tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vuoden eurooppalainen museo -palkinto

Vuoden eurooppalainen museo -palkinnon () jakaa vuosittain Euroopan museofoorumi. Vuoden eurooppalaisen museon tittelistä pääsee kilpailemaan uusi tai uudistunut museo, ja palkintoa on jaettu vuodesta 1977 asti. Pronssisen kiertopalkinnon on tehnyt kuvanveistäjä Henry Moore.
Suutarikin, suuri viisas

Suutarikin, suuri viisas on Lauri Viidan runokokoelma, joka ilmestyi 1961. Hän kirjoitti useimmat sen runot kesällä 1960. Kokoelmassa on 51 runoa, joista 19 on kalevalamittaisia. Niinpä teosta verrattiin Eino Leinon "Helkavirsiin", ja arvosteluissa Viitaa luonnehdittiin perinteisen runon viimeiseksi edustajaksi. Osassa runoja hän kuitenkin käyttää, joskin hiukan leikitellen, 1950-luvun modernismin muoto- ja kuvakieltä. 
Tätä kokoelmaa, kuten edellistäkään, "Käppyräistä", ei enää synnyttänyt samanlainen inspiraatio kuin aiempia teoksia. Skitsofrenian puhkeaminen 1940-luvun lopulla haittasi niin Viidan yksityiselämää kuin kirjoittamistakin.
Viidan tutkija Yrjö Varpio on hämmästellyt, kuinka Viidan runokieli säilyi sairaudesta huolimatta hyvin vivahteikkaana ja ilmeikkäänä, ja ottaa esimerkiksi tästä kokoelmasta runon:
Kokoelman aforismiosuudessa Viita rakentaa maailmansa jäsentämiseksi omaa kielioppia ja kielisysteemiä. Hän luo uusia käsitteitä ja suhteuttaa asiat omalla tavallaan, esimerkiksi tieteet ja opit:
Vaikka osin on kyse sairaan runoilijan sulkeutumisesta omaan maailmaansa, esimerkiksi kieltä käsitellessään hän kehittää oivaltavia ja kaukokatseisia ajatuksia. Hän on semiootikko ennen semiotiikkaa.
Viita on edelleen hyvin siteerattu runoilija, ja hänen kieltään arvostetaan, vaikkakin hän ajautui sairautensa mutta myös modernismin nousun vuoksi kirjallisen elämän marginaaliin.
Ylitornion yhteiskoulun lukio

Ylitornion yhteiskoulun lukio (YYKL) on Ylitornion kunnassa sijaitseva vuonna 1947 perustettu yksityinen lukio, jonka ylläpitäjä on Ylitornion Yhteiskoulun Kannatusosakeyhtiö. Ylitornion yhteiskoulun lukio on yksi maailman Apple Distinguished School -kouluista. YYKL on Erasmus+ -akkreditoitu lukio ja sen paikallisia painotuksia ovat digitaalisen oppimisympäristön kehittäminen ja kansainvälisyys.
Sanon suoraan

"Sanon suoraan" on rap-artisti Petri Nygårdin ensimmäinen single hänen neljänneltä "Kaikkee pitää olla" -nimiseltä studioalbumilta. Single julkaistiin 7. lokakuuta 2009.
Musiikkivideo.
Kappaleesta julkaistiin myös kohua herättänyt musiikkivideo, jossa aikuisviihdevalokuvista otettuihin vartaloihin oli liitetty julkisuuden henkilöiden päitä. Kuvissa esiintyvät muun muassa Matti Vanhanen, kansanedustaja Jutta Urpilainen, muusikko Jenni Vartiainen, laulaja Mariko, tasavallan presidentti Tarja Halonen, terroristijohtaja Osama bin Laden ja Suomen Big Brotherissa 4. tuotantokaudella esiintynyt kilpailija Henna Kalinainen. Musiikkivideo julkaistiin Nygårdin YouTube-kanavalla, mutta sivusto poisti kyseisen videon sen sisällön vuoksi. Nygård julkaisi myöhemmin videostaan sensuroidun version kanavallaan. Alkuperäinen musiikkivideo on näkyvillä muun muassa Nygårdin kotisivuilla. 
Suomen Big Brotherin 4. tuotantokaudella kilpailleet Henna Kalinainen ja Antti Kurhinen närkästyivät musiikkivideon sisällöstä ja tekivät siitä valituksen artistille. Myöhemmin Kalinainen teki musiikkivideon sisällöstä rikosilmoituksen.
Gibson Amphitheatre

Gibson Amphitheatre (vuoteen 2005 Univesal Amphitheatre) oli Yhdysvalloissa, Los Angelesin Universal Cityssä sijaitseva teatteri. Konserteissa sen kapasiteetti on 6 189 henkilöä. Se rakennettiin vuonna 1972 ulkoilmanäyttämöksi, mutta muutettiin sisänäyttämöksi vuonna 1982. Gibson Amphitheatre oli Los Angelesin kolmanneksi suurin sisäteatteri Nokia Theatren ja Shrine Auditoriumin jälkeen.
Teatterissa järjestettiin muun muassa vuoden 2009 MTV Movie Awards.
Teatteri suljettiin vuonna 2013 ja purettiin. Sen paikalle rakennettiin Universal Studios -elokuvayhtiön Harry Potter -aiheinen teemapuisto, joka aukesi 2016.
Abdelnasser Ouadah

Abdelnasser Ouadah (, s. 13. syyskuuta 1975 Forbach, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 2:ssa pelaavaa Istrestä.
Maajoukkueura.
Ouadah edusti maataan yhdessä arvokisaturnauksessa vuoden 2004 Afrikan kisoissa. Hän kuitenkin jätti kisat kesken, kun valmentaja Rabah Saadane päätti tuoda hänen tilalleen toiseen otteluun Hocine Achioun. Ouadah kutsuttiin kisojen jälkeen kahteen otteeseen Algerian maajoukkueeseen, mutta ei pelannut kummallakaan kutsulla.
Liettuan kuningaskunta

Liettuan kuningaskunta oli vuodesta 1251 noin vuoteen 1263 olemassa ollut liettualainen kuningaskunta.
Kuningaskunnan aseman myönsi paavi Innocentius IV 17. heinäkuuta 1251, kun valtakunta asetettiin Rooman piispan lainsäädännön alaiseksi. Kaksi vuotta myöhemmin Liettuan hallitsija Mindaugas kruunattiin Liettuan kuninkaaksi. Maksuna kruunusta Mindaugasin täytyi luovuttaa Žemaitija Liivinmaan ritarikunnalle. Mongolien hyökättyä valtakunnan eteläosaan Liettuan armeija joutui tappiolle.
Mindaugasin ja hänen poikiensa kuoltua vuonna 1263 kuningaskunnan asukkaat kääntyivät uudelleen pakanuuteen, jolloin valtakunnan asema kuningaskuntana lakkasi. Vytautas Suuri (hallitsi 1401–1430) yritti saada Liettuan kuninkaan arvonimeä itselleen. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Sigismund Luxemburgilainen julisti hänet kuninkaaksi vuonna 1430, mutta Puolan aatelisto esti sen. Vytautas kuoli pian ilman Liettuan kuninkaan arvonimeä.
Pimeyden läheisyys

Pimeyden läheisyys (alkup. engl. "Near Dark") on Kathryn Bigelow’n ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1987. Sen käsikirjoittivat Bigelow ja Eric Red. Sen pääosissa olivat Adrian Pasdar ja Jenny Wright.
"Pimeyden läheisyys" ei ole perinteinen vampyyrielokuva, sillä elokuvan vampyyrit eivät pohjaudu täysin goottilaisen perinteen vampyyrimyyttiin. "Pimeyden läheisyydessä" vampyyreillä ei esimerkiksi ole teräviä kulmahampaita, eivätkä ne muutu lepakoiksi. Elokuva ei myöskään ole puhdas kauhuelokuva, vaan se lainaa useista genreistä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu "Pimeyden läheisyyttä" eri tyylilajeja vauhdikkaasti ja tyylikkäästi yhdisteleväksi kauhuelokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Edinburghin raitiotieliikenne

Edinburghin raitiotie on vuonna 2014 valmistunut kevyt raideliikennejärjestelmä Skotlannin pääkaupungissa Edinburghissa. Se on kaupungin toinen raitiotiejärjestelmä. Ensimmäinen toimi vuodesta 1871 vuoteen 1956, jolloin Edinburgh Corporation Tramways lopetti toimintansa.
Raitiotien pituus on 14 kilometriä Edinburghin lentoaseman ja kaupungin keskustassa olevan York Placen välillä. Matka-aika on 35 minuuttia. Ensimmäisenä kesänä sadan päivän aikana raitiotiellä oli 1,5 miljoonaa matkustajaa.
Suunnitelma.
Raitiotie valmistui toukokuussa 2014, kolme vuotta myöhässä suunnitellusta aikataulusta. Rakentaminen tuli maksamaan 1,2 miljardia euroa, mikä oli kaksinkertainen määrä alkuperäiseen budjettiin. 
Raitiotie on tarkoitus rakennuttaa useammassa osassa. Ensimmäisessä vaiheessa avattavaksi suunniteltu osuus on merkitty alla olevaan karttaan tummanpunaisella värillä. Vaaleanpunaisella ja harmaalla merkityt osuudet ovat suunnitteilla, mutta eivät vielä rakenteilla. Kartassa näkyvät myös raitiotien pysäkit ja vaihtomahdollisuudet busseihin ja juniin.
Mario Bolatti

Mario Ariel Bolatti (s. 17. helmikuuta 1985 La Para, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Bolatti aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 kotimaansa Belgranosta. Joukkue nousi vuonna 2006 maan pääsarjaan, josta se kuitenkin tippui jo ensimmäisen kauden jälkeen. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi Portoon nelivuotisella sopimuksella.
Kesällä 2009 Bolatti siirtyi kuuden kuukauden lainasopimuksella Huracániin. Hänet valittiin kevätkauden (Clausura) 2009 parhaaksi pelaajaksi. Hän kuului joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, kun se sijoittui lopulta toiseksi kauden toisella puoliskolla.
18. tammikuuta 2010 hän siirtyi italialaisseura Fiorentinaan.
Maajoukkueura.
14. lokakuuta 2009 vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Uruguayta vastaan, Bolatti tuli vaihdosta kentälle ja teki ottelun ainoana maalin 84. peliminuutilla, joka toi Argentiinalle tärkeän voiton.
Cornwall (Ontario)

Cornwall on 45 965 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin itäosassa Kanadassa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 58 485 asukasta (2006). Kaupunki sijaitsee Saint Lawrence -joen rannalla, joka toimii myös valtakunnan rajana Kanadan ja Yhdysvaltojen välillä. Cornwallista johtaa joen ylitse Three Nations Crossing -silta, jonka ensimmäinen osa yhdistää kaupungin Cornwallinsaareen ja toinen sieltä Yhdysvaltoihin.
Kaupungin alkuperäinen nimi oli "New Johnstown", mutta se nimettiin uudelleen Cornwallin herttua Yrjön kunniaksi.
Historia.
Painostuksen takia Yhdysvalloista paenneet lojalistit perustivat kaupungin.
Kaupungin perustivat New Yorkista ja Uudesta-Englannista kotoisin olleet brittiläiset lojalistit, jotka joutuivat pakenemaan Yhdysvalloista heihin kohdistuvan painostuksen takia. He olivat taistelleet Yhdysvaltain vapaussodassa brittiläisten puolella. Britannian hallitus lahjoitti palstat kiitoksena heidän tuestaan taisteluissa. Kaupunki perustettiin tiettömään erämaahan. Ensimmäiset asukkaat saapuivat alueelle vuonna 1783, ja he raivasivat suuria metsäalueita. Puutavara käytettiin myöhemmin rakennustarpeiksi ja osasta puutavaraa jalostettiin potaskaa ja lipeää, joilla käytiin kauppaa muualle maahan ja jopa Eurooppaan saakka. Elämä kaupungissa oli erittäin hankalaa, sillä kaupunki sijaitsi eristyksissä, ja ensimmäisinä vuosina asukkaat näkivät nälkää.
Brittiläisille uskolliset kaupungin asukkaat nousivat jälleen aseisiin puolustamaan rajaa Yhdysvaltain hyökkäyksiltä, kun vuoden 1812 sota syttyi. Suurin osa taisteluista käytiin läntisessä Kanadassa, mutta kaupunkilaiset osallistuivat Montréaliin kohdistuneen hyökkäyksen torjumiseen ja estivät yhdysvaltalaisia joukkoja käyttämästä Saint Lawrence -jokea joukkojen ja tarvikkeiden kuljetukseen.
Vuonna 1834 Cornwall sai kaupunkioikeudet (town).
Kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti 1840-luvulta aina 1880-luvun alkuun saakka pääasiassa Saint Lawrence -joen tuottaman vesivoiman ansiosta. Seuraava väestonkasvu koettiin 1920-1930-lukujen aikana, jolloin teollisuusyritykset laajensivat toimintojaan alueella.
7. elokuuta 1933 suuri osa kaupungin keskustaa tuhoutui suuressa tulipalossa. Palon uskotaan saaneen alkunsa lasten tulitikkuleikeistä, ja se levisi nopeasti lähistön rakennuksiin. Paloa sammuttamassa oli kaikkiaan 17 yksikköä Cornwallista, kaksi Montréalista ja yksi Ottawasta. Kaupungin uudelleenrakentaminen osoittautui erittäin vaikeaksi 1930-luvun laman aiheuttamien taloudellisten ongelmien takia.
Christiane F. (soundtrack)

Christiane F. on David Bowien kappaleita sisältävä soundtrack-albumi länsisaksalaiseen elokuvaan "Christiane F. – tyttö metroasemalta" (1981).
Elokuva on kertomus nuoren tytön taistelusta huumeriippuvuutta vastaan. Kyseessä oli aihe, josta Bowiella itselläkin oli kokemusta. Bowie myös esiintyi elokuvassa esittäen kappaleen ”Station to Station”.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Javier Pastore

Javier Matías Pastore (s. 20. kesäkuuta 1989 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Elchea ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Pastore on Talleresin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki vuonna 2007, kun se pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden aikana hän pelasi yhteensä viisi ottelua.
Vuonna 2008 hän siirtyi Huracániin, joka pelasi maan pääsarjassa. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen ottelunsa 25. toukokuuta 2008 River Platea vastaan. Vuoden 2009 kevätkaudella (Clausura) hän vakiinnutti pelipaikkansa edustusjoukkueessa ja teki samalla myös varsinaisen läpimurtonsa. Pastore oli joukkueensa paras maalintekijä seitsemällä maalillaan ja kolmella maaliin johtaneella syötöllä.
Palermo.
11. heinäkuuta 2009 Pastore siirtyi italialaisseura Palermoon 6 miljoonan euron siirtokorvauksella ja teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan hän sai kohtalaisesti vastuuta tullen useasti kentälle vaihdosta toisella puoliajalla. Ensimmäisen maalinsa hän teki 30. tammikuuta 2010 ottelussa Baria vastaan, jonka jälkeen hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon pelaten lähinnä kärkikaksikon Fabrizio Miccoli ja Edinson Cavani alapuolella. Kauden päätteeksi joukkue sijoittui lopulta viidenneksi, joka oikeutti paikan seuraavan kauden Eurooppa-liigaan karsintoihin.
14. marraskuuta 2010 Pastore teki hattutempun kotiottelussa Cataniaa vastaan.
Paris Saint-Germain (PSG).
Javier Pastore siirtyi Palermosta Ranskan jalkapalloliigassa pelaavaan Paris Saint-Germainiin 39,8 miljoonalla eurolla.
Maajoukkueura.
Argentiinan maajoukkuevalmentaja Diego Maradona valitsi Pastoren joukkueensa kokoonpanoon 22. joulukuuta 2009 käytävään ystävyysotteluun Kataloniaa vastaan. Hän tuli vaihdosta kentälle toisella puoliajalla ja onnistui myöhemmin myös maalinteossa. Lopulta Pastore ei saanut kuitenkaan ottelusta merkintää, sillä Katalonia ei kuulu FIFA:n virallisiin maajoukkueisiin.
Virallisen ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 24. toukokuuta 2010 pelatussa ystävyysottelussa Kanadaa vastaan.
Englannin järviseutu

Englannin järviseutu tai Järviseutu () on järvi- ja ylänköalue Luoteis-Englannissa. Suurin osa siitä on Cumbrian kreivikunnassa. Alueen tärkeimmät osat muodostavat Järviseudun kansallispuiston. Englannin korkeimmat huiput, kuten Scafell Pike, sijaitsevat Järviseudun alueella. Järviseutu on lännestä itään noin 53 kilometriä leveä ja pohjoisesta etelään 64 km pitkä. Puiston alueella elää vakituisesti noin 41 000 henkeä. Vuonna 2007 siellä kävi 8,3 miljoonaa matkailijaa.
Järvet.
Järviseudulla on yli neljätoista järveä ja lampea. Niiden joukossa on sekä kylmiä, vähäravinteisia puroja ja järviä kuten Wastwater, että ravinteikkaampia järviä kuten Esthwaite Water. Syvin järvi on 79 metriä syvä Wastwater. Pinta-alaltaan suurimmat järvet ovat:
Muut maastonmuodot.
Järvialueella kasvaa luontaista lehtimetsää, jonka vallitsevat puulajit ovat tammi ja haapa. Ylängöillä on kanervan ja rahkasammalen peittämää nummea. Laajat alueet ovat ruohokasvien peitossa.
Alueella on oma maatiaislammasrotunsa, herdwickinlammas. Nämä kestävät lampaat laiduntavat korkeallakin kukkuloilla, ja nillä on tärkeä rooli maiseman pysymisessä perinteisenä.
Korkeimmat huiput ovat 
Kulttuuri.
Järviseutu tunnetaan siellä eläneistä kirjailijoista, joita ovat olleet muun muassa William Wordsworth ja Beatrix Potter. Potter omisti alueella maatilan, jonka hän lahjoitti myöhemmin National Trustille. Wordsworth ajoi kansallispuiston perustamista alueelle ja kirjoitti siitä monia kävelyreittien kuvauksia. "Guide to Lakes" ilmestyi vuonna 1810. Hän oli myös keskeinen hahmo Järvikouluksi kutsutussa runoilijaryhmässä, johon kuuluivat myös muun muassa Samuel Taylor Coleridge, Robert Southey, Thomas de Quincey ja John Ruskin.
Kelokämppä

Kelokämppä on Jorma Ollikaisen vuonna 1962 ilmestynyt eräromaani. Se kertoo Lapin erämaassa 1950-luvulla eläneestä omalaatuisesta ”Rahajärven keisari” Alpiinista eli Albin Tirkkosesta ja kirjailijan tämän luona viettämästä ajasta.
Ollikainen kertoo kirjassa muun muassa, miten hän rakentaa ystävineen Alpiinille uuden kelokämpän Kirakkajoen suulle Inariin, sekä miten hän kalastaa ja retkeilee Alpiinin kanssa. Kirja kuvaa Alpiinin erakkona ja korpifilosofina, jota on verrattu jopa "Havukka-ahon ajattelijaan". Alpiinin ajatusten lisäksi kirjassa kuvataan runsaasti ja kiintymyksellä Lapin luontoa. Ollikainen kuvaa kirjassaan myös surua ja huolta erämaiden häviämisestä. Kirja päättyy Alpiinin kuolemaan ja kirjailijan pohdintoihin kämpän ja maailman tulevaisuudesta. 
Kirjasta on otettu uusintapainos vuonna 1963 ja siitä on julkaistu laajennettu versio vuonna 1984. Alpiinin Rahajärven rannassa sijainnut kämppä on puolestaan nykyisin Metsähallituksen vuokrakämppänä.
Jelovon piiri

Jelovon piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1449 neliökilometriä. Asukkaita on 12 100 henkeä (vuonna 2009).
Jelovon piiri sijaitsee Permin aluepiirin lounaisosassa Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla. Pohjoisessa se rajoittuu Tšastyjen, koillisessa Osan, idässä Bardan, etelässä Kujedan ja lounaassa Tšaikovskin piireihin sekä lännessä Udmurtiaan. Pinta-alasta 28 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy ja kaasu, savi ja sora.
Piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Brjuhovo, Dubrovo, Jelovo, Krjukovo, Malaja Usa, Osinovik, Pliškari ja Suganka. Hallinnollinen keskus on Jelovon kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 41.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94,1 % venäläisiä ja 2,6 % tšuvasseja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon tuotantoon ja viljan viljelyyn. Vuonna 1986 alettiin porata öljyä.
Piirissä toimii ammattikoulu, lasten taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy "Iskra Prikamja" (”Kaman seudun kipinä”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiä ovat Pietari-Paavalin ja Kolminaisuuden kirkot sekä entinen Favorin luostari.
Lind

Lind (ruotsia, tanskaa, saksaa: "lehmus"; viroa: "lintu") on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tšastyjen piiri

Tšastyjen piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1632 neliökilometriä. Asukkaita on 14 500 henkeä (vuonna 2009).
Tšastyjen piiri sijaitsee Permin aluepiirin lounaisosassa Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla. Pohjoisessa se rajoittuu Bolšaja Sosnovan ja Ohanskin, idässä Osan ja etelässä Jelovon piireihin sekä lännessä Udmurtiaan. Pinta-alasta 34 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kivennäisvedet ja turve.
Piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Babka, Nožovka, Šabury ja Tšastyje. Hallinnollinen keskus on Tšastyjen kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 54.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 96,4 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun kautta kulkee Bolšaja Sosnovan ja Tšastyjen välinen asfaltoitu maantie. Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn.
Piirissä toimii ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy "Tšastinskije vesti" (”Tšastyjen sanomat”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiä ovat Tšastyjen ja Šlykin ortodoksiset kirkot sekä Tšastyjen ja Nožovkan kylien asuin- ja liikerakennukset.
Stefanie Vögele

Stefanie Vögele (s. 10. maaliskuuta 1990 Leuggern) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 42.
Tennisura.
2009.
Wimbledonissa ensimmäistä kertaa pelannut Vögele hävisi avauskierroksella kolmanneksi sijoitetulle ja hallitsevalle mestarille, Venus Williamsille luvuin 6–3, 6–2. Hän pääsi heinäkuussa toiselle kierrokselle Prahassa ja semifinaaliin Portorozissa.
2010.
Australian avoimissa Vögele pääsi toiselle kierrokselle asti, jossa hän hävisi seitsemänneksi sijoitetulle Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimet päättyivät Vögelellä ensimmäiselle kierrokselle, kun hän hävisi ottelunsa maailmanlistan ykköstä, Serena Williamsia vastaan suoraan kahdessa erässä, vaikkakin ensimmäinen erä meni Williamsille vasta tiebreakilla. Wimbledonissa hän hävisi avauskierroksella Marija Kirilenkolle luvuin 6–2, 4–6, 5–7 ja Yhdysvaltain avointen avauskierroksella Dominika Cibulkoválle luvuin 6–2, 4–6, 7–5.
Angelica Bengtsson

Angelica Therese Bengtsson (s. 8. heinäkuuta 1993 Väckelsång) on ruotsalainen uransa lopettanut seiväshyppääjä. Hän on voittanut alle 18- ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden.
Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bengtsson voitti vuonna 2009 Italian Bressanonessa. Hän oli kisassa ylivoimainen tuloksella 432 cm. Toiseksi tullut niin ikään ruotsalainen Michaela Meijer hyppäsi 410 cm. 22. toukokuuta 2010 Bengtsson hyppäsi 447 cm, joka oli paras alle 18-vuotiaan hyppäämä tulos. Heinäkuussa 2010 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Kanadan Monctonissa tuloksella 425 cm. Myöhemmin samana kesänä hän voitti kultaa Nuorten olympialaisissa Singaporessa tuloksella 430.
20. helmikuuta 2011 Bengtsson hyppäsi sisäradoilla 452 cm. Tulos oli sisäratojen Ruotsin ennätys ja rikkoi myös Silke Spiegelburgin nimissä olleen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 448 cm. Kaksi päivää myöhemmin Tukholmassa hän paransi ennätystään kolmesti hypättyään 453 cm, 458 cm ja 463 cm. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Bengtsson karsiutui aikuisten arvokisadebyytissään. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 457 cm.
Bengtsson sijoittui kymmenenneksi Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Hän hyppäsi Ruotsin ennätyksen 458 Sollentunassa 5. heinäkuuta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 450 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2013 hän karsiutui sekä Göteborgin EM-hallikilpailuissa että Moskovan MM-kilpailuissa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella hän sai pronssia tuloksella 455 cm. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi.
Vuonna 2015 Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa Bengtsson saavutti pronssia Ruotsin ennätystuloksella 470 cm. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 455 cm. Pekingin MM-kisoissa Bengtsson hyppäsi loppukilpailussa uuden Ruotsin ennätyksen 470 ja sijoittui jaetulle neljännelle sijalle. Hän saavutti pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 465. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sai pronssia tuloksella 455. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kymmenenneksi. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli yhdestoista. Hän kohensi Ruotsin ennätystä kahdesti heinäkuussa 2018 hypättyään Lausannessa 472 cm ja Karlstadissa 473. Berliinin EM-kilpailuissa hän oli kuudes. Hän hyppäsi sisäratojen Ruotsin ennätyksen 481 cm Clermont-Ferrandissa helmikuussa 2019. Hän karsiutui loppukilpailusta Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019. Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi ulkoratojen Ruotsin ennätystuloksella 480. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kolmastoista.
Euroopan yleisurheiluliitto valitsi vuonna 2012 Bengtssonin maanosan lupaavimmaksi naisyleisurheilijaksi.
Paperisilppuri

Paperisilppuri tai asiakirjasilppuri on laite, joka silppuaa paperia (esim. luottamuksellisia asiakirjoja, joiden ei haluta päätyvän ulkopuolisten käsiin) hyvin pieniksi palasiksi tai ohuiksi viipaleiksi niin, ettei paperilla ollutta tekstiä ole enää mahdollista lukea.
Ensimmäiset patentit paperisilppurille haettiin Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa: 31. toukokuuta 1910 keksijä Abbot Augustus Low sai patentin omalle paperisilppurilleen.
Asiakirjojen tuhoamisessa on käytössä mm. seitsemäntasoinen DIN 66399 -standardi (korvannut standardin DIN 32757), joka määrittelee millaista silppua paperisilppurin pitää tehdä. Tason 1 silppu soveltuu yleisille asiakirjoille, sen suikaleleveys on korkeintaan 12 mm. Korkein luokka (taso 6 tai 7) käsittää erittäin salaiset dokumentit, ja silpun leveys saa olla korkeintaan 1 mm ja pituuden 5 mm.
Uusimmilla paperisilppureilla voi silputa myös CD- ja DVD-levyjä.
Élisabeth Behr-Sigel

Élisabeth Behr-Sigel (21. heinäkuuta 1907 Alsace – 26. marraskuuta 2005 Pariisi) oli yksi merkittävimmistä läntisistä ortodoksisista teologeista 1900-luvulla.
Behr-Sigelin isä oli protestantti ja äiti juutalainen. Hän oli ensimmäinen nainen, joka aloitti teologian opinnot Strasbourgin yliopistossa. Vuosina 1931-1932 hän toimi apulaispastorina reformoidussa kirkossa, vaikka kuului jo tuolloin ortodoksiseen kirkkon. Pappisura päättyi Behr-Sigelin avioiduttua venäläisen emigrantin André Behrin kanssa. Pari sai yhdessä kolme lasta.
Toisen maailmansodan aikana Behr-Sigel asui Nancyssä, missä hän toimi opettajana. Behr-Sigel toimi Ranskan miehityksen aikana ryhmässä, joka piilotti juutalaisia ja ylläpiti heille pakoreittejä.
Toisen maailmansodan jälkeen Behr-Sigel loi uran ortododoksisen teologian piirissä. Hänen merkittävimpiä julkaisujaan olivat muun muassa "Prière et sainteté dans l'Église russe" (1950), "Alexandre Boukharev" (1977) ja "Lev Gillet" (1993). Hän opetti Pariisin Pyhän Sergiuksen ortodoksisessa teologisessa instituutissa ja Cambridgen yliopistossa. Hän väitteli Nancyn yliopistosta tohtoriksi historiasta yli 70-vuotiaana. Behr-Sigel ajoi voimakkaasti diakonissan viran palauttamista käyttöön.
Behr-Sigel kuoli kotonaan Pariisissa 98-vuotiaana.
Bolšaja Sosnovan piiri

Bolšaja Sosnovan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 2 220 neliökilometriä. Asukkaita on 14 300 henkeä (vuonna 2009).
Bolšaja Sosnovan piiri sijaitsee Permin aluepiirin länsiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Otšorin, idässä Ohanskin ja etelässä Tšastyjen piireihin sekä lännessä Udmurtiaan. Pinta-alasta 32 % on metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kivennäisvedet.
Piiriin kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Bolšaja Sosnova, Klenovka, Levino, Petropavlovsk, Polozovo, Toikino ja Tšernovskoje. Hallinnollinen keskus on Bolšaja Sosnovan kylä.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 92,9 % venäläisiä, 2,4 % udmurtteja ja 1,3 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Permin ja Iževskin välinen maantie. Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan ja perunan viljelyyn.
Piirissä toimii lasten luomistyön keskus, musiikkikoulu, ammattikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Paikallislehtenä ilmestyy "Svetlyi put" (”Valoisa tie”).
Nähtävyyksiä ovat Bolšaja Sosnovan ja Polozovon kylien ortodoksiset kirkot sekä Bolšaja Sosnovan ja Tšernovskojen kauppiastalot.
Sirittäjämarjukka

Sirittäjämarjukka ("Euphonia pectoralis") on Etelä-Amerikassa tavattava peippoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sirittäjämarjukka on noin 12 cm. Koiras on päästään, selästään, siivistään ja yläperästään väritykseltään metallinkiiltävän sininen. Siipien kupeessa on keltainen laikku. Vatsa ja alaperä ovat väriltään kastanjanruskeat. Naarassirittäjämarjukka on selästään ja päästään oliivinvihreä. Rinta ja vatsa ovat harmaat sekä alaperä ruosteenruskea. Kyljet ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sirittäjämarjukkaa tavattaan Brasilian ja Paraguayn itäosista sekä koillisesta Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reunat. Sirittäjämarjukan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Sirittäjämarjukka syö pääosin pieniä hedelmiä. Lajin ravintoon kuuluvat myös kukkien mesi ja hyönteiset.
Dicame

Dicame Oy oli suomalainen vuosina 2009–2013 toiminut Finnet-ryhmän puhelinoperaattori. Yhtiö joutui konkurssiin 2013.
Dicamen tuotteita olivat kuluttaja-asiakkaille tarjotut "Datame 3G" -matkapuhelinliittymät, yritysasiakkaille tarjotut "Dicame"-matkapuhelinliittymät sekä yritysasiakkaille suunnattu "WiFIX"-niminen IP-puhelinvaihde. Yhtiön matkapuhelinliittymät toimivat DNA Oy:n mobiiliverkossa. Dicamen matkapuhelinliittymien suuntanumerot olivat 04320 ja 04321.
Historia.
Dicame Oy oli laajakaistaoperaattori Datame Oy:n tytäryhtiö. Datamen omisti 11 Finnet-yhtiötä, jotka olivat:
PPO-Yhtiöt Oy, Kymen Puhelin Oy, Telekarelia Oy, Pohjois-Hämeen Puhelin Oy, Ikaalisten-Parkanon Puhelin Oy, JAPO (Alajärven Puhelinosuuskunta), Laitilan Puhelin Osk, Härkätien Puhelin Oy, Vakka-Suomen Puhelin Oy, Eurajoen Puhelin Osk ja Keikyän Puhelin Osk.
Dicame osti GSM Suomi -yhtiön operaattoriliiketoiminnan ja brändin vuonna 2009. Rahoitusvaikeuksissa ollut GSM Suomi oli tuolloin Suomen pienimpiä teleoperaattoreita, jolla oli toistakymmentätuhatta asiakasta. Spectricoksi nimensä muuttanut GSM Suomi meni konkurssiin pian kaupan jälkeen.
Dicamen liikevaihto laski nopeasti ja yhtiö tuotti tappiota, mikä johti yhtiön vakavaraisuuden heikkenemiseen. Vuonna 2012 yhtiö teki 3,4 miljoonan euron liikevaihdolla 2,3 miljoonaa tappiota.
Dicame Oy asetettiin konkurssiin 28.11.2013 samaan aikaan emoyhtiönsä Datame Oy:n kanssa. Konkurssin syyksi ilmoitettiin muuttunut markkinatilanne ja toimintaympäristö sekä se, etteivät omistajat halunneet antaa lisää pääomaa eikä liiketoimintojen myynti onnistunut. Konkurssin jälkeen niiden asiakkaiden, jotka halusivat säilyttää puhelinnumeronsa, tuli siirtää liittymänsä toiselle puhelinoperaattorille.
Kuningaskissus

Kuningaskissus ("Cissus rhombifolia") on Etelä-Amerikasta kotoisin oleva trooppinen köynnöskasvi, joka kuuluu kissusten ("Cissus") sukuun.
Ulkonäkö ja koko.
Kuningaskissus on nopeakasvuinen, rentovartinen köynnöskasvi, joka kiipeää tukea pitkin monihaaraisten kärhien avulla. Sillä on ruskea, karvainen varsi ja tummanvihreät, kolmilehdykkäiset lehdet. Lehdykät ovat 5–10 cm pitkät, kolmion- tai munanmuotoiset ja sahalaitaiset. Niiden alapintaa peittää punertava, pehmeä karva. Kukat ovat pienet, vihertävät ja valkokarvaiset.
Levinneisyys.
Kuningaskissus kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan trooppisissa osissa ja Länsi-Intian saarilla.
Elinympäristö.
Kuningaskissus menestyy kosteassa ja ravinteikkaassa maaperässä auringossa tai puolivarjossa.
Käyttö.
Trooppisissa maissa kuningaskissusta käytetään paljon koriste- ja maanpeittokasvina. Muualla se on yleinen huonekasvi.
Reggiane Re.2001

Reggiane Re.2001 "Falco II" (it. suom. "Haukka") oli italialaisen Reggianen valmistama hävittäjä, joka teki ensilentonsa heinäkuussa 1940. Lentokone palveli toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen Italian ilmavoimissa. Se hävisi Macchi MC.202 -hävittäjälle kilpailussa, minkä vuoksi sen valmistusmäärät jäivät pienehköiksi. Kone oli erittäin ketterä, joten se kykeni taistelemaan voimakkaampia vastustajia kuten Supermarine Spitfireä vastaan. 
Valmistus.
Re.2001 kehitettiin Re.2000-mallista, joka poistettiin palveluksesta lähinnä epäluotettavan moottorinsa vuoksi. Koneeseen asennettiin ongelman poistamiseksi 1175 hevosvoiman Alfa Romeo -rivimoottori, joka oli paranneltu ja tehokkaampi versio saksalaisesta lisenssivalmisteisesta DB601-moottorista.
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma

 
Suomalaisen ruokakulttuurin edistämisohjelma (Sre) oli Suomen hallituksen käynnistämä ja maa- ja metsätalousministeriön toimeenpanema ohjelma vuosina 2008–2011. Sen pääsihteerinä toimii Marja Innanen. Kolmivuotisen ohjelman tavoitteena oli ruoan ja ruoan tekijöiden arvostuksen nostaminen. Lisäksi toimenpiteitä kohdistettiin myös lähi- ja luomuruoan edistämiseen, laadun kehittämiseen, ravitsemuskäyttäytymisen ohjaamiseen sekä suomalaisen elintarvikealan kansainvälistymiseen. 
Ohjelman kohderyhminä olivat ruoka-asioista päättävät tahot ja suomalaiset kuluttajat, erityisesti nuoret ja lapset sekä lapsiperheet.
Toiminta.
2009 Sre:n toiminnan teemana oli yhdessä syöminen, vuonna 2010 vastuullinen keittiö.
Sre:n toimintamuotoja olivat muun muassa kampanjoiden järjestäminen. Esimerkiksi vuonna 2008 järjestetyssä kouluruokavaalit-kampanjassa haastettiin kunnallisvaaliehdokkaita, kuntapäättäjiä ja äänestäjiä allekirjoittamaan kouluruokailun kohentamiseen liittyvät vetoomus ja lupaus.
Sre tuki 11 hanketta, jotka jakautuivat neljälle eri painoalueelle (kouluruokailun kehittäminen, makukoulu-konseptin levittäminen, ruoan ja sen tekijöiden arvostuksen kasvattaminen ja ammattikeittiöiden kestävyys). 
Sre valitsi joka kuukausi Kuukauden ruokablogin suomalaisten blogien joukosta. Sre:llä oli myös kaksi omaa blogia: Puolivirallista ruokaa ja Sanoja lautaselta. 
Puhemiehet.
Ohjelmalla oli kuusi puhemiestä, joiden tehtävänä oli oman työnsä ja esiintymisensä kautta tuoda esille suomalaista ruokakulttuuria ja ohjelman ajatuksia. Puhemiehiä olivat Tapio Korjus, Mitro Repo, Kaari Utrio, Elastinen, Jaakko Nuutila ja Maria Jungner.
Kujedan piiri

Kujedan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 2617 neliökilometriä. Asukkaita on 30 500 henkeä (vuonna 2009).
Kujedan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Tšaikovskin, pohjoisessa Jelovon ja Bardan, idässä Tšernuškan piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, turve, savi, hiekka ja sora.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Bikbarda, Bolšaja Usa, Bolšije Kusty, Bolšoi Godyr, Bolšoi Talmaz, Fedorovsk, Kujeda, Nižnjaja Sava (keskuspaikka Tsentralnaja Usadba 3-go Goskonzavoda), Ošja ja Šagirt. Hallinnollinen keskus on Kujedan taajama. Asutuskeskuksia on yhteensä 87.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,2 % venäläisiä, 17,7 % udmurtteja, 7,4 % tataareja, 6,2 % baškiireja ja 2,8 % tšuvasseja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Lisäksi harjoitetaan maataloustuotteiden jalostusta, puunhankintaa ja öljyn porausta.
Piirissä toimii ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten harrastuskeskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kirjastolaitos. Piirilehtenä ilmestyy "Kujedinski vestnik" (”Kujedan sanansaattaja”).
Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen Bikbardan viinatehtaan rakennukset.
Tšaikovskin piiri

Tšaikovskin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1962 perustetun piirin pinta-ala on 2124 neliökilometriä. Asukkaita on 108 700 henkeä (vuonna 2009).
Tšaikovskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin lounaisosassa Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla. Pohjoisessa se rajoittuu Jelovon ja idässä Kujedan piireihin, etelässä Baškortostaniin ja lännessä Udmurtiaan. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, savi, hiekka ja sora.
Piiriin kuuluu Tšaikovskin kaupunki ja 9 maalaiskuntaa: Alnjaš, Bolšoi Bukor, Foki, Markovo, Olhovka (keskuspaikka Prikamski), Sosnovo, Uralskoje, Vanki ja Zipunovo. Hallinnollinen keskus on Tšaikovski. Asutuskeskuksia on yhteensä 51.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 86,9 % venäläisiä, 4,8 % tataareja ja 2,8 % udmurtteja. Kaupunkiväestön osuus on 76 %.
Tšaikovskista on maantie- ja rautatieyhteys Permiin ja Iževskiin sekä Kazanin ja Jekaterinburgin väliselle radalle. Votkinskin vesivoimalaitoksen rakentamisesta alkunsa saanut kaupunki on huomattava teollisuuskeskus.
Piirissä toimii tekninen ja liikuntainstituutti, Permin teknisen yliopiston filiaali, ammattioppilaitoksia, kolme taidekoulua ja kaksi musiikkikoulua, kaksi lasten luomistyön keskusta, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, taidegalleria, teatteri, kotiseutumuseo ja kansatieteellinen museoalue. Paikallislehtenä ilmestyy "Ogni Kamy" (”Kaman valot”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu 1700-luvulta peräisin oleva vanhauskoisten pirtti Saigatkassa sekä Mihailovski zavodin aateliskartano.
Nevan–Vasilinsaaren linja

 
Nevan–Vasilinsaaren linja () on yksi Pietarin metron linjoista. Se merkitään karttoihin numerolla 3 ja vihreällä värillä. Linja leikkaa Pietarin keskustan länsi-itäsuunnassa. Sillä on pisimmät asemien välimatkat koko järjestelmässä. Niistä suurin osa edustaa niin sanottua "horisontaalinen hissi" -tyyppiä, jossa rautaovet eristävät raiteet ja laiturialueen. Linjalle ei ole suunniteltu jatkeita.
Mätämunan muistelmat

Mätämunan muistelmat on Seppo Heikinheimon postuumisti julkaistu muistelmateos vuodelta 1997. Teoksen kustansi Otava. Kustantajan mukaan Heikinheimo oli suunnitellut muistelmia jo pitkään ennen kuin kirjoittaminen alkoi vuonna 1996. Heikinheimo kertoo, että muistelmien ensimmäinen versio katosi levykkeen mukana. Kirjan loppuosa valmistui juuri ennen kuin kirjoittaja teki itsemurhan 26. toukokuuta 1997. Heikinheimo ei muistelmissaan kerro paljonkaan yksityiselämästään eikä perheestään, mutta kirjan lopussa hän paljastaa itsemurhaansa johtaneita syitä.
Kirjan keskeisin aihepiiri on musiikki: säveltäjät, esittäjät, orkesterit ja musiikkiarvostelijat. Muistelmien henkilögalleria on laaja: hakemistossa on 924 nimeä. Oman lukunsa ovat saaneet muiden muassa Erik Tawaststjerna, Seppo Nummi, Martti Talvela ja "Dmitri Šostakovitšin muistelmain" suomennostyö.
Toimittaja Pekka Seppäsen mukaan Heikinheimon tarinat eivät välttämättä ole luotettavia. Muutamat arvostelijat, kuten professori Kai Laitinen, ovat pitäneet kirjaa hauskana.
Kappaluku

Kappaluku on paperimassan ligniinipitoisuutta tai oikeammin valkaistavuutta kuvaava indikaattori.
Mittaus.
ISO 302:2004 -standardi määrittelee kappaluvun. Määritelmä sopii kaikenlaisiin kemiallisiin ja puolikemiallisiin massoihin. Kappaluku on välillä 1-100.
Luku mittaa, kuinka paljon Kaliumpermanganaattiliuosta massa kuluttaa. Se voidaan mitata reaaliaikaisella kappa-analysaattorilla sellutehtaassa.
Käyttö.
Kappaluku kertoo, paljonko kemikaaleja tarvitaan paperimassan valkaisemiseksi tiettyyn valkoisen sävyyn. Tämä määrä riippuu pitkälti massan ligniinipitoisuudesta, joten kappalukua voidaan käyttää karkeana ligniinipitoisuuden mittarina:
K ≈ c*l
K: Kappaluku;
c: vakio ≈ 6,57 (riippuu puusta ja prosessista);
l: ligniinipitoisuus prosentteina.
Tšernuškan piiri

Tšernuškan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 1676 neliökilometriä. Asukkaita on 52 200 henkeä (vuonna 2009).
Tšernuškan piiri sijaitsee Permin aluepiirin eteläosassa. Lännessä se rajoittuu Kujedan, pohjoisessa Bardan ja Uinskojen, idässä Oktjabrskin piireihin ja etelässä Baškortostaniin. Hyötykaivannaisia ovat öljy, savi, turve ja rakennuskivi.
Piiriin kuuluu Tšernuškan kaupunki ja 14 maalaiskuntaa: Ananjino, Bedrjaž, Brod, Demenevo, Jetyš, Kalinovka, Pavlovka, Rjabki, Sludka, Sulmaš, Tauš, Tjui, Trun ja Trušniki. Hallinnollinen keskus on Tšernuška. Asutuskeskuksia on yhteensä 80.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 77,4 % venäläisiä, 7,6 % tataareja, 6,6 % baškiireja ja 4,3 % udmurtteja. Kaupunkiväestön osuus on 69,4 %.
Piirin kautta kulkee Permin ja Ufan välinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Talous perustuu öljyn tuotantoon. Lisäksi on elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Myös liikenteellä on huomattava merkitys.
Piirissä toimii ammattikoulu, polytekninen opisto, lasten musiikki- ja taidekoulut, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy "Majak Priuralja" (”Priuraljen majakka”).
Nähtävyyksiä ovat Bedrjažin ja Nikolajevskin ortodoksiset kirkot sekä Bedrjažin ja Taušin kylien rakennukset.
Dennis Endras

Dennis Endras (s. 14. heinäkuuta 1985 Immenstadt, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Endrasin kasvattajaseura on ERC Sonthofen, jossa hän pelasi vielä kaudella 2002–2003 Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalligassa. Endras siirtyi kaudeksi 2003–2004 sarjatasoa ylemmäs SV Bayreuthin maalinsuulle. Hän pelasi joukkueessa vielä seuraavankin kauden, jolloin hän pääsi pelaamaan myös kaksi ottelua DEL:n Augsburger Pantherissa.
Kaudella 2005–2006 Endras pelasi viisi DEL-ottelua Augsburgissa, mutta hän torjui lähinnä Oberligan EV Landsbergissä. Endras oli nostamassa Landsbergiä 2. Bundesligaan keväällä 2006. Hän pelasi joukkueessa vielä seuraavankin kauden ja sai myös torjua kaksi DEL-ottelua Frankfurt Lionsin maalilla. Endras torjui kauden 2007–08 EV Ravensburgissa, 2. Bundesligassa.
Murtautuminen DEL:ään Endrasilla tapahtui kaudella 2008–2009 Augsburgissa. Hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina ja torjui runkosarjassa 50 ottelussa. Kauden päätteeksi Endras valittiin vuoden tulokkaaksi. Tammikuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Augsburgin kanssa.
Kesällä 2010 Minnesota Wild teki Endrasin kanssa sopimuksen. Hän pelasi vielä kauden 2010–2011 Saksassa, mutta siirtyi Minnesotaan kaudeksi 2011–2012. Hän pelasi alkukauden AHL:n Houston Aerosissa ja siirtyi marraskuussa lainasopimuksella HIFK:hon kauden loppuun asti. Endras palasi HIFK:sta Saksaan, kun hän teki kesällä 2012 kolmivuotisen sopimuksen Adler Mannheimin kanssa.
Maajoukkue.
Hyvän tulokaskauden 2008–2009 jälkeen Endras oli mukana keväällä 2009 miesten MM-kilpailuissa, mutta jäi ilman torjuntavastuuta sekä kolmosvahdiksi Dimitri Pätzoldin ja Dimitrij Kotschnewin taakse. Endras oli Saksan kolmosmaalivahti myös Vancouverin olympialaisissa 2010.
Kevään 2010 MM-kilpailut olivat Endrasille kotikisat, kun turnaus järjestettiin Saksassa. Ilman kotikisoja Saksa olisi pudonnut B-sarjaan keväällä 2009. Endras oli Saksan ykkösmaalivahti ja torjui joukkueensa neljännelle sijalle. Hän pelasi loistavan turnauksen, ja hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi sekä tähdistökentälliseen. Endrasin huima torjuntaprosentti 96,1 oli kisojen paras, kuten myös päästettyjen maalien keskiarvo (1,15). Endras puki Saksan pelipaidan päälle myös vuoden 2011 MM-kisoihin.
Orujo

Orujo (galegoksi ourujo) on perinteisesti Espanjan luoteisosissa valmistettu väkevä viina. Se valmistetaan tislaamalla viinin valmistuksen puristusjätettä hyödyntäen. Orujon kotipaikkana pidetään yleisesti Galician maakuntaa, mutta se on tunnettu myös Asturiasin, Kastilia ja Leónin sekä Kantabrian itsehallintoalueilla. Kielestä ja asiayhteydestä riippuen orujosta saatetaan käyttää myös nimiä oruxo, aguardiente, augardente ja aguardiente de orujo.
Historia.
Galicialaiset ovat valmistaneet orujoa 1600-luvulta lähtien. Nykyisin orujoa valmistaa yli 20 tuottajaa, jotka saavat käyttää virallista "La Denominación Específica Orujo de Galicia" -nimitystä. Vaikka galicialainen orujo on luultavasti kaikkein tunnetuinta, juomaa valmistetaan muuallakin. Yksi perinteikkäimmistä valmistuspaikoista on Liébana Kantabrian maakunnassa, jonka luostareissa orujoa on valmistettu keskiajalta lähtien.
Valmistus.
Orujon pääraaka-aine on viinintuotannosta jäljelle jäänyt vaaleiden viinirypäleiden puristusjäte. Rypälemassan annetaan ensin käydä, minkä jälkeen se tislataan. Galicialaisen orujon valmistaa perinteisesti kokenut tislaaja (poteiro) suurissa tulella kuumennetuissa kuparikattiloissa. Kattiloiden kerrotaan olevan samoja, jotka maurit toivat mukanaan valloitettuaan Iberian niemimaan 700-luvulla. Nykyisinkin orujoa valmistavat suvut varjelevat tarkoin reseptejään. Valmistustaito kulkee usein suvussa sukupolvelta toiselle.
Tyypillinen valmis orujo on väritöntä. Alkoholipitoisuus on 37-45 %. Orujoa saatetaan kuitenkin kypsyttää tammitynnyreissä, jolloin sitä tulee väriltään kullanruskeaa ja maku muuttuu hienostuneemmaksi.
Orujosta valmistettavat juomat.
Monet orujosta valmistetut juomat ovat nykyisin tunnetumpia kuin itse orujo, ja Galiciassa vieraileva pääsee todennäköisimmin tutustumaan juuri niihin. Tällaisia juomia ovat mm.
Licor café
Licor café on kahvista, sokerista ja orujosta valmistettu musta likööri. Galiciassa baareissa myyty licor café on usein valmistettu kotikonstein, minkä vuoksi sokerin, orujon ja kahvin määrä vaihtelee paljon tapauskohtaisesti. Licor caféa on tarjolla galicialaisissa baareissa ja ravintoloissa maakunnan pohjoisosia lukuun ottamatta. Espanjan muissa maakunnissa sitä voi löytää hyvin varustelluista kaupoista.
Licor de hierbas
Licor de hierbas on yrteistä ja orujosta valmistettu likööri. Makeutusaineena voi olla sokeri tai hunaja. Toisin kuin licor café, se on tunnettu käytännössä kaikkialla Galiciassa. Nautitaan usein pieninä määrinä kahviin sekoitettuna.
Crema de orujo
Crema de orujo on nimensä mukaisesti orujosta valmistettu makea kermalikööri. Itsehallintoalueelleen uskolliset galicialaiset juovat tätä usein mieluummin kuin tuontiliköörejä.
Queimada
Orujo on queimadan, perinteisen galicialaisen boolin, tärkeä valmistusaine. Queimadan tarjoilun yhteydessä lausutaan loitsuja pahojen henkien karkottamiseksi. Booli sytytetään palamaan. Orujo sisältää suhteellisen paljon alkoholia, mikä helpottaa palamista.
Risto Räppääjä ja kuuluisa Kamilla

Risto Räppääjä ja kuuluisa Kamilla on Sinikka Nopolan ja Tiina Nopolan kirjoittama Risto Räppääjä -kirja. Kirja on valmistunut vuonna 2009, ja sen ovat kuvittaneet Aino Havukainen ja Sami Toivonen.
Juoni.
Risto on hiihtolomalla ja uskoo sen olevan pilalla, sillä hänen huoneen valtaa lapsitähti Kamilla Puumalainen, Rauha-tädin koulutoverin tytär. Kamilla valmistautuu laulukilpailuun, mikä ärsyttää Ristoa. Sitten Kamilla kuitenkin katoaa.
Oktjabrskin piiri

Oktjabrskin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 3444 neliökilometriä. Asukkaita on 34 700 henkeä (vuonna 2009).
Oktjabrskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Lännessä se rajoittuu Tšernuškan, pohjoisessa Uinskojen, Ordan ja Suksunin piireihin, idässä Sverdlovskin alueeseen ja etelässä Baškortostaniin. Pinta-alasta 60 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy ja kaasu, dolomiitti, kalkkikivi, kipsi ja anhydriitti.
Piiriin kuuluvat Oktjabrskin ja Sarsin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 11 maalaiskuntaa: Atnjaguzi, Basino, Bijavaš, Bogorodsk, Išimovo, Jenapajevo, Petropavlovsk, Russkij Sars, Štšutše-Ozero, Tjuš ja Verh-Tjuš. Hallinnollinen keskus on Oktjabrski. Asutuskeskuksia on yhteensä 85.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 59,6 % venäläisiä, 34,7 % tataareja ja 2,3 % baškiireja. Kaupunkiväestön osuus on 46,8 %.
Piirin kautta kulkee Kungurin ja Oktjabrskin välinen kestopäällysteinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Puunjalostusteollisuus tuottaa 50 % teollisuustuotannosta ja elintarviketeollisuus 40 %. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn.
Piirissä toimii ammatikoulu, kaksi musiikkikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Vperjod" (”Eteenpäin”). Nähtävyyksiin kuuluvat Mosinon ja Mostovajan kylien ortodoksiset kirkot.
Antenna

Antenna on blues rock/hard rock-yhtye ZZ Topin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Kappaleista "Breakaway", "Fuzzbox Voodoo", "Girl in a T-Shirt" ja "Pincushion" julkaistiin singlet.
Basisti Dusty Hill laulaa päävokaalit kappaleissa "World of Swirl", "Antenna Head" ja "Deal Goin' Down".
Méxicon metro

Méxicon metro () on Meksikon pääkaupungissa Méxicossa sijaitseva metrojärjestelmä, joka käsittää 12 linjaa ja 195 asemaa, joista 115 on maan alla. Linjoista kymmenellä on käytössä kumipyöräisiä junia. Metro on verrattain halpa tapa matkustaa. Metrolippu maksaa vuonna 2021 viisi pesoa eli noin 0,20 euroa.
Requiem (Fauré)

Gabriel Fauré aloitti Requiemin (op. 48) luonnostelun vuonna 1887. Vaikka Fauré oli menettänyt isänsä kahta vuotta aiemmin ja menetti äitinsä sävellystyön alkuvaiheissa, hän kertoi säveltäneensä teoksen "huvin vuoksi".
Kantaesityksen aikaan 16. tammikuuta 1888 Faurén requiem koostui viidestä osasta, jotka olivat "Introït et Kyrie", "Sanctus", "Pie Jesu", "Agnus Dei" ja "In Paradisum". Tämän version esittämiseksi vaadittiin sekakuoro, sopraanosolisti, matalien jousien orkesteri, harppu, patarummut ja urut sekä "Sanctuksessa" sooloviulu.
Säveltäjä lisäsi teokseensa "Offertoiren" vuonna 1889. Hän myös liitti siihen "Libera men", jonka oli alun perin säveltänyt baritonille ja uruille kaksitoista vuotta aiemmin. Teoksensa uuden version kokoonpanoon Fauré lisäsi käyrätorvet, trumpetit, pasuunat ja baritonisolistin; tämä uusittu versio kantaesitettiin tammikuussa 1893.
Heinäkuussa 1900 kantaesitetty requiemin lopullinen versio on useiten esitetty. Sitä varten kokoonpanoon liitettiin puupuhaltimia ja viuluja. Todennäköisesti nämä muutokset toteutti Faurén oppilas. "Requiem" esitettiin Faurén omissa hautajaisissa.