tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tyler Seguin

Tyler Paul Seguin (s. 31. tammikuuta 1992 Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-liigan Dallas Starsia. Seguinin vahvuuksia ovat maalintekotaito ja pelinäkemys. Hän on Stanley Cup -voittaja vuodelta 2011 ja maailmanmestari 2015.
Peliura.
Seguinin kasvattajaseura on Whitby Wildcats. Plymouth Whalers valitsi hänet yhdeksäntenä pelaajana OHL-liigan Priority-valintatilaisuudessa 2008. Seguin teki tulokaskaudellaan 2008–2009 OHL:n runkosarjassa tehot 21+46=67 ja valittiin tulokkaiden tähdistöön. Hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Chris Terryn jälkeen.
Kaudella 2009–2010 Seguin voitti kilpailijansa Taylor Hallin kanssa OHL:n pistepörssin. Seguin valittiin OHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen, palkittiin läpimurtonsa jälkeen Red Tilson Trophyllä ja hän pelasi OHL:n tähdistöottelussa ollen Team Orrin kapteeni. Seguin voitti myös CHL Top Prospect Awardin. Hänet varattiin toisena NHL-liigan varaustilaisuudessa vuonna 2010. Hänet varasi Boston Bruins. Ensimmäisenä varattiin Taylor Hall.
Seguin aloitti NHL-uransa Bruinsissa jo 18-vuotiaana ja oli voittamassa heti tulokaskaudellaan Stanley Cupia. Kaudella 2011–2012 hän oli joukkueensa eniten pisteitä ja maaleja tehnyt pelaaja tehtyään tehot 29+38=67. Seuraavalla kaudella hän pelasi toisen kerran urallaan Stanley Cup -loppuotteluissa, mutta tuolla kertaa Bruins hävisi mestaruuden Chicago Blackhawksille. Seguin aloitti kauden 2012–2013 EHC Bielissä Sveitsin pääsarjassa NHL:n työsulun vuoksi.
Heinäkuussa 2013 Seguin siirtyi Dallas Starsiin osana pelaajakauppaa, jossa Stars sai hänen lisäkseen hyökkääjä Rich Peverleyn sekä puolustaja Ryan Buttonin ja jossa Bruinsiin siirtyivät hyökkääjät Loui Eriksson, Matt Fraser ja Reilly Smith sekä puolustaja Joe Morrow. Seguinia oltiin kritisoitu Bostonissa villin vapaa-aikakäyttäytymisen vuoksi, minkä monet tahot uskoivat osittain vaikuttaneen siirtoon.
Kansainväliset kilpailut.
Seguin kilpaili Kanadan joukkueessa Ivan Hlinkan muistoturnauksessa 2009 Tšekissä, missä hän johti joukkuettaan tekemällä neljässä ottelussa kymmenen maalia Kanadan voittaessa turnauksessa kultaa. Aiemmin hän voitti kultaa Ontarion joukkueen kanssa jääkiekon U-17 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki yksitoista pistettä kuudessa ottelussa. Seguin kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Kanadan joukkueeseen Tšekin MM-kisoissa 2015. Hän oli turnauksen paras maalintekijä yhdeksällä maalillaan.
Muuta.
Seguinin isä Paul pelasi jääkiekkoa puolustajana Vermontin yliopistojoukkueessa.
Elo Kuosmanen

Elo Nyyrikki Kuosmanen (28. kesäkuuta 1893 Helsinki – 23. kesäkuuta 1980 Padasjoki) oli suomalainen tanssija, koreografi, lavastaja, näyttämöpukusuunnittelija, balettimestari, balettipedagogi ja taidemaalari. Hän piti ensimmäisen julkisen tanssiesityksensä vuonna 1921.
Kuosmanen opiskeli Helsingin Tanssiopistossa ja oli yksi vuonna 1922 perustetun Suomen Kansallisbaletin tanssijoista sen ensimmäisen "Joutsenlampi"-baletin esityksissä. Kuosmanen oli avannut oman tanssikoulunsa jo vuonna 1920, vaikka jatkoi tuolloin vielä itsekin opintojaan Tanssiopistossa. Hän opetti koulussaan sekä baletti- että steppitanssia. 
Kuosmasen puoliso oli balettitanssija ja tanssinopettaja Iris Salin (1906–1991), joka opiskeli Kuosmasen tapaan Helsingin Tanssiopistossa. Heidän poikansa Leo Kuosmasen kirjoittaman elämäkerran mukaan sekä Elo Kuosmanen että Iris Salin korostivat kumpikin Helsingin Tanssiopiston suurta merkitystä Suomen Kansallisbaletin synnyssä. 
Kuosmanen esiintyi näyttelijänä Uuno Hirvosen ohjaamassa pitkässä elokuvassa "Meren ja lemmen aallot" (1926). Myöhemmin hän teki joihinkin elokuviin myös koreografioita ja lavastuksia.
Elo Kuosmaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963, kuten myös hänen puolisolleen Iris Salinille.
Carlos Franqui

Carlos Franqui (4. joulukuuta 1921 Cifuentes, Kuuba − 16. huhtikuuta 2010 San Juan, Puerto Rico) oli kuubalainen journalisti, kirjailija, runoilija ja poliittinen aktivisti. Hän osallistui heinäkuun 26. päivän liikkeeseen ja sittemmin Kuuban vallankumoukseen 1959. Myöhemmin hän riitaantui Fidel Castron kanssa erityisesti kritisoiden Tšekkoslovakian miehitystä 1968, johon Kuuba ei sinänsä osallistunut.
Franqui jatkoi kirjallista ja poliittista toimintaansa Puerto Ricossa. Maailmalle on levinnyt Kuuban vallankumouksellisista kuvia, joissa Franqui on häivytetty Fidelin taustalta. Franqui kuoli hengityselinten vajaatoimintaan.
Anna Walentynowicz

Anna Walentynowicz (; 15. elokuuta 1929 – 10. huhtikuuta 2010) oli puolalainen ammattiyhdistysaktiivi. Hänen irtisanomisestaan elokuussa 1980 käynnistyi Gdanskin telakalla lakko, joka lamaannutti Puolassa koko Itämeren rannikon sekä johti lakkoaaltoon ja Solidaarisuuden syntyyn. Walntynowicz oli Solidaarisuuden keskeisiä jäseniä. Lähes miljoona työntekijää ryhtyi tukilakkoon liikkeen asettamien 21 vaatimuksen saavuttamiseksi.
Walentynowiczia on kuvailtu Solidaarisuuden ikoniksi, ja hän oli monen elokuvan sankari.
Walentynowicz jäi toisen maailmansodan aikana sotaorvoksi. 20-vuotiaana hän meni työhön Gdańskin telakalle, ensin hitsaajaksi, sitten nosturinkuljettajaksi. Hän toimi ammattiyhdistysaktiivina 1970- ja 1980-luvuilla, ja hänen kuvansa oli usein oppositioliikkeen propagandajulisteissa. Hän työskenteli maanalaisen "Robotnik Wybrzeża" (”Rannikon työläinen”) -lehden toimittajana. Laittoman ammattiyhdistysliikkeen jäsenyys ja sananvapauden puolustaminen johtivat Walentynowiczin irtisanomiseen viisi kuukautta ennen hänen eläkkeelle jäämistään. Tästä tapahtumasta lähti liikkelle valtava lakkoaalto, ja hänen sallittiin palata työhönsä. Häntä alettiin nimittää Solidaarisuuden isoäidiksi. Kommunismin romahtamisen jälkeen hän etääntyi Solidaarisuudesta.
Walentynowicz kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa huhtikuussa 2010.
East Midlandsin lentoasema

East Midlandsin lentoasema (, on lentoasema, joka sijaitsee Castle Doningtonin kylässä luoteis-Leicestershiressa East Midlandsin hallintoalueella. Se on Yhdistyneen kuningaskunnan yhdenneksitoista vilkkain lentoasema 4,7 miljoonalla matkustajallaan (2009).
Asemalta operoivia lentoyhtiöitä ovat mm. Aurigny Air Services, BMI, Bmibaby, Eastern Airways, Jet2.com, Manx2, Ryanair, Thomson Airways.
Cenerin pohjatunneli

Cenerin pohjatunneli (, ) on rautatietunneli Sveitsissä, Bellinzonan ja Luganon välillä. Tunnelin pituus on noin 15,4 kilometriä, mutta kaiken kaikkiaan tunneleita, kuiluja ja kulkureittejä on 39,8 kilometriä. Tunneli vihittiin käyttöön syyskuussa 2020.
Rautatietunneli koostuu kahdesta erillisestä tunnelista: itäistä pitkin junat kulkevat etelään ja läntistä pohjoiseen. Itäisen tunnelin pituus on 15 465 metriä ja läntisen 15 288 metriä. Tunneli nousee etelään päin kuljettaessa niin, että eteläinen suuaukko, Veziassa, on noin 100 metriä Viginassa olevaa pohjoispäätä korkeammalla. Tunnelien välillä on turvakäytäviä noin kolmensadan metrin välein.
Tunneli korvaa suurelta osin olemassa olevan, Cenerin tunnelin kautta kulkevan, hitaamman vuoristoreitin. Tunnelin rakentaminen liittyy laajaan hankkeeseen, jolla parannetaan Sveitsin ja Saksan sekä Italian välisiä ratayhteyksiä. Cenerin pohjatunnelin lisäksi Zürichin ja Milanon välillä tulee olemaan Gotthardin pohjatunneli ja Zimmerbergin pohjatunneli. 
Hankkeen toteutti AlpTransit Gotthard AG -yhtiö, joka on valtiollisen rautatieyhtiö SBB-CFF-FFS:n tytäryhtiö.
Rakennusprosessin eteneminen.
2010 huhtikuussa käytäviä ja tunneleita oli valmiina 7,7 km (19,4 %)
2011 tammikuussa 11,4 km (28,6 %)
2012 syyskuussa 21,8 km (54,8 %)
2015 helmikuussa 35,9 km (90,2 %).
King Kong elää

King Kong elää ("King Kong Lives") on John Guillerminin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailu- ja tieteiselokuva vuodelta 1986. Se on jatko-osa vuoden 1976 "King Kong" -elokuvalle.
Juoni.
Kun King Kong ammuttiin alas World Trade Centeristä, ei se kuollutkaan vaan vaipui koomaan. Kymmenen vuotta myöhemmin tiedemiehet haluavat herättää King Kongin takaisin henkiin. Tiedemiehet löytävätkin viidakon uumenista uuden jättiläisapinan, jonka he kuljettavat Yhdysvaltoihin vaativaa operaatiota varten. King Kong herää eloon ja ihmiset tulevat todistamaan valtaisaa tuhoa…
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen suositteli elokuvaa vain ”camp-herkistelijöille” ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Hapetus-pelkistystitraus

Hapetus-pelkistystitraus eli redox-titraus on titrausmenetelmä. Sen analyyttinen käyttö perustuu titrausliuoksen ja tutkittavan aineen eli analyytin väliseen hapetus-pelkistysreaktioon. Tällaisia titrauksia ovat muun muassa cerimetrinen ja jodometrinen titraus.
Periaate.
Hapetus-pelkistystitrauksessa analyytti usein hapetetaan. Tällöin titrausliuoksena on jonkin vahvan hapettimen liuos. Usein käytettyjä hapettimia ovat kaliumpermanganaatti, Ce4+-ioni, kaliumdikromaatti, kaliumbromaatti ja kaliumjodaatti
Joissakin menetelmissä tutkittava liuos hapetetaan tai pelkistetään ennen titrauksen aloittamista. Lisättäessä titrausliuosta tutkittavaan liuokseen analyytti hapettuu tai pelkistyy ja titrausliuos pelkistyy tai hapettuu. Kun ekvivalenttikohta saavutetaan, havaitaan potentiometristen mittausten perusteella piirretystä titrauskäyrästä, että liuoksen indikaattorielektrodin potentiaali verrattuna standardivetyelektrodin potentiaaliin nousee voimakkaasti.. Ekvivalettikohdan saavuttamiseen kuluneesta titrausliuoksen määrästä voidaan laske analyytin pitoisuus.
Hapetus-pelkistystitrauksen ekvivalenttikohdan määrittämiseen voidaan käyttää potentiometriaa tai redox-indikaattoria. Redox-indikaattorit ovat useimmiten orgaanisia yhdisteitä, joiden hapettuneet ja pelkistyneet ovat erivärisiä ja värinmuutoksesta havaitaan ekvivalenttikohdan saavuttaminen.
Permanganaattititraus.
Permanganaattititrauksessa hapettimena on permanganaatti-ioni, useimmiten kaliumpermanganaatin muodossa. Permanganaatti-ioni on väriltään voimakkaan violetti. Ioni pelkistyy happamissa olosuhteissa Mn2+-ioniksi, joka on väritön tai heikosti punertava. Kun permanganaattiliuoksen väri jää tutkittavaan liuokseen on titrauksen ekvivalenttikohta siinä.
MnO4 + 8 H+ + 5 e− → Mn2+ + 4 H2O
Permanganaattiliuosten käyttämisessä titrausliuoksena on ongelmana se, että valo hajottaa permanganaattiliuoksen helposti mangaanidioksidiksi.
Cerimetrinen titraus.
Cerimetrisessä titrauksessa Ce4+-ioni pelkistyy Ce3+-ioniksi. Cerimetristä titrausta käytetään määritettäessä useiden epäorgaanisten tai orgaanisten yhdisteiden pitoisuuksia. Tämän titrauksen yhteydessä käytetään indikaattorina usein ferroiinia.
Jodometrinen titraus.
Jodometrisessä titrauksessa analyytti kykenee hapettamaan jodidi-ionit vapaaksi jodiksi. Jodi ja jodidi-ionit muodostavat trijodidi-ionin I3−. Trijodidi-ioni muodostaa sinisen yhdisteen tärkkelyksen kanssa.
Jodometriassa titrausliuoksena käytetään tiosulfaatti-liuosta. Tiosulfaatti hapettuu jodin vaikutuksesta tetrationaatiksi.
I2 + 2 S2O32− → S4O62− + 2 I−
Indikaattorina käytettävä tärkkelys lisätään titrauksen loppuvaiheessa ja titrausta tiosulfaatilla jatketaan, kunnes sininen väri on hävinnyt.
Lars Jungnickel

Lars Jungnickel (s. 31. elokuuta 1981) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edustaa 3. Ligassa pelaavaa Dynamo Dresdeniä. Jungnickel on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jungnickel pelasi juniorivuosinaan Dynamossa, josta hän siirtyi 20-vuotiaana Energie Cottbusiin 2001. Jungnickel pelasi Cottbusissa kuusi kautta, joista kolme Bundesliigassa. Kesällä 2007 hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa.
Maksim Stepanov

Maksim Stepanov (, s. 3. helmikuuta 1980 Pietari) on venäläinen riistamaaliampuja ja maailmanmestari.
Stepanov on saavuttanut MM-kilpailuissa yksitoista kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Papintappaja

Papintappaja ("Callidium violaceum") on sarvijäärien heimoon ("Cerambycidae") kuuluva kovakuoriainen. Se on väriltään kiiltävän tummansininen, 11–13 mm pitkä, litteä ja leveä. Tuntosarvet ulottuvat koiraalla lähes peitinsiipien kärkeen ja naaraalla peitinsiipien keskikohdan yli. Papintappajaa tavataan sekä kuusissa että männyissä. Papintappaja elää luonnossa kuivissa puissa kaarnan alla ja erityisesti rakennuksissa sahatuissa ja huolimattomasti kuorituissa puissa. Papintappajaa voi tavata toukokuun loppupuolelta aina heinäkuun alkupuolelle saakka. Naaraat munivat kuorelliseen tai huolimattomasti kuorittuun puutavaraan. Suomessa papintappaja on vakiintunut ja yleinen laji ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy holarktisella alueella Euraasiassa, Pohjois-Amerikan pohjoisosissa, Euroopassa ja Siperiassa, Kaukasuksella idässä aina Japaniin asti.
Papintappajan toukka on tiheä- ja pitkäkarvainen, pienipäinen ja hyvin lyhytjalkainen.
Dario Gradi

Dario Gradi (s. 8. heinäkuuta 1942 Milano) on italialaissyntyinen englantilainen jalkapallovalmentaja.
Gradi on nykyisin Crewe Alexandra FC:n nuorisoakatemian päävalmentaja. Hän oli vuodesta 1983 alkaen Crewen päävalmentajana yhtäjaksoisesti lähes 24 vuoden ja yli 1200 ottelun ajan. Siirtyessään seuran tekniseksi johtajaksi 2007 hän oli pisimpään yhtä seuraa valmentanut manageri Englannissa.
Ura.
Italiassa syntynyt Dario Gradi muutti Englantiin 4-vuotiaana. Hän pelasi Sutton Unitedissa ja Tooting &amp; Mitchamissa Englannin alasarjoissa, jonka jälkeen hän lähti opiskelemaan liikunnanopettajaksi. Jalkapallovalmennukseen hän ryhtyi vuonna 1971 Chelsean apulaisvalmentajana. 
Toimittuaan valmennustehtävissä usean vuoden ajan Gradi valittiin Wimbledonin manageriksi tammikuussa 1977. Hän pysyi Wimbledonissa vuoteen 1981 asti, jolloin hän siirtyi Crystal Palaceen. Kahdeksan kuukauden jälkeen Gradi siirtyi Leyton Orientin nuorten joukkueen valmentajaksi. Gradin huhuttiin siirtyvän Leytonista Barcelonan valmennusryhmään, mutta hänestä tuli 4. sarjatason pohjalla olevan Crewe Alexandran manageri. 
Ensitöikseen Gradi kehitti seuralle toimivan nuorisojärjestelmän, jonka avulla hän onnistui kehittämään Creweä. Ennen Gradin aikaa Crewe oli viettänyt koko 1900-luvun The Football Leaguen kahdessa alimmassa divisioonassa ja jäänyt viimeiseksi kuudesti vuoden 1946 jälkeen. Gradi nosti Crewen toiseksi korkeimmalle sarjaportaalle, silloiseen 1. divisioonaan, kauden 1996–1997 päätteeksi. Ensimmäisellä kaudella putoajaksi veikattu Crewe sijoittui sijalle 11. Seuraavilla kausilla Crewe taisteli onnistuneesti putoamista vastaan kunnes se vihdoin putosi keväällä 2002. Gradin lähes 24 vuotta kestänyt managerin ura Crewessä päättyi huhtikuussa 2007, kun hän päätti siirtyi seuran johtokuntaan. 
Gradi palasi päävalmentajaksi Guðjón Þórðarsonin saatua potkut 2009. Gradi erosi marraskuussa 2011 ja siirtyi Crewen nuorisoakatemian johtajaksi.
Gradilla on ollut suuri merkitys Crewelle. Hänen luoman nuorisojärjestelmän avulla seura pystyi kehittämään lukuisia huippupelaajia, jotka se myi myöhemmin eteenpäin. Siirroista saaduilla tuloilla on parannettu seuran kotistadionia ja harjoitusolosuhteita, mikä Gradin mielestä on hänen suurin saavutuksensa. Gradin nuorisojärjestelmän kautta on huipulle noussut mm. Danny Murphy, Robbie Savage, Rob Jones, Geoff Thomas, Neil Lennon, Dean Ashton ja David Platt. 
Kunnianosoitukset.
Englannin kuningatar on nimittänyt Gradin Brittiläisen imperiumin jäseneksi (MBE). Hänet on myös valittu englantilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2004 ja Loughborough'n yliopiston kunniatohtoriksi 2003.
Boksburg

Boksburg on kaupunki Etelä-Afrikassa Gautengin provinssissa, Johannesburgin itäpuolella. Vuonna 2001 siellä oli noin 158 650 asukasta. 
Boksburg on vanha kaivoskaupunki ja postivaunuasema. Sieltä löydettiin kultaa vuonna 1887. Kaupunki sai nimensä Etelä-Afrikan senaikaisen ulkoministerin, Edward Bokin mukaan.
Bruno Lucander

Bruno Otto Lucander (5. huhtikuuta 1882 Helsinki – 10. elokuuta 1929) oli suomalainen toimitusjohtaja, konsuli ja "Aero Oy":n (nykyinen Finnair) perustaja.
Lucanderin vanhemmat olivat pankinjohtaja Otto Lucander ja Alexandra Weckström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 ja kävi Lyypekin kauppakorkeakoulua 1902–1904. Lucander oli Pohjoismaiden Osakepankin palveluksessa pankin pääkonttorin virkailijana 1904–1906, Hangon konttorin apulaisjohtajana 1906–1910, Porin konttorin johtajana 1910–1913 sekä pääkonttorissa apulaisosastopäällikkönä ja prokuristina 1913–1916. Hän toimi sen jälkeen Turun Osakepankin Helsingin konttorin arvopaperiosastonjohtajana 1916, toiminimi Lars Krogiuksen prokuristina 1916–1917 ja "Suomen speditiokeskuksen (Suomen Välityskeskus Oy)" toimitusjohtajana 1918–1924. Lucander oli Aero Oy:n toimitusjohtajana 1924–1929.
Lucander perusti Aero Oy:n 12. syyskuuta 1923 yhdessä Gustaf Snellmanin ja Fritiof Åhmanin kanssa everstiluutnantti Arne Somersalon toimiessa yhtiön teknillisenä neuvonantajana. Uusi yhtiö sai ensimmäisen Junkers F 13 D-335 koneensa 14. maaliskuuta 1924 ja ensimmäinen lento tapahtui 20. maaliskuuta Helsingistä Tallinnaan. Aero Oy toimi Katajanokalta käsin jossa sillä oli pieni vesilentoterminaali. Säännölliset lennot Helsingin ja Tukholman välillä aloitettiin 2. kesäkuuta 1924 ja toukokuussa 1927 aloitettiin liikenne Turku-Tukholma reitillä Turun Ruissalosta käsin. Lucanderin aikana Aero hankki 7 Junkers-konetta. Koneissa käytettiin kesäkaudella kellukkeita ja talvella suksia sillä maakentiltä alettiin liikennöidä vasta vuodesta 1935 jolloin Turun Artukaisten lentoasema avattiin.
Sälinkään kartano

Sälinkään kartano sijaitsee Mäntsälän Sälinkään kylässä Kilpijärven rannalla. Kartanon historia alkaa vuodesta 1606, kun Ruotsin kuningas Kaarle IX lahjoitti ratsumestari Henrik Wreden leskelle Gertrud von Ungernille tiloja Sälinkään alueelta. Henrik Wrede oli pelastanut Kaarle IX:n hengen 1605 Kirkholman taistelussa, jossa hän itse kaatui. Wrede-suku omisti Sälinkään vuoteen 1730 saakka, jolloin kartano siirtyi avioliiton kautta de la Gardien suvulle.
Vuodesta 1805 kartano kuului Linnaisten kartanon omistaneelle Hans Henrik Stjernvallille, joka myi kartanon edelleen 1810 Henrik Johan Sohlbergille. Sohlberg rakennutti luultavasti 1830-luvulla kartanon nykyisen päärakennuksen. Kartano oli sitten eri omistajien hallussa. Emil Penzin omisti sen 1891–1903 ja Feodor Arsenjevits Terichoff 1903-1909. Terichoffin aikana kartanossa oli vuonna 1906 torpparilakko, joka johti useisiin torppareiden häätöihin. Nämä häädöt kumottiin kuitenkin syksyllä 1909 hovioikeuden päätöksellä. Terichoff myi kartanon puutavarayhtiö Aug. Eklöfille.
Sälinkään kartanoon kuului yli sata torppaa. Jo 1910-luvulla kymmenen torppaa myytiin itsenäisiksi pientiloiksi ja vuonna 1914 valtio osti 44 tilaa tilattoman väestön lainarahaston varoilla. Nämä tilat luovutettiin aluksi vuokratiloiksi, mutta vuonna 1927 vuokraajat saivat ostaa ne omakseen. Torppien itsenäistymisen jälkeen kartanoon jäi vielä 2 032 hehtaaria maata.
Vuoden 1940 pika-asutuslain ja vuoden 1945 maanhankintalain seurauksena lähes kaikki kartanon maat luovutettiin siirtoväen ja rintamamiesten asuttamiseen. Kartanon päärakennus puistoineen siirtyi Mäntsälän kunnalle ja sinne sijoitettiin Karjalasta evakkoon joutunut Uudenkirkon lastenkoti, joka muutettiin vuonna 1946 Mäntsälän lastenkodiksi. Lastenkoti toimi kartanon tiloissa vuoteen 1976 saakka. Vuonna 1978 Mäntsälän kunta luovutti kartanon Sälinkään kyläläisten perustaman Sälinkään kartanoseura ry:n käyttöön 50 vuoden ajaksi yhden markan vuosivuokralla.
Kartanossa toimii nykyisin 150-paikkainen kartanoravintola ja siellä järjestetään myös kokouksia ja juhlatilaisuuksia sekä erilaisia tapahtumia kuten jokasyksyiset Torpparihulinat-markkinat. Kartanon pihalla sijaitsee 1983 pystytetty torpparimuistomerkki, johon on koottu kiviä 124 kartanon entisen kartanon torpan pihamailta.
Amïr Haj Massaoud

Amïr Haj Massaoud (, s. 8. helmikuuta 1981) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Tunisian pääsarjassa Club Africainia. 
Ura.
Haj Massaoudin ura alkoi Sfaxienissa kaudella 2001–2002, jonka jälkeen hän on pelannut joukkueessa yhdeksän kauden ajan. Puolustajan roolissa pelaava Haj Massaoud on noussut myös muutaman kauden jälkeen CS Sfaxienin kapteeniksi ja auttanut joukkuettaan voittamaan muun muassa Tunisian liigacupin, Tunisian cupin, sekä Tunisian liigamestaruuden kaudella 2004–2005.
Haj Massaoud edusti kaudella 2010–2011 Stade Tunisienia, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua, tehden niissä kaksi maalia.
Syksyllä 2011 Haj Massaoud siirtyi Club Africainiin.
Maajoukkueessa.
Maajoukkueessa Haj Massaoud pelasi ensimmäiset ottelunsa vuonna 2005 ja oli samana vuonna mukana Maanosaliittojen cupissa, Saksassa, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa. Yhteensä Haj Massaoud on pelannut seitsemän ottelua.
Kumba

Kumba on kaupunki Kamerunin lounaisprovinssissa. Vuonna 2001 siellä oli noin 125 600 asukasta. 
Kumballa on hyvät liikenneyhteydet rauta- ja maantietä pitkin. Se on kauppapaikka, jossa myydään ja jalostetaan lähiseudun maataloustuotteita: palmuöljyä, kumia, teetä, banaaneita ja kaakaota. Kaakao on merkittävin vientituote. 
Kaupunki on perustettu 1857 Kamerunvuoren rinteille lähelle paikkaa, jossa Limbejoki laskee Ambasinlahteen. Siitä on kehittynyt ranta- ja luontolomakohde. Alueella on paljon vesiputouksia sekä kraatterijärvi Barombi Mbo.
Substance 1977–1980

Substance 1977–1980 (tai lyhyesti Substance) on vuosina 1976–1980 toimineen brittiläisen rock-yhtyeen Joy Divisionin vuonna 1988 julkaistu singlekokoelma. Mitään kokoelman raidoista ei ole julkaistu yhtyeen varsinaisilla studioalbumeilla paitsi ”She’s Lost Control” albumilla "Unknown Pleasures".
Kokoelma julkaistiin suurimmiksi osin sen takia koska monet yhtyeen singlejulkaisujen kappaleet eivät päätyneet yhtyeen studioalbumeille, vaikka monet nousivat klassikoiksi ja ”Love Will Tear Us Apart” oli yhtyeen ainut varsinainen hitti.
Alkuperäinen vuonna 1988 julkaistu vinyyliversio sisälsi kymmenen kappaletta kun taas pari vuotta myöhemmin julkaistu versio sisälsi vinyyliversion kappalelistan lisäksi kuusi muuta kappaletta.
Nkongsamba

Nkongsamba on kaupunki Kamerunin länsiosassa. Vuonna 2001 siellä oli noin 110 600 asukasta. 
Nkongsamba sijaitsee kahden vuoren välisessä laaksossa, ja nuo vuoret ovat Manengouba (2 396 m) ja Nlonako. Kaupunki on kauppapaikka, jossa myydään ja jalostetaan lähiseudun maataloustuotteita – palmuöljyä, banaaneita ja kahvia. 
Saksalaiset rakensivat Nkongsambasta rautatieyhteyden Doualaan, jonka satamaan kuljetettiin maataloustuotteita, etenkin kahvia. Rata valmistui 1911, eikä se ole enää käytössä, mutta reitillä kulkee nyt uusi rata.
Koaservaatti

Koaservaatti on proteiinista, nukleiinihaposta tai polysakkaridista veteen syntynyt pisaramainen molekyylikasauma. Koaservaatit syntyvät viileässä vedessä itsestään.
Proteonoideista koostuvaa pallomaista koaservaattia sanotaan mikropalloksi. Mikropallolla on ympärillään valikoiva kalvo.
Koaserveetteja ja lipideistä koostuvia liposomeja on monesti pidetty elämän synnyn alkuna, mutta varmaa tämä ei ole. Koaseervaatit eivät kasaa pieniä molekyylejä, jotka ovat elämän raaka-aineita.
Sébastien Squillaci

Sébastien Squillaci (s. 11. elokuuta 1980 Toulon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Ranskan pääsarjassa pelaavaa SC Bastiaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Sébastien Squillaci aloitti uransa paikallisjoukkue Sporting Toulonista, ennen kuin siirtyi Monacoon. Vuonna 2000 Claude Puel, silloinen Monacon valmentaja, päätti lainata Squillacin Ajaccioon. Siellä hän nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista.
Didier Deschampsista tuli vuonna 2001 Monacon uusi päävalmentaja ja Squillaci päätti palata Monacoon vuonna 2002. Ensimmäisenä täytenä kautenaan Monacossa, hän nousi ykköspuolustajaksi ja oli joukkueensa yksi tärkeimmistä pelaajista. AS Monaco oli sillä kaudella toinen pääsarjassa ja voitti Ranskan liigacupin. Euroopassa hän teki läpimurtonsa seuraavalla kaudella, kun Monaco eteni aina Mestarien liigan-loppuotteluun saakka. Squillaci teki ratkaisevan vierasmaalin pudotuspeleissä Real Madridia vastaan, jonka ansiosta Monaco selvisi jatkoon. Monaco kohtasi loppuottelussa Porton, jolle se hävisi 0–3 lukemin.
Deschampsin lähdön jälkeen Monacon menestys laski ja Squillaci päätti vaihtaa seuraa. Hänellä oli useita vaihtojaehtoja, kunnes hän siirtyi neljän vuoden sopimuksella Olympique Lyonnaisiin. Vaihtokaupassa Lyonista Sylvain Monsoreau siirtyi Monacoon.
Hän pelasi Lyonissa ensimmäisen ottelunsa brasilialaispuolustaja Crisin rinnalla. Lyon voitti pääsarjamestaruuden ylivoimaisesti, kun sillä oli kauden päätyttyä 17 pisteen ero toiseksi jääneen joukkueen kanssa .
15. heinäkuuta 2008 Lyon hyväksyi 6 miljoonan euron tarjouksen ja Squillaci siirtyi kolmen vuoden sopimuksella Sevillaan. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan, joista jälkimmäisellä joukkue voitti Copa del Reyn. Otteluita tänä aikana kertyi 49 ja niissä syntyi yksi maali.
22. elokuuta 2010 sevillalaisseura ilmoitti hyväksyneensä Arsenalin tekemän tarjouksen Squillacista. Hän siirtyi seuraan 6,5 miljoonan punnan siirtosummalla Squillacin ura Arsenalissa ei kuitenkaan ottanut tuulta alleen. Debyyttikaudellaan hän pelasi 22 liigaottelussa, mutta ei vakuuttanut otteillaan. Seuran hankittua Per Mertesackerin ja Laurent Koscielnyn, putosi Squillaci pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle. Lopulta seura ilmoitti, että Squillacin sopimus puretaan kesällä 2013. Heinäkuussa hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen SC Bastian kanssa. 
Maajoukkue.
Squillaci teki debyyttinsä Ranskan maajoukkueeseen ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Hän on edustanut Ranskaa kaksissa arvokilpailuissa, vuosien 2008 EM-kilpailuissa ja 2010 MM-kilpailuissa.
Proteiinimaailma

Proteiinimaailma (, PIW) on elämän alkuperään liittyvä hypoteesi, jonka mukaan proteiinit syntyivät ennen geenejä. Teoreettiset ja kokeelliset löydöt ovat osoittaneet, että nukleiinihapot ja sokerit olisivat voineet syntetisoitua prebioottisissa olosuhteissa.
Ensimmäinen informaatiomolekyyli olisi saattanut olla itseään monistava proteiini. Proteiinimaailmaa tukee ajatus, että monien, joskaan ei kaikkien elämään liittyvien aminohappojen tuotanto on onnistunut laboratoriossa, samoin on tuotettu lyhyitä, mutta järjestymättömiä oligopeptidejä. Proteiinit ovat aminohapoista koostuvia pitkiä peptidiketjuja, jotka monesti toimivat solussa entsyymeinä. Proteiinimaailmaa tukee myös se, että on vaikea selittää DNA:n syntyä suoraan elottomasta luonnosta ilman entsyymejä. 
Monet tutkijat kuitenkin ajattelevat, että RNA-maailma edelsi proteiineja.
PSR B1620-26

PSR B1620-26 on kaksoistähtijärjestelmä Skorpionin tähdistössä, jonka tähdistä toinen on pulsari ja toinen valkoinen kääpiö. Se sijaitsee 12 400 valovuoden päässä Messier 4:n tähtijoukossa. Siltä on löydetty eksoplaneetta PSR B1620-26 b.
Reino Lukander

Reino Lukander (17. marraskuuta 1930 Salo – 18. helmikuuta 2000 Turku) oli suomalainen arkkitehti, jonka suunnittelemien rakennusten lukumäärä on huomattava.
Lukander kirjoitti ylioppilaaksi Salon yhteislyseosta vuonna 1951 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1960. Hän pääsi arkkitehtitoimisto Olli Vahtera Ky:n palvelukseen. Viisi vuotta myöhemmin hän sai arkkitehtikilpailun tuloksena suunniteltavakseen Perniön kansalaiskoulun ja kirjaston sekä pääsi osakkaaksi perustettuun Arkkitehtitoimisto Lukander &amp; Vahteraan.
Lukanderin suunnittelemia kirkollisia rakennuksia ovat muun muassa Loimaan Kaupunginkirkko, Naantalissa Hakapellon siunauskappeli ja Naantalin seurakuntatalon luonnosvaihe. Hänen suunnittelemiaan koulurakennuksia ovat muun muassa Loimaan kauppaoppilaitos, Uudenkaupungin kauppaoppilaitos ja Turun kauppaoppilaitos, Turun Rieskalähteen koulu, Rauman lyseo, Uudenkaupungin Pohitullin koulu, Kaarinan Hovirinnan koulu sekä Turussa Peltolan ammattikoulu. Hän suunnitteli myös useita rivi- ja kerrostaloalueita, esimerkiksi Naantalin Karvetin kerrostaloalueen ja Meri-Naantalin asuintaloalueen.
Peter Larsson (hiihtäjä)

Peter Larsson (s. 10. marraskuuta 1978 Luleå) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, joka keskittyi sprinttihiihtoon. Hän edusti seuratasolla Hudiksvalls IF:tä.
Larsson osallistui sprinttiin vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa, jossa sijoitus oli kolmastoista. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui seitsemänneksitoista sprintissä. Ruotsin mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yhden hopea- ja pronssimitalin.
Ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa Larsson osallistui joulukuussa 1999. "Düsseldorfin kuninkaaksikin" kutsuttu Larsson voitti kuusi maailmancupin osakilpailua, joista kaikki Düsseldorfissa. Voitoista neljä oli henkilökohtaisella matkalla ja kaksi parisprintissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui neljä kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi sekä parisprintissä kerran toiseksi. Hän sijoittui sprintticupissa neljänneksi kaudella 2005–2006 ja viidenneksi kaudella 2003–2004.
Larsson lopetti uransa vuonna 2009.
Matti Geschonneck

Matti Geschonneck (s. 8. toukokuuta 1952 Potsdam, Brandenburg, Itä-Saksa) on saksalainen ohjaaja. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat "Duell in der Nacht" (2007), "Silberhochzeit" (2006), "Die Nachrichten" (2005), "Mord am Meer" (2005), "Die Mutter" (2002), "Jenseits der Liebe" (2001), "Ganz unten, ganz oben" (1999), "Der Rosenmörder" (1998), "Reise in die Nacht" (1998), "Angst hat eine kalte Hand" (1996) ja televisiosarja "Stolberg", jota Geschonneck on ohjannut vuodesta 2006. Hän opiskeli Eisenstein-insitituutissa Moskovassa.
Geschonneck elää yhdessä Eva-Marie Hagenin kanssa.
Jason Kapono

Jason Alan Kapono (s. 4. helmikuuta 1981) on yhdysvaltalainen, uransa lopettanut koripalloilija. Kalifornian yliopistosta Los Angelesista (UCLA) päästyään hän sai NBA-varauksensa Cleveland Cavaliersin valitsemana. Hänen ammattilaisseurojaan ovat lisäksi olleet Charlotte Bobcats, Miami Heat, Toronto Raptors, Philadelphia 76ers ja Los Angeles Lakers. Miamin joukkueessa hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Kreikassa Panathinaikosin joukkueessa.
Kapono voitti vuosina 2007 ja 2008 n, ja on NBA:n kaikkien aikojen tarkimpia kolmen pisteen heittäjiä yhdessä Steve Kerrin, Hubert Davisin, Stephen Curryn ja Dražen Petrovićin kanssa.
Maroua

Maroua on kaupunki Kamerunin pohjoisosassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 297 600 asukasta. Marouassa tuotetaan puuvillaa. Siellä on lentokenttä ja maatalousalan oppilaitos. Kaupungin pohjoispuolella on Wazan kansallispuisto. Etelässä on sotilastukikohta. Sufilaisuus on alueen valtauskonto. 
Maroua sijaitsee Kaliao-joen varressa, mutta joki kuivuu vuosittain kuivan kauden aikana, jolloin lämpötila voi nousta 50 °C lukemiin.
John Konrads

John Konrads, (alkuperäiseltä nimeltään Janis Konrads, 21. toukokuuta 1942 Riika, Latvia – 25. huhtikuuta 2021 Sydney, Australia) oli australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Latviassa syntynyt ja Australiaan lapsena muuttanut John Konrads voitti Rooman 1960 olympialaisten 1 500 metrin vapaauinnissa kultaa ajalla 17.19,6. Hänen nimissään oli tuolloin myös lajin maailmanennätys 17.11,0. Pronssia hän sai 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän teki uintiurallaan 26 maailmanennätystä.
John Konradsin sisar Ilsa Konrads on myös uinnin olympiamitalisti ja yhdentoista maailmanennätyksen haltija.
Kauhajoki (joki)

Kauhajoki (myös Hyypänjoki) on Kauhajoella ja Kurikassa virtaava 73 kilometriä pitkä joki. Joki on yksi Kyrönjoen kolmesta päähaarasta Seinäjoen ja Jalasjoen ohella. Joki kuuluu Kauhajoen vesistöalueeseen ja Kauhajoen valuma-alueeseen. Kauhajoen alkulähteet sijaitsevat Lauhanvuoren alueella Kauhajoen ja Isojoen rajalla. Ylempänä Kauhajoki tunnetaan nimellä Hyypänjoki. Kauhajoen kaupungin keskustan jälkeen, Aronkylässä Kauhajokeen yhtyvät Kainastonjoki ja Ikkelänjoki. Kauhajoen ja Jalasjoen yhtyessä Kurikassa, alkaa varsinainen Kyrönjoen pääuoma.
Kyrönjoen pääuoman vedestä poiketen Kauhajoen vesi ei ole yhtä tummaa. Veden happamuus pysyy tavallisesti välillä 5,5–7,5. Joessa on tavattu haukia, ahvenia, pikkunahkiaisia, kivisimppuja, mateita ja purotaimenia. Jokeen on lisäksi istutettu purotaimenia. Kauhajoella harjoitetaan muun muassa perho- ja uistinkalastusta.
Viime vuosien aikana Kauhajoen keskustassa ja Hyypänjokilaaksossa on havaittu joen kasvavan umpeen, veden virtaaman olevan olematonta ja kortteikot ovat lisääntyneet. Syitä tähän on monia, mutta esimerkiksi patojen vaikutus, kuivat kesät sekä ojitukset ovat oleellisimpia. Myös Hyypässä sijaitsevan Pahalähteen vedenotto on yksi mahdollinen syy. Kesäisin Hyypänjokilaaksossa joessa on alkanut olla vettä vain hyvin vähän vedenoton alettua. Lisäksi virtaamasuuntaa ei aina edes voi havaita. Myös joenuoma on pienentynyt ja haukia on saapunut taimenten asuinsijoille.
Peter Keglevic

Peter Keglevic (s. 1950 Salzburg, Salzburg, Itävalta) on alun perin itävaltalainen ohjaaja. Hänen tunnetumpia elokuviaan ovat Die Tanz mit dem Teufel (2002) ja Du bist nicht allein – Die Roy Black story. Lisäksi Keglevic on ohjannut tv-sarjaa Stolberg ja kaksi Martin Beck -elokuvaa, ' (1994) ja ' (1994).
Gus Williams

Gus Williams (10. lokakuuta 1953 – 15. tammikuuta 2025) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi ensin Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa ja sitten NBA-tasolla vuosina 1975–1987. Ammattilaisseurana oli pisimpään Seattle SuperSonics; lisäksi hän pelasi Golden State Warriorsissa, Washington Bulletsissa ja Atlanta Hawksissa.
Williams osallistui kahteen . Seattle SuperSonics jäädytti hänen pelipaitansa numeron (#1) vuonna 2004.
Ilsa Konrads

Ilsa Konrads (s. 29. maaliskuuta 1944 Riika, Latvia) on entinen australialainen uimari ja olympiamitalisti.
Latviassa syntynyt ja Australiaan lapsena muuttanut Ilsa Konrads saavutti Rooman 1960 olympialaisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä hopeaa ajalla 4.11,3. Hän ui Australian joukkueessa viestin toisen osuuden. Rooman kisojen henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija 400 metrin vapaauinnissa, jossa hän hävisi sekunnin pronssin vieneelle Catharina Lagerbergille.
Ilsa Konradsin veli John Konrads voitti Rooman kisoissa 1 500 metrin vapaauinnin olympiakultaa.
David Theile

David Theile (s. 17. tammikuuta 1938 Maryborough, Queensland, Australia) on entinen australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Theile voitti Melbournen 1956 olympialaisten 100 metrin selkäuinnissa kultaa ajalla 1.02,2, joka oli vain 0,1 sekuntia Gilbert Bozonin maailmanennätystä heikompi. Seuraavat vuodet hän keskittyi lääketieteen opintoihinsa mutta voitti Rooman 1960 olympialaisissa toistamiseen olympiakultaa 100 metrin selkäuinnissa, tällä kertaa loppuajalla 1.01,9. Lisäksi hän sai hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, joka oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.
Onni Rantasalo

Oiva Onni Rantasalo (vuoteen 1906 "Björni", 28. huhtikuuta 1883 Eura – 14. lokakuuta 1977 Yläne) oli suomalainen kansanedustaja, maanviljelysneuvos ja kartanonomistaja.
Onni Rantasalo syntyi Eurassa. Hänen vanhempansa olivat Frans Fredrik Björni ja Henrika Wilhelmina Piipanoja. Perhe muutti Yläneelle Björnin ostettua Yläneenkartanon vuonna 1892. Onnista tuli Yläneenkartanon omistaja 1905, ja hän omisti kartanon kuolemaansa saakka.
Onni Rantasalo opiskeli ylioppilaaksi ja kävi maanviljelyskoulua 1902. Hän muutti sukunimensä Björnistä Rantasaloksi vuonna 1906. Rantasalo toimi valtion omistaman Yläneen Uudenkartanon tilanhoitajana vuosina 1910–1914. Hän oli perustamassa Yläneelle Osuuskauppaa ja Osuuskassaa, ja toimi osuuskassan hoitajana 20 vuotta.
Onni Rantasalo valittiin itsenäisen Suomen ensimmäiseen eduskuntaan Turun eteläisestä vaalipiiristä 1. marraskuuta 1917 Suomalaisen puolueen (nykyisin Kansallinen Kokoomus) edustajana. Hän osallistui Perustuslakivaliokunnan ja Suuren valiokunnan työskentelyyn. Rantasalon edustajakausi päättyi 31. maaliskuuta 1919.
Onni Rantasalo ja lääkäri Aili Matilda Andelin vihittiin avioliittoon 1953. Heille syntyi kaksi lasta.
Onni Rantasalo osallistui aktiivisesti yhteiskunnalliseen toimintaan. Hän toimi puheenjohtajana seuraavissa luottamustehtävissä: Yläneen kuntakokous, Yläneen kunnanvaltuusto, Varsinais-Suomen osuuskassojen liiton johtokunta, Varsinais-Suomen maanviljelysseuran johtokunta, Savialueen maamieskoulun johtokunta, Lounais-Suomen osuusteurastamon hallintoneuvosto, Uuden Auran hallintoneuvosto, Varsinais-Suomen tuberkuloosipiirin kuntainliiton liittovaltuusto ja Varsinais-Suomen historiantutkimusyhdistyksen hallitus. Varapuheenjohtajana hän toimi Varsinais-Suomen kansallisliitossa, Pellervo-Seuran valtuuskunnassa ja Hankkijan Turun piirineuvostossa. Näiden lisäksi hän osallistui useiden yhdistysten hallintoelimiin.
Onni Rantasalolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1933 ja maanviljelysneuvoksen arvonimi 30. joulukuuta 1942.
William Mulliken

William Danforth ”Bill” Mulliken (27. elokuuta 1939 Urbana, Illinois – 17. heinäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Mulliken voitti Rooman 1960 olympialaisten 200 metrin rintauinnissa kultaa ajalla 2.37,4. Ennen olympialaisia hänen ennätyksensä oli vain 2.40,9 mutta olympialaisissa hän ui välierien nopeimman ajan 2.37,2 ja voitti loppukilpailussa Japanin Yoshihiko Osakin 0,6 sekunnilla.
Mulliken voitti urallaan 200 metrin rintauinnissa myös Pan-Amerikan kisojen kultaa Chicagossa 1959.
Aleksander Kantonen

Aleksander Kantonen (18. tammikuuta 1893 Viipuri – 4. joulukuuta 1975) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat koneenkäyttäjä Aleksanteri Kantonen ja Vappu Nyberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Gunhild Maria Collanderin kanssa.
Opinnot.
Kantonen kävi kansakoulun ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssi vuosina 1931–1932.
Jääkärikausi.
Kantonen työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 26. syyskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. 
Suomen sisällissota.
Kantonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkuealiupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui taistelussa 28. maaliskuuta 1918, haavoittumisensa jälkeen hänet siirrettiin 25. huhtikuuta 1918 alkaen 2. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Kantonen siirrettiin 25. kesäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonaan ja 12. heinäkuuta 1918 alkaen Pioneerikoulutuspataljoonaan, josta hänet siirrettiin 31. lokakuuta 1918 takaisin Kaartin jääkäripataljoonaan ja 17. tammikuuta 1919 Savon jääkärirykmentin 5. komppaniaan. Hänet määrättiin 15. huhtikuuta 1919 alkaen 8:nnen, 5. tammikuuta 1920 alkaen 9:nnen ja 1. lokakuuta 1920 alkaen 7. komppanian vääpeliksi. Hänet siirrettiin komppaniansa mukana myöhemmin Savon prikaatin pataljoonaan, missä hänet sijoitettiin komppanioineen vääpeliksi 1. komppaniaan. Seuraavaksi hänet siirrettiin Vuoksen jääkäripataljoonaan ja lopuksi Jääkäripataljoona numero 4:ään. Hän osallistui komppanian ollessa Porajärven Soutajärvellä 7. maaliskuuta 1920 suoritettuun taisteluun.
Talvi- ja jatkosota.
Kantonen osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä jääkäripataljoona 4:ssä. Jatkosodan puhjettua hän palveli edelleen samassa joukko-osastossa aina vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin oman pataljoonansa huoltoupseeriksi. Vielä samana vuonna hänet siirrettiin edelleen pioneeripataljoona 2:een ja edelleen osaston päälliköksi 21. Polttoaineosastoon. Mainitussa tehtävässä hän palveli sodan loppuun saakka, jolloin hänet siirrettiin vartiokomennuskunnan johtajaksi Kevyen prikaatin esikuntaan ja oli tehtävässä vuoteen 1945 saakka. Esikuntatehtävistä hänet siirrettiin komppanianvääpeliksi jääkäripataljoona 4:ään ja edelleen vuonna 1947 vääpeliksi pataljoonan aliupseerikouluun. Kantonen erosi armeijan palveluksesta vuonna 1948. 
Luottamustoimet.
Kantonen toimi Jääkäripataljoona 4:n kerhon kunniapuheenjohtajana vuodesta 1948 alkaen ja Hämeen Jääkäripataljoonan killan kunniajäsenenä vuodesta 1970 alkaen.
Michael Troy

Michael Francis ”Mike” Troy (3. lokakuuta 1940 Indianapolis, Indiana – 3. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Troy voitti Rooman kesäolympialaisten 1960 200 metrin perhosuinnissa kultaa maailmanennätysajalla 2.12,8. Hän paransi omissa nimissään ollutta maailmanennätystä 0,4 sekunnilla. Toisen kultamitalinsa hän saavutti 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui kolmannen osuuden ja jossa Yhdysvallat teki uuden maailmanennätyksen 8.10,2.
Nate McMillan

Nathaniel "Nate" McMillan (s. 3. elokuuta 1964 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi North Carolina State Universityn jälkeen ammattilaisena NBA:ssa vuosina 1986–1998. Hänen seuransa oli koko tuon ajan Seattle SuperSonics, joka vuonna 1999 jäädyttikin hänen pelipaitansa numeron (10).
Myöhemmin McMillan on toiminut Seattle SuperSonicsin (2000–2005), Portland Trail Blazersin (2005–2012) ja Indiana Pacersin (vuodesta 2016) päävalmentajana.
Kildebert III

Kildebert III (noin 678 – 23. huhtikuuta 711) oli frankkien valtakunnan kuningas 695–711 ja kuningas Teoderik III:n poika. Hänen hallintokautensa aikana valtaa käytti kuitenkin käytännössä major domus Pipin Heristalilainen . Kildebert vietti suurimman osan elämästään Oisen kuninkaallisella huvilalla.
Kildebertiä seurasi valtaistuimella hänen poikansa Dagobert III. On myös mahdollista, että Klotar IV oli Kildebertin poika.
Lynn Burke

Lynn Edythe Burke (myöh. McConville, s. 22. maaliskuuta 1943 New York) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Burke voitti Rooman 1960 olympialaisten 100 metrin selkäuinnissa kultaa ajalla 1.09,3. Hän jäi vain 0,1 sekuntia ennen kisoja uimastaan maailmanennätyksestä. Hän sai kultamitalin myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui ensimmäisen osuuden parantaen samalla 100 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen aikaan 1.09,0. Yhdysvaltain joukkueen loppuaika 4.41,1 oli myös uusi maailmanennätys tässä ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmaan kuuluneessa lajissa. Joukkueen ankkurina ui Christina von Saltza, joka oli Burken ystävä ja harjoittelukumppani ja jonka vanhempien luona Burke asui. Heitä molempia valmensi George Haines.
Season of the Dead

Season of the Dead on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Necrophagian ensimmäinen pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 1987. Albumi jäi yhtyeen ainoaksi täyspitkäksi ennen sen reunionia vuonna 1997. Omana aikanaan albumi oli hyvin vaikutusvaltainen death metal -piireissä. 
Red Stream julkaisi albumin uudelleen CD-muodossa 1990-luvun lopulla. Uudelleenjulkaisun kansi poikkesi hieman alkuperäisestä.
Kappaleet.
Areadeath Productionsin uudelleenjulkaisi levyn lokakuussa 2007 kahden CD:n julkaisuna, mukana bonusraitoja. Ykkös-CD:llä oli bonuskappaleina vuonna 1986 nauhoitetun, julkaisemattoman EP:n kappaleet.
Toisella CD:llä oli kappaleita Necrophagian vanhemmilta demoilta:
Death is Fun:
Autopsy on the Living Dead:
Rise from the Crypt:
Power Through Darkness:
Nightmare Continues:
Spencer Haywood

Spencer Haywood (s. 22. huhtikuuta 1949) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi ammattilaisena ABA:ssa ja NBA:ssa vuosina 1969–1983. Vuosina 1970–1975 seurana oli Seattle SuperSonics, joka vuonna 2007 jäädytti hänen pelipaitansa numeron (24). 
Haywood voitti maajoukkueen pelaajana kultaa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Hän pelasi myöhemmin urallaan myös ulkomailla, Italiassa.
Haywood syntyi kymmenlapsiseen perheeseen Mississippissä. Hän osallistui neljään NBA:n tähdistöotteluun vuosina 1972–1975 ja voitti kauden 1979–1980 jälkeen Los Angeles Lakersin kanssa NBA-mestaruuden. Hän oli naimisissa somalailaissyntyisen mallin Imanin kanssa, kunnes pari erosi 1987.
Carolyn Schuler

Carolyn Schuler (5. tammikuuta 1943 – 22. heinäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Schuler voitti Rooman 1960 olympialaisten 100 metrin perhosuinnissa kultaa ajalla 1.09,5. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän oli hävinnyt 14-vuotiaalle Carolyn Woodille, mutta olympiafinaalissa tämä hörppäsi liikaa vettä ja keskeytti. Toisen kultamitalinsa Schuler sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa Yhdysvallat ui maailmanennätyksen 4.41,1. Laji oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa.
Livenä vieraissa

Livenä vieraissa on The Voice -radioaseman kokoama kokoelma, joka julkaistiin 29. lokakuuta 2008. Kokoelmalevy sisältää kymmenen suomalaisen artistin versiot toisen artistin hittikappaleesta studiolivenä. Lisäksi toisella levyllä on mukana kunkin artistin studiolive-versio omasta hitistään.
The Voice taltioi elokuussa viiden päivän aikana kymmenen musiikkivideota, jotka kuvattiin Helsingin Sompasaaressa, Sonic Pump -studiolla. Ohjauksesta vastasi Voicella muun muassa VIP Top-10 -ohjelmaa tekevä Kristian "Tortsu" Juuso.
Mukaan kutsutut yhtyeet ja artistit saivat itse valita mistä kappaleesta tekevät omannäköisen versionsa. 
Levy sai jatkoa 6. toukokuuta 2009, kun The Voice julkaisi kokoelmasarjan toisen osan. Sillä esiintyvät muun muassa Sunrise Avenue, Waldo's People sekä Hanna Pakarinen.
Carolyn Wood

Carolyn Wood (s. 18. joulukuuta 1945) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Wood voitti 14-vuotiaana 100 metrin perhosuinnin Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 1960. Rooman olympialaisten loppukilpailussa hän veti keuhkoihinsa vettä, mikä sekoitti hänen uintinsa ja sai hänet keskeyttämään. Hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän kolmannella osuudella voitti Australian Lorraine Crappia 2,7 sekunnilla. Yhdysvallat ui maailmanennätyksen 4.08,9 ja jätti Australian hopealle ajalla 4.11,3.
Egyptinkoirankuonolepakko

Egyptinkoirankuonolepakko eli afrikanronkko ("Rousettus egyptiacus") on keskikokoinen hedelmälepakko, jonka levinneisyysalue ulottuu Senegalista yli lähes koko Afrikan ja Etu-Aasian Pakistaniin asti. Sitä tavataan myös Kyproksella ja Turkissa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "ronkko".
Egyptinkoirankuonolepakolla on suuret silmät ja koiranomainen pää. Sen ruumis on noin 13–15,5 cm pitkä, kyynärvarsi on 8–10 cm ja paino 90-170 g.
Egyptinkoirankuonolepakot syövät hedelmien lisäksi myös siitepölyä ja mettä.
Naaras saa 105–107 päivän kantoajan jälkeen yhden tai harvoin kaksi poikasta. Laji lisääntyy monilla seuduilla noin kaksi kertaa vuodessa. 
Toisin kuin muilla lepakoilla, egyptinkoirankuonolepakolla ja "Rousettus"-suvun kahdeksalla muulla lajilla on poikkeuksellinen kyky synnyttää äänisignaaleja värisyttämällä kieltään nopeasti suuontelossa tai oikeastaan maiskuttamalla äänekkäästi. Näin muodostuvan sointuvan, taajuudeltaan 6,5–100 kilohertsin äänen suurin intensiteetti on 12–18 kHz:n välillä. Ääntely ei ole ultraääntä, joten ihminen voi kuulla sen.
Anita Lonsbrough

Anita Lonsbrough (s. 10. elokuuta 1941) on uransa lopettanut brittiläinen uimari ja olympiavoittaja.
Lonsbrough voitti kultaa Rooman 1960 olympialaisten 200 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 2.49,5. Kilpailua puolimatkassa kahdella sekunnilla johtanut, maailmanennätystä silloin vielä hallussaan pitänyt saksalainen Wiltrud Urselmann hävisi hänelle 0,5 sekuntia. Kaksi vuotta myöhemmin Leipzigissa Lonsbrough voitti samalla matkalla Euroopan mestaruuden.
Beverly Hills kyttä 2

Beverly Hills kyttä 2 on Tony Scottin ohjaama toimintakomedia vuodelta 1987. Sen edeltäjä on "Beverly Hills kyttä" ja jatko-osa "Beverly Hills kyttä 3".
Elokuvan pääosassa on Eddie Murphy ja muissa keskeisissä rooleissa nähdään muun muassa Judge Reinhold ja John Ashton.
Juoni.
Axel Foley (Eddie Murphy) lähtee taas Beverly Hillsiin moikkaamaan vanhoja tuttujaan, kunnes poliisipäällikkö Bogomilia ammutaan pahasti ja Axel haluaa kumppaneineen William "Billy" Rosewoodin (Judge Reinhold) ja John Taggartin (John Ashton) kanssa saada tekijät kiinni. Hän alkaa tutkia Bogomilin jäänyttä rikosjuttua ja pääsee aseiden salakuljetusliigan jäljille.