tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neápoli (Lakonia)

Neápoli (; myös "Neápoli Voión", Νεάπολη Βοιών) eli Vátika (Βάτικα) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu Monemvasián kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Se kuului aiemmin Voiéksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Monemvasián kunnan Voiéksen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 3 090 (vuonna 2011).
Neápoli sijaitsee Maléan niemimaalla Lakonianlahteen kuuluvan pienemmän Neápolinlahden rannalla. Kaupunkia kutsutaan usein nimellä Neápoli Voión, "Voiéksen Neápoli", erotukseksi muista Kreikan samannimisistä kaupungeista. Kaupunki muodostaa laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νεαπόλεως, "Dimotikí Koinótita Neapóleos"), johon kuuluu myös Paradeísin kylä. Koko kaupunkiyhdyskunnan väkiluku on 3 130. Neápoli oli lakkautetun Voiéksen kunnan kuntakeskus.
Neápolista on matkaa Lakonian alueyksikön pääkaupunkiin Spártiin 137 kilometriä ja Kreikan pääkaupunkiin Ateenaan 360 km. Neápolista kulkee laivoja muun muassa Ateenan kupeessa sijaitsevaan Pireukseen, Kytheran saarelle, Gýtheioon sekä Elafónisoksen saarelle.
Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu Neápoli Voiónin arkeologinen museo.
Raatajat rahanalaiset

Raatajat rahanalaiset eli Kaski on kaskenpolttoa kuvaava Eero Järnefeltin ulkoilmamaalaus vuodelta 1893. Se ostettiin jo valmistumisvuonnaan Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin eli se kuuluu nykyään Kansallisgallerian kokoelmiin.
Maalauksen historia.
Järnefelt vietti perheensä kanssa kesän 1893 Onkiveden rannalla, Väisälänmäen kylän Rannan Puurulan suuressa talossa. Maalauksen malleina olikin talon väkeä ja naapureita.
Syntyaikanaan maalaus oli ajankohtainen. Suomessa oli koettu nälänhätää, koska vuodet 1892–1893 olivat olleet katovuosia. Ruoan eteen jouduttiin tekemään töitä entistä ankarammin. Kaskiviljely oli tuolloin vielä yleinen viljelymenetelmä Pohjois-Savossa, missä maalauspaikka Lapinlahden Väisälänmäki sijaitsee. Järnefelt maalasi teoksen ulkoilmamaalauksen tapaan paikan päällä, mutta käytti apunaan myös sieltä ottamaansa valokuvaa kaskitöissä olevasta tytöstä. Pienen tytön mallina oli Johanna Kokkonen, joka työskenteli piikana talossa. Järnefelt kuvasi hänet hieman resuisempana kuin miltä hän valokuvan perusteella todellisuudessa näytti. Järnefelt lisäsi tytön kasvoille nokea ja muutti hiukset hapsottavammiksi. Lisäksi maalauksessa tytön vatsa on nälän ja pettuleivän turvottama, vaikka Kokkosella näin ei ollut.
Maalauksen sisältö ja tulkinnat.
Maalauksen keskeinen hahmo on etualan vaaleatukkainen tyttö, jonka katse suuntautuu katsojaan. Tytön vieressä on tuohivirsuihin, hattuun ja risaisiin vaatteisiin pukeutunut mies ja taustalla muuta palvelusväkeä. Kaski on korkealla mäellä. Siniset vaarat siintävät taustalla, mutta maalauksen kuvakulma ei näytä näkymää ylhäältä alas, kuten joskus isänmaallisissa Kolin maisemissa.
Kuvan surulliselta ja avuttomalta näyttävään tyttöön on helppo samaistua. Kaskeamista tuntemattomat ovat tulkinneet maalausta monin tavoin. Sen on nähty kuvaavan muun muassa tulipalon jälkeistä kodittomuutta tai lasta pommitusten ja poltetun kylän raunioilla.
"Raatajat rahanalaiset" on nähty tolstoilaisena ja yhteiskunnallisesti kantaa ottavana maalauksena, joka kuvaa työväestön osan kovuutta. Realistinen maalaus on yhdistetty yhteiskunnan uudistamiseen ja Ilja Repinin voimakkaiden maalausten työtätekevään kansaan aikana, jolloin suomalainen älymystö taisteli Venäjästä vapautumisen puolesta. Maalausta on pidetty myös uskonnollisena teoksena, koska savu muodostaa pyhimyskehän etualan tytön pään ympärille. Maalaus on sävyltään ainutlaatuinen Järnefeltin tuotannossa. Hän teki kansankuvauksia myöhemminkin, mutta niissä oli humoristinen laatukuvamainen tunnelma.
Maalaus on saanut nimensä Kalevalan säkeistä "tuop' on piika pikkarainen, raataja rahanalainen". Säe on osuva, koska kaskeajat ovat palkollisia, joille palkka maksettiin viljana. He jäivät palkatta, jos kato vei viljan. "Raataja" tarkoitti savolaismurteissa kaskiviljelijää.
Luettelo alojensa ensimmäisistä naisista Suomessa

Tämä on luettelo alojensa ensimmäisistä naisista Suomessa.
Politiikka.
Kansanedustaja.
Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa vuonna 1907 valittiin 19 naista kansanedustajaksi. Heistä yhdeksän oli työväenpuolueen listoilta. Kymmenen oli keskustasta ja oikeistopuolueista.
Tunturi Ralli

Tunturi Ralli on turkulaisen Tunturipyörän vuonna 1972 markkinoille tuoma poikien polkupyörä, niin sanottu "rodeopyörä", jota valmistettiin vain lyhyen aikaa. Värit olivat keltainen tai oranssin punainen. Vaihteina oli Sturmey Archer kolmella vaihteella, ja rungossa muovikonsolissa laatikkovaihtaja kuten sen ajan choppereissa. Taka- ja etupyörä olivat 20-tuumaiset ja rumpujarruilla varustetut. Etuhaarukka ja korotetut ohjaustangot olivat samanlaiset kuin saksalaisessa Bonanza-pyörässä: kromiset koristejouset ja erilliset vasen ja oikea ohjaustanko. Pyörässä on musta pitkä ”banaanisatula”, jossa on korkea kromattu takakaari (”jappirauta”) ja siinä pehmustettu selkänoja.
Apple A4

Apple A4 on Applen suunnittelema järjestelmäpiiri (SoC), jota valmistaa Samsung. Prosessoria käytetään Applen iPad-taulutietokoneessa, iPhone 4 -puhelimessa ja iPod touch -musiikkisoittimessa.
Apple A4 pohjautuu ARM-arkkitehtuuriin, ja se sisältää yhden gigahertsin kellotaajuudella toimivan Cortex-A8-suoritinpiirin sekä PowerVR SGX 535 -näytönohjainpiirin.
A4 julkistettiin 27. tammikuuta 2010 Applen kutsutilaisuudessa San Franciscossa.
Mikroarkkitehtuuri.
Suoritin käyttää Cortex-A8-arkkitehtuuria.
Atlantinsampi

Atlantinsampi, aiemmin sinisampi ("Acipenser oxyrinchus") on ensisijaisesti pohjoisamerikkalainen sampilaji, joka on aikoinaan elänyt alkuperäisenä myös Itämeressä. Atlantinsampi on jopa kymmenien vuosien ikään elävä, hyvin suurikokoiseksi kasvava vaelluskala, joka nousee merestä jokien alaosiin kutemaan.
Lajin hävittyä Euroopasta 1900-luvun lopussa on Amerikasta siirrettyä atlantisampea alettu viljellä ja istuttaa uudelleen Itämeren vesistöihin. 
Levinneisyys ja alalajit.
Pohjois-Amerikassa atlantinsammesta erotetaan kaksi alalajia:
Atlantinsampi Itämeressä ja Suomessa.
Suomessa ja muualla Itämeren alueella aiemmin eläneen mutta 1900-luvulla hävinneen sammen oletettiin pitkään edustavan eurooppalaista sampilajia "Acipenser sturio" (sampi eli euroopansampi), jota yhä tavataan Länsi-Ranskan Gironden alueella. 2000-luvun alussa kuitenkin havaittiin, että Itämeressä viime kädessä elänyt sampilaji olikin atlantinsampi. Tämän takia Pohjois-Saksassa jo aloitetun sammen palautusistutushankkeen kohdelajiksi vaihdettiin euroopansammen sijaan atlantinsampi. Istutuksia on tehty myös Puolassa ja Liettuassa.
Arkeologisten löytöjen sammenjätteiden ja DNA-tutkimusten mukaan Itämeressä on silti alun perin viime jääkauden jälkeen esiintynyt endeeminen eurooppalainen euroopansampi "A. sturio", jonka amerikkalaislähtöinen atlantinsampi olisi sitten syrjäyttänyt. Viimeinen havainto luonnonvaraisesta (atlantin)sammesta Suomessa on 1930-luvulta. Suomen suurin kala ylipäätään oli 177-kiloinen sampi, joka pyydystettiin Karjalankannaksen rannoilta vuonna 1934. Nyky-Suomen alueen suurin sampi puolestaan saatiin Kokemäenjoesta vuonna 1914, ja se painoi 152 kiloa. Laatokan viimeinen luotettava havainto on vuodelta 1984 ja Itämeren viimeinen Virosta vuodelta 1996.
Viime vuosina on tämän jälkeen aloitetuista pohjoisamerikkalaisten atlantinsampien istutuksista peräisin olevia kaloja taas satunnaisesti saatu Suomen rannikkovesistä. Kalan nimi vaihdettiin 2023 sinisammesta atlantinsammeksi.
Kalastus.
Sampi on ollut arvostettu kala ja sen kalastus oli voimakasta Pohjois-Amerikassa varsinkin 1800-1900-lukujen taitteessa. Kalastuksen lisäksi varsinkin kutuympäristöjen taantuminen on vaikuttanut kantojen jatkuvaan vähenemiseen. Yhdysvalloissa atlantinsammen kalastus on ollut kokonaan kielletty vuodesta 1997, mutta Kanadassa sitä on vielä pyydetty säädellysti Saint Lawrence-joesta Quebecissä ja Saint John-joesta New Brunswickissa.
Kuningatar Blanka

Kuningatar Blanka on Albert Edelfeltin historiamaalaus vuodelta 1877. Edelfeltille se merkitsi taiteellista läpimurtoa Pariisin salongissa.
Maalauksen aihe perustuu Zacharias Topeliuksen satuun ”Blankan ratsastaja” "Lukemisia lapsille" -kirjassa. Sadussa kuningatar Blanka Namurilainen laulaa pojalleen prinssi Haakonille pojan tulevasta morsiamesta. Blanka oli 1300-luvulla elänyt Maunu Eerikinpojan puoliso ja Ruotsin sekä Norjan kuningatar.
Maalauksen malleina olivat nuori elsassilaisnainen ja vaalea italialaispoika. Edelfelt oli opiskellut historiamaalausta Antwerpenissä. Hän vaihtoi opiskelupaikkansa Pariisiin, mutta jatkoi Kuningatar Blankan maalaamista ja tutki Clunyn luostarimuseossa aiheeseen sopivia huonekaluja, tekstiilejä ja pukuja. Muita Edelfeltin historiamaalauksia ovat "Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista" (1877), "Poltettu kylä" (1879) ja "Porilaisten marssi" (1900).
Teos oli esillä Pariisin salongissa sen valmistumisvuonna 1877, ja se jäljennettiin moniin ranskalaisiin taidejulkaisuihin.
Suositusta teoksesta on tehty niin kanavatyömalleja kuin seinälautasia.
Acid rock

Acid rock eli "happo-rock" on rockmusiikin erityisesti 1960-luvun jälkipuoliskolla suosiossa ollut tyylilaji. Acid rock -nimeä käytetään usein kuvaamaan psykedeelisen rockin esittäjien musiikkia, jossa tyypillisiä olivat pitkät soolot, sekä suuri improvisointi, erityisesti live-esityksissä. 
Acid rockin nimi tulee LSD-huumeesta, jonka slanginimitys on "acid", eli "happo". LSD ja acid rock olivat hyvin suosittuja muun muassa hippien keskuudessa ja esimerkiksi tunnettu vuoden 1969 Woodstockin musiikkifestivaali sisälsi monia acid rock -yhtyeitä. 
Kirjailija ja toimittaja Tom Wolfe kuvasi muun muassa Grateful Deadin, Iron Butterflyn, Big Brother &amp; The Holding Companyn sekä sen laulajan Janis Joplinin, Creamin, Blue Cheerin, Country Joe and the Fishin, Moby Grapen, The Jimi Hendrix Experiencen, The Doorsin, Jefferson Airplanen sekä varhaisen Pink Floydin musiikkia termillä "happorock".
Leikkiviä poikia rannalla

Leikkiviä poikia rannalla (myös: "Kolme lasta veden äärellä") on Albert Edelfeltin maalaus vuodelta 1884. Haikossa maalattu teos kuuluu hänen tunnetuimpiin töihinsä. Maalaus kuvaa kesäistä näkymää, jossa kolme poikaa uittaa kaarnavenettä meren rannalla. Taustalla näkyy rahtialuksia, kaupungin kattoja ja savupiippuja.
Pariisin vaikutteet olivat nostaneet ulkoilmamaalauksen sekä ohikiitävien hetkien ja tunnelmien kuvaamisen tärkeälle sijalle. Myös Edelfelt pyrki ihanteellisten historiamaalausten sankareista arkisempiin aiheisiin ja aistivaikutelmiin, kuten valo ja sen heijastukset vedessä tässä maalauksessa. Edelfelt tutki valon heijastuksia monissa luonnoksissa. Hän palkkasi malleiksi kaksi haikkolaispoikaa. Paidattomien poikien mallina on ollut sama poika. 
Omistushistoria.
Pariisilainen taidekauppias Georges Petit myi heinäkuussa 1885 maalauksen kreivi Vladimir Šeremetjoville, mutta varsinainen ostaja oli keisarinna Maria Fjodorovna. Edelfelt peräsi rahojaan taidekauppiaalta kirjeellä, jonka säveltäjä, keräilijä Juhani Komulainen löysi pariisilaiselta huutokauppakamarilta.
Maalauksen osti helsinkiläinen taidekauppias W. Sjöberg vuonna 1930 Leningradista Anitškovin palatsin myyntiin pannusta kokoelmasta. Sjöbergiltä maalaus siirtyi Ateneumin kokoelmiin.
Miloš Teodosić

Miloš Teodosić (, s. 19. maaliskuuta 1987 Valjevo, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija, joka edustaa Virtus Bolognaa.
Ura.
Seurajoukkueet.
Teodosić pelasi BC Reflexin juniorijoukkueissa vuoteen 2004 saakka, jolloin hän nousi seuran edustusjoukkueeseen. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi KK Borac Čačakiin mutta palasi kasvattajaseuraansa jo vuonna 2006. Teodosić edusti FMP:tä vuoteen 2007 saakka, jolloin hän siirtyi Olympiakosiin. Kausi 2009–2010 oli hänen läpimurtokautensa Euroopassa ja hänet valittiin Euroliigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. 
Teodosić edusti Olympiakosta vuoteen 2011 asti, jonka jälkeen hän siirtyi TsSKA Moskovaan kolmevuotisella sopimuksella. Heinäkuussa 2017 Teodosic solmi kaksivuotisen sopimuksen NBA-seura Los Angeles Clippersin kanssa. Kesällä 2019 hän siirtyi Virtus Bolognaan monivuotisella sopimuksella. 
Maajoukkue.
Teodosić on voittanut urallaan kolme nuorten Euroopan mestaruutta. Hän oli ensimmäistä kertaa mukana aikuisten arvokisoissa vuonna 2007, jolloin hän oli Serbian koripallomaajoukkueen mukana EM-kisoissa. Vuoden 2009 EM-kisoissa Teodosić johdatti maansa loppuotteluun, jonka Serbia hävisi Espanjan koripallomaajoukkueelle. Hyvien ottelujen ansiosta hänet valittiin kuitenkin kisojen ykköstähdistöön. Vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa niin ikään kisojen ykköstähdistöön valitun Teodosićin Serbia hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille. Serbia hävisi Yhdysvalloille myös Rio de Janeiron kesäolympialaisten 2016 loppuottelussa.
Turvaistuin

Turvaistuin on lapsen turvalaite autossa matkustamiseen. Suomessa tieliikennelaki määrää lasten turvalaitteiden käytöstä, ja turvalaitteen käyttö onkin tärkeää, sillä onnettomuustilanteessa autossa irrallaan matkustavalla lapsella on monta kertaa suurempi riski kuolla tai loukkaantua kuin turvalaitteessa matkustavalla.
Ensimmäisen turvaistuimen kehitti ruotsalainen lääkäri Bertil Aldman vuonna 1964.
Turvalaitteita on monenlaisia riippuen lapsen iästä ja koosta. Turvaistuimella tarkoitetaan usein mitä tahansa turvalaitetta, mutta tarkempana käsitteenä turvaistuin tarkoittaa noin yhdeksän kuukauden – neljän vuoden ikäiselle lapselle tarkoitettua turvalaitetta, joka on kiinnitetty autoon joko auton turvavöillä tai ISOFIX-kiinnikkeillä. 
Lapsi kiinnitetään turvaistuimeen istuimen omilla valjailla. Kiinnitystapa on yleisimmin viisipisteturvavyö. Turvaistuin voidaan asentaa joko selkä menosuuntaan, kasvot menosuuntaan tai molempiin suuntiin riippuen mallista. Suomessa myytävissä turvaistuimissa tulee olla e-hyväksymismerkintä, joka kertoo niiden täyttävän tietyt turvaistuimille asetetut kriteerit. Onnettomuudessa ollut turvaistuin ei anna lapselle enää kunnolla suojaa, joten kolarin jälkeen tulee hankkia uusi turvaistuin, vaikka vanha päällisin puolin näyttäisikin vielä ehjältä. Turvaistuimet menettävät myös vanhetessaan turvallisuuttaan materiaalien menettäessä ominaisuuksiaan, ja turvaistuimien maksimi-iäksi onkin annettu noin viisi vuotta.
Aberdarevuoristo

Aberdarevuoristo on noin 160 kilometriä pitkä ylänköalueen vuorijono Keniassa Nairobin pohjoispuolella, hieman päiväntasaajasta etelään. Vuoristo on osa Itä-Afrikan hautavajoaman itäistä haaraa. Vuoriston korkeimpia huippuja ovat Oldoinyo Lesatima (Mount Satima) (3 999 m) ja Ilkinangop (3 906 m). Vuoriston länsirinne kuuluu Nyandaruan piirikuntaan ja itärinne pääosin Nyerin piirikuntaan ja Murangan piirikuntaan.
Metsät ja luonto.
Vuoristo on ollut metsän peitossa, mutta vuonna 2002 tehdyn ilmakuvaseurannan perusteella seudulla on havaittu mittavia laittomia metsänhakkuita. Ainakin 61 neliökilometrin alalta ikivanhaa metsä ja muita puita on kaadettu muun muassa puuhiilen tuottamiseksi. Vuoriston eteläosissa on paikoin jopa 80 prosenttia metsästä hakattu luvattomasti. Metsää on raivattu myös asutukselle, karjan laidunmaaksi sekä viljelyksille. Kuvista paikallistettiin esimerkiksi useita pieniä marihuanaviljelmiä. Sittemmin suojelumääräyksillä ja aitaamalla suojelualue lähes 400 kilometrin pituisella sähköaidalla elokuuhun 2009 mennessä, saatiin vuosina 2005–2010 villieläimet pysymään paremmin suojelualueella ja metsäpinta-ala kasvuun (+20,6 %).
Vuorten yläosat noin 2 000 metristä 3 999 metriin kuuluvat Aberdaren kansallispuistoon. Kansallispuiston alueelta on tunnistettu yli 700 kasvilajia ja useita uhanalaisia eläinlajeja.
Vesistöjen valuma-alue.
Aberdare on tärkeä osa useiden Kenian vesistöjen valuma-alueesta. Vuoristosta saadaan vettä Sasumuan ja Ndkainin tekojärvet, joilla täytetään pääosa Nairobin vesitarpeesta. Kenian suurin joki Tana saa alkunsa Aberdaren vuoristosta. Joen valuma-alue 126 927 km2 vastaa lähes 21 prosenttia Kenian pinta-alasta, sekä Naivasha-järveen laskeva Malewajoki. Tanajoessa on useita 1960–1990-luvulla rakennettuja vesivoimaloita, joilla tuotetaan 55 prosenttia Kenian vesivoimasta.
Viljely.
Etenkin alempana Aberdarevuoriston itärinteillä tuotetaan kenialaista teetä (muun muassa Kiambun piirikunnan Thikan teealue, Murang’an ja Nyerin piirikunnat). Erään näkemyksen mukaan seudun tumma, vulkaaninen maaperä ja ikivanhat metsät antavat arominsa siellä tuotetulle mustalle teelle.
Afrikkalainen sikarutto

Afrikkalainen sikarutto on afrikkalaisen sikaruttoviruksen aiheuttama verenvuotokuumetauti sioissa, villisioissa, mini- ja mikrosioissa ja niiden sukulaisissa kuten pahkasioissa ja pensselisioissa. Tällä hetkellä tautiin ei ole olemassa rokotetta tai hoitokeinoja. Taudilla esiintyy neljä erilaista muotoa, jotka voidaan jakaa erittäin äkilliseen, akuuttiin, puoliäkilliseen tai krooniseen muotoon. Kuolleisuus vaihtelee eri tautimuotojen välillä. Afrikkalainen sikarutto ei tartu ihmiseen, mutta ihminen voi kantaa taudinaiheuttajaa. Afrikkalainen sikarutto luokitellaan helposti leviäväksi eläintaudiksi.
Virus.
Afrikkalainen sikaruttovirus ("African swine fever virus" ASFV) luokitellaan Asfarviridae-heimoon ja Asfivirusten sukuun. Tällä hetkellä ASFV on suvun ainoa tunnettu jäsen. ASFV on suurikokoinen vaipallinen kaksijuosteisesta DNA:sta koostuva virus. Sen genomin koko vaihtelee 170-193 kiloemäsparin (kbp) välillä.
Taudin leviäminen.
Leviämistavat.
Afrikkalainen sikaruttovirus leviää sikojen välillä joko suorasti tai epäsuorasti sairastuneista yksilöistä terveisiin. Suorassa tartuntatavassa virus tarttuu sikojen hengitysteiden, suun ja eritteiden kautta sairastuneista yksilöistä terveisiin. Epäsuorassa tavassa virus voi levitä terveisiin yksilöihin mm. sairastuneen eläimen lihan, lihatuotteiden tai -jätteiden välityksellä. Virus voi myös levitä viruksen saastuttamien välineiden, rehun, eläinkuljetusautojen, elintarvikkeiden tai vaatetuksen välityksellä. "Ornithodoros" -suvun punkit näyttävät pystyvän levittämään afrikkalaista sikaruttovirusta.
Maantieteellinen levinneisyys.
Afrikkalaista sikaruttoa on esiintynyt aluksi vain Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, mutta 1950-luvun lopulta se on levinnyt ajoittain myös Eurooppaan. Se on saatu hävitettyä Pyreneiden niemimaalta, mutta sitä tavataan edelleen Sardiniassa. 1970-luvulla tautia tavattiin Keski- ja Etelä-Amerikassa. Afrikkalainen sikarutto levisi Kaukasuksen alueelle vuonna 2007, eikä sitä sen jälkeen ole saatu alueella hallintaan. Tauti on jatkanut leviämistään Venäjällä, ja vuonna 2014 afrikkalainen sikarutto levisi Suomen lähialueilla Puolassa, Liettuassa, Latviassa ja Virossa. Virossa tauti todettiin ensimmäisen kerran syyskuussa 2014. 2019 tauti saapui Kiinaan, joka on maailman suurin sianlihan tuottaja. Tautia löydettiin syyskuussa 2023 Fagerstan lähistöltä Keski-Ruotsista.
Rokotteen kehittäminen.
Afrikkalaiseen sikaruttoon on yritetty kehittää rokotetta, mutta toistaiseksi siinä ei ole onnistuttu.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1969–1970

Jääkiekon SM-sarjakausi 1969–1970 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan voittaja voitti Suomen mestaruuden. Kauden päätteeksi mestaruutta juhli HIFK. Pistepörssin voitti Ilveksen Jorma Peltonen, keräten 21 ottelussa tehot 18+41=59. Ilveksen Lasse Oksanen teki eniten maaleja (32) ja pistepörssin voittanut Peltonen oli paras syöttäjä (41).
Sarjataulukko.
Hilpara ja Reipas putosivat sarjasta, tilalle nousivat Helsingin Jalkapalloklubi ja Kiekko-67.
Ja humppa soi

Ja humppa soi on Eläkeläiset-yhtyeen vuonna 2000 julkaisema single.
Jukolan humppa

Jukolan humppa on Eläkeläiset-yhtyeen vuonna 2006 julkaisema single.
Tuula Karjalainen

Tuula Maria Tellervo Karjalainen (o.s. "Heinonen", s. 25. huhtikuuta 1942 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja tietokirjailija.
Karjalainen kirjoitti ylioppilaaksi 1962 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1973, filosofian lisensiaatiksi 1985 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopiston taidehistorian laitoksella 1990 aiheenaan konkretismi. Hän tutki väitöskirjassaan "Uuden kuvan rakentajat: konkretismin läpimurto Suomessa", miten valtava mullistus nonfiguratiivisten kuvien tekeminen oli sodasta toipuvassa kansallismielisessä 1950-luvun Suomessa. Konkretismi oli avoimesti kansainvälistä ja Pariisi-keskeistä, kun taas Suomessa taidekäsityksiä leimasivat kansalliset vaatimukset.
Työuransa alkupuolella Karjalainen oli pitkään Espoon kaupungin palveluksessa. Hän työskenteli aluksi lehdistö- ja tiedotussihteerinä 1972–1975 sitten kuvataidesihteerinä 1975–1988 ja lopuksi kuvataidetoimen intendenttinä 1989. Espoon palveluksesta Karjalainen siirtyi Suomen taideakatemiaan näyttely- ja tiedotusosaston apulaisjohtajaksi vuosiksi 1989–1990 ja Helsingin yliopiston taidehistorian virkaa toimittavaksi apulaisprofessoriksi 1990–1991. Ura yliopiston palveluksessa jäi välivaiheeksi, sillä Karjalainen toimi Valtion taidemuseon keskusarkiston johtajana 1990–1993. Seuraavaksi urapolku vei Helsingin kaupungin taidemuseon johtajaksi vuosiksi 1993–2001. Siirtymisessä vaihtui työnantaja, mutta työmatka ei pidentynyt, sillä työpaikan sijainti vaihtui Ateneum-rakennuksesta Lasipalatsiin, jossa kaupungin taidemuseon toimisto silloin sijaitsi. Myös uran viimeinen työpaikka oli Helsingin keskustassa, sillä Karjalainen johti Valtion taidemuseon Nykytaiteen museo Kiasmaa 2001–2006.
Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Karjalaisen Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2009. Hän sai Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon vuonna 2014 teoksestaan "Tove Jansson: tee työtä ja rakasta".
Teokset.
Lisäksi Karjalainen on kirjoittanut lukuisia näyttelyjulkaisuja sekä artikkeleja kulttuuripolitiikasta ja kuvataiteesta.
Fagottikonsertto (Mozart)

Wolfgang Amadeus Mozart sai fagottikonserttonsa B-duurissa (KV 191) valmiiksi Salzburgissa kesäkuussa 1774. Ei ole tiedossa, kenelle Mozart teoksensa sävelsi. Kyseessä on ainoa Mozartilta säilynyt teos, jossa soolosoittimena käytetään fagottia. Hänen on kuitenkin sanottu säveltäneen myös kolme muuta fagottikonserttoa ja fagottisonaatin. 
Osat.
Konsertto koostuu kolmesta osasta:
Hitaan osan teema muistuttaa läheisesti "Porgi, amor" -aariaa "Figaron häistä".
Simput

Simput (Cottidae) on ahvenkalojen lahkoon kuuluva kalaheimo, johon luetaan noin 260 lajia 60 suvussa.
Levinneisyys.
Simput ovat pohjakaloja, joista useimmat elävät pohjoisen pallonpuoliskon viileissä ja kylmissä merissä. Eniten lajeja on Tyynenmeren pohjoisosassa. Joitakin lajeja esiintyy myös Uuden-Seelannin vesillä.
Monilajinen suku "Cottus" on kuitenkin poikkeus merikalojen joukossa, sen lajeja esiintyy laajasti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosien sisävesissä. Tähän sukuun kuuluvat myös suomalaiset lajit kivisimppu ja kirjoeväsimppu. Suomen Itämeren rannikolla eläviä simppulajeja ovat isosimppu, piikkisimppu, härkäsimppu ja kivisimppu. Suomen sisävesissä elävät härkäsimppu, kivisimppu ja kirjoeväsimppu.
Ulkonäkö ja koko.
Simppujen pää on yleensä suuri ja usein päältä litistynyt, osittain paksuluinen ja piikkien suojaama. Suuret silmät sijaitsevat pään yläosassa. Ruumis kapenee jyrkästi pyrstöä kohden. Aikuisilla simpuilla ei ole uimarakkoa. Vatsaevät ovat suuret ja sijaitsevat huomattavan edessä. Selkäeviä on kaksi. Lajien maksimikoko vaihtelee kolmesta 78 senttimetriin. 
Kaupallinen merkitys.
Simpuilla ei ole Suomessa juurikaan kaupallista merkitystä, mutta ne ovat täysin myös ihmisravinnoksi kelpaavia kaloja. Maku on voimakkaampi kuin monissa muissa kaloissa, mistä jotkut myös pitävät. Simppujen mäti on erikoisen väristä, erilaisen vihreän ja sinisen sävyjä voi olla jopa yhtä aikaa yhden ainoan kalan mätimunissa. 
Taksonomia.
Simppujen heimon rajaus ja sukulaisuussuhteet ovat horjuvia. Sen erottelu lähiheimoista (esim. rasvakalat, imukalat, rasvasimput, baikalinsimput, partasimput) ei aina vastaa luonnollisia, monofyleettisiä ryhmiä.
Suvut.
Heimoon kuuluu 62 sukua.
ActionScript

ActionScript on ECMAScriptiin perustuva skriptauskieli. ActionScriptiä käyttävät Adobe Flashin lisäksi jotkut tietokantaohjelmat, ja sitä käytetään myös yksinkertaisessa robotiikassa. ActionScriptin kehitti alun perin Macromedia Flashin käyttöön, mutta Adoben ostettua Macromedian myös ActionScript siirtyi Adoben omistukseen.
Ennen ActionScriptin liittämistä Flashiin ko. tiedostomuoto oli toiminnaltaan hyvin rajoittunut. Ensimmäinen ActionScript oli syntaksiltaan JavaScriptin kaltainen. Nykyisin lähes kaikki Flash-dokumenttien toiminnot (painikkeet, drop-down valikot, tekstikentät) perustuvat ActionScriptiin. Flashin 9. version mukana tuli oliopohjainen ActionScript 3.0, joka mahdollisti yhä monimutkaisempien Flash-dokumenttien kehityksen; tämän vuoksi Flash on Javan ohella yksi suosituimmista tiedostomuodoista selainpeleille.
Esimerkki.
Tyypillinen "Hello, World" -esimerkki:
 package hello.world
 import flash.display.Sprite;
 public class Main extends Sprite () {
 public function Main () : void {
 trace("Hello, World");
Lähteet.
Saatchi Gallery

The Saatchi Gallery on nykytaiteen museo ja galleria Lontoossa. Charles Saatchi perusti sen 1985 taidekokoelmaansa varten.
Saatchi Gallery toimii nykyisin Lontoon Chelseassa. Saatchin kokoelmassa oli aluksi amerikkalaisia taiteilijoita ja minimalismia, sittemmin Damien Hirstin ja Young British Artists -ryhmän teoksia. Viime vuosina on palattu yhdysvaltalaiseen taiteeseen, ja näytteillä on ollut myös maalaustaidetta ja kiinalaista nykytaidetta.
Saatchi Gallerylla on ollut suuri vaikutus Englannin taiteeseen avaamisestaan lähtien. Monet galleriassa esitellyt taiteilijat ovat aiemmin olleet tuntemattomia sekä laajalle yleisölle että taidemaailmalle, ja gallerialla on ollut merkitystä taiteilijoiden uran kannalta. Saatchi Gallery on myös herättänyt kohua ja arvostelua.
Saatchi Galleryn ensimmäisessä näyttelyssä vuonna 1985 oli teoksia amerikkalaiselta minimalistilta Donald Juddilta, Brice Mardenilta, Cy Twomblyltä ja Andy Warholilta. Myöhemmin näyttelyissä nähtiin teoksia muun muassa Sol Le Wittiltä, Frank Stellalta ja Jeff Koonsilta.
Saatchi muutti linjaansa 1980-luvun lopulla. Hän myi suuren osan yhdysvaltalaisen taiteen kokoelmastaan ja investoi englantilaisten taiteilijoiden nuoreen sukupolveen, joka oli galleriassa esillä Young British Artists -näyttelyissä.
Saatchi Gallery on kokoluokassaan ainoa taidemuseo, jonne ei ole sisäänpääsymaksua. Saatchi Gallery on tehnyt myös laajoja kokoelmalahjoituksia. Sillä on myös tavallista laajemmat nettisivut. Vuonna 2006 avattiin kaikille avoin osasto ja muun muassa Your Gallery, jossa taiteilijat ja taideopiskelijat voivat ladata 20 teoskuvaa ja biografiatietoja omalle sivulleen. Sivustolla on jo yli sadantuhannen taiteilijan tiedot. Sivuilla myös myydään taidetta, ja vuonna 2007 sinne lisättiin maailman museoiden osasto.
Gallerian tavoitteena on ollut esitellä nykytaidetta, joka ei muuten pääsisi esille Lontoon suurissa instituutioissa, kuten Tate Modernissa. Tarkoituksena on myös tehdä taiteesta helpommin lähestyttävää suurelle yleisölle.
Luolamadonna

Luolamadonna tarkoittaa kahta maalausta, joiden sommittelu on lähes identtinen. Maalaukset ovat ainakin suurelta osin Leonardo da Vincin maalaamia. Ne sijaitsevat Louvressa Pariisissa ja toinen National Galleryssä Lontoossa.
Louvren maalaus on todennäköisesti ensimmäinen kahdesta Luolamadonnasta ja noin 8 cm korkeampi kuin Lontoon versio. Ensimmäinen varma merkintä maalauksesta on vuodelta 1625, jolloin se kuului Ranskan kuninkaalliseen kokoelmaan. Maalaus on hyvä esimerkki Leonardon sfumato-tekniikasta.
National Galleryssa olevan maalauksen tilasi milanolainen Neitseellisen syntymän veljeskunta. Suuren osan siitä maalasivat avustajat, mahdollisesti Predisin veljekset. Sen oli tarkoitus täyttää suuri ja moniosainen alttaritaulu, joka oli jo rakennettu. Maalauksessa on kuvattu apokryfinen hetki Kristuksen lapsuudesta, kun Johannes Kastaja tapasi lapsena hänen perheensä tiellä Egyptiin. Leonardon maalaamassa kohtauksessa Johannes tunnustaa Jeesus-lapsen Kristukseksi.
Erkki Virtanen (kansliapäällikkö)

Erkki Virtanen (s. 12. toukokuuta 1950 Urjala) on suomalainen virkamies. Hän toimi työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkönä syksyyn 2015, jolloin jäi eläkkeelle.
Virtanen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1971. Hän aloitti uransa Tilastokeskuksessa, siirtyi sieltä valtiovarainministeriöön budjettisihteeriksi 1978, budjettiosaston apulaisosastopäälliköksi 1989 ja budjettipäälliköksi 1995. Hänestä tuli kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö 1998, ja sen yhdistyessä työministeriön kanssa vuonna 2008 hänestä tuli uuden ministeriön kansliapäällikkö.
Virtasta on pidetty yhtenä Suomen vaikutusvaltaisimmista valtion virkamiehistä. Hän tuli tunnetuksi 1990-luvun laman aikaan toimiessaan valtiovarainministeriön apulaisbudjettipäällikkönä. Hän oli pääasiassa vastuussa tuolloin tehdyistä leikkauspäätöksistä yhdessä silloisen budjettipäällikkö Raimo Sailaksen kanssa.
Filha

Filha ry on suomalainen tuberkuloosin ja keuhkosairauksien asiantuntijajärjestö, joka toteuttaa terveydenhuollon toimintaa kehittäviä hankkeita, edistää keuhkosairauksien ennaltaehkäisyä ja hoitoa sekä kouluttaa terveydenhuoltohenkilöstöä. Yhdistys järjestää säännöllisesti toistuvia koulutuspäiviä, kuten esim. Tartuntatautipäivät, Tuberkuloosipäivä, Tupakka ja terveys -päivä ja Keuhkopäivät.
Filha on ollut aloitteentekijänä ja toimijana valtakunnallisessa astma-, keuhkoahtauma-, tuberkuloosi-, uniapnea-, allergiaohjelmassa ja sisäilmaohjelmassa.
Filhan kansainvälinen toiminta nojaa yhteistyöhön Maailman terveys­järjestö WHO:n, Euroopan Tartuntatautivirasto ECDC:n ja Kansain­välisen tuberkuloosi- ja keuhko­sairaus­unionin (IUATLD) kanssa. Yhdistys toteuttaa tuberkuloosihankkeita EU-alueella ja laajempaa keuhkoterveyshanketta Keski-Aasiassa.
Filhan toiminta rahoitetaan suurimmalta osaltaan julkisilla avustuksilla, muun muassa Ulkoasiainministeriön ja Sosiaali- ja terveysministeriön hankerahoituksella sekä yhdistyksen omaisuuden tuoton turvin. Filha on SOSTEn jäsenjärjestö.
Filhan toimintaa johtaa pääsihteeri Tuula Vasankari, ja yhdistyksen työntekijät edustavat useita eri osaamisalueita painottuen terveydenhuollon osaamiseen.
Historia.
Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys perustettiin 28. toukokuuta 1907. Siihen liittyi vuonna 1930 Vähävaraisten Keuhkotautisten Avustamisyhdistys, ja uusi yhdistys sai nimen Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys. Vuonna 1992 yhdistyksen nimi muutettiin Hengitys ja terveys ry:ksi. Vuodesta 2003 yhdistys on toiminut nimellä Filha ry (Finnish Lung Health Association).
Rahoitus.
Vuosina 1929–1997 yhdistys julkaisi vuosittain tuberkuloosi­joulu­merkkejä, joilla rahoitettiin joulumerkkikotien toimintaa.
Vuosina 2017–2022 STEA on tukenut järjestöä yli 2,75 miljoonalla eurolla rahapeli- ja verovaroista.
Kostajattaret

Kostajattaret () on Jo Reesin ensimmäinen suomennettu teos. Kirja kertoo kolmesta naisesta, jotka päättävät kostaa miljardööri Juri Hordinskille. Kirjan on suomentanut Ulla Lempinen, ja sen on julkaissut 2009 Gummerus.
Juoni.
Kirjan tarina kietoutuu kolmen naisen ympärille: Peaches Gold on Los Angelesin vaikutusvaltaisin maksullinen seuralaineni, Frankie Willis on nuori kansitarjoilijatar Puskin-jahdilla ja Emma Hayley on viisikymppinen aristokraatti. Näitä kolmea naista yhdistää se, että miljardööri, Juri Hordinski on pilannut heidän elämänsä ja he aikovat kostaa.
Danuta Stenka

Danuta Stenka, (s. 10. lokakuuta 1961 Sierakowice) on puolalainen näyttelijä. Hän kuuluu maan kašubivähemmistöön. "Rotten Tomatoes"-sivuston mukaan hän on saanut parhaat arviot suorituksestaan Adrian Panekin vuonna 2018 valmistuneessa elokuvassa "Wilkolak" (Ihmissusi).
Bob Clampett

Robert "Bob" Clampett (8. toukokuuta 1913 San Diego, Kalifornia – 2. toukokuuta 1984 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen animaattori ja animaatio-ohjaaja.
Clampett toimi jo kouluaikoinaan piirtäjänä "Los Angeles Timesissa". Hän aloitti animaattorina Warner Brosilla 1930-luvun alussa. Clampettin Warnerilla luomiin hahmoihin kuuluu muun muassa Tipi-lintu.
Natriumhypofosfiitti

Natriumhypofosfiitti eli natriumfosfinaatti (NaPH2O2) on hypofosforihapokkeen natriumsuola. Yhdistettä käytetään elintarviketeollisuudessa ja metalleilla pinnoittamiseen. Natriumhypofosfiitti esiintyy usein monohydraattina NaPH2O2·H2O.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa natriumhypofosfiitti on värittömiä vettä imeviä kiteitä. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa, jolloin muodostuu muun muassa erittäin myrkyllistä fosfiinikaasua. Natriumhypofosfiitti on erittäin vahva pelkistin, joka saattaa jopa räjähtää hapettimien kuten kloraattien vaikutuksesta.
Valmistus.
Natriumhypofosfiittia voidaan valmistaa neutraloimalla hypofosforihapoketta natriumhydroksidilla.
Teollisuudessa natriumhypofosfiittia valmistetaan pääasiassa kuitenkin toisella tavalla. Menetelmässä fosfori reagoi emäksisen natrium- ja kalsiumhydroksidia sisältävän lietteen kanssa. Reaktiossa muodostunut natriumhypofosfiittiliuos suodatetaan ja neutraloidaan.
P4 +3 NaOH + 3 H2O → 3 NaPH2O2 + PH3
Käyttö.
Natriumhypofosfiittia voidaan käyttää elintarvikkeissa emulgaattorina, stabilisaattorina ja säilöntäaineena. Natriumhypofosfiitti estää "Clostridium botulinum" -bakteeria tuottamasta myrkyllisiä yhdisteitä ja sitä voidaan käyttää lihatuotteissa korvaamaan nitriittejä.
Natriumhypofosfiittia käytetään myös päällystettäessä esineitä nikkelillä elektrodittomasti. Menetelmän etuna ovat matalat kustannukset ja prosessin kontrolloimisen helppous. Menetelmässä hypofosfiitti-ioni pelkistää nikkeli-ionit metalliseksi nikkeliksi, jolloin hypofosfiitti-ionit hapettuvat fosfiitti-ioneiksi.
Ferdinand de Lasteyrie

Ferdinand Charles Léon de Lasteyrie du Saillant (15. kesäkuuta 1810 Pariisi, Ranskan ensimmäinen keisarikunta – 12. toukokuuta 1879 Pariisi, Ranskan kolmas tasavalta) oli ranskalainen aatelinen, poliitikko, taidekirjailija, kriitikko ja arkeologi.
Kreivi De Lasteyrie julkaisi lähinnä 1850-luvulla useita taidetta käsitteleviä kirjoja ja hänen kirjoitustyyliään on kiitetty rohkeaksi, omaperäiseksi ja näkemykselliseksi. Hän ei pelännyt tarttua kiistanalaisiin aiheisiin, kuten mm. tuona aikana käytyyn keskusteluun valokuvauksen taiteellisesta arvosta.
Napoleon III:n joulukuussa 1851 tekemän vallankaappauksen aikana de Lasteyrie asettui tukemaan entistä pääministeriä Odilon Barrotia, Napoleonin vastustajaa. Hän joutui mielipiteidensä vuoksi vankilaan ja palasi politiikkaan vasta vuonna 1857.
Kukonaskel

Kukonaskel on kankaan kudekuviointi, joka tehdään perinteisesti mustalla ja valkoisella langalla. Vanhin esimerkki kukonaskelkuvioinnista on ruotsalainen Gerumin viitta ajalta 360-100 eaa. Kukonaskelkuviota käytettiin Skotlannissa lammaspaimenten päällysvaatteissa 1800-luvulla.
Kuvion englanninkielinen nimi on "houndstooth" (ajokoiran hammas). Suomenkielinen nimitys tulee siitä että kuvion ruutuihin liittyy kukon kannusta muistuttava kärki.
Espionage Act

Espionage Act of 1917 on Yhdysvaltojen liittovaltion laki, joka astui voimaan 15. kesäkuuta 1917, hieman sen jälkeen kun Yhdysvallat liittyi ensimmäiseen maailmansotaan. Se kielsi kaikenlaisen sotilasoperaatioihin sekaantumisen ja vaikuttamisen ja Yhdysvaltojen vihollisten tukemisen sodan aikana, sotavoimien käskyvallan ja sotilaskäskyjen vastustamisen sekä värväykseen puuttumisen.
Yhdysvaltain sosialistipuolueen Eugene V. Debs tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen hänen vastustettuaan Yhdysvaltain liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan.
Lakia vastaan sananvapauden puolesta kamppaillut sosialistipuolueen sihteeri Charles Schenck nosti kanteen Yhdysvaltoja vastaan, koska hänen mielestään Espionage Act rikkoi perustuslain 1. lisäystä. Vuonna 1919 Yhdysvaltojen korkein oikeus kuitenkin päätti oikeudenkäynnissä "Schenck vastaan Yhdysvallat" yksimielisesti, ettei Espionage Act loukannut niiden sananvapautta, joita oli rangaistu säädetyn lain mukaan.
Niin sanotut Pentagonin paperit vuotanutta Daniel Ellsbergia syytettiin tämän lain nojalla.
Arvostelua herätti se, että presidentti Barack Obaman hallinto ja oikeusministeri Eric Holder sovelsivat lakia ennennäkemättömän useasti jahdatessaan tietovuotajia.
Yhdysvaltain entistä presidenttiä Donald Trumpia syytetään 31 kertaan Espionage Act -lain rikkomisesta liittyen salaisiin asiakirjoihin, joita löydettiin hänen kotoaan. FBI ratsasi Trumpin asunnon Mar-a-Lagossa Palm Peachilla Floridassa 8. elokuuta 2022.
Krasnoznamensk (Moskovan alue)

Krasnoznamensk () on suljettu kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee M1-valtatien varrella 41 kilometriä Moskovan keskustasta länteen. Asukkaita on 36 103 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1951 perustetusta ilmavoimien radiokeskuksesta. 1960-luvulla sen nimeksi vakiintui Golitsyno-2. Vuonna 1981 Krasnoznamenskin taajamasta tuli suljettu kaupunki. Nykyään siellä toimii avaruuslentojen lennonjohtokeskus.
Kubinka

Kubinka () on kaupunki Moskovan alueen Odintsovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee M1-valtatien varrella 63 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupungin kautta kulkee myös Moskovan ja Vjazman välinen rautatie. Asukkaita on 26 200 henkeä (vuonna 2009).
Taajamasta tuli kaupunki vuonna 2004.
Kubinkassa toimii Venäjän puolustusministeriön panssaritorjunta-aseiden tutkimusinstituutti ja harjoitusalue. Noin viisi kilometriä rautatieaseman (Kubljanka I) luoteispuolella toimii muun muassa taitolentoja esittävästä hävittäjäryhmästään tunnettu Kubinkan lentotukikohta.
Arthur Sommer

Arthur Sommer (21. lokakuuta 1847 Hämeenlinna – 10. lokakuuta 1907 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos (1896) ja teollisuusjohtaja.
Sommerin vanhemmat olivat talonomistaja Alexander Martinus Sommer ja Maria Josefina Holmström. Sommerin perhe muutti 1850 Tampereelle kun Alexander Sommer valittiin Finlayson &amp; Co:n konttoripäälliköksi. Alexander Sommer rakennutti Satakunnankadun ja Itäisen puistokadun (nykyinen Hämeenpuisto) kulmaukseen "Sommerin huvilana" tunnetun asuintalon.
Arthur Sommer kävi Viipurissa toimineen Behmin saksalaisen koulun. Hän oli Finlaysonin palveluksessa konttoriharjoittelijana, konttoristina, kassanhoitajana ja prokuristina 1864–1890. Sommer toimi tehtaan isännöitsijänä 1890–1897 mutta erosi sitten Finlaysonilta jouduttuaan kieli- ja kansallisuuskysymysten takia riitoihin yhtiön omistajien kanssa. Tämän jälkeen Sommer oli yhdessä kasööri J. Kupiaisen ja insinööri P. A. Sharplesin kanssa perustamansa Tampereen Puuvillateollisuus Oy:n isännöitsijänä 1897–1907. Tälle yhtiölle valmistui 1899 oma puuvillatehdas Tampereen Lapinniemeen. Sommer sai kauppaneuvoksen arvon 1896.
Sommer perusti 1875 Suomen ensimmäisen kenkätehtaan Tampereelle nykyisen Puisto-Emmauksen tontille (Hämeenpuisto 14). "Jalintehtaan" nimellä tunnettu tehdas toimi aina vuoteen 1887 saakka. Tehtaan koneet tulivat Englannista ja enimmillään se työllisti 25 henkilöä. Sommer lopetti tehtaan työntekijöiden liiallisen alkoholin käytön aiheuttamien ongelmien takia.
Sommer rakennutti 1880-luvulla Hatanpään kartanolta vuokraamalleen maa-alalle "Metsola"-nimisen huvilan Pyhäjärven rantaan nykyisen Härmälän kaupunginosan alueelle. Tampereen kaupunki osti huvilan 1921 Sommerin perillisiltä ja siinä toimi sitten lasten vastaanottokoti. Alueella oli kaikkiaan 12 huvilaa joista on säilynyt vain Lepolan huvila.
Sommer oli porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1894, 1899 ja 1900. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuutettuna lähes 30 vuotta. Puoluekannaltaan Sommer oli vanhasuomalainen.
Arthur Sommer oli naimisissa vuodesta 1880 Lydia Johanssonin (1852–1921) kanssa. Heillä oli kuusi lasta jotka kaikki suomensivat sukunimensä Somersaloksi vuonna 1906:
Lobnja

Lobnja () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Kljazman tekojärveä 28 kilometriä Moskovasta pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Dubnan välinen rautatie. Sen lähellä on Šeremetjevon kansainvälinen lentoasema. Asukkaita on 74 350 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1902 rakennetusta rautatieasemasta ja sitä ympäröineistä kylistä. 1920-luvulla Lobnjan taajamaan syntyi teollisuutta. Toisessa maailmansodassa neuvostoarmeija pysäytti saksalaiset panssarivaunujoukot Lobnjan lähellä Krasnaja Poljanassa. Vuonna 1961 taajamasta tuli kaupunki. Krasnaja Poljanan taajama liitettiin siihen vuonna 1975 ja Lugovaja vuonna 1976. Nykyään Lobnjassa on mm. sähköteknistä, metalli-, rakennustarvike ja elintarviketeollisuutta.
Bonnier Publications

Bonnier Publications Oy on kustannustalo, joka julkaisee käännöslehtiä. Bonnier Publications Oy kuuluu kaikissa Pohjoismaissa toimivaan Bonnier Publications A/S:n ja sitä kautta kansainväliseen Bonnier AB -konserniin. Yrityksen julkaisemiin aikakauslehtiin kuuluvat käännöslehdet "Tieteen Kuvalehti", "National Geographic Suomi", "Kunto Plus", "KotiMikro", "Digikuva" ja "Tee Itse".
Aikakauslehdet.
Tieteen Kuvalehti.
Tieteen Kuvalehti on Pohjoismaiden suurin yleistajuinen tiedettä (etenkin kulttuuria, luontoa, tekniikkaa ja lääketiedettä) käsittelevä aikakauslehti. Suomenkielinen "Tieteen Kuvalehti" toimitetaan tanskankielisen "Illustreret Videnskab" -lehden pohjalta. "Tieteen Kuvalehden" tyypillinen lukija on yli 20-vuotias, kaupungissa asuva koulutettu mies.
National Geographic Suomi.
National Geographic Suomi on tiedeaiheinen aikakauslehti. Lehden levikki on 10 225 (LT 2013), ja sen lukijat ovat tyypillisesti korkeasti koulutettuja ja hyvätuloisia.
KotiMikro.
KotiMikro (vuoteen 2004 Kompuutteri kaikille) on vuonna 1997 perustettu tietokonelehti. Se ilmestyy kolmen viikon välein, 18 kertaa vuodessa.
Kunto Plus.
Kunto Plus on hyvinvointiin ja terveyteen erikoistunut aikakauslehti. Lehden kohderyhmänä ovat työssäkäyvät yli 30-vuotiaat naishenkilöt. Lehden levikki on 14489 (LT 2016).
Tee Itse.
"Tee Itse" on nikkarointiin erikoistunut aikakauslehti. Lehti ilmestyy 18 kertaa vuodessa, ja sen levikki on 10 961 (LT 2013).
Katie O’Brien

Katie Jill O’Brien (s. 2. toukokuuta 1986 Beverley, Yorkshire) on englantilainen tennispelaaja.
Tennisura.
2008.
O’Brienin kauden ensimmäinen turnaus oli Australian avoimet. Turnauksen karsinnassa hän voitti Darya Kustovan ja Yanina Wickmayerin. Karsintojen viimeisellä kierroksella hän kohtasi Yuan Mengin, jolle hän kuitenkin hävisi 4–6, 2–6 eikä selviytynyt pääsarjaan. Toukokuussa O’Brien osallistui Ranskan avointen karsintaan. Karsintojen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Melanie Southin, mutta hävisi toisella kierroksella Kristina Barroisille 4–6, 2–6. Wimbledonissa Shahar Peer voitti O’Brienin ensimmäisellä kierroksella. Yhdysvaltain avointen karsinnoissa hän pääsi toiselle kierrokselle asti, kunnes hän hävisi Alexa Glatchille.
2009.
O’Brien joutui jälleen karsimaan Grand Slam -turnauksiin. Australian avointen karsinnoissa hän voitti Sandra Zahlavovan, Julie Dittyn ja Betina Jozamin, ja selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan. Hän kohtasi 1. kierroksella Monica Niculescu, mutta hävisi hänelle 4–6, 4–6. Toukokuussa Ranskan avointen karsinnoissa hän pääsi viimeiselle kierrokselle asti, mutta hävisi sen Arantxa Rusille 4–6, 6–7(6). Tästä huolimatta O'Brien pääsi Lucky loserina mukaan turnauksen pääsarjaan, kun kuudenneksi sijoitettu Vera Zvonarjova jätti turnauksen loukkaantumisen takia väliin. Ensimmäisellä kierroksella O’Brien hävisi Olga Govortsovalle 6–1, 6–1. Wimbledoniin hän sai villin kortin suoraan pääsarjaan. Hän kuitenkin hävisi 1. kierroksella Iveta Benesovalle 2–6, 7–5, 4–6. Elokuussa US Openissa O'Brien oli karsintojen kolmanneksi sijoitettu, mutta hän hävisi karsintojen toisella kierroksella Anna Tatishvilille. Syyskuussa hän pääsi finaaliin 75 000 dollarin ITF-turnauksessa Shrewsburyssa, jossa hän kohtasi toisen britin, Elena Baltachan. Baltacha vei ottelun voiton lukemin 3–6, 6–4, 3–6, mutta tämä tulos tarkoitti sitä, että molemmat finalistit pääsivät maailmanlistalla ensimmäistä kertaa sadan parhaan joukkoon.
2010.
Australian avoimissa O’Brien pelasi pääsarjassa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Patricia Mayrin 6–3, 6–3. Toisella kierroksella hän kohtasi entisen maailmanlistan ykköspelaajan, Jelena Jankovicin ja hävisi hänelle 2–6, 2–6. Ranskan avoimissa hän jäi edellisen vuoden tapaan 1. kierrokselle. Tällä kertaa hän hävisi Jill Craybasille.
Matti Santahuhta

Matti Santahuhta (s. 13. elokuuta 1981 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja.
Ura.
Santahuhta aloitti Veikkausliiga-uransa FC Jazzissa vuonna 2000 pelaten 26 ottelua ja tehden niissä kuusi maalia. Liigadebyyttinsä hän teki 29. huhtikuuta FC Jokereita vastaan ja onnistui heti myös maalinteossa. Seuraavana vuonna hän pelasi 15 ottelua, muttei saanut tehtyä yhtään maalia.
Vuodeksi 2002 hän siirtyi Tampere Unitediin, jossa hän pelasi 19 ottelua tehden niissä yhden maalin. Hän jatkoi TamUssa myös seuraavana vuonna pelaten tosin vain yhden ottelun ennen siirtoa takaisin FC Jazziin, jossa hän pelasi 18 ottelua tehden viisi maalia. Vuonna 2004 hän pelasi edelleen FC Jazzissa tehden kuusi maalia pelaamissaan 26 ottelussa.
Santahuhta on pelannut yhteensä 105 Veikkausliigaottelua, ja tehnyt niissä 18 maalia. Hän on edustanut FC Jazzin ja Tampere Unitedin lisäksi Vaasan Palloseuraa sekä Porin Palloilijoita. Hänen veljensä on Ilkka Santahuhta.
Lokakuussa 2011 Santahuhta lopetti pelaajauransa ja hänet nimitettiin FC Jazzin uudeksi päävalmentajaksi. Santahuhta toimi tehtävässä kaksi kautta, jonka aikana seura nousi Kakkosesta Ykköseen.
Santahuhta nimettiin Musan Salaman päävalmentajaksi marraskuussa 2014.
Jaiva

Jaiva () on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 304 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 6250 neliökilometriä. 
Joki saa alkunsa Kvarkuš-harjanteelta lähteltä Sverdlovskin alueen rajaa ja laskee Kaman tekojärveen Bereznikin kaupungin eteläpuolella. Sen varrella sijaitsee Jaivan kaupunkimainen taajama ja Jaivan lämpövoimalaitos, joka on yksi alueen suurimpia. Joen alajuoksulla harjoitetaan laivaliikennettä ja puunuittoa. Nimitys perustuu komipermjakin sanoihin "jai" ’liha’ ja "va" ’vesi’ (merkityksessä ’kalainen, riistarikas’).
U-31 (1936)

U-31 oli Saksan laivaston VIIA-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa, jossa se teki seitsemän taistelupurjehdusta. Alus upotti 11 kauppalaivaa yhteensä 27 751 bruttorekisteritonnia sekä kaksi tukilaivaa yhteensä 160 grt. Sukellusveneen laskema miina vaurioitti pahoin taistelulaiva "HMS Nelsonia". Veneen ensimmäinen upotus oli toisen maailmansodan ensimmäinen saattueesta upotettu alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. huhtikuuta 1935 AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 28. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään Rolf Dau.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 2. sukellusvenelaivueeseen. 
Alus upposi 11. maaliskuuta 1940 Jadebusenissa Britannian kuninkaallisten ilmavoimien pommitettua alusta, jolloin aluksen koko miehistö sai surmansa. Alus nostettiin maaliskuussa, minkä jälkeen se korjattuna palutettiin palvelukseen. Se upposi uudelleen 2. marraskuuta Irlannin luoteispuolella jouduttuaan syvyyspommihyökkäyksen kohteeksi. Syvyyspommit laukaisi Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä "HMS Antelope", jolloin kaksi miehistönjäsentä sai surmansa. Aluksen upottanut hävittäjä pelasti 44 eloonjäänyttä.
Purjehdukset.
Sukellusveneen partiomatkat toisessa maailmansodassa:
Päälliköt.
Aluksen päälliköt:
Kansainvälinen tupakaton päivä

 
Kansainvälinen tupakaton päivä on 31. toukokuuta vietettävä kansainvälinen vuosipäivä. Päivää on vietetty vuodesta 1988 alkaen Maailman terveysjärjestön (WHO) aloitteesta. Tarkoituksena on kiinnittää maailman huomio tupakan laajaan käyttöön, tupakoinnista aiheutuviin sairauksiin ja kuolemiin. Vuonna 2020 tupakasta johtuvia kuolemia aiheutui vuodessa 8 miljoonaa.
Historia.
Maailman terveysjärjestön 40. kokouksessa 15. toukokuuta 1987 esitettiin, että 7. huhtikuuta 1988 järjestettäisiin kansainvälinen tupakaton päivä. Päivä on sama kun on WHO:n perustamispäivä. Päivää oli tarkoitus viettää pidättäytymällä tupakan käytöstä. 42. kokouksessa 17. toukokuuta 1989 päätettiin ottaa päiväksi 31. toukokuuta.
Tupakattomana päivänä tuodaan esiin tupakoinnista aiheutuvia haittoja vuosittain vaihtuvilla teemoilla, kuten tupakan mainostaminen, terveysvaroitukset, tupakanpolton lopettaminen sisällä jne.