tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Savainjoki

Savainjoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä virtaava 42 kilometriä pitkä joki , joka laskee Haapalammella Laatokkaan Palosaarenselällä Melloistenlahteen.
Joen kulku.
Joki alkaa entisestä Latvasyrjän kylästä ja virtaa aluksi etelään 11 kilometrin päähän. Joen alkutaival kulkee metsien ja metsäisten soiden läpi. Etelässä se tekee lähes suoran mutkan kääntyen itään päin. Nyt joki virtaa paikoitellen peltomaiden läpi. Vaikka se seuraa korkeita eteläpuolelle jääviä mäkiä, on sen kulku edelleen mutkaista. Peltomaiden kohdalta sen uomaa on ilmeisesti ruopattu, koska uoman mutkat ovat kulmikkaita. Joki saapuu entiselle Viipuri–Joensuu-rautatielle , jonka se alittaa mutkista huolimatta vain kerran. Suuren V-kirjaimen muotoisen mutkan jälkeen joki saapuu Laatokalle asti levittäytyvälle peltoaukealle, joka kuului vanhoissa suomalaisissa kartoissa Uusikylälle. Vasta täällä on joki leveä. Joki laskee Laatokkaan virrattuaan ensin Haapalammen () kylän kautta.
Patoja.
Haapalammen kylässä on vesivoimalaitoksen käytöstä poistettuja patorakenteita ja voimalaitosrakennus, joka sijaitsee joen vasemmalla rannalla kylän vedenpuhdistuslaitoksen vieressä. Voimala on rakennettu 1900-luvun alussa, mutta osa patorakenteista täytyy olla ehjiä, koska jokeen kertyy padon yläpuolelle vettä. Vesi putoaa koskessa 6 metriä alemmaksi. Vanhoissa suomalaisissa kartoissa lukee samalla kohdalla ”Saavain mylly” .
Joen alajuoksulla ”Savain myllyä” ylempänä entisessä Uusikylässä on toinenkin säilynyt patorakennelma, josta on Internetissä valokuvia. Rakennelmasta sanotaan sen olevan vanha suomalainen rakennelma.
Valuma-alue.
Pääuoma.
Joen pääuoma on Savainjoki yläjuoksulle asti. Siellä ei kartoissa lue enää joen nimeä. Pääuomaksi on venäläisessä kartassa merkitty Hukanoja (ilman suomenkielistä nimeä). Pääuoman pituus on mittauksen perusteella siten lähteissä ilmoitettu 42 kilometriä .
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen pinta-ala on 165 neliökilometriä. Sen pääuomaan yhtyy useita lyhyitä sivu-uomia. Alajuoksulla peltoaukealla toimii johto-ojana Rankoja (), joka yhtyy jokeen lännestä päin. Ylempänä siihen yhtyvät vielä Antoja () Antlammesta ja Sahijoki () pohjoisesta. Sahijoen valuma-alueella sijaitsevat alueen suurimmat järvet Ala-Vieremä (myös , 60 hehtaaria ) ja Ylä-Vieremä. Savainjoen metsäisellä yläjuoksulla siihen yhtyvät vielä lännestä tulevat Kohosillanjoki () ja Pekkapolvenoja (), idästä tuleva Törseväoja, ja luoteesta tuleva Hukanoja. Nimet on katsottu vanhoista suomalaisista kartoista, mutta tarkistettu venäläisistä verkkokartoista (kyrilliset nimet).
Aspa-säätiö

Aspa-säätiö vuokraa asuntoja arjessaan tukea tarvitseville mielenterveyskuntoutujille ja eri tavoin vammaisille ihmisille eri puolilla Suomea.
Aspan perustivat vuonna 1995 13 sosiaali- ja terveysalan järjestöä: Epilepsialiitto, FDUV, Invalidiliitto, Kehitysvammaisten Palvelusäätiö, Kehitysvammaisten Tukiliitto, Kehitysvammaliitto, Kuurojen Liitto, Mielenterveyden keskusliitto, Neuroliitto, Nuorten Ystävät, Näkövammaisten liitto, Suomen CP-liitto ja Parkinsonliitto.
Hankkeet ja kehittämistoiminta.
Aspa-säätiön hankkeissa kehitetään asiakkaiden itsenäistä elämää ja tuetaan ihmisiä hyödyntämään ja tunnistamaan omia voimavarojaan. 
Hankkeissa ja toiminnoissa tarjotaan mielekästä sisältöä elämään ja ratkotaan itsenäisen arjen toteuttamiseen liittyviä haasteita. Toimintaan osallistumalla voi löytää uuden harrastuksen, oppia digitaitoja, osallistua asumisen ja palvelujen kehittämiseen ja löytää omia voimavaroja. Kokemustoimijat ovat toiminnassa tärkeässä roolissa.
Aspa-konserni.
Aspa-konsernin muodostavat Aspa-säätiö ja sen omistamat kaksi tytäryhtiötä: Aspa Palvelut Oy ja Aspa Asiantuntijapalvelut Oy.
Aspa Palvelut on yhteiskunnallinen yritys, joka tuottaa yksilöllisiä asumispalveluja mielenterveys- ja päihdekuntoutujille, eri tavoin vammaisille ihmisille ja muille arjessaan tukea tarvitseville. Yksiköitä eli Aspa-koteja on eri puolilla Suomea.
Aspa Asiantuntijapalvelut Oy tarjoaa koulutuksia, konsultointia, vertaisarviointeja ja tukea asumisen palveluiden kehittämiseen.
Suuntaaja-lehti.
Aspa-säätiö julkaisi Suuntaaja-lehteä 2010-luvulla. Suuntaaja oli erityisryhmien asumiseen keskittyvä lehti. Lehden kirjoitukset käsittelivät muun muassa vammaisten ihmisten ja mielenterveyskuntoutujien asumista, osallisuutta ja yhdenvertaisuutta, asumispalveluiden nykytilaa ja tulevaisuutta, hyvinvointiyhteiskunnan palvelujärjestelmää ja sen problematiikkaa, järjestöjen toimintaedellytyksiä ja toimintakentän muutoksia.
Tiia Rantanen

Tiia Savukoski (o.s. Rantanen, s. 23. elokuuta 1983) on suomalainen toimittaja ja sisällöntuottaja. Savukoski on tullut tutuksi Yleisradion suositusta "Kaverin puolesta kyselen" -podcastista, jota hän on juontanut yhdessä kirjailija ja toimittaja Anna Karhusen kanssa.
Marmagne (Côte-d’Or)

Marmagne on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 2 kilometriä Montbardin kaupungista itään.
Kunnan nähtävyys on vuonna 1118 perustettu Fontenayn apottiluostari, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Vuosittain luostarissa käy yli 100 000 vierailijaa.
Jake Neighbours

Jake Neighbours (s. 29. maaliskuuta 2002, Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Neighbours edustaa WHL-seura Edmonton Oil Kingsiä. NHL-seura St. Louis Blues varasi vasempana laitahyökkääjänä pelaavan Neighboursin ensimmäisellä kierroksella 26. varausvuorolla. Hän on pelannut Bluesissa 135 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 53 tehopistettä. Tilastot päivitetty 22. lokakuuta 2024. Lokakuussa 2024 Neighbours solmi Bluesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 7,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Claudia Marcella Minor

Claudia Marcella Minor (syntyi 40/39 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen nuorempi tytär. Marcella minor syntyi isänsä kuoleman jälkeen. Marcellalla oli kaksi vanhempaa sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Major sekä kaksi sisarpuolta Antonia Major ja Antonia Minor Octavian avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa. 
Marcella on saattanut olla aiemmin naimisissa, mutta 15 eaa. Marcella meni naimisiin Paullus Aemilius Lepiduksen kanssa. Lepidus oli vuoden 34 eaa. consul suffectus. He saivat yhden pojan, Paullus Aemilius Reguluksen, ennen Lepiduksen kuolemaa. 
Marcellan toinen aviomies oli Valerius Messala Barbatus Appianus, vuoden 12 eaa. konsuli. Heillä oli tytär Claudia Pulchra, ja poika Messala Barbatus, joka oli Messalinan isä. Marcella eli pidempään kuin miehensä, mutta Marcellan kuolinvuotta ei tiedetä.
Boulignyn kantoni

Bouligny on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 26 kuntaa ja sen alueella asui vuoden 2015 alussa 9 408 ihmistä. Boulignyn kantonin keskustoimisto on Boulignyn kunnassa.
Kunnat.
Boulignyn kantonin kunnat:
Abid Raja

Abid Qayyum Raja (s. 5. marraskuuta 1975 Oslo) on norjalainen liberaalipuolueen poliitikko ja puolueensa 2. varapuheenjohtaja vuodesta 2020. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2013 ja toimi Solbergin hallituksessa kulttuuri- ja tasa-arvoministerinä vuosina 2020–2021. Koulutukseltaan hän on juristi.
Kokemuksellinen perspektiivimuutos

Kokemuksellinen perspektiivimuutos on kognitiivinen tietoisuuden muutos, jonka jotkut astronautit ovat raportoineet avaruuslentojen aikana, usein katsoessaan Maata ulkoavaruudesta. Se on kokemus nähdä omakohtaisesti Maan todellisuus avaruudessa, joka ymmärretään välittömästi pieneksi, hauraaksi elämänpalloksi, joka "riippuu tyhjiössä", jota suojaa ja ravitsee paperinohut ilmakehä. Vaikutus voi myös herättää tunteen ylityksestä ja yhteydestä koko ihmiskuntaan, jonka kansalliset rajat näyttävät pieniltä.
Termin ja käsitteen loi vuonna 1987 Frank White, joka tutki teemaa kirjassaan " The Overview Effect — Space Exploration and Human Evolution " (Houghton-Mifflin, 1987; AIAA, 1998).
Elokuussa 2020 antropologi Deana L. Weibel esitteli rinnakkaistermin ultraview effect, joka on subjektiivinen reaktio voimakkaasta kunnioituksesta, jonka jotkut astronautit ovat kokeneet katsellessaan suuria "tähtikenttiä" avaruudessa, ja hän kuvaili yleisnäkymäefektin ja ultraview effectin vaikutuksesta astronauttien uskonnollisiin uskomuksiin.
Kosmonautti Juri Gagarinin, astronauttien Michael Collins, Rusty Schweikart, Edgar Mitchell, James Irwin, Tom Jones, Ron Garan, Scott Kelly, Mike Massimino, André Kuipersin, Chris Hadfieldin, Sally Riden, Anne McClainin, ja avaruusturisti William Shatnerin kerrotaan kaikkien kokeneen muutoksen.
Vuonna 2018 luotiin Spacebuzz-projekti, jotta "lapset ympäri maailmaa voivat myös kokea kokemuksellisen perspektiivimuutoksen". Astronautti André Kuipers ilmoitti asiasta lehdistötiedotteessa 20. joulukuuta Euroopan avaruusjärjestön (ESA) verkkosivuilla. Spacebuzz pyrkii antamaan lapsille yleiskatsauksen, kuten virtuaalitodellisuuden (VR) käyttökokemuksen, jotta he saavat saman näkemyksen kuin astronautit näkevät maapallon avaruudesta. Spacebuzz on ESAn ja Alankomaiden avaruustoimiston tukeman Overview Effect Foundationin käynnistämä projekti.
Suolavedos

Suolavedos oli hallitseva paperipohjainen valokuvausprosessi positiivikuvien tuottamiseksi negatiivista vuodesta 1839 noin vuoteen 1860.
Englantilainen tiedemies ja keksijä Henry Fox Talbot loi suolapaperitekniikan 1830-luvun puolivälissä. Hän teki niin sanotun "herkän paperin" "valokuvaukseen" kastelemalla kirjoituspaperiarkin heikosti tavallisen ruokasuolan ( natriumkloridi) liuoksella, pyyhkimällä ja kuivaamalla sen ja harjaamalla sen toiselta puolelta vahvalla hopeanitraattiliuoksella. . Tämä tuotti kestävän hopeakloridipinnoitteen, joka oli erityisen valoherkkä kemiallinen tila. Paperi tummui, kun se oli alttiina valolle. Kun tummuminen arvioitiin riittäväksi, valotus lopetettiin ja tulos stabiloitiin käyttämällä "vahvaa" suolaliuosta, joka muutti kemiallista tasapainoa ja teki paperista vain hieman herkkiä lisäaltistukselle. Vuonna 1839 pesu natriumtiosulfaattiliuoksella ("hypo") todettiin tehokkaimmaksi tavaksi saada tulokset todella valonkestäviä.
Suolavedostus sekoitetaan usein Talbotin hieman myöhemmin vuonna 1841 kehittämään kalotypiaan tai "talbotypia"-menetelmään, osittain koska suolavedostusta on useimmiten käytetty tekemään tulosteita calotype paperinegatiiveista pikemminkin kuin elävien aiheista. Kalotypiassa käytettiin hopeajodidia hopeakloridin sijaan. Merkittävin toiminnallinen ero kalotyypiassa suolavedokseen on se, että se mahdollisti paljon lyhyemmän valotuksen. Tämä teki kalotypiasta paljon käytännöllisemmän käytettäväksi kamerassa. Suolavedosta tarvitsee valottaa tyypillisesti vähintään tunnin ajan kamerassa. 
Suolatun paperin painatuksen kultasävytys oli suosittu tekniikka tehdä siitä paljon pysyvämpi.
Viestipataljoona 3 (jatkosota)

Viestipataljoona 3 eli VP 3 oli jatkosodan aikainen linjanrakennuspataljoona. Pataljoona oli Päämajan alainen ja sen tehtävänä oli kiinteiden puhelinyhteyksien rakentaminen Päämajan ja sotatoimiyhtymien välille. Pataljoona oli organisaatioltaan Päämajan B-tyypin mukainen viestipataljoona.
Sotatie.
Viestipataljoona 3:n tehtävänä oli rakentaa ja ylläpitää runkoyhteyksiä Päämajan ja Karjalan kannaksen alueella toimineiden sotatoimiyhtymien välillä. Hyökkäysvaiheessa pataljoona muodosti Päämajan puhelinrakennusosasto I:n.
Vaharokkio

Vaharokkio ("Andrachne telephioides") on laipikkakasvien (Phyllanthaceae) heimoon, rokkioiden ("Andrachne") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on luokiteltu aiemmin tyräkkikasvien (Euphorbiaceae) heimoon kuuluvaksi.
Vaharokkio on monivuotinen ruoho, jonka puutuneesta tyvestä haarautuu useita varsia. Varret ovat kasvutavaltaan usein maanmyötäisiä, joskus harvoin pystyjä. Varsissa on tiheästi lyhytruotisia lehtiä. Lehtiruodit ovat 0,5–2 mm pitkiä, joskus jopa 4 mm pitkiä. Lehtilavat ovat soikeita, 2–12 mm pitkiä ja 1,5–8 mm leveitä. Korvakkeet ovat 0,5–1 mm pitkiä. Kukat sijaitsevat tavallisesti yhden emikukan ja kahden hedekukan muodostamina ryhminä. Hedelmät ovat halkaisijaltaan 2–4 mm ja siemenet ovat 1,5–2 mm pitkiä sekä kalvaankellertäviä tai -ruskeita.
Vaharokkio on tavallinen avoimilla ja kivikkoisilla kasvupaikoilla. Sitä tavataan myös hiekkadyyneillä sekä hiekkaisilla savimailla ja rikkaruohona viljelyksillä. Vaharokkio kasvaa luonnossa Välimeren ympäristössä, Lähi-idässä ja Afrikan koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu Kap Verden saarilta ja Espanjasta itään Pakistaniin sekä etelään Somaliaan.
Rametti

Rametti () on kasviyksilön osa, joka pystyisi elämään myös itsenäisenä kasviyksilönä. Koko kasviyksilöä eli emokasvia kaikkine rametteineen kutsutaan genetiksi (). Genomiltaan kaikki rametit ovat emokasviinsa nähden identtisiä.
Rametit ovat yhteydessä emokasviinsa sekä toisiinsa joko rönsyjen tai juuriston kautta ja näitä rönsyjä tai juuria kasvi voi käyttää eri aineiden varstoina tai kuljetusväylinä. Emokasvi voi siirtää rameteilleen esimerkiksi vettä ja ravinteita, minkä ajatellaan auttavan kasvia pärjäämään paremmin ympäristössä, jossa sen tarvitsemat aineet ovat epätasaisesti jakautuneita. Tällainen aineiden kuljetusmahdollisuus voi tehdä kasvista kasvupaikallaan paremman kilpailijan ja se voi mahdollisesti myös levitä tehokkaammin.
Rametteja muodostavista kasveista voidaan erottaa kaksi ääripäätä muodostavaa tyyppiä: toiset kasvit pyrkivät muodostamaan rameteista erillisiä, itsenäisiä yksilöitä ja toiset taas pyrkivät säilyttämään emokasvin ja ramettien väliset yhteydet ramettien koko eliniän ajan. Eri kasvilajit muodostavat vuoden aikana myös eri määriä uusia rametteja.
Terry Ablade

Terry Ablade (s. 13. lokakuuta 2001 Accra) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Carlisle Unitedia, lainasopimuksella Fulhamista.
Ura.
Seurajoukkueet.
Ghanassa syntynyt Ablade aloitti jalkapalloilun Vaasassa, jossa hänen isänsä Seth Ablade pelasi. Vuonna 2016 Abalde siirtyi porilaisen FC Jazzin junioreihin ja teki myös sopimuksen seuran edustusjoukkueen kanssa. Kausina 2017–2018 hän pelasi FC Jazzissa 20 Kakkosen ottelua ja teki niissä neljä maalia. 
Kesällä 2018 Ablade siirtyi lontoolaisen Fulhamin U18-joukkueeseen. Tammikuussa 2022 Ablade solmi Fulhamin kanssa vuoteen 2025 ulottuvan sopimuksen ja siirtyi samalla lainaan Wimbledoniin. Hän teki debyyttinsä Ykkösliigassa 15. tammikuuta 2022 ottelussa Morecambea vastaan.
Ablade oli ensimmäisen kerran Fulhamin edustusjoukkueen kokoonpanossa Valioliigan ottelussa Brentfordia vastaan elokuussa 2022. Muutamaa päivää myöhemmin hän pääsi ensimmäistä kertaa kentälle Liigacupin ottelussa.
Kaudeksi 2023–2024 Ablade siirtyi lainalle Ykkösliigan Carlisle Unitediin.
Maajoukkueet.
Ablade on edustanut Suomen alle U18, U19 ja U21-maajoukkueita.
Anna Karhunen

Anna Karhunen (s. 4. kesäkuuta 1981) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Karhunen on tullut tutuksi Yleisradion suositusta "Kaverin puolesta kyselen" -podcastista, jota hän on juontanut yhdessä toimittaja Tiia Savukosken kanssa vuodesta 2018 alkaen.
Vuonna 2021 ilmestyi Karhusen esikoisromaani "Jos". Hänen toinen romaaninsa "Juomishäiriö" julkaistiin 2024.
Karhunen on puhunut julkisuudessa myös sairastamastaan MS-taudista sekä suhteestaan alkoholin käyttöön.
Niklas Pyyhtiä

Niklas Pyyhtiä (s. 25. syyskuuta 2003 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa Südtirolia, lainasopimuksella Serie A:n Bolognasta. 
Ura.
Pyyhtiä on Turun Palloseuran kasvatti, joka pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa kaudella 2020. Talvella 2021 Pyyhtiä siirtyi FC Honkaan, jossa hän pelasi kauden aikana 17 Veikkausliigan ottelua. Syyskuussa 2021 Pyyhtiä teki sopimuksen Bolognan kanssa ja debytoi Serie A:ssa tammikuussa 2022 ottelussa Napolia vastaan.
Elokuussa 2023 Pyyhtiä siirtyi lainasopimuksella Ternanan riveihin kaudeksi 2023–2024. Tammikuussa 2025 Pyyhtiä lainattiin loppukaudeksi Südtiroliin.
Muuta.
Pyyhtiän veljet Tuomas ja Mikael pelaavat jääkiekkoa. Veljesten isä Tomi Pyyhtiä on pelannut jalkapalloa.
West Nicholson

West Nicholson eli Tshabezi on kaupunki Zimbabwen lounaisosissa. Se sijaitsee noin 44 km maakunnan (Etelä-Matabelemaan) pääkaupungista Gwandasta kaakkoon, Beitbridgestä Bulawayoon johtavan moottoritien varrella. Kaupungin vierestä kulkee myös rautatie, joka kuljettaa sekä ihmisiä että rahtia, ja kaupungin läpi virtaa Mzingwane-joki.
West Nicholsonin kaupunki on nimetty Andy Nicholsonin mukaan.
West Nicholsonissa toimi suuri lihajalostamo, joka on nykyisin suljettu. Aiemmin kaupungin ympäristössä oli myös useita pieniä kultakaivoksia, mutta nykyisin ainoa merkittävämpi toiminnassa oleva kaivos on noin neljän kilometrin päässä Bulawayoon johtavan tien varrella.
Thank God I’m an Atheist

Thank God I’m an Atheist on suomalaisen indie pop -artisti Oliveran kappale, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2022. Hän osallistui kappaleella Uuden Musiikin Kilpailuun ja kilpaili paikasta Suomen edustajana Eurovision laulukilpailussa 2022. Kappale sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Oliveran lisäksi hänen puolisonsa DJ Lenno sekä Alpo Nummelin. Sen tuotannosta vastaavat Lenno ja Nummelin. Oliveran mukaan kappaleessa ihmetellään kuolemaa ja ikuisen elämän mahdollisuutta.
Museo Leikki

Museo Leikki (ent. "Linnanmäen lelu- ja leikkimuseo", "Leikkilinna – Suomen lelumuseo" ja "Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä") on lelun, leikin ja lapsuuden historiaan erikoistunut museo. Museo avautui toukokuussa 2022 uudisrakennukseen, Näyttelykeskus WeeGeen viereen Espoon Tapiolaan. Museossa on päänäyttely ja vaihtuvanäyttely. Näiden lisäksi museossa järjestetään pienempiä pop-up-näyttelyitä. Museossa järjestetään pysyvää yleisöohjelmaa sekä vaihtuvia aktiviteetteja. Vakio-ohjelmaan kuuluu muun muassa Lego-rakentelupaja.
Historia.
Museo Leikin tarina sai alkunsa vuonna 1984, kun sosiaalineuvos Aira Heinäsen aloitteesta ja Lasten Päivän Säätiön tuella aloitettiin valtakunnallinen leikkikalukeräys tulevaa lelu- ja leikkimuseota varten. Säätiö halusi tukea lastenkulttuuria perustamalla Linnanmäelle eri sukupolvet yhdistävän kohteen, joka kiinnostaisi kaikenikäisiä kävijöitä. Vuonna 1988 tulevan museon tukiyhdistykseksi perustettiin Suomen Leikki- ja Lelumuseon Ystävät ry. Yhdistys toimii nykyisin edelleen aktiivisesti nimellä Museo Leikin ystävät ry. Varsinainen Linnanmäen lelu- ja leikkimuseo avattiin huhtikuussa 1996. Museo järjesti huvipuistovuosinaan lukuisia erikoisnäyttelyitä ja yleisötapahtumia. Kävijämäärältään se oli Suomen suurin erikoismuseo.
Vuonna 2006 museo muutti Tapiolaan Näyttelykeskus WeeGeelle, jossa se toimi vuoteen 2010 saakka nimellä Leikkilinna – Suomen lelumuseo. Vuonna 2010 museo pääsi Teatteri Hevosenkengän kannatusyhdistyksen siipien suojaan ja nimeksi tuli Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä. WeeGeellä ollessaan museon painotti aktiivista yleisötyötä, ja museo saavuttikin vuosi vuodelta kasvavan yleisön. Museon näyttelyssä pääsi tutustumaan lelujen ja leikin historiaan 1800-luvun lopulta nykypäivään.
Vuosina 2020–2022 tehtiin suuri näyttely- ja konseptiuudistus. Museon painopiste siirtyi lelujen esittelystä leikin maailmaan yleisemmin. Syksyllä 2021 museon nimi muuttuikin Museo Leikiksi. Uudistuksen myötä museo myös muutti uusiin tiloihin Näyttelykeskus WeeGeen viereen, osoitteeseen Ahertajantie 3. Museo Leikki avautui yleisölle uusissa tiloissa toukokuussa 2022. Museo jatkaa yhteistyötä Teatteri Hevosenkengän kanssa.
Marcia Warren

Marcia Warren (s. 26. marraskuuta 1943 Watford, Hertfordshire) on englantilainen näyttelijä.
Warren on palkittu teatteriesiintyjä, joka on voittanut parhaan naissivuosan Olivier-palkinnon kaksi kertaa. Ensimmäisen palkintonsa hän sai "Stepping Out" -näytelmästä vuonna 1984 ja toisen "Humble Boy" -näytelmästä vuonna 2002. Televisiorooleja Warrenilla on ollut muun muassa sarjoissa "Coronation Street", "Inside No. 9", "Pokka pitää" ja "Uusi Sherlock".
Netflix-sarja "The Crownin" viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella Warren esitti kuningataräiti Elisabetia.
Ghanankopaivapuu

Ghanankopaivapuu ("Copaifera salikounda") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, kopaivapuiden ("Copaifera") sukuun kuuluva kasvilaji. Se sekoitetaan usein "Detarium senegalense" -lajiin, mutta lajit eroavat toisistaan muun muassa lehtien lehdyköiden ulkonäön perusteella.
Ghanankopaivapuu on ainavihanta puu, joka voi kasvaa korkeimmillaan 40 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla yli metrin ja ympärysmitta yli kolme metriä.
Ghanankopaivapuu kasvaa luonnossa ainavihannissa sademetsissä, rannoilla sekä rinteillä merenpinnan tasosta aina 950 metrin korkeuteen asti. Ghanankopaivapuuta tavataan trooppisessa Länsi-Afrikassa Sierra Leonesta Ghanaan ulottuvalla alueella. Laji voi olla paikallisesti yleinen ja sen lisääntyminen onnistuu yleensä hyvin, mutta runsaiden hakkuiden sekä elinympäristöjen häviämisen myötä ghanankopaivapuu on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi.
Ghanankopaivapuuta kerätään luonnosta siitä saatavan hartsimaisen aineen sekä laadukkaan puutavaran vuoksi. Lajin pintapuu on vaaleaa ja heti sahauksen jälkeen siitä alkaa erittyä kopaalia. Sydänpuu on punaruskeaa ja se erottuu selvästi sen ympärillä olevasta, noin 5–10 cm paksusta pintapuukerroksesta. Ghanankopaivapuun puuainesta käytetään muun muassa sisustukseen, panelointiin, parketteihin sekä korkealuokkaisiin huonekaluihin.
Palladiumoksidi

Palladiumoksidi (PdO) on palladium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa palladiumoksidi on mustaa tai vihertävää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen hydraatti, jossa kideveden määrä vaihtelee. Palladiumoksidi on veteen liukenematonta, eikä liukene emäksiin tai happoihin kuningasvettä lukuun ottamatta. Kuumennettaessa yhdistettä 750–850 °C:n lämpötilaan se hajoaa palladiumiksi ja hapeksi.
Palladiumoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla hienojakoista palladiumia happivirrassa yli 600 °C:n lämpötilaan. Toinen tapa on palladiumkloridin ja natriumnitraatin reaktio.
2 Pd + O2 → 2 PdO
2 PdCl2 + 4 NaNO3 → 2 PdO + 4 NaCl + 4 NO2 + O2
Palladiumoksidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä vedytysreaktioissa.
Copaifera reticulata

Copaifera reticulata on hernekasvien (Fabaceae) heimoon, kopaivapuiden ("Copaifera") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on suuri ja ainavihanta puu, joka kasvaa yleensä 30–45 metriä korkeaksi. Puun runko on suora ja se voi olla oksaton 30 metrin korkeuteen saakka.
"Copaifera reticulata" kasvaa luonnossa kosteissa metsissä sekä ylänköjen sademetsissä hiekkaisella maaperällä. Lajia tavataan luonnossa Etelä-Amerikassa Brasiliassa, Perussa ja Boliviassa.
"Copaifera reticulata" on yksi tärkeimmistä niistä kopaivapuista, joista saatavasta hartsista voidaan valmistaa kopaivabalsamia. Muista kopaivabalsamin tuotantoon sopivaa hartsia tuottavista kopaivapuita kolme tärkeintä ovat "Copaifera officinalis", "Copaifera multijuga" ja "Copaifera langsdorffii". Kopaivabalsamin lisäksi "Copaifera reticulata" -lajia kaadetaan puutavaraksi. Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaat ovat hyödyntäneet "Copaifera reticulata" -lajia jo pitkään erityisesti juuri siitä saatavan hartsin, mutta myös siitä saatavan puutavaran takia.
"Copaifera reticulata" -lajin sydänpuun väri vaihtelee vaaleanpunaisesta punaruskeaan ja sen ympärillä on selvästi erottuva, 2–3 cm paksu kerros pintapuuta. "Copaifera reticulata" -lajin puuaines on kevyttä ja pehmeää tai keskikovaa. Puutavaraa voi käyttää moneen eri tarkoitukseen, kuten rakentamiseen, sisustukseen, panelointiin, parketteihin, vaneriin, lastulevyihin, pakkauksiin ja huonekaluihin.
USS Richard P. Leary

USS Richard P. Leary (runkonumero DD-684) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Bostonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1943. Se laskettiin vesille 6. lokakuuta kumminaan George K. Crozer III:n puoliso ja otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään Frederick S. Habecker.
Palvelus.
Bermudalla järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus lähti Panaman kanavan kautta Pearl Harboriin. Heinäkuussa alus oli saattuepalveluksessa Eniwetokilla ja Saipanilla, mistä se siirtyi tukemaan Peleliun maihinnousua 15. syyskuuta ja Leyten maihinnousua 20. lokakuuta.
Surigaon salmessa 25. lokakuuta käydyssä taistelussa alus laukaisi torpedonsa, ampui alas hyökänneen lentokoneen ja suojasi vaurioitunutta "USS Albert W. Grantia". Partioidessaan Leytenlahdella 1. marraskuuta aluksen miehistö pelasti 70 "USS Abner Readin" eloonjäänyttä. Lingayeninlahden operaatioissa alus ampui 6. tammikuuta 1945 alas lentokoneen ja oli maihinnousun tulituessa 9. tammikuuta.
Alus oli 19. helmikuuta Iwo Jimalla tulituessa ja Okinawan maihinnousussa 1. huhtikuuta. Se saattoi 6.-7. huhtikuuta vaurioituneen "USS Morrisin" Kerama Rettoon. Vapauduttuaan Okinawan operaatioista alus siirrettiin elokuussa Adakiin Alaskaan. Oltuaan Aleuteilla alus lähti Japaniin Ominatoon, jonne se saapui 8. syyskuuta. Alus lähti 30. syyskuuta Japanista San Diegoon Kaliforniaan.
Kaliforniassa alus määrättiin palveluksesta poistettavaksi ja poistettiin palveluksesta 10. joulukuuta 1946 sekä liitettiin Tyynenmeren laivaston reserviin. Alus luovutettiin 10. maaliskuuta 1959 Japanille.
JDS Yūgure.
Alus hinattiin Japaniin, missä se liitettiin Japanin meri-itsepuolustusvoimiin nimellä "JDS Yūgure" runkonumerolla DD-184. Alus modernisoitiin maaliskuussa 1963, jolloin siltarakenne uusittiin, suurennettiin taistelunjohtokeskusta, asennettiin uudet tutkat ja kolmijalkainen masto.
Lisäksi alukselta poistettiin 5 tuuman tykkitorni No.3, millä laskettiin alusten painopistettä. Alus poistettiin palveluksesta 1974.
Melodi Grand Prix 2011

Melodi Grand Prix 2011 oli Norjassa 15. tammikuuta – 12. helmikuuta 2011 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista, toisesta mahdollisuudesta ja finaalista. Jokaisessa semifinaalissa kilpaili seitsemän kappaletta, joista puhelinäänestäjät äänestivät kaksi finaaliin, ja puhelinäänestyksen seuraavat kaksi pääsivät toiseen mahdollisuuteen. Lisäksi semifinaalien jälkeen kaksi eniten semifinaaleissa ääniä saanutta semifinaalin viidettä pääsi toiseen mahdollisuuteen. Toisessa mahdollisuudessa kahdeksan kappaletta jaettiin neljään pariin, joista jokaisesta toinen äänestettiin toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella neljä kappaletta jaettiin kahteen kappalepariin, joista kummastakin toinen äänestettiin finaaliin.
Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät kahdeksasta kappaleesta neljä toiselle kierrokselle, jossa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja neljä alueraatia. Kilpailun voitti Stella Mwangi kappaleella "Haba Haba".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 15. tammikuuta Ørland Hovedflystasjonissa Ørlandissa.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 22. tammikuuta Florø Idrettssenterissä Florøssä.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 29. tammikuuta Fritidsparkissa Skienissä.
Toinen mahdollisuus.
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 5. helmikuuta Sparta Amfissa Sarpsborgissa.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 12. helmikuuta Oslo Spektrum -areenalla Oslossa.
Kaunisvaara

Kaunisvaara on kylä Pajalan kunnassa Ruotsissa noin 26 km pohjoiseen Pajalan keskustaajamasta.
Noin kilometrin päässä sijaitsevat Vaaranrinta ja Sahavaara, jossa myös sijaitsee Kaunisvaaran kirkko.
Kaunisvaaran kaivos.
Northland Resources SA solmi 2010 lopussa sopimuksen Kaunisvaaran kaivoksen perustamisesta. Kaunisvaara-projektiin kuuluvissa Tapulissa ja Sahavaarassa on 176 miljoonan tonnin rautamalmivarat. Malmi sisältää keskimäärin 32,5% rautaa. Northlandin oli tarkoitus tuottaa 2014 lähtien 5 miljoonaa tonnia malmirikastetta vuodessa.
Kaivos ajautui syksyllä 2014 konkurssiin.
Syksyllä 2017 konkurssipesä myi oikeudet Abecede AB:lle (myöhemmin Kaunis Iron AB).
Kaivoksen tuotanto alkoi uudelleen kesällä 2018.
Raja Harishchandra

Raja Harishchandra (suomeksi ”Kuningas Harishchandra”) on vuonna 1913 ensi-iltansa saanut intialainen mykkäelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Dadasaheb Phalke. Elokuvan juoni perustuu hindumytologiaan ja se sai ensi-iltansa Bombayssa 3. toukokuuta 1913. Sitä pidetään usein ensimmäisenä täyspitkänä intialaisena elokuvana. Se on osittain kadonnut.
Juoni.
Kuningas Harishchandra (D. D. Dabke) opettaa poikaansa Rohitashvaa (Bhalchandra Phalke) ampumaan jousella ja nuolella kuningatar Taramatin (Anna Salunke) läsnäollessa. Hänen kansalaisensa pyytävät häntä lähtemään metsästysretkelle. Metsästäessään Harishchandra kuulee naisten huutoja. Hän saapuu paikalle, jossa viisas Vishvamitra (Gajanan Sane) suorittaa "yajnaa" (rituaali tulen edessä) saadakseen apua "Triguna Shaktilta" (kolme voimaa) vastoin heidän tahtoaan. Harishchandra keskeyttää tietämättään Vishvamitran yajnan kesken kolmen voiman vapauttamisen. Rauhoittaakseen Vishvamitran vihaa Harishchandra tarjoaa valtakuntaansa. Palatessaan kuninkaalliseen palatsiin hän kertoo Taramatille tapahtumista. Vishvamitra lähettää Harishchandran, Taramatin ja Rohitashvan maanpakoon ja pyytää heitä järjestämään "dakshinan" (lahja). Maanpaossa Rohitashva kuolee ja Harishchandra lähettää Taramatin pyytämään Domin kuningasta järjestämään ilmaisen polttohautauksen. Kun Taramati on matkalla tapaamaan Domin kuningasta, Vishvamitra lavastaa hänet syylliseksi Kashin prinssin murhaan. Taramati joutuu oikeuteen, tunnustaa syyllisyytensä ja Harishchandra määrätään mestaamaan hänet. Kun hän nostaa miekkansa suorittaakseen tehtävänsä, tyytyväinen Shiva ilmestyy. Vishvamitra paljastaa, että hän testasi Harishchandran lahjomattomuutta, palauttaa tälle kruunun ja herättää Rohitashvan takaisin henkiin.
Rosopallopuu

Rosopallopuu ("Kiggelaria africana") on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Sen koko ja ulkomuoto vaihtelevat noin kolme metriä korkeasta pensaasta korkeimmillaan noin 17 metriä korkeaksi puuksi. Rosopallopuu on ainavihanta tai lyhyeksi aikaa lehtensä pudottava, kausivihanta kasvi. Rosopallopuu on kaksikotinen ja hyvin muunteleva laji.
Rosopallopuu kasvaa luonnossa sademetsissä sekä muissa kosteissa metsissä 1370–2550 metrin korkeudella merenpinnasta. Toisinaan lajia tavataan metsien reunoilla. Luonnossa lajia tavataan Etelä-Afrikassa.
Käyttö ja kasvatus.
Rosopallopuuta kaadetaan luonnosta siitä saatavan puutavaran vuoksi, mutta lajia myös kasvatetaan aidanteena. Rosopallopuun puuaines on vaaleanpunertavaa sekä kovaa ja se soveltuu moniin erilaisiin puusepäntöihin, sisustukseen, parketteihin tai huonekalujen valmistukseen. Aikoinaan puuta käytettiin myös kärryjen pyörien pinnoihin.
Kasvatettuna rosopallopuu menestyy subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Laji sietää alimmillaan noin –2°C:n lämpötiloja, mutta menestyy myös alueilla, joilla päivälämpötila voi nousta +36°C:een. Rosopallopuu kasvaa parhaiten runsaasti orgaanista ainesta sisältävässä maaperässä aurinkoisella kasvupaikalla. Rosopallopuu tarvitsee keskimääräisen paljon vettä, mutta on myös kuivuutta kestävä. Suotuisissa olosuhteissa rosopallopuu kasvaakin nopeasti ja voi kukkia jo kaksivuotiaana. Tavallisesti laji alkaa muodostaa oksia melko läheltä varren tyveä, jolloin alimmat oksat on leikattava, mikäli haluaa rosopallopuusta enemmän puumaisennäköisen.
Henrik Asheim

Henrik Asheim (s. 21. elokuuta 1983 Bærum) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän toimi Solbergin hallituksessa tutkimus- ja korkeakouluministerinä vuosina 2020–2021. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2013. Vuosina 2008–2012 hän johti oikeistopuolueen nuorisojärjestöä Unge Høyreä.
Gleaves-luokka

Gleaves-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 66 hävittäjän muodostama alusluokka, joka perustuu Gibbs &amp; Coxin vuoden 1938 hankintoihin tekemiin suunnitelmiin. Luokka oli Sims-luokasta paranneltu, mutta samoin aseistettu. Luokassa oli sallittua parantaa propulsiojärjestelmää vauriokestävyyden parantamiseksi. Aluksille asennettiin ensikertaa pääkannelle dieselgeneraattori hätätilanteisiin.
DFDT

Difluorodifenyylitrikloorietaani (DFDT; C14H9Cl3F2) on DDT:n kaltainen yhdiste, joka kehitettiin Saksassa toisen maailmansodan aikana hyönteistentorjuntaan Pohjois-Afrikassa ja trooppisilla alueilla käytäviin sotiin. Eräänä syynä DFDT:n kehittämiseen pidetään DDT:n lisenssimaksujen välttämistä. Toisen maailmansodan jälkeen tutkimusta ei jatkettu, ja DDT syrjäytti DFDT:n myös Saksassa. 2000-luvulla ainetta on tutkittu jälleen mahdollisena vaihtoehtona malariaa levittävien hyttysten torjuntaan.
Ominaisuudet.
DFDT on ominaisuuksiltaan hyvin paljon DDT:n kaltainen. Ero molekyyleissä on vain kaksi aromaattiseen renkaaseen kiinnittynyttä klooria, jotka on korvattu fluoriatomeilla. Molemmat aineet ovat tehokkaita tappamaan selkärangattomia, mutta hyönteiset nopeasti kehittyvät vastustuskykyisiksi aineille. DFDT ei ole akuutisti kovin myrkyllistä ihmisille, mutta jatkuva annos voi olla haitallinen DDT:n tapaan.
Leprapuut

Leprapuut ("Hydnocarpus") on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 40 lajia. Leprapuut on sijoitettu aiemmin Flacourtiaceae-heimoon.
Leprapuut ovat puita tai joskus harvoin pensaita. Lajit ovat tavallisesti myös kaksikotisia, mutta joskus harvoin yksikotisia tai sekasopuisia. Lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat yleensä ruodillisia. Korvakkeet ovat pienet. Lehtilavat ovat nahkamaisia, sulkasuonisia sekä ehyt- tai hammaslaitaisia. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa viuhkomaisissa kukinnoissa. Joskus kukinnot ovat vain yksikukkaisia, joskus harvoin pitkiä ja terttumaisia. Kukissa on yleensä neljä tai viisi verholehteä, mutta verholehtien lukumäärä voi vaihdella kolmesta yhteentoista. Terälehtiä on niin ikään neljä tai viisi tai joskus jopa neljätoista. Hedekukkien heteiden määrä vaihtelee viidestä lukuisiin – heteitä voi olla jopa yli sata kappaletta. Heteiden palhot ovat erillisiä ja joskus hyvin lyhyitä. Emikukissa on viisi tai useampia joutoheteitä, jotka muistuttavat varsinaisia heteitä, mutta niiden ponnet ovat surkastuneet tai puuttuvat kokonaan. Emissä on kolmesta kuuteen vartaloa ja sikiäimessä useita siemenaiheita. Leprapuiden hedelmä on muodoltaan pallomainen tai munanmuotoinen, joskus harvoin pitkulainen ja kussakin hedelmässä on muutamia tai useita siemeniä.
Leprapuut kasvavat luonnossa trooppisessa Aasiassa. Kiinassa tavataan kolmea leprapuulajia.
Futurians

Futurians oli Yhdysvalloissa, lähinnä New Yorkissa, vuosina 1938–1945 vaikuttanut tieteiskirjallisuuden kirjoittajien ja harrastajien ryhmä. Ryhmän jäsenet olivat vakuuttuneita siitä, että tieteiskirjallisuuden harrastajien tulisi olla tulevaisuuteen suuntautuneita ja luonteeltaan rakentavia.
Ryhmä sai nimensä J. Michael Rosenblumin perustaman brittiläisen fanzine-julkaisu "The Futurianin" mukaan. Futurians-ryhmän jäseniä olivat muun muassa Isaac Asimov, James Blish, Cyril M. Kornbluth, Walter Kubilius, David A. Kyle, Robert A. W. Lowndes, John B. Michel, Frederik Pohl, Donald A. Wollheim ja Judith Merril.
Työttömän pöytäkirja

Työttömän pöytäkirja on Kanerva Cederströmin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1994. 
Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, joka käsittelee työttömyyttä. Se perustuu käsikirjoittaja Riikka Tannerin päiväkirjoihin, joita hän piti vuosina 1990-1991 ollessaan työttömänä.
Govorovon metroasema

Govorovo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.
Laila (elokuva)

Laila on Kanerva Cederströmin ja Riikka Tannerin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1989. 
Elokuva on henkilö- ja haastatteludokumentti suomalaisesta iskelmälaulajasta Laila Kinnusesta.
Hydnocarpus hainanensis

Hydnocarpus hainanensis on kapikkikasvien (Achariaceae) heimoon ja leprapuiden ("Hydnocarpus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, joka voi kasvaa 6–12 metriä korkeaksi. Lajin lisääntyminen on kuitenkin heikkoa ja laji on luokiteltu yleisesti vaarantuneeksi lajiksi (VU).
"Hydnocarpus hainanensis" kasvaa ainavihannissa metsissä 300–1800 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan luonnossa Kiinan eteläosissa (Hainanin saari ja Guangxi) sekä Vietnamissa.
"Hydnocarpus hainanensis" -lajia on kerätty luonnosta paikalliseen käyttöön lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä puutavaraksi. Lajin siemenissä on suhteellisen paljon chaulmoogra-öljyä, joka on paikallisesti tärkeä aine ihovaivojen hoidossa. "Hydnocarpus hainanensis" -lajin puuaines on kovaa, painavaa sekä kestävää ja sitä käytetään muiden leprapuulajien puuaineksen tavoin talojen ja aitojen rakentamiseen, sisustukseen, panelointiin sekä ovien karmeihin ja ikkunoiden puitteisiin.
Platanin talo

Platanin talo on Lappeenrannan keskustassa Kylpylän kaupunginosassa sijaitseva suojeltu puurakennus. Talo on valmistunut vuonna 1927 ja se edustaa rakennustyyliltään 1920-luvun klassismia. Rakennus on arvioitu kulttuurihistoriallisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäväksi. Rakennus sijaitsee Anni Swanin kadun ja Koulukadun kulmassa, ja sen pihapiiri on nimetty Anni Swanin puistoksi. 
Rakennusmestari Väinö V. Häkkinen suunnitteli talon asunnoksi tohtori Erik Platanille. Rakennus peruskorjattiin 1974 terveysasemaksi, ja se toimi terveystoimen tiloina vuoteen 2013 asti. Talossa oli muutaman vuoden kotihoitokeskus ja viime vuodet talo on toiminut työmaatoimistona läheisille rakennustyömaille. 
Vuonna 2022 Lappeenrannan kaupunki teki alueelle asemakaavamuutoksen jonka myötä puistoon on rakenteilla kerrostalo. Rakennuksen edustalle Koulukadun ja Oikokadun risteykseen on suunnitteilla liikenneympyrä. Lappeenrannan kaupunki on myymässä Platanin taloa.
Kujakissa – 35 laulua tästä elämästä

Kujakissa – 35 laulua tästä elämästä on Seppo Närhen kokoelma-albumi vuodelta 2009. Se sisältää kappaleita Närhen vuonna 1975 alkaneen soololevytysuran varrelta.
Tekijät.
Muusikoita.
Lähde:
Tuotanto.
Lähde:
Ellen Nisbeth

Ellen Nisbeth (s. 16. kesäkuuta 1987) on ruotsalainen alttoviulisti.
Nisbeth opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa, Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Royal College of Musicissa. Hänen opettajiensa joukossa oli Peter Herresthal. Nisbeth sai vuonna 2012 ensimmäisenä alttoviulistina Ruotsin solistipalkinnon ("Solistpriset") ja vuonna 2013 yksimieliseltä tuomaristolta Pohjoismaisen solistipalkinnon.
Nisbeth kantaesitti vuonna 2014 Daniel Blendulfin johtaman Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa alttoviulukonserton, jonka oli säveltänyt häntä varten Britta Byström. Jo vuonna 2013 Nisbeth oli kantaesittänyt Suomessa radiolähetyksenä Byströmin sooloalttoviulusävellyksen "Dream Day". Vuonna 2014 hän lisäksi kantaesitti Thomas Rimulin johtaman Ensemble Ernstin kanssa Arne Nordheimin sellolle laatimasta "Tenebrae"-konsertosta alttoviulukonsertoksi muunnetun version. Tämän version olivat orkestroineet yhdessä Nisbeth ja Rimul. Byströmin lisäksi Nisbethin säveltäjäyhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Andrea Tarrodi, Katarina Leyman, Susanna Risberg ja Outi Tarkiainen. 
Kapellimestareita, joiden kanssa Nisbeth on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Daniel Blendulf, Neeme Järvi, Peter Gülke ja Santtu-Matias Rouvali. Kaudella 2017/2018 Nisbeth tuli valituksi yhdeksi European Concert Hall Organisationin (ECHO) "nousevista tähdistä", jolloin hän pääsi konsertoimaan pitkin Eurooppaa pianisti Bengt Forsbergin kanssa. Muiden Nisbethin kanssa työskennelleiden muusikoiden joukossa ovat olleet Martin Fröst, Leif Ove Andsnes, Akiko Suwanai, Daniel Hope, Ray Chen, Natalie Clein, Truls Mørk, Martin Helmchen ja Aleksandr Melnikov. Poikkitaiteellista yhteistyötä Nisbethin kanssa ovat tehneet esimerkiksi Anita Wallin ja Maxida Märak. 
Nisbeth pääsi Stavangerin yliopiston apulaisprofessoriksi vuonna 2015. Hän on opettanut myös Edsbergin musiikki-instituutissa, vieraillut luennoitsijana monissa yliopistoissa ja pitänyt mestarikursseja.
Martti Kinnunen

Martti Juhani Kinnunen (13. lokakuuta 1933 Savonlinna – 13. helmikuuta 2016 Savonlinna) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kinnusen vanhemmat olivat toimitusjohtaja Janne Kinnunen ja Saimi Maria Hyttinen ja puoliso vuodesta 1954 tuotantojohtaja Anja Sisko Suomalainen. Kinnunen tuli 1952 ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta ja valmistui 1956 ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Seuraavana vuonna hän ryhtyi isänsä perustaman Savonlinnan Kauppa-Aitta-yhtiön vaatetustehtaan teknilliseksi johtajaksi. Isän kuoltua hänestä tuli 1965 yhtiön toimitusjohtaja ja isänsä työn jatkaja. Yhtiö jakautui 1970-luvun alussa Sankar Puku Oy:ksi ja Pukinetavaratalo Kinnunen Oy:ksi ja keskittyi samalla miesten pukineisiin. 
Kinnusen johtamien yritysten liiketoiminta kasvoi huomattavasti, tuotteita vietiin etenkin Neuvostoliittoon. Sankar Puku oli merkittävimpiä miesten pukuja Neuvostoliittoon vieviä suomalaisyrityksiä, enimmillään liki satatuhatta pukua vuodessa. Muuttuneet markkinat vaikuttivat kuitenkin lopulta yhtiön harjoittamaan idänkauppaan. Kinnunen osallistui liikemiesvuosinaan aktiivisesti Vatevan toimintaan ja alueelliseen yhteistyöhön. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1984.
Ozjornajan metroasema

Ozjornaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.
Kellosinililjat

Kellosinililjat ("Hyacinthoides") on parsakasvisuku, johon kuuluu kaksitoista Länsi-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa esiintyvää lajia. Sukuun kuuluu koristekasvina tunnettuja sipulikasveja, joilla on siniset kellomaiset kukat nuokkuvissa kukinnoissa.
Punakarhunköynnös

Punakarhunköynnös ("Convolvulus dahuricus") on valkokarhunköynnöksen lähisukuinen ja myös samaan lajiin luokiteltu kiertokasvi. Lajien näkyvin ero löytyy kukan väristä, joka punakarhunköynnöksellä on vaaleanpunainen; valkokarhunköynnöksen kukat ovat yleensä enintään heikosti punertavat. Punakarhunköynnös esiintyy alkuperäisenä Venäjän Kaukoidässä, Koillis-Kiinassa, Koreassa, Japanissa ja Sahalinilla. Laji on vakiintunut tulokas Pohjoismaissa ja Isossa-Britanniassa. Suomessa sitä tavataan viljelykarkulaisena monin paikoin varsinkin maan eteläosassa.
Kyberhyökkäys

Kyberhyökkäys on virtuaaliavaruudessa tehty hyökkäys, jonka tarkoituksena on joko häiritä, lamauttaa, tuhota tai pahansuopaisesti kontrolloida tietojenkäsittelyä. Kyberhyökkäyksellä voidaan myös tuhota dataa tai varastaa valvottua tietoa.
Kyberhyökkäyskeinoja.
Kyberhyökkäyksiin on käytettävissä useita keinoja, joista yleisimmät ovat lueteltuna alla:
Kausalan junaturma (tammikuu 1942)

Kausalan junaturma tapahtui Kausalan rautatieaseman lähellä lauantaiyönä 17. tammikuuta 1942, kun tavarajuna ajoi radalle pysähtyneen Savon pikajunan perään. Onnettomuudessa kuoli 20 ihmistä ja 31 loukkaantui. 
Helsingistä Savoon perjantai-iltana 16. tammikuuta lähtenyt pikajuna oli ohittanut Kausalan aseman lauantaina kello 0.16. Pikajunan perään lähetettiin sitten tavarajuna. Pikajuna oli kuitenkin pysähtynyt radalle, koska junan veturista loppui vesi. Tällöin perässä tulleen tavarajunan veturi törmäsi pikajunan viimeiseen vaunuun, joka murskautui täysin. Tavarajunan veturissa syttyi tulipalo ja tavarajunasta vaurioitui 4–5 vaunua, sen sijaan pikajunan vaunut viimeistä vaunua lukuun ottamatta vaurioituivat vain lievästi. Pikajunan viimeinen vaunu oli ollut täynnä matkustajia ja heistä 16 sai heti surmansa ja 35 loukkaantui. Loukkaantuneet toimitettiin Kotkaan, jossa osa heistä vietiin kunnallissairaalan ja osa prikaatin sairaalaan. Loukkaantuneista neljä kuoli sairaalassa. Onnettomuuden uhreihin kuului sekä sotilaita että siviileitä.
Rata oli onnettomuuspaikalla kaksiraiteinen, joten liikenne saattoi jatkua onnettomuuden raivaustöistä huolimatta. Radan puhdistus kesti myöhään lauantai-iltaan saakka.
Yhdentoista Kausalan onnettomuudessa menehtyneen henkilön hautamuistomerkki sijaitsee Iitin kirkon hautausmaalla.
Hypoplectrodes

Hypoplectrodes on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva Intian valtameren itäosissa ja Tyynenmeren länsi-, lounais- ja kaakkoisosissa tavattava kalasuku. Sen tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista ’hypo’ (”alla”), ’plektron’ (”pistin”, ”kannus”) ja ’oides’ (”samankaltainen”). Suvun tyyppilaji on "Hypoplectrodes nigroruber". "Hypoplectrodes"-lajeilla on kylkiviivallaan 40–65 suomua. Sukuun luetaan seuraavat kahdeksan lajia:
Couches

Couches on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Autunin kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on keskiaikainen linna "Château de Couches". Se on Burgundin herttuoiden linna ja sen juuret juontavat 1000-luvulle. Margareeta Burgundilaisen vietti nuoruutensa linnassa. Hänestä tuli sittemmin Ranskan kuningas Ludvig X:n puoliso ja Ranskan kuningatar. 
Kunnan alueella on neoliittiselta kaudelta oleva seitsemän menhirin ryhmä "Menhirs d'Époigny". Menhireistä neljä on edelleen pystyssä. Niistä suurin on yli 7 metriä korkea ja painaa yli 20 000 kg.
Thièsin alue

Thièsin alue () on hallintoalue Senegalin länsiosassa. Sen keskus on Thièsin kaupunki. Alueen pinta-ala on 6 601 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 2 463 679 asukasta.
Thièsin alue sijaitsee Kap Verden niemimaan tyvessä. Se rajoittuu pohjoisessa Lougan, idässä Diourbelin ja etelässä Fatickin alueisiin sekä lännessä Dakarin alueeseen ja Atlantin valtamereen. Alue on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa, jonka yllä kohoavat Thièsin ylänkö ja Diassin massiivi. Luonnonalueita ovat pohjoinen Niayesin rannikkovyöhyke eli "Grande Côte", eteläinen rannikkovyöhyke eli "Petite Côte" ja keskiosan ylänköalue. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, basaltti ja fosfaatti.
Alueen sudanilais-sahelilaista ilmastoa leudontaa lännessä valtameri. Vuotuinen sademäärä on 400–600 millimetriä. Luonnonvarainen kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä savannia.
Alue jakautuu Mbourin, Thièsin ja Tivaouanen departementteihin. Kuntia on 49. Thiès on Dakarin jälkeen Senegalin kaupungistunein alue ja sen asukastiheys on Dakarin ja Diourbelin alueiden jälkeen kolmanneksi suurin. Kaupunkiväestön osuus on 49 prosenttia. Suurimmat asutuskeskukset ovat kolmeen kuntaan jakautuva Thiès, Mbour, Tivaouane ja Joal. Asukkaat ovat etupäässä wolofeja ja sererejä. Alueella puhutaan myös pieniä cangin-kieliä. Tivaouane on tärkeä tidjaniittien keskus ja etelässä on paljon katolisia.
Alueella on Dakarin läheisyyden ansiosta hyvät liikenneyhteydet. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, matkailu, käsityöammatit, kaupankäynti ja kaivostyö. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, lehmänpapu, maissi, durra ja maniokki. Myös vihannesten ja hedelmien viljely on laajaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Perinteisin menetelmin harjoitettu kalastus tuottaa 55 prosenttia Senegalin kalansaaliista. Kaivosteollisuus tuottaa sementtiä ja fosfaattia. Etelärannikon Mbour, Saly ja Toubab Dialaw hotelleineen ja hiekkarantoineen ovat Senegalin tärkeimpiä matkailukohteita.
20 suosikkia – Prinsessa 65

20 suosikkia – Prinsessa 65 on Seppo Närhen levyttämistä kappaleista koottu kokoelma-albumi vuodelta 1996.