CAFTA

CAFTA (eng. "Central America Free Trade Agreement") on Väli-Amerikan maiden ja Yhdysvaltojen välinen vapaakauppasopimus. Vuonna 2004 Dominikaaninen Tasavalta tuli sopimukseen mukaan ja sopimus uudelleennimettiin: CAFTA-DR. Sopimuksessa on mukana Dominikaanisen tasavallan ja Yhdysvaltojen lisäksi Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras ja Nicaragua.
CAFTA-DR muodostaa ensimmäisen vapaakauppasopimuksen Yhdysvaltojen ja pienen kehittyvien maiden ryhmän välille. Sen sopimisen tarkoituksena oli luoda uusia ja parempia taloudellisia mahdollisuuksia avaamalla markkinoita esimerkiksi tulleja poistamalla. Vuonna 2023 arvioitiin, että kokonaisuudessaan sopimuksen jäsenmaiden välinen kauppa oli noin 66 miljardia dollaria.
Sopimuksen solmiminen ja ratifiointi.
28. toukokuuta 2004 Yhdysvaltojen edustaja Rober Zoellick, Costa ricalainen kauppaministeri Alberto Trejos, Salvadoranialainen ministeri Miguel Lacayo, Guatemalainen ministeri Marcio Cuevas, Honduralainen ministeri Norma Garcia ja Nicaragualainen ministeri Mario Arana allekirjoittivat 2400-sivuisen dokumentin Amerikan valtioiden järjestön päämajassa. Neuvottelut Dominikaanisen tasavallan osallistumisesta loppuivat 15. maaliskuuta 2004. Toinen allekirjoitustilaisuus dominikaanilaisen ministerin Sonia Guzmanin läsnäollessa pidettiin 5. elokuuta, 2004. 
Yhdysvalloissa CAFTA on kansainvälisen lain alainen sopimus, ei Yhdysvaltojen lain alainen. Yhdysvalloissa lait edellyttävät Senaatin molempien kamareiden enemmistön hyväksyntää, kun taas sopimukset edellyttävät vain kahden kolmasosan hyväksynnän. 
Yhdysvaltojen Senaatti hyväksyi CAFTA-DR:n 30. kesäkuuta 2005 äänin 54-45. Edustajainhuone hyväksyi sopimuksen 28. heinäkuuta 2005 äänin 217-215, jossa kaksi edustajaa jäi äänestämättä. Äänestys aiheutti kiistaa, sillä äänestystä pidettiin auki kauemmin kuin normaalisti. Tämän takia Senaatissa äänestettiin uudelleen sopimuksesta 28. heinäkuuta. George W. Bush allekirjoitti sopimuksen 2. elokuuta 2005.
El Salvadorista tuli ensimmäinen sopimuksen ratifioinut maa 1. maaliskuuta 2006, kun Amerikan valtioiden järjestö (OEA, OAS) vastaanotti allekirjoitetut kopiot sopimuksesta. 1. huhtikuuta 2006 Honduras ja Nicaragua hyväksyi sopimuksen. 18. toukokuuta Guatemalan Kongressi ratifioi sopimuksen. Dominikaaninen Tasavalta hyväksyi sopimuksen 1. maaliskuuta 2007.
Costa Rica piti sopimuksesta kansanäänestyksen 7. lokakuuta 2007. 51,6 % äänistä puolsi sopimusta, ja sopimus tuli käytäntöön tammikuussa 2009. 
Tavoitteet.
Sopimuksen tavoitteena on luoda Pohjois-Amerikkalaista NAFTA-vapaakauppasopimusta vastaava vapaiden markkinoiden alue. CAFTA-DR on nähty myös askeleena kohti FTAA-vapaakauppasopimusta, joka sisältäisi kaikki Etelä-, Pohjois- ja Väli-Amerikan sekä Karibian valtiot lukuun ottamatta Kuubaa. 
Kanadalla on ollut samanlaisia tavoitteita yrittäessään luoda vapaakauppasopimusta neljän Väli-Amerikan valtion kanssa: Guatemala, El Salvador, Honduras ja Nicaragua. Kanada kuitenkin päätyi sitomaan kahdenkeskeisen sopimuksen Honduraksen kanssa.
Kun CAFTA-DR -sopimus tuli käytäntöön, tullit noin 80 % Yhdysvaltojen vientituotteiden kohdalla poistuivat heti, loput ovat hiljalleen pienentyneet. Toisinpäin suuria muutoksia ei tapahtunut, sillä suurin osa sopimuksen osapuolten hyödykkeistä saapuivat jo Yhdysvaltoihin tullittomasti ennen CAFTA-DR -sopimusta Yhdysvaltojen hallinnon Karibian alueen aloitteen (CBI) myötä. 
Tuki sopimukselle.
Tammikuussa 2002 Yhdysvaltojen presidentti George W. Bush julisti CAFTAn olevan etusijalla. Tämä toimi perusteluna sopimuksen "nopealle käsittelylle" Kongressissa. George W. Bush pysyi sopimuksen puolesta puhujana koko presidenttikautensa ajan. Hänen mukaansa CAFTA tulisi kehittämään demokratiaa, vahvistamaan turvallisuutta sekä edistämään Väli-Amerikan ja Dominikaanisen Tasavallan vaurastumista. 
Sopimuksen vastustus.
Lääkärit ilman rajoja kritisoivat CAFTA-DR:n sisältämää dataekslusiivisuutta. Dataekslusiivisus tarkoittaa lääkkeiden kontekstissa sitä, että lääkkeiden tuottajat pystyvät sopimuksen nojalla pitämään heidän testien datan salaisena. Tämä tekee yleisten lääkkeiden tuottamisen vaikeammaksi ja antaa monikansallisille lääkeyhtiöille mahdollisuuden säilyttää lääkkeiden monopoliasema mukaan lukien AIDS:n ja malarian hoitoon käytetyt lääkkeet. 
Guatemalassa sopimus sai aikaan suuria mielenosoituksia, jotka hiljennettiin väkivaltaisesti hallinnon tasolta. Costa Ricassa lakkoiltiin kauppasopimuksen vastustamiseksi. Useat katolilaiset papit niin Väli-Amerikassa kuin Yhdysvalloissa vastustivat sopimusta.