Gerhardus Potgieter

Gerhardus ”Gert” Cornelius Potgieter (16. huhtikuuta 1937 Pietermaritzburg, Etelä-Afrikka) on entinen eteläafrikkalainen juoksija, joka oli maailman parhaita 400 metrin aitajuoksijoita 1950-luvun lopulla. Hänet tunnettiin ensimmäisenä aitajuoksijana, joka vaihtoi askelrytmiään kesken juoksun eli alku 13 askeleella ja loppuosa 14 askeleella. Loukkaantumiseen päättyneen urheilu-uransa jälkeen on toiminut urheilun hallinto- ja järjestötehtävissä.
Gert Potgieter pelasi 1950-luvun puolivälissä ennen yleisurheilu-uraa kaksi kautta rugbyä Pohjois-Transvaalin joukkueessa. Potgieter nousi nopeasti 400 metrin aitojen kansainväliselle huipulle, sillä hänen ensimmäiset tuloksensa olivat keväältä 1956. Hän pääsi Etelä-Afrikan edustajaksi Melbournen olympialaisiin ja eteni aina loppukilpailuun. Alkuerässään hän voitti muun muassa suomalaisen Ossi Mildhin pudottaen Mildhin näin jatkosta. Hän eteni välierästään loppukilpailuun uudella Etelä-Afrikan ennätyksellä 51,3. Loppukilpailussa hän oli etenemässä kohti olympiamitalia, mutta kaatui viimeisellä aidalla.
Seuraavana vuonna hän juoksi yardimatkalla 440 yardia ME:n 50,7, joka metrimatkaksi muunnettu oli 50,4 ja maailmantilaston kakkosaika. Vuodesta 1958 tuli Potgieter menestyksellinen. Hän voitti Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa Cardiffissa Walesissa 440 yardin aitamatkan uudella ME:llä 49,7. Lisäksi hän oli mukana Etelä-Afrikan 4 x 440 yardin viestijoukkueessa, joka otti mestaruuden. Kaudella hän voitti Helsingissä järjestetyissä ensimmäisissä maailmankisoissa 400 metrin aidat ja valittiin kisojen parhaaksi urheilijaksi. Myöhään syksyllä 1959 hän juoksi ajan 400 metrillä ajan 49,9, joka oikeutti hänet kauden maailmantilaston ykköseksi.
Olympiavuosi 1960 lähti Potgieterillä hyvin liikkeelle, sillä hän juoksi kotimaassaan keväällä uuden ennätyksensä 49,0, joka jäikin koko vuoden maailman parhaaksi 400 metrin aitojen tulokseksi. Aika syntyi yardimatkalla, jolla syntyi ME 49,3. Muutamaa viikkoa ennen Rooman olympialaisia hän joutui vakavaan auto-onnettomuuteen Länsi-Saksassa ja menetti näön toisesta silmästään. Näin hänen huippu-urheilu-uransa oli ohi. Hän kuitenkin jatkoi kansallisella tasolla urheilu-uraansa vielä muutaman vuoden voittaen vuonna 1966 maansa 10-ottelumestaruuden.
Urheilu-uransa aikana Potgieter toimi poliisina. Uransa jälkeen hän työskenteli 20 vuotta Pretorian yliopiston urheilutoimistossa, josta hän jäi eläkkeelle johtajan tehtävässä. Gert Potgieter, joka toimi pitkään silloisen Etelä-Afrikan amatööriurheiluliiton hallituksessa, toimi uudistuneissa Etelä-Afrikan urheilurakenteissa. Hän oli uuden kansallisen olympia-akatemian johtaja sekä Gautengin maakunnan urheiluneuvoston ja Gautengin pohjoisen urheiluneuvoston puheenjohtaja. Potgieter sai yleistä tunnustusta apartheidin jälkeisessä Etelä-Afrikassa, sillä hänet äänestettiin ”Etelä-Afrikan 1900-luvun urheilijaksi”. Gert Potgieter sai vuonna 2004 kunnian kantaa maailmaa kiertänyttä Ateenan olympialaisten olympiasoihtua sen vieraillessa Etelä-Afrikan Kapkaupungissa.
Gert Potgieter tapasi vuonna 1959 länsi-saksalaisen pituushyppääjä Renate Junkerin, joka kilpaili muun muassa Rooman olympialaisissa sijoittuen neljänneksi. He menivät naimisiin vuonna 1962 ja asuivat myöhemmin Etelä-Afrikassa. Heillä on kolme lasta, jotka ovat harrastaneet aktiivisti juniorina yleisurheilua.