tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Farzad Bonyadi

Farzad "Freddy" Bonyadi on iranilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka on urallaan voittanut kolme World Series of Poker -turnausta. Turnausten ohella hän on menestynyt käteispelaajana. Pokerin hän oppi Teheranissa isoisältään.
Bonyadi muutti Iranista Yhdysvaltoihin vuonna 1983. Uudessa kotimaassaan hän työskenteli LA Commerce Casinolla ja Hollywood Park Casinolla. Pokerissa Bonyadin ensimmäinen suurvoitto oli ykköstila WSOP:n 2 000 dollarin limit  hold'em -turnauksessa vuonna 1998. Hän ansaitsi voitostaan 429 940 dollaria. Samana vuonna hän oli finaalipöydässä $1,500 seven card stud split -turnauksessa ja 27. WSOP:n pääturnauksessa. Bonyadin kaksi muuta WSOP-ranneketta tulivat vuosina 2004 ja 2005. 
World Poker Tourilla Bonyadi on pelannut finaalipöydässä kerran. WPT:n toisella kaudella syyskuussa 2003 hän oli Mel Judahin voittamassa Legends of Poker -turnauksessa viides. Saman vuoden marraskuussa World Poker Finalsissa Bonyadi sijoittui kahdeksanneksi.
Helmikuussa 2007 10 000 dollarin sisäänoston 1st Annual Heads-Up Championships -kisassa Bonyadi sijoittui yhdeksänneksi.
Farzad Bonyadi edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Huhtikuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 2,3 miljoonaa dollaria.
SS Skiftet

SS Skiftet oli vuonna 1908 rakennettu Bore-varustamon omistama 336 bruttorekisteritonnin höyrymatkustajalaiva, joka ajoi saksalaiseen miinaan ja upposi Rödhamnin selällä Saaristomerellä 14. joulukuuta 1916, jolloin 86 henkilöä kuoli.
Turun ja Ahvenanmaan välistä talviliikennettä varten rakennettu "Skiftet" oli otettu syksyllä 1916 Venäjän laivaston käyttöön, mutta se liikennöi edelleen entisellä reitillään pääosin sotilaskäytössä ja kuljetti myös siviilirahtia ja -matkustajia.
Onnettomuus.
"Skiftet" lähti Maarianhaminan Länsisatamasta kohti Turkua aamulla 14. joulukuuta kello 8:30. Laivalla oli mukana 91 henkilöä: 15 miehistön jäsentä, 56 venäläistä sotilashenkilöä, seitsemän Ahvenanmaan linnoitustyöntekijää sekä 13 muuta siviiliä. Kun alus tunnin päästä oli Rödhamnin selällä, törmäsi se miinaan, jolloin aluksen pohja repeytyi auki ja räjähdyksen paineaalto tuhosi suuren osan hyteistä ja puolet ruokasalista sekä kaatoi etumaston ja rikkoi höyrynosturin.
"Skiftet" kaatui ja upposi lyhyessä ajassa 20 metrin syvyyteen. Noin 30 ihmistä oli jäänyt pinnalle takertuen vedessä kelluviin aluksen osiin, mutta suurin osa heistä ehti menehtyä hypotermiaan ennen kuin pelastajat saapuivat paikalle puoli tuntia myöhemmin. Vedestä pelastettiin kuusi henkilöä, joista yksi kuoli matkalla Maarianhaminaan. Henkiinjääneistä kolme oli venäläisiä sotilaita, yksi ahvenanmaalainen siviili ja yksi suomalainen linnoitustyöntekijä. Kuolleiden joukossa oli Ahvenanmaan venäläisen varuskunnan päällikkö eversti Ivan Kuznetsov sekä santarmiosaston päällikkö, everstiluutnantti Vasili Kovaljov.
Aluksen upottaneen miinan oli laskenut saksalainen sukellusvene "UC-27", joka oli lähtenyt Liepājasta 8. marraskuuta 1916 mukanaan 18 miinaa. Kahdeksan päivää kestäneen retken aikana miinat oli laskettu Ahvenanmaan vesille Ledsundin ja Hammaruddan kohdalle sekä Mäntyluodon ja Rauman edustalle.
Urheilusukeltajat löysivät vuonna 1970 SS "Skiftetin" hylyn noin 20 metrin syvyydestä, jossa se on kahtena eri palana.
Aluksen esineistöä nostettiin huomattavia määriä kaksiviikkoisen leirin aikana.
Langinkosken kirkko

Langinkosken kirkko on Kotkassa Metsolan kaupunginosassa sijaitseva kirkko. Rakennus kuuluu Kotka-Kymin seurakunnan tiloihin. Kirkko tunnettiin alun perin nimellä Metsolan kirkko.
Langinkosken kirkon on suunnitellut Anders-Olof Bengts, ja se valmistui vuonna 1953. Kirkko muistuttaa keskiaikaista kivikirkkoa. Sisältä kirkko on suorakaiteen muotoinen, ja kirkkosaliin mahtuu noin 300 henkeä. Kirkossa on Hilkka Toivola-Karpakan lasimaalaus "Jeesus auttaa epäuskonsa vuoksi veteen vajoavaa Pietaria". Uruissa on seitsemäntoista äänikertaa.
Kirkon vieressä on valkoinen korkea kellotapuli. Kirkkorakennukseen kuuluu myös Toivonsali-niminen kokoontumistila, jota käytetään mm. muistotilaisuuksissa. Kirkkorakennuksen lisäsiivessä on Kotka-Kymin seurakunnan toimistotiloja.
Heli Järvinen

Heli Maria Järvinen (s. 31. toukokuuta 1963 Tampere) on suomalainen toimittaja ja vihreitä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Etelä-Savon vaalipiiristä ja vuoden 2015 sekä vuoden 2019 vaaleissa Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän ei asettunut ehdolle vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Elämä.
Vuosina 2008–2011 Järvinen oli Vihreiden Naisten puheenjohtaja. Hän on toiminut 2011−2015 Suomen Yrittäjänaisten toimitusjohtajana. Vuoden 2015 eduskuntavaaleista hän tuli valituksi eduskuntaan uudelleen.
Järvinen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja viestinnän opettaja. Hän on työskennellyt suurimman osan urastaan toimittajana: hän on toiminut 20 vuotta Yleisradiossa, jossa hän on työskennellyt tv-uutisissa sekä TV2:n asiaohjelmissa, mm. "Akuutti", "Erätulilla", "Ekoisti", "Kodin Kääntöpiiri", "Matkalla Suomessa", "Pallo hallussa" ja "Ympäristöuutiset".
Järvinen toimi Kerimäen kunnanvaltuutettuna vuosina 2005–2011. Hän oli valtuuston 2. varapuheenjohtaja. Järvinen on ollut vuodesta 2017 Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Hän toimii valtuuston 2. varapuheenjohtajana.
Poliittiset näkemykset.
Kunnallispolitiikassa Järvinen teki aloitteita mm. seniorisivujen, paperittoman kunnan, sotainvalidien lounassetelin, Hytermän kunnostuksen, kylien asiointiliikenteen ja kirkonkylän retkiluistelureitin puolesta. 
Tammikuussa 2018 Järvinen kannusti työttömiä hakemaan perusteettomasti työkyvyttömyyseläkettä, jotta he välttyisivät työttömyysturvan aktiivimallin aiheuttamalta työttömyyspäivärahan leikkaamiselta siihen asti, kunnes perusteeton hakemus hylätään. Aktiivisuusvaatimus ei koske niitä, joiden työkyvyttömyyseläkehakemus on käsittelyssä. Järvisen mukaan järjestelmän ruuhkautuminen saattaisi herättää hallituksen. Järvinen totesi, että vielä moraalittomampaa kuin perusteeton työkyvyttömyyseläkkeen hakeminen on se, kun ihmisiä ”piiskataan” heidän omasta aktiivisuudestaan huolimatta.
Luottamustehtävät.
Järvinen on toiminut kunnallispolitiikassa Kerimäellä vuosina 2004–2011 ja Savonlinnassa 2017–2018. Muita luottamustoimia hänellä on ollut Vihreiden eri yhdistyksissä ja Etelä-Savon alueellisissa toimielimissä, sekä valtakunnallisella tasolla Kansallisoopperan ja Veikkaus Oy:n hallintoneuvostoissa.
Yksityiselämä.
Heli Järvinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Palacio Real de Aranjuez

Palacio Real de Aranjuez on kuninkaallinen palatsi Aranjuezissa, Madridin itsehallintoalueella, Espanjassa. Palatsi on osa Aranjuezin kulttuurimaisemaa, joka on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 2001.
Palatsin alue oli jo Isabella ja Ferdinand Katolilaisen käytössä. Nykyisen palatsin tilasi kuningas Filip II vuonna 1561 ja sen suunnittelivat myös El Escorialin suunnitelleet Juan Bautista de Toledo ja Juan de Herrera. Palatsi valmistui Ferdinand VI:n kaudella ja Kaarle III lisäsi siihen kaksi siipeä. Palatsin nykyinen sisustus on peräisin pääosin 1700-luvulta. Huomattavimmat yksittäiset kohteet ovat posliinihuone (Gabinete de Porcelana) ja peilisali (Salón de Espejos). Alimmassa kerroksessa on palatsielämää esittelevä museo.
Palatsin suuret puutarhat, jotka rakennettiin kuninkaallisille pakopaikaksi keskustasangon pölyltä ja kuivuudelta, saavat vetensä Tajo- ja Jarama-joista. Tajon ja keinotekoisen La Ría -kanavan erottamassa saaripuutarhassa (Jardín de la Isla) on koristeellisia italialaisia suihkulähteitä 1500- ja 1600-luvuilta. Puutarhaa pidetään Habsburgien aikaisen Espanjan merkittävimpänä. Suurempi, 1700-luvulla rakennettu Prinssin puutarha (Jardín del Príncipe) sisältää useita arkkitehtuurisia yksityiskohtia kuten puutarhan sisääntuloportti, Apollonin suihkulähde sekä lampi, jonka keskellä seisovat kiinalaistyyliset huvimajat (Estanque de los Chinescos). Puutarhan alueella sijaitsee myös kuninkaallinen venemuseo (Museo de Falúas Reales) ja Juan de Villanuevan suunnittelema kartano Real Casa del Labrador.
Palatsin puutarhat inspiroivat Joaquín Rodrigon säveltämään tunnetuimman teoksensa "Concierto de Aranjuezin".
Pauliina Viitamies

Johanna Pauliina Viitamies (s. 11. maaliskuuta 1969 Kouvola) on suomalainen opettaja ja entinen kansanedustaja. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa hänet valittiin eduskuntaan Etelä-Savon vaalipiiristä SDP:n edustajana. Viitamies oli ehdolla eduskuntaan jo vuoden 2003 vaaleissa, mutta jäi tuolloin valitsematta. 2007 vaaleissa hän oli Etelä-Savon vaalipiirin eniten ääniä saanut ehdokas. Viitamies putosi kahden kauden jälkeen eduskunnasta vuoden 2015 eduskuntavaaleissa ja hän ilmoitti vaalien jälkeen jättäytyvänsä pois kaikista poliittisista tehtävistä. Hän aloitti työskentelyn erityisasiantuntijana helmikuussa 2019 Opetusalan ammattijärjestö OAJ ry:n toimistossa.
Viitamies on koulutukseltaan filosofian maisteri ja ammatiltaan historian ja yhteiskuntaopin opettaja. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan vuonna 1999 syntynyt poika Onni. 
Viitamies nousi Mikkelin kaupunginvaltuustoon vuoden 2000 kunnallisvaaleissa ja hän uusi paikkansa 2004. Hän oli myös Mikkelin kaupunginhallituksen jäsen toukokuuhun 2015 saakka.
Pauliina Viitamiehen veli Janne Viitamies oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1995–1999.
Roland Müller

Roland Müller (s. 16. joulukuuta 1986 Innsbruck) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Hän pitää hallussaan Vikersundbakkenin mäkiennätystä, joka on 219 metriä. 
Müller on joukkuemäen nuorten maailmanmestari vuosilta 2003 ja 2004. Hän on kilpaillut pääasiassa Continental cupissa, jossa on voittanut kuusi kilpailua ja sijoittunut palkintokorokkeelle 14 kertaa. Mäkihypyn maailmancupissa hän on kauden 2007–2008 loppuun mennessä osallistunut 14 kilpailuun, ja paras sijoitus on 15. sija Bischofshofenin kilpailusta tammikuussa 2008.
Glamour

Glamour tarkoittaa julkisuuteen ja parrasvaloihin liittyvää hohtoa, tavoittelemisen arvoista rikkautta, kauneutta ja kuuluisuutta korostavaa ominaisuutta.
Sana tulee skottienglannista, jossa se on alun perin tarkoittanut kielioppia ("grammar").
Triviaa.
Televisiosarja "Kauniit ja rohkeat" tunnetaan Norjassa nimellä "Glamour".
Henri Kapulainen

Henri Tapani Kapulainen (s. 27. huhtikuuta 1947 Lahti) on suomalainen käsikirjoittaja, näyttelijä, näytelmäkirjailija ja suomentaja.
Kapulainen on käsikirjoittanut muun muassa Jukka Sipilän ohjaaman televisioelokuvan "Hiekkakuningas" (1971). Tämän lisäksi hän on näytellyt muun muassa Anssi Mänttärin elokuvissa ja esittänyt Jean Sibeliusta Jaakko Pakkasvirran elokuvassa "Runoilija ja muusa" (1978). 1980–90-lukujen taitteessa Kapulaisella oli Kolmoskanavalla oma sketsiohjelma Kapulaisia.
Vuonna 2009 Helsingin Kaupunginteatterissa esitettiin Kapulaisen käsikirjoittama "Valtakunnan häirikkö", joka oli poliittinen satiiri Veikko Vennamosta.
Kapulaisen näytelmäsuomennoksia ovat muiden muassa Marie Jonesin "Kiviä taskussa", Neil Simonin "Juoruja" ja Marc Camolettin "Pyjama kuudelle"/"Ranskalainen pyjama".
Kapulainen on ollut vuodesta 1970 naimisissa näyttelijä Leena Uotilan kanssa. Heillä on kaksi lasta, joista Arttu Kapulainen on myös näyttelijä. Vuonna 1967 sekä Kapulainen että Uotila olivat perustamassa Ryhmäteatteria.
Ulla Karvo

Ulla Marita Karvo (o.s. Ihalainen, s. 14. syyskuuta 1960 Rantasalmi) on suomalainen entinen Kokoomuksen kansanedustaja Rovaniemeltä. Hänet valittiin eduskuntaan 2007 Lapin vaalipiiristä. Hän on arvoltaan varatuomari ja suorittanut oikeustieteen lisensiaatin tutkinnon. 
Karvo on ollut maakuntasihteerinä Lapin liitossa vuodesta 2003. Hän toimi Rovaniemen kaupunginvaltuustossa vuosina 1997–2004. Hän oli ehdolla eduskuntaan myös vuonna 2003, mutta ei tullut valituksi. Karvo menetti paikkansa vuoden 2011 vaaleissa.
Karvo on nykyisin Suomen Kuntaliiton EU-asioiden päällikkö.
Vapiti

Vapiti eli kanadanhirvi ("Cervus canadensis") on suuri hirvieläimiin kuuluva nisäkäslaji. Se on hirven ja sambarkauriin jälkeen suurin hirvieläin. Vapitia ja isokaurista eli saksanhirveä pidettiin pitkään samana lajina, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet, että kyseessä on kaksi eri lajia. Vapiti on itse asiassa läheisempää sukua japaninkauriille kuin isokauriille. Vapitia tavataan lähinnä Pohjois-Amerikassa sekä pohjoisessa ja itäisessä Aasiassa.
Ystävyysottelu

Ystävyysottelu, harjoitusottelu tai joskus näytösottelu on urheilutapahtuma, jossa voittamisella ei ole juuri merkitystä. Ystävyysottelun tarkoituksena voi olla joukkueen kokoonpanon hiominen ennen kauden alkua, sääntömuutosten kokeileminen tai varojen kerääminen hyväntekeväisyyteen. Ystävyysotteluita pelataan erityisesti joukkuelajeissa, kuten jalkapallossa, jääkiekossa ja koripallossa.
Näytösotteluksi kutsutaan ottelua, joka järjestetään koska halutaan lisätä lajin näkyvyyttä tai hyväntekeväisyystarkoituksessa. Näytösottelun osapuolet eivät välttämättä ole vakituisia seuroja, vaan esimerkiksi lajin parhaimmistosta, veteraaneista tai muusta tietystä ihmisryhmästä koottuja joukkueita. Tunnettuja vuosittain järjestettäviä näytösotteluita ovat pesäpallon Itä–Länsi-ottelu ja .
Ystävyys- ja näytösotteluissa voidaan usein joustaa normaaleista kilpailusäännöistä. Esimerkiksi jalkapallon säännöissä pelaajavaihtojen määrä on rajoitettu kolmeen, mutta seuratason ystävyysotteluissa vaihtoja voidaan tehdä osapuolten siitä etukäteen sopiessa mielivaltainen määrä. Kansainvälinen jalkapalloliitto on määrännyt kansainvälisten ystävyysotteluiden vaihtojen maksimimääräksi kuusi.
Pelagonian taistelu

Pelagonian taistelu käytiin syyskuussa 1259 Nikaian keisarikunnan ja Akhaian ruhtinaskunnan välillä. Se oli merkittävä taistelu Lähi-idän historiassa, sillä se varmisti Konstantinopolin siirtymisen takaisin Bysantille, Latinalaisen keisarikunnan johti hajoamiseen vuonna 1261 ja aloitti Kreikan siirtymisen uudelleen Bysantille.
Vuonna 1258 vain kahdeksanvuotiaasta Johannes IV Laskariksesta tuli Nikaian hallitsija. Hänen holhoojansa ja myöhempi Bysantin keisari Mikael VIII Palaiologos oli halukas palauttamaan Bysantin valtakunnan ja valtaamaan alueet, jotka Bysantilla oli ollut ennen neljättä ristiretkeä. Vuonna 1259 Akhaian ruhtinaskunnan hallitsija Vilhelm II Villehardouin meni naimisiin Epeiroksen despootin Mikael II:n tyttären kanssa. Tämä vahvisti Akhaian ja Epeiroksen liiton. Siihen osallistui myös Sisilian kuningas Manfred, joka lähetti heille 400 ritaria.
Vuonna 1259 nikaialaiset valtasivat Thessalian, ja syyskuussa Akhaian sekä Epeiroksen armeijat marssivat pohjoiseen kohtaamaan vastustajansa. Nikaialaisia johti "sebastokrator" Theodoros Dukas, joka oli despootti Mikaelin veli. Kuitenkin ennen taistelua Epeiros jätti Akhaian ja pakeni Nikaian puolelle. Taistelun lopputulos oli Nikaian keisarikunnan selvä voitto. Akhaian ruhtinaskuntaa hallinnut Vilhelm II vangittiin. Hänet vapautettiin vasta, kun hän oli luovuttanut ruhtinaskunnan merkittävimmät linnoitukset, mukaan lukien Mystrasin.
Johannes Palaiologos jatkoi tämän jälkeen sotatoimiaan ja valloitti Theban. Akhaian ruhtinaskunta oli ollut tähän saakka Kreikan merkittävin ranskalainen valtio, joka oli syntynyt neljännen ristiretken jälkeen. Ateenan herttuakunta otti taistelun jälkeen paikan vaikuttavimpana ranskalaisvaltiona Kreikassa.
Kari Harila

Kari Harila (s. 15. huhtikuuta 1968 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Harilaa kutsuttiin Kopoksi TPS:ssä pelattuaan.
Ura.
Harila muutti Turkuun 1988 opintojensa perässä ja samalla vakiinnutti paikkansa Turun Palloseuran joukkueessa. Harila oli puolustajana perusvarma pelaaja eikä esittänyt mitään hienouksia, vaan hoiti puolustajan tehtävänsä tunnollisesti. Harila pelasi ainoastaan neljä kautta muualla kuin Palloseurassa, ja hän toimikin kahteen otteeseen joukkueen kapteenina. Meriitteinä Harilalla on kuusi Suomen mestaruutta ja kaikki Turun Palloseurassa. Harila lopetti peliuransa 32-vuotiaana viimeiseen Suomen mestaruuteensa.
Valon vuoksi

Valon vuoksi on kosketinsoittaja Jukka Gustavsonin soolouran toinen studioalbumi. Se on sävelletty samannimiseen, kokeelliseen tanssiteokseen, jota esitettiin 8. lokakuuta ja 19. marraskuuta 1978 välisenä aikana Suomen Kansallisoopperassa. Tanssiteoksen koreografia on Gustavsonin vaimon, Leena Gustavsonin käsialaa. 
Albumi julkaistiin Kerberos-levymerkillä vinyylilevyllä. Vuonna 2017 Svart Records julkaisi albumista kaksi rajoitettua painosta vinyylilevylle: 300 kappaleen rajoitettu painos sinisellä levyllä ja 300 kappaleen rajoitettu painos tavallisella mustalla levyllä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Gustavson.
Harri Kaasalainen

Harri Kaasalainen (29. marraskuuta 1930 Käkisalmi – 11. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen runoilija. 
Kaasalainen syntyi Karjalan kannaksen Käkisalmella. Vanhemmat Johannes Matinpoika Kaasalainen ja Liisa os. Musakka. Molemmat heistä olivat syntyisin Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Äiti ja Harrin molemmat veljet kuolivat jatkosodan aikana, isä heti sodan jälkeen vuonna 1946.
Lauri Viidan perinteitä aluksi seuranneen Kaasalaisen parhaimmaksi teokseksi on arvioitu hänen viimeistä runokokoelmaansa "Nootti". Alkuperäiseltä ammatiltaan Kaasalainen oli kenkäkaupan myyjä ja kauppaedustaja.
Harri Kaasalainen toimi Pirkkalaiskirjailijoiden sihteerinä 1953–1965 ja oli Suomen kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1960–1966. Hän työskenteli Kustannus Oy Lehmuksen kirjallisena johtajana 1961–1963 ja sen jälkeen Yleisradion dramaturgina 1963–1967. Yleisradiossa hänen esimeiehenään teatteriosastolla oli aluksi Olavi Paavolainen, kirjailija, jota hän ihaili ja jonka nimiin rekisteröidyllä pistoolilla hän myöhemmin ampui itsensä 
Harri Kaasalainen kokosi myös monia kaskukokoelmia, esimerkiksi 1965 yhdessä Pekka Lounelan kanssa toimittamansa evakkokaskukokoelman "Ilo pintaa vaik syvän märkänis".
Kaasalainen teki itsemurhan ampumalla. Hänen entinen vaimonsa Marjukka oli päätynyt samaan ratkaisuun kolme vuotta aiemmin. Liitto oli lapseton ja oli ajautunut asumuseroon ennen vaimon kuolemaa. Kaasalainen on haudattu Mouhijärven kirkolle.
Suutari (kala)

Suutari ("Tinca tinca") on Euraasiassa laajalle levinnyt sisävesien särkikalalaji, joka elää myös Itämeren murtovedessä. Suutari on suutarien heimon (Tincidae) ja sukunsa ainoa laji.
Ulkonäkö.
Suutari on ruumiiltaan tanakka, väriltään tumman ruskea tai pronssinruskea kala. Suomut ovat pienet, tiukasti limaiseen ihoon kiinnittyneet. Silmät ovat oranssinpunaiset, pienemmät kuin särkikaloilla yleensä. Suu on pieni, suupielissä on lyhyet viiksisäikeet. Pyrstön tyvi on tukeva, pyrstö jokseenkin neliömäinen. Muut evät sen sijaan ovat muodoltaan silmiinpistävästi pyöristyneet, selkäevä on lyhyt. Sukupuolet eroavat toisistaan vatsaevien muodossa ja koossa: koiraalla vatsaevät ovat naaraan eviä huomattavasti suuremmat. Suomessa pyydetyt suutarit ovat yleensä 30–40 cm:n pituisia ja 0,3–1,5 kg:n painoisia. Muualla Euroopassa suutari voi kasvaa yli 8 kg:n mittaan. Suomen 2000-luvun ennätyssuutari painoi 3,55 kg.
Levinneisyys.
Suutari elää Etelä-Suomen lämpimissä sisävesissä 62. leveysasteen eteläpuolella. Rannikkovesissä sitä on tavattu Merenkurkun pohjoispuolellakin. Lajin laaja kokonaislevinneisyys kattaa lähes koko Euroopan ja ulottuu Aasiassa Mongoliaan sekä Siperian Ob- ja Jenisei-jokien vesistöalueille. Istutettuna se esiintyy muillakin mantereilla.
Elintavat ja lisääntyminen.
Suutari on tyypillisesti rehevien, seisovien vesien kala, joka tulee toimeen vähähappisessakin vedessä. Se elää pohjan tuntumassa ja syö lähinnä pohjaeläimiä kuten äyriäisiä, matoja, kotiloita ja hyönteisten toukkia. Suutari kutee alkukesällä matalassa rantavedessä kasvillisuuden seassa. Pienet mätimunat, joita voi olla satoja tuhansia, takertuvat vesikasveihin.
Kalastus ja käyttö.
Suomessa suutaria ei juuri arvosteta ruokakalana. Muualla Euroopassa ja Ruotsissakin suutaria kuitenkin pidetään maukkaana ja sitä kasvatetaankin lammikoissa annoskalaksi. Suomessa suutaria on kasvatettu istutettavaksi toisiin vesistöihin, ja suuri osa nykyesiintymistä onkin näiden istutusten tulosta.
Suutaria saadaan katiskoilla, verkoilla ja rysillä. Muualla Euroopassa se on myös suosittu onkikala; suuri suutari tarjoaa tiukan vastuksen.
Suutarin erikoisia värimuotoja (kultasuutari) viljellään ja käytetään Euroopassa lammikoiden koristekaloina.
Morean despotaatti

Morean despotaatti () oli bysanttilainen provinssi, joka oli olemassa 1300-luvun puolivälistä 1400-luvun puoliväliin. Sen koko vaihteli sen satavuotisen historiansa aikana, mutta suurimmillaan se käsitti lähes koko Peloponnesoksen niemimaan, joka tunnettiin tuohon aikaan nimellä Morea.
Despotaattia hallitsi yleensä Bysantin kruununperillinen, joka käytti titteliä despootti (ei tule sekoittaa tässä yhteydessä despotismiin). Morean pääkaupunki oli Mystraksen linnoituskaupunki, josta tuli merkittävä bysanttilaisen kulttuurin ja vallan keskus. Hallinnon keskus oli kaupungissa sijainnut Despoottien palatsi.
Historia.
Morean despotaatin alueella sijaitsi aiemmin Akhaian ruhtinaskunta, joka oli perustettu Bysantin entiselle alueelle neljännen ristiretken jälkeen. Akhaian hallitsija Vilhelm II Villehardouin hävisi Pelagonian taistelun vuonna 1259 ja joutui luovuttamaan alueensa linnoituksineen vapauttaakseen itsensä. Tästä alueesta tuli Morean despotaatin ydinosa.
Keisari Johannes VI Kantakuzenos järjesteli provinssin uudelleen 1300-luvun puolivälissä antaakseen sen pojalleen Manuel Kantakuzenokselle apanageksi. Kilpaileva Palaiologos-dynastia kaappasi Morean Manuelin kuoltua vuonna 1380 ja Theodoros I Palaiologoksesta tuli Morean uusi despootti. Teodor hallitsi vuoteen 1407 ja vahvisti bysanttilaista valtaa sekä pääsi sopimukseen vahvempien naapureidensa, etenkin Osmanien valtakunnan, kanssa vasallivaltiosuhteesta. Teodor elvytti myös taloutta kutsumalla albaaneja asumaan alueelle.
1400-luvulla Morean despotaatti saavutti suurimman laajuutensa. Kuitenkin vuonna 1446 osmanien sulttaani Murad II tuhosi Bysantin puolustuksen Korintinkannaksella. Hyökkäys avasi osmaneille tien koko Peloponnesoksen valtaamiseen. Murad ehti kuolla ennen kuin onnistui hyödyntämään tilanteen. Mehmed II valloitti Bysantin pääkaupungin Konstantinopolin vuonna 1453 ja Morean despotaatin viimeisenä palasena Bysantin valtakunnasta Euroopassa seitsemän vuotta myöhemmin.
Pekka Lounela

Pekka Elias Lounela (20. elokuuta 1932 Helsinki – 2. joulukuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen kriitikko, pakinoitsija ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Lounelan vanhemmat olivat insinöörikomentaja Eljas Lounela, aiemmin Lönnrot, ja Aili Beda Johanna Kalliala, aiemmin Bergroth. Pappi, opettaja ja virkamies Paavo Lounela oli hänen veljensä.
Pekka Lounela vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Turussa, ja ylioppilaaksi päästyään minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa, kirjallisuutta, taidehistoriaa ja filosofiaa.
Lounela toimi "Parnasson" toimitussihteerinä 1955–1957 ja Yleisradion teatteriosastolla dramaturgina 1957–1963 ja teatteriosaston päällikkönä 1965–1973. Kriitikonuransa hän aloitti "Ylioppilaslehden" teatterikriitikkona.
Lounelan kirjalliseen tuotantoon kuului pakinoita, pamfletteja, runoja, matkakirjoja, pienoisromaaneita ja näytelmiä. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma "Epätieto", ilmestyi 1954. Lehtipakinoita Lounela on julkaissut nimimerkillä "Kala". Pakinat ilmestyivät ensin Ylioppilaslehdessä ja myöhemmin Suomen Kuvalehdessä. Kalan pakinoista on koottu kolme kokoelmateosta. Monet niiden tarinat on sijoitettu kuvitteelliseen Luomen valtioon. Tekstit ovat kirjallisesti korkeatasoisia ja niissä on usein allegorinen tai vertauskuvallinen rakenne. Lukija jää usein pohtimaan, että tekstissä on jokin avain, joka on nykylukijalle vaikea löytää, koska ei enää tunneta asiaa, jonka kustannuksella Kala pilailee. Sen sijaan ne tekstit, joissa kuvataan arki- tai perhe-elämää, ovat kestäneet paremmin ajan kulutusta. 
Vuonna 1996 Lounela sai valtion taiteilijaeläkkeen.
Predator 2 – Saalistaja

Predator 2 – Saalistaja on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut jatko-osa elokuvalle "Predator – saalistaja". Elokuvan on ohjannut Stephen Hopkins. Koko elokuvan näyttelijä- ja kuvausryhmä olivat vaihtuneet ensimmäisestä elokuvasta, vain näyttelijä Kevin Peter Hall jatkoi osassaan Predatorina. Käsikirjoittajina kuitenkin toimivat edelleen Jim ja John Thomas ja musiikin sävelsi ensimmäisen osan tapaan Alan Silvestri. Elokuva sai huonon vastaanoton faneilta ja kriitikoilta, mutta on sittemmin noussut kulttimaineeseen. Elokuva sai vuonna 2010 jatko-osan nimeltään "Predators".
Juoni.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin ja vuoteen 1997 eli kymmenen vuotta ensimmäinen "Predator"-elokuvan tapahtumien jälkeen. 
Erikoisen kuuma lämpöaalto on iskenyt Los Angelesiin. Samaan aikaan kaksi kilpailevaa huumekartellia käy sotaa kadulla, ja paikalle on kutsuttu kovan luokan ammattipoliisi Michael Harrigan (Danny Glover). Kiihkeän poliisin ja rikollisten välisen ampumisen jälkeen, rikolliskartelli vetäytyy lähitaloon suojaan, kun sarja räjähdyksiä vavisuttaa taloa ja sitä seuraavat satunnaisesti ammutut laukaukset hämmentävät Harrigania. Harrigan tutkii alueen ja huomaa rikollisten kuolleen, mutta ruumiit on silvottu ampumisen sijaan. Kun Harrigan ja hänen poliisikollegansa ovat lähdössä alueelta, huomaa hän lähes läpinäkyvän, auringon valossa kiiltävän kookkaan hahmon erään talon katolla.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano valittaa tämän jatko-osan jäävän hengettömäksi ja huumorittomaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Matti Rämö kirjoitti "Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2024 elokuvan edustavan aikuisille suunnatun toimintaelokuvan hiipunutta perinnettä, jossa kovanaamakytän suuhun on kirjoitettu lajityypin kliseisimmät repliikit. "Predator 2" sai häneltä kolme tähteä viidestä.
Royal Enfield

Royal Enfield oli vuonna 1893 perustetun brittiläisen "Enfield Manufacturing Companyn" moottoripyörämerkki. Yhtiö siirtyi polkupyörien valmistuksesta moottoripyöriin vuonna 1901. Sittemmin tuotemerkki ja valmistus on siirtynyt intialaisen autoteollisuuskonserni Eicher Motorsin tytäryhtiöksi; Eicher Motors hankki jo vuonna 1993 60 prosentin osuuden Royal Enfieldistä.
Royal Enfieldin kuuluisin malli, yksisylinterinen "Bullet", esiteltiin vuonna 1931. Toisen maailmansodan jälkeen 1949 Bullet 350 -mallista esiteltiin uudistettu versio, jonka tuotanto jatkui vuoteen 1958. Royal Enfieldien tuotanto Englannissa lopetettiin 1967 Redditchin tehtaalla ja 1970 Bradford-on-Avonin tehtaalla.
Madras Motors -yhtiö alkoi Enfieldien lisenssivalmistuksen Intian hallituksen tarpeisiin vuonna 1955. Tuotanto Intian Chennaissa jatkuu edelleen, ja tehdas on esitellyt uusia malleja. Bullet 350-mallista jatkokehitelty Bullet 500 esiteltiin vuonna 1993. Uusi malli on teknisiltä ratkaisuiltaan olennaisesti samankaltainen kuin alkuperäinen vuoden 1955 malli, mutta siinä on 12 voltin sähköjärjestelmä.
Jason Becker

Jason Becker (s. 22. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja entinen kitaristi, jonka tyyliä kuvaa lähinnä neoklassinen metalli. 
Becker tuli tunnetuksi metalliyhtyeessä Cacophony, joka julkaisi kaksi albumia 1980-luvun loppupuolella. Hän aloitti sittemmin soolouran ja nauhoitti yhden albumin David Lee Rothin kanssa. Beckerin ensimmäinen sooloalbumi oli "Perpetual Burn" (1988). 
Becker menetti soitto-, liikkumis- ja puhekykynsä pitkäaikaisen ALS-lihasrappeumataudin johdosta. Hän pystyy kommunikoimaan
silmiensä liikkeillä ja on jatkanut säveltämistä tietokoneohjelmien avulla. Beckeristä julkaistiin 2012 dokumentti "Jason Becker: yhä elossa."
Diskografia.
Soolo.
David Lee Roth
Vanin maakunta

Vanin maakunta on maakunta itäisessä Turkissa Vanjärven rannalla, Iranin rajalla. Vanin maakunnalla on pinta-alaa 20,927 km² ja maakunnan asukasluku on 877 524 (2000). Vanin maakunnassa asuu suuri kurdienemistö.
Lokakuussa 2011 maanjäristys surmasi ainakin tuhat ihmistä Vanin ja Ercisin kaupungeissa.
Piirikunnat.
Vanin maakunta on jaettu 12 piirikuntaan (pääkaupunki lihavoidulla tekstillä).
Operaatio Kilpapurjehdus

Operaatio Kilpapurjehdus oli 22. kesäkuuta 1941 peitenimi Ahvenanmaan militarisoinnille, jolla Suomi pyrki estämään Neuvostoliiton maihinnousun alueelle.
Vuonna 1921 Ahvenanmaa oli demilitarisoitu Kansainliiton päätöksellä. Talvisodan jälkeen Hankoniemi sekä Viro olivat kuitenkin puna-armeijan miehittämiä, joten Suomen johto pelkäsi maihinnousua. Huhtikuussa 1941 suomalaisten suunnitelma Ahvenanmaan aseistamisesta oli valmis, joten Turun ja Porin väliselle rannikolle alettiin keskittää joukkoja.
Operaatio Kilpapurjehduksesta annettiin 19. kesäkuuta käsky, jonka mukaisesti laivasto-osasto lähti liikkeelle 22. kesäkuuta klo 4.30. Vuorokauden kuluessa Maarianhaminaan saapui yli 20 alusta. Operaatiota suojasivat laivaston molemmat panssarilaivat, "Väinämöinen" ja "Ilmarinen". Neuvostoliitto reagoi välittömästi. Klo 6.05 panssarilaivat joutuivat Sottungan edustalla ilmahyökkäykseen, vaikka maiden kesken ei vallinnut sotatilaa. Neuvostoliiton Itämeren laivasto oli asetettu valmiustilaan illalla 21. kesäkuuta.
Ahvenanmaalle sijoitettiin rykmentti, joka aloitti saarten linnoittamisen. Panssarilaivat saattueineen suojasivat aluetta, kunnes saarille saatiin sijoitetuksi kenttä- ja rannikkotykistöä.
Sodan aikana siirrettiin saarten miehitysjoukkoja varsinaiselle rintamalle, kun Hangon vapautus ja Saksan joukkojen eteneminen Baltiassa vähensi maihinnousu-uhkaa. Sodan jälkeen loput joukoista poistuivat.
Iskukuumennus

Iskukuumennus eli UHT-käsittely () on kuumennukseen perustuva säilöntämenetelmä.
Iskukuumennettavat elintarvikkeet kuumennetaan korkeassa paineessa suoran höyryinjektion avulla noin sekunnin ajaksi vähintään 135 °C:n lämpötilaan. Käytännön syistä usein kuitenkin käytetään hieman korkeampia lämpötiloja ja pidempää kuumennusaikaa: tyypillisesti lämpötilat ovat 140–150 °C ja kuumennusaika yli kaksi sekuntia.
Useimmiten tätä menetelmää käytetään pieneliöiden tappamiseksi maidosta ja maitotuotteista ja se pidentääkin maitotuotteiden säilyvyyden moninkertaiseksi. Tyypillisesti UHT-käsiteltyjen maitotuotteiden säilyvyysaika on kuukausia, kun käsittelemättömien maitotuotteiden säilyvyys on vain muutamia päiviä.
UHT-maito kestää 20–30 asteen lämpötiloja. Maitoon voi muotoutua paakkuja tai se voi muuttua jogurttimaiseksi, jos se viipyy liikaa lämpimässä.
Maidolle tapahtuu Maillard-reaktio. Syntyy myös erilaisia rikkiyhdisteitä, jotka tekevät vastakäsitellylle maidolle munamaisen hajun. Se haihtuu lähes kokonaan noin viikossa. Erilaisen proteiinirakenteen iskukuumennetusta maidosta on lähes mahdotonta tehdä juustoa.
Suomessa UHT-maidon kulutus on merkittävästi vähäisempää kuin muualla Euroopassa. Suomessa UHT-maidon osuus on alle prosentin luokkaa, kun Länsi-Euroopassa lähes puolet kulutetusta maidosta on iskukuumennettua.
Marya Hornbacher

Marya Hornbacher (s. 4. huhtikuuta 1974) on yhdysvaltalainen kirjailija. 
Hornbacher syntyi Kaliforniassa, mutta varttui Minnesotassa. Hän kärsi lapsuudestaan asti syömishäiriöistä. Hornbacher on ollut useita kertoja laitoshoidossa ensin syömishäiriöiden ja myöhemmin kaksisuuntaisen mielialahäiriön takia.
22-vuotiaana Hornbacher kirjoitti omaelämäkerrallisen teoksen "Elämä kateissa – kertomus anoreksiasta ja bulimiasta". Se oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi vuonna 1998. Teos on sittemmin käännetty useille kielille, ja pelkästään Yhdysvalloissa sitä on myyty yli miljoona kappaletta. 
Random House julkaisi vuonna 2005 Hornbacherin kirjoittaman "The Center of Winter" -romaanin, joka kertoo itsemurhan jälkimainingeista.
Hornbacherilla diagnosoitiin kaksisuuntainen mielialahäiriö (I tyyppi, nopeasti vaihteleva muoto) vuonna 1997. Hänen toinen omaelämäkerrallinen kirjansa "Madness: A Bipolar Life" julkaistiin vuonna 2008. Siinä Hornbacher kuvaa elämäänsä mielisairauden kanssa "Elämä kateissa" -kirjan tapahtumien jälkeen.
Epätyypillinen masennus

Epätyypillinen masennus on mielialahäiriö, jolla on useita samoja tyypillisiä oireita kuin masennuksella ja dystymialla, mutta siihen kuuluu mielialan parantuminen reaktiona myönteisiin tapahtumiin. Sitä vastoin melankolisesta masennuksesta kärsivät henkilöt eivät yleensä koe mielialan nousua normaalien miellyttävien tapahtumien yhteydessä. Epätyypilliseen masennukseen kuuluvia oireita ovat myös tuntuva painonnousu tai ruokahalun kasvu, liikaunisuus, raskas tuntemus raajoissa ja herkkyys sosiaaliselle hylkäämiselle, jotka aiheuttavat merkittävän sosiaalisen tai ammatillisen haitan.
Nimestään huolimatta epätyypillinen masennus on melko yleinen masennuksen muoto: epätyypillisen masennuksen osuus kaikista masennustapauksista asettuu tutkimuksissa noin 15 ja 40 prosentin väliin 
Epätyypillinen masennuksen tunnuspiirteitä ovat:
Epätyypillinen masennus ilmenee usein nuorempana kuin masennussairauden muut muodot. Suurin osa potilaista on naisia, ja usein epätyypillisen masennuksen rinnalla ilmenee muitakin mielenterveyden häiriötiloja. 
Hoito.
Vaikka SSRI- ja muut uudet mielialalääkkeet ovat usein ensimmäinen lääkevalinta masennuksen hoitoon vähäisten haittavaikutustensa vuoksi, varsin vähän tiedetään niiden tehosta epätyypillisen masennuksen hoidossa.
Nykytietämyksen mukaan MAOI-lääkkeet ovat epätyypillisessä masennuksessa tehokkaampia kuin trisykliset mielialalääkkeet. Palautuviin MAOI-lääkeaineisiin lukeutuva moklobemidi on havaittu yksittäisessä tutkimuksessa tehokkaammaksi kuin SSRI-lääkkeisiin kuuluva fluoksetiini. SSRI-lääkkeisiin lukeutuva sertraliini on puolestaan yksittäisen tutkimuksen perusteella moklobemidiä tehokkaampi.
Vuoden 1999 tutkimuksessa ilmeni, että kognitiivista käyttäytymisterapiaa saaneilla potilailla oli sama 58 % hoitovaste kuin MAOI-lääkityksellä.
Greatest Hits (Björk)

Greatest Hits on Björkin kokoelma-albumi. Se sisältää albumien "Debut", "Post", "Homogenic" ja "Vespertine" kappaleita.
Albumilla olevat kappaleet "Human Behaviour", "Big Time Sensuality", "Venus as a Boy" ja "Play Dead" ovat albumilta "Debut". "Hyper-Ballad", "Army of Me", "Isobel" ja "Possibly Maybe" ovat albumilta "Post". "All Is Full of Love", "Jóga", "Bachelorette" ja "Hunter" ovat albumilta "Homogenic". Kappaleet "Pagan Poetry" ja "Hidden Place" ovat albumilta "Vespertine". 
Albumin viimeisenä kappalena on ennenjulkaisematon "It's in Our Hands", joka on julkaistu myös singlenä jälkeenpäin.
Joahas

Joahas oli yksi Israelin kuningaskunnan kuningas. Hän tuli valtaan isänsä Jeehun kuoltua ja hallitsi 17 vuotta, ehkä vuodet 818–801 eaa. Joahasin kuoltua tuli Israelin kuninkaaksi hänen poikansa Joas.
Lähteet.
2.Kun.13:1–9
Jerobeam II

Jerobeam II oli yksi Israelin kuninkaista. Hän hallitsi maata 41 vuotta, ehkä vuodet 785–744 eaa. Hänen isänsä oli Joas. Jerobeam II:n aikana Israel eli kukoistuskautta. Hallituskautensa puolivälissä profeetta Aamos saarnasi maassa, varoittaen tulevasta. Jerobeam II myös nujersi Syyrian edeten Damaskokseen asti. Hänen kuoltuaan tuli kuninkaaksi hänen poikansa Sakarja.
Lähteet.
2.Kun.14:23–29
Romaric

Christian Koffi N’Dri, tunnetaan nimellä Romaric, (s. 4. kesäkuuta 1983 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaisseura SC Bastiaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 
Seurajoukkueura.
Romaric aloitti uransa norsunluurannikkolaisessa ASEC Mimosasissa kausina 2001–2003. Kausiksi 2003–2005 hän siirtyi belgialaiseen Bevereniin, jossa pelasi 44 ottelua ja teki 18 maalia. Kaudet 2005–2008 Romaric vietti ranskalaisessa Le Mansissa pelaten 89 ottelua ja tehden seitsemän maalia. Vuosiksi 2008–2012 hän siirtyi espanjalaiseen Sevillaan, jossa pelasi kolmen kauden aikana 81 ottelua ja teki kolme maalia. Kaudella 2011–2012 Romaric pelasi lainalla Espanyolissa 28 ottelua, joissa teki kolme maalia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Zaragozaan. Peliaika seurassa jäi kuitenkin vähäiseksi ja Romaric pelasi vain 12 liigaottelussa. Kesällä 2013 hän siirtyi SC Bastiaan.
Maajoukkueura.
Romaric pelasi maajoukkueessa vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa vain yhdessä pelissä Hollantia vastaan, jonka Norsunluurannikko voitti 2–1.
Muuta.
Hän on syntynyt 4. kesäkuuta 1983, eli täsmälleen samana päivänä kuin hänen maajoukkuekaverinsa Emmanuel Eboué.
Robert Åsbacka

Robert Sven-Erik Åsbacka (s. 8. helmikuuta 1961 Teerijärvi) on suomalainen kirjailija. Hänen romaaninsa "Kring torget i Skogshall" oli Finlandia-palkintoehdokas 2006. Åsbacka on vastaanottanut Svenska litteratursällskapetin palkinnon 2006 ja 2020 sekä FST:n kirjallisuuspalkinnon 2004 ja 2008. Vuonna 2005 hän oli ehdolla Runeberg-palkinnon saajaksi.
Patrick M. S. Blackett

Patrick Maynard Stuart Blackett (18. marraskuuta 1897 – 13. heinäkuuta 1974) oli brittiläinen fyysikko. Blackett kunnostautui erityisesti kokeellisen fysiikan alueella. Blackett sai vuonna 1948 Nobelin fysiikanpalkinnon työstään sumukammion, kosmisen säteilyn ja paleomagnetismin parissa.
Blackett taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen hänet korotettiin luutnantiksi ja hän alkoi opiskella fysiikkaa. Fysiikkaa hänelle opetti Nobelin kemianpalkinnon saanut Ernest Rutherford. Blackett valmistautui Cambridgen yliopistosta vuonna 1921. Tätä ennen hän työskenteli Kuninkaallisessa laivastossa.
Qaqortoq

Qaqortoq () [] on kaupunki Grönlannin lounaisosassa, joka kuuluu Kujalleqin kuntaan. Noin 3000 asukkaallaan Qaqortoq on Etelä-Grönlannin suurin ja koko Grönlannin neljänneksi suurin kaupunki.
Nimi Qaqortoq on läntistä grönlannin kieltä ja tarkoittaa valkoista.
Qaqortoqin perusti norjalainen kauppias Anders Olsen vuonna 1775. Lähellä Qaqortoqia ovat myös Hvalseyn ja Hvalseyn kirkon rauniot, kuuluisimmat skandinaavien rauniot Grönlannissa.
A-Team

The A-Team on vuosina 1983–1987 NBC:lle tuotettu yhdysvaltalainen televisiosarja.
Sarjan päähenkilöitä olivat John ”Hannibal” Smith (George Peppard), Tempelton ”Faceman” Peck (Dirk Benedict), B. A. ”Bad Attitude” Baracus (Mr. T) ja ”Howlin’ Mad” Murdock (Dwight Schultz). Sarjaa tehtiin viisi tuotantokautta (yhteensä 98 jaksoa ja yksi televisioelokuva). Suomessa sarjaa esitti Sub. Sitä on myös myynnissä tuotantokausittain.
Justine Bateman

Justine Bateman (s. 19. helmikuuta 1966) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kävi Taft High Schoolin Woodland Hillsissä ja valmistui 1984. Hänen äidillään on maltalaisia sukujuuria. 
Bateman esitti vuosina 1982–1989 Mallory Keatonia tilannekomediassa "Perhe on paras". Hän esiintyi myös sarjan "Huonosti käyttäytyvät miehet" yhdysvaltalaisversiossa 1996–1997. 
Bateman on naimisissa Mark Fluentin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Hänen veljensä on näyttelijä Jason Bateman.
Thomas Nuttall

Thomas Nuttall (5. tammikuuta 1786, Long Preston, Yorkshire – 10. syyskuuta 1859, St Helens, Lancashire) oli englantilaissyntyinen, Yhdysvalloissa vaikuttanut kasvi- ja eläintieteilijä.
Nuorena Nuttall työskenteli Englannissa muutaman vuoden kirjanpainajaharjoittelijana. 1808 hän muutti Yhdysvaltoihin ja teki siellä elämäntyönsä. Philadelphiassa hän tutustui professori Benjamin Smith Bartoniin, joka oli tuolloin hyvin arvostettu luonnontieteilijä, ja jonka rohkaisusta Nuttall suuntasi intohimonsa luonnontieteisiin.
1810 hän teki tutkimusmatkan Suurille Järville. 1811 hän osallistui John Jacob Astorin rahoittamalle matkalle Missourin yläjuoksulle, jolla Nuttall ystävystyi englantilaisen kasvitieteilijän John Bradburyn kanssa, joka keräsi kasveja Liverpoolin kasvitieteelliseen puutarhaan.
Englannin ja Yhdysvaltain välien kiristymisen vuoksi Nuttall joutui palaamaan Lontooseen, jossa hän järjesti suuren kasvikokoelmansa. 1815 hän palasi Amerikkaan. 1818–1820 hän retkeili Arkansas-joella ja Red Riverillä. 1825 hän sai kuraattorin viran Harvardin yliopiston kasvitieteellisestä puutarhasta.
1834 hän erosi virastaan ja lähti uudelle retkelle länteen, kartoittaen Kansasin, Wyomingin ja Utahin kasvillisuutta. Joulukuussa 1834 Nuttall purjehti Havaijille, josta hän palasi seuraavana keväänä, ja tutki Tyynenmeren rannikkoa Yhdysvaltain luoteis- ja länsiosissa.
1836–1841 Nuttall työskenteli Philadelphian luonnontieteiden akatemiassa. Setänsä kuoltua hän palasi Englantiin joulukuussa 1841. Samoihin aikoihin tuli painosta hänen Yhdysvaltojen puita käsittelevä kirjansa, jossa ensimmäistä kertaa esiteltiin kaikki Yhdysvaltain puulajit.
Nuttall kuvaili ja nimesi suuren määrän kasveja ja myös eläimiä, linnuista muun muassa korpirastaan.
Nuttallin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Nutt..
Harvardin yliopistoon perustettiin lintutieteellinen yhdistys "The Nuttall Ornithological Club", joka ryhtyi julkaisemaan lintulehteä "Bulletin of the Nuttall Ornithological Club" vuonna 1876. Lehti on nykyisin nimeltään "The Auk", eräs maailman arvostetuimmista lintutieteellisistä julkaisuista.
Joni Myllykoski

Joni Myllykoski (s. 2. heinäkuuta 1984 Tornio) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Metal Ligaenissa pelaavaa SønderjyskEä.
Uran alku.
Myllykoski on saanut oppinsa Tornion IHC:sta. Hän torjui A- ja B-juniori-ikäisenä Kärppien joukkueessa. Oulussa hän pääsi myös haistelemaan liigatunnelmaa 15 ottelun verran vaihtoaitiosta toimien Kärppien luukkuvahtina.
Kaudelle 2004–2005 Myllykoski siirtyi KalPan joukkueeseen jossa hän torjui pääosin A-junioreissa, mutta pääsi myös yhden ottelun ajaksi luukkuvahdiksi Mestikseen.
Aika Mestiksessä ja tuntumaa liigajäille.
Myllykoski pelasi hyvillä otteillaan itselleen sopimuksen Kajaanin Hokin kanssa kaudeksi 2005–2006. Hän pelasi itsensä Hokin ykkösmaalivahdiksi pelaten vielä kauden 2006–2007, jolloin Hokki juhli Mestiksen mestaruutta. 
Kauden 2006–2007 aikana hän oli syksyllä yhden ottelun Kärppien luukkuvahtina, ja joulukuussa JYP:issä yhdeksän ottelun ajan. JYP hankki Myllykosken Sinuhe Wallinheimon korvaajaksi tämän loukkaannuttua, mutta mies jäi vähäiselle peliajalle Pekka Tuokkolan pitäessä torjuntavastuuta. Myllykoski pelasi JYPin paidassa kolmessa ottelussa torjuntaprosentin ollessa hyvä 93%.
Kaudeksi 2007–2008 Myllykoski suuntasi pohjoisesta etelään ja Mikkelin Jukureihin. Hyvin sujuneen Mestis-aikansa ansiosta hän pääsi kaudelle 2008–2009 takaisin SM-liigaan Lukon riveihin. Myllykoski sai kauden aikana pelata vain kahdessa ottelussa surkealla tilastolla: 63 minuuttia, 51 sekuntia maalilla, 6 päästettyä maalia ja torjuntaprosentti 76,92%. Kausi 2008–2009 ei Lukolle ollut loistelias: se joutui kauden päätteeksi play-out-otteluissa "jumbofinaaliin" Ässien kanssa.
Kaudelle 2009–2010 Myllykosken tie vei Tanskan liigassa pelanneeseen Herningin joukkueeseen.
Paluu Jyväskylään.
Kaudelle 2010–2011 JYP tarvitsi uutta maalivahtia Sinuhe Wallinheimon lopetettua uransa. Tanskassa hyvin pelannut ja JYPissä aiemmin hienosti esiintynyt Myllykoski oli JYPille sopiva maalivahti ja niinpä joukkue teki Myllykosken kanssa kaksivuotisen sopimuksen. 
Uusi alku JYPissä oli hyvä: ensimmäisessä ottelussaan Myllykoski päästi kaksi maalia torjuen vain 15 kertaa, mutta jo seuraavassa ottelussa hän oli JYPin kantava voima päästäen vain yhden maalin. Tuokkolan oltua maalilla yhden ottelun, vastasi Myllykoski pelaten kaksi peräkkäistä nollapeliä. Myllykoski oli Tuokkolan kanssa pitämässä JYPin maalilla kautta aikain toiseksi pisintä nollaputkea (237 minuuttia 46 sekuntia päästämättä maaliakaan). Kauden 11 ensimmäisessä ottelussa Myllykoski piti maalinsa puhtaana kolme kertaa ja päästi vain 10 maalia, tarjoten näin Tuokkolalle hyvän vastuksen kilpailussa ykkösvahdin paikasta.
Kauden alku osoitti, että Myllykoski ei ole ollut niin huono kuin Lukossa pelatuiden otteluiden tilastot näyttävät. Itseluottamukselle vuosi Tanskassa oli tehnyt hyvää. Myös maalivahtivalmennus Jyväskylässä on huippuluokkaa ja JYPin puolustus liigan parhaimmistoa, joten Myllykosken potentiaali pääsee nyt oikeuksiinsa. Kauden alussa näyttää että Myllykoskesta JYP on saanut Wallinheimon veroisen kirittäjän ykkösmaalivahdiksi nostetulle Pekka Tuokkolalle.
Rahkonen (täsmennyssivu)

Rahkonen tarkoittaa seuraavaa:
Henkilöt.
Rahkonen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alatri

Alatri on kaupunki Italian Latiumin alueella Frosinonen maakunnassa. Kaupungissa on arviolta 28 952 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 97,2 neliökilometriä. Kaupungissa on akropolis, josta käytetään nimeä Civita.
Historia.
Kaupungin alueella on asuttu jo neljän tuhannen vuoden ajan.
Alkujaan paikalla oli herniikkien kaupunki nimeltään "Aletrium". Se oli yksi puolustuslinnoitteista volskeja ja samnilaisia vastaan n. 500 eaa. Kaupunki liittoutui Rooman kanssa, estääkseen etruskien laajenemisen, mutta roomalaiset valloittivat kaupungin 306 eaa.
Länsi-Rooman kaatumisen jälkeen kaupunki rappeutui, ja ainoana auktoriteettina oli piispa. Teoderik Suuren hallintokaudella (400-luvulla) paavi Liberius nimitti Teoderikin kaupungin uudelleenrakentajaksi. Kaupunki kuitenkin ryöstettiin ja tuhottiin goottilaissodissa 500-luvulla.
1100-luvulla kaupungista tuli tärkeä linnoitus paaveille, kun heidän oli vaarallista poistua Roomasta. Seuraavalla vuosisadalla siitä tuli vapaa kunta, jota paavi ja piispat valvoivat. Alatri varaustui ja laajeni ja valloitti ympäröiviä alueita hallintaansa. 1400-luvulla Alatri alkoi menettää vapauksiaan, kun Napolin Vladislav ja paavi Martinus V sekaantuivat sen sisäisiin asioihin. 1434 kaupunki siirtyi Kirkkovaltion huomaan.
Kiistat naapurikuntien välillä jatkuivat, ja vuonna 1556 espanjalaiset miehittivät Alatrin. Kaupunki pysyi kuitenkin Kirkkovaltiolla vuoteen 1870, kunnes Italia yhdistyi.
Toisessa maailmansodassa Alatri kärsi suuria vahinkoja ja monia kuolonuhreja.
Nähtävyyksiä.
Vanhassa kaupungissa on Gottifredon palatsi, jossa on arkeologinen museo. Scolopin kirkko on rakennettu 1734–1745. Santa Maria Maggiore on 400-luvulla Venuksen temppelin raunioille rakennettu kirkko. Sen lähellä on Pyhän Fransiskuksen kirkko 1200-1300-luvulta.
Muita nähtävyyksiä on Alatrin katedraali sekä vuodelta 1870 Piuksen suihkulähde, joka on omistettu paavi Pius IX:lle ja Conti-Gentilin palatsi 1200-luvulta.
Haylie Duff

Haylie Katherine Duff (s. 19. helmikuuta 1985 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen nuorempi sisarensa on Hilary Duff. Vuosina 2005–2007 Duff esitti Sandy Jamesonia sarjassa "Seitsemäs taivas".
Varhaiselämä.
Duff syntyi Houstonissa, Texasissa. Haylien äiti Susan Colleen on kotiäiti sekä elokuvatuottaja (tuottanut muun muassa elokuvat "Tuhkimotarina" (2004), "The Perfect Man" (2005) ja "Material Girls" (2006)) ja toimii myös Haylien sisaren Hilaryn managerina. Haylien isä on Robert Erhard Duff. Kasvaessaan Texasissa Haylie aloitti balettiopinnot jo hyvin nuorena. Molemmat Duffin sisarukset saivat roolit "Pähkinänsärkijä"-baletista.
Ura.
Ura näyttelijänä.
Duffin ura alkoi pienillä rooleilla muun muassa televisioelokuvissa "Hope" ja "True Women" ja tv-sarjassa "The Amanda Show". Hän koe-esiintyi pieniin tv-sarjarooleihin kuten "Chicagon lääkärit", "Käytäväpeliä" ja "Hädän hetkellä", mutta Duffin kasvot tulivat tunnetuksi loppuvuonna 2002 tv-sarjassa "Lizzie McGuire", jonka pääosaa esitti hänen sisarensa Hilary.
Vuonna 2004 Duff näytteli televisiosarjassa "That's So Raven" tyttöä nimeltä Katina Jones. Hän näytteli kuuluisaa teinityttö Summeria vuoden 2004 elokuvassa "Dynamiitti Napoleon". Sen jälkeen hän jatkoi taas vierailuilla tv-sarjoissa kuten "American Dreams" ja "Joanin salaisuus", jossa jälleen myös Hilary esiintyi. Hän teki ääniroolin lastenanimaatiossa "In Search Of Santa" yhdessä Hilaryn kanssa. Vuonna 2005 Haylie Duff sai Sandy Jamesonin roolin televisiosarjassa "Seitsemäs taivas".
Kesällä 2006 Duff oli mukana musikaalielokuvassa "Hairspray", jossa hän esitti ilkeää tyttöä nimeltä Amber Von Tussle. Duffin sisarukset esittivät pääosia elokuvassa "Material Girls". Elokuva ei menestynyt hyvin, eivätkä kriitikotkaan innostuneet siitä. Sisaret saivat elokuvasta molemmat kaksi Golden Raspberry -ehdokkuutta.
"Material Girlsin" jälkeen Duff esiintyi useissa televisioelokuvissa tai suoraan DVD:llä julkaistuissa elokuvissa, kuten "Nightmare", "My Sexiest Year", "Legacy", "Backwoods", "Love Takes Wing" ja "Love Finds a Home".
Ura laulajana.
Duff on levyttänyt monia singlejä useisiin soundtrackeihin siskonsa kanssa, ja useimmat näistä esiintyvät "Disneymania"-levyillä. Hän oli mukana räppääjän Kool G Rapin albumilla "Half A Klip", jossa hän oli taustalaulajana kappaleessa "On The Rise Again".
Duffille tuli riitaa Paris Hiltonin kanssa kappaleesta ”Screwed”. He molemmat olivat levyttäneet kyseisen kappaleen vuonna 2004. Duff suunnitteli tekevänsä sen uudelle albumilleen, kun taas Hilton suunnitteli sen julkaistavaksi debyyttisinglenään. Vaikka Hilton voittikin kappaleen itselleen, hän julkaisi debyyttisinglenään kappaleen "Stars Are Blind" ja kappaleen "Screwed" vain Aasiassa.
Ura lauluntekijänä.
Haylie Duff on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa kappaleita siskonsa kolmelle levylle "Metamorphosis" (2003), "Hilary Duff" (2004) ja "Dignity" (2007).