tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tagnon

Tagnon on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 11 kilometriä Rethelin kaupungista lounaaseen.
Kunnan keskustassa on keskiaikainen Saint-Pierren ja Saint-Paulin kirkko. Kirkon vanhin osa on 1200-luvulta peräisin oleva apsis. Pohjamuodoltaan kirkko on latinalainen risti, ja tyyliltään se on sekoitus eri aikakausilta. 1500- ja 1600-luvulla käytyjen sotien aikana kirkko on toiminut linnoituksena.
Kragerø Blad Vestmar

Kragerø Blad Vestmar (lyh. KV) on norjalainen vuonna 1998 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Kragerø. Se ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Lehden edeltäjät olivat vuonna 1844 perustettu "Kragerø Blad" ja 1867 perustettu "Vestmar", jotka yhdistettiin.
Jasmin Andreasen

Jasmin Andreasen (s. 7. huhtikuuta 2002 Rauma) on suomalainen pesäpalloilija. Andreasen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa. Fera on myös hänen kasvattajaseuransa. Kauden 2022 Andreasen pelasi Manse PP:ssä ja saavutti tuolla kaudella SM-hopean. Hän pelaa ulkokentällä kolmospolttajana tai lukkarina. Andreasen on pelannut 87 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kymmenen tavallista juoksua, tuonut 56 juoksua ja kerännyt 271 kärkilyöntipistettä. Andreasen on pelannut 21 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 36 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty ennen kauden 2023 alkua.
Raiskauskulttuuri

Raiskauskulttuuri on 1970-luvulla käyttöön otettu nimitys, jolla kuvataan laajalle levinnyttä sosiaalista ilmapiiriä, jossa seksuaalinen väkivalta normalisoidaan ja oikeutetaan. Termi luotiin havainnollistamaan tapoja, joilla seksuaalisen väkivallan uhrit syyllistetään ja seksuaalista väkivaltaa normalisoidaan. Termillä kuvataan myös kulttuuria, jossa jotkut hyötyvät rahallisesti tai muutoin seksuaalisen väkivallan ja hyväksikäytön normalisoinnista. Raiskauskulttuurin katsotaan vallitsevan sellaisessa yhteisössä tai ympäristössä, jossa yhteisölliset uskomukset ja asenteet normalisoivat seksuaalisen väkivallan, kannustavat ihmisiä yhdistämään seksin väkivaltaan ja väheksyvät seksuaalisen väkivallan vakavuutta.
Tietoisuutta seksismistä ja naisiin kohdistuvasta väkivallasta muovanneessa elokuvassa "Rape Culture" (1975) määritettiin ensimmäisen kerran raiskauskulttuurin käsite. Emilie Buchwald määritteli raiskauskulttuurin käsitettä ja kuvaili sen sisältöä edelleen kirjassaan "Transforming a Rape Culture". Teoksessa hän piti raiskauskulttuuria kompleksisena uskomusten joukkona, joka rohkaisee miehiä seksuaaliseen aggressioon ja tukee naisiin kohdistuvaa väkivaltaa.
UN Womenin Suomen-haaran toiminnanjohtaja Jaana Hirsikangas kuvaili maailmanlaajuisen raiskauskulttuurin vahingoittavan yhteiskuntaa kaventamalla tyttöjen ja naisten liikkumis-, kouluttautumis- ja elannonhankkimismahdollisuuksia sekä vahingoittamalla fyysistä ja psyykkistä terveydentilaa.
Raiskauskulttuurin käsitettä on kritisoitu miesten syyllistämisestä ja syyllisyyden siirtämisestä pois raiskaajien itsensä harteilta. Lisäksi on esitetty raiskauskulttuurin eliminointipyrkimysten johtaneen sensuuriin.
Felipe

Felipe on espanjan kielessä ja brasilianportugalissa esiintyvä miehen etunimi, joka voi toimia myös sukunimenä. Sen alkuperä on kreikankielisessä nimessä Filippos (), joka tarkoittaa "hevosten ystävää". Suomessa etunimi Felipe on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 294 ihmiselle. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli lisäksi kuusi elävää henkilöä, joiden sukunimi oli Felipe.
Tunnettuja henkilöitä, joiden etunimi on Felipe.
Lisäksi:
Allen Whipple

Allen Oldfather Whipple (2. syyskuuta 1881 Urmia, Persia – 6. huhtikuuta 1963 New Jersey) oli yhdysvaltalainen kirurgi.
Whipple opiskeli aluksi Princetonin yliopistossa ja valmistui vuonna 1908 Columbian yliopiston College of Physicians and Surgeonsista New Yorkissa. Vuonna 1921 hänestä tuli New Yorkin presbyteerisairaalan kirurgian professori ja myöhemmin pääkirurgi. Vuonna 1934 Whipple sai nimityksen New York Surgical Societyn, vuonna 1936 Society of Clinical Surgeryn ja vuonna 1940 American Surgical Associationin puheenjohtajaksi.
Whipple tunnetaan parhaiten Whipplen proseduurista eli pankreatikoduodenektomiasta, jota käytetään leikkauksena haimasyövän hoidossa. Whipple itse suoritti urallaan 37 Whipplen leikkausta. Hänen mukaansa on nimetty myös Whipplen triadi, jonka täyttyminen voi viitata haiman insulinooman merkkinä ilmenevään hypoglykemiaan. Whipple oli Virginia Apgarin kirurgian residenssin valvoja ja suositteli tälle uran edistämistä kirurgian sijaan anestesiologiassa.
Håkan Nystrand

Matts Jan-Håkan Nystrand (s. 9. huhtikuuta 1955 Purmo) on suomalainen metsätalousinsinööri ja järjestöjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Nystrand valmistui metsäteknikoksi 1978 ja metsätalousinsinööriksi 1988 Tammisaaren metsäopistosta. Hän oli Centralskogsnämnden Skogskulturin metsänparannustyönjohtaja 1978–1981, Vaasan piirimetsälautakunnan ja Purmon metsänhoitoyhdistyksen metsätaloussuunnittelija ja metsätyönjohtaja 1981–1982, Vaasan piirimetsälautakunnan ja sittemmin Pohjanmaan metsälautakunnan metsätaloussuunnittelija 1983–1988 ja metsätalousesimies 1989–1996, Rannikon metsäkeskuksen Pohjanmaan alueen aluepäällikkö ja johtokunnan jäsen 1996–1999 sekä Meto – Metsäalan asiantuntijat, puheenjohtaja 2000–2019 Pentti Näreahon jälkeen. Pedersören kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja Nystrand oli 1993–1999. Hänellä oli myös lukuisia muita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä työuransa aikana. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2012.
Nystrand

Nystrand on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Borgartingin laamanninoikeus

Borgartingin laamanninoikeus on yksi Norjan kuudesta laamanninoikeudesta. Sen tuomiopiirialue koostuu entisestä Buskerudin läänistä sekä Askerin, Bærumin ja Oslon kunnista. Borgartingin laamanninoikeus perustettiin vuonna 1995 erottamalla se Eidsivatingin laamanninoikeudesta. 
Käräjäoikeudet.
Borgartingin laamanninoikeus toimii valitustuomioistuimena Buskerudin, Oslon sekä Ringeriken, Askerin ja Bærumin käräjäoikeuksille.
Rotelli

Rotelli (&lt; "rotel" &lt; ) tarkoittaa pyörillä liikkuvaa hotellia, joka on rakennettu linja-autoon tai rekan nupin vedettäväksi. Rotellit olivat saksalaisten matkailijoiden suosiossa 1960–1970-luvulla. Rotellimatkailua järjestää edelleen ainakin saksalaisyritys Rotel Tours.
Næringslivets Hovedorganisasjon

Næringslivets Hovedorganisasjon (lyh. NHO) on norjalainen elinkeinoelämän keskusjärjestö. Se perustettiin vuonna 1989, kun Norsk Arbeidsgiverforening, Norges Industriforbund ja Norges Håndverkerforbund yhdistyivät. Järjestön toimitusjohtaja on vuodesta 2018 ollut Ole Erik Almlid. Næringslivets Hovedorganisasjonissa on 16 jäsenliittoa, joihin kuuluu yhteensä noin 30 000 yritystä.
Jäsenliitot.
Næringslivets Hovedorganisasjoniin kuuluvat seuraavat jäsenliitot: Abelia, Byggnæringens Landsforening, Finans Norge, Fornybar Norge, Mediebedriftenes Landsforening, Nelfo, NHO Geneo, NHO Logistikk og Transport, NHO Luftfart, NHO Mat og Drikke, NHO Reiseliv, NHO Sjøfart, NHO Transport, Norges Bilbransjeforbund, Norsk Industri, Offshore Norge ja Sjømat Norge.
1. hikō sentai

1. hikō sentai () oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin armeijan ensimmäisenä ilmavoimien yhtymänä lokakuussa 1915 Tokorozawassa nimellä kōku daitai (ilmailupataljoona). Siinä oli perustettaessa lentokonelaivue (chutai), ilmalaivalaivue ja varikko. Yksikkö nimettiin joulukuussa 1917 1. kōku daitaiksi, jolloin siinä oli kaksi lentokonelaivuetta ja ilmalaivalaivue. Ilmalaivat siirrettiin yksiköstä joulukuussa 1919. Yksiköstä muodostettiin toukokuussa 1920 armeijan ensimmäinen hävittäjäyhtymä. Elokuussa 1922 yksikkö nimettiin 1. hikō daitaiksi ja lokakuussa 1926 1. hikō rentaiksi (lentorykmentti), jonka 1. daitaissa oli kaksi tiedustelulaivuetta ja 2. daitaissa kaksi hävittäjälaivuetta. Seuraavana vuonna se järjestettiin jälleen uudelleen niin, että siihen kuului kaksi hävittäjädaitaita (yhteensä neljä laivuetta (chutai)).
Kesäkuussa 1932 kaksi laivueista lähetettiin Mantsuriaan, missä ne liitettiin muodostettavaan 11. hikō daitaihin. Vuonna 1933 alkuperäinen yksikkö supistettiin kolmilaivueiseksi, mutta palautettiin 1935 nelilaivueiseksi. Heinäkuussa 1938 yksikkö muutettiin kaksilaivueiseksi hikō sentaiksi. Tällöin kaksi ylimääräistä laivuetta muodosti 59. hikō sentain. Yksikön kolmanneksi laivueeksi siirrettiin 11. hikō sentain 4. laivue. Yhtymä jaettiin huhtikuussa 1944 hikōtaiksi (lennosto) ja seibitaiksi (tukikohta).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
59. hikō sentai

59. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin heinäkuussa 1938 Kagamigaharassa. Siinä oli perustettaessa kaksi 1. hikō rentaista siirrettyä laivuetta (chutai).
Kesäkuussa 1941 sentai siirrettiin Kiinasta Akenon lentokouluun, missä se luovutti aiemmin käytössä olleen Nakajima Ki-27 kaluston ja sai tilalle noin 30 Nakajima Ki-43-I Hayabusaa. Se oli ensimmäinen armeijan ilmavoimien sentai, joka vastaanotti Hayabusat. Elokuussa sentai palasi Kiinaan Hankoun alueelle jatkamaan koulutusta uudella kalustolla. Lentokoneet palautettiin kuitenkin Tachikawan tehtaalle niissä olleiden vikojen korjaamiseksi. Sentain kalusto palautettiin korjattuina lokakuussa.
Syyskuussa 1942 yhtymä laajennettiin kolmilaivueiseksi ja jaettiin huhtikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
Thomas Ristoja

Thomas Wilhelm Ristoja (19. syyskuuta 1949 Tukholma, Ruotsi – 29. maaliskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija ja shakkimestari. Hän saavutti kansallisen mestarin arvon vuonna 1972 Hän voitti kaksi kertaa pikapelin Suomen mestaruuden ja oli myös pikapelissä moninkertainen joukkueiden Suomen mestari, ja SM-kisojen kakkonen vuonna 1976 heti Pertti Poutiaisen jälkeen sekä FIDE-mestari. Hän edusti shakkikerho Gambiittia (jonka aiempi nimi oli Garde). Thomas Ristojan puoliso oli naisten Suomen mestaruuden kolme kertaa voittanut Aulikki Ristoja ja hänen poikansa Jan Ristoja on Fide-mestari ja Samu Ristoja kansallinen mestari.
Ristoja on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Nutturakyyhky

Nutturakyyhky ("Lopholaimus antarcticus") on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Nutturakyyhky voi kasvaa 40–61 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukevahko, leveäsiipinen ja pitkäpyrstöinen. Lajin pää, kaula ja rinta ovat harmaat ja kaulan höyhenet ovat pitkät. Nutturakyyhkyn tärkeä tuntomerkki on sen otsan harmaa ja niskan punaruskea töyhtö. Selkä ja siivet ovat muuta ruumista tummemman harmaat. Lajin mustassa pyrstössä on harmaa juova.
Levinneisyys ja elintavat.
Nutturakyyhkyä tavataan Australian itäosissa Queenslandistä Victoriaan. Lajin elinympäristöä ovat erityisesti rannikon sademetsät, mutta myös kuivemmat metsät ja metsien reunamaat. Nutturakyyhky on parvissa liikkuva lintu, ja parven koko vaihteleee muutamasta linnusta jopa 200:n yksilöön. Linnun ravintoa ovat hedelmät. Pesimäkausi on heinäkuulta tammikuulle ja harva risupesä rakennetaan korkeaan puuhun. Naaras munii yhden munan.
Kalle Silfverberg

Kalle Silfverberg (s. 5. heinäkuuta 1979 Vantaa) on suomalainen toimittaja. Hän oli "Helsingin Sanomien" kehityspäällikkö heinäkuuhun 2023 saakka. Hän siirtyi "Hufvudstadsbladetin" päätoimittajaksi vuoden 2023 kesällä. 
Silfverberg on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on ollut aiemmin Svenska Ylessä politiikantoimittaja ja vuodesta 2011 "Helsingin Sanomissa" eri tehtävissä.
11. hikō sentai

11. hikō sentai () oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin kesäkuussa 1932 nimellä 11. hikō daitai. Siinä oli perustettaessa neljä hävittäjälaivuetta (chutai). Se nimettiin joulukuussa 1935 11. hikō rentaiksi ja elokuussa 1938 viimein 11. hikō sentaiksi.
Laivueen 4. laivue (chutai) siirrettiin 1. syyskuuta 1939 1. hikō sentain 3. laivueeksi. Sentai jaettiin toukokuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
Lauv

Ari Staprans Leff (s. 8. elokuuta 1994 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) eli Lauv on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten kappaleestaan “I Like Me Better”, joka julkaistiin vuonna 2017.
Nuoruus.
Lauv vietti varhaislapsuutensa Atlantassa, Georgiassa, kunnes hänen perheensä muutti Philadelphian esikaupunkialueelle. Hän osasi soittaa jo lapsena pianoa, alttoviulua ja kitaraa. 13-vuotiaana Lauv alkoi kirjoittamaan lauluja ja perusti kavereidensa kanssa yhtyeen. Vuonna 2008 hän julkaisi ensimmäisen sooloprojektinsa "Somersault Sunday" Myspace-sivustolle. Hän otti lauluihinsa vaikutteita esimerkiksi Owl City -yhtyeeltä. High schoolin aikana Lauv opiskeli jazzmusiikkia ja oli mukana useassa yhtyeessä, jotka kuitenkin usein soittivat tyhjille katsomoille.
Ura.
High schoolin jälkeen Lauv muutti New Yorkiin, missä hän opiskeli musiikkiteknologiaa. Hän yritti päästä kirjoittamaan lauluja eri artisteille, mutta hänen uransa ei lähtenyt vielä käyntiin. Vuonna 2014 hän kuitenkin kirjoitti kappaleen “The Other” ja koki tämän sopivan enemmän omaksi kappaleekseen. Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen Soundcloud-musiikkipalveluun. Kappale sai suosiota ja ylsi Spotifyn Global Top 100 -listalle. 25. syyskuuta 2015 Lauv julkaisi debyytti-EP:nsä “Lost In The Light”. Vuonna 2016 Lauv keskittyi enemmän kirjoittamaan kappaleita muille artisteille. Cheat Codesin ja Demi Lovaton kappale “No Promises”, jota Lauv oli mukana kirjoittamassa ja tuottamassa, nousi Billboard Hot 100 -listan 38. sijalle maaliskuussa 2017.
19. toukokuuta 2017 Lauv julkaisi singlensä “I Like Me Better”, joka ylsi Billboard Hot 100 -listan 27. sijalle saman vuoden elokuussa. Kappale sai maailmanlaajuista suosiota myyden platinaa seitsemässä maassa sekä kultaa kolmessa maassa. Kappaletta oli striimattu toukokuuhun 2023 mennessä yli 1,5 miljardia kertaa.
Marraskuussa 2017 Lauv toimi lämmittäjäesiintyjänä Ed Sheeranin ÷ Tour -kiertueen Aasian konserteissa. Hän aloitti oman maailmankiertueensa tammikuussa 2018. Lauv julkaisi 31. toukokuuta 2018 kokoelmalevynsä “I Met You When I Was 18 (The Playlist)”, joka saavutti yli miljardi striimausta samana vuonna. Levy ylsi Billboard 200 -listan 50. sijalle. Levyn kappale “Chasing Fire” nousi Suomen radiosoittolistalle sijalle 90.
Lauv julkaisi debyyttialbuminsa “How I’m Feeling” 6. maaliskuuta 2020. Albumi debytoi Billboard 200 -listan sijalla 16 ja se ylsi Suomen albumilistan sijalle 44. Albumiin kuuluu muun muassa singlet “I’m So Tired…” (mukana Troye Sivan), “Drugs &amp; The Internet” ja “Fuck, I’m Lonely” (mukana Anne-Marie). Muut esiintyjät albumilla ovat LANY, Alessia Cara, BTS ja Sofia Reyes.
5. elokuuta 2022 Lauv julkaisi toisen albuminsa “All 4 Nothing”, joka nousi Billboard 200 -listan sijalle 82.
Yksityiselämä.
Lauvin äidinpuoleinen suku on Latviasta ja hänen taiteilijanimensä tarkoittaa latviaksi leijonaa. Hän seurusteli muusikko Julia Michaelsin kanssa vuonna 2018. Lauv on ollut julkisuudessa avoin masennuksestaan ja pakko-oireisesta häiriöstään.
Diskografia.
Studio-albumit
Kokoelmalevyt
Singlet
Olipa päivä

Olipa päivä oli Yle TV1 -kanavan viihdetoimituksen ajankohtaisohjelma, jota lähetettiin syksystä 1972 kevääseen 1973 kolmena iltana viikossa: keskiviikkoisin, torstaisin ja lauantaisin. Sen tekijöitä olivat muun muassa Riitta Degerholm, Anja-Maija Leppänen, Raimo Lintuniemi, Vesa Nuotio, Erkki Pohjanheimo, Mirja Pyykkö, Seppo Seppälä, Aarno Walli ja Erkki Vihtonen. Ohjelmassa oli muun muassa musiikkivieraita.
Ohjelmasarjaan kuului teemalähetyksiä, kuten joulukuussa 1972 lähetetty musiikin teemailta, jossa käsiteltiin muun muassa pop- ja jazzmusiikin koulutusta, peruskoulun musiikinopetusta ja kauppojen taustamusiikkipalveluja. Ohjelmasarjan viimeisen kuukauden ajan toukokuussa 1973 käsiteltiin kehitysaluekysymyksiä.
Aiheesta muualla.
Susanna Hast

Susanna Hast (s. 1981) on suomalainen kirjailija, tutkija ja lauluntekijä. Hän on syntynyt Ruotsissa, viettänyt lapsuutensa Rovaniemellä ja asuu Helsingissä. Hänen esikoisromaaninsa "Ruumis/huoneet" (2022) voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2022. Koulutukseltaan Hast on yhteiskuntatieteiden tohtori ja taiteellisen tutkimuksen dosentti. 
Elämä ja ura.
Susanna Hast on syntynyt Ruotsissa, mutta kasvanut Rovaniemellä Muurolan kylässä. Hast väitteli Lapin yliopistossa yhteiskuntatieteiden tohtoriksi vuonna 2012. Hän erikoistui opinnoissaan kansainvälisiin suhteisiin. Väitöskirjassaan Hast tutki etupiirin käsitettä kansainvälisen politiikan teoriassa, erityisesti suhteessa Venäjän ulkopolitiikkaan. Hast on tutkinut muun muassa Tšetšenian sotaa empatian näkökulmasta sekä kielen militarisoitumista. 
Sittemmin hän on siirtynyt tutkijaksi Taideyliopiston Teatterikorkeakouluun, jossa hän työskentelee taiteellisen tutkimuksen dosenttina sekä tuntiopettajana tanssinopettajan ja teatteriopettajan maisteriohjelmissa. Suomen Akatemian rahoittamassa tutkimushankkeessa "Kehot sodassa, kehot tanssissa" Hast tutki brasilialaisen taistelulajin capoeiran koreografian, rytmin ja liikkeen yhteyttä tunteisiin sekä suomalaisen sotilaallisen kadettikoulutuksen kehollista ryhmäytymistä.
Hastin teos "Ruumis/huoneet" (2022) perustuu kirjailijan omiin kokemuksiin. Hän on käyttänyt teoksestaan autofiktion sijasta määritelmää autoteoreettinen, sillä hän kertoo, ettei teoksessa ole keksittyjä asioita, vaan tavoitteena on löytää totuus. Hän on luonnehtinut teostaan myös lyyriseksi esseeksi, jossa on omaelämäkerran, esseen ja runon piirteitä. Hast kertoo keksineensä rikostutkijan hahmon teokseensa saadakseen etäisyyttä traumaattisten tapahtumien käsittelyyn.
Teos voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon 2022. Perusteluissa mainittiin, että teoksessa henkilökohtaista tasoa tukee yhteiskunnallinen, kirjallinen ja filosofinen aineisto. Hastin romaani ei siten käsittele vain yhtä uhria, vaan muuttumatonta, alistavaa ja väkivaltaista rakennetta. 
"Ruumis/huoneet" kertoo lapsena koetusta seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja traumatisoitumisesta. Teoksessa kertoja lähestyy lapsuudessa kokemaansa traumaattista tapahtumaa rikostutkijan analyyttisyydellä. Väkivallan kuvausten sijaan teoksessa keskitytään tunteisiin ja yhteiskunnan mekanismeihin. Hast tutkii romaanissaan, miten voidaan selvittää rikos, jolla ei ole todistajia sekä miten kirjoittaa sellaisesta, jota ei muista. Hastin julkaisema albumi "Soft Is The Sky" (2020) on "Ruumis/huoneet" -romaanin rinnakkaisteos. 
Hast on puhunut siitä, kuinka hän kokee olevansa tutkijan ja taiteilijan hybridi. Taiteen ja tieteen yhdistäminen näkyy Hastin töissä esimerkiksi siten, että hän käyttää tanssia tutkimustapana ja -kohteena. Tanssin lisäksi Hast hyödyntää töissään spoken wordia ja musiikkia . Hast on opetellut kitaransoittoa sen myötä, kun hän alkoi kirjoittamaan lauluja. Myös musiikissaan Hast yhdistää tutkijan ja taiteilijan roolit. Hastin työstämä sodasta ja empatiasta kertova sähkökirja sisältää myös lauluja.
Anatol Vah’njanyn

Anatol (Natal) Klymentovytš Vah’njanyn (; 19. syyskuuta 1841 Synjava, Peremyšlin piirikunta, Galitsia (nyk. Sieniawa, Puola) – 11. helmikuuta tai 8. maaliskuuta 1908 Lviv) oli ukrainalainen säveltäjä, orkesterinjohtaja, kirjailija ja yhteiskunnallinen aktivisti.
Vah’njanyn opiskeli Lvivin kreikkalais-katolisessa pappisseminaarissa, valmistui Wienin yliopistosta 1868 ja opetti sen jälkeen vuodesta 1870 Lvivin akateemisessa kimnaasissa. Hän oli aktiivinen sekä yhteiskunnallisesti että kulttuurin parissa ja perusti yksin tai muiden kanssa useita yhdistyksiä, kuten Wienin Sitšin opiskelijayhdistyksen (1867) ja lviviläiset musiikkiseurat Torban (1869) ja Bojan (1891) sekä Lysenkon musiikkiopiston (1903), jonka johtaja hän oli 1903–1906. Hän oli Galitsian Prosvita-seuran ensimmäinen johtaja (1868–1870). Hänet valittiin Galitsian paikallisvaltuustoon, ja hän oli Itävallan parlamentin jäsen vuosina 1894–1900. Hän sävelsi Länsi-Ukrainan ensimmäisen oopperan "Kupalo", johon hän kirjoitti myös libreton (1870–1892). Hän sävelsi myös muiden teksteihin ja teki kuorosovituksia ukrainalaisista kansanlauluista. Hän käänsi Nikolai Gogolin ja Ivan Turgenevin teoksia ja kirjoitti neljä romaania, kertomuksia, runoja ja lehtiartikkeleita. Hänen muistelmansa ilmestyivät Lvivissä 1908 ja I. Hrynevetskyin kirjoittama elämäkerta 1961.
Aamongandr

Aamongandr on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 30. joulukuuta 2022 levymerkillä Werewolf Records.
BamBam

BamBam (oik. Kunpimook Bhuwakul, thaiksi กันต์พิมุกต์ ภูวกุล; s. 2. toukokuuta 1997) on thaimaalainen rap-artisti ja laulaja. Hän on myös eteläkorealaisen k-pop yhtye Got7:n jäsen. Hän on myös esiintynyt muutamissa eteläkorealaisissa ja thaimaalaisissa tosi-tv- ja viihdeohjelmissa. Hänellä on myös oma youtube-kanava BamHome tai BamBam’s House (koreaksi 뱀집), jossa hän kutsuu ystäviään ja tuttaviaan luokseen juttelemaan ja juomaan hänen itsetekemäänsä olutta.  
Varhaiset vaiheet.
BamBam syntyi 2. toukokuuta 1997 Bangkokissa, Thaimaassa. Hänen perheeseensä kuuluu hänen lisäkseen äiti, kaksi vanhempaa veljeä ja nuorempi sisko. Hänen isänsä menehtyi, kun BamBam oli vain kolmevuotias. BamBam kiinnostui korealaisesta ruoka- ja musiikkikulttuurista osittain äitinsä takia, joka oli korealaisen artistin ja näyttelijän Rainin fani ja joka siksi onnistui vaikuttamaan poikansa mielenkiintoon. BamBam oli samassa tanssiryhmässä kuin Blackpinkin Lisa nuoruudessaan ennen kuin läpäisi JYP-yhtiön koe-esiintymisen ja aloitti sitten yhtiössä harjoittelijana. Hän muutti Etelä-Koreaan 13-vuotiaana. 
Ura.
Got7.
BamBam debytoi yhtyeessä Got7 16. tammikuuta 2014 JYP Entertainment -yhtiössä. Yhtyeeseen kuuluu yhteensä 7 jäsentä, jotka ovat BamBamin lisäksi Mark, JAY B, Jackson, Jinyoung, Youngjae ja Yugyeom. Sitä ennen BamBam esiintyi ensimmäisen kerran julkisuudessa Mnetin tositelevisio-ohjelmassa "WIN: Who Is Next" 6. syyskuuta 2013. Hän esiintyi selviytymisohjelman yhdessä jaksossa jäseniensä Markin, Jacksonin ja Yugyeomin kanssa ennen virallista debyyttiään. Heidän lisäkseen Day6 -yhtyeen jäsenet Young K, Jae Park, Wonpil, Sungjin ja Junhyeok kilpailivat YG Entertainment levy-yhtiön tiimejä vastaan. YG Entertainmentin perustaja Yang Hyun Suk kehui BamBamia heidän esityksensä jälkeen, sanoen että BamBam pisti silmään positiivisessa mielessä ja erottui joukosta. Got7:n depyyttikappale “Girls Girls Girls” julkaistiin neljä kuukautta myöhemmin ja ryhmä alkoi saavuttaa suosiota. BamBam on yhtyeen yksi rap-artisteista ja päätanssijoista.  
Soolo.
Got7 päätti olla uusimatta sopimuksiaan JYP Entertainment -yhtiön kanssa, ja ryhmän jäsenet erkanivat eri yhtiöihin 19. tammikuuta 2021 seitsemän vuotta debyyttinsä jälkeen. 5. maaliskuuta 2021 BamBam allekirjoitti sopimuksen Abyss Companyn kanssa ja liittyi yhtiöön, jossa muun muassa toinen entinen JYP Entertainmentin kasvatti, Wonder Girlsien Sunmi on. Samana vuonna 15. kesäkuuta BamBam julkaisi ensimmäisen soolominialbuminsa nimeltään RiBBon. Albumin teemana on uudelleensyntyminen, ja titteli onkin sanaleikki sanojen ‘ribbon’ ja ‘reborn’ välillä, jotka kirjoitetaan ja äännetään molemmat koreaksi samalla tavalla (리본). BamBam halusi näyttää omat värinsä faneilleen RiBBonin avulla, ja albumin viestinä onkin toivo paremmasta itsestä.  
28. maaliskuuta 2023 BamBam julkaisi ensimmäisen albuminsa Sour &amp; Sweet. Albumin kappaleet kertovat hänen matkastaan ja kasvustaan uransa aikana, ja kappaleiden tarkoituksena on paljastaa artistin piilotettu puoli. Nimiraita Sour &amp; Sweet edustaa artistin kahta puolta, iloista ja ”makeaa”, jotka hän näyttää yleisölle ja faneilleen, sekä piilotettua ”hapanta” puolta.
Kauniaisten metodistiseurakunta

Kauniaisten metodistiseurakunta () on Kauniaisissa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on itsenäistynyt vuonna 1930. Seurakunnan pastorina toimii Monica Lundgren. Seurakunta kuuluu Finlands svenska metodistkyrka -kirkkokuntaan. 
Historia.
Metodistit aloittivat toimintansa pääkaupunkiseudulla 1880-luvun lopulla ja rekisteröityivät uskonnolliseksi yhdyskunnaksi. Helsinkiin muodostui metodistiseurakunta nimeltään Emanuel-kirkko, joka perusti lastenkodin Kauniaisiin.
Metodistipastori Karl Hurtig aloitti vuonna 1912 hengellisten kokousten pidon Kauniaisten yhteiskoulun juhlasalissa. Hänen julistuksensa sai vastakaikua, ja vuonna 1917 Kauniaisiin rakennettiin oma Betlehem-kirkko. Kirkko vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1917, ja sen arkkitehti oli Atte Willberg. Alkuvuosina kirkko oli Emanuel-kirkon sivukirkko, kunnes Kauniasten metodistiseurakunta itsenäistyi vuonna 1930. Työ osoittautui menestyksekkääksi.
Kauniaisten metodistiseurakunta irtautui vuonna 1930 Helsingin Emanuel-kirkosta, joskin se saavutti täydellisen riippumattomuuden vasta vuonna 1968. Samana vuonna Betlehem-kirkkoa laajennettiin Yhdysvaltain metodistien tuella. Suerakunnassa oli tällöin 90 jäsentä, mutta nuorisotyössä oli mukana 250 nuorta. Kirkon yhteyteen valmistui tuolloin ajanmukaiset nuorisotilat. Metodistiseurakunnalla oli käytössään myös nuorison vapaa-aikakeskus. Vuonna 1972 lastenkoti sai uudet tilat, ja entisen lastenkodin rakennuksen tilalle tuli seniorikoti eläkeläisille.
4. hikō sentai

4. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin joulukuussa 1918 nimellä 4. koku daitai ja nimettiin elokuussa 1922 4. hikō daitaiksi. Joulukuussa yksikkö muutettiin tiedusteluyksiköksi, jossa oli kolme laivuetta (chutai). Yhtymä muutettiin lokakuussa 1926 4. hikō rentaiksi, jossa oli kaksi tiedustelu- ja kaksi hävittäjälaivuetta (chutai). Tammikuussa 1932 se järjestettiin uudelleen 3. dokuritsu hikō chutaiksi ja lähetettiin Shanghaihin.
Heinäkuussa 1937 siitä muodostettiin kaksilaivueinen 8. hikō daitai ja lähetettiin Kiinaan. Seuraavana vuonna siitä muodostettiin 4. hikō sentai, jossa oli yksi hävittäjä- ja yksi tiedustelulaivue. Sentai täydennettiin syyskuussa 1940 kolmilaivueiseksi hävittäjäyksiköksi. Heinäkuussa 1941 muodostettiin 107. kyoiku hikō sentai yksiköstä irrotetuista osista ja yksikköön liitettiin marraskuussa 103. dokuritsu hikō chutai. Elokuussa 1942 yksiköstä irrotettiin osa 248. hikō sentain perustamiseksi. Sentai jaettiin tammikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).
Kalusto.
Yhtymän kalustona olivat:
Komentajat.
Yhtymän komentajina olivat:
Loviisan metodistiseurakunta

Loviisan metodistiseurakunta () on Loviisassa toimiva metodistiseurakunta. Seurakunta on perustettu 30. heinäkuuta 1899. Seurakunta kokoontuu majatalo Kompanjonshuset Hörnanin tiloissa. Seurakunnan pastorina toimii Leif-Göte Björklund. Seurakunta on Finlands svenska metodistkyrka -kirkkokunnan jäsen.
Loviisa oli ensimmäinen paikka, jonne metodismi saapui Itä-Uudellamaalla. Ensimmäinen Loviisassa vieraillut metodistisaarnaaja oli helsinkiläinen N. J. Rosén, joka vieraili Loviisassa Adolf ja Charlotta Nybergin kutsusta. Karl Johan Lindborg toimi Loviisassa saarnaajana vuosina 1894–1897. Seurakunta perustettiin vuonna 1899 Hjalmar Bergqvistin toimesta. Perustamiskokouksessa seurakuntaan liittyi 14 jäsentä. Loviisasta käsin tehtiin saarnamatkoja muun muassa Porvooseen. Nybergien talosta tuli seurakunnan kokoontumispaikka ja vuonna 1906 talo lahjoitettiin seurakunnalle. 
Helluntaina 1960 vihittiin käyttöön seurakunnan uusi kivikirkko, joka oli pastori Harry Svensonin suunnittelema. Kirkko kunnostettiin vuosina 1997–1998. Kirkko oli seurakunnan omistuksessa aina vuoteen 2011 asti, jolloin se myytiin. Vuonna 2002 seurakunta kunnosti 1700-luvulta peräisin olevan talon pyhäkoulumuseon.
Zombit Resident Evilissä

Zombit ovat toistuvia vastustajia japanilaisen videopeliyhtiön Capcomin pelisarjassa Resident Evil. Ne esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1996 pelisarjan ensimmäisessä osassa "Resident Evil". Zombit ovat mutatoituneita ihmisiä, joilla on kannibalistisia haluja ja vakava epidermaalinen nekroosi, ja joiden alkuperä selitetään tieteellisestä näkökulmasta.
Toisin kuin muissa kauhu- ja fantasiagenreissä, joissa zombit on perinteisesti esitetty ruumiillisina revenanteina, "Resident Evil" -sarjan zombit luodaan yleensä käyttämällä biologisia aseita, geenimanipulaatiota ja/tai loissymbioosia. Myöhemmissä jatko-osissa on esiintynyt myös muun tyyppisiä zombeja sekä niihin liittyviä olentoja, jotka esitetään ketterämpinä ja älykkäämpinä vastustajina.
Utran frisbeegolfrata

Utran frisbeegolfrata on Joensuun Utrassa sijaitseva 18-väyläinen frisbeegolfrata. Utran frisbeegolfrata perustettiin vuonna 2012 9-väyläisenä ratana. Rataa laajennettiin vuonna 2013 18-väyläiseksi osana suurempaa laajennustyötä, jolloin siitä tuli Pohjois-Karjalan ensimmäinen täysmittainen rata. Utran rataa pidetään Pohjois-Karjalan suosituimpana ratana, ja vuonna 2024 radalla pelattiin lähes 26 tuhatta kierrosta. Joen Liitokiekko ry vastaa radan ylläpidosta. Rata on käytössä myös talvisin. Utran rata on maastoltaan monipuolinen, väylät ovat paikoin kapeita ja puustoisia. Korkeuseroja tuovat kukkulat rinteineen.
Metsävainikka

Metsävainikka () oli inkeriläinen kylä, joka kuului Tuutarin luterilaiseen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Venäjänrasi, mistä johtuu paikan venäjänkielinen nimi "Venerjazi". Kylän alue kuuluu hallinnollisesti nyt Pietarin kaupungin Moskovan piiriin.
Vuonna 1849 kylässä oli 32 asukasta (naisia 17 ja miehiä 15), kaikki inkeriläisiä (savakoita). Vuonna 1926 kylässä oli 9 taloa ja 52 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Kylän tilat olivat Herrala, Marttila, Simkola, Teppola ja kaksi Pekkalaa. Kylän ainoa suku oli Vainikka. Lapset kävivät Koirovan suomenkielisessä koulussa. 
Keväällä vuonna 1940 kylän asukkailta vaadittiin muuttaa alueelta pois ja siirtää talot muualle, läheisen ampumaradan vuoksi. Toisen maailmansodan aikana kylä oli lopullisesti tuhottu.
Kylän paikalla on nyt Pietarin kaupungin Južnoje-niminen hautausmaa.
Macdonaldin triadi

Macdonaldin triadi eli Hellman ja Blackman -triadi on ehdotettu kokonaisuus, johon kuuluvien osien on katsottu ennakoivan tulevaa väkivaltarikollisuutta. Macdonaldin triadi koostuu lapsuusiän yökastelusta (enureesi), tulipalojen sytyttämisestä ja eläinrääkkäyksestä. Käsite juontaa juurensa John Macdonaldin "American Journal of Psychiatryssa" vuonna 1963 julkaisemaan tulevan henkirikoksen uhkaa ennakoivia merkkejä käsitelleeseen artikkeliin "The Threat to Kill". Kirjoitus perustui Macdonaldin työhön sadan potilaan parissa Colorado Psychopathic Hospitalissa Denverissä. Potilaat olivat uhanneet väkivallalla, mutta eivät olleet välttämättä harjoittaneet sitä.
Tulevina vuosikymmeninä Macdonaldin triadin käsite saavutti suosiota ja sitä ryhdyttiin tulkitsemaan muun muassa tulevan sarjamurhaamisen indikaattorina. Väkivaltaista käyttäytymistä koskevassa kirjallisuudessa onkin monia viittauksia Macdonaldin triadiin, mutta aihetta koskeva tutkittu tieto on jäänyt puutteelliseksi. Macdonaldin triadin piirteet saattavat olla vakavan lapsuudessa koetun kaltoinkohtelun merkkejä. Väkivaltarikolliset ovat usein tulleet lapsuudessaan kaltoinkohdelluiksi, mikä voi selittää sen, että joidenkin väkivaltarikollisten taustasta ovat nousseet esiin nämä ongelmat.
Vuonna 1966 Hellman ja Blackman tutkivat 84 vangittua rikoksentekijää ja raportoivat positiivisen yhteyden Macdonaldin triadin piirteiden ja tulevan väkivallan välillä. Useat tulevat yritykset tutkimustulosten toistamiseksi ovat epäonnistuneet. Myös John Macdonald itse toi myöhemmin esiin epäilyn triadin validiudesta. Pyrittyään testaamaan omaa hypoteesiaan hän kertoi vuonna 1968 kirjassaan "Homicidal Threats", ettei tilastollisesti merkitsevää yhteyttä henkirikollisuuden sekä varhaisen iän tuhopolttojen, eläinrääkkäyksen ja enureesin väliltä löytynyt. 206 seksuaalirikollisen potilasaineistosta tehdyssä tutkimuksessa Massachusetts Treatment Center for Sexual Dangerous Personsissa (Prentky ja Carter, 1984) ei löytynyt vakuuttavaa todistusaineistoa sen ajatuksen tueksi, että Macdonaldin triadi ennustaisi aikuisiän rikollisuutta. Tutkimuksen tekijät kuitenkin huomioivat, että triadin yksittäiset piirteet olivat yleisiä erittäin huonoista kotioloista kärsineillä. Jonathan Pincus kuvasi vuonna 2001 julkaisemassaan murhaajia käsitelleessä kirjassa triadin piirteitä lapsuusiässä koetun kaltoinkohtelun merkeiksi. Onkin mahdollista, että Macdonaldin triadi soveltuisi paremmin käytettäväksi huonojen kotiolojen tai huonojen coping-mekanismien indikaattorina lapsilla.
Merkittävät FBI:n profiloitsijat käsittelivät Macdonaldin triadia kirjassaan "Sexual Homicide: Patterns and Motives" vuonna 1988. FBI:n tutkimus oli pienimuotoinen eikä siihen sisältynyt vertailuryhmiä. 36 seksuaalimurhaajan aineiston kattaneessa tutkimuksessa Douglas, Burgess ja Ressler kuitenkin huomasivat monen tutkimuksen kohdehenkilöistä ilmentäneen yhtä tai useampaa Macdonaldin triadin piirrettä.
St James’s Church (Piccadilly)

St James’s Church (Pyhän Jaakobin kirkko) on kirkko Piccadillyllä, Lontoon West Endissä, City of Westminsterin kaupunkipiirissä. Kirkon arkkitehtinä toimi Christopher Wren ja sen vihki käyttöön Lontoon piispa Henry Compton 13. heinäkuuta 1684. Rakennuksen julkisivussa käytettiin portlandkivellä koristeltua punatiiltä, ja puuseppämestari Grinling Gibbons veisti sinne alttarikaapin, jota pidetään yhtenä hänen parhaista luomuksistaan.
St Jamesista tuli pääkirkko St Martin-in-the-Fieldsin seurakunnasta irrotetulle uudelle seurakunnalle, jonka ensimmäiseksi kirkkoherraksi valittiin St Martin-in-the-Fieldsin seurakuntapappi Thomas Tenison, myöhempi Canterburyn arkkipiispa. Nykyinen kirkkoherra Lucy Winkett aloitti virassa vuonna 2010 toimittuaan sitä ennen lukkarina St Paulin katedraalissa.
Kirkkoon haudattiin muotokuvamaalari Mary Beale 1699, ja taidemaalari Angelica Kauffmann vihittiin siellä 1767. Kirkossa on myös muistotaulut découpage-tekniikan mestari Mary Delanylle, merimaalari Willem van de Velde vanhemmalle ja nuoremmalle ja pilapiirtäjä James Gillraylle.
St James mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisuudessa John Vanbrughin komediassa "The Relapse", joka sai ensi-iltansa 1600-luvulla. Päiväkirjassaan tai muissa teoksissaan siitä kirjoittavat John Evelyn (1703), Samuel Pepys (1762) ja Daniel Defoe (1772). Runoilija ja taiteilija William Blake kastettiin vuonna 1757 Grinling Gibbonsin veistämässä kastemaljassa, ja ensimmäisen maailmansodan tuntoja kuvannut runoilija Robert Graves meni kirkossa naimisiin.
Kirkko vaurioitui pahoin lokakuussa 1940 saksalaisten pommittaessa Lontoota. Sodan jälkeen se restauroitiin huolellisesti arkkitehti Albert Richardsonin johdolla ja Lontoon piispa vihki sen uudelleen käyttöön 19. kesäkuuta 1954. Kirkko sai Grade I -luokan suojelukohteen aseman vuonna 1958, ja sodassa tuhoutunut länsitorni rakennettiin uudelleen vuoteen 1968 mennessä.
Liimakorva

Liimakorva eli liimakorvatauti eli sekretorinen välikorvantulehdus on yleinen lapsuusiän korvasairaus. Sen oireisiin kuuluu välikorvassa pitkäkestoisesti säilyvä liimainen erite, joka ei liity äkilliseen akuuttiin välikorvatulehdukseen. Liimakorva on yleinen kuulon heikkenemisen syy pienillä lapsilla ja se saattaakin pitkittyessään viivästyttää lapsen kielellistä tai sosiaalista kehitystä. 
Liimakorvan patogeneesi on monitekijäinen eikä sitä tarkasti tunneta. Suurinta osaa tapauksista edeltää toistuvat välikorvantulehdukset. Kuitenkaan noin neljäsosalla liimakorvaan sairastuvista lapsista ei ole poikkeavaa korvatulehdustaustaa. Allergian tai atopian yhteyttä liimakorvaan on epäilty, mutta tätä ei ole voitu osoittaa varmuudella. Sairautta esiintyy noin 5 %:lla alle 2 vuotiaista lapsista. Yleisimmillään tauti on noin 16 kuukauden iässä.
Oireet.
Liimakorvalle tyypillisin oire on kuulonalenema ja tukkoisuuden tunne korvassa. Oire johtuu välikorvassa olevasta eritteestä, joka häiritsee äänen normaalia johtumista. Kuulonalenema on tyypillisesti lievä ja sen voimakkuus voi myös hieman vaihdella eri päivinä. Pienelle osalle potilaista voi kehittyä keskivaikea noin 40 dB tasoinen kuulonalenema. Lapsi ei aina osaa kertoa kuulon huononemisesta omatoimisesti, ja oireen huomaa usein vanhempi havaittuaan lapsen kuulon huonontuneen. Pitkään jatkuneeseen ja hitaasti kehittyneeseen kuulonalenemaan myös tottuu herkästi, mikä hankaloittaa oireen havaitsemista.
Liimakorvan määritelmään kuuluu oireiden verrattain pitkä kesto vähintään 3 kuukauden ajan. Lyhytkestoisempi, viikkojakin jatkuva tukkoisuuden tunne korvassa on akuutin välikorvatulehduksen jälkeen normaali ilmiö.
Hoito.
Mikäli lapsen kuulon epäillään alenneen, on lääkärin arvio aiheellinen kuulonaleneman syyn selvittämiseksi. Mikäli syyksi epäillään liimakorvaa, ei välitön hoito silti yleensä ole tarpeen. Noin 70 - 80 % tapauksista paranee itsestään kolmen kuukauden kuluessa. Oleellista liimakorvan alkuvaiheessa onkin seuranta, jolla varmistetaan tilanteen paraneminen.
Liimakorvan paranemista voi yrittää nopeuttaa ns. Valsalvan manööverillä, jossa potilas pitää suuta ja sieraimiaan kiinni samalla hengittäen ulos. Tällöin välikorviin pääsee ilmaa korvatorven kautta ja jumiin jäänyt erite saattaa päästä poistumaan. Valsalvan manööveri voi tulla kyseeseen etenkin vanhempien lasten kohdalla, joille menetelmän oppiminen on mahdollista. Pienempien lasten kohdalla pelkkä seuranta ilman aktiivisia toimia riittää alkukuukausien hoidoksi.
Mikäli oireet jatkuvat yli kolme kuukautta tai toistuvat tiheästi, voidaan harkita korvien putkitusta. Putkituksessa tärykalvo puhkaistaan ja sen takana oleva erite imetään pois. Samalla tärykalvon läpi asennetaan muutaman millimetrin kokoinen putki, joka ilmastoi välikorvaa estäen taudin uusiutumista. Putkitus tehdään usein nukutuksessa. Putki pysyy paikallaan yleensä 6-18 kuukautta, minkä jälkeen se poistuu itsestään tai poistetaan lääkärin toimesta.
Ludwig Richter

Adrian Ludwig Richter (1803–1884) oli saksalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Hänen opettajanaan oli hänen isänsä, vaskenpiirtäjä Carl August Richter. Hän jatkoi opintoja Italiassa ja työskenteli sitten Dresdenissä, myöhemmin akatemian professorina. Alkuun hän maalasi tyyliteltyjä italialaisaiheisia maisemia, ja vuoden 1840 tienoilla aiheiksi tuli romanttisen idyllimäisiä kotoisia aiheita ja vähitellen naiivin kansanelämän, tarujen, runojen sekä varsinkin kodin ja lapsimaailman kuvaukset, ja näin hänestä tuli aikanaan maansa suosituimpia taiteilijoita. Hän oli hyvin tyypillinen biedermaierin ajan pikkuporvarillisuuden romantikko ja lastenkamaritaiteilija. Hän kirjoitti muistelmat "Lebenserinnerungen eines deutschen Malers", jotka julkaisi 1885 hänen poikansa, kustantaja Heinrich Richter.
Hvarin kulttuuri

Hvarin kulttuuri oli neoliittisella eli nuoremmalla kivikaudella vallinnut kulttuuri, joka vaikutti Adrianmeren rannikolla. Kulttuurista tiedetään melko vähän.
Eräs Hvarin kulttuuriin liittyvä muinaismuisto on vuonna 2021 merestä löytynyt kivikautinen tie. Kroatialaiset arkeologit löysivät tien Korčulan saaren rantavedestä. Korčula sijaitsee Adrianmeressä Dalmatian rannikolla. Löytö tehtiin Solinen neoliittisella asutuspaikalla. Mudan alta löydetty tie sijaitsee noin viiden metrin syvyydessä, ja se on rakennettu kivilaatoista. Zadarin yliopiston tutkijoiden arvioiden mukaan tie on lähes 7­ 000 vuotta vanha. Meren pohjasta löydettiin samassa yhteydessä myös muun muassa kivikirves ja piikivestä tehtyjä teriä. Noin neljä metriä leveä tie yhdisti aikanaan Solinen kivikautisen asutuskeskuksen nykyiseen Korčulan saareen. Tie kulki kivikaudella kapealla kannaksella. Meren rannalla sijainnutta asutuskeskusta ympäröi kivimuuri. Solinesta löydettiin vuonna 2021 muun muassa kivityökaluja. Asutuskeskuksen ja löydetyn tien iän arvioinnissa käytettiin paikalta löydetystä puunkappaleesta tehtyä radiohiiliajoitusta.
Valsalvan koe

Valsalvan koe eli Valsalvan manööveri tai arkikielessä valsalvaus on italialaisen lääkäri Antonio Valsalvan mukaan nimetty toimenpide tai lääketieteellinen koe, jossa henkilö sisäänhengityksen jälkeen sulkee uloshengitystiensä esimerkiksi sulkemalla kurkunpään tai vaihtoehtoisesti suun ja sieraimet, ja samalla hengitysteiden ollessa suljetut tekee voimakkaan uloshengitysliikkeen.
Valsalvan kokeella on monia eri käyttötarkoituksia. Osa näistä liittyy parasympaattisen hermoston stimulaatioon, jota koe aiheuttaa. Valsalvan kokeella voidaan parasympaattisen stimulaation ansiosta esimerkiksi pysäyttää sydämen takykardiakohtaus.
Toisaalta manööveriä käytetään myös korvatorven avaamiseksi tai sen avoimuuden selvittämiseksi. Korvatorveen kohdistuvaa valsalvan manööveriä varten potilas sulkee suun ja sieraimet, jolloin hengitysliikkeen nenä-nieluun luoma paine purkautuu korvatorven kautta välikorvaan.
Kokeella voidaan myös selvittää, onko hampaan poiston jälkeen avautunut yhteys poskionteloon. Tällöin koe tehdään kuten korvatorvea avattaessa, sulkemalla nenä ja suu ja tekemällä voimakas uloshengitysliike. Mikäli yhteys on avautunut, purkautuu hengitysliikkeen luoma paine poskiontelon kautta poistokuopasta, minkä hammaslääkäri kykenee havaitsemaan.
Lääketieteen ulkopuolella valsalvausta käytetään esimerkiksi sukellusharrastuksen parissa. Tällöin sukeltaja voi valsalvauksen avulla tasata välikorvan paine-eron ja hoitaa siten sukelluksessa paineenvaihtelun myötä lukkeutuneen tai kipeytyneen korvan.
Jens Isak Kobro

Jens Isak de Lange Kobro (20. elokuuta 1882 Vestre Moland – 14. toukokuuta 1967) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1931–1936 ja toimi Norjan puolustusministerinö 1933–1935. Vuosina 1928–1931 sekä 1945 hän oli Tromssan pormestari.
Otto Binswanger

Otto Ludwig Binswanger (14. lokakuuta 1852 Münsterlingen – 15. heinäkuuta 1929 Kreuzlingen) oli sveitsiläinen neurologi ja psykiatri.
Binswangerin isä Ludwig Binswanger vanhempi (1820–1880) sai lääketieteellisen sekä filosofisen koulutuksen ja perusti yksityisen mielisairaiden hoitolaitoksen Kreuzlingeniin vuonna 1857. Binswangerin veli oli hoitokodin johdossa isäänsä seurannut Robert Binswanger (1850–1910). Yksi Binswangerin veljenpojista oli psykiatri Ludwig Binswanger nuorempi (1881–1966). Binswanger opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Strasbourgissa ja Zürichissä. Työskenneltyään vanhempana avustajana Breslaun patologian instituutissa hän hyväksyi vuonna 1880 Carl Westphalin tarjouksen työpaikasta Berliinin Charité-sairaalasta. 30-vuotiaana Binswanger sai nimityksen psykiatrian professoriksi ja mielisairaiden hoitolaitoksen johtajaksi Jenaan, jossa hän työskenteli, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1919. Eläkkeelle jäätyään Binswanger palasi Kreuzlingeniin, jossa hän kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 1929.
Binswangerin erikoistumisalat ja tieteellinen näkökulma olivat laajat. Hän pyrki patologisen histologian tutkimuksessa määrittämään samankaltaisuuksia ja eroavaisuuksia progressiivisen paralyysin ja muiden orgaanisen aivo-oireyhtymän tyyppien välillä. Vuonna 1894 Binswanger kuvasi uuden neuropatologisen oireiston, josta hän käytti nimitystä "encephalitis subcorticalis chronica progressiva". Myöhemmin sairaus nimettiin hänen mukaansa Binswangerin taudiksi. Binswangerin epilepsiaa käsitellyt oppikirja "Die Epilepsie" (1899) pääsi standarditekstin asemaan. Hänen tutkimuksensa heikkohermoisuudesta (1896) ja hysteriasta (1904) tulivat yhtä tunnetuiksi kuin hänen neuropatologinen työnsä. Vuonna 1904 Binswanger laati Ernst Siemerlingin kanssa psykiatrian alan oppikirjan "Lehrbuch der Psychiatrie".
Binswangerin tunnettujen potilaiden joukossa olivat filosofi Friedrich Nietzsche sekä kirjailijat Hans Fallada ja Johannes R. Becher. Binswangerilla oli myös monia opiskelijoita, joista tuli tunnettuja tutkijoita; näiden joukossa oli psykiatri, neuroanatomisti Korbinian Brodmann. Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue poisti aikoinaan Binswangerin juutalaisen taustan johdosta tämän muistolaatan Jenasta, johon se asetettiin sitten takaisin vuonna 2012.
Per Berg Lund

Per Berg Lund (14. lokakuuta 1878 Kristiania – 22. tammikuuta 1954) oli norjalainen juristi ja Venstren poliitikko. Hän toimi Norjan valtiovarainministerinä 1928–1931 ja 1933–1934. Vuosina 1926–1928 ja 1931–1933 hän oli Trondheimin pormestari.
Østlands-Posten

Østlands-Posten on norjalainen vuonna 1881 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Larvik. Se ilmestyy kuudesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Antheny

Antheny on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 39 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista länteen.
Anthenyn keskiaikainen Saint-Remin kirkko on tuhoutunut useita kertoja tulipaloissa vuosisatojen aikana. Tyyliltään kirkko on romaaninen. Linnoitettu kellotorni on peräisin 1200-luvulta.
Karl-Uno Olofsson

Karl-Uno Olofsson (s. 16. joulukuuta 1940 Vindeln, Västerbotten) on entinen keskimatkojen kestävyysjuoksija 1960-luvulla. Hänen päämatkansa olivat 800 ja 1 500 metriä. 
Olofsson vakinnutti asemansa Ruotsin ykkösjuoksijana vuonna 1964. Hänet valittiin olympiaedustajaksi Tokion olympialaisten 1 500 metrille, jossa hän eteni alkueristä välieriin ajalla 3.44,8 sijoittuen viidenneksi. Tie katkesi välierässä, jossa hän juoksi täsmälleen saman ajan kuin alkuerässä, mutta sijoituksen ollessa 7. Kokonaissijoitus oli 13. Tulos oli Olofssonille pettymys, sillä hän oli aiemmin kesällä maaottelussa voittanut Tšekkoslovakian Josef Odložilin, joka olympialaisissa sijoittui Peter Snellin jälkeen olympiahopealle.
Urallaan,joka päättyi loukkaantumisen vuoksi ennenaikaisesti vuonna 1967, Olofsson saavutti vuosina 1963-1965 Ruotsin mestaruuden 1 500 metrillä ja vuonna 1965 myös 800 metrillä. Olofsson oli voittamassa seuralleen IFK Umeålle 4 × 1 500 m -viestimestaruuden kolme kertaa eli vuosina 1963–1965. Uumajan joukkueessa oli myös toinen maajoukkuetason juoksija Bengt Persson. Vuonna 1965 hän voitti myös Pohjoismaiden mestaruuden 1 500 metrillä. Olofsson jäi ennätyksillään 800 ja 1 500 metrillä uransa juuri päättäneen Dan Waernin taakse eli Ruotsin sen hetkisissä kautta aikain tilastossa kakkoseksi. Olofsson edusti urallaan Ruotsia 13 maaottelussa.
Olofsson oli mukana vuosina 1963–1965 kiihkeissä keskimatkojen Suomi–Ruotsi-kamppailuissa. Vuoden 1963 maaottelussa hän tuli kolmanneksi ”Esso” Larssonin voittaessa ja ”Tankki” Salosen ottaessa kakkossijan. Vuonna 1964 Olofsson otti 1 500 metrillä voiton ja hopeaa 800 metrillä. Vuoden 1965 maaottelu oli Suomen Keijo Cederin juhlaa hänen voittaessa molemmat matkat. Olofsson tuli 800 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi.
Uransa loppuvaiheessa hänet nimettiin Ruotsin yleisurheilun Stora Grabbar #230.
Avançon (Ardennes)

Avançon on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Rethelin kaupungista lounaaseen.
Saint-Rémyn kirkko on peräisin 1100- ja 1200-luvuilta. Kirkon poikkilaivan risteys on huomattava leveytensä ja suurten holvikaarien vuoksi. Kirkko on osittain uudelleenrakennettu vuonna 1918.