tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Monica Sandve

Monica Sandve (s. 3. joulukuuta 1973 Stavanger) on norjalainen käsipalloilija. Hän saavutti olympiapronssia Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 94 maaottelua kesäkuusta 1995 joulukuuhun 2003 ja tehnyt niissä 245 maalia.
Kari Solem

Kari Solem (s. 1. joulukuuta 1974 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Atlantan olympialaisissa 1996 Norjan neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 110 maaottelua heinäkuusta 1994 lokakuuhun 1998 ja tehnyt niissä 214 maalia.
Sian Heder

Sian Heder (s. 23. kesäkuuta 1977 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa näyttelijänä, mutta siirtyi pian televisiokäsikirjoitusten kautta elokuvantekijäksi. Hän voitti ohjaamastaan elokuvasta "Coda – kahden maailman välissä" parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon
Nuoruus ja opiskelu.
Sian Heder kasvoi Massachusettsin Cambridgessa, ja hänen vanhempansa ovat taiteilijat Mags Harries ja Lajos Héder. Heder kävi high schoolin Cambridge Rindge and Latin Schoolissa ja lähti sen jälkeen opiskelemaan Carnegie Mellon -yliopistoon elokuvaa ja näyttelemistä. Hän valmistui vuonna 1999.
Ura.
Heder muutti valmistuttuaan New Yorkiin ja näytteli Off Broadway -näytelmissä ja muutamissa televisio-ohjelmissa. New Yorkista Heder muutti uransa perässä Los Angelesiin, missä hän alkoi myös käsikirjoittaa ja toteuttaa ystäviensä kanssa lyhytelokuvia. Hän pääsi vuonna 2005 Yhdysvaltain elokuvainsituutin Directing Workshop for Women -ohjelmaan, missä hän ohjasi ensimmäisen lyhytelokuvansa, "Mother". Se sai useita palkintoja, muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla Cinéfondationin jakaman palkinnon.
"Motherin" suosion jälkeen Heder alkoi keskittyä näyttelemisen sijaan käsikirjoittamiseen ja tuottamiseen. Hän käsikirjoitti tilannekomediaa "Viidenkympin villitys" sekä käsikirjoitti ja tuotti sarjaa "Orange Is the New Black". Hederin ensimmäinen pitkä ohjaustyö oli "Tallulah", joka pohjautui lyhytelokuvaan "Mother". Se sai ensi-iltansa vuoden 2016 Sundancen elokuvajuhlilla. Heder on kertonut, että elokuvaprojektiin meni vuosia, koska rahoituksen etsiminen oli hidasta ja kertaalleen hän joutui jo siirtämään sen tuotantoa raskauden takia. Lopulta Heder päätti alkaa tehdä elokuvaa, vaikka odottikin tuolloin toista lastaan.
Hederin toinen ohjaustyö oli "Coda – kahden maailman välissä" (2021), joka on yhdysvaltalainen sovitus ranskalaisesta elokuvasta "La Famille Bélier" (2014). Elokuva kertoo ranskalaisesta maanviljelijäperheestä, jonka jäsenistä kolme oli kuuroja ja yksi kuuleva. Tuottajat Patrick Wachsberger ja Philippe Rousselet halusivat tehdä "La Famille Bélier’sta" yhdysvaltalaisen version ja tapasivat muun muassa Hederin, joka esitti heille ajatuksensa elokuvasta ja sen sijoittumisesta gloucesterilaiseen kalastajayhteisöön. Heder palkattiin alkujaan käsikirjoittajaksi, mutta hänelle annettiin lopulta myös ohjausvastuut. Hederille annettiin myös mahdollisuus roolittaa elokuvaan kuurot näyttelijät. Heder myös halusi kommunikoida suoraan näyttelijöidensä kanssa ja opiskeli amerikkalaista viittomakieltä. Hänellä oli apuna myös kaksi tulkkia, Alexandria Wailes ja Anne Tomasetti, jotka myös auttoivat käsikirjoituksessa. "Coda" sai ensi-iltansa 2021 Sundancen elokuvajuhlilla. Heder palkittiin ohjaajapalkinnolla ja itse elokuva pääpalkinnolla. Apple TV+ puolestaan hankki elokuvan jakeluoikeudet Sundancen ennätyssummalla 25 miljoonalla dollarilla. "Coda" voitti maaliskuussa ensimmäisenä suoratoistojakelussa olleena elokuvana parhaan elokuvan Oscarin. Heder palkittiin parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Hän voitti myös muun muassa Baftan ja käsikirjoittajien killan palkinnon.
Hege Kvitsand

Hege Kristine Kvitsand (s. 14. kesäkuuta 1973 Trondheim) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Atlantan olympialaisissa 1996 Norjan neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 145 maaottelua kesäkuusta 1991 joulukuuhun 1997 ja tehnyt niissä 197 maalia.
Hilde Østbø

Hilde Østbø (s. 1. syyskuuta 1974 Stavanger) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Atlantan olympialaisissa 1996 Norjan neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 15 maaottelua lokakuusta 1992 elokuuhun 1997.
Beáta Siti

Beáta Siti (s. 23. syyskuuta 1973 Nagykanizsa) on unkarilainen käsipalloilija. Hän saavuttanut olympialaisissa pronssia Atlantassa 1996 ja hopeaa Sydneyssä 2000.
Beáta Sitin pikkusisko Eszter Siti on myös edustanut Unkarin käsipallomaajoukkuetta olympialaisissa.
Kenraali Jermolovin patsas (Groznyi)

Kenraali Jermolovin patsas oli venäläiskenraali Aleksei Jermolovia esittänyt pronssipatsas Tšetšenian pääkaupunki Groznyissa. Alkuperäinen patsas pystytettiin vuonna 1881 ja purettiin vuonna 1922. Toinen patsas pystytettiin vuonna 1949 ja purettiin vuonna 1989.
Patsas oli kiistanalainen. Kaukasian sotaretkistään ja Groznyin perustajana tunnettu Aleksei Jermolov oli vihattu hahmo tšetšeenien keskuudessa. Patsasta vastaan tehtiin esimerkiksi useampia tuhoamisyrityksiä ennen sen lopullista purkamista.
Patsas.
Aleksei Jermolov oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraali, joka Napoleonin sotien jälkeen sai tehtäväkseen alistaa Kaukasian heimot. Hän tuli tunnetuksi taktiikastaan, johon lukeutuivat esimerkiksi teloitukset, panttivangit ja kylien polttaminen. Venäläisten hallitsemaa aluetta levitettiin rakentamalla teitä ja linnakkeita. Jermolov oli edennyt tšetseenien maille keväällä 1818 ja yksi hänen perustamistana linnakkeista oli Groznaja, eli nykyinen Tšetšenian pääkaupunki Groznyi. Tšetšeenien keskuudesta Jermolovista tuli erityisen vihattu hahmo. Jermoloviin viitattiin Jarmul-hirviönä.
Kenraali Jermolovin patsas pystytettiin Groznyissa vuonna 1881. Patsas oli pronssinen. Sen jalustassa oli kolme tekstiä, joista yksi oli lainaus Jermolovilta. Jermolov kuvaili lainauksessaan tšetšeenejä maailman väkivaltaisimmaksi kansaksi halveksivaan sävyyn. Patsas tuhottiin vuonna 1922 osana Vladimir Leninin käskyä poistaa tsaarinajan Venäjän henkilöiden muistomerkkejä laajemmin. Patsaan pää säilytettiin kuitenkin Groznyin museolla. Patsas pystytettiin uudelleen vuonna 1949 tšetšeenien ollessa edelleen karkotettuna. Patsaan jalustassa ollut kirjoitus poistettiin Josif Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953. Tšetšeenit pääsivät lopulta palaamaan kotimailleen. Jermolovin patsas yritettiin tuhota useampaan otteeseen neuvostokaudella. Se yritettiin esimerkiksi räjäyttää vuonna 1969. Lopulta patsas poistettiin vuonna 1989.
M/S Hammershus

M/S "Hammershus" on tanskalaisen Molslinjenin matkustaja-autolautta, joka liikennöi reiteillä Rønne-Køge ja Rønne-Sassnitz. Alus valmistui 2018 Rauma Marine Constructionsin telakalta ja oli telakkayhtiön ensimmäinen uudisrakennus.
New Me, Same Us

New Me, Same Us on ruotsalaisen elektronisen musiikin yhtyeen Little Dragonin kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin Ninja Tune -levy-yhtiöllä 27. maaliskuuta 2020.
Irena Joveva

Irena Joveva (s. 26. helmikuuta 1989 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen toimittaja ja poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2019 Euroopan parlamentin jäsenenä.
Joveva valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2019 vaaleissa Marjan Šarecin listan ehdokkaana. Hän kuuluu Uudistuva Eurooppa -ryhmään ja on kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsen. Lisäksi hän on EU:n ja Pohjois-Makedonian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan varapuheenjohtaja.
Ennen uraa politiikassa Joveva työskenteli toimittajana, vuosina 2011–2014 Slovenian tietotoimistossa (STA) ja vuosina 2015–2019 televisiokanava Pop TV:n 24ur-uutistoimituksessa. Hänellä on yhteiskuntatieteellinen koulutus Ljubljanan yliopistosta. Maisteriksi hän valmistui vuonna 2017. Jovevan opinnäytetyön aiheena oli Euroopan unionin suhtautuminen Makedonian kansalliskysymykseen.
Joveva on makedonialaisten vanhempien lapsi.
Monika Krupa

Monika Krupa (o.s. Aksiuczyc, s. 3. joulukuuta 1977 Wrocław) on puolalainen shakinpelaaja. Hän saavutti vuonna 2008 naisten suurmestarin arvonimen. Huhtikuussa 2022 Krupan vahvuusluku oli 2 140, jolla hän oli Puolan aktiivipelaajien listalla 358:s. Parhaimmillaan Krupa on ollut lokakuussa 2006 vahvuusluvulla 2 309.
Krupa saavutti hopeaa Puolan naisten mestaruuskilpailuissa 1996, kun mestaruuden voitti Agnieszka Brustman.
Krupan puoliso Krzysztof pelaa myös shakkia ja hänellä on FIDE:n mestariehdokkaan arvonimi. He ovat kirjoittaneet yhdessä kaksi shakkikirjaa: "Szachy: Królestwo geniuszu i fantazji" (2013) ja "Królestwo Szachów. Słonie Hannibala i Napoleon w żółtym kabriolecie" (2017).
Leuglay

Leuglay on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Ourcejoen varrella, noin 53 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Martinin kirkko on peräisin 1400-luvulta, jolloin se kuului Temppeliritareille. Kirkko rakennettiin uudelleen vuonna 1554, jonka jälkeen se siirtyi Johanniittain ritarikunnan hallintaan. Joen varrella olevassa vanhassa 1800-luvun maalaistalossa toimii nykyään metsäntutkimuskeskus "Maison de la Forêt". Lugnyn kylässä on entinen 1100-1300-luvuilla rakennettu kartusiaaniluostari. Vuonna 1203 vihitty luostarikirkko oli kirkkona 1700-luvun lopun Ranskan suureen vallankumoukseen saakka, jolloin se muutettiin navetaksi. Munkkien asunnot tuhoutuivat 1700-luvulla. Vuonna 1830 luostarin vanhoihin rakennuksiin perustettiin keramiikka- ja laattatehdas.
Mustankallion vesitorni

Mustankallion vesitorni on Reino Koivulan suunnittelema Lahdessa sijaitseva rakennus. Koivula suunnitteli vesitornin vuonna 1961 ja se otettiin käyttöön 1962, vaikka lopullisesti torni valmistui vasta vuonna 1963. Alun perin tornin nimi oli Metelinmäen vesitorni. 
Vesitorni on 50 metriä korkea ja leveimmästä kohdasta halkaisijaltaan 23 metriä. Ylin kerroksista on 190 metriä merenpinnan ja 109 metriä Vesijärven yläpuolella. Vesisäiliö on tilavuudeltaan 1 000 kuutiometriä. 
Mustankallion vesitorni erottuu selvästi Lahden pohjoisesta maisemasta.
Essarois

Essarois on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Montbardin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskustassa on 1200-luvulla rakennettu Saint-Médardin kirkko. Kirkko uusittiin 1800-luvulla. Linna "Château d'Essarois" on rakennettu 1500-luvun lopulla. Linnaa uusittiin ja laajennettiin 1600- ja 1700-luvuilla. Linnan edustalla on sisäänkäyntiportti ja kastanjapuukuja.
Rustam Šaripov

Rustam H’alimdžanovytš Šaripov (, s. 2. kesäkuuta 1971 Dušanbe, Tadžikistanin SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari, joka menestyi etenkin nojapuilla.
Elämä ja urheilu-ura.
Šaripov edusti Neuvostoliiton hajottua Yhdistynyttä joukkuetta, missä hän voitti Barcelonan kesäolympialaisissa joukkuekilpailussa kultaa ja Budapestin EM-kilpailuissa kultaa rekillä ja hopeaa nojapuilla. Tämän jälkeen Šaripov edusti Ukrainaa. Vuonna 1994 hän saavutti nojapuiden MM-hopeaa Brisbanessa, erillisissä joukkuekilpailun MM-kilpailuissa pronssia Dortmundissa ja Prahassa nojapuiden Euroopan mestaruuden. Vuosi 1996 oli Šaripovin ylivoimaa nojapuilla: hän voitti olympiakullan Atlantassa, maailmanmestaruuden San Juanissa ja Euroopan mestaruuden Kööpenhaminassa. Lisäksi hän saavutti samana vuonna joukkuekilpailusta olympiapronssia ja EM-hopeaa.
Retki (albumi)

Retki on Johanna Iivanaisen ja 1N-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Anthony Olusanya

Anthony Olusanya (s. 1. helmikuuta 2000 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ruotsin Superettanissa pelaavaa Kalmaria. Olusanya on FF Jaron kasvatti. 
Olusanya on pelannut Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua ja tehnyt yhden maalin. Hänen isänsä on nigerialainen, mutta Olusanya ei ole Nigerian kansalainen tai koskaan käynyt Nigeriassa. Olusanya kertoi syksyllä 2022 hakeneensa Nigerian kansalaisuutta voidakseen pyydettäessä pelata Nigerian maajoukkueessa. Hän debytoi kuitenkin Suomen A-maajoukkueessa 9. tammikuuta 2023 harjoitusottelussa Ruotsia vastaan.
Tällä tavalla

Tällä tavalla on Johanna Iivanaisen ja 1N-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2006.
Outoja maita

Outoja maita on Johanna Iivanaisen ja 1N-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2008.
Oleksandr Svitlytšnyi

Oleksandr Mykolajovytš Svitlytšnyi (, s. 23. elokuuta 1972 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija.
Svitlytšnyi saavutti Ukrainan joukkueessa joukkuekilpailun olympiahopeaa Sydneyssä 2000 ja olympiapronssia Atlantassa 1996. Ottelussa hän sijoittui Sydneyssä viidenneksi ja Atlantassa yhdeksänneksi. Lisäksi Svitlytšnyi ylsi joukkuekilpailussa mitalisijoille myös erinäisissä maailman- ja euroopanlaajuisissa kilpailuissa.
Sinikornettikala

Sinikornettikala ("Fistularia tabacaria") on kornettikaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimistä vesistä Atlantista. 
Koko ja ulkonäkö.
Sinikornettikala voi kasvaa suurimmillaan 200 cm pitkäksi, ja tyypillinen pituus on 120 cm. Ruumiinmuodoltaan laji on hyvin pitkänomainen, hoikka ja putkimainen kuono on erittäin pitkä. Selkäevä on lyhyt ja sijaitsee ruumiin takaosassa. Kalan pyrstöevä on haarautunut ja keskimmäinen ruoto on pidentynyt. Väriltään sinikornettikala on selästään ruskea, vatsastaan vaalea ja ruumiissa on sinisiä pilkkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Sinikornettikalaa tavataan Atlantin länsiosissa Nova Scotiasta Karibianmerelle ja itäosissa Mauritaniasta Kap Verdeen. Laji liikkuu koralliriutoilla ja meriheinää kasvavilla alueilla. Sinikornettikalan ravintoa ovat pienet kalat ja selkärangattomat eläimet, kuten katkaravut.
Sinikornettikalaa voidaan syödä kuivattuna, suolattuna tai savustettuna ja siitä voidaan tehdä kalajauhoa.
Guildfordin pubipommit

Guildfordin pubipommit olivat Väliaikaisen IRA:n kahdessa paikallisessa pubissa 5. lokakuuta 1974 räjäyttämää pommia, joiden seurauksena kuoli neljä ja haavoittui 50 henkeä, joista osa oli Pohjois-Irlannista palanneita Britannian armeijan sotilaita. Ensimmäinen pommi räjähti Horse and Groom -pubissa kello 20.30 ja toinen puoli tuntia myöhemmin läheisessä Seven Starsissa.
Neljä iskuista epäiltyä tuomittiin elinkautisiin vankeusrangaistuksiin, mutta heidät todettiin myöhemmin syyttömiksi ja vapautettiin.
Vidar (nimi)

Vidar on vanha pohjoismainen miehen etunimi.
Nimi on mahdollisesti yhdistetty sanoista "vid", joka merkitsee "laajalle, laajalti" ja "här", joka merkitsee "kansaa" tai "sotajoukkoa" ja merkitsee siis "laajalla alueella hallitsevaa." Toisen selityksen mukaan se johtuisi "puuta" tai "metsää" sekä "soturia" tarkoittavista sanoista. Germaanisessa mytologiassa Vidar oli Odinin poika.
Ruotsissa oli vuoden 2020 lopussa 4142 Vidar-nimistä henkilöä. Suomessa nimi oli 1900-luvun alusta lokakuuhun 2025 mennessä annettu 574 henkilölle. Vidarin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 2. huhtikuuta.
Tor-Erik Teir

Tor-Erik Teir (2. tammikuuta 1908 Lapväärtti – 11. huhtikuuta 1988 Vaasa) oli suomalainen pankinjohtaja ja kaupunkineuvos.
Teir suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1930 ja sai varatuomarin arvon 1933. Hän työskenteli Vaasan kaupunginsihteerinä 1937–1944 ja Helsingin Osakepankin Vaasan-konttorin johtajana 1944–1970. Lisäksi hän johti Vaasan läänin verotarkastuslautakuntaa 1941–1955. Vuodesta 1946 hän edusti RKP:tä Vaasan kaupunginvaltuustossa ja toimi valtuuston puheenjohtajana 1951–1968. Hän hoiti useita talouselämän luottamustehtäviä, ja hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvo vuonna 1959.
Tor-Erik Teirin veljiä olivat Harald Teir ja Grels Teir.
Polkupyörän rengas

Polkupyörän rengas on nykymuodossaan polkupyöriin suunniteltu ilmarengas. Samantapaisia renkaita voi olla myös esimerkiksi pyörätuolissa tai käsikärryissä. 
Kuten muissakin ajoneuvoissa, myös polkupyörässä voidaan käyttää talven lumisissa ja jäisissä olosuhteissa nastarenkaita. Aiemmin on polkupyörissä saatettu käyttää myös lumiketjuja, mutta nyttemmin nastarenkaat ovat pitkälti syrjäyttäneet ne. 
Eri mallisissa ja eri käyttöön tarkoitetuissa polkupyörissä sekä renkaan halkaisija että leveys voivat vaihdella.
Renkaiden paine voi vaihdella laajalti: 0,31–15 bar.
Sisärenkaan korjaus.
Sisärenkaan puhjettua tarvitaan uusi sisäkumi tai paikkaussarja. Rengasraudat ja polkupyörän pumppu ovat tässä hyödyllisiä.
Felton

Felton on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mayumi Yamashita

Mayumi Yamashita (; s. 22. marraskuuta 1975 Takayama) on japanilainen judoka. Hän kilpaili yli 78 kilogramman sarjassa.
Yamashita osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000. Hän saavutti olympiapronssia voittaen kolme ottelua ja häviten toiseksi tulleelle Kuuban Daima Beltránille
Aasian-mestaruuskilpailuissa Yamashita oli pronssilla Osakassa 2000. Kesäuniversiadeissa 1999 Palma de Mallorcalla hän oli avoimessa sarjassa pronssilla.
Japanin mestaruuden Yamashita voitti vuonna 2000 sekä yli 78 kilogramman että avoimessa sarjassa.
Baldissero

Baldissero voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Baldissero Canavese

Baldissero Canavese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 531 asukasta.
Les Martovytš

Les Martovytš (; oik. Oleksa Semenovytš Martovytš, ; 12. helmikuuta 1871 Torhovytsja, Horodenkan piiri, Galitsia – 11. helmikuuta 1916 Poharysko, Rava-Ruskan piiri, Galitsia) oli ukrainalainen kirjailija, juristi ja yhteiskunnallinen aktivisti. Hän valmistui oikeustieteestä Lvivin yliopistosta 1909 ja toimi lakimiehenä useissa galitsialaisissa kaupungeissa. Hän muutti 1898 Lviviin.
Martovytš toimitti Lvivissä radikaalia sanomalehteä "Hromadskyi holos". Ensimmäisen teoksensa "Netšytalnyk" (’Lukutaidoton’) hän julkaisi 1889, sen jälkeen useita kertomuskokoelmia ja pienoisromaanin. Hän kuvasi teoksissaan Galitsian talonpoikien ja pikkukaupunkilaisälymystön arkielämää, etenkin pappien ja opettajien. Hänen tyylinsä on realismi, jota sävyttää impressionismi ja toisinaan maalaisporvaristoon ja byrokratiaan kohdistuva terävä satiiri. Hän avusti useita lehtiä, kuten "Diloa". Martovytš kuului Pokutian kolmikko -nimiseen kirjailijaryhmään, joka sai nimensä kirjailijoiden kotipaikan mukaan.
Per aspera ad astra

Per aspera ad astra on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa ”vaikeuksien kautta tähtiin”, toisin sanoen voittoon. Ilmaisu ei sellaisenaan esiinny antiikin kirjallisuudessa, mutta Seneca on esittänyt samanlaisen ajatuksen tragediassaan "Hercules furens", jossa todetaan: ”Tie maanpäältä tähtiin ei ole loiva”.
Lause on suosittu etenkin oppilaitosten ja ilmavoimien tunnuksissa. Esimerkiksi Ison-Britannian Royal Air Force (RAF) käyttää heraldisessa tunnuksessaan melkein samaa lausetta: "per ardua ad astra", eli ”vaikeuksien kautta tähtiin”
Ars longa, vita brevis

Ars longa, vita brevis on latinankielinen lause, joka tarkoittaa ”taide pitkä, elämä lyhyt”. Sananparsi on latinankielinen käännös Hippokrateen nimiin laitetun teoksen "Aforismit" ensimmäisen aforismin alusta, missä taiteella (taidolla) viitattiin erityisesti lääketieteeseen: . Pidemmin aforismin alku kuuluu ”Elämä lyhyt, taito pitkä, tilaisuus ohikiitävä, kokemus pettävä, päätös vaikea”. Lausetta käytti poleemisessa tarkoituksessa myöhemmin Seneca teoksessaan "Elämän lyhyydestä" tahtoessaan vakuuttaa, että elämä ei olisi lyhyt, ellei sitä suurelta osin käytettäisi tarpeettomiin askareisiin. 
Lausetta käytetään usein ilmaisemaan, että ihmiselämä on niin lyhyt, ettei ihminen ehdi oppia kaikkea, tai että tiedot ja taidot elävät kauemmin kuin ihminen. Se voi olla myös Senecan tavoin kehotus olla hukkaamatta aikaa turhuuksiin.
Vedenon taistelu

Vedenon taistelu oli taistelu Tšetšeniassa sijaitsevan Vedenon pikkukaupungin hallinnasta tšetšeenikapinallisten ja venäläisten välillä 13. – 26. elokuuta 2001. Venäläismielinen tšetšeenikomentaja Rajbek Tovzajev sai surmansa ja kapinalliset valtasivat Vedenon, poistuen kuitenkin jo 26. elokuuta. Tovzajevin kuolemaa kuvailtiin huomattavaksi iskuksi venäläisille.
Tausta.
Vedeno on Tšetšenian Vedenon piirin hallinnollinen keskus. Lähistöllä sijaitsi Vedenon sola, joka oli strategisesti tärkeä reitti Tšetšenian vuorilta alangolle. Tšetšenian sotien aikana alue oli tärkeä kapinallisten soluttautumisreitti Georgiasta ja Dagestanista. Vedenon lähiseutua hallitsi venäläisten puolella taistellut tšetšeenikomentaja Rajbek Tovzajev, jonka klaani asutti kolmea kylää Vedenon lähistöllä. Rajbek tunnettiin Vedenossa syntyneen Šamil Basajevin johtamien tšetšeenikapinallisten vastustajana.
Taistelu.
Tšetšeenitaistelijat olivat 13. elokuuta 2001 vallanneet Benoi-Jurtin kylän ja pystyttäneet tiesulun kohti Vedenoa kulkevalle strategisesti tärkeälle tielle. Ankarat taistelut alkoivat seuraavana päivänä. Tovzajev sai surmansa puolustaessaan kotikyläänsä Hajijurtissa 15. elokuuta. Seuraavana päivänä kapinallisten uutisoitiin ampuneen alas venäläisen Mi-24 -taisteluhelikopterin singolla. Taistelujen aikana osuttiin myös vähintään toiseen helikopteriin. Venäläiset vastasivat käyttämällä esimerkiksi Scud-ohjuksia.
Kapinallisten onnistui vallata Vedeno 25.–26. elokuuta. Kapinallisia tukenut Kavkaz Center julkaisi nettisivuillaan tiedotteen, jonka mukaan kapinalliset tuhosivat Vedenossa sijainneen sotilastukikohdan ja saivat haltuunsa suuren määrän aseita. Kapinalliset jättivät kaupungin sen valtauksen jälkeen 26. elokuuta.
Seuraukset.
Taistelun tappioista annettiin erilaisia tietoja. Venäläiset ilmoittivat 22. elokuuta surmanneensa 35 kapinallista. Venäläislähteet väittivät lisäksi Šamil Basajevin haavoittuneen taistelujen aikana. Kapinalliset tiedottivat puolestaan surmanneensa 30 venäläissotilasta jo vain yhdessä yhteenotossa koko taistelun aikana. Yhteensä 14 venäläistä sai surmansa muissa väijytyksissä. Venäläisten puolella taistelleen Tovzajevin kuolemaa kuvailtiin huomattavaksi iskuksi Venäjän pyrkimykselle pitää yllä järjestystä Vedenon alueella.
Yamashita

Yamashita on muun muassa seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:
Oliwia Kiołbasa

Oliwia Kiołbasa (s. 26. huhtikuuta 2000 Augustów) on puolalainen shakinpelaaja. Hän saavutti vuonna 2022 kansainvälisen mestarin arvonimen. Helmikuussa 2025 Kiołbasan vahvuusluku on 2361, jolla hän on Puolan aktiivipelaajien listalla 93:s. Parhaimmillaan Kiołbasa on ollut huhtikuussa 2023 vahvuusluvulla 2429.
Kiołbasa voitti vuonna 2010 alle 10-vuotiaiden tyttöjen Euroopan-mestaruuden ja sijoittui vuonna 2014 toiseksi alle 14-vuotiaiden tyttöjen MM-kilpailuissa. Vuonna 2021 hän saavutti naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia.
Kiołbasan veli Damian pelaa myös shakkia ja on yltänyt parhaimmillaan vahvuuslukuun 1998.
Ari Wegner

Ari Wegner (s. 1984 Melbourne, Australia) on australialainen elokuvaaja, joka oli toisena naisena ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon; ehdokkuus tuli Jane Campionin ohjaamasta elokuvasta "The Power of the Dog".
Ura.
Wegner opiskeli elokuvaamista Victorian College of the Artsissa, mistä hän valmistui vuonna 2009. Samana vuonna hän osallistui Budapestissa elokuvaamisen mestariluokalle ja Berliinin elokuvajuhlien Berlinale Talents -ohjelmaan. Wegnerin ensimmäinen pitkä elokuva oli "Matière Grise" (2011), jonka ensi-ilta oli Tribecan elokuvajuhlilla.
Wegner kuvasi Foxtelille draamasarjan "The Kettering Incident", josta hän sai vuonna 2016 Australian elokuva- ja televisioakatemian palkintoehdokkuuden. Seuraavana vuonna hän voitti brittiläisen independent-elokuvan palkinnon "Lady Macbethistä", mistä hän oli myös Bafta-ehdokkaana.
Wegnerin ura alkoi lähteä nopeaan lentoon, ja hän sai useita projekteja. "Lady Macbethin" jälkeen hän kuvasi elokuvat "In Fabric" ja "The True History of the Kelly Gang". Television puolella hän kuvasi yhdekseän osaa Steven Soderberghin sarjaan "The Girlfriend Experience".
Wegnerin kuvaama "Zola" sai ensi-iltansa vuonna 2020 Sundancen elokuvajuhlilla. Elokuva oli kuvattu 16 millimetriselle filmille. Ohjaaja Jane Campion pyysi Wegneriä vuoden 2018 lopulla tulevaan projektiinsa, elokuvaan "The Power of the Dog". Tavallisesti kuvaajat liittyvät tuotantoon vasta kuvausvaiheessa, mutta Campion ja Wegner olivat vuoden yhteyksissä jo ennen kuvauksia. Wegner on kertonut, että hän oppi tuntemaan prosessin aikana Campionin ja tämän toivoman ilmapiirin. Wegner sai työstään useita tunnustuksia, ja hän oli toinen nainen, joka oli ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon. Bafta-ehdokkuus oli puolestaan ensimmäinen naiskuvaajalle.
Linda Mūrniece

Linda Mūrniece (s. 28. tammikuuta 1970 Dobele) on latvialainen poliitikko. Hän on edustanut entistä Jaunais laiks -puoluetta.
Mūrniece opiskeli vuosina 1988–1995 yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa Latvian yliopistossa. Hänet valittiin vuonna 2002 Saeiman jäseneksi. Hän toimi vuonna 2006 maansa puolustusministerinä ja vuosina 2009–2011 sisäministerinä. Vuonna 2010 Mūrniece sai myös nimityksen siirtymäkaudelle terveysministeriksi. Hän hoiti tätä tehtävää, koska häntä edeltäneen Baiba Rozentālen puolue oli eronnut hallituksesta maaliskuussa; hänen seuraajakseen nimitettiin elokuussa 2010 Didzis Gavars.
Mūrniece oli viiden vuoden ajan naimisissa poliitikko Hosams Abu Merin kanssa, mutta pariskunta erosi.
Cristina Husmark Pehrsson

Cristina Husmark Pehrsson (s. 1947) on ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1998–2014 ja toimi Ruotsin sosiaalivakuutusministerinä vuosina 2006–2010. Koulutukseltaan hän on sairaanhoitaja.
Avaruusolennot

Avaruusolennot ovat mitä tahansa maan ulkopuolisia elämänmuotoja eli elämänmuotoja, joita ei ole syntynyt maapallolla. Sanan ensimmäinen julkaistu maan käyttö tapahtui vuonna 1956, tieteiskirjallisuuden kulta-ajalla.
Avaruusolennot ovat yleinen teema nykyaikaisessa tieteiskirjallisuudessa, ja ne esiintyivät myös paljon aikaisemmissa teoksissa, kuten Lukianoksen toisella vuosisadalla ilmestyneessä parodiassa Tosi tarina.
Nykyaika.
H. G. Wellsin, Olaf Stapledonin ja Edgar Rice Burroughsin kaltaiset kirjailijat kirjoittivat sekä seuranta- että juhlatarinoita muukalaisten kohtaamisesta tieteisfiktioissaan ja fantasioissaan. Gary Westfahl tiivistää: "Scifi-avaruuden tutkimiseksi voidaan luokitella heidät fysiologiansa, luonteensa ja mahdollisten suhteidensa perusteella ihmiskuntaan".
Westfahl luettelee monien kuvitteellisten avaruusolioiden joukosta olentoja, jotka muistuttavat Maan eläimiä:
Westfahl jatkaa: "Kuitenkin Stanley G. Weinbaumin "A Martial Odyssey" (1934) rohkaisi kirjoittajia luomaan aidosti epätavallisia avaruusolentoja, ei pelkästään valepuvussa olevia ihmisiä tai eläimiä. Olaf Stapledon myös asutti universumin erilaisilla avaruusolennoilla, mukaan lukien aistivilla tähtiä "Star Makerissa". Myöhemmin luomistaan oudoista mutta uskottavista maailmoista kuuluisa kovan tieteiskirjallisuuden kirjailija Hal Clement kehitti myös outoja avaruusolentoja teoksissa esim. "Cycle of Fire" (1957)."
Baldissero Torinese

Baldissero Torinese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 3 626 asukasta.
Lippulaivan kirjasto

Lippulaivan kirjasto on Espoon Espoonlahden kaupunginosassa toimiva yleinen kirjasto. Sen edeltäjä Kivenlahden kirjasto perustettiin vuonna 1983. Lippulaivan kirjasto avattiin Lippulaivan kauppakeskuksen yhteyteen maaliskuun lopulla 2022.
Lippulaivan kirjasto kuuluu Espoon kaupunginkirjaston toimipisteiden joukkoon ja osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa. Tilapäisenä kirjastona toiminut Pikkulaivan kirjasto suljettiin Lippulaivan kauppakeskukseen rakennetun suuremman kirjaston avauduttua. Avautuessaan Lippulaivan kirjasto korvasi myös Soukan kirjaston.
Kivikon koulu

Kivikon koulu on Kemin Kivikolla sijaitseva alakoulu.
Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1-6. Koulussa opiskelee yli 300 oppilasta. Koululla työskentelee 16 luokanopettajaa, erityisopettaja, englannin- ja saksan kielten opettaja, kaksi resurssiopettajaa ja seitsemän koulunkäynninohjaajaa. Koulun rehtorina toimii Ellen Nissinen. 
Koulun oppilaat asuvat pääasiassa Tervaharjulla, Heikosessa, Nauskassa, Ristikankaalla ja Kivikolla. 
Kivikon koulu on osa maailmanlaajuista Unesco-kouluverkostoa. Koulu on myöskin mukana iCare Erasmus+ -hankkeessa, jossa on mukana kouluja Espanjasta, Virosta, Puolasta, Makedoniasta ja Tšekistä.
Konsta Mäenpää

Konsta Johannes Mäenpää (s. 23. lokakuuta 1997) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Ilmajoen Kisailijoita ja häntä ovat valmentaneet Seppo ja Marko Yli-Hannuksela vuodesta 2007 sekä Jarkko Ala-Huikku vuodesta 2012. Hän on 183 senttimetriä pitkä ja on paininut 130 kilogramman sarjassa vuodesta 2017. Hän on EM-mitalisti.
Mäenpää sijoittui nuorten EM-kilpailujen 96 kg:n sarjassa seitsemänneksi 2016. Hän saavutti nuorten MM-pronssia 120 kg:n painoluokassa 2017. Hän sijoittui alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 130 kg:n sarjassa viidenneksi 2018 ja 2019. Hän voitti nuorten Pohjoismaiden-mestaruuden 120-kiloisissa 2017.
Mäenpää saavutti 130 kg:n painoluokassa EM-pronssia Budapestissa 2022. Pronssiottelussa hän voitti saksalaisen Franz Richterin. Edellisvuoden EM-kilpailuissa hän oli kymmenes. MM-kilpailuihin hän on osallistunut kahdesti sijoittuen parhaimmillaan 17:nneksi 2021.
Mäenpää voitti 130 kilogramman painoluokan Grand Prix of Germany -turnauksessa 2019 ja Arvo Haavisto Cupissa 2021.
Mäenpää on saavuttanut SM-kilpailuissa 85 kg:n sarjassa pronssia 2015 sekä 130-kiloisissa kultaa 2021, 2022 ja 2023, hopeaa 2018, 2019, 2020 ja 2024 sekä pronssia 2017.
Mäenpää edustaa Saksan Bundesliigassa ASV Mainz 88:aa
Konsta Mäenpään isä on kansanedustaja Juha Mäenpää.
Hyvinkään vesitorni

Hyvinkään vesitorni on Hyvinkään Sahanmäessä Karankadulla sijaitseva vesitorni. Se on Hyvinkään ensimmäinen pysyvä vesitorni. Sitä ennen Hyvinkäällä oli Sveitsiin rakennettu puurakenteinen, tilapäiseksi tarkoitettu vesitorni. Uuden vesitornin rakentamisesta alettiin keskustella 1940-luvun lopulla ja torni valmistui vuonna 1951. Vesitornin suunnittelija oli Esko Lehtonen.
Vesitornia on kutsuttu myös Karankadun vesitorniksi ja Ammattikoulun vesitorniksi vieressä sijaitsevan entisen Hyvinkään ammattikoulun, nykyisen Hyrian toimipisteen mukaan.
Hyvinkäällä sijaitsee myös uudempi Puolimatkan vesitorni.
Kansainväliset Suurmarkkinat

Kansainväliset Suurmarkkinat on vuosittain kesällä/syksyllä järjestettävä tapahtuma, jossa on tarjolla suomalaisia ja kansainvälisiä tuotteita. Suomen tapahtuman takana on Tori- ja markkinakaupan palvelukeskus Oy.
Ajankohta.
2022:
2023:
Ljudmila Novak

Ljudmila Novak (s. 1. elokuuta 1959 Maribor, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko. Hän edustaa Uusi Slovenia – Kristillisdemokraatit -puoluetta (NSi) ja toimi vuosina 2008–2018 sen puheenjohtajana. Hän on ollut vuosina 2004–2009 ja uudelleen vuodesta 2019 Euroopan parlamentin jäsen.
Ura.
Novak liittyi silloisen Slovenian kristillisdemokraattisen puolueen (SKD) jäseneksi 1990-luvulla ja siirtyi vuonna 2000 uuteen Uusi Slovenia – Kristillisdemokraatit -puolueeseen (NSi). Hän toimi poliittisen uransa alussa vuosina 2001–2004 Moravčen kunnan pormestarina. Ennen uraa politiikassa hän työskenteli sloveenin ja saksan kielen opettajana.
Novak tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2004 vaaleissa. Hän oli ensimmäisellä europarlamenttikaudellaan 2004–2009 kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsen. Marraskuussa 2008 hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi. Aiemmin samana syksynä puolue oli menettänyt vaaleissa kaikki paikkansa Slovenian parlamentissa, kansalliskokouksessa. Vuoden 2011 vaaleissa puolue onnistui Novakin johdolla palaamaan parlamenttiin.
Novakista tuli joulukuussa 2011, pian vaalien jälkeen, Slovenian kansalliskokouksen varapuheenjohtaja. Helmikuussa 2012 hän siirtyi Janez Janšan johtaman hallituksen varapääministeriksi ja ulkomaan sloveeniasioista vastaavaksi ministeriksi. Pääministeri Janša joutui eroamaan tehtävästään helmikuussa 2013 kansalliskokouksen antaman epäluottamuslauseen myötä. Hallituksen kaatumisen jälkeen Novak jatkoi kansalliskokouksen jäsenenä. 
Novak oli vuonna 2017 ehdokkaana Slovenian presidentinvaalissa. Hän sai 7,24 prosenttia vaalin ensimmäisellä kierroksella annetuista äänistä. Hän jatkoi puolueensa puheenjohtajana tammikuuhun 2018 saakka, jolloin ilmoitti eroavansa tehtävästä. Novakin seuraajaksi valittiin Matej Tonin.
Novak palasi Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2019 vaaleissa. Hän kuuluu Euroopan kansanpuolueen ryhmään ja on ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan jäsen.
Yksityiselämä.
Ljudmila Novak on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi tytärtä ja yksi poika.
Surujen puisto

Surujen puisto on Hyvinkään Sahanmäessä sijaitseva pieni puisto. Se sijaitsee Niinistönkadun ja Kerkkolankadun risteyksessä. Puisto sijaitsee Suomen sisällissodan aikaisella, Hyvinkään taistelun punaisten teloituspaikalla. Nykyisen nimensä puisto sai vuonna 1990.
Paikalla sijaitsee paikalla kaatuneille 147 punaiselle osoitettu Oiva Hurmeen suunnittelema muistomerkki. Muistomerkissä on teksti: "Tällä paikalla 1918 he antoivat kaikkensa aatteelleen". Muistomerkki esittää maanpinnasta kohoavia käsiä, sillä teloitusten jälkeen haudattujen vainajien kädet olivat jääneet maanpinnan yläpuolelle.
Rautatienrakentajien muistomerkki

Rautatienrakentajien muistomerkki (myös "Rautatierallari") on Hyvinkään Parantolan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1957 paljastettu Wäinö Aaltosen suunnittelema patsas. Se on 3,6 metriä korkea ja se on valmistettu mustasta gabrosta.
Muistomerkin paljastaminen aloitettiin 100 vuoden päähän hetkestä, jolloin Helsinki–Hämeenlinna-rautatien rakentaminen oli aloitettu. Patsaan jäntevän mieshahmon mallina toimi Aarno Seppälä. Muistomerkin jalustassa lukee: "RAUTATEITTEMME RAKENTAJILLE 1857–1957".
Parantolanpuisto

Parantolanpuisto on puisto Hyvinkäällä Parantolan kaupunginosassa. Nykyinen puisto muodostui sotien jälkeen vuonna 1946 – tätä aiemmin Parantolanpuiston alue oli kuulunut Hyvinkään parantolalle.
Parantolanpuistossa sijaitsee muun muassa Terho Sakin suunnittelema suihkulähde "Pärskepyrstö".
Oma-palvelut

Oma-palvelut voi tarkoittaa:
Patrun parantola

Patrun parantola oli Karjalan kannaksella Uudenkirkon pitäjän Kuujärven kylässä Patrun joen rannalla sijainnut keuhkotautiparantola. 1910-luvun alkupuolella Patru oli pietarilaisen Putilovin asetehtaan työläisten keuhkotautiparantolana. Parantolan päärakennus oli kaksikerroksinen puutalo, jossa sijaitsivat myös parantolan toimisto, posti ja henkilökunnan asunnot. Parantolan omisti venäläinen "Valkoinen Kukka"-hyväntekeväisyysjärjestö.
Uutta parantolarakennusta alettiin rakentaa mutta se ei ehtinyt valmistua ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista elokuussa 1914. Sodan aikana parantolassa oli hoidettavana keuhkotautipotilaita ja rintamalla haavoittuneita venäläisiä sotilaita. Kun Suomen ja Neuvosto-Venäjän raja sulkeutui keväällä 1918 parantola jäi tyhjilleen ja sen rakennukset rapistuivat. Suomen valtio osti sitten parantolan ulkomaalaisten hoitamatta jääneenä omaisuutena. Rakennuksia alettiin kunnostaa 1920-luvun alussa ja vuonna 1926 aloitti niissä toimintansa puolustusvoimien tuberkuloosiparantola, jossa oli alkuaan 70 sairassijaa asevelvollisille ja muille sotilashenkilöille. Parantola oli tarkoitettu sotilaille mutta myöhemmin siellä hoidettiin myös siviilejä maksua vastaan. Parantolan ensimmäisenä ylilääkärinä toimi Valter Forsman.
Parantolarakennus kunnostettiin 1931-1932 ja parantolan lääkäreitä ja sairaanhoitajajia varten rakennettiin kolmikerroksinen kivinen asuinrakennus Patrun joen rantaan. 1930-luvulla parantolassa oli 100 potilaspaikkaa sotilaille ja 30 paikkaa siviileille. Vuonna 1936 perustettiin parantolan yhteydessä toiminut työkoti puolustusvoimissa palvelleiden keuhkotautisten avustamisyhdistyksen vuonna 1935 ostamalle Rantamäen tilalle. Työkotiin voitiin sijoittaa 165-170 potilasta ja sitä käytettiin potilaiden ruumiillisen kunnon kohentamiseen. Rantamäen työkodin rakennukset tuhoutuivat talvisodan aikana mutta se oli uudelleen toiminnassa jatkosodan aikana 1941-1944. Patrun parantola toimi yhteistyössä Uudellakirkolla sijainneen Halilan parantolan kanssa.
Patrun parantolan rakennuksissa toimii nykyisin Zelenoholmin sairaala.
Väinö B. Wahlgrén

Väinö Bertil Wahlgrén (3. joulukuuta 1922 Sortavala – 17. tammikuuta 1994 Jyväskylä) oli suomalainen vaatetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Wahlgrénin vanhemmat olivat liikemies Kaarlo Väinö Wahlgrén ja Märtha Hilfrid Grönberg. Wahlgrén oli Karjalan Puku -yhtiön toimitusjohtaja vuodesta 1942, isänsä kuoleman jälkeen, joskin hän osallistui myös sekä talvisotaan että jatkosotaan. Wahlgrén toimi myös useiden muiden yritysten toimitusjohtajana sotavuosista aina 1960-luvulle asti. Sotien jälkeen Karjalan Puku -yritykselle rakennettiin Viipuriin jääneen tilalle uusi tehdas Jyväskylään. Yrityksestä kehittyi alallaan merkittävä, myös vientiä harjoittanut yhtiö, sekä talousalueellaan huomattava työllistäjä. Wahlgrénin johdolla perheyritys keskittyi miesten pukujen suunnitteluun ja valmistukseen. Wahlgrénilla oli useita alansa luottamustehtäviä, hän oli muun muassa Vatevan perustajia. Jyväskylän seudulla hän vaikutti monissa eri järjestöissä, tukien niiden toimintaa myös lahjoituksilla. Perheyhtiön johdossa yli viisikymmentä vuotta toiminut Wahlgrén sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti.
Noora Vuorela

Noora Vuorela (s. 2. toukokuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 30 ottelua. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Bratislavassa 2017 ja Singaporessa 2023. Hän voitti alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2012.
Vuorela on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Turun Palloseuraa kausina 2010–2011, 2012–2014 ja kaudesta 2015–2016 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2023–2024 loppuun mennessä 222 runkosarjaottelua ja 60 pudotuspeliä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024. Hänet on valittu F-liigan parhaaksi maalivahdiksi 3 kertaa peräkkäin.
Vuorela lopetti uransa vuoden 2024 mestaruuteen ja on tällä hetkellä osana TPS Salibandyn naisten joukkueen maalivahtivalmennusta.
Vuorela kouluttautui aluksi merkonomiksi mutta on sittemmin työskennellyt levyseppähitsaajana.
Se on sitten kevät

Se on sitten kevät on Seppo Wallinin ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1972. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n "Aitiopaikka"-ohjelmapaikalla 11.03.1972. Elokuva perustuu Marja-Liisa Vartion samannimiseen romaaniin vuodelta 1957. Eila Pehkonen voitti elokuvasta vuonna 1972 parhaan naispääosan Jussin.
Elokuvassa Anni menee töihin karjakoksi maatilalle, jossa hän tapaa talossa renkinä työskentelevän Napoleonin. Elokuva kertoo heidän rakkaustarinansa.
Cira Virta

Cira Virta (s. 6. elokuuta 2003) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa helsinkiläistä EräViikinkejä kausina 2019–2021 ja Turun Palloseuraa kaudesta 2021–2022 alkaen. Hän on pelannut liigassa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 129 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia ja antanut 24 maaliin johtanutta syöttöä, sekä 53 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2022, 2023 ja 2024 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2025.
Virta on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa neljä ottelua, joissa hän on saanut kaksi syöttöpistettä. Alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2021 ja saavutti pronssia vuonna 2022.
Stepped Up and Scratched

Stepped Up and Scratched on Asking Alexandrian remix-albumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2011.
From Death to Destiny

From Death to Destiny on Asking Alexandrian studioalbumi, joka julkaistiin 6. elokuuta 2013.
The Black

The Black on Asking Alexandrian studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2016.
Asking Alexandria (albumi)

Asking Alexandria on Asking Alexandrian eponyymi studioalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2017.
Moll Davis

Moll Davis, alkuperäiseltä nimeltään Mary Davis tai Mary Davys (noin 1648 tai 1651 - 1708) oli englantilainen näyttelijä, laulaja, kurtisaani ja kuningas Kaarle II:n rakastajatar. Davisin elämästä tiedetään lähinnä Samuel Pepysin päiväkirjojen ansiosta. Niissä on kuitenkin paljon alatyylistää juoruilua Davisista ja muista kuninkaan rakastajattarista, joten kaikkea ei voi pitää totena. 
Elämänvaiheita.
Moll Davisin taustasta ei ole säilynyt varmaa tietoa. Hänen on sanottu olleen sepän tytär Wiltshirestä, mutta toisten tietojen mukaan hänen isänsä olisi ollut Thomas Howard, Berkshiren kolmas jaarli. Vuonna 1663 Moll Davis oli Dukes Theatren suosituimpia näyttelijöitä ja hän kohtasi kuningas Kaarle III:n luultavasti kesällä vuonna 1667. 
Kuningas oli teatterissa marraskuussa 1667 ja Davisin kaunis lauluääni teki häneen vaikutuksen. Hän ryhtyi tekemään suunnitelmia jolla saisi Mollyn rakastajattarekseen. Hän vuokrasi talon hyvältä alueelta Suffolk Streetiltä ja tarjosi Mollylle tuohon aikaan huomattavaa vuotuista 200 punnan määrärahaa. Molly suostui ja hänestä tuli ensimmäinen aateliton kuninkaan rakastajatar. Kuninkaalla oli ollut tätä ennen vain satunnaisia kohtaamisia rahvaan naisten kanssa. 
Tavallisen näyttelijättären kohottaminen kuninkaan rakastajattareksi oli puheenaihe ja skandaali. Kuningatar ei voinut uskoa miehensä alentuneen ottamaan rahvaan naisen rakastajattarekseen. Asema vaikutti myös Davisiin, joka alkoi käyttäytyä kuin olisi maailman keskipiste. Hän lopetti vakituisen näyttelemisen, mutta harjoitti laulutaitoaan, tanssimistaan ja kitaran soittotaitoaan. 
Moll Davisin esiintyminen hovissa toukokuussa 1668 aiheutti skandaalin. Hän antoi tanssiesityksen, joka oli kuningattaren mielestä niin törkeä, että hän poistui kesken esityksen. Kaarle III oli haltioissaan. Se mitä Davis ei saavuttanut perityllä asemallaan, keskustelukyvyillään ja älykkyydellään, hän saavutti kauneudellaan ja seksuaalisella energiallaan. 
Davisin sai kuitenkin pian itselleen kilpailijan. Kuningas kiinnitti huomionsa näyttelijätär Nell Gwyniin. Davis päätti tehdä asialle jotain. Hän kutsui Gwynin kotiinsa teelle juuri ennen tärkeää esiintymistä teatterissa. Gwynin kakkuihin ja teehen oli uutettu ulostuslääkettä ja vatsavaivat estivät esiintymisen näytöksessä johon kuningas oli tulossa. 
Kuninkaan ja Davisin suhde jatkui vielä muutaman vuoden ja alkoi arkipäiväistyä. Kuningas kiinnostui uusista naisista. Davis syventyi teatteriuraansa ja esiintyi myös hovissa. Pariskunnalle syntyi tytär Mary vuonna 1680. Kuningas tunnusti isyytensä ja tytär sai arvonimen Lady Mary Tudor. Tyttären synnyttyä kuningas hankki Davisille entistäkin suuremman asunnon. 
Kuninkaan kuoltua Moll eleli tyttärensä kanssa kolme vuotta. Sen jälkeen hän solmi avioliiton vuonna 1686 muusikko John Paisiblen kanssa. Kun kuningas Jaakko II syöstin vallasta, seurasi pariskunta häntä Ranskaan. Vuonna 1693 pariskunta palasi Englantiin käymään oikeutta Kaarle II:n Davisille myöntämästä eläkkeestä. Pariskunta voitti oikeusjutun ja Paisible sai työpaikan hovimuusikkona. Davis kuoli Lontoossa vuonna 1708. Tyttärestä tuli myös näyttelijä.
Old Demons

Old Demo[n]s on suomalaisen heavy metal -yhtye Agonizerin albumi, joka koostuu yhtyeen vanhoista demoista. Albumi julkaistiin 13. marraskuuta 2020.
High Life

High Life on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu scifi-kauhuelokuva, jonka on ohjannut Claire Denis. Se on Denisin ensimmäinen englanninkielinen elokuva. Pääosia esittävät Robert Pattinson, Juliette Binoche, André Benjamin ja Mia Goth.
Elokuva kertoo joukosta rikollisia, jotka ovat välttäneet kuolemanrangaistuksen vastineena osallistumisesta avaruuslentoon, jossa he ovat osallisena hullun lääkärin ihmiskokeissa.
"High Life" sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2018. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta.
Svjatošynin metroasema

Svjatošyn () on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 5. marraskuuta 1971.
Starckjohannin entinen pääkonttori

Starckjohannin entinen pääkonttori on Matti Suurosen suunnittelema, vuonna 1970 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Rakennus sijaitsee Vahva-Jussin alueella, ja se on suojeltu asemakaavassa.
Alun perin nelikerroksinen rakennus toimi Starckjohann-yrityksen keskuskonttorina. Vuonna 1977 rakennusta korotettiin kerroksella.
Tutkija Riitta Niskanen on määritellyt, että rakennuksen "leimaa-antavana piirteenä ovat julkisivujen voimakkaasti profiloidut kasettimaiset betonielementit." Niissä voi nähdä "toistuvan I-palkin, yhtiön vanhan tunnuksen muodon".
Emilio Pericoli

Emilio Pericoli (7. tammikuuta 1928 – 9. huhtikuuta 2013) oli italialainen laulaja. Pericoli nousi julkisuuteen levytettyään coverversion vuoden 1961 San Remon musiikkifestivaalien voittokappaleesta "Al di là""", joka saavutti kansainvälistä menestystä.
Pericoli osallistui San Remon musiikkifestivaaliin vuonna 1962 kappaleella "Quando quando quando""" ja sijoittui kilpailussa neljänneksi. Vuonna 1953 Pericoli voitti San Remon musiikkifestivaalit kappaleella "Uno per tutte""" ja valikoitui samalla Italian edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Pericoli esitti saman vuoden San Remon musiikkifestivaaleilla myös kappaleen "Sull'acqua""", joka sijoittui kahdeksanneksi. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Pericoli sijoittui kolmanneksi.
Aurora-mitali

Aurora-mitali on Varsinais-Suomen liiton vuosittain myöntämä tunnustus henkilölle, yhteisölle tai viranomaiselle, joka on ansioitunut maakunnan hyväksi tieteen, taiteen tai muulla kulttuurin alalla tehdystä työstä. Mitalia on myönnetty vuodesta 1977 asti. Sen saajan päättää Varsinais-Suomen liiton maakuntahallitus. Mitalin nimi periytyy Turussa 1700-luvun lopulla toimineesta Aurora-seurasta, joka oli Suomen ensimmäisiä kulttuuriseuroja. Latinankielinen sana "aurora" tarkoittaa aamuruskoa.
Vuoteen 2000 saakka mitalin saajia saattoi olla useita vuosittain, mutta myöhemmin sen on saanut vain yksi taho kunakin vuonna. Suomen itsenäisyyden 100-vuotisjuhlavuonna 2017 mitali myönnettiin kuitenkin kolmelle.
Aslak Kipinä

Aslak Kipinä on oululainen lapsinäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi pääroolistaan Oulun kaupunginteatterin Billy Elliot -musikaalissa. Kipinä jakoi pääroolin niin ikään oululaisen Kimi Lumpeen kanssa. Kipinä on laulanut Ynnin Poikien kuorossa ja esiintynyt tiernapojissa muun muassa Herodeksen roolissa.
Selviytyjät Suomi (3. tuotantokausi)

Selviytyjät Suomen kolmas tuotantokausi esitettiin keväällä 2019 Nelosella. Kausi kuvattiin Filippiineillä huhti–toukokuussa 2018. Kaudella voitosta kilpaili 16 suomalaista julkisuuden henkilöä. Kauden juonsi Juuso Mäkilähde. Kilpailu kesti 32 vuorokautta ja voittaja sai 30 00 euroa. Kilpailun voitti Miska Haakana äänin 6–1.
Tanja Fajon

Tanja Fajon (s. 9. toukokuuta 1971 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen poliitikko. Hän edustaa sosiaalidemokraattista puoluetta ja on toiminut vuodesta 2020 sen puheenjohtajana. Hän on ollut vuodesta 2009 Euroopan parlamentin jäsen.
Ura.
Ennen uraa politiikassa Fajon oli toimittaja. Hän työskenteli vuosina 1991–1995 Radio glas Ljubljanessa, vuonna 1993 Republika-lehdessä ja vuosina 1995–2009 yleisradioyhtiö RTV Slovenijassa. Vuosina 2001–2009 hän toimi RTV Slovenijan kirjeenvaihtajana Brysselissä.
Fajon valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 vaaleissa. Hän kuuluu sosialistien ja demokraattien ryhmään (S&amp;D) ja oli ensimmäisellä europarlamenttikaudellaan kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen. Hänet valittiin jatkamaan Euroopan parlamentin jäsenenä vaaleissa 2014 ja vaaleissa 2019. Fajon jatkoi toisella europarlamenttikaudellaan saman valiokunnan jäsenenä, kolmannella europarlamenttikaudellaan hän on ollut ulkoasiainvaliokunnan jäsen.
Toukokuussa 2020 Fajon nousi varapuheenjohtajan paikalta Slovenian sosiaalidemokraattisen puolueen väliaikaiseksi puheenjohtajaksi edellisen puheenjohtajan Dejan Židanin erottua. Lokakuussa 2020 hänet valittiin täydelle puheenjohtajakaudelle. Fajon sai online-puoluekokouksessa 276 ääntä ja vastaehdokas Jani Prednik 107. 
Yksityiselämä.
Tanja Fajon on naimisissa Veit-Ulrich Braunin kanssa. Braun on saksalainen toimittaja, jonka Fajon tapasi molempien toimiessa television kirjeenvaihtajina Brysselissä.