Karpalistonjoki

Karpalistonjoki on Pirkanmaalla Sastamalan Mouhijärvellä virtaava 3,2 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa sen alajuoksulla 11 kilometriä pitkän osuuden pääuomasta.
Karpalistonjoki.
Karpalistonjoki alkaa siitä, josta Ahmauksenoja yhtyy Linnuksen peltoaukealla lännestä tulevaan ojaan. Joen pituus on 3,2 kilometriä . Yhtymäkohdan korkeus on 65 metriä ja joensuu on Tupurlanjärvessä 57,5 metriä mpy., jolloin joelle kertyy pudotusta 7,5 metriä ja sen keskimääräiseksi kaltevuudeksi tulee 2,3 metriä kilometrille. Oheisessa tietolaatikon uoman kohteissa ja mittaustiedoissa on vain Karpalistonjoen tietoja.
Vaikka joki virtaa syvälle uurtamassaan jokilaaksossa, ei sen alkuosuus on kuvin syvällä. Linnuksen peltoaukealla ovat joen äyräät matalat. Joki alkaa pellolla kahden maatilan välistä, ja vasta siirtyessään 300 metrin jälkeen metsätaipaleelle, vajoaa sen uoma leveään jokilaaksoon. Joessa on metsässä lyhyt koskiosuus ja se mutkittelee laaksossaan jonkin verran. Ennen, kun joki saapuu valtatielle 12, tekee joki neljä jyrkkää käännöstä. Alajuoksulla on joen rannassa kaksi vapaa-ajan asuntoa ja yksi kiinteästi asuttu kiinteistö. Ne kuuluvat Tupurlan kylään, jonka asuintaloja on valtatien ja Tupurlanjärven välissä lisää. Sillan jälkeen siihen yhtyy oikealta puolelta Lamminjärveltä tuleva laskuoja ja alempana vielä vasemmalta siihen yhtyvä Siltalanoja. Viimeisen ojan jälkeen joki kääntyy länteen ja laskee Tupurlanjärveen. Joen suisto on kovin matala mutta leveä. Suiston lahdessa on asukkaiden laitureita.
Pääuoman kulku.
Alla on selostettu myös pääuomaan kuuluvat Ahmauksenojan ja Kelhänojan kulkua. Valuma-alueen pääuoman määrittely on selostettu tarkemmin lopussa, mutta näin aluksi voidaan kertoa, että Kelhäjärvestä alkavan Kelhänojan jälkeen tulee Ahmausjärvi, siitä alkaa Ahmausoja, joka muuttuu alajuoksilla Karpalistonjoeksi.
Ahmausoja.
Ahmausoja alkaa Ahmausjärven kaakkoisrannasta ja päättyy, kun se yhtyy Linnuksessa idästä tulevaan ojaan ja muuttuu Karpalistonjoeksi. Pääuoman tämä osuus on noin 3,9 kilometriä pitkä . Koska yhtymäkohdassa on maaston korkeus noin 65 metriä ja Ahmausjärvellä vedenpinnan korkeus 95,2 metriä mpy., kertyy ojalle pudotusta noin 30 metriä. Ojan keskimääräinen kaltevuus on siten 7,7 metriä kilometrille. Ojan alkumetreillä se alittaa kolme yksityistä siltaa ja putoaa nopeasti noin 10 metriä. Perämaan peltoaukealle päästyään joki virtaa uurtamassaan laaksossa. Se alittaa yhdystien 13105, joka on Perämaata kiertävä kylätie. Noin puoli kilometriä sillalta nousee joki peltomaan tasalle ja kohtaa koillisesta tulevan Pahalammin laskuojan. Oja virtaa peltoalueen tasaisella pohjalla ja katoaa taas syvään ja puustoiseen uomaansa. Kilometrin jälkeen oja tulee näkyviin Linnuksen peltoaukealla, jossa sen uoma etenee suoraksi kaivettuna. Kun siihen yhtyy Kankain laskuoja, kääntyy se kohti länttä, ja yhtyy idästä Linnuksen takaa tulevaan ojaan. Tästä alkaen sitä kutsutaan Karpalistonjoeksi.
Kelhänoja.
Kelhänoja alkaa Kelhäjärven Lamminlahdesta ja se laskee 930 metrin jälkeen Ahmausjärven itärantaan . Koska Kälhäjärven vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä ja Ahmausjärvellä 95,2 metriä mpy., kertyy ojalle pudotusta 4,7 metriä. Kelhänojan kaltevuus on silloin 5,1 metriä kilometrille. Kelhänoja luusua on soistunutta, mutta sitten oja sukeltaa metsikköön. Ojan pelto-osuus on perattua uomaa, mutta alitettuaan yksityistien, se laskee jyrkemmin Ahmausjärveen. Ojansuiston eteen on kasautunut lietettä ja rehevää kasvillisuutta. Koska Kelhäjärven valuma-alueen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä, ei ojan keskivirtaama ole kovin suuri. Oja voi kuivalla kaudella kuivua kokonaan.
Karpalistonjoen valuma-alue.
Karpalistonjoen valuma-alue sisältyy Saikkalanjoen alaosan alueeseen (vesistöaluetunnus 35.161) ja se sijaitsee Kokemäenjoen vesistön (35) Kokemäenjoen alueessa (35.1), jonka Saikkalanjoen valuma-alueeseen (35.16) se kuuluu. Karpalistonjoen valuma-alueen pinta-ala on 38,11 neliökilometriä. Karpalistonjoki laskee Tupurlanjärveen samassa vesistöalueessa. Karpalistonjoen valuma-alueen vedenjakaja kiertää hieman Nokian ja Hämeenkyrön puolella kuntarajaa.
Karpalistonjoki muodostaa valuma-alueensa pääuoman alajuoksun osuuden. Vesistöviranomainen on merkinnyt keskijuoksulla pääuomaan Ahmauksenojan, joka saa alkunsa Ahmausjärvestä. Seuraava pääuoman osuus kuuluu Kelhäojalle, joka alkaa Kelhäjärvestä. Karpalistonjoen ja Ahmausojan yhteispituus on Paikkatietoikkunassa 7,1 kilometriä ja Kelhänojan pituudeksi 930 metriä. Kun pääuomaan lisätään Ahmausjärven ja Kelhäjärven pituudet, tulee pääuomasta 10,7 kilometriä pitkä. Karpalistonjoen pituutta ei ole määritetty erikseen. Se on hieman alle puolet pituudesta Ahmausjärvestä Tupurlanjärveen eli noin 3,2 kilometriä.
Karpalistonjoen valuma-alueeseen kuuluu kahdeksan vähintään hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Heti alajuoksulla siihen yhtyy idästä Ryömälästä tuleva Siltalanoja, johon on padottu lampi. Tämän yläpuolelle yhtyy valtatien 12 eteläpuolelle Tupurlan kautta virtaava sivuoja, jonka valuma-alueella sijaitsee Lamminjärvi. Karpalistonjoki muodostuu kahden ojan yhtyessä toisiinsa. Linnuksen takaa luoteesta virtaa yhtymäkohtaan oja, jonka valuma-alueella ei sijaitse järviä. Sen sijaan pohjoisesta tulevan Ahmausojan valuma-alueella on kaikki loput järvet. Ahamusojan alaosaan yhtyy idästä Kankarin (18 ha) laskuoja. Kankariin laskee pienempi Vähäjärven (2 ha) laskuoja. Kankarin laskuojaan yhtyy lisäksi Iilijärven (1 ha) ja Vatajanlammin (1 ha) omat laskuojat. Ylempänä Perämaalla Ahmausojaan yhtyy Pahalammin (1 ha) laskuoja, jonka valuma-alueeseen kuuluvat myös Kalliojärvi (2 ha) ja sen laskuojassa sijaitseva pienempi lampi. Aivan Ahmausojan alkumetreillä siihen yhtyy Ilveslammien laskuoja. Ahvenusoja alkaa Ahmausjärvestä (13 ha) ja siihen laskee Kelhänoja. Kelhäjärvi (58 ha) on suurin valuma-alueen järvistä ja se on valuma-alueen latvajärvi. Siihen tulee pieni oja Rapalamminsuolta, jossa sijaitsee pieni Rapalammi.
Valuma-alueen luontoarvoja.
Ahmauksenojan yläjuoksulla ojanvarren länsipuolella on yksityismaille perustettu suojelualue Järvenpään metsä, jonka pinta-ala on 4,6 hehtaaria.
Siltalanoja eli Ryömälänpuro alkaa Ryömälänvuoren itäpuolelta lähteestä ja virtaa aluksi pellon läpi. Vuoren koillispuolella se putoaa jyrkkänä ja perattuna purona metsäisiä rinteitä alas ja saapuu uudelleen pelolle. Alitettuaan Perämaalle johtavan tien sen puronvarsi virtaa lähes luonnontilaisena kalankasvatusaltaalle asti. Puronvarren pohjoisrinteet esiintyy tihkupinnoilta voimaa saavaa rehevää kasvillisuutta. Hiirenporraskasvustot ovat tiheitä ja saniaisten joukosta löytää mesiangervoa, huopaohdaketta, lehtovirmajuurta, luhtalemmikkiä, isorantamataraa ja luhtamataraa sekä ojakellukkaa. Puron vedessä viihtyvät esimerkiksi palpakkolajia, viiltosaraa ja purosammalia. Pohjoisella tihkupinnalla viihtyvät lehtopalsami, kevätlinnunsilmä ja rönsyleinikki, ja eteläisellä rintteellä lehtokuusama, taikinamarja, herukka, lehtokorte, käenkaali ja sinivuokkoa ja valkovuokkoa sekä sudenmarjaa.
Karpalistonjoki kulkee lähes luontaisena sen jyrkkärinteisen metsätaipaleen alkuosalla. Keskijuoksulla joen meanderointi on kuluttanut äyräät loiviksi ja entiset suomaat on raivattu niittymaiksi. Siellä kasvaa liereäsaraa, käenkukkaa, rätvänää, mesingervoa, huopaohdaketta, lehtovirmajuurta, karhunputkea, vuohenputkea ja viitakastikkaa muun tavanomaisen niittykasvillisuuden seassa. Joen alajuoksulla rinteet muuttuvat tihkupintaisiksi, joiden niittymäisillä rinteillä esiintyy käenkukkaa, lehtopalsamia, rönsyleinikkiä ja rantanurmikkaa. Ylärinteen lähteessä kasvaa lähdetähtimöä.
Valuma-alueen historiaa.
Yhdellä valuma-alueen järvellä, Lamminjärvellä, on toimitettu järven vedenpinnan lasku vuosien 1840−1848 aikana. Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa sijaitsee viljelty alue Tupurlanjärven rannoilla, mutta Karpalistonjoen valuma-alueella ei ole kovin paljoa kiinteää asutusta. Torppia esiintyi Kelhäjärven ympäristössä ja Ahmausojan varrella. Sinne on merkitty kahden vesimyllyn karttamerkit. Valuma-alueen soita on kuitenkin raivattu niittymaiksi. Senaatin kartastossa, jota valmistettiin vuosina 1870–1907, näkyy uusi tie, joka seuraa Tupurlanjärven pohjoispuolella olevaa asutusta. Pohjoispuolen peltoalueille on raivattu uutta viljelymaata ja myös peltoaukeita esiintyy myös valuma-alueen pohjoisosissa.
Vuoden 1932 Ikaalisten seudun taloudellisessa kartassa on valuma-alueen viljelytoiminta vilkastunut selkeästi. Esimerkiksi Kelhäjärven, Ahmausjärven ja Kankarin ympäristöissä on runsaasti peltomaata. Muuallakin on niittymaita alettu raivaamaan pelloiksi, mikä erottaa Linnuksen ja Perämaan muista alueista. Tilanne on samanlainen vuoden 1953 taloudellisessa kartassa. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa näkyy, että metsien ja soiden ojittaminen on vasta päässyt alkuun. Esimerkiksi Vatajanlammilta ja Iilijärveltä puuttuvat laskuojat kokonaan.