tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Merven työväentalo

Merven työväentalo oli Hattulan kunnan Merven kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Merven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Talon yhdistys hankki vuonna 1911 tai 1912, sillä vielä vuoden 1910 puoluetilastossa se ei ilmoittanut omistavansa taloa, mutta vuonna 1912 sillä oli talo. Vuonna 1931 yhdistyksessä oli 30 jäsentä. Yhdistyksellä oli ainakin alkuvuosikymmeninä vahva nuoriso-osasto.
Vuoteen 2014 mennessä talo oli purettu tai tuhoutunut, ilmeisesti kauan sitten.
Toimintaa työväentalolla.
Elokuussa 1933 vietettiin Hattulan kunnallisjärjestön kesäjuhlia Mervessä. Ohjelmassa oli yhdistysten väliset urheilu- ja näytelmäkilpailut, joihin tosin osallistuivat ainoastaan Parolan ja Merven työväenyhdistykset. Urheilukilpailun voitti Mervi, näytelmäkilpailun taas Parola. Heinäkuussa 1939 talolla järjestettiin katontekotalkoot. Samana kesänä yhdistys juhlisti 30-vuotispäiviään; yleisöä oli "paikallisiin olosuhteisiin nähden runsaasti", päiväjuhlassa noin 200 ja iltajuhlassa 150 henkeä. Talolla toimi myös kirjasto.
Ruusu Leppänen

Ruusu Leppänen (tunnetaan myös aliaksella ruusukukkane, koko nimeltään Ruusu-Maaria Leppänen) on jyväskyläläinen tubettaja, nuorisovaikuttaja ja toimittaja. Hänen videonsa keskittyivät pääasiassa moottoriurheiluun.
Elämä ja ura.
Opinnot.
Leppänen on valmistunut ylioppilaaksi Jyväskylän normaalikoulun lukiosta ja on tavoitellut opiskelupaikkaa Suomen oikeustieteellisissä tiedekunnissa. Leppänen on päässyt lukiolaisten Oikeusguru-kilpailun finaaliin vuonna 2019, muttei voittanut opiskelupaikkaa.
ruusukukkane-kanava.
Alun perin Leppänen valmisti mopoaiheisia ajovideoita ja koosteita kanavalleen kertomatta oikeaa nimeään tai sukupuoltaan. Internet-aliaksen taakse piiloutuneen suositun mopotubettajan paljastuminen naiseksi herätti katsojakunnassa hämmästystä ja innostusta mopoharrastajissa. Myöhemmin Leppänen alkoi valmistaa minidokumentteja mopoilijoita kiinnostavista ilmiöistä asuinseudullaan Jyväskylässä.
YouTube-kanavansa ollessa aktiivinen Leppänen teki yhteistyökäyntejä erilaisiin oppilaitoksiin ja osallistui mopoilijoiden kokoontumisiin, eli ns. mopomiitteihin. Leppäsen yleisöä olivat moottoriurheilusta kiinnostuneet nuoret kautta maan, suurin osa heistä iältään 10–15-vuotiaita poikia.
Leppänen lopetti kuusi vuotta kestäneen YouTube-uransa syyskuussa 2021 ja on sittemmin piilottanut kanavansa sisällön. 
Media ja poliisi ovat olleet kiinnostuneita Leppäsen omasta liikennekäyttäytymisestä videoillaan. Iltalehti uutisoi syksyllä 2019 poliisin aloittaneen rikostutkinnan Leppäsen itse julkaisemallaan videolla tapahtuneen törkeän liikenneturvallisuuden ylittävän ylinopeuden vuoksi.
YouTuben jälkeen.
Leppänen on sittemin siirtynyt verkkojournalismin pariin Ilkka-Pohjalaiselle.
Vaikuttaminen.
Leppänen on kertonut haluavansa rikkoa näkemyksen moottoriurheilusta nuorten miesten harrastuksena. Leppänen arvioi Tampereen yliopiston toimittajakoulutuksen verkkolehtijulkaisu "Moreenimedian" haastattelussa moottoriurheilusta kiinnostuneiden tyttöjen määrän kasvavan koko ajan ja kertoo tehtäväkseen käynnistää keskusteluja, edistää naisten asemaa moottoriurheilussa ja näyttää muille nuorille esimerkkiä.
Hän on ollut yläasteikäisenä Jyväskylän nuorisovaltuuston jäsen.
Jason Watkins

Jason Watkins (s. 1966 Albrighton, Shropshire) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan monista televisiosarjoista. Hän on voittanut parhaan miesnäyttelijän Bafta-palkinnon vuonna 2015.
Watkins esitti pääministeri Harold Wilsonia suositun Netflix-sarja "The Crownin" kolmannella tuotantokaudella (2019). Lisäksi hän on näytellyt esimerkiksi sarjoissa "Kyllä BBC hoitaa", "Line of Duty", "McDonald &amp; Dodds" ja "Perienglantilainen skandaali". Filmirooleja hänellä on ollut muun muassa elokuvissa "Suuria toiveita" (1988), "Wild Child" (2008), "Hampstead" (2017) ja "The Man Who Killed Don Quixote" (2018).
C23

C23 on C-kielen ISO-standardiversio ISO/IEC 9899:2024, joka julkaistiin lokakuussa 2024. Valmistumista odotettiin vuonna 2023, jolloin sen nimeksi olisi tullut C23 (epävirallisesti nimellä C2x). Seuraavasta versiosta käytetään epävirallista työnimeä C2y.
C23 korvaa aiemman standardin C18.
Ehdotetut ominaisuudet jäädytettiin lokakuussa 2021 äänestämistä varten. Muutoksia standardissa ovat muun muassa:
Richard Hol

Richard Hol (1825–1904) oli alankomaalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän toimi vuodesta 1856 Amsterdamissa kuoronjohtajana ja sen jälkeen Utrechtissa urkurina, kapellimestarina ja musiikkiopiston johtajana.
Hol oli vuodesta 1878 Ranskan akatemian jäsen. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu neljä sinfoniaa, yksi oratorio, yksi ooppera ja useita lauluja.
Pelkolan työväentalo

Pelkolan työväentalo tai Sattulan työväentalo oli Hattulan kunnan Sattulan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Pelkolan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 Nihattulan työväenyhdistyksen alaosastona. Jo seuraavana vuonna se kuitenkin irrottautui omaksi yhdistyksekseen. Samana vuonna yhdistys hankki itselleen myös talon. Yhdistyksen jäsenluku vaihteli alkuvuosikymmeninä 30–40 välillä.
1930-luvun alussa Lapuanliikkeen kannattajat vandalisoivat työväentaloa useaan otteeseen. Keväällä 1933 talolle murtauduttiin ikkunan kautta, ja sen ullakolta varastettiin yhdistyksen ja sen nuoriso-osaston liput. Liput löytyivät myöhemmin maantieltä palasiksi revittyinä. Samana keväänä talo pakkoliputettiin, eli sen katolle vietiin Suomen lippu, joka kuitenkin haettiin samana iltana pois. Lippuvarkaudesta syytteeseen joutui paikallinen talollisen poika, joka oli ollut mukana myös pakkoliputuksessa. Syytetty veljineen oli aiemmin häiriköinyt muun muassa Parolan työväentalon iltamissa. Myös lokakuussa 1933 talolla tehtiin tarkemmin määrittelemätöntä ilkivaltaa. Seuraavan vuoden alkupuolella taas talon ikkunat rikottiin kahteen kertaan, ensimmäisellä kerralla kesken iltamien. 
Vuonna 1982 talo oli Hämeenlinnan Järjestöyhdistyksen omistuksessa. Se oli tuossa vaiheessa huonokuntoinen ja toimi romuvarastona.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin muun muassa kokouksia, iltamia ja kesäjuhlia. Vuonna 1929 Hämeenlinnan Työväen Näyttämö vieraili talolla ja esitti näytelmän "Eläköön – poika tuli!". Talolla toimi myös ravintola.
Rakennus.
Talo oli hirsirunkoinen ja vuoraamaton, väriltään harmaa. Alun perin se oli pärekattoinen, mutta kate vaihdettiin jossain vaiheessa pelliksi. Taloon kuului juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Lämmitystä, sisävessaa, viemäröintiä tai vesijohtoa ei ollut.
Edvard Holm

Peter Edvard Holm (1833–1915) oli tanskalainen historioitsija. Hän oli Kööpenhaminan yliopiston professori 1868–1899. 
Holm julkaisi muun muassa teokset "Danmark-Norges udenrigske historie under den franske revolution og Napoleons krige fra 1791 til 1807" (kaksi osaa, 1875), "Danmark-Norges indre historie under enevælden fra 1660 til 1720" (kaksi osaa, 1885–1886) sekä laajan, vuosia 1720–1814 käsittelevän teoksen "Danmark-Norges historie fra den store nordiske krigs slutning til rigernes adskillelse" (1. osa 1891), jonka hän saattoi päätökseen 1912.
Archangel of the Seven Seas

Archangel of the Seven Seas (suom. "Seitsemän meren arkkienkeli") on Markus Copperin tekemä, vuonna 1998 valmistunut teos, jossa materiaaleina ovat teräs, puu, urkupillit ja sähkömoottori. 
Teoksen lähtökohtina ovat ryhävalaan anatomia ja äänet. Teoksen äänimaisemassa ovat oleellisena osana Kotkan kirkon vanhojen urkujen osat.
Kiasman kokoelmatietokannassa teosta on kuvailtu näin: ”Teräskehikkoon kahlittu valas ui muristen paikoillaan. Kuvanveistäjä Copperin teokset ottavat ympäröivän tilan haltuunsa joskus jopa aggressiivisesti. Teos yhdistää sähkötekniikkaa ja perinteistä kuvanveistoa. Moottoroidut palkeet puhaltavat ilmaa urkupilleihin ja saavat tilan resonoimaan.”
Syntyvaiheet.
Syksyllä 1996 Markus Copper leikkasi vasemman kätensä sirkkelillä poikki. Hengen lähtö oli lähellä. Lepäillessään morfiinitokkurassa sairaalan sängyssä hän piirsi useita luonnoksia tulevista töistään, niiden joukossa oli myös ensimmäinen versio Seitsemän meren arkkienkelistä.
Copper sanoi haastattelussaan: “Tiesin, että pääsen tällä Valas-työllä jaloilleni ja lunastan sillä paikkani Suomessa kuvanveistäjänä.”
Valasveistosta Copper teki täysipäiväisesti vuoden.
Varhaiset esilläolopaikat.
Teos oli esillä ensimmäisen kerran helsinkiläisessä Galleria Kenetissä marraskuussa 1998. Anu Uimonen kuvaili, että teos järisytti koko taloa, kun jättiläismäinen valasveistos puhalsi ilmaa pilleistään, jotka olivat aiemmin palvelleet Kotkan kirkon urkuja.
Yleisöä kohahdutti myös teoksen hinta, 350 000 markkaa. Vaikuttavalla teoksella oli ottajia. Malmön taidemuseo halusi sen kokoelmiinsa, mutta jätti Kiasmalle etuosto-oikeuden, jonka kokoelmaan se hankittiin. 
Teos oli esillä Kiasmassa tammikuun 1999 lopulta toukokuun loppuun.
Somalimaan huoltohallintoalue

Somalimaan huoltohallintoalue (virallisesti Italian alainen Somalimaan huoltohallintoalue, italiaksi "Amministrazione fiduciaria italiana della Somalia") oli Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue nykyisen Somalian liittotasavallan alueella. Italia hallinnoi aluetta vuosina 1950–1960.
Alueen pääkaupunkina toimi Mogadishu, ja se itsenäistyi kesällä 1960.
Historia.
Ison-Britannian ja Etelä-Afrikan joukot miehittivät Italian Somalimaan vuonna 1941, jonka jälkeen britit hallitsivat alueella vuoteen 1950 saakka. Tällöin alueesta tehtiin Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue, ja se annettiin Italian hallinnoitavaksi. Tämän kautta se onkin ainoa kerta, kun samankaltaisen alueen johtaminen luovutettiin toisessa maailmansodassa hävinneelle valtiolle.
Vuonna 1960 huoltohallintoalue eli entinen Italian Somalimaa itsenäistyi, noin viisi päivää viereisen Brittiläisen Somalimaan tavoin (itsenäistyi nimellä Somalimaa), jonka kanssa se myös yhdistyi Somalian tasavallaksi.
Somalian sisällissodan aikana 1990-luvulla, Italian siirtomaavallan kannattaja toimittaja Indro Montanelli piti huoltohallintoalueen aikaa Somalian "kulta-aikana". Tällöin maan väkiluku sekä lukutaito kasvoi, ja nälänhätä lähes katosi.
Medina (Washington)

Medina on kaupunki Yhdysvalloissa Washingtonin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 2 915 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Kingin piirikunnassa Washington-järven rannikolla, suoraan Seattlen keskustaa vastapäätä. Miljardöörit Bill Gates ja Jeff Bezos asuvat kaupungissa.
Väestö.
Vuonna 2020 Medinan 2 915 asukkaasta valkoisia oli 63,5 %, aasialaisia 29,2 %, mustia 0,4 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 0,6 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 6,1 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. Asukkaista 24,7 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 22,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kursk (taideteos)

Kursk on Markus Copperin tekemä taideteos, joka valmistui vuonna 2004. Se koostuu kahdeksasta sukeltajasta, jotka riippuvat lattiapinnan yläpuolella kulmikkaassa, sivuiltaan avoimessa teräskehikossa. Kehikon yhdellä reunalla on kaareva teräksinen levy, jota hahmot kolkuttavat jakoavaimilla. Sukeltajat on toteutettu silikonivaluna. Kypärien ristikot on leikattu käytetyistä ostoskärryistä ja ne on valaistu sisältäpäin.
Teosta ohjaa keltaista valoa hohtava sähköyksikkö, joka on erillään teräskehikon rajaamasta teoksesta. Copper itse nimitti tätä sähköyksikköä alttariksi. 
"Kursk" kuuluu Jenny ja Antti Wihurin rahaston kokoelmaan.
Copper käytti teoksesta työnimeä ”Sukeltajat”.
Vuonna 2000 Barentsinmerellä haaksirikkoutui ydinsukellusvene Kursk, joka vei mukanaan miehistön 118 jäsentä. Copperin teos kuvaa pelastajia sukellusveneen ulkopuolella ja heidän epätoivoisia yrityksiään saada vastauksia hiljaisen aluksen sisältä. 
"Kursk" on ollut esillä muun muassa Helsingissä, Rovaniemellä, Tallinnassa, New Yorkissa, Berliinissä, Moskovassa, Budapestissä ja Olstzynissä Slovakiassa.
Esitystavat.
Copperin suurikokoiset teokset on usein sijoitettu erillisiin tiloihin. Suomalaisia nykykuvanveistäjiä tutkinut Saara Karhunen totesi, että varsinkin "Kurskin" katsoja joutui erittäin lähelle teosta. Hän haastatteli Copperia Kiasman näyttelyn yhteydessä, ja tämän mukaan teoksille eristetty tila oli Kiasman yhtenäiseen näyttelytilaan ripustetussa kolmen taiteilijan ryhmänäyttelyssä käytännön sanelema pakko. Samalla ahdas ja pimeä tila oli kuitenkin teoksen sisällön kannalta tarkoituksenmukainen: ”Sen on tarkoitus olla ahdistava duuni”.
New Yorkin PS-1 näyttelytilan johtaja Alanna Heiss kirjoitti suomalaista taidetta esitelleestä Arctic Hysteria-näyttelystä, että "Kursk" on niin vahva työ, että se voi olla joillekin katsojille liikaakin. "Siksi se on pantu esille niin, että sukeltajia voi myös katsoa ovelta, eikä tarvitse välttämättä mennä sisään pimeään kumipukuhahmojen kanssa." 
Kriitikoiden kirjoituksia.
Jukka Yli-Lassila kirjoitti vuonna 2004 Galleria Sculptorin takatilaan sijoitetusta "Kurskista," joka on mahdollista ohjelmoida liikkeeseen. "Kyseessä on taannoisesta sukellusveneonnettomuudesta alkusysäyksensä saanut näyttämöllinen tilateos.
Kurskin sukeltajilla on käsissään mahtavat jakoavaimet, joiden liikkeen kuvanveistäjä - kaiken tämän Luoja ja ylin operaattori - halutessaan käynnistää. Pelkkä hahmojen huutava hiljaisuuskin on vakuuttavaa.
Copper korostaa paitsi koneen vaivatonta toimivuutta, myös sen esteettistä kauneutta ja outoa inhimillisyyttä.
Modernismin koneoptimismi lupaili ihmiselle loputtoman virtaviivaista kehityskulkua, mutta Kurskissa tämä kehitysusko (tai -uskonto) on jalostunut silkaksi klaustrofobiseksi painajaiseksi.
Harvoin Suomessa näyttelyjä pitävä Markus Copper juhlistaa megalomaanisilla teoksillaan Galleria Sculptorin 25-vuotista taivalta tavalla, joka hakee vertaistaan."Timo Valjakka kirjoitti, että Copperin suuret ja klaustrofobisesti esille asetetut teokset "Kursk" (2004) ja "Estonia" (2007) tuovat traagisiin onnettomuuksiin liittyvät tuntemukset lähes käsin kosketeltaviksi.
Bendt Lindhardt

Bendt Lindhardt (s. 30. elokuuta 1804 Holckenhavnissa Nyborgin lähellä; k. 1. helmikuuta 1894 Aggersvoldissa Jyderupin lähellä) oli tanskalainen pastori ja Tanskan parlamentin jäsen 1853-1854.
Lindhardt oli kauppias Lindhardt Holgersenin poika. Hän valmistui Nyborgista vuonna 1822 ja toimi kotiopettajana Faxessa ja Margretelundissa Faxen länsipuolella vuosina 1823-1825. Vuonna 1831 hän läpäisi teologisen tutkinnon ja vuonna 1832 hänestä tuli Nyborgin länsipuolella sijaitsevan Ørbækin seurakunnan kappalainen. Hänestä tuli katekismus Ribeen vuonna 1836 ja kirkkoherra Farupin seurakuntaan lähellä Ribeä vuonna 1841 sekä Jyderupin ja Holmstrupin seurakuntiin 1862-1889.
Hänet valittiin 27. toukokuuta 1853 pidetyissä parlamenttivaaleissa Ribekredsenin läänin 3. vaalipiirin kansanedustajaksi, ja hän oli kansanedustajana 1. joulukuuta 1854 pidettyihin vaaleihin asti, jolloin hän ei asettunut uudelleen ehdolle.
Lindhardtista tehtiin Dannebrogin ritarikunnan ritari vuonna 1882.
Samu Bau

 
Samu Petteri Bau (s. 20. huhtikuuta 2004 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue SaiPaa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Bau on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Vuosaaren Viikinkeihin. Kaudella 2018–2019 Bau oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueensa paras syöttäjä 13 syöttöpisteellään. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi Helsingin IFK:n organisaatioon.
Kaudeksi 2022–2023 Bau siirtyi 2+1-vuotisella SM-liigasopimuksella Tampereen Ilvekseen. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa. Bau teki Ilveksessä liigadebyyttinsä 2. joulukuuta 2022 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Eetu Tuulola oli sivussa käyttäytymisrangaistusten kertymän eli ns. kymppitilin täyttymisen vuoksi. Bau merkittiin Ilveksen nelossentteriksi laidoilleen Eetu Päkkilä ja Miro Ruokonen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.21 minuuttia. Bau sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Liigauransa avausmaalin hän teki yhdeksännessä ottelussaan 17. tammikuuta 2023 Turun Palloseuraa vastaan. Baun osuma jäi Ilveksen 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hannu Soro ja Pekka Rindell valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Bau pelasi SM-liigassa kauden aikana kaikkiaan 25 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja kolme pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Bau pelasi osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Kooveessa, jossa hän pelasi 15 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9.
Arizona Coyotes varasi Baun kuudennella kierroksella 162. pelaajana . Kaudella 2023–2024 hän pelasi SM-liigassa 43 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Mestarien liigassa Bau pelasi seitsemän ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Pudotuspeleissä hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Maaliskuussa 2024 Ilves tiedotti solmineensa Baun kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2024–2025 hän teki SM-liigan runkosarjassa 40 ottelussa tehot 4+6=10 ja pudotuspeleissä yhdeksässä ottelussa tehot 1+4=5. Bau voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2025–2026 Bau siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SaiPaan.
Maajoukkueura.
Bau pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hänet valittiin Saksaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Bau pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Bau pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 30 poikien maaottelua.
Muuta.
Baun isä Pekka on pelannut jääkiekkoa puolustajana alemmissa sarjoissa. Hän toimi kaudella 2018–2019 Vuosaaren Viikinkien C-nuorten joukkueenjohtajana Samun pelatessa joukkueessa.
Liekonääpikkä

Liekonääpikkä ("Galerina sideroides"/"Galerina stylifera") on nääpiköihin kuuluva sieni. Nimistön suhteen on epäselvyyksiä, ja perinteisesti käytetyt nimet eivät välttämättä kuvaa todellisia lajirajoja.
Taksonomia.
Liekonääpikän taksonomian suhteen on epäselvyyksiä. Se kuuluu samaan sukuun kuin tappavan myrkyllinen myrkkynääpikkä ("Galerina marginata"), mutta liekonääpikkä edustaa myrkytöntä "Sideroides"-alasukua. Morfologisten piirteiden perusteella tehdyt lajimääritykset eivät näiden lajien kohdalla juurikaan vastaa geneettisiä lajirajoja. Vuonna 2021 julkaistun tutkimuksen mukaan liekonääpikän lähisukulaisissa on aiemmin oletettua enemmän lajeja, mutta ei ole selvää, mitä lajia pitäisi kutsua milläkin nimellä. Tutkimuksessa ei ollut mukana "Sideroides"-lajien tyyppiyksilöitä.
Liekonääpikkä-nimeä käytettiin aiemmin lajista "Galerina stylifera", kun taas "Galerina sideroides" tunnettiin nimellä havunääpikkä. Näistä liekonääpikkä oli Suomessa yleinen laji, kun taas havunääpikkä ei varmuudella esiintynyt Suomessa. Myöhemmin Suomen Lajitietokeskus on kuitenkin yhdistänyt nämä lajit, jolloin molemmat tunnetaan suomenkielisellä nimellä "liekonääpikkä" ja tieteellisellä nimellä "Galerina sideroides". Vuonna 2021 julkaistun tutkimuksen mukaan lajien määrää pitäisi kuitenkin lisätä eikä vähentää: nimien "Galerina sideroides" ja "Galerina stylifera" alla on maailmanlaajuisesti ainakin kolme lajia.
Levinneisyys.
Liekonääpikkää ("Galerina sideroides", "Galerina stylifera" ym.) tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. On kuitenkin epäselvää, mitä lajia tavataan missäkin maanosassa. "Galerina sideroides" -laji kuvattiin alun perin Euroopasta, kun taas "Galerina stylifera" kuvattiin Pohjois-Amerikasta. Alexander H. Smithin ja Rolf Singerin mukaan "Galerina stylifera" on kuitenkin yleinen laji Euroopassa.
Hans Larsen-Bjerre

Hans Jesper Larsen-Bjerre (8. huhtikuuta 1910 Bjerre – 1. syyskuuta 1999) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1960–1965 ja toimi Tanskan kalastusministerinä syys-lokakuussa 1964.
Kaj Bundvad

Jens Kaj Rudolf Bundvad (8. heinäkuuta 1904 Frederikshavn – 26. tammikuuta 1976) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1943–1971 ja toimi Tanskan asuntoministerinä 1957–1960, työministerinä 1957–1963 sekä sosiaaliministerinä 1961–1968.
Dala-Demokraten

Dala-Demokraten (lyh. DD) on ruotsalainen vuonna 1917 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Falun. Se ilmestyy paperisena kuudesti viikossa ja lisäksi sunnuntaisin sähköisenä. Lehti on poliittiselta linjaltaan sosiaalidemokraattinen ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Länsi-Samoan huoltohallintoalue

Länsi-Samoan mandaatti (englanniksi "Western Samoa Mandate", sittemmin Länsi-Samoan huoltohallintoalue, "Western Samoa Trust Territory", virallisesti Länsi-Samoan territorio, "Territory of Western Samoa") oli nykyisen Samoan valtion alueella sijainnut Uuden-Seelannin siviilihallinnollinen osa vuosien 1920 ja 1962 välillä. Jo ennen alueen perustamista Saksan Samoa oli ollut brittiläisten joukkojen miehittämä jo vuodesta 1914.
Historia.
Alue syntyi ensimmäisen maailmansodan alussa, kun Uuden-Seelannin joukot miehittivät Saksan siirtomaan, Samoan. Saksalaisten vastustuksesta huolimatta alueella ei ollut puolustusta miehittäjiä vastaan, ja uusiseelantilaiset saivat alueen hallintaansa ilman taistelua.
Noin viidesosa alueen väestöstä kuoli vuosina 1918-1919 vallinneeseen espanjantautiin. Tämä johtui suurilta osin SS Talune-laivan saapumisesta saarelle ilman karanteenia.
Joulukuussa 1920 Kansainliitto julisti entisen Saksan Samoan Uuden-Seelannin mandaatiksi. Aiemmin samana vuonna alueen sotilashallinto oltiin korvattu siviilihallinnolla. Vuonna 1947 Länsi-Samoan mandaatista tuli virallisesti Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue.
Esimerkiksi vuosikymmeniä alueella toimineen, itsenäisyyttä tavoitelleen Mau-liikkeen toistuneiden yritysten ansiosta territorio itsenäistyi Länsi-Samoaksi alkuvuonna 1962.
Osmanien vaakuna

Osmanien vaakuna oli Osmanivaltakunnan virallinen vaakuna, joka otettiin käyttöön vuonna 1882. Se oli käytössä valtakunnan lakkauttamiseen saakka 1922. Hampton Courtin palatsin kerrotaan pyytäneen Osmanivaltakunnan edustajilta maan vaakunaa lisättäväksi kokoelmiinsa. Kun tällaista ei vielä ollut, sulttaani Abd-ul-Hamid II määräsi vaakunan suunniteltavaksi ja hyväksyi sen 17. huhtikuuta 1882.
Vaakunan eri osat symboloivat seuraavia asioita:
Tommy Farr

Tommy George Farr (12. maaliskuuta 1913 Tonypandy, Rhondda, Wales – 1. maaliskuuta 1986 Tonypandy) oli walesilainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Farr otteli 30. elokuuta 1937 maailmanmestaruudesta Joe Louisia vastaan. Hän hävisi tiukan ottelun pistein. Farr piti hallussaan Brittiläisen kansainyhteisön raskaansarjan mestaruutta maaliskuusta 1937 helmikuuhun 1939. Hän voitti urallaan 179 ottelustaan 95 ja hävisi 43. 22 otteluista päättyi ratkaisemattomaan tulokseen.
Ura.
Uran alku.
Walesin kaivosalueella syntynyt Farr aloitti ammattinyrkkeilyn vain 13-vuotiaana joulukuussa 1926. Hän voitti Walesin kevyen raskaansarjan mestaruuden vuonna 1933 ja puolusti mestaruuttaan onnistuneesti seuraavana vuonna. Helmikuussa 1935 Farr otteli Britannian kevyen raskaansarjan mestaruudesta Eddie Phillipsiä vastaan, mutta hävisi ottelun. Tappiosta huolimatta Farr jatkoi uraansa. 
Kansainvälisen uran alku.
Vuoden 1936 aikana Farr saavutti merkittäviä voittoja kevyessä raskaassa sarjassa. Hän voitti sarjan entisen maailmanmestarin Tommy Loughranin ja toisen kovan amerikkalaisen Bob Olinin. Farr voitti 15. maaliskuuta 1937 Brittiläinen kansainyhteisön raskaansarjan mestaruuden pistevoitolla Etelä-Afrikan Ben Foordista. Kuukautta myöhemmin Farr otteli Lontoossa entistä raskaansarjan maailmanmestaria Max Baeria vastaan. Farr voitti ottelun pistein. Kaksi kuukautta myöhemmin Farr tyrmäsi Saksan Walter Neuselin kolmannessa erässä.
Ottelu Joe Louisia vastaan.
Vuoden 1937 heinäkuussa hallitseva raskaansarjan maailmanmestari Joe Louis ja Farr sopivat maailmanmestaruusottelusta. Louis oli noussut hallitsevaksi maailmanmestariksi kesäkuussa 1937 voitettuaan James J. Braddockin. Louisin ja Farrin välinen ottelu järjestettiin 30. elokuuta 1937 Yankee Stadiumilla New Yorkissa. Tommy Farr hävisi 15-eräisen ottelun pistein.
Uran loppuvaiheet ja paluu.
Tappiollisen MM-ottelun jälkeen Farr kohtasi entisen raskaansarjan mestarin James J. Braddockin tammikuussa 1938. Farr hävisi myös tämän ottelun pistein. Kaksi kuukautta myöhemmin Farr kohtasi New Yorkissa Max Baerin, jonka hän oli voittanut vuotta aiemmin. Tällä kerralla ottelu päättyi Farrin tappioon. Farr hävisi ottelunsa myös Lou Novalle ja Red Burmanille. Suomessa käytiin keskustelua Farrin ja Gunnar Bärlundin välisestä ottelusta, joka ei kuitenkaan koskaan toteutunut. 
Tommy Farr päätti uransa vuonna 1940, mutta yritti paluuta kymmenen vuotta myöhemmin. Farr palasi Walesin raskaansarjan mestariksi. Vuosien 1950 ja 1953 välillä hän otteli 16 kertaa. Farr voitti 11 ottelua, esimerkiksi entisen Euroopan mestarin, itävaltalaisen Josef Weidingerin. Farr nyrkkeili viimeisen ottelunsa vuonna 1953.
Otto Heinonen

 
Otto Heinonen (s. 10. tammikuuta 2004 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.
Ura.
Seuraura.
Heinonen syntyi Tampereella, mutta hän vietti lapsuutensa Kangasalla. Hän aloitti jääkiekkoilun Kisa-Eaglesissa omien sanojensa mukaan 3–4-vuotiaana. Heinonen siirtyi yläasteikäisenä Tampereen Ilveksen hänelle Kangasalta tutun valmentajan perässä. Toukokuussa 2021 Heinonen teki Ilveksen kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2021–2022 suurimmaksi osaksi seuran U20-joukkueessa. Heinonen ei tehnyt vielä liigadebyyttiään, mutta hän debytoi kuitenkin miesten peleissä pelattuaan lainalla Mestis-joukkue Kooveessa kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. 
Kaudeksi 2022–2023 Heinonen nimettiin Ilveksen U20-joukkueen kapteeniksi. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 19. marraskuuta 2022 Vaasan Sportia vastaan. Heinonen merkittiin Ilveksen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.47 minuuttia. Heinonen pelasi valtaosan kaudestaan myös lainalla Kooveen Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi kauden loppuun tehden 17 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 ja kahdeksassa pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Kauden 2023–2024 Heinonen pelasi suurimmaksi osaksi Kooveessa. Hän pelasi osan kaudestaan myös Ilveksen U20-joukkueessa. Heinonen ei kuitenkaan pelannut otteluakaan SM-liigassa, mutta hän pelasi yhden Mestarien liigan ottelun.
Huhtikuussa 2024 Heinosen uutisoitiin siirtyvän vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa, jossa Heinonen voitti U20 Suomen-mestaruuden. Joulukuussa Lukko lainasi Heinosen Mestis-joukkue Tutoon, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Heinonen ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa.
Kaudeksi 2025–2026 Heinonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen.
Maajoukkueura.
Heinonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2022, jolloin hän voitti pronssia. Heinonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2021. Hän edusti alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta myös Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2021, jolloin Heinonen voitti kultaa.
Heinonen edusti myös alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Sveitsin Lausannessa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa vuonna 2020. Yhteensä hän on pelannut 16 nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Pelityyli.
Heinonen on kuvaillut olevansa kokonaisvaltainen puolustaja, joka pystyy auttamaan joukkuetta molemmissa päädyissä kenttää tukemalla hyökkäyspeliä ja hoitamalla huolellisesti oman päädyn. Heinosen mukaan hänen luistelunsa on koko ajan parantunut kovan työn ja yksilöllisen luisteluvalmennuksen kautta. Heinosen mukaan hänellä on eniten kehitettävää nopeudessa ja pelinopeudessa. Heinosen mukaan hänellä on hyvät liukuominaisuudet, mutta hänen tulee kuitenkin parantaa lähtönopeuttaan. Heinosen mukaan hänen tulee myös kiekollisena pitää jatkossa saada tehtyä ratkaisut nopeammin vaatimustason lisääntyessä.
Heinonen on kertonut seuranneensa erityisesti Erik Karlssonin ja Miro Heiskasen pelaamista.
Thorolf Holmboe

Thorolf Holmboe (10. toukokuuta 1866 Vefsn, Norja – 8. maaliskuuta 1935 Oslo, Norja) oli norjalainen taidemaalari.
Holmboe opiskeli Berliinissä Hans Guden johdolla, myöhemmin Pariisissa Fernand Cormonin oppilaana. Sittemmin hän asui Kristianiassa (nykyisin Oslo). Holmboesta tuli pian varsin suosittu hiukan tyylitellyillä maisemamaalauksillaan, joiden aiheet ovat mereltä ja Pohjois-Norjasta. Holmboe vaikutti norjalaiseen taiteeseen kirjankuvittajana ja koristeellisilla luonnoksillaan. Myöhemmällä urallaan hän sai vaikutteita impressionismista. Hänellä oli näyttely Helsingissä 1910.
Estonia (taideteos)

Estonia on Markus Copperin vuonna 2006 Berliinissä valmistama taideteos. Teos on Kiasman kokoelmassa.
"Estoniassa" teräsrakennelma rajaa muusikolle katosta muistuttavan, sivuiltaan avoimen tilan, jonka yläosassa sijaitsevat liikkuvat pelastushelikoptereiden valonheittimiä jäljittelevät liikkuvat lamput.
Teosta ovat inspiroineet laivamuusikot. Copperin mukaan Titanicin legendaan on kuulunut oleellisena osana laivan mukana uponnut orkesteri, Estonian viihdetaiteilijoita ei ole muistanut kukaan. "Estonia"-veistoksen muusikon mallina on toiminut Copper itse. Tallinnanlautan viihdyttäjä on Copperin tarinassa virolainen tai venäläinen yökerhomuusikko.
Copper tunsi syvästi ja hengitti aikaa, jossa me elämme. Kurskin ja Estonian kaltaiset onnettomuudet olivat asioita joita hän halusi tarkastella. Häntä kiinnosti mennä kohti yhteiskunnallisia jaettuja traumoja ja antaa niille visuaalinen muoto. Yleisö saattoi tarkastella traumoja etäisyyden päästä.
Estonian urkujensoittaja.
Copperin taidetta tutkineen Saara Karhusen mukaan Estonia-teos nostaa esiin kysymyksen antropomorfisuudesta. Keskeinen elementti on urkujen takana seisova todellisen kokoinen ihmishahmo, joka on yökerhon esiintyjä. Hahmo on tehty valamalla ihon värisellä pigmentillä läpivärjättyä silikonia kokovartalomuottiin. Työ muotin tekemiseksi oli haastava ja fyysisesti raskas. Copper otti sen omasta ruumiistaan. Koska hahmon oli tarkoitus olla nainen, Copper teki muottia varten itselleen savesta mekon ja korkokengät. 
Estonian yksinäinen muusikko on hybridi, jossa yhdistyy mies ja nainen, kuten myös teoksen tekijä ja malli. Antropomorfisuuden kysymys on Copperin teoksissa olennainen, tulkitsee Karhunen.
Hahmo rakentuu kahdesta osasta, joiden välinen saumakohta erottuu selvästi. Osien välissä näkyy pituussuunnassa kulkeva metallinen nauha. Copper liitti hahmon etu- ja takapuolen liitoskohtaan vetoketjun, jolloin elastisen materiaalin hankalaa liitoskohtaa ei tarvinnut yrittää häivyttää. Tällä yksityiskohdalla on myös sisällöllinen merkitys, idea tuli ruumissäkin sulkevasta vetoketjusta. 
Muusikko seisoo Hammond-urkujen takana teräsrakenteiden ja niiden kannatteleman kattorakennelman rajaamassa tilassa. Silikonista tehdyn katon yllä on liikkuvia lamppuja, jotka käynnistyessään viittaavat laivan uppoamisen jälkeisiin pelastustoimiin: helikopterien valonjuoviin, jotka etsivät merestä pelastuneita. Teoksessa muusikko – puoliksi elävä, puoliksi kuollut - on siis veden alla uponneen laivan sisällä.
Jimi Särmö

Jimi Särmö (s. 1998), taiteilijanimeltään Jimi Vain, on suomalainen muotisuunnittelija, jolla on oma vaatemerkki Vain. Särmön ura alkoi Seinäjoelta vuonna 2019, kun hän kustomoi Niken Air Jordan One -lenkkarit ja jakoi niistä kuvan sosiaalisessa mediassa. Kansainvälisesti tunnettu räppäri Playboi Carti huomasi kuvan lenkkareista ja pyysi Särmöä luomaan hänelle omat kustomoidut lenkkarit. Playboi Cartin ohella Särmön suunnittelemia tuotteita ovat käyttäneet myös esimerkiksi laulaja-lauluntekijä Davido, räp-artisti MadeinTYO ja levytuottaja-räppäri Pi’erre Bourne Vain-vaatemerkin menestys pohjautuukin suurelta osin taitavaan markkinointiin sosiaalisessa mediassa.
Särmön Vain-vaatebrändi lanseerasi ensimmäisen kokonaisen vaatemallistonsa alkuvuodesta 2022. Unisex-vaatemallisto kantoi nimeä Astigmatism ja siinä hyödynnettiin minimaalisuutta, yksinkertaisia värejä sekä erilaisia yksityiskohtia. Vuonna julkistettiin myös 13 asukokonaisuutta käsittävä kokoelma McDonald’s, jossa hyödynnetään McDonald’s-pikaruokaketjun vanhoja työvaatteita.
Särmöllä on itsellään näössään hajataittoa, ja vaatemallisto esittää, kuinka eri ihmiset voivat nähdä vaatteet omilla tavoillaan. Suosikkimateriaaleikseen nykyään Helsingissä asuva Särmö on nimennyt nahkan sekä raskaan puuvillan.
Smaug (suku)

Smaug on vyöliskojen heimoon kuuluva liskosuku, jonka lajit elävät eteläisessä Afrikassa ja sen lähialueilla. Liskot ovat suurikokoisia ja vankkoja. Suvun tyyppilaji on "Smaug giganteus".
Suku on nimetty J. R. R. Tolkienin "Hobitti eli sinne ja takaisin" -kirjan pääantagonisti lohikäärme Smaugin mukaan.
Lajit.
Sukuun kuuluu yhdeksän lajia:
Kayhan Kalhor

Kayhan Kalhor (s. 24. marraskuuta 1963 Kermānšāh) on iranilaissyntyinen kurdien sekä persialaisten perinteisen musiikin tekijä ja esittäjä. Hän soittaa kamanchehiä, setaria ja persialaista viulua. Hän on saanut kansainvälistä tunnettavuutta omilla alkuperäisillä teoksillaan, perinteisen musiikin tulkinnoillaan ja yhteistyöhankkeillaan muiden muusikoiden kanssa.
Kalhor syntyi kurdiperheeseen Kermānšāhin maakunnassa, mutta varttui Teheranissa. Hän opiskeli musiikkia jo kouluaikoinaan ja aloitti 13-vuotiaana soittamisen Iranin radion ja television kansallisorkesterissa. Kalhor perehtyi myös persialaiseen radif-traditioon ja tutustui kurdien ja turkinsukuisten musiikkiperinteisiin Khorāsān-e Shomalissa. Teheranin musiikkikonservatoriossa Kalhor sai opetusta tar- ja setarsoittaja Mohammad-Reza Lotfilta. Konservatoriossa viettämänään aikana hän myös kehittyi osaavaksi persialaisen viulun soittajaksi. Muutettuaan ensin Eurooppaan ja sitten Kanadaan Kalhor opiskeli länsimaisen klassisen musiikin tradition mukaista säveltämistä. Hän valmistui oppiarvolla Carletonin yliopistosta ja muutti sitten Yhdysvaltoihin.
Kalhor perusti Ghazal-yhtyeen Shujaat Khanin kanssa vuonna 1996. Ensilevy "Lost Songs of the Silk Road" julkaistiin vuonna 1997 Real World Records -levy-yhtiön kautta. Solistina Kalhor julkaisi ensimmäisen levytyksensä vuonna 1998, jolloin ilmestyi "Scattering Stars Like Dust". Kalhorin yhteistyökumppaneiden joukossa ovat olleet Shahram Nazerin Dastan Ensemble, Mohammad-Reza Shajarian, Hossein Alizadeh, Ali Akbar Moradi, Brooklyn Rider -jousikvartetti, Madjid Khaladj ja Ali Bahrami-Fard. Kalhor on esiintynyt myös Kronos Quartetin kanssa. Sen albumille "Caravan" hän levytti oman sävellyksensä "Gallop of a Thousand Horses" jousikvartetille, kamanchehille ja tombakille. Kalhor on perustajajäsenenä Yo-Yo Man Silk Road Ensemblessä. Hän sai vuonna 2004 John Adamsilta kutsun pitämään sooloresitaalin Carnegie Halliin. Samana vuonna hän esiintyi Mostly Mozart Festivalissa. Kalhor on kiertänyt solistina monien orkestereiden, kuten New Yorkin filharmonikkojen ja Orchestre National de Lyonin kanssa.
Kalhor esiintyi Marcus Vetterin elokuvan "Cinema Jenin – The Story of a Dream" soundtrackilla ja teki vuonna 2012 Brooklyn Rider -jousikvartetin kanssa yhteistyötä Bahman Ghobadin elokuvan "Rhino Season" musiikin parissa. Francis Ford Coppolan elokuvan "Youth Without Youth" soundtrackilla Kalhor teki yhteistyötä Osvaldo Golijovin kanssa.
Vuonna 2006 Kalhor aloitti luovan projektin turkkilaisen säveltäjä Erdal Erzincanin kanssa. Yhteistyön ensimmäinen tulos oli albumin mittainen sarja "The Wind", jonka kansainvälistä arvostusta saavuttanut levytys julkaistiin ECM-levymerkillä. Kalhor on ollut kolmesti ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Vuonna 2017 Silk Road Ensemble, jossa Kalhor on jäsenenä, sai Grammy-palkinnon albumista "Sing Me Home".
Andries Noppert

Andries Noppert (s. 7. huhtikuuta 1994 Heerenveen, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Noppert edustaa Eredivisiessa pelaavaa SC Heerenveeniä. Hän edusti SC Heerenveeniä 2013–2014 ja uudelleen toukokuusta 2022 alkaen tehtyään Heerenveenin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Vuosina 2014–2018 hän edusti NAC Bredaa. Vuosina 2018–2019 hän edusti Calcio Foggia 1920:ta Serie B:ssä eli Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. 2019–2020 hän edusti FC Dordrechtia. Tammikuussa 2021 hän teki sopimuksen Go Ahead Eaglesin kanssa. Seurajoukkueurallaan Noppert on pelannut jouluun 2022 mennessä Alankomaiden sarjoissa 37 ottelua ja Italian sarjoissa kahdeksan ottelua.
Syyskuussa 2022 Noppert kutsuttiin Alankomaiden A-maajoukkueeseen. Saman vuoden marraskuussa hänet nimettiin Alankomaiden joukkueeseen Qatarin MM-kilpailuihin 2022. Noppert pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa MM-turnauksen avausottelussa Senegalia vastaan. Alankomaat voitti ottelun 2–0. Noppert pelasi kokonaan myös Alankomaiden neljä muuta MM-turnausottelua.
Marjan Vahdat

Marjan Vahdat (; s. 1976 Teheran) on iranilainen laulaja. Hän ryhtyi esiintymään vapaana laulajana ja muusikkona vuonna 1995.
Vahdatin musiikki pohjautuu persialaiseen laulumusiikin traditioon, mutta hän on omaksunut nykyaikaisen ilmaisutavan. Hän opiskeli viidentoista vuoden ajan persialaista laulumusiikkia eri opettajien johdolla ja suoritti lisäksi musiikkitieteen opintoja Kölnin yliopistossa. Vahdat osallistui albumiin "Lullabies from the Axis of Evil" (2004), jonka julkaisun jälkeen hän aloitti siskonsa Mahsa Vahdatin kanssa pitkäaikaisen yhteistyön norjalaisen levy-yhtiö Kirkelig Kulturverkstedin (KKV) kanssa. Tämä yhteistyö johti albumien maailmanlaajuiseen julkaisemiseen ja kansainväliseen konserttiuraan. Vahdat on esiintynyt konserteissa ja festivaaleilla Aasiassa, Euroopassa, Amerikan mantereella ja Afrikassa.
Vuonna 2022 Vahdat julkaisi kolmantena sooloalbuminaan levyn "Our Garden Is Alone", jonka tuotti Bugge Wesseltoft. Musiikki tehtiin koronaviruspandemian ja sen tuottamien käytännön vaikeuksien aikana. Vahdatin, Wesseltoftin, Jo Berger Myhren, Kenneth Ekornesin, Shervin Mohajerin ja Pasha Hanjanin muodostama kokoonpano ei tavannutkaan levyn tekemisen aikana studiossa vaan äänityssessiot pidettiin kolmessa eri maanosassa. Vahdat on saanut parhaan alueelliset rajat ylittävän albumin tunnustuksen (albumista "Placeless", 2019, Transglobal World Music Chart) ja Independent Music Awardin parhaasta perinteisestä maailmanmusiikin albumista (albumista "Twinklings of Hope", 2013). Vahdat on antanut lauluopetusta muun muassa vuodesta 2011 alkaen puolalaisessa Jerzy Grotowski -instituutissa.
Vahdat on asettunut Yhdysvaltoihin.
Kiya Tabassian

Kiya Tabassian (s. 1976 Teheran) on iranilaissyntyinen, vuonna 1990 Kanadaan muuttanut setarinsoittaja ja säveltäjä.
Tabassian sai varhaista koulutusta persialaisessa musiikissa asuessaan Iranissa. Hän muutti perheineen Montrealiin Québeciin vuonna 1990 ja jatkoi musiikkiopintojaan. Häntä opettivat Reza Ghassemi ja Kayhan Kalhor, minkä lisäksi hän sai Montrealin musiikkikonservatoriossa opetusta sävellyksessä Gilles Tremblaylta ja Michel Gonnevilleltä. Vuonna 1998 Tabassian oli mukana perustamassa Constantinople-yhtyettä. Taustalla oli pyrkimys kehittää kokoonpano, joka omaksuisi vaikutteensa keskiajan musiikin ja renessanssimusiikin perinnöistä Euroopasta, Välimeren alueelta ja Lähi-idässä. Tabassian on toiminut Constantinople-yhtyeen taiteellisena johtajana.
Tabassian on tehnyt Kanadan radion (CBC) kanssa säännöllistä yhteistyötä vuodesta 1996. Hän on tehnyt musiikillista yhteistyötä muun muassa Atlas Ensemblen kanssa. Säveltäjänä hän on työskennellyt muiden muassa Montrealin sinfoniaorkesterin, Nouvel Ensemble Modernen ja Euroopan yleisradiounionin kanssa. Tabassian on säveltänyt musiikkia myös dokumentteihin ja muihin elokuviin. Vuosina 2002–2005 hän osallistui kansainväliseen MediMuses-tutkimushankkeeseen, joka syventyi Välimeren alueen ja Lähi-idän musiikin historiaan ja ohjelmistoon. Kesällä 2017 Tabassianista tuli Rencontres musicales de Conques -festivaalin "associate artist". Samana vuonna hän perusti Maailmanmuusikoiden keskuksen (Centre des musiciens du monde) Montrealiin. Vuosina 2005–2011 Tabassian oli Montrealin taideneuvoston (Conseil des arts de Montréal) jäsen ja tästä ajasta kolmen vuoden ajan sen musiikkikomitean puhemies. Hän on istunut johtokunnan jäsenenä myös Quebecin taiteiden ja kirjallisuuden neuvostossa.
Hyväntekeväisyyden ritarikunta

Hyväntekeväisyyden ritarikunta () oli Osmanivaltakunnassa jaettu kunnianosoitus. Se perustettiin syyskuussa 1878 sulttaani Abd-ul-Hamid II:n käskystä. Sitä jaettiin hyväntekeväisyyden saralla ansioituneille naisille. Nämä saattoivat olla niin valtakunnan asukkaita kuin myös ulkomaalaisiakin. Sulttaanit palkitsivat ritarikunnalla myös haaremiensa suosikkeja.
Kunnianosoitusta jaettiin kolmessa luokassa:
Abolhasan Saba

Abolhasan Saba (; 1902 Teheran – 1957) oli iranilainen säveltäjä ja muusikko. Hän soitti lukuisia eri soittimia, mutta tuli tunnetuimmaksi osaamisestaan viulun- ja setarinsoitossa.
Saba oppi setarinsoiton perusteet Mirza Abdollahilta. Hän jatkoi opintojaan ja täydensi ne Darvish Khanin johdolla. Vuonna 1927 Saba lähetettiin johtamaan Rashtin konservatoriota. Ollessaan alueella hän keräsi paikallisia melodioita, joista muodostuneet kokoelmat vaikuttivat myöhemmin myös hänen omiin sävellyksiinsä. Muiden toimiensa ohella Saba rakensi soittimia itse.
Saban johdolla opiskelivat monet merkittävimpiin kuuluneet iranilaisen musiikin toimijat, kuten Hossein Tehrani, Ali Tajvidi, Faramarz Payvar ja Hossein Dehlavi. Saba opetti sekä musiikin teoriaa että esittävää taidetta. Hän kuoli vuonna 1957 ja tuli haudatuksi Teheranin Zahiroddolen hautausmaalle.
Sari Airola

Sari Airola (s. 19. maaliskuuta 1967 Rovaniemi) on suomalainen kuvittaja ja lastenkirjailija. Hänet valittiin Kuvittajat ry:n puheenjohtajaksi helmikuussa 2023. Hän toimi tehtävässä aiemmin 2016–2018.
Airola valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun taidekasvatuksen osastolta vuonna 1997. Hän on asunut pitkiä aikoja ulkomailla ja aloitti lehtiin kuvittamisen asuessaan Yhdysvalloissa 1997–1999. Lisäksi Airola on asunut Hongkongissa ja Istanbulissa ja osallistunut aktiivisesti kansainvälisiin näyttelyihin. Hänet on palkittu mm. Bolognan lastenkirjamessujen kuvittajanäyttelyssä 2024, Kauneimmat kirjat finalistina 2024 ja IBBYn kunnialistalla 2008. Airola voitti joulupostimerkkikilpailun 1. palkinnon 2016. Hänen teoksensa ovat kiertäneet kansainvälisissä näyttelyissä mm. Arabiemiraateissa, Virossa, Shanghaissa, Hongkongissa ja Britanniassa.
Sari Airola on toiminut myös kuvallisen viestinnän opettajana muun muassa Aalto yliopistossa, Lahden muotoiluinstituutissa, Pekka Halosen akatemiassa ja Kymenlaakson ammattikorkeakoulussa graafisen suunnittelun osastolla.
Lundat

Lundat ovat joukko useita bantukieliä puhuvia kansoja, jotka elävät Kongon demokraattisen tasavallan kaakkoisosissa, Angolan itäosissa sekä Sambian pohjois- ja luoteisosissa. Lundat jakautuvat pienemmiksi eri alueilla eläviksi väestöryhmiksi, joista useat ovat alkujaan kotoisin Lundan kuningaskunnan alueelta.
Lundien polveutuminen vaihtelee eri alueilla; osa yhteisöistä on matrilineaarisia, osa patrilineaarisia ja osassa on molempia piirteitä. Avioliittomaksut ovat kuitenkin matalia ja leskeksi jääneen puolison periminen sekä serkkujenväliset avioliitot ovat yleisesti harjoitettuja käytänteitä.
Elinympäristö ja elinkeinot.
Suurin osa lundista elää metsien reunustamien jokien halkomilla savannimailla ja metsästys sekä keräily ovat monille lundaryhmille tärkeitä ravinnonhankintatapoja. Nykyisin kaikki lundaryhmät harjoittavat kuitenkin maanviljelyä ja pienimuotoista karjanhoitoa. Viljelykasveina ovat maniokki, hirssit, maapähkinät, pavut ja maissi. Lisäksi kaupankäynti on paikallisella tasolla laajaa, ja lundat on tunnettu muun muassa norsunluun ja orjien kauppiaina.
Asuminen, sosiaaliset rakenteet ja uskonnot.
Lundakylät ovat pieniä ja tiiviitä. Joissakin yhteisöissä yhteisön hallinnollinen järjestelmä on varsin monimutkainen. Lundien uskonnot pohjautuvat taivaalla tai maan sisässä olevaan suureen ylimaalliseen henkeen, minkä lisäksi lundat harjoittavat myös esi-isiensä palvontaa.
Marisa Mell

Marisa Mell (alk. Marlies Theres Moitzi; 24. helmikuuta 1939 Graz, Saksa – 16. toukokuuta 1992 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen näyttelijä.
Oda (yritys)

Oda (aiemmin Kolonial) on norjalainen verkkokauppa, joka on erikoistunut elintarvikkeiden ja muiden päivittäistavaroiden kotiintoimitukseen valikoiduilla kaupunkialueilla. Automaattivarastoihin perustuvassa liiketoimintamallissa tilaukset tehdään älypuhelinsovelluksella tai verkkosivujen kautta, minkä jälkeen robotit keräävät kunkin asiakkaan verkossa tekemät ostokset laatikoihin. Toimitukset jaetaan tilaajien osoitteisiin pakettiautoilla tietotekniikan reitittämänä ja aikatauluttamana. 
Norjassa Oda on yltänyt yli 70 prosentin markkinaosuuteen ruoan kotiinkuljetuksissa. 
Oda Suomessa.
Oda aloitti Suomen pääkaupunkiseudulla vuoden 2022 tammikuussa, mutta lopetti kesäkuussa 2023 kuluttajaliiketoimintansa kannattamattomana rahoitusmarkkinoiden muututtua äkillisesti.
Oda teki Suomessa vuonna 2022 ison lanseerauskampanjan teemoilla ”Sehän kävi helposti”, ”Hyvästi kauppareissut” ja ”Joko odasit?”. Kampanja palkittiin Suomen Effie-kilpailussa kauppa &amp; kuluttaja -sarjan pronssilla ja Vuoden huiput -kilpailussa Hopeahuipulla. Osia siitä ylsi finaaliin myös Voitto-mainoselokuvakilpailussa ja Kaiku-radiomainoskilpailussa.
Vuoden 2022 lopulla Oda kertoi ottaneensa Suomen pääkaupunkiseudun ruokakaupan kotiinkuljetuksista vajaassa vuodessa noin neljänneksen osuuden ja suunnittelevansa toiminnan laajentamista Tampereelle ja Turkuun. Maailmanlaajuinen korkotason nopea nousu teki kuitenkin Suomen-toiminnasta Odan omistavien kansainvälisten pääomasijoitusyhtiöiden mukaan huonosti kannattavaa. Vantaalle rakennetun automaattivaraston toimintaa pyritään jatkamaan myymällä sen kapasiteettia ja palveluja muille ruokakaupan toimijoille. Oda jatkaa alkuperäisellä konseptilla toisella Norjan ulkopuolisella toiminta-alueellaan Berliinissä, joka on Suomen pääkaupunkiseutua väestömäärältään monin verroin suurempi. 
Uutta Suomen-liiketoimintamallia rakentaakseen Oda sanoi kesäkuun 2023 lopulla irti 20 kuluttajamarkkinoinnin ja asiakaspalvelun toimihenkilöä ja lomautti kuljetus- ja logistiikkaväkensä enintään kolmeksi kuukaudeksi. Kesä-heinäkuun vaihteessa se myi loput varastonsa asiakkailleen 50 prosentin alennuksella.
48. hikō sentai

48. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin heinäkuussa 1943 77. hikō sentain ja 206. kyodo hikō sentain toimittamista rungoista. Muodostaminen saatiin päätökseen kaksilaivueisena marraskuussa Jiandaossa Mantsuriassa. Helmikuussa 1944 se järjestettiin uudelleen hikōtaiksi (lentävä osa).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
51. hikō sentai

51. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin huhtikuussa 1944 Ozukissa. Se siirrettiin kesäkuussa 1944 Länsi-Honshulle Hofun lentotukikohtaan, missä olo aikana yhtymän koneet vaurioittivat 20. elokuuta kahta B-29 pommikonetta. Lokakuussa yhtymä siirrettiin Luzonille Del Carmeniin, mistä se siirrettiin lokakuun lopulla Negrosille Saravian lentotukikohtaan noin kuukaudeksi ennen paluuta Luzonille Poracin lentotukikohtaan. Filippiinien taisteluissa yhtymä pudotti 18. lokakuuta 13 viholliskonetta menettäen itse 11 konetta ja kolme lentäjää.
Joulukuussa se siirrettiin takaisin Japaniin Tokion koillispuolelle Shimodateen, missä se oli sodan loppuun lukuun ottamatta noin kuukauden mittaista jaksoa Itamissa maalis–huhtikuussa 1945. Tokiota suojatessaan yhtymän lentäjät pudottivat 16. helmikuuta 1945 neljä viholliskonetta ja seuraavana päivänä kahdeksan ilman omia tappioita.
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
Stortorvet

Stortorvet on Oslon keskusaukio, jonka laidalla sijaitsee Oslon tuomiokirkko. Alun perin kaupungin tori sijaitsi Akershusin linnan vieressä nykyisen Christiania Torvin paikalla, mutta vuoden 1686 kaupunkipalon jälkeen uusi tuomiokirkko rakennettiin kaupunginmuurin ulkopuolelle nykyiselle paikalle, ja vuonna 1736 markkinat siirrettiin Stortorvetille. Torin paikalla oli aiemmin lampi, joka täytettiin maalla. Stortorvet oli pitkään kaupungin tärkein markkinapaikka, mutta nykyisin siellä harjoitetaan lähinnä kukkakauppaa.