Itämeren valuma-alue

Itämeren valuma-alue on Itämeren ympärillä oleva valuma-alue, joka sisältää Itämeren lisäksi niiden virtavesien valuma-alueet, jotka laskevat Itämereen. Valuma-alueen pinta-ala on noin 1,6 miljoonaa tai 1,739 miljoonaa neliökilometriä (km² ), josta Itämeren osuus on 422 000 km² tai 392 000 km² ilman Kattegatia . Vaikka aikaisemmin Itämeren alue rajattiin Tanskan salmiin, on Itämerellä vielä suuri vaikutus Kattegatissa. Itämereen luetaankin nykyään mukaan myös Kattegatin alue. Samoin toimitaan tässä artikkelissa. 
Itämereen laskee yli 250 jokea, jotka tuovat siihen joka vuosi noin 660 kuutiokilometriä (km³) vettä. Itämeren keskitilavuus on 21 000 km³, joten vuoden tulovirtaama on sen tilavuudesta yksi kolmaskymmenesosa. Veden viipymäksi ilmoitetaan kuitenkin esimerkiksi 50 vuotta . Kaikesta huolimatta Itämeri ei toimi kuin järvi, vaan sitä on pidettävä merenlahtena. Sen yhteys Pohjanmereen on käytännössä kaksisuuntainen. Valuma-alueen vedet pitävät virtauksen suunnan pääsääntöisesti Itämereltä Pohjanmerelle päin, mutta välillä Itämereen pääsee vettä päinvastaiseen suuntaan niin kutsuttuina suolapulsseina. Suolapulssien takia Itämeren vesi on lievästi suolainen (pintavesissä alle 1 %) ja sitä pidetään siksi Mustanmeren tapaan murtovesialtaana. Suolaisuus on suurinta eteläisellä Itämerellä erityisesti Tanskan lähellä.
Maantietoa.
Valtiosuhteet.
Itämeren rannikko jakautuu yhdeksän valtion Latvian, Liettuan, Puolan, Ruotsin, Saksan, Suomen, Tanskan, Venäjän ja Viron kesken. Noin 15 miljoonaa asukasta elää 10 kilometrin etäisyydellä Itämeren rannikolta. Koko valuma-alueella elää yli 84 miljoonaa ihmistä, joista 93 % elää yhdeksän valtion alueella. Valuma-alue levittäytyy jonkin verran rantavaltioita kauemmaksi. Valuma-alueen latvavesistä sijaitsevat edellisten lisäksi Valko-Venäjällä ja pieniä alueita Norjassa, Slovakiassa, Tšekissä ja Ukrainassa.
Itämeren jako vesialueittain.
Itämeri muodostaa neljäsosan sen valuma-alueesta ja se muodostuu varsinaisesta Itämerestä eli keskusaltaasta, Pohjanlahdesta ja Suomenlahdesta. Nykyään siihen liitetään mukaan Beltinmeren takana sijaitseva Kattegat. Mainitut 4 osaa voidaan jakaa vielä pienempiin osiin (katso viereistä karttakuvaa): 
Vesistösuhteet.
Lasku-uomat ja kanavat.
Itämeren lasku-uomana voidaan pitää Beltinmerellä sijaitsevia Tanskan salmia. Saaristossa on lukuisia saaria, joiden välistä vesi virtaa säätilanteesta riippuen joko pohjoiseen tai etelään päin. Tärkeimmät salmet ovat Vähä-Belt, Iso-Belt ja Juutinrauma. Nykyään Itämereen liitetään myös Kattegat, joka on matala merialue ja vaiheittumisvyöhyke Skagerrakin ja Beltinmeren välissä.
Pääosa kaupallisesta vesiliikenteestä Pohjanmeren ja Itämeren välillä kulkee Tanskan salmien kautta. Suurin laivojen syväys on tällöin 15 metriä. Vaihtoehtoinen kulkuväylä on 98 kilometriä pitkä Kielin kanava. Sen länsipää on Brunsbüttelin kaupungissa ja itäpää Kielissä. Kanavssa voi laivojen suurin syväys olla 9,5 metriä. Kolmas väylä on Vienanmeren–Itämeren kanava. Se alkaa Pietarista, kulkee Laatokan, Syvärin, Äänisen ja Uikujärven kautta Vienanmerelle. Sen syväys on kuitenkin vain 4 metriä.
Kansainvälisesti merkittävien jokien valuma-alueet.
Seuraavassa esitellään valuma-alueeltaan 14 suurta ja Itämerellä kansainvälisesti merkittävää vesistöaluetta, jotka sijaitsevat usein usean valtion alueella. Niiden yhteisen valuma-alueen pinta-ala on 1,05 miljoonaa km². Ne muodostavat yhdessä 81 % Itämeren valuma-alueen maa-alasta. Luettelosta on jätetty pois joitakin suuria jokia, koska ne sijaitsevat kokonaan valtionsa sisällä.
Tarkennettu luettelo valuma-alueista.
Seuraava luettelo on edellistä kattavampi ja siihen on otettu mukaan kaikki vähintään 200 km² laajuiset jokien valuma-alueet, ja niiden lisäksi myös valtion vesistöviranomaisten päävesistöiksi luokittelemat valuma-alueet. Valuma-alueita on yli 230. Valuma-alueen pääuomalla tarkoitetaan yleensä joensuuhun päättyvän virtaveden vesistön pisintä uomaa tai sen virtaamaltaan suurinta vesistön uomaa. Taulukossa voi olla pääuoman tiedon puuttuessa myös artikkelissa ilmoitettu joen pituus. Taulukon tiedot on luettu wikipedia-artikkeleista taulukon alla ilmoitetulla tavalla ja tietojen lähteet yksilöidään jokikohtaisesti taulukon oikeassa sarakkeessa.
Lähteet: Tiedot on luettu seuraavista wikipedia-artikkeleista, 1 = suomenkielinen, 2 = ruotsinkielinen, 3 = venäjänkielinen, 4 = vironkielinen, 5 = latviankielinen, 6 = liettuankielinen, 7 = puolankielinen, 8 = saksankielinen, 9 = tanskankielinen.