tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carrie Russell

Carrie Russell (s. 18. lokakuuta 1990) on jamaikalainen pikajuoksija.
Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa Moskovassa Russell oli mukana kultaa voittaneessa Jamaikan pikaviestijuokkueessa. Hän osallistui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin Pekingissä vuonna 2006 ja saavutti pronssia sekä pikaviestistä että 100 metrin juoksusta. Russell oli mukana Shenzhenissä järjestetyissä kesäuniversiadeissa vuonna 2011 saavuttaen kultaa pikaviestistä ja pronssia 100 metriltä.
Ennätyksikseen Russell juoksi 100 metrillä ajan 10,98 ja 200 metrillä ajan 22,62, molemmat vuonna 2013.
Sondre Guttormsen

Sondre Guttormsen (s. 1. kesäkuuta 1999) on norjalainen seiväshyppääjä.
Guttormsen saavutti seiväshypyssä pronssia alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016. Hän sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 2019 ja saavutti pronssia vuonna 2021.
Guttormsen sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Berliinin EM-kilpailuissa 2018 kuudenneksi silloisella ennätyksellään 575 cm. Vuonna 2019 hän sijoittui Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa kuudenneksi ja jäi Dohan MM-kilpailuissa karsintaan. Myös Tokion olympialaisissa 2021 Guttormsen karsiutui loppukilpailusta. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kahdeksanneksi ja samana vuonna Eugenen ulkoratojen MM-kilpailuissa kymmenenneksi sekä Münchenin EM-kilpailuissa kuudenneksi. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 Guttormsen voitti kultaa tuloksella 580 cm. Alle viikkoa myöhemmin hän ylitti ensimmäisen kerran kuusi metriä voittaessaan sisäratojen NCAA-mestaruuden tuloksella 600 cm. Tulos oli Norjan ennätys ja sivusi sisäratojen NCAA-ennätystä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui kahdeksanneksi Pariisin olympialaisissa 2024 tuloksella 580. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia tuloksella 590.
Guttormsen on voittanut Norjan-mestaruuden seiväshypyssä vuosina 2018, 2019 ja 2020. Sisäradoilla hän on voittanut Norjan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa vuonna 2017.
Guttormsenin ulkoratojen seiväshyppyennätys on 590 cm, jonka hän hyppäsi huhtikuussa 2023 Austinissa. Se on paras norjalaisen ulkoradoilla hyppäämä tulos. Hän ylitti 580 cm ensimmäisen kerran heinäkuussa 2019 Leverkusenissa.
Sondre Guttormsenin pikkuveli Simen Guttormsen on myös seiväshyppääjä.
Simen Guttormsen

Simen Guttormsen (s. 19. tammikuuta 2001) on norjalainen seiväshyppääjä.
Guttormsen voitti seiväshypyssä Norjan-mestaruuden vuonna 2021. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän jäi karsintaan tuloksella 565 cm.
Guttormsen ylitti 570 senttimetrin rajan ensimmäisen kerran kesäkuussa 2022 Göteborgissa tuloksella 571 cm ja paransi ennätystään 572 cm:iin yhdeksän päivää myöhemmin Täbyssä.
Simen Guttormsenin isoveli Sondre Guttormsen on myös seiväshyppääjä.
Pyhän Filipin kirkko (Salford)

Pyhän Filipin kirkko on Grade II* -luokan suojeltu kirkkorakennus Salfordissa, Englannissa. Se kuuluu Manchesterin anglikaaniseen hiippakuntaan. Uusklassista tyyliä edustava kirkko on valmistunut vuonna 1825.
Jura Levy

Jura Levy (s. 4. marraskuuta 1990) on jamaikalainen pikajuoksija.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Levy on ollut kahdesti voittamassa Jamaikan pikaviestijuokkueessa mitalia; vuonna 2011 Daegussa hopeaa ja vuonna 2017 Lontoossa pronssia. Daegussa Levy juoksi ainoastaan alkuerissä. Hän osallistui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin Bydgoszczissa vuonna 2008 saavuttaen pikaviestin hopeaa ja sijoittuen 200 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Levy oli mukana Ostravassa järjestetyissä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja juoksi hopeaa voittaneessa Jamaikan pikaviestijuokkueessa.
Ennätyksikseen Levy juoksi 100 metrillä ajan 11,06 vuonna 2017, 200 metrillä ajan 22,76 vuonna 2011 ja 400 metrillä ajan 53,58 vuonna 2011.
Frans Salmus

Frans Adolf Salmus, sukunimi aik. "Selin" (6. marraskuuta 1866 Tampere – 25. tammikuuta 1940 Lempäälä) oli suomalainen maanviljelijä ja Aamulehteä kustantaneen Tampereen Kirjapaino Osakeyhtiön isännöitsijä.
Frans Salmuksen vanhemmat olivat kauppias Gustaf Selin ja Vivika Karlund. Päästyään Hämeenlinnan normaalilyseosta hän palveli vapaaehtoisena Hämeen tarkka-ampujapataljoonassa mutta siirtyi sitten liikealalle. Salmus toimi aluksi konttoristina mutta hän osti sitten vuonna 1891 veljeltään vuonna 1887 perustetun kivennäis- ja virvoitusjuomia valmistaneen Selinin vesitehtaan. Salmus johti vesitehdasta vuoteen 1907 saakka jolloin hän myi sen ja siirtyi maanviljelijäksi ostettuaan vuonna 1902 Lempäälästä Lopen kartanon. Vuonna 1929 Salmus luovutti kartanon tyttärelleen ja siirtyi asumaan Lempäälän Herralan kylän takamaille perustamalleen Tervajärven uudistilalle.
Salmus oli Aamulehteä julkaisevan Tampereen Kirjapaino Osakeyhtiön isännöitsijäna 1894–1906. Tänä aikana yhtiölle ostettiin 1899 oma toimitalo, rakennettiin uusi kirjapainotalo sekä hankittiin ensimmäiset latomakoneet. Maanviljelijäksi siirryttyään Salmus jatkoi edelleen Tampereen Kirjapaino Osakeyhtiön johtokunnan jäsenenä ja oli johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1925 alkaen.
Salmus oli Lempäälässä kunnallislautakunnan ja köyhäinhoitolautakunnan puheenjohtajana sekä valtuuston varapuheenjohtajana. Hän kuului Tampereen Ympäristön Maidonmyynti Oy:n johtokuntaan.
Frans Salmuksen veli Gustaf Alfred Selin (1865–1916) kävi Turun kauppaopiston ja omisti vuodesta 1896 oman puutavaraliikkeen sekä vuodesta 1905 Pyhäjärven höyrysahan, jonka yhteydessä oli sahatavaran kuivaamo ja höyläämö.
Langen (Hessen)

Langen on kaupunki Offenbachin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on osa Frankfurt am Mainin eteläistä esikaupunkialuetta.
Maantiede.
Langen sijaitsee Hessenin eteläosassa noin 15 kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta etelään ja suunnilleen saman verran Offenbach am Mainista lounaaseen. Langenin eteläpuolella sijaitsee Darmstadt, josta etäisyys Langeniin on niin ikään noin 15 kilometriä.
Langen koostuu kaupunginosista Altstadt, Zentrum, Neurott, Nordend, Linden ja Oberlinden sekä Steinberg. Langenin kaupunkirakenne on varsin yhtenäinen. Asutus on keskittynyt kunnan hallinnollisen alueen keskiosaan, jonka luoteis- ja kaakkoispuoliset alueet ovat suhteellisen metsäisiä.
Historia.
Langenin alueella on asuttu jo kivikaudella. Alemannit perustivat sinne kylän 400-luvulla ja ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 834 muodossa Langungon. Paikkakunnan merkitystä lisäsi sijainti kahden tärkeän kauppareitin risteyksessä. Langenin koillispuolella sijaitsevaan Dreieichiin perustettiin keskiaikana ylimystölle tarkoitettu metsästysalue, joka ulottui myös Langeniin. Paikkakunta suojattiin 1330-luvulla linnoituksella, josta on säilynyt muun muassa kaksi tornia. Langenista tehtiin kauppala 1813 ja kaupunki 1883. Liikenteellisesti suotuisa sijainti avitti kaupungin kehitystä ja se kytkettiin rautatieverkkoon 1846. Langenin väkiluku oli 1900-luvun alussa noin 5 600. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ranskan joukot miehittivät kaupungin, miehitys kesti vuoteen 1930. Kansallissosialismin aikana Langenin synagoga tuhottiin ja toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain joukot miehittivät kaupungin. Langen oli säästynyt sodan tuhoilta, ja sinne virtasi asukkaita läheisistä suurkaupungeista. 1950-luvulla rakennettiin täysin uusin asuinalue, Oberlinden
Langenissa on 1900-luvun jälkipuoliskolla rakennettujen asuinalueiden ohella useita historiallisia ristikkotaloja. Kirkoista huomattavimpia on 1879–1883 rakennettu Evangelische Stadtkirche Langen (Langenin evankelinen kaupunginkirkko). Sen 54 metriä korkea torni on Langenin maamerkki.
Talous ja liikenne.
Langenissa toimii useita huipputeknologian yrityksiä. Langen kuuluu Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piiriin, sen rautatieaseman nimi on Bahnhof Langen (Hess). Moottoritie BAB 3 kulkee kaupungin pohjoispuolitse ja BAB 5 länsipuolitse. BAB 661 kulkee kaupungin alueen halki keskustan itäpuolitse. Kokoojatienä ja kaupungin pohjoispuolisena ohitustienä toimii Bundesstraße 486. Frankfurt am Mainin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Langenin luoteispuolella.
Neu-Isenburg

Neu-Isenburg on kaupunki Offenbachin piirikunnassa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Hugenotit perustivat sen 1699 ja nykyisin se on osa Frankfurt am Mainin eteläistä esikaupunkivyöhykettä.
Maantiede.
Neu-Isenburg sijaitsee Hessenin eteläosassa noin seitsemän kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta etelään ja noin kahdeksan kilometriä Offenbach am Mainista lounaaseen.
Neu-Isenburg koostuu kantakaupungista, Gravenbruchin satelliittikaupungista ja Zeppelinheimista, joka liitettiin Neu-Isenburgiin 1977. Gravenbruch sijaitsee aivan kaupungin itäkolkassa ja Zeppelinheim kaupungin länsiosassa Frankfurt am Mainin kansainvälisen lentoaseman tuntumassa. Kantakaupunki Neu-Isenburg sijaitsee kaupungin hallinnollisen alueen keskivaiheilla. Kaupunginosia erottaa toisistaan metsäalueet.
Historia.
Neu-Isenburg on keskieurooppalaiseksi kaupungiksi nuori. Ranskasta muuttaneet hugenotit perustivat sen 24. heinäkuuta 1699. Kreivi Johann Philipp von Isenburg-Offenbach (1655–1718) oli antanut tulokkaille metsäalueen aivan Frankfurtin eteläpuolelta ja takasi näille uskonnonvapauden ja oikeuden käyttää ranskankieltä. Suopeus johtui pitkälti kreivin pyrkimyksestä nostaa kolmikymmenvuotisen sodan kurjistama Offenbachin seutu jaloilleen. Neu-Isenburg sai barokki-ihanteiden mukaisen suorakulmaisen ruutukaavan ja ensimmäinen raatihuone valmistui 1702. Kaupunkiin alkoi muuttaa myös saksankielistä väestöä, ja saksasta tuli virkakieli 1820-luvulla. Kirkossa oli alettu saarnata sekä ranskaksi että saksaksi 1760-luvulla. Neu-Isenburg teollistui 1800-luvun lopulta alkaen ja se sai kaupunkioikeudet. Toisen maailmansodan aikana Neu-Isenburg kärsi huomattavia pommitustuhoja. Sodan jälkeen rakennettiin Gravenbruchin satelliittikaupunki ja Neu-Isenburgin väkiluku kasvoi voimakkaasti.
Neu-Isenburgissa sijaitsee muun muassa museo Zeppelin-museum, kaupunginmuseo Haus zum Löwen ja monitoimihalli Hugenottenhalle.
Talous ja liikenne.
Neu-Isenburgin elinkeinoelämä on kehittynyt valmistavasta teollisuudesta palvelualojen ja tietointensiivisen talouden suuntaan. Kaupungin logistinen sijainti on erinomainen. Sen rautatieasema, Bahnhof Neu Isenburg, on Frankfurtin lähiliikennejärjestelmän piirissä. Moottoritie BAB 3 kulkee kaupungin pohjoispuolitse ja BAB 5 länsipuolitse. BAB 661 kulkee kaupungin alueen halki kantakaupungin ja Gravenbruchin välistä.
Pieni Savijärvi (Lieksa)

Pieni Savijärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen metsäjärvi Lieksan pohjoisosassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 79 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 113 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Pienen Savijärven ulottuvuus lounaasta koilliseen on 1,8 kilometriä. Järven eteläisimmän osan muodostaa Haukkalahti, jonka suulla sijaitsee muutaman aarin laajuinen nimetön saari. Järven pohjoinen osa on länsi–itäsuuntaisesti yli kilometrin leveä. Yli neljäsosa Pienestä Savijärvestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee järven kaakkoispuolisen Kesävaaran tuntumassa; kymmenen metrin syvyyskäyrä kulkee paikoin vain muutaman metrin päässä Kesävaaran rannalta.
Pienen Savijärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Järven luoteispuolella sijaitsee Äijänpäivänjärvi ja koillispuolella Savijärvi.
Pienen Savijärven vesitilavuus on 5 872 000 kuutiometriä.
Pieni Savijärvi (04.435.1.014) kuuluu Savijoen valuma-alueeseen (04.435), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijärven alue (04.43) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Savijoen alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista järveä. Laajimmat ovat Savijärvi, Pieni Savijärvi ja Särkilampi.
What About Livingstone?

What About Livingstone? on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1974. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Päävokalisteina ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad. Kappale julkaistiin yhtyeen toisella studioalbumilla "Waterloo".
"What About Livingstone?" -kappaleen levyttäminen aloitettiin 16. lokakuuta 1973, sen työnimenä oli "Baby I Won't Come Back".
The Guardian -lehden Alexis Petridis arvioi "What About Livingstone?" -kappaleen sanoituksen epätavalliseksi. Se moitiskelee ruotsalaista nuorisoa, joka ei tunnu osoittavan kiinnostusta suuriin löytöretkeilijöihin. Se on määritelty myös novelty-kappaleeksi, kuten "King Kong Song".
"What About Livingstone?" on versioitu muutaman kerran. Siitä on tehty muun muassa tanskankielinen versio "Lykken er kærlighed".
Dum Dum Diddle

Dum Dum Diddle on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1976. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Päävokalisteina ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad.
"Dum Dum Diddle" -kappaleen levyttäminen aloitettiin 19. heinäkuuta 1976. Ensimmäinen julkaisu oli "Arrival"-studioalbumilla lokakuussa 1976. RCA Victor julkaisi sen seitsentuumaisena singlenä Argentiinassa b-puolenaan "Tigre" ("Tiger"). Laulun sanoitusta on pidetty banaalina ja hupsuna.
"Dum Dum Diddle" on versioitu muutaman kerran. Muun muassa The Sessionmen ja Beagle ovat levyttäneet siitä omat tulkintansa.
Quanesha Burks

Quanesha Burks (s. 15. maaliskuuta 1995) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä.
Burks sijoittui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2014 pituushypyssä viidenneksi. Vuonna 2015 hän sijoittui Pan-Amerikan kisoissa kahdeksanneksi ja voitti silloisella ennätyksellään 693 cm NACAC:n mestaruuden. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän ei päässyt karsinnasta jatkoon. Vuonna 2018 hän sijoittui neljänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa halliennätyksellään 681 cm ja saavutti NACAC:n mestaruuskilpailuissa hopeaa. Tokion olympialaisissa 2021 hän jäi karsintaan. Vuonna 2022 hän sijoittui viidenneksi Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 677 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui neljänneksi yhden senttimetrin pronssimitalisti Leticia Oro Melolle hävinneenä tuloksella 688 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän oli kahdeksas tuloksella 660 cm.
Burks ylitti pituushypyssä kuuden metrin rajan ensi kerran vuonna 2012. Hänen elokuussa 2015 San Joséssa hyppäämänsä tulos 693 cm säilyi hänen ennätyksenään lähes kuusi vuotta, kunnes hän kesäkuussa 2021 Eugenessa Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hyppäsi tuloksen 696 cm, joka riitti kolmanteen sijaan ja olympiaedustuspaikkaan. Hän paransi ennätyksensä lukemiin 698 cm Lontoossa heinäkuussa 2023. Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2022 Eugenessa hän hyppäsi myötätuulessa voittotuloksen 706 cm ja saavutti ensimmäisen ulkoratojen kansallisen mestaruutensa. Sisäradoilla hän oli Yhdysvaltain-mestari vuosina 2020 ja 2022. NCAA:n mestaruuden hän voitti vuonna 2015 tuloksella 691 cm, joka pysyi hänen ennätyksenään pari kuukautta. Burksin ennätys 100 metrin juoksussa on 11,19 sekuntia vuodelta 2018 ja sisäradoilla 60 metrin juoksussa 7,20 sekuntia samalta vuodelta.
Tiffany Flynn

Tiffany Flynn (s. 2. syyskuuta 1995) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä.
Flynn sijoittui pituushypyssä Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 neljänneksi halliennätyksellään 678 cm. Hän sijoittui kesäkuussa 2022 Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi tuloksella 669 cm ja pääsi mukaan Eugenen MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui 12:nneksi hypättyään karsinnassa tuloksen 673 cm mutta jäätyään loppukilpailussa tulokseen 648 cm.
Flynn ylitti pituushypyssä ulkoradoilla kuuden metrin rajan ensi kerran toukokuussa 2015. Hän paransi ulkorataennätystään seuraavan kerran vasta vuonna 2020. Nykyisen ennätyksensä 680 cm hän hyppäsi kesäkuussa 2021 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa, joissa hän sijoittui neljänneksi. Sisäradoilla hän ylitti kuuden metrin rajan tammikuussa 2015 ja teki nykyisen ennätyksensä 678 cm MM-hallikisoissa 2022.
Brooke Buschkuehl

Brooke Buschkuehl (o.s. Stratton, s. 12. heinäkuuta 1993) on australialainen pituushyppääjä.
Buschkuehl sijoittui pituushypyssä nuorten sarjoissa kymmenenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009, kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 ja seitsemänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Aikuisten tasolla hän jäi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 vielä karsintaan. Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 hän oli viides tuloksella 675 cm. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 674 cm. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 667 cm. Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän saavutti hopeaa tuloksella 677 cm. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli kymmenes tuloksella 646 cm. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 683 cm ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 viidenneksi kaksi senttimetriä pronssimitalisti Leticia Oro Melolle hävinneenä tuloksella 687 cm. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 695 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023.
Vuonna 2020 alkaneiden polvivaivojen vuoksi Buschkuehl kävi leikkauksessa olympialaisten jälkeen syyskuussa 2021. Hän palasi kilpakentille toukokuussa 2022 ja hyppäsi heinäkuussa Chula Vistassa, Kaliforniassa uuden ennätyksensä 713 cm. Aiemmin hän oli ylittänyt seitsemän metriä vain maaliskuussa 2016 Perthissä tuloksellaan 705 cm. Sisäradoilla hänen paras tuloksensa on kuusi päivää tuon ensimmäisen seitsenmetrisen jälkeen Portlandin MM-hallikisoissa hypätty 675 cm.
Arlesin kuningaskunta

Burgundin kuningaskunta, tai Arlesin kuningaskunta, oli Ylä- ja Ala-Burgundin yhdistymisessä muodostunut kuningaskunta nykyisessä Kaakkois-Ranskassa ja Länsi-Sveitsissä. Kuningaskunta liitettiin Pyhään saksalais-roomalaiseen valtakuntaan vuonna 1032 ja siitä lähtien se oli yksi valtakunnan kolmesta osasta yhdessä Saksan ja Italian kanssa.
Vain harvat keisarit edes vaivautuivat krunnauttamaan itseään myös Arlesin kuninkaaksi. Osia kuningaskunnasta erosi siitä, ja vuonna 1378 keisari Kaarle V liitti jäljelläolevan kuningaskunnan Ranskaan.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2022

Suomi on ollut alusta asti mukana kaikissa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa ja osallistui vuonna 2022 kisoihin 18. kerran.
Joukkue.
Eugenen MM-kisoihin valittiin 36 suomalaisurheilijaa, 12 miestä ja 24 naista. Suomella on aiemmin ollut suurempi joukkue vain Helsingissä järjestetyissä kisoissa ja yhtä urheilijaa enemmän Stuttgartissa 1993. Monet suomalaisurheilijat saivat paikan Kansainvälisen yleisurheiluliiton näihin kisoihin käyttöön ottaman rankingjärjestelmän ansiosta.
Menestys.
Suomi ei saanut mitaleja. Pistesijoille ylsi neljä urheilijaa: Lassi Etelätalo keihäänheitossa ja Wilma Murto seiväshypyssä sijoittuivat kuudenneksi, Silja Kosonen moukarinheitossa oli seitsemäs ja Oliver Helander keihäänheitossa päätyi kahdeksanneksi. Suomen-ennätystä paransivat Viivi Lehikoinen 400 metrin aitajuoksussa (54,60) sekä Elisa Neuvonen (2.57.42) ja Aleksi Ojala (2.28.22) 35 kilometrin kävelyssä.
Sikstus

Sikstus on Suomessa käytetty harvinainen miehen etunimi. Siitä tunnetaan myös vanhempi, latinalainen nimiasu Sixtus.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on heinäkuuhun 2022 mennessä tilastoitu noin 80–100 "Sikstus"-nimistä ja noin 30–50 "Sixtus"-nimistä miestä.
Nimen tausta ja nimipäivä.
Sixtus-nimen lähtömuotona on kreikan kielen sana ’tasoitettu, silitetty’ ("xystós"). Toisen, kansanetymologisen selityksen mukaan Sixtus olisi muunnelma roomalaisesta nimestä "Sextus", jonka merkitys on ’kuudes’.
Katolisella kirkolla on ollut useita Sixtus-nimisiä paaveja. Tätä kautta nimi on päätynyt keskiajalla suomalaiseen kalenteriin: Mikael Agricola mainitsi ”Sixtus Pauin” vuoden 1544 rukouskirjassaan elokuun 5. päivän kohdalla. Hän viittasi marttyyripaavi Sixtus II:een, joka perimätiedon mukaan surmattiin 6. elokuuta 258. Kun Sixtus-nimi otettiin Suomen almanakkaan vuonna 1706, nimipäiväksi tuli 6. elokuuta. Nimi pysyi almanakassa vuoteen 1928 asti. Suomenkielisessä kalenterissa (muttei ruotsinkielisessä) alettiin 1850-luvulla käyttää "Sixtuksen" sijaan kirjoitusasua "Sikstus".
Wiitta

Wiitta Oy on suomalainen muoviteollisuusyritys, joka toimii Heinolan Hevossaaressa. Yritys valmistaa muovituotteita ruiskuvalutekniikalla. Tuotteissa käytetään erilaisia muovimateriaaleja sekä kierrätysmuoveja, kuten esimerkiksi Hesburger-tarjottimessa.. Yritys valmistaa tuotteita sopimusvalmistusasiakkaille ja omilla tuotemerkeillä. Yrityksen omia tuotteita ovat viemäriyhteet, The Pulkka by Wiitta -lumilelut sekä Mehujehu by Wiitta -pillimehukotelo.
Wiitta Oy on perustettu vuonna 1972 Saarijärvellä nimellä T:mi Wiitta-Tuote. Yritys muutti 1975 Kuivaniemelle. Toiminta laajentui 1997 Heinolaan.
Wiitta laajeni vuonna 2013 hankkimalla Schoeller Allibertin tuotantotoiminnan Heinolasta. Samalla toiminta laajeni Hevossaareen.
Wiitta osti vuonna 2021 Orthexilta lumileluliiketoiminnan.
Elsebeth Gerner Nielsen

Elsebeth Gerner Nielsen (s. 5. tammikuuta 1960) on tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1994–2007 ja toiminut Tanskan kulttuuriministerinä 1998–2001.
Bergisches Land

Bergisches Land on matala vuoristoalue Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Reinin itäpuolella ja Ruhrin eteläpuolella. Maisemaa muovaavat metsät, niityt, joet ja purot, ja alue sisältää yli 20 tekojärveä. Wuppertal on alueen yksi suurimmista kaupungeista ja sitä pidetään alueen epävirallisena pääkaupunkina, kun taas eteläisellä osalla on nykyään läheisempiä taloudellisia ja sosiokulttuurisia siteitä Kölniin. Wuppertal ja sen naapurikaupungit Remscheid ja Solingen muodostavat "Bergisches Städtedreieck" nimisen kaupunkien yhteistyöalueen.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1993

Suomi on ollut alusta asti mukana kaikissa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa ja osallistui vuonna 1993 kisoihin neljännen kerran.
Joukkue.
Stuttgartin MM-kisoihin valittiin 39 suomalaisurheilijaa, 22 miestä ja 17 naista. Näistä Minna Lainio pudotettiin joukkueesta hänen jäätyään kiinni dopingtestissä ja Risto Ulmala kieltäytyi lähtemästä kisoihin todeten kuntonsa liian heikoksi. Joukkueessa oli siis mukana 37 urheilijaa. Joukkueen johtajana toimi Pentti Karvonen ja teknisenä johtajana Into Turvanen.
Menestys.
Suomi sai kisoissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa. Sari Essayah voitti kultaa 10 kilometrin kävelyssä. Hopeaa saivat Kimmo Kinnunen keihäänheitossa ja Valentin Kononen 50 kilometrin kävelyssä. Pistesijoille ylsivät Ari Pakarinen keihäänheitossa viidenneksi sekä naisten viestijoukkue Anu Pirttimaa, Sisko Hanhijoki, Sanna Hernesniemi ja Marja Salmela 4 × 100 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi. Suomi sijoittui mitalitilastossa yhdeksänneksi ja pistetilastossa 28 pisteellä 14:nneksi.
Luettelo ranskalaisista koiraroduista

Ranskalaisista koiraroduista Suomessa suosituin on villakoira, joista tarkemmin ottaen kääpiövillakoira. Ranskassa suosituin kotimainen rotu on puolestaan bretoni. Ranskan kennelliitto Société Centrale Canine on hyväksynyt myös viisi sellaista rotua joilla ei ole vielä FCI-tunnustusta. Ranskalaisista roduista suurin osa on erilaisia ajokoiria.
Kalervo Kotivalo

Kalervo Kotivalo (3. joulukuuta 1902 – 10. tammikuuta 1958 Karhula) oli suomalainen yleisurheilija. Kymin Veikkoja edustanut Kotivalo voitti kuulantyönnön, kiventyönnön ja viisiottelun vuonna 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa. Virolahdelta kotoisin ollut Kotivalo edusti myös Virolahden Vapautta ja Viipurin Rientoa. Kotivalosta tuli TUL:n kuulamestari vuonna 1930 tuloksella 13,22 metriä.
Kotivalo kuoli tammikuussa 1958 Kotkan Rannikkopatteriston Kirkonmaan linnakkeella räjähdysonnettomuudessa, jossa dynamiittilaatikko tuntemattomasta syystä räjähti laturin selässä. Paikalla työmiehenä olleen Kotivalon toinen jalka ja käsi murskautuivat. Kotivaloa kuljettamaan tilattiin ambulanssilentokone, johon isokokoista Kotivaloa ei kuitenkaan saatu sopivasti sijoittumaan. Kotivalo vietiin yhtiöalus "Pyhtää"llä Kotkan sairaalaan, jossa hän leikkauksen jälkeen kuoli.
Merja Vaaran katoaminen

Merja Tuulikki Vaara (s. 19. heinäkuuta 1963) oli henkilö, joka katosi Rovaniemellä 27. heinäkuuta 1980. Hän oli katoamisen aikaan 17-vuotias. Vaara poistui työpaikaltaan vartiointiliikkeestä aamulla kello 5.30 paikkeilla, ja viimeisen vahvistetun havainnon hänestä teki vartiointiliikkeen omistaja. Tällöin tyttö oli astelemassa maantien suuntaan. Vaara julistettiin kuolleeksi 19. toukokuuta 1999.
Vaarasta kirjattiin katoamisilmoitus 28. heinäkuuta 1980. Katoamisilmoituksen teki hänen äitinsä, sillä hän oli jättänyt saapumatta Jaatilan kylässä sijainneeseen kotiinsa. Kävi ilmi, että Vaara palasi sinne usein liftaamalla. Katoamisaamuna ohi ajanut nainen teki vielä epävarman havainnon Vaarasta vakiintuneella liftauspaikalla Keskon rakennuksen kohdalla. Lehdistö tiedotti katoamisen jälkeen lisäksi poliisin tietoon saatetusta vihjeestä, jonka mukaan Vaara olisi noussut katoamisesta seuraavana päivänä noin 40-vuotiaan miehen kuljettamaan ruskeaan mustakattoiseen Vauxhall Viva- tai Opel Kadett -merkkiseen autoon, jonka rekisteri alkoi kirjaimilla OH. Toisaalta aamulenkillä ollut mies kertoi nähneensä mahdollisesti Vaaran nousevan katoamisaamuna kuorma-auton kyytiin tavanomaiselta liftauspaikaltaan valtatiellä.
Poliisi ei uskonut Vaaran kohdalla omaehtoiseen katoamiseen, mutta tätä ei kyetty sulkemaan kokonaan poiskaan, kuten ei onnettomuuden tai itsemurhan mahdollisuuksiakaan. Poliisi piti henkirikoksen mahdollisuutta varteenotettavana. Tapaukseen liittyviä vihjeitä on tarkistettu vielä ainakin vuonna 2019.
Merja Vaaran katoaminen on yksi yhdestätoista tapauksesta, joita Tiina Saari ja Maiju Majamaa käsittelevät Into Kustannuksen kustantamassa "Ei jälkeäkään – 11 suomalaista kadonnutta ja kaivattua" -kirjassa.
Oskar Lindborg

Oskar Lindborg (12. tammikuuta 1900 Vaasa – 6. maaliskuuta 1932 Pietarsaari) oli suomalainen yleisurheilija. Pietarsaarelaista Stjärnania edustanut Lindborg voitti kuulantyönnön kevyen kuulan ja kiekonheiton vuonna 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa. 1930-luvun vaihteessa Lindborg muutti Enskedeen Ruotsiin. Joidenkin lehtitietojen mukaan hänellä olisi ollut Ruotsin kansalaisuus.
Lindborg kuoli vain 32-vuotiaana keuhkokuumeeseen Pietarsaaren Malmin sairaalassa 1932.
Thorsten Domke

Thorsten Domke on sveitsiläinen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton maailmanmestaruuden 2000.
Kilpaura.
Domke saavutti IKO Matsushima -liiton ensimmäisissä EM-kilpailuissa hopeaa hävittyään keskisarjan loppuottelussa Lajos Horvathille.
Domke eteni avoimessa painoluokassa käydyn MM-kilpailujen loppuotteluun saakka, jossa hän voitti mestaruuden Bela Haszmania vastaan.
Jussi Laiho

Juho Feliks ”Jussi” Laiho (synt. Juselius, 13. tammikuuta 1893 Suomusjärvi – 9. joulukuuta 1972) oli suomalainen yleisurheilija. Laiho oli 1910-luvulla Suomen lahjakkaimpia heittäjiä ja hänet tunnettiin myös moniottelijana. Laiho edusti Salon Viestiä, Turun Urheiluliittoa ja Turun Weikkoja.
Ura.
Suomusjärven Lahnajärvellä syntynyt Laiho jäi jo pienenä orvoksi ja hankki elantonsa 14-vuotiaasta lähtien maataloustöillä. Säännöllisen valmentautumisen ja kilpailemisen hän aloitti vuonna 1912. Vuosina 1915-1917 Laiho saavutti useita Kalevan kisojen hopeamitaleita kuulantyönnössä, kiekonheitossa ja moukarinheitossa olympiamitalisti Elmer Niklanderin jälkeen. Lisäksi hän voitti viisiottelun SM-kultaa 1916 ja kymmenottelun SM-kultaa eli niin sanotun Suomen urheilukuninkaan tittelin 1917. 
Sisällissodan seurauksena Laiho pakeni syksyllä 1918 Ruotsiin, jossa hän jatkoi kilpailemista IF Linnéan riveissä. Kesällä 1919 Laiho työnsi Kööpenhaminassa kuulan Pohjoismaiden ennätyksen 14,29. Hänellä oli hallussaan myös kevyen kuulan SE-tulos 16,08, jonka olympiavoittaja Ville Pörhölä rikkoi 1921.
Laiho palasi kotimaahan keväällä 1920 ja vaihtoi TUL:n alaiseen Turun Weikkoihin. Samana kesänä Laiho olisi valittu Antwerpenin kesäolympialaisiin, mutta TUL:n urheilijana hän jäi pois kisoista. 1920-luvulla Laiho saavutti useita TUL:n mestaruuksia eri heittolajeissa. Vuonna 1925 hän voitti moukarinheiton ja 12,5 kg:n painonheiton Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa. Kiekonheitossa Laiho sijoittui toiseksi Oskar Lindborgin jälkeen. Urheilu-uransa päätyttyä Laiho keskittyi Lahnajärvellä sijainneen maatilansa viljelyyn.
Olavi Niemi (korkeushyppääjä)

Olavi Ilmari Niemi (29. heinäkuuta 1898 Helsinki – 5. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Helsingin Kullervoa edustanut Niemi voitti korkeushypyn vuonna 1925 Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa jakamalla voiton Kalle Korven kanssa tuloksella 179.
Niemen vanhemmat olivat Gustaf Adolf Niemi ja Ida Sofia (o.s. Nyström). Niemi toimi hienomekaanikkona OTK kahvipaahtimolla ja hän asui koko ikänsä Helsingin Kalliossa. Talvi- ja jatkosotien aikana hän ei elintarviketeollisuudessa palvelemisensa takia joutunut rintamalle, mutta toimi Helsingissä pomminpoistajana. Kansalaissodan jälkeen työväen urheiluseurat suljettiin muusta urheilusta ja olympiakisoista, joten Niemi osallistui vain niiden omiin kilpailuihin ja työläisolympialaisiin 1925. Korkeushypyn - jossa siis jakoi voiton - lisäksi hän osallistui kolmiloikkaan työläisolympialaisissa ja oli siinä viidennellä sijalla. Niemi osallistui voitokkaasti yhdessä Eino Borgin kanssa myös Latvian Työväen Urheiluliiton Libaussa 1923 järjestämään kansainväliseen urheilujuhlaan, jossa voitti korkeushypyn ja pituushypyn. Niemi kilpaili yleisurheilussa vuoteen 1929 saakka. Niemi oli yleisurheilu-uransa jälkeen 1930-luvulla myös hyvä keilaaja. Helsingin olympialaisissa hänellä oli paikka olympiavoittajien aitiossa.
Niemen puoliso oli Anna Lydia (o.s. Löfving) (1896–1988) Heidän tyttärenpoikansa on Teknologian tutkimuskeskuksen johtava tutkija Lasse Makkonen.
Rieti (täsmennyssivu)

Rieti voi tarkoittaa seuraavia:
Björköby (taajama)

Björköby, myös Björkö, on kylä ja taajama Björkön saarella Mustasaaressa, Pohjanmaan maakunnassa. Kylä oli aikaisemmin osa Björköbyn kuntaa, jonka kuntakeskus sekä ainoa maarekisterikylä se oli. Vuonna 1973 Björköby yhdistyi Mustasaareen yhdessä Raippaluodon, Koivulahden ja Sulvan kuntien kanssa.
Vuonna 2020 taajaman väkiluku oli 269. Björköby on asukasluvultaan Mustasaaren pienimpiä taajamia. Taajaman maapinta-ala on 2,69 km² ja väestöntiheys 100,0 as./km² (2020).
Björköbyn kylä on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Björköbyn kylämaisema koostuu lukuisista peltoaloista ja 1800-luvulla rakennetuista punamullatuista puolitoistakerroksisista asuinrakennuksista.
Kylässä toimivia palveluita ovat lähikauppa ja Mustasaaren kunnan ylläpitämä, kaksi kertaa viikossa auki oleva, Mustasaaren kunnankirjastoon ja laajemmin Fredrika-kirjastoihin kuuluva Björköbyn kirjasto.
Björköby valittiin Suomen valtakunnalliseksi vuoden kyläksi vuonna 2000.
Liikenne.
Yhdystie 7240 Raippaluodon kirkonkylästä kulkee kylän läpi päättyen Svedjehamniin.
Issaquenan piirikunta

Issaquenan piirikunta () on Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 338 vuonna 2020, ja se oli väkiluvultaan Mississippin osavaltion pienin piirikunta. Piirikunnan hallintokeskus on Mayersvillen kunta, joka on myös piirikunnan ainoa kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1844.
Väestö.
Vuonna 2020 Issaquenan piirikunnan 1 338 asukkaasta mustia oli 60,3 %, valkoisia 38,1 %, aasialaisia 0,5 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. Asukkaista 0,2 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.
Tšaplynka

Tšaplynka (; ) on kaupunkityyppinen taajama Kah’ovkan piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Vuonna 2021 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 9 539 .
Paikkakunta oli aiemmin Tšaplynkan piirin hallintokeskus. Heinäkuussa 2020 Ukrainan piirijakoa selkeytettiin yhdistelemällä piirejä ja muita aluehallinnon toisen tason yksiöitä. Tällöin Tšaplynka liitettiin piireineen osaksi aiempaa laajempaa Kah’ovkan piiriä.
Alkuvuodesta 2022 Tšaplynkan taajama joutui osana Venäjän hyökkäyssotaa tuolloin alkaneen tilapäisen venäläismiehityksen ja venäläistämispyrkimysten piiriin. Maaliskuun 7. päivänä uutisoitiin yli 3000 ihmisen mielenosoituksesta miehitystä vastaan Ukrainan lippuja kantaen. Miehittäjille laulettiin ja huudettiin Menkää kotiin! Sotilaat ampuivat ilmaan pyrkiäkseen hajottamaan mielenosoitusta, mutta mielenosoitus ei tähän loppunut. Heinäkuun alussa 2022 uutisoitiin miehitysjoukkojen tekemistä laajoista ja perinpohjaisista piilopaikkojen etsinnöistä miehitetyssä taajamassa.
&lt;br clear=left&gt;
Paavo Virtanen

Paavo Virtanen -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Suur-Itävallan yhdysvallat

Suur-Itävallan yhdysvallat oli vuonna 1906 esitetty toteutumaton ehdotus Itävalta-Unkarin muuttamisesta liittovaltioksi, jossa kaikki kansallisuudet saisivat alueellisen itsehallinnon. Idean suurin kannattaja oli arkkiherttua Frans Ferdinand, joka kruununperijänä suunnitteli muuttavansa maan federaatioksi. Hänestä ei kuitenkaan ikinä tullut Itävallan keisaria, sillä bosnianserbi Gavrilo Princip murhasi hänet vuonna 1914, mikä johti lopulta keisarikunnan hajoamiseen. Keisari Frans Joosef ei kannattanut federaatiota.
Tausta.
Itävalta-Unkarissa kyti suuret määrät nationalismia eri kansojen kesken. Maassa syntyi monta eri kansojen autonomiaa ja itsenäisyyttä vaatinutta ryhmää, joista kuuluisimmaksi on tullut Musta käsi. Idea federalisoinnista ei ollut uusi, vaan esimerkiksi 1840-luvulla Lajos Kossuth kannatti maan muuttamista federaatioksi nimellä Tonavan maa. Vuonna 1867 toimeenpantiin kompromissi, jolla Unkari sai autonomian. Muille kansoille, kuten slaaveille ei annettu vastaavia etuoikeuksia. Tämä nosti pinnalle suurempia haluja autonomiasta eri kansojen kesken, mutta Unkarin valta teki sen saavuttamisesta hankalampaa.
Frans Ferdinand oli pitkään suunnitellut maan federalisointia yhdessä monen poliitikon, varsinkin etnisen romanialaisen Aurel Popovicin kanssa. Hänen ideanaan oli perustaa useita puoliautonomisia osavaltioita, jotka kaikki olisivat osa suurempaa liittovaltiota, joka nimettäisiin uudelleen Suur-Itävallan yhdysvalloiksi. Ajatus sai voimakasta vastustusta kaksoismonarkian Unkarin puolelta, koska uudistuksen suora seuraus olisi ollut Unkarille merkittävä alueiden menetys. 
Osavaltiot.
Ideana oli perustaa 15 osavaltiota:
Jean Becquerel

Jean Becquerel (5. helmikuuta 1878 – 4. heinäkuuta 1953) oli ranskalainen fyysikko. Hänen tutkimusalansa käsittelivät suhteellisuusteoriaa sekä maaperän harvinaisten kiteiden paramagneettisia ja optisia ominaisuuksia. Becquerel nimitettiin Ranskan luonnontieteellisen museon luonnontieteellisen historian osaston professoriksi vuonna 1909 ja hänestä tuli Ranskan tiedeakatemian jäsen vuonna 1946. 
Jeanin isä Antoine-Henri Becquerel ja isoisä Alexandre Edmond Becquerel olivat myös kuuluisia fyysikoita.
Kaliumpyrosulfiitti

Kaliumpyrosulfiitti (K2S2O5) eli kaliumdisulfiitti tai kaliummetabisulfiitti on kalium- ja pyrosulfiitti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena, antibakteerisena aineena ja pelkistimenä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kaliumpyrosulfiitti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on alkeiskopiltaan monokliininen. Kaliumpyrosulfiitti liukenee erittäin hyvin veteen ja liukeneminen on endoterminen prosessi. Kuumennettaessa aine hajoaa. 
Kaliumpyrosulfiittia valmistetaan kaliumkarbonaatin ja rikkidioksidin välisellä reaktiolla. Toinen tapa on kaliumvetysulfiitin kuumentaminen.
2 SO2 + 2 KOH → K2S2O5 + H2O
Kaliumpyrosulfiitilla on antibakteerisia ja hapettumista estäviä ominaisuuksia, joiden vuoksi sitä käytetään lisäaineena muun muassa viineissä ja viinin valmistukseen käytettävien käymisastioiden puhdistukseen. Yhdisteen E-koodi on E224. Kaliumpyrosulfiittia käytetään myös pelkistimenä tekstiilien värjäyksessä ja valokuvauskemikaalina.
Oksenja Mäkiselkä

Oksenja (Ksenia) Mäkiselkä, sukunimi vuoteen 1931 "Buljugina", o.s. "Valokainen" (21. tammikuuta 1878 Suistamo – 16. toukokuuta 1946 Laihia) oli suomalainen itkuvirsien esittäjä.
Oksenja Mäkiselän vanhemmat olivat Suistamon Piensaran kylän talonpoika Grigorij Feodotov ja Jelena Ignatijeva. Vanhempiensa kuoltua seitsenlapsinen perhe jäi orvoksi ja Oksanja joutui lähtemään piikatytöksi Äimäjärven Heroilaan. Hän meni naimisiin 1896 Äimäjärven kylästä kotoisin olleen Dimitrij (Miitrei) Stefanovin (1871–1938) kanssa. He olivat tavanneet Iivo Härkösen syntymäkodissa Äimäjärven itärannalla, missä Oksenja oli palveluksessa. Dimitrij Stefanov ja hänen nuorempi veljensä Pekka jakoivat keskenään 200 hehtaaria alkuperäisestä noin 400 hehtaarin kokoisesta Buljuginin perheen suurtilasta. Pekka sai haltuunsa kotitalon rakennuksineen ja Miitrei ja Oksenja perustivat uudistilan kilometrin päähän Miitrein kotitalosta. Heille syntyi yhdeksän poikaa ja neljä tytärtä joista kaksi kuoli lapsina. Uudistalo menestyi ja siellä oli kaksi hevosta, kuusi tai seitsemän lehmää sekä saman verran emälampaita. Lisäansioita saadakseen Miitrei kävi poikiensa kanssa uittotöissä.
Itkuvirsien pariin Oksenja tuli 1930-luvun alussa kun hän kotitalon vaatimien töiden helpottaessa alkoi muistella lapsuudessa ja nuoruudessa kuulemiaan ja oppimiaan runoja, itkuvirsiä, lauluja ja loitsuja. Itkuvirsien julkisen esittämisen hän aloitti syksyllä 1934. Martti Haavio kirjoitti tällöin 10 vuorokauden ajan muistiin Oksenjan sanelemia itkuvirsiä, lauluja, loitsuja, taikoja ja muuta kansanperinnettä. Oksenjan esittämiin lauluihin kuului 200 säkeistön mittainen "Lemminkäisen virsi", Kristuksen kärsimyksiä kuvannut "Jumalan virsi" ja balladimuotoinen "Merenkosijat", paremmin tunnettu Annukaisen virren nimellä. Oksenja Mäkiselkää haastatteli myös A. O. Väisänen 1930-luvulla ja Aarni Penttilä 1940-luvulla.
Oksenja Mäkiselkä esiintyi kouluissa, juhlissa ja radiossa yllään rajakarjalaisen kansannaisen vaatetus. Jumalan virttä esittäessään hän samalla kehräsi värttinällä valkeata pellavaista lankaa. Esityksen päätteeksi hän myi omia valokuviaan. Oksenja esiintyi muun muassa vuonna 1935 Kalevalan riemuvuoden laulujuhlilla Helsingin Messuhallissa ja Sortavalan Vakkosalmen puistossa. Vuonna 1936 hän esiintyi Nordische Gesellschaftin Lyypekissä kesäkuussa järjestämillä pohjoismaisilla kulttuurijuhlilla suomalaisen kalevalaryhmän mukana, ryhmään kuuluivat hänen lisäkseen Antero Vornanen kanteleensoittajana, Teppo Repo paimensoittajana ja Eemeli Risku viulunsoittajana.
Oksenja Mäkiselkä jäi leskeksi 1938 ja talvisodan puhjettua 1939 hän joutui evakkoon muiden rajakarjalaisten mukana. Hän pääsi palaamaan Suistamolle jatkosodan aikana mutta joutui taas uudestaan lähtemään evakkoon 1944. Hän kuoli Laihialla toukokuussa 1946 ja hänet haudattiin Laihian hautausmaahan. Suistamo-seura pystytti Karjalan kulttuurijärjestöjen tukemana pystytti hänen haudalleen hautapatsaan elokuussa 1952.
Sijainen (televisiosarja)

Sijainen on suomalainen psykologinen trillerisarja, joka julkaistaan suoratoistopalvelu Elisa Viihde Viaplayssa 14. elokuuta 2022. Sarja perustuu BBC:n The Replacement - minisarjaan, jonka ovat luoneet Joe Ahearne ja Nicole Cauverien. Sarjan suomalaisversion tuottaa Helsinki-filmi ja sen ovat käsikirjoittaneet Mia Ylönen ja Tuuli Hostikka. Sarjan ohjaa Jyri Kähönen ja sen pääosissa nähdään Maria Ylipää, Pamela Tola ja Olavi Uusivirta. 
Sarjassa arkkitehtinä työskentelevä Ella Rönkä (Ylipää) joutuu uransa suurimman mahdollisuuden kynnyksellä jäämään äitiyslomalle. Ellan sijaiseksi palkataan täydelliseltä vaikuttava Paula Malinen (Tola), jonka käytöksessä alkaa pian ilmenemään omituisia ja pakkomielteisiä piirteitä.
Khuzdar

Khuzdar tai Hozdar on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan sen asukasluku oli 182 444.
Maantiede.
Khuzdar sijaitsee Pakistanin Balochistanin provinssissa Khuzdarin piirikunnassa Kolachijoen varrella. Alue on kapeaa laaksoa Pabvuorilla ja kaupungin korkeus merenpinnasta on 1 237 metriä. Myy ympäröivä alue on vuoristoista puoliaavikkoa. 
Historia.
Khuzdar sijaitsee vanhalla [karavaani]]reitillä kohti Arabianmerta. Laaksolla on sen kautta kulkevian kulkureittien takia strategista merkitystä. Arabit tekivät sotaretkiä alueelle umaijadienkalifi Muawija I:n kaudella.Myöhemmin 900-luvulla paikan maiitsevat arabimaantieteiliät. Kaupungin sanottiin tuolloin sijaitsevat Turanissa, jolla todennäköisesti viitattiin nykyisen Balochistanin keskiosiin. Kaupunkia kuvaillaan varhaisissa lähteissä alueen mittakaavaan nähden suureksi. Sillä oli linnoitus ja vilkasta kaupankäyntiä. Kauppiaita saapui Khorasanin ja Intian suunnilta. Ympäröivällä seudulla harjoitettiin maataloutta. Jossakin vaiheessa kaupungilla oli myösm ilmeisesti oma hallitsijansa, jonka ghaznavidien hallitsija Sebük Tegin alisti vuonna 977 tai 978. Saman tapaisen hyökkäyksen hallitsijan alistamiseksi teki myös hänen poikansa Mahmud Ghaznilainen vuonna 1011. Myöhemmät ghaznavidit tekivät ajoittain rankaisuretkikuntia alueen herruuden säilyttämiseksi.
Ghaznavidien jälkeen Khuzdar mainitaan pitkällä ajanjaksolla vain harvoin. Kaupungista tuli lopulta joka tapauksessa osa Kalatin kaanikuntaa. Brittiläinen Henry Pottinger vieraili paikalla vuonna 1810 ja kuvaili sitä pieneksi kaupungiksi, joka käsitti noin 500 rakennusta. Tuolloin paikka oli Kalatin kaani Mahmud Khanin veli Murad Alin kesäresidenssi. Joitakin vuosikymmeniä myöhemmin kirjoittanut Charles Masson kuvaili lähellä ollutta rauniokumpua ja sen mutamuureja, joilla hän lienee viitannut keskiaikaisen kaupungin raunioihin. Vuonna 1870 Kalatin kaani Khudadad bin Mihrab Khan rakennutti kaupunkiin uuden linnoituksen suojellakseen sitä viereisen Las Belan hallitsijaa vastaan.
Talous ja liikenne.
Khuzdar on villalla käytävän kaupan paikallinen keskus. Lähistöllä sijaitsee myös baryyttiesiintymiä.
Kaupunki on Karachista Kalātiin kulkevan maantien varrella. Kaupungilla on oma lentoasemansa, joka on kuitenkin ollut pitkään käyttämättömänä.
Väestö.
Khuzdarin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 182 444. Tuolloin se oli Balochistanin kaupungeista kolmanneksi suurin Quettan ja Turbatin jälkeen. Vuonna 1998 sama lukema oli noin 93 060 ja vuonna 1961 26 476.
Varanasin hinduyliopisto

Varanasin hinduyliopisto eli Banarasin hinduyliopisto (; , lyhennys BHU) on Intian Uttar Pradeshin osavaltion Varanasissa toimiva julkinen tutkimusyliopisto.
Vuonna 1916 perustettu yliopisto kuuluu Intian kärkiyliopistojen kansainvälistymiseksi käynnistetyn Institution of Eminence -ohjelman piiriin.
Vuonna 2021 kiinalainen ARWU-yliopistoranking luokitteli Banarasin hinduyliopiston maailman kärkiyliopistojen listallaan sijaluokkaan 701-800. ARWU:n vertailussa Banarasin hinduyliopisto oli Intian yliopistoista jaetulla sijalla 3-8 edellään vain Intian tiedeinstituutti ja Kalkutan yliopisto. Brittiläinen Times Higher Education (THE, 2022) -arvio sijoitti BHU:n maailmanlistansa sijalle 601–800 (jaetulle sijaluvulle 7 Intiassa). Verkkonäkyvyyttä korostava espanjalainen Webometrics-yliopistolistaus sijoitti BHU:n maailmanlistansa sijalle 1066, Intian 16 korkeimman sijaluvun saaneena yliopistona. Intian kansallisessa korkeakoulujen paremmuusluokittelussa (NIRF) BHU arvioitiin vuonna 2022 Intian 11. parhaaksi korkeakouluksi.
Alvarado (täsmennyssivu)

Alvarado voi tarkoittaa seuraavia:
Malakias

Malakias on raamatullinen miehen etunimi. Sen hepreankielinen merkitys on ’sanansaattajani’ tai ’lähettilääni’. Nimen rinnakkaismuoto Malakia tunnetaan Vanhasta testamentista, jossa se on viimeisen profeetan nimi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on heinäkuuhun 2022 mennessä tilastoitu yhteensä 676 "Malakias"-nimistä henkilöä. "Malakia"-nimisiä miehiä on ollut alle 30.
Nimipäivät.
Malakias-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Se tuli kalenteriin 1700-luvulla ja esiintyi siinä viimeisen kerran vuonna 1928. Almanakassa käytettiin aluksi nimiasua "Malachias", mutta vuonna 1855 kirjoitusasuksi vakiintui "Malakias". Malakiaksen nimipäiviä olivat 8. helmikuuta ja 5. marraskuuta.
Nimi "Malakia" sisältyy Suomen ortodoksiseen kalenteriin. Nimipäivä on 3. tammikuuta.
Tunnettuja Malakiaksia.
Taiteilijanimenä
Zhob

Zhob on kaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Kaupunki sai alkunsa 1880-luvulla perustetusta brittiläisestä Fort Sandeman nimisestä linnakkeesta. Vuoden 2017 väestönlaskennassa Zhobin asukasluku oli 39 914.
Maantiede.
Zhob sijaitsee Pakistanin Balochistanin provinssissa Zhobin piirikunnassa hieman Zhobjoesta itään. Ympäröivä alue on avointa tasankoa.
Historia.
Zhobin alueen historiasta ennen myöhemmän kaupungin perustamista ei tiedetä paljoa. Ennen nykyistä nimeä paikkakunta tunnettiin nimellä Apozai, jota paikalliset käyttävät nimenä ajoittain edelleen. Nykyisen väestön enemmistön muodostavia paštuja on asunut alueella viimeistään Suurmogulien valtakunnan kaudelta lähtien. Myöhemmin 1700-luvulla alueesta tuli osa Ahmad Šah Dorranin Dorrani-valtakuntaa. Britit alkoivat levittää valtaansa lähialueelle 1830-luvulta lähtien.
Britit alkoivat kiinnostua erityisesti Gomalin solasta 1870- ja 1880-luvuilla. Alueen hallitsemiseksi brittiupseeri Robert Sandeman päätti rakentaa nykyisen Zobin ja tuolloisen Apozain paikalle linnakkeen, joka sai vuonna 1889 nimekseen Fort Sandeman. Forst Sandeman oli alueen hallinnollinen keskus. Afganistan tunnusti virallisesti brittivallan alueella vuonna 1890. Kaupungista käytettiin nimeä Fort Sandeman aina 1970-luvulle saakka.
Väestö.
Zhobin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 39 914. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 44 248. Alueen asukkaiden valtaosa on paštuja, mutta kaupungissa on merkittävä määrä muita vähemmistöjä, kuten balucheja, punjabilaisia, sekä hindkon- ja saraikinkielisiä. Vähemmistöt ovat hallinneet etenkin kaupanalaa. Sen sijaan historiallisesti samalla alalla merkittävä hindulainen vähemmistö on käytännössä kadonnut.
Södra Vallgrund

Södra Vallgrund on noin 350 asukkaan kylä Raippaluodon saarella Mustasaaren kunnassa Pohjanmaalla. Vallgrundin kyliä on Raippaluodossa kaksi, joista Södra Vallgrund on nimensä mukaisesti eteläisempi. Norra Vallgrundin keskus sijaitsee noin 3 kilometrin päässä kylästä pohjoiseen.
Kylä muodostaa oman postinumeroalueen 65930 Södra Vallgrund. Postinumeroalueella asui 353 ihmistä vuonna 2020.
Södra Vallgrund on valittu Pohjanmaan vuoden kyläksi vuonna 2016.
Nähtävyydet ja palvelut.
Kylän keskustassa sijaitsee vanhaan bussihalliin vuonna 1992 perustettu käsityöpuoti "Sommaröhallen", jossa myydään käsityöläisten ja pienyritysten tuotteita. Sommaröhallen pyörii lähes kokonaan talkootyönä. Granösundin kalastajakylä on kylän länsiosassa sijaitseva ulkoilmamuseo, joka esittelee saaristolaiselämää sadan vuoden takaa. Museon rakennukset on tuotu alueelle muualta. 
Kylän keskuksesta noin kolme kilometriä etelään löytyy Vaasan rannikkopatteriston käyttämä entinen Sommarön linnake. Nykyään alue on suosittu luontokohde.
Palveluita Södra Vallgrundissa on kyläläisten omistama kauppa, joka toimii myös asiamiespostina ja apteekkina. Oma koulu oli kylässä vuoteen 2015 asti. Kylän lapset käyvät nykyään koulua Vallgrundin koulussa Norra Vallgrundin kylässä.
Taajama.
Södra Vallgrund kuuluu pohjoisnaapurinsa Norra Vallgrundin kanssa yhteiseen taajamaan nimeltä Norra Vallgrund-Södra Vallgrund. Vuonna 2020 taajaman väkiluku oli 524 ja se oli Mustasaaren kolmestatoista taajamasta asukasluvultaan kuudenneksi suurin. Taajaman maapinta-ala on 5,50 km² ja väestöntiheys 95,3 as./km² (2020).
Tavrijsk

Tavrijsk (; ) on kaupunki Kah’ovkan tekojärveä rajaavan padon eteläpuolella Kah’ovkan piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Kaupunki sijaitsee Kah’ovkan ja Nova Kah’ovkan kaupunkien välissä. Vuonna 2021 Tavrijskin väkiluvuksi arvioitiin 10 250.
Alkuvuodesta 2022 Tavrijsk joutui osana Venäjän hyökkäyssotaa tuolloin alkaneen tilapäisen venäläismiehityksen ja venäläistämispyrkimysten piiriin.
&lt;br clear=left&gt;
Ispaani

Ispaani (), oli komitaatin hallinnollinen päällikkö Unkarissa.
Unkarin palatiini

Palatiini (unk. "nádor" tai "nádorispán," lat. "palatinus" tai "comes palatinus") oli Unkarissa vanhan valtiolaitoksen aikana ylhäisin magnaatti, joka oli kuninkaan sijainen ja välittäjänä hänen ja kansan välillä, myös oikeudenhoidon johtajana. Palatiinin arvon perusti tiettävästi jo Tapani I saksalais-frankkilaisen palatsi- eli pfalzkreivin mallin mukaan. 1100-luvulta lähtien palatiini ei enää ollut vain hovivirkamies vaan hallitsijan jälkeen valtakunnan korkein viranhaltija, joka 1200-luvulta lähtien edusti valtakunnan ylimystöä myös kuningasta vastaan. Vuodesta 1790 lähtien palatiinina toimivat Habsburg-hallitsijasuvun arkkiherttuat. Unkarin vallankumouksen 1848 jälkeen palatiinin virka jäi täyttämättä, ja Itävalta-Unkarin valtiosopimuksen yhteydessä 1867 palatiinin jäljelle jääneet tehtävät siirrettiin Unkarin pääministerille.