tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sipuli (kasvinosa)

 
Sipuli on eräillä kasveilla esiintyvä maanalainen, pystyasennossa oleva muodostuma, joka on kehittynyt varresta sekä muuntuneista lehdistä. Se toimii vararavintosäiliönä kasvin lepovaiheessa. Sipulin kasvattavia kasveja voidaan kutsua sipulikasveiksi, ja ne saattavat kasvattaa sivusipuleita sekä useat niistä myös jakaantuvat.
Syötävät sipulit saadaan sipulien eli laukkojen ("Allium") sukuun kuuluvista kasveista. Sipulirakenne esiintyy monilla muillakin kasveilla, jotka kaikki kuuluvat yksisirkkaisiin. Sipulin kasvattavia kasveja ovat esimerkiksi monet lilja- ja narsissikasvien heimoihin kuuluvat kasvit, osa parsakasveista sekä muutamat kurjenmiekkalajit ("Iris").
Nathan Salmon

Nathan U. Salmon ("Nathan Salmon Ucuzoglu", s. 2. tammikuuta 1951 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen analyyttiseen koulukuntaan kuuluva filosofi. Hän on erikoistunut kielifilosofiaan, metafysiikkaan ja logiikan filosofiaan.
Salmon syntyi sukujuuriltaan espanjanturkkilaiseen sefardijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Hänen opettajiaan olivat mm. 
Tyler Burge, Alonzo Church, Keith Donnellan, Donald Kalish, David Kaplan, Saul Kripke ja Yiannis Moschovakis. 
Salmon on toiminut filosofian professorina Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa vuodesta 1984. Aiemmin hän toimi filosofian apulaisprofessorina Princetonin yliopistossa. Hän on opettanut myös Etelä-Kalifornian yliopistossa. 
Kielifilosofiassa Salmon on puolustanut "millianismia", äärimmäistä versiota erisnimien välittömän viittaamisen teoriasta. Salmon on käsitellyt muun muassa olemassaolon ongelmaa, kuten olemassaoloa ominaisuutena sekä fiktionaalisten ja myyttisten entiteettien olemassaoloa, ja mahdottomia maailmoja.
It’s Alive 1974–1996

It’s Alive 1974–1996 on 2. lokakuuta 2007 julkaistu Ramonesin tupla-DVD. Kahdelle levykkeelle on koottu Ramonesin live-pätkiä. Kaksilevyisen DVD:n ensimmäinen puoli on Ramonesin alkuperäisellä kokoonpanolla. Toisella levykkeellä on rumpali Tommy Ramonen korvannut Marky Ramone. Mukana on myös 3 rumpali Richie Ramone ja Dee Dee Ramonen korvannut C. J. Ramone. 
Kappaleet.
DVD 1.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Ramón Ruiz Amado

Ramón Ruiz Amado (Castellón Ampurias, 1861 – Barcelona, 1934) oli ensimmäinen espanjalainen sosiaalipedagogi. Hän oli myös katalonialainen jesuiitta. Omiin kristillisiin sosiaalipedagogisiin näkemyksiinsä hän on saanut vaikutteita erityisesti Herbartin ajatuksista. Ruiz Amado osasi useita kieliä ja saattoi siten hakea ajatuksiinsa vaikutteita saksalaisten lisäksi esimerkiksi amerikkalaiselta John Deweyltä.
Hän kirjoitti vuonna 1929 ensimmäisen espanjalaisen sosiaalipedagogiikan oppikirjan nimeltä "Educación social". Amado kirjoitti myös muun muassa kasvatuksen historiasta, naisten kasvatuksesta, uskonnollisesta kasvatuksesta, moraali-, kansalais- ja poliittisesta kasvatuksesta sekä pedagogiikan ja sen aputieteiden tietosanakirjan.
Sosiaalinen kasvatus on Amadon mielestä luonnostaan demokraattista ja sopii siten vain demokraattisiin yhteiskuntiin, jolloin se auttaa yhteiskuntaa täydellistymään toisaalta kaikkia ihmisiä, ja toisaalta jokaista yksilöä varten.
Kupittaan Savi

Kupittaan Savi oli vuonna 1921 Turussa perustettu tiili- ja keramiikka-alan yritys. Yhtiön tuotevalikoimaan kuului tiilien ja laattojen lisäksi myös keraamisia käyttö- ja koriste-esineitä. Yhtiö ajautui konkurssiin vuonna 1969. 
Kupittaan Saven tunnetuimpiin malleihin kuuluvat muun muassa Matti ja Maija -veistokset ja Pyykkärit-sarja. Yhtiön tuotteita palkittiin muun muassa Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1937 ja Milanon triennaalissa vuonna 1954. 
Kupittaan Saven tehdas sijaitsi nykyisen TYKSin T-sairaalan tienoilla Itäharjun kaupunginosassa. Paikalla on harjoitettu keramiikka-alan toimintaa jo 1700-luvulta lukien. Yhtiöllä oli myös oma rautatie, Kupittaan savirata, saven kuljettamiseen Halisista Aurajoen rannalta tehtaalle.
Vanhemmat Kupittaan saven tuotteet voi tunnistaa massaleimoista KS, Made in Finland tai Kupittaa. Viisikymmentäluvulla suosittiin myös tussisigneerausta, jossa oli suunnittelijan nimikirjaimet. Viisikymmentäluvulla ja sen jälkeen tuotteista löytyi myös kultainen Kupittaan tarra niin sanotulla Piispa Henrik -kuviolla.
Kupittaan savi vahvisti asemaansa myös muotoilun alueella 1930-luvulla, jolloin tehtaan taiteelliseksi johtajaksi palkattiin keraamikko Kerttu Suvanto-Vaajakallio, sekä 1950-luvulla, jolloin taiteellisena johtajana toimi keraamikko Marjukka Paasivirta. Kumpikin kehitti tehtaan tuotteita modernistisempaan suuntaan. 1960-luvulla työtä jatkoi tehtaan taiteellisena johtajana toiminut Orvokki Laine. Muita keskeisiä Kupittaan Saven palveluksessa toimineita suunnittelijoita olivat Solveig Björkman ja Laila Zink.
Rush (Rushin albumi)

Rush on samannimisen kanadalaisen yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1974. Rush nauhoitti ja tuotti itse albumin vuonna 1973 ja siitä on julkaistu myös uudelleenmasteroitu, 13 sekuntia alkuperäistä pidempi versio vuonna 1997. 
Vaikka Rush tekikin läpimurtonsa lähinnä progressiivisen rockin yhtyeenä, sen esikoisalbumin kappaleissa kuuluvat Rushin brittiläisten aikalaisyhtyeiden, kuten Led Zeppelinin ja Creamin, hard rock- ja heavy metal -vaikutteet.
Yhtyeen alkuperäinen rumpali John Rutsey kärsi diabeteksestä, eikä voinut osallistua pitkille kiertueille. "Rush" jäi hänen ainoaksi levytykseksi yhtyeessä. Neil Peart korvasi Rutseyn.
Rush ja heidän managerinsa perustivat oman levy-yhtiön Moon Records, joka julkaisi albumin Kanadassa. Ensipainos oli 3500 kappaleen suuruinen. Kun yhtyeen musiikki kantautui Yhdysvaltojen puolelle clevelandilaisen radioaseman WMMS:n ansiosta, levy-yhtiö Mercury Records julkaisi sen Kanadan ulkopuoliseen jakeluun. Julkaisua varten yhtyeen manageri Ray Danniels haali ylimääräistä rahoitusta noin 9000 dollarin edestä tuottaja Terry Brownille, jonka johdolla kaikki raidat miksattiin uudelleen. Paremman äänenlaadun sisältäneitä masternauhoja käytettiin "Rushin" myöhemmissä versioissa. 
Alkuperäisen albumin logo oli punainen, mutta painovirhe sai sen näyttämään vaaleanpunaiselta.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sävellyksistä ja sanoituksista vastasivat Geddy Lee ja Alex Lifeson, jollei toisin mainita.
Notre Damen yliopisto

Notre Damen yliopisto (), on yksityinen roomalaiskatolinen tutkimusyliopisto Notre Damessa, Indianassa, Yhdysvalloissa. Yliopisto on jaettu viiteen tiedekuntaan, jotka ovat humanistinen, luonnontieteellinen, teknillinen, arkkitehtuuri ja kauppatieteellinen.
Forbesin vertailussa se sijoittui sijalle 13.
Historia.
Vuonna 1842 Vincennesin piispa Guynemer de la Hailandière tarjosi kirkon omistamaa 212 hehtaarin maa-aluetta isä Edward Sorinille, josta tuli myös yliopiston ensimmäinen presidentti. Alun perin opiskelijoiksi otettiin vain miehiä.
Yliopistolle rakennettiin tuulitunneli vuonna 1882. Professori Julius Nieuwland tutki kokeellisesti neopreenin valmistusta vuonna 1931. Yliopistolle rakennettiin oma hiukkaskiihdytin vuonna 1936.
Opiskelijatoiminta.
Yliopiston opiskelijat julkaisevat kolmea sanomalehteä, useita pienempiä lehtiä ja omistavat radio- sekä televisioaseman.
Yliopiston opiskelijasoittokunta on Yhdysvaltain vanhin.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 1989

Vuoden 1989 futsalin maailmanmestaruuskilpailut olivat ensimmäiset FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus järjestettiin Alankomaissa 5. tammikuuta - 15. tammikuuta.
Turnauksen pelipaikkoina toimivat Rotterdam, Arnheim, Amsterdam, 's-Hertogenbosch ja Leeuwarden.
Kaikkien aikojen ensimmäisen maailmanmestaruuden voitti Brasilia, joka kukisti finaalissa Alankomaat. 
Joukkueet.
Vuoden 1989 MM-kisoihin ei järjestetty karsintoja. Kisoihin osallistuneet joukkueet olivat:
Hämeenmaa (fregatti)

Hämeenmaa () oli ruotsalainen 1700-luvun sotalaivatyyppi. Se oli suurin insinööri Fredrik Henrik af Chapmanin suomenkielisten maakuntanimien mukaan nimetyistä soutufregattityypeistä. 
Aluksista ensimmäisen "HMS Oden" oli 32,7 metriä pitkä ja kymmenen leveä, syväyksen ollessa kuitenkin vain 2,7 metriä. Loput kolme alusta olivat suurempia ollen 43,4 metriä pitkiä, 10,7 metriä leveitä ja syväyksen ollessa kolme metriä. Kolmimastoiset alukset olivat kaksikantisia ja ne oli varustettu neljällätoista ja kahdellakymmenellä airoparilla. Aluksilla oli 220 miehen miehistö. "Odinin" aseistuksena oli kahdeksantoista 12 naulan ja neljä kolmen naulan kanuunaa sekä kuusitoista kolmen naulan nikhakaa ja lopuissa 24 kappaletta 36 naulan ja kaksi 12 naulan kanuunaa.
Hämeenmaat rakennettiin etupäässä Ruotsissa. Niiden määrä pysyi vähäisenä, mutta ne kunnostautuivat erinomaisesti. Keisarillisen Venäjän laivasto valtasi yhden aluksista ensimmäisessä Ruotsinsalmen meritaistelussa, mutta se vallattiin jo seuraavassa taistelussa takaisin.
Styrbjörn ja Hjalmar talvehtivat 1808 Viaporissa ja jäivät venäläisten käsiin linnoituksen antautuessa. Vallatut alukset kuitenkin tuhoutuivat jo seuraavana purjehduskautena.
Ohjeluku

Ohjeluku valokuvauksessa ilmaisee salamalaitteen maksimitehon. Suurempi luku tarkoittaa tehokkaampaa salamaa. Ohjeluvun laskemiseksi arvioidaan etäisyys, jolla salaman teho vielä riittää valottamaan kohteen oikein: Ohjeluku = etäisyys * käytettävä aukko. Normaalisti ohjeluku lasketaan käyttäen ISO 100 oletusherkkyyttä. 
Tarvittavan aukon voi laskea käyttämällä kaavaa ohjeluku/etäisyys = aukko. Jos esimerkiksi salaman ohjeluku on 40 ja etäisyys kohteeseen on 10 metriä: Tarvittava aukko on 40/10 = f4. Jos ns. filmin herkkyyttä muutetaan, myös ohjeluku muuttuu. Esimerkiksi herkkyyden muuttaminen ISO 100 arvosta arvoon ISO 200 muuttaa ohjelukua kertoimella 1,44.
Laitteille ilmoitettujen ohjelukujen tulkintaa vaikeuttaa se, että kaavassa käytettävä etäisyys voidaan ilmaista joko metreinä tai jalkoina. Esimerkiksi tehokkaan Canon Speedlite 580EX II –salaman ohjeluku metreinä on 58 ja jalkoina 190. Kameroihin kiinteästi asennettujen salamoiden ohjeluvut ovat huomattavasti erillislaitteita pienempiä. 
Etäisyys tarkoittaa salaman etäisyyttä kohteesta. Kameran asento, objektiivi tai sijoitus ei suoraan vaikuta ohjelukuun. Kannattaa muistaa että jos salama heijastetaan katon tai muun pinnan kautta, etäisyys kohteeseen kasvaa vastaavasti (valotehoa ”imeytyy” jonkin verran heijastaviin pintoihin, mikä pitää huomioida lopullista aukkovalintaa tehdessä). Sisätiloissa heijastavat pinnat vaikuttavat lisäävästi salamasta saatavaan valotehoon, samasta syystä ulkokäytössä ohjeluku usein yliarvioi salaman tehon.
Jos salamalaitteessa on objektiivin polttoväliin mukautuva tai käsin säädettävä optiikka, myös ohjeluku muuttuu salaman polttoväliä muutettaessa. Ohjeluku on suurimmillaan telepäässä ja pienimmillään laajakulma-asennossa. Salamalaitteista tai niiden käyttöohjeista löytyy usein valmiiksi lasketut taulukot yleisimmille etäisyys – aukko –yhdistelmille.
Palosirkka

Palosirkka ("Psophus stridulus") on uhanalainen heinäsirkkalaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Laji on kookas heinäsirkka, jonka naaras on koirasta isompi. Väriltään palosirkka on ruskeankirjava koiraiden ollessa sävyltään naaraita tummempia, ja yksilöitä on vaikea erottaa maasta. Sen sijaan lennossa koiras on helposti tunnistettavissa oransseista takasiivistä sekä luonteenomaisesta, rätisevästä lentoäänestä. Sirkan etusiivet ovat ruskeat ja peittävät lepoasennossa kokonaan räikeän oranssinpunaiset, ruskeakärkiset takasiivet. Etuselän keskiharjanne on palosirkalla selvästi koholla eikä siinä näy kuoppia.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-Euroopasta Kiinaan ja Koreaan. Palosirkka esiintyi aikaisemmin Suomessa Oulun lääniin saakka, mutta nykyisin tunnetaan vain kymmenkunta erillistä esiintymää Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Pirkanmaalla, Kymenlaaksossa ja Etelä-Savossa. 
Elinympäristö ja elintavat.
Palosirkka on paahdeympäristöjen asukki. Laji viihtyy kuivissa kanervikoissa, kedoilla ja hiekkarinteillä loppukesällä. Lajin vaatimat elinympäristöt ovat nykyisin harvinaisia ja sirkka onkin Euroopassa laajalti uhanalainen tai kokonaan hävinnyt. Elinpaikkavaatimusten lisäksi palosirkka ei yleensä ole yksittäisillä esiintymispaikoilla kovin runsaslukuinen. Sirkat ovat herkkiä kylmälle säälle ja huonoina vuosina niiden kehitys voi jäädä kesken, jolloin lisääntyminenkään ei onnistu.
Palosirkan kehitys on kaksivuotinen munan talvehtiessa kaksi kertaa. Toisin kuin herkästi lentoon lähtevät koiraat, naaraat eivät erityisemmin liiku ja niiden löytäminen maastosta on hankalaa. Sirkat eivät varsinaisesti siritä, mutta koiras tuottaa lentäessään rätisevää ääntä, jonka merkitystä ei tunneta. Saattaa olla että se saa naaraat tuottamaan feromonia, jonka perusteella koiraat löytävät naaraiden luokse.
Suomessa laji on vaarantunut, Ruotsissa se on erittäin uhanalainen. Suomessa osa palosirkan esiintymistä on suojeltuja. Esiintymiä hoidetaan ympäristön sopivuuden takaamiseksi ja lajin säilymistä sen tunnetuilla esiintymispaikoilla seurataan. Suomessa palosirkkoja lisäksi siirtoistutettiin Ruokolahdella sijaitsevaan harjuympäristöön vuonna 2000, mutta lajia ei ole havaittu alueella enää vuoden 2006 jälkeen.
Jussi Saarinen

Jussi Saarinen (s. 18. kesäkuuta 1983 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi laitahyökkääjänä Espoo Bluesin riveissä. 
Saarinen on Lahden Pelicansin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen liigapelinsä kaudella , jonka jälkeen edusti pääasiassa vain kasvattajaseuraansa. Hän oli SM-liigaurallaan rooliltaan puolustava hyökkääjä. Kaudet , ja jäivät kaikki häneltä kesken loukkaantumisten vuoksi, ensiksi mainittu käsivamman ja kaksi jälkimmäistä polvivamman vuoksi. Kausi alkoi hänen osaltaan vasta vuodenvaihteessa 2009 Espoo Bluesissa, jonka kanssa hän teki sopimuksen marraskuun 2008 lopulla. Hän pelasi uransa viimeiset SM-liigaottelut keväällä 2009, jolloin hän myös pelasi ensimmäisen ja ainoan kerran SM-liigan pudotuspeleissä. Saarinen ilmoitti uransa loppumisesta syksyllä 2009. Hän pelasi kahdeksan kautta kestäneellä pääsarjaurallaan kaikkiaan 220 SM-liigan runkosarjaottelua, joissa teki yhteensä 32 tehopistettä, 15 maalia ja 17 syöttöpistettä. 
Jussin pikkuveli Jesse Saarinen on pelannut SM-liigassa Pelicansin ja SaiPan riveissä. Jesse Saarinen on pelannut myös Suomen jääkiekkomaajoukkueessa.
Jääkiekkouransa jälkeen Saarinen on työskennellyt muun muassa Forenomin Suomen liiketoimintajohtajana.
Teamsters

Teamsters, International Brotherhood of Teamsters (IBT), aikaisemmin nimellä International Brotherhood of Teamsters, Chauffeurs, Warehousemen and Helpers of America on yksi suurimmista yhdysvaltalaisista ammattiliitoista. Vuoden 2004 tietojen mukaan liittoon kuului 1,4 miljoonaa jäsentä.
Historia.
IBT perustettiin vuonna 1903. Alun perin teamsterilla tarkoitettiin henkilöä, joka kuljetti härkä-, hevos- tai muulivankkuria, mutta nykyään se merkitsee ammattimaista kuorma-auto- tai rekkakuskia.
Teamstersin lakko Minneapolisissa, joka pysäytti suurimman osan kaupungin kuorma-autoliikenteestä, oli yksi vuoden 1934 kuumimmista työtaisteluista Yhdysvalloissa. Paikallista Teamstersin osastoa johti Vincent Raymond Dunne, joka oli aiemmin kuulunut IWW:hen ja kommunistiseen puolueeseen. Kaksi lakkolaista kuoli ja 67 haavoittui, kun poliisi avasi 20. heinäkuuta tulen kohti lakkolaisia, jotka yrittivät pysäyttää poliisisaattueessa ollutta kuorma-autoa. Toukokuun puolivälistä elokuun lopulle kestänyt lakko päättyi kompromissiin: parannukset työehtoihin jäivät vähäisiksi, mutta työnantajapuoli joutui taipumaan neuvotteluihin, mitä pidettiin edistysaskeleena. 
Ammattiliiton pitkäaikaisin johtaja oli Jimmy Hoffa, joka ei pelännyt käyttää likaisia otteita. Hoffa katosi vuonna 1975 epämääräisissä olosuhteissa. Hänen poikansa James P. Hoffa on ammattiliiton nykyinen johtaja.
Kiesimän kanava

Kiesimän kanava sijaitsee Rautalammilla Pohjois-Konneveden ja Kiesimän välisellä kannaksella. Kanava on osa Keiteleen ja Iisveden välistä reittiä, joka rakennettiin vuosina 1918–1927. Reitillä on lisäksi Neiturin kanava ja Kerkonkosken kanava.
Kanavan pituus on 460 metriä, putouskorkeus on 5,40–5,60 metriä ja kanavassa on yksi sulku jonka mitat ovat 43,0 × 8,3 × 2,7 metriä. Kanavassa voivat kulkea alukset, joiden maksimipituus 35,0 metriä, leveys 7,5 metriä, syväys 2,4 metriä sekä maston korkeus enintään 5,9 metriä. Kanavan ylittää yksi kiinteä maantiesilta. Kiesimän kanavaa alettiin rakentaa jo 1918, mutta määrärahojen puute viivästytti rakennustöitä niin, että kanava valmistui vasta syksyllä 1927.
Neiturin, Kiesimän ja Kerkonkosken kanavilla käytettiin kokonaan uutta tekniikkaa: Sulkuportit rakennettiin puun sijaan teräksestä, jolloin aiemmin käytettyä periaatetta, jonka mukaan yhdellä sulkukammiolla voidaan nostaa veden tasoa enintään kolme metriä, ei enää tarvinnut noudattaa. Sulut rakennettiinkin yksikammioisiksi. Vettä ei johdeta sulkukammioon eikä siitä pois sulkuporteissa olevien avattavien luukkujen kautta, vaan sivumuureissa olevan putkiston kautta. Tätä tekniikkaa käytettäessä sulkukammion vesi ei aaltoile eikä sulun pituussuuntaista virtausta synny. Veden korkeuden muutos myös tapahtuu selvästi nopeammin kuin luukkuperiaatteella toimivissa kanavissa. Samaa periaateratkaisua sovellettiin myöhemmin Saimaan kanavan suursuluissa.
Kanavaa käytettiin alusta saakka puutavaran kuljetukseen, joka kuitenkin on loppunut vuoteen 2002 mennessä koko Kymijoen vesistössä. Kanavan sulku toimii nykyisin itsepalveluperiaatteella. Kiesimän, Kerkonkosken, Neiturin ja Kolun kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.
Brasilian futsalmaajoukkue

Brasilian futsalmaajoukkue (Seleção) edustaa Brasiliaa futsalin kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Brasilian jalkapalloliitto.
Brasilian maajoukkue on ollut mukana kaikissa FIFA:n järjestämissä maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa se on ollut jokaisella kerralla myös mitaleilla. Brasilia voitti kolme ensimmäistä maailmanmestaruutta vuosina 1989, 1992 ja 1996. Se hävisi Espanjalle seuraavien kisojen finaalissa ja välierissä 2004, mutta onnistui palaamaan voittajaksi kotikisoissaan 2008. Etelä-Amerikan mestaruuksia Brasilialla on 18 ja vain kahdesti mestaruuden on voittanut joku muu maa.
Maajoukkuetta valmentaa Marquinhos Xavier.
Väli

Matematiikassa väli on (osittain tai täysin) järjestetyn joukon osajoukko, jonka alkiot sijaitsevat jonkin kahden kiinteän rajan välillä.
Määritelmä.
Olkoon formula_1 järjestetty joukko ja formula_2, missä formula_3. Tällöin pisteiden "a" ja "b" välinen
formula_4 
formula_5 
formula_6
formula_7
missä merkinnällä formula_8 tarkoitetaan järjestyksen formula_9 antamaa relaatiota: alkioilla formula_10 pätee formula_3 jos ja vain jos formula_12 ja formula_13 .
Yleisesti joukko formula_14 on väli jos se voidaan kirjoittaa jollain edellä olevalla tavalla.
Päätepisteiden kuulumattomuus voidaan ilmaista myös väärinpäin kirjoitetuilla hakasulkeilla, esimerkiksi avoin väli on tällöin 
formula_15 
Sovelluksia.
Tunnettu esimerkki järjestetystä joukosta, jossa välien käyttö on osoittautunut erittäin hyödylliseksi on (laajennettu) reaaliakseli formula_16 varustettuna tavallisella lukujen ja äärettömyyksien suurutta mittaavalla järjestyksellä. Tässä avaruudessa nimittäin voidaan välien helposti konstruoida topologioita avaruuteen formula_17 ja niille voidaan määritellä päätepisteiden etäisyyden avulla helposti geometrinen mitta. Täällä siis välit koostuvat niistä reaaliluvuista, jotka ovat jonkin kahden kiinteän luvun (tai +/-äärettömän) välissä. 
Esimerkiksi väli avoin väli formula_18 koostuu janasta nollasta yhteen, jossa päätepisteitä ei oteta mukaan ja vastaavasti formula_19 samasta janasta, johon lisätään päätepisteet.
Joukossa formula_17 avoimet välit muodostavat kannan euklidiselle topologialle ja puoliavoimet välit muodostavat kannan niin sanotulle puoliavoimelle topologialle.
Tulovälit.
Vaikka välin käsite on vahvasti sidoksissa joukon järjestykseen, välien käsite voidaan myös yleistää järjestettyjen joukkojen tuloavaruuksille. Tuloavaruuksiin ei voi yleisesti periyttää järjestystä tulon jäsenistä, kuten jo esimerkiksi tason formula_21 käy. 
Olkoon formula_22 osittain tai täysin järjestettyjä joukkoja, missä formula_23 ja "J" jokin epätyhjä joukko. Tällöin joukko formula_24 on tuloväli, jos on olemassa välit formula_25 siten, että
formula_26
Esimerkiksi avaruudessa formula_27 tulovälit (kutsutaan tässä tapauksessa myös "n-välit") ovat "n":n reaaliakselin välin tuloja eli eräänlaisia useampiulotteisia laatikoita (avaruudessa formula_21 tulovälit ovat suorakaiteita ja avaruudessa formula_29 tulovälit ovat särmiöitä).
Avaruudessa formula_27 avoimien välien tuloina saadut tulovälit muodostavat avaruuden normitopologialle kannan.
Kerkonkosken kanava

Kerkonkosken kanava sijaitsee Rautalammilla Niiniveden ja Kiesimän välisellä kannaksella Kerkonjoessa. Kanava on osa Keiteleen ja Iisveden välistä reittiä, joka rakennettiin vuosina 1919–1926. Reitillä on lisäksi Neiturin kanava ja Kiesimän kanava.
Kanavan pituus on 1 110 metriä ja putouskorkeus on noin kolme metriä. Siinä on yksi sulku jonka mitat ovat 43 × 8,3 × 2,7 metriä. Kanavassa voivat kulkea alukset, joiden maksimipituus 35,0 metriä, leveys 7,5 metriä, syväys 2,4 metriä sekä maston korkeus enintään 5,5 metriä. Kanavan ylittää yksi kiinteä maantiesilta. Kiesimän kanavaa alettiin rakentaa vuonna 1919, mutta määrärahojen puute viivästytti rakennustöitä niin, että kanava valmistui vasta 1926.
Niiniveden puoleiseen Kanavasaareen valmistui 1920–1921 kanavakasöörin asuin- ja toimistorakennus sekä kanavamiehistön asuinrakennus ulkorakennuksineen. Kanavan ympäristön koristeistutukset suunnitteli Saimaan kanavan puutarhuri Martti Parikka.
Neiturin, Kiesimän ja Kerkonkosken kanaviin asennettiin kokonaan uutta tekniikkaa: Sulkuportit rakennettiin puun sijaan teräksestä. Tämän ansiosta ei enää tarvinnut noudattaa periaatetta, että yhdellä sulkukammiolla nostetaan veden tasoa enintään kolme metriä. Sulut rakennettiinkin yksikammioisiksi. Vettä ei johdeta sulkukammioon eikä siitä pois sulkuporteissa olevien avattavien luukkujen kautta, vaan sivumuureissa olevan putkiston kautta. Tätä tekniikkaa käytettäessä sulkukammion vesi ei aaltoile eikä sulun pituussuuntaista virtausta synny. Veden korkeuden muutos myös tapahtuu selvästi nopeammin kuin luukkuperiaatteella toimivissa kanavissa. Samaa periaateratkaisua sovellettiin myöhemmin Saimaan kanavan suursuluissa.
Kanavaa käytettiin alusta saakka puutavaran kuljetukseen, joka kuitenkin loppui vuoteen 2002 mennessä koko Kymijoen vesistössä. Kanavan sulku toimii nykyisin itsepalveluperiaatteella.
Kerkonkosken, Kiesimän, Kolun ja Neiturin kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.
Miroslav Varga

Miroslav Varga (s. 21. syyskuuta 1960) on entinen tšekkilainen ja tšekkoslovakialainen kivääriampuja ja olympiavoittaja.
Varga on saavuttanut olympialaisissa Soulissa 1988 kultaa 50 m pienoiskiväärin makuussa. Hän on myös voittanut kolme joukkuehopeaa MM-kilpailuissa.
Sami Joensuu

Sami Joensuu (s. 10. toukokuuta 1973 Pyhäjoki) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja kirjailija.
Ura.
Vuosina 2014-2018 Sami Joensuu oli Joensuu Riihimäki -yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. Yhtyeen lopetettua alkuvuodesta 2018 Joensuu on keskittynyt soolouraan. 
"Joensuu Riihimäki" -yhtye julkaisi kolme albumia, "Greetings From The Edge Of The World" (2015), "Where’s The Fire, John?" (2016) ja "Highwater" (2017) sekä singlet Joe's Café Blues/A Pale Wind, Comin' (2014), Seven Days (2016), Keep On Marching (2017), Hillbilly Falls (2017) ja 21 (2017).
Joensuun ensimmäinen soolosingle "Sä olit nainen ja minä mies" julkaistiin 2008. Seuraavat julkaisut "Kabaree" ja "Pohjanmaa" julkaistiin 2012. Ensimmäinen single "Blackbird" sooloalbumilta Tides julkaistiin huhtikuussa 2018. 
Keväällä 2018 Sami Joensuu aloitti yhteistyön kanadalaisen blues-jazzlaulaja ja näyttelijä-radiopersoona Carolyn Fe Trinidadin kanssa. Yhteistyössä syntyi laulu "You name it", joka julkaistiin alkuvuodesta 2019 singlenä. Sen miksaajana toimii kanadalainen Bernard M. Beninger, joka on toiminut muun muassa Cirque du Soleilin kanssa.
Debyytti-sooloalbumi "Tides" julkaistiin 2019. Toinen sooloalbumi "The Space Unfolds"julkaistiin vinyylinä alkuvuodesta 2022. 
Sami Joensuulta ilmestyi lokakuussa 2025 Momentum Kirjat kustantama kirja "70 kiveä."
Soolotuotanto.
Joensuun debyyttisooloalbumi "Tides" julkaistiin 16. elokuuta 2019. Albumilla vierailevat Pete Parkkonen, Toni Hintikka, Juho Ilkko, Rikk Eccent, Janne Kuusinen, Carolyn Fe, Anna Kivinen, Veera Herranen ja Tristan Lumme. Albumin julkaisi Puuma Records.
Liechtensteinin maapäivävaalit 2009

Liechtensteinin maapäivävaalit 2009 järjestettiin sunnuntaina 8. helmikuuta 2009. Äänestysmahdollisuus oli myös edeltävänä perjantaina 6. helmikuuta 2009. Äänestyshuoneistot olivat avoinna perjantaina kello 17.30–19.00 ja sunnuntaina kello 10.30–12.00. Myös kirjeitse äänestäminen oli mahdollista; kirjeen oli tällöin oltava perillä vaalihuoneistossa viimeistään perjantaina 6. helmikuuta.
Vaaleissa valittiin Liechtensteinin ruhtinaskunnalle uusi parlamentti, Landtag.
Pošehonje

Pošehonje () on kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Rybinskin tekojärveen laskevan Sogoža-joen rannalla 151 kilometriä Jaroslavlista luoteeseen. Kaupunki on Pošehonjen piirin keskus. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2008).
Šeksnan muinaisen nimityksen "Šehon, Šehona" mukaan "Pošehonjeksi" kutsutulla seudulla sijaitsi 1600-luvulla "Pertoman" kylä, jossa vuodesta 1680 lähtien sijaitsi voivodin kanslia. Vuonna 1777 siitä tuli Jaroslavlin lääniin kuulunut "Pošehonjen" kaupunki. Vuosina 1918–1992 nimenä oli "Pošehonje-Volodarsk" vallankumousjohtaja V. Volodarskin mukaan.
Nykyään Pošehonje on maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Kaupunki tunnetaan "Pošehonski"-nimisestä juustolaadusta.
Khaukit

Khaukit (lat. "chauci") olivat Pohjanmeren rannoilla sekä Emsin ja Elben välimaastossa, friisien itäpuolella asunut germaaniheimo. Khaukien itäpuolella asuivat saksit ja koillispuolella langobardit. Khaukeista pohjoiseen asuivat angrivarit. Khaukien eteläpuolella puolestaan asuivat keruskit. Khaukien maa sijaitsi suunnilleen nykyisten Oldenburgin ja Hannoverin ympäristössä.
Tacituksen mukaan khaukit olivat tunnetuimpia germaaniheimoja, ja heidät tunnettiin oikeudenmukaisina ja rauhaa rakastavina, mutta tarpeen tullen rohkeina sotureina. Plinius puolestaan kuvasi khaukit köyhiksi ja säälittäviksi kalastajiksi. Hänen kuvauksensa koskee kuitenkin lähinnä rannikolla asuneita khaukeja, jotka poikkesivat sisämaassa asuneista khaukeista. Khaukit olivat taitavia purjehtijoita, jotka harjoittivat myös merirosvousta. He purjehtivat ajoittain etelään, jopa Gallian rannoille saakka.
Khaukit kuuluivat friisien tavoin ingaevoneihin. Tiberius alisti heidät Rooman vallan alaisiksi vuonna 5 jaa. Myöhemmin khaukit kuitenkin karkottivat roomalaiset alueiltaan. Gabinius Secundus ja sen jälkeen Corbulo onnistuivat saamaan khaukeista joitakin voittoja, mutta roomalaiset eivät enää pystyneet alistamaan khaukeja. Khaukit kuuluivat 200-luvulla saksien liittoutumaan ja hyökkäilivät Gallian rannikolle. Khaukit tunnettiin tuolloin yhtenä sotaisimmista germaaniheimoista, ja he laajensivat alueitaan Reinin rannoille saakka. Khaukit sulautuivat 300–400-luvuilla sakseihin ja friiseihin.
Malcolm Cooper

Malcolm Cooper (20. joulukuuta 1947 – 9. kesäkuuta 2001) oli brittiläinen kivääriampuja ja olympiavoittaja.
Cooper voitti olympialaisissa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988 50 m pienoiskiväärin asentokilpailun. Hän on ainoa ampuja, joka on pystynyt kyseisessä lajissa puolustamaan voittoaan. Cooper saavutti myös MM-kilpailuissa viisi kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia.
Buguruslan

Buguruslan () on kaupunki Orenburgin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vesistöön kuuluvan Bolšoi Kinel -joen rannalla 516 kilometriä Orenburgista luoteeseen. Kaupunki on Buguruslanin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Samaran ja Ufan välinen rautatie (Buguruslanin asema).
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 49 741 henkeä. Buguruslanin kaupunkipiirikuntaan kuului väestölaskennan aikaan myös 485 maaseutuasukasta, yhteensä asukkaita oli siten 50 226.
Venäläiset uudisasukkaat perustivat Buguruslanin vuonna 1748. Nimensä se on saanut paikalla sijainneesta baškiirikylästä. Vuonna 1781 Buguruslanista tuli samannimisen Ufan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1802 se liitettiin Orenburgin ja vuonna 1851 Samaran lääniin. Tärkeimmät elinkeinot olivat maatalous ja kaupankäynti. Vuonna 1847 Buguruslaniin perustettiin Pokrovan naisluostari. Nykyään kaupunki on yksi Volgan ja Uralin alueen öljyn- ja kaasuntuotannon keskuksista.
Kulttuurilaitoksia ovat teatteri, kotiseutumuseo ja Mihail Frunzen kotimuseo. Aksakovon kylässä 27 kilometrin päässä kaupungista on kirjailija Sergei Aksakovin kartanomuseo.
Venjov

Venjov () on kaupunki Tulan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Osjotrin sivujoen Venjovkan rannalla 52 kilometriä Tulasta itään. Kaupunki on Venjovin piirin keskus. Asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2007).
Paikkakunta mainitaan nimellä "Venjova" ensimmäisen kerran 1300-luvun lopussa. Aluksi se sijaitsi Osjotr-joen rannalla ja kuului Rjazanin ruhtinaskuntaan. 1500-luvulla kaupunki ilmeisesti tuhoutui ja se siirrettiin nykyiselle paikalle, jonne rakennettiin Gorodenskin linnoitus. 1500-luvun lopulla siitä käytettiin jo nimeä Venjov. 1500–1600-luvun vaihteessa rakennettiin uusi linnoitus, jolla oli huomattava merkitys Ivan Bolotnikovin talonpoikaissodassa. Vuonna 1633 Krimin tataarit polttivat Venjovin. Uudelleen rakennettu linnoitus vaurioitui pahasti tulipalossa vuonna 1730. Vuodesta 1777 lähtien Venjov oli samannimisen Tulan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sen taloudellinen merkitys jäi erittäin vähäiseksi. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nähtävyyksiä ovat kaupungin keskustassa Krasnaja-aukiolla sijaitseva Pokrovan kirkko (1737), 1700-luvun alussa pystytetty kotiseutumuseon rakennus, Jumalan ilmestyksen kirkko 1600–1700-luvun vaihteesta, Kazanin kirkko ja Ylösnousemuksen katedraali. Kaupungin hautausmaalla on vuonna 1771 rakennettu barokkityylinen Johannes Kastajan kirkko.
Veliž

Veliž () on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Väinäjoen rannalla 134 kilometriä Smolenskista luoteeseen. Kaupunki on Veližin piirin keskus. Itse kaupungissa asui 7 620 henkeä, koko kaupunkikunnassa 8 147 ja koko Veližin piirissä 12 248 (vuonna 2010).
Veliž mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla. 1400–1500-lukujen vaihteessa se liitettiin Moskovan Venäjään. Kaupungin virallinen perustamisvuosi on 1536, jolloin muinaisen linnan paikalle rakennettiin uusi linnoitus. Vuosina 1580–1655 ja 1678–1722 kaupunki kuului Puolaan. Vuonna 1776 siitä tuli aluksi Pihkovan ja sitten Vitebskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopulle saakka asukkaat kävivät kauppaa Riian kanssa. Toisen maailmansodan aikana Veliž oli saksalaisten miehittämä ja tuhoutui pahoin. Nykyään kaupungissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Styrbjörn (fregatti)

Styrbjörn oli Ruotsin saaristolaivaston hämeenmaa-luokan soutufregatti.
Valmistus.
Alus valmistui Fredrik af Chapmanin piirustusten mukaan rakennettuna Tukholmassa keväällä 1790.
Aluksen pituus oli 44 metriä, leveys 8,3 metriä ja syväys 2,8 metriä. Siinä oli täysi fregattitakila. Airopareja oli 20 ja kutakin airoa käsitteli neljä miestä. Aluksen aseistuksena oli 24 kappaletta 12 naulan ja kaksi 12 naulan kanuunaa sekä 16 kappaletta kolmen naulan nikhakaa. Miehistöä aluksella oli 305 henkeä, muonaa riitti kolmeksi kuukaudeksi ja juomia kuudeksi viikoksi.
Palvelus.
"Styrbjörn" oli 3. heinäkuuta 1790 Viipurin kujanjuoksussa kärkialuksena ja viikkoa myöhemmin 9. heinäkuuta puolustuslinjan keskustan johtoaluksena Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa.
Viaporissa talvehtimassa olleet "Styrbjörn" ja sen sisarlaiva "Hjalmar" jäivät Venäjän keisarikunnan laivastolle toukokuussa 1808 linnoituksen antautuessa.
"Stybjörnin" oli vieraan lipun alla vain hetken jo 17.–18. elokuuta 1808 olleessa Lövön kahakassa Kemiössä ruotsalaiset kapteeni Otto Gustaf Nordenskjöldin ja luutnantti A. Dreijerin johtamat, 24 barkassista ja tykkisluupista englantilaismallisesti kootut hyökkäysosastot kävivät alusten kimppuun yön pimeydessä. Sekaannuksen johdosta onnistuttiin valtaamaan vain "Styrbjörn" ja pienempi jahti "Aglae", "Hjalmarin" jäädessä venäläisille. 
Aluksia lähdettiin viemään kohti omaa satamaa, mutta venäläisten vastaiskun johdosta "Styrbjörn" ajautui ohjauskyvyttömänä karille ja jouduttiin hylkäämään. Hylky sytytettiin palamaan vetäydyttäessä ja tuhoutui täysin ruutivarastojen räjähtäessä.
Carter Beauford

Carter Anthony Beauford (s. 2. marraskuuta 1957) on Dave Matthews Bandin rumpali. Hän soittaa rumpuja jazz-tyylillä rock-bändissä. Hänet on luokiteltu yhdeksi maailman parhaista rumpaleista. Hänen ”avoimet kädet” -tekniikkansa antaa Carterille vapauden soittaa sellaisia kuvioita, joita ”ristikädet”-tekniikalla ei pysty soittamaan. Carterin rummut ovat Yamahan Record Custom Series-sarjaa, symbaalit Zildjianin, kapulat Pro-Markin ja perkussiot LP:n valmistamat.
Elämäkerta.
Beauford aloitti musiikillisen uransa aikaisin. Hänen ollessaan kolmevuotias hänen isänsä otti hänet mukaansa katsomaan legendaarista Buddy Richiä. Silloin pieni Carter tiesi mitä halusi tehdä. Ensimmäinen virallinen esiintyminen hänellä oli yhdeksänvuotiaana. Vuonna 1991 Dave Matthews kutsui hänet soittamaan omakustannelevyllensä Remember Two Things. Beaufordilla on kaksi tytärtä, Breana Symone ja Nadja Angelique Beauford sekä poika Marcus Carrington Beauford.
Oma tuotanto.
Beaufordilta on ilmestynyt video/DVD-paketti ”Under the Table and Drumming”.
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 1992

Vuoden 1992 futsalin maailmanmestaruuskilpailut olivat toiset FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Hongkongissa 15. marraskuuta - 28. marraskuuta 1992. 
Maailmanmestaruuden voitti hallitseva mestari Brasilia, joka kukisti finaalissa Yhdysvallat 4-1.
Karsinnat.
Maailmanmestaruuskilpailuissa järjestettiin ensimmäistä kertaa karsinnat, joihin osallistui 23 joukkuetta. Lisäksi kisoihin pääsi ilman karsintaa Yhdysvallat, Costa Rica, Nigeria ja isäntämää Hongkong. Kisoihin päässeet joukkueet olivat:
Parental Advisory

Parental Advisory on yhdysvaltalaisen Recording Industry Association of America -järjestön (RIAA) vuonna 1985 käyttöön ottama merkki, joka tavoite on varoittaa vanhempia lapsille mahdollisesti sopimattomista musiikkisisällöistä. Merkillä voidaan varoittaa esimerkiksi siitä, jos musiikkialbumi sisältää kiroilua tai väkivaltaan tai seksuaalisuuteen viittaavaa sisältöä.
Vuonna 1985 senaattori Mary ”Tipper” Gore (tunnetaan varapresidentti Al Goren vaimona) muodosti Parents Music Resource Center -järjestön. Järjestö listasi 15 kappaletta, joiden sanoituksia se piti lapsille sopimattomana.
Erityisesti esille nousi Princen kappale "Darling Nikki", joka sisälsi viittauksen naisen masturbointiin. Gore oli kuullut 11-vuotiaan tyttärensä Karennan laulavan kappaletta.
RIAA taipui painostukseen ja otti käyttöön ensimmäisen version sisältövaroituksista.
Merkkiä on käytetty lähinnä Yhdysvalloissa julkaistuissa levyissä. Merkki on yleinen hip hop- ja rap-levyissä sekä metallimusiikissa, mutta merkkejä on muissakin levyissä.
Ethel Catherwood

Ethel Mary Catherwood (28. huhtikuuta 1908 – 26. syyskuuta 1987) oli kanadalainen yleisurheilija, korkeushypyn olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Catherwood syntyi Haldimandin piirikunnassa, Ontariossa, mutta kasvoi Saskatoonissa, Saskatchewanissa. Hän menestyi monissa urheilulajeissa, yleisurheilun lisäksi baseballissa ja koripallossa. Saskatoonin kaupungin mestaruuskilpailuissa 1926 hän sivusi Kanadan ennätystä korkeushypyssä ja myöhemmin samana vuonna hän rikkoi maailmanennätyksen.
Vuonna 1928 Catherwood osallistui Amsterdamin olympialaisiin, joissa naisten yleisurheilu oli ensi kertaa ohjelmassa. Hän oli ehtinyt menettää maailmanennätyksensä Carolina Gisolfille, joka oli hänen kovin kilpakumppaninsa. Itse kilpailussa Gisolf jäi hopealle tuloksella 156 Catherwoodin hypättyä 159. "New York Timesin" kirjeenvaihtaja nimesi Catherwoodin kisojen kauneimmaksi naisurheilijaksi. Hän on edelleen ainoa kanadalaisnainen, joka on voittanut yleisurheilun yksilölajissa olympiakultaa.
Palattuaan Kanadaan hänelle tarjottiin elokuvasopimusta, mutta hän kieltäytyi siitä. Catherwood kävi kauppatieteellisen kurssin, meni naimisiin ja muutti Kaliforniaan.
Catherwood eli salaperäisen elämän. Hän meni salaa naimisiin James McLarenin kanssa ja erosi pian. Kohta sen jälkeen hän meni naimisiin Byron Mitchellin kanssa (erosi 1960). Nämä skandaalit saivat lehdistön seuraamaan hänen jokaista liikettään. Muutettuaan Kaliforniaan hän myönsi olevansa oikeastaan yhdysvaltalainen ja syntyneensä Hannahissa, Pohjois-Dakotassa ja muuttaneensa kaksivuotiaana Kanadaan. Hän kieltäytyi antamasta haastatteluja ja väitti myyneensä kaikki mitalinsa ja palkintonsa. Hän jopa harkitsi pyrkimistä Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen 1932.
Italia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Italia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisistä, vuoden 1934 kisoista alkaen. Sen urheilijat ovat yksittäisissä EM-kisoissa saavuttaneet nollasta viiteen kultamitalia. Vain vuoden 1958 kisoissa maa on jäänyt ilman kultamitaleja. Yksittäisten kisojen mitalitilastoissa se on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi vuosina 1978 ja 1990. Koko EM-kisahistoriassa se on kerännyt kahdeksanneksi eniten kultamitaleja. EM-kilpailujen isäntämaana Italia toimi vuosina 1934 ja 1974. Ensimmäisellä kerralla kisakaupunkina oli Torino ja toisella kerralla Rooma.
Italialaisten voittamista Euroopan-mestaruuksista kaksikymmentäkahdeksan on peräisin juoksulajeista ja kuusi kävelyistä. Kenttälajeissa italialaiset ovat vieneet mestaruuden kolmasti miesten kiekonheitossa sekä kerran miesten korkeushypyssä, miesten pituushypyssä, miesten kolmiloikassa ja naisten korkeushypyssä. Ensimmäinen italialainen Euroopan-mestari oli 1 500 metrin juoksun Torinossa 1934 voittanut Luigi Beccali. Maan ensimmäinen Euroopan-mestaruuden saavuttanut nainen oli 80 metrin aitajuoksun vuonna 1938 voittanut Claudia Testoni. Kolminkertaisia Euroopan-mestareita ovat kiekonheittäjä Adolfo Consolini sekä pikajuoksija Pietro Mennea.
Hessdalenin ufot

Hessdalenin ufot tarkoittaa useita 1980-luvulla Keski-Norjan Hessdalenissa havaittuja outoja valoilmiöitä, jotka voivat olla maanjäristysvaloja, maavaloja tai ufoja. Hessdalenin laakso sijaitsee noin 120 kilometriä Trondheimista kaakkoon Ålenin suuren kylän lähellä noin 35 km Rorosin kaivoskaupungista pohjoiseen. Valojen syyksi on ehdotettu muun muassa skandiumpölyn syttymistä. Mutta jotkut valot on tunnistettu lentokoneiden valoiksi, autojen valojen ja muiksi heijastumiksi ja kangastuksiksi. Hessdalenissa on nykyään automaattisia kameroita, jotka tarkkailevat alueen valoilmiöitä.
Hessdalenin ufot.
Hessdalenin ufot ovat olleet muun muassa valopalloja ja mutkaisia valojuovia. Ilmiöt on havaittu enimmäkseen pimeinä talviöinä, ja
harvemmin niitä on näkynyt kirkkaina kesäpäivinä.
Hessdalenin valoja alkoi näkyä joulukuussa 1981 ja pieni ryhmä alkoi tutkia näitä havaintoja 1983. Ryhmä tutki ilmiötä paikalla noin kuukauden ajan vuoden 1984 alussa. Vuonna 1984 ilmiö alkoi harvinaistua ja vuonna 1985 havaintoaalto oli jo mennyt ohi, vaikka ilmiöitä on nähty tämän jälkeenkin.
Hessdalenin ufoja on nähty mm 18.3. 1982 Finnsahögdan yllä, kun sitä on katsottu idästä päin. Ufo näytti kulkevan Fjellöekkhögdan ja Finnsahögdan välistä. Finnsähögdan edestä näytti kulkevan hieman lautasta muistuttava esine, jossa oli punainen ja kalanvalkea valo.
Valoja muualla.
Ruotsin puolella ufoja on nähty muun muassa Taalainmaalla Falunin lähellä vuoristossa. Ufoja on nähty Ruotsin puolella myös Kilsbergenin yllä.
Andrew Carter ja Edward Pate Jr.

Andrew Carter (1919 Savannah, Georgia – tammikuu 1989) ja Edward Pate Jr. (13. huhtikuuta 1915 Kansas City, Kansas – ?) olivat afroamerikkalaisia yrittäjiä, jotka perustivat vuonna 1950 ensimmäisen Mississippin länsipuolella sijainneen mustien omistaman ja pyörittämän radioaseman.
Palveltuaan toisessa maailmansodassa Carter opiskeli RCA School of Electronicsissa ja New Yorkin yliopistossa. Hänen tavoitteenaan oli oman radioaseman perustaminen, mutta rotuennakkoluulot vaikeuttivat asian edistymistä. Kansasin entinen kuvernööri Alf Landon, joka omisti neljä radioasemaa, kuuli ongelmista ja nimitti Carterin omistamansa Leavenworthissa sijainneen KCLO-aseman johtoon. Hän myös auttoi Carteria saamaan FCC:ltä oman toimiluvan. Edward Pate tarjosi uudelle asemalle rahoitusta ja liiketaloudellista osaamista, ja vuonna 1950 Carter ja Pate käynnistivät KPRS-aseman Kansas Cityssä. Asema on edelleen toiminnassa ja nykyään sen johdossa toimii Carterin lapsenlapsi Michael Carter.
Andrew Carter ja Edward Pate Jr. nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Härkälän kartano

Härkälän kartano on kartano Someron Härkälän kylässä, Kirkkojärven rannalla vähän matkaa Someron keskustaajamasta länteen.
Härkälä mainitaan säterikartanona ensi kerran vuosia 1613–1614 koskevassa rälssitilojen luettelossa, mutta on saattanut olla olemassa jo 1500-luvun puolella, jolloin ratsumestari Antti eli Anders Laurinpoika, Puotilan herra, sai sieltä läänityksen, johon alue kuului.
Kun kartano siirtyi Suomen valtion omistukseen, se palstoitettiin vuonna 1907. Vuonna 1920 kartano siirtyi Someron kunnan omistukseen, ja päärakennus oli vuosina 1920–1978 kunnalliskotina. Vuonna 1978 kartano siirtyi yksityisomistukseen ja oli sen jälkeen useilla omistajilla mm. ateljee-, kesäasunto- ja varastokäytössä. 2000-luvulla kartano on toiminut juhlapaikkana.
Päärakennus on pystytetty 1800-luvun lopulla. Sen kaakkoispuolelle rakennettiin 1930-luvulla sairaalarakennus. Kartanon kivinavetta on vuodelta 1890. 1900-luvun alussa Härkälän rakennuskantaan kuului myös suuri tuulimylly, jonka rakennusajankohdaksi on arvioitu 1897–1899. Mylly jäi käytöstä vaurioiduttuaan pahoin myrskyssä vuonna 1925. Vanhin rakenne kartanon alueella lienee 1600-luvulta oleva holvikellari, jonka kunnostaminen aloitettiin Museoviraston entistämisavustuksella vuonna 2009.
Renato Dionisi

Renato Dionisi (s. 21. marraskuuta 1947) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli seiväshyppy.
Dionisi sijoittui seiväshypyssä neljänneksi Budapestin EM-kilpailuissa 1966 tuloksella 480 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia tuloksella 530 cm. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti kultaa Rotterdamissa 1973 tuloksella 540 cm sekä saavutti pronssia Münchenissä 1976 tuloksella 530 cm. Dionisi osallistui olympialaisiin Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972 mutta ei kummallakaan kerralla selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun.
Dionisi paransi seiväshypyn Italian-ennätystä ensimmäisen kerran heinäkuussa 1964 tulokseen 450 cm ja viimeisen kerran kesäkuussa 1972 tulokseen 545 cm. Ennätys oli koko tämän ajan hänen hallussaan lukuun ottamatta yhtä vuotta kesäkuusta 1965 kesäkuuhun 1966, kun ennätysmiehenä oli 475 cm hypännyt Sergio Rossetti. Ennätyksensä Dionisi menetti Mauro Barellalle vuonna 1984. Italian-mestaruuksia Dionisi voitti kymmenen, mihin on seiväshyppääjistä yltänyt hänen lisäkseen vain Danilo Innocenti. Dionisin mestaruusvuodet olivat 1964–1971 sekä 1977–1978.
Caitlin Stasey

Caitlin Jean Stasey (s. 1. toukokuuta 1990 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan Rachel Kinskin roolista "Neighbours"-televisiosarjassa. Hän esiintyi sarjassa elokuusta 2005 helmikuuhun 2009. Elokuvadebyyttinsä Stasey teki australialaisessa nuortenkirjafilmatisoinnissa "Huomenna taistelun alettua" vuonna 2010. Vuodesta 2013 hän on näytellyt Kenna-hovineitoa televisiosarjassa "Valtiatar".
Stasey vaihtoi näyttelijästä aikuisviihde-elokuvien ohjaajaksi helmikuussa 2021. Hän aloittaa uransa pornoalalla naisjohtoisella Afterglow-sivustolla.
Aldo Righi

Aldo Righi (s. 29. heinäkuuta 1947) on italialainen yleisurheilija. Hän oli maansa kaikkien aikojen ensimmäinen seiväshypyn arvokisamitalisti.
Righi saavutti seiväshypyssä pronssia Ateenan EM-kilpailuissa 1969 tuloksella 510 cm. Maansa ennätystä hän ei parantanut koskaan vaan sitä piti hallussaan Renato Dionisi, joka ennen Ateenan EM-kisoja oli ylittänyt jo 530 cm. Hän ei myöskään voittanut ulkoradoilla yhtään Italian mestaruutta ja sisäradoillakin vain vuonna 1970.
Leppävaaran Pallo

Leppävaaran Pallo (lyh. LePa) on vuonna 1957 perustettu junioritoimintaan keskittyvä espoolainen jalkapalloseura. Seuralla oli vuonna 2024 n. 1300 lisenssipelaajaa. LePa on Espoon kolmanneksi ja Suomen 11. suurin jalkapalloseura. 
LePan edustusjoukkue on pelannut korkeimmillaan Kakkosessa. Kaudella 2025 LePan miesten joukkue pelaa Nelosessa.
Historia.
Kun vuonna 1923 perustettu Leppävaaran Sisu oli lopettanut jalkapallotoiminnan, vaati alueen jalkapalloharrastajajoukko erikoisseuran perustamista. Leppävaaran Pallo perustettiin vuonna 1957. Perustajajäseniin kuului tunnettuja leppävaaralaisia, kuten Aaro Stykki, Erkki Moring, Vilho Herlin ja Kurt Nöjd. Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aaro Styrkki.
Ensimmäisenä kilpailukautena sarjoihin osallistui kolme miesjoukkuetta ja useampi juniorijoukkue. Vuonna 1964 LePa nousi silloiseen maakuntasarjaan eli maan kolmanneksi korkeimpaan sarjaportaaseen. 1960-luvullta 1990-luvullemenestys oli vaihtelevaa; LePa pelasi 4. ja 3. divisioonaa. Syksyllä 1998 LePa nousi Kakkoseen.
2000-luvun vaihteessa alueen voimakas kasvu toi toiminnallisia muutospaineita seuran toimintaan. 1990-luvun lopulla LePa oli tullut tunnetuksi vireästä aikuisten jalkapallotoiminnasta, mutta vuosituhannen vaiheessa seura halusi panostaa junioritoimintaan enemmän. Vuodesta 1997 lähtien on LePaan perustettu uusi ikäluokka joka vuosi. LePa aloitti samalla myös yhteistyön FC Espoon kasvattajaseurana ja miesten Kakkosen paikka siirrettiin kauden 2001 päätteeksi FC Espoolle. Muita kasvattajaseuroja olivat FC Kasiysi, Kauklahden Pyrintö ja Pohjois-Espoon Ponsi.
Seuran oma kuplahalli, LePa Areena, avattiin vuonna 2015 Leppävaaran urheilupuistoon. Hallia hallinnoi seuran omistama Leppävaaran Jalkapallohalli Oy. Leppävaaran Pallolla on oma seuratalo LePa Luola.
Vuoden 2019 Helsinki Cupissa LePa voitti seurahistoriansa ensimmäisen Helsinki Cup -kilpasarjamestaruuden, kun LePa-kasvateista koottu LePa/Alpha voitti turnauksen B17-sarjan. Finaalissa LePa/Alpha voitti brasilialaisen Ordin FC:n rangaistuspotkukilpailussa.
LePa toimi vuodet 2001-2022 FC Espoon kasvattajaseurana yhdessä FC Kasiysin, Kauklahden Pyrinnön ja Pohjois-Espoon Ponnen kanssa. Tällä hetkellä LePa ja FC Honka ry tekevät tiivistä yhteistyötä seurojen ja pelaajien kehityksen tukemiseksi.
Miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2024 Nelosta. LePalla oli vuoden 2023 lopussa noin 1200 jäsentä.
Syndrome

Syndrome on 28 melodian miksattu teos, joka oli myös hollantilaisen Ed Starinkin toinen syntetisaattorilla tehty albumi. Albumi on vuodelta 1983 ja se sisältää Vangeliksen ja Jarren ohella paljon tuon ajan syntikka-popin hittejä eri yhtyeiltä. Levyn avaus, sekä päätös ovat itse Starinkin sävellyksiä, mutta niiden välilläkin on neljä hänen itsensä säveltämää melodiaa. 
"Syndromen" jälkeen on julkaistu "Synsation" (1985), joka on sisällöltään samanlainen kuin edeltäjänsäkin.