahka-alan maahantuonti- ja tukkuliike. Nahkakunnan päätoimipaikka ja varasto on Pirkkalassa.
Finnkarelia Virke

Virke Oy, aputoiminimi Finnkarelia, oli suomalainen vaatetusalan yritys, joka toimi vuodesta 1945 vuoteen 2011. Loppuaikoina se toimi markkinointinimellä Finnkarelia Virke. Yrityksen tuotemerkkejä olivat FK, Finnkarelia, P.R.+ ja vuodesta 2007 Anne Linnonmaa Ecological Fashion.
Yritys asetettiin konkursiin joulukuussa 2011.
Virkkeen tuotteet menivät pääosin vientiin, esimerkiksi vuonna 2006 viennin osuus oli jopa 90 prosenttia.
Historiaa.
Toiminimi Virke aloitti Orimattilassa vuonna 1945 vaatekauppana ja tilauspukimona. Seuraavana vuonna se alkoi valmistaa naisten leninkejä 30 työntekijän voimin. Talous-Osakekauppa tuli 1949 mukaan Virke Oy:ksi muuttuneen yrityksen enemmistöomistajaksi ja alkoi voimakas kasvuvaihe, jossa liikevaihto kaksinkertaistui joka vuosi. 1950-luvun puolivälissä Virke työllisti 110 henkeä ja valmisti leninkien lisäksi miesten verryttelypukuja ja villapaitoja. Yritys alkoi panostaa trikootuotteisiin hankkimalla 1957 pyörökoneen ja 1964 muotoonneulontaan kykenevän cotton-koneen yhtenä ensimmäisistä Suomessa.
Vuonna 1967 perustaja Tauno Sulin myi loputkin osakkeensa Talous-Osakekaupalle ja jättäytyi pois yhtiön johdosta. Uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Seppo Hyyppä, joka jatkoi tehtävässä eläkkeelle siirtymiseensä 1993 saakka. 1970-luvun alkupuolella Virke rakennutti uuden tehtaan, johon tuli myös oma värjäämö. Tuotantoa laajennettiin Hämeenlinnaan, ja Virkkeen palveluksessa oli yhteensä 550 työntekijää. Naistenvaatteiden ohella Virke valmisti miesten tuotteita nimellä Mutkattomat. 1970-luvulla Virke keskittyi yli 40-vuotiaiden naisten kohderyhmään.
1960-luvulta alkaen Virke suuntautui voimakkaasti vientimarkkinoille, ensin muihin Pohjoismaihin ja Neuvostoliittoon. Virkkeelle myönnettiin presidentin vientipalkinto 1977 ja Suomen Yrittäjien valtakunnallinen yrittäjäpalkinto 1981. Vuonna 1979 Virke perusti tytäryhtiön Saksaan. 
1990-luvulla Virke käytti suomalaisten vaatesuunnittelijoiden (Pirkko Pätynen, Lea Naatti ja Pirjo Heidemann) lisäksi myös saksalaisten Jutta Buschin ja Inge Rueffin palveluksia. Vuonna 1993 Virke Oy oli 480 työntekijällä Suomen toiseksi suurin vaatetusteollisuuden työnantaja. Tuolloin toimi lisäksi 70 hengen kokoonpanotehdas Puolassa.
Virke-konserni osti Anne Linnonmaa Ecological Fashion -tuotemerkin 2007, mutta Linnonmaa osti sen takaisin konkurssipesältä 2012.
Suurenmoinen kokoelma 1999–2009

Suurenmoinen kokoelma 1999–2009 on Juha Tapion ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 30. syyskuuta 2009. Kokoelmalla on kolme uutta kappaletta, "Raikas tuuli", Yö-yhtyeen aiemmin jo levyttämä "Pettävällä jäällä" sekä "Kultahippu", joka oli vuoden 2009 Elämä lapselle -konsertin teemakappale.
Kokoelmasta on julkaistu neljä erilaista versiota: Digitaalinen versio, vain iTunes -verkkokaupassa myynnissä oleva digitaalinen "Special Edition", joka sisältää neljä bonuskappaletta, vain CD:n sisältä kokoelma sekä CD:n ja DVD:n sisältävä kokoelma. DVD sisältää Tapion keikan Tavastia-klubilta 5. elokuuta 2009.
Kokoelma nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi (41/2009). 18. listaviikollaan kokoelma nousi listan ensimmäiseksi, jossa se oli myös seuraavalla viikolla (5–6/2010). Kokoelma on myynyt platinaa eli yli 30 000 kappaletta. Yhteensä sitä on myyty yli 41 000 kappaletta.
Paradox (piraattiryhmä)

Paradox (PDX) on piraatti- ja demoskeneryhmä. Se on erikoistunut videopelien ja muiden ohjelmistojen kopiosuojausten murtamiseen eli "kräkkäämiseen" ja on toiminut ainakin Amiga- ja PC-tietokoneiden sekä erilaisten pelikonsolien parissa.
Paradox perustettiin 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa, todennäköisesti loppuvuodesta 1989. Tavoitteena oli koota "kovan luokan" Amiga-kräkkäysryhmä. Sen lisäksi Paradox kunnostautui ruotsalaisen Linus Walleijin (Triad-ryhmän "King Fisher") mukaan varhaisessa Amiga-demoskenessä. Yksi ryhmän tuon ajan silmiinpistävistä tuotoksista on vuoden 1990 "Super Off Road Racer" -cracktro, joka esittää paholaista hyväksikäyttämässä pientä enkeliä (taustalla ilmeisesti halu panna halvalla kilpailevaa, Angels-nimistä Amiga-ryhmää). 
1990-luvun alkupuolella Paradox käytännössä hajosi, mutta koottiin uudelleen. Se laajensi pian toimintaansa Amigan puolelta myös muille laitealustoille. 2000-luvulla se on tiettävästi murtanut muun muassa Sonyn PlayStation Portablessa käytetyn UMD-levyformaatin ja keksinyt tavan ohittaa Windows Vistan virallinen tuoteaktivointi, helpottaen siten käyttöjärjestelmän luvattomien kopioiden käyttöä.
Bill Condon

William ”Bill” Condon (s. 22. lokakuuta 1955) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Condon tunnetaan parhaiten elokuvien "Gods and Monsters", "Chicago", "Kinsey" ja "Dreamgirls" ohjaajana tai käsikirjoittajana. Vuonna 1998 Condon kirjoitti käsikirjoituksen elokuvaan "Gods and Monsters", josta hän sai ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Vuonna 2006 Condon sai Golden Globe -palkinnon kirjoittamastaan ja ohjaamastaan elokuvasta "Dreamgirls". Condonin elokuvat ovat menestyneet sekä kaupallisesti että kriittisesti.
Elämä.
Bill Condon syntyi New Yorkissa irlantilaislähtöisessä katolisessa perheessä. Hän opiskeli Regisin yliopistossa ja Columbia Collegessa, Columbian yliopistossa, jossa hän opiskeli filosofiaa.
Vereinan tunneli

Vereinan tunneli on Alppien läpi kulkeva 19 kilometriä pitkä rautatietunneli Sveitsissä Klostersin ja Sagliainsin välillä. Tunnelin kautta on yhteys Engadinin laaksosta pohjoiseen. Tunneli on luotettava yhteys myös talvella, jolloin alppisolat (Flüela, Julier, Albula) voivat olla kiinni. Tunneli on kapearaiteinen (1 000 mm) ja pääosin yksiraiteinen. Tunnelin puolivälissä ja molemmissa päissä on kaksiraiteiset ohitusosuudet. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1999. 
Tunneli kuuluu Graubündenin kantonin rautatieyhtiön Rhätische Bahnin (RhB) rataverkkoon. Reitillä kulkee henkilöjunia kerran tunnissa ja autojunia kaksi kertaa tunnissa.
Richard Schybergson

Richard Arvid Schybergson (6. huhtikuuta 1893 Helsinki – 11. helmikuuta 1918 Porvoon mlk) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Schybergson oli yksi vuonna 1908 perustetun Kiffenin perustajajäsenistä. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden jalkapallossa 1913 ja 1915 sekä SM-hopeaa jääpallossa 1917. Schybergson pelasi myös 1914 Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun Ruotsia vastaan.
Helsingin suojeluskuntaan kuulunut Schybergson kaatui sisällissodan aikana Pellingin taistelussa helmikuussa 1918. Hänen isänsä Emil Schybergson oli kansanedustaja, ja veljet Ernst ja Lars olivat myös maajoukkuetason jalkapalloilijoita.
Avokanava

Avokanava on kanava, jossa ei ole sulkuja. Merenkulussa avokanavaa käytetään silloin, kun sen yhdistämien vesistöjen pinnat ovat keskenään samalla korkeudella tai kun niiden korkeusero on niin vähäinen, että korkeuseron aiheuttama virtaus ei ole kanavan käyttöä häiritsevä.
Kanava vai ruoppaus?
Ei ole olemassa yksikäsitteistä kriteeriä rajanvedoksi, milloin ihmisen muokkaama väylä on avokanava ja milloin kyseessä on väylän oikaisu, levennys tai syventäminen ruoppaamalla.
Milloin avokanavaa ei voida rakentaa.
Samalla tasolla olevien vesistöjen yhdistämiseksi ei voida käyttää avokanavaa, jos vesistöjen välinen maa-alue nousee niin korkealle, että kanava jouduttaisiin rakentamaan epäkäytännöllisen syvään uomaan. Esimerkiksi valtameret yhdistävä Panaman kanava on sulkukanava, joka nousee 26 metrin korkeuteen. Merialueet yhdistävä kanava saatetaan myös joutua rakentamaan sulkukanavaksi, jotta sulkuporteilla estetään vuoroveden aiheuttamat veden korkeuserot kanavassa. Tällainen kanava on muun muassa Kielin kanava.
Avokanavat Suomessa.
Suomessa on kymmeniä avokanavia, erityisesti sisävesillä. Suurin osa niistä on rakennettu kulkuväyliksi, mutta osan alkuperäinen tarkoitus on ollut muuttaa järvien vedenkorkeutta.