tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sinfonia C-duuri (Wagner)

Sinfonia C-duuri (WWV 29) on Richard Wagnerin ainoa valmistunut sinfonia. Teos kantaesitettiin 15. joulukuuta 1832 Leipzigissa, kapellimestarina Wagnerin ensimmäinen opettaja Christian Gottlieb Müller. Wagner oli tuolloin 19-vuotias. Teoksessa ilmenee Beethoven-vaikutteita, varsinkin seitsemännestä sinfoniasta.
Sinfonia esitettiin vielä seuraavana vuonna Würzburgissa, mutta sen jälkeen se jäi puoleksi vuosisadaksi unohduksiin. Wagner muokkasi teosta ennen kuin se esitettiin jouluna 1882 Venetsiassa (kaksi kuukautta ennen Wagnerin kuolemaa).
Helmenkalastajat

Helmenkalastajat () on Georges Bizet’n kolminäytöksinen ooppera, jonka libretto on Michel Carrén ja Eugène Cormonin käsialaa. Sen tapahtumat sijoittuvat Ceylonille. Ooppera kertoo helmenkalastajista.
"Helmenkalastajat" esitettiin ensimmäistä kertaa 30. syyskuuta 1863 Pariisin Théâtre-Lyriquessa Louis Michel Adolphe Deloffren johdolla.
Roolit.
Kuorossa on helmenkalastajia ja heidän vaimojaan.
Javier Baraja

Javier Baraja Vegas (s. 24. elokuuta 1980 Valladolid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti vuonna 2014 päättyneellä pelaajaurallaan pääasiassa Real Valladolidia ja oli pelipaikaltaan puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Hänen vanhempi veljensä Rubén oli myös jalkapalloilija.
Ura.
Baraja on kotikaupunkinsa Real Valladolidin kasvatti, kuten hänen veljensä Rubénkin. Baraja pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 26. elokuuta 2001 Deportivo La Coruñaa vastaan.
Pelattuaan Getafessa ja Málagan reservijoukkueessa, hän palasi takaisin Valladolidiin kaudeksi 2005–2006. Hän pelasi seuraavalla kaudella 28 ottelua ja sen päätteeksi joukkue nousi maan pääsarjaan.
Baraja teki ensimmäisen maalinsa Valladolidissa 13. syyskuuta 2008 rangaistuspotkusta ottelussa Atlético Madridia vastaan.
Kaktusaratti

Kaktusaratti ("Eupsittula cactorum") on Brasilian caatinga-alueen kotoperäinen papukaija. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji "cactorum" elää itäisen Brasilian keskiosissa ja alalaji "caixana" Koillis-Brasiliassa. Heinrich Kuhl kuvaili sen holotyypin maan kaakkoisosasta 1820. Laji kuului aiemmin "Aratinga"-sukuun.
Kallioaratti

Kallioaratti ("Psittacara wagleri") on eteläamerikkalainen papukaija, jonka elinympäristö ulottuu Kolumbiasta Venezuelaan, Ecuadoriin ja Peruun. George Robert Gray kuvaili lajin holotyypin Bogota 1845. Laji on nimetty Johann Georg Waglerin kunniaksi. 
Jotkut lähteet tunnustavat lajin alalajista erotetun oman lajinsa, Cordilleran Conure ("Psittacara frontatus").
Kallioaratti kasvaa 36 cm pitkäksi ja painaa 180-260 grammaa. Molemmat sukupuolet ovat aikuisena yleisväriltään pääosin vihreät, vatsapuoli kellertävä, otsa on nokan tyveen asti punainen, kurkussa voi olla satunnaisesti punainen juova tai hajanaisia punaisia höyheniä. Silmä on himmeän keltainen ja sitä ympäröi harmaa rengas.
Kallioaratteja esiintyy useissa eri elinympäristöissä, kosteissa ja kosteissa vuoristometsissä, metsänreunoilla, lehtimetsissä ja metsäalueilla, mutta myös viljelyalueilla, kuten kahviplantaaseilla, viljapelloilla ja kaupunkialueilla. Se tarvitsee kallioseinämiä yöpymiseen ja pesimiseen. Sitä tavataan vuorenrinteillä 350–2 000 metrin korkeudellla, toisinaan alempana. Laji saattaa muuttaa vuodenaikojen mukaan ainakin osilla levinneisyysaluettaan, mutta sen liikkeitä tunnetaan huonosti.
Kallioaratteja on pidetty lemmikkeinä, ja sen villinä pyydettyjä yksilöitä myytiin vulkkaasi ennen kuin se listattiin CITES-sopimuksen liitteeseen II. Vuosien 1981 ja 2004 välillä kansainvälisessä kaupassa kirjattiin lähes 77 000 villinä pyydettyä yksilöä. Viljelysmailla eläviä yksilöitä saatetaan vainota haittaeläiminä. Myös maankäytön muutokset saattavat pienentäää sen kantaa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt kallioaratin silmälläpidettäväksi lajiksi.
Kruunuaratti

Kruunuaratti ("Aratinga auricapillus") on Brasilian Bahiasta Paranáan elävä papukaija, josta tunnetaan kaksi alalajia: "A." "a. auricapillus" ja "A." "a. aurifrons." Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin Bahiasta 1820.
Koko ja ulkonäkö.
Kruunuaratti on hyvin tyypillinen Aratinga-aratti. Se on suurimmaksi osaksi vihreä, sen siiven- ja pyrstön kärjet ovat siniset. Sen alavatsa on punertavan oranssi, ja nimensä mukaisesti sillä on oranssi-punainen "kruunu" otsallaan ja päälaellaan. Nokka on musta ja jalat harmaat. Silmää ympäröi vaalea, paljas ihokehä. Pitkän pyrstönsä kanssa lajin pituus nokasta pyrstön kärkeen on noin 30 senttiä ja se painaa noin 140-150 grammaa. 
Lemmikkinä.
Suomessa kruunuaratti on harvinainen lemmikki, mutta sitä tavataan välillä.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aratinga-arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Kuubanaratti

Kuubanaratti ("Psittacara euops") on Kuuban kotoperäinen papukaija. Laji eli myös Isla de la Juventudilla mutta on sieltä hävinnyt. Johann Georg Wagler kuvaili lajin holotyypin Kuubasta 1832.
Ulkonäkö.
Kuubanaratti on "Psittacara"-arateista pienin, ollen vain 26 cm pitkä nokasta pitkän pyrstön kärkeen ja painaen noin 90 grammaa.
Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaija. Sillä on lievää ja yksilöllistä punaista kuviointia kaulassa ja vatsallaan. Siipien aluspeitinhöyhenissä on punaista. Nokka vaalea, jalat harmaat, silmää ympäröivä ihoalue valkoinen.
Nykyaikainen

Nykyaikainen on Mona Caritan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä Fazer Finnlevy.
Albumia myytiin kultalevyn verran. Arvostelijoita se ei kuitenkaan ihastuttanut, vaan esimerkiksi "Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund arveli albumia ostettavan edellisten Mona Caritan levyjen tavoin nätin ja seksikkään kansikuvan takia: ”Mona Carita on söpö tyttö, mutta laulaa hän ei osaa.”
Tuomo Hutri

Tuomo Hutri (s. 9. helmikuuta 1973 Hyvinkää) on suomalainen elokuvaaja. Hän kuvaa pitkiä elokuvia, dokumentteja ja mainoksia. Lisäksi hän toimii kuvauksen lehtorina elokuvataiteen osastolla.
Veli-Pekka Lehtosen mukaan Hutri tunnetaan kauniin kuvan tekijänä. Itse Hutri kuvailee itseään tarinaorientoituneeksi.
Hutri on kutsuttu jäseneksi Suomen Elokuvaajien Yhdistykseen F.S.C:hen, jossa hän on hallituksen varajäsen vuodesta 2008–..
Hutri kiinnostui lukioikäisenä valokuvaamisesta. Harrastuksen takia kaverit pyysivät hänet mukaan kuvaamaan harrastelijaelokuvia. Hutri opiskeli Münchenin yliopistossa sosiologiaa ja Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa, mutta haki lopulta kuvaajalinjalle. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta elokuvaajaksi vuonna 2003. Hutri sanoo olevansa ammatillisesti velkaa Esa Vuoriselle, joka toimi koulussa elokuvauksen professorina.
Aleksi Salmenperä ja Hutri opiskelivat Taideteollisessa korkeakoulussa samaan aikaan. Hutri kuvasi useimmat Salmenperän opiskelijalyhytelokuvat. Sittemmin Hutri ja Salmenperä ovat tehneet yhdessä esimerkiksi elokuvat "Miehen työ" (2007), "Paha perhe" (2009) ja "Jättiläinen" (2016).
Hutri työskenteli kakkosryhmän kuvaajana Joe Wrightin toimintatrillerin "Hanna" (2011) kansainvälisessä tuotannossa, joka kuvattiin osittain Suomessa.
Hutri opetti elokuvausta Aalto-yliopistossa vuosina 2010–2011.
Hutri asuu Helsingissä. Hänellä on kolme lasta, joista nuorin nykyisen puolison, ohjaaja-näyttelijä Anna Paavilaisen kanssa. Hän toimii suomen, englannin, saksan ja ruotsin kielillä.
WWE Hardcore Championship

Hardcore Championship on WWE:stä poistettu mestaruusvyö. Ensimmäinen Hardcore Champion oli Mick "Mankind" Foley. Hänen lisäkseen vyön omistajina ovat olleet muiden muassa Big Show, Kane, Raven, Jeff Hardy, Tommy Dreamer, Hardcore Holly ja Big Bossman. Myös "Road Dogg" Jesse James ja "Bad Ass" Billy Gunn ovat myös olleet Hardcore mestareita.
Alkuperä.
Vyön uskotaan olevan kopio vanhasta WWF Vinged Eagle -vyöstä.
Pitkäaikaisen huhun mukaan vyö on sama, jonka Mr. Perfect varasti Hulk Hoganilta 1989 Saturday Night's Main Eventissä ja tuhosi show’n lopussa vasaralla.
24/7-sääntö.
Kun Crash Holly voitti vyön, hän esitteli 24/7-säännön, jonka mukaan vyön omistajuudesta voidaan kilpailla niin kauan, kuin tuomari tai tuomareita on läsnä. Raven voitti vyön 26 kertaa ja Steven Richards 21 kertaa. Nämä voitot ansaittiin suurimmaksi osaksi 24/7-otteluissa tai one on one -hardcoreotteluissa.
Esimerkiksi vuonna 2002 Wrestlemania 18:ssa käydyn 24/7-ottelun alussa vyötä puolusti Maven ja häntä vastassa oli Goldust. Spike Dudley hyökkäsi kehään ja voitti vyön. Crash Holly tuli kehään ja lähti jahtaamaan Spike Dudleyta. Backstagella Crash Holly alkoi hakata Dudleyta, kun The Hurricane Helms tuli ja voitti vyön. Näin 24/7-säännön mukaisesti The Hurricane Helms nimettiin WWE Hardcore Championiksi.
XNU

XNU () on Darwin-käyttöjärjestelmän ydin, jota käytetään Applen iOS- ja OS X -käyttöjärjestelmissä.
XNU perustuu Mach 3.0 -mikroytimeen. Mach-ydin siirrettiin Power Macintoshille ja tunnettiin nimellä "osfmk", joka oli osa MkLinux-projektia. Tämä yhdistettiin Darwin-ytimeen. Ydin sisältää Machin ja BSD:n toiminnallisuuden sekä I/O Kit -ajurimallin. XNU-ytimen BSD-osuus on peräisin pääasiassa FreeBSD:stä.
BSD tarjoaa muun muassa seuraavia ominaisuuksia:
Open Software Foundationin (OSF) Research Institute (RI) toteutti Applen kanssa Mach-ytimen muutokset.
Pahta-aratti

Pahta-aratti ("Psittacara mitratus") on eteläamerikkalainen papukaija, jonka elinympäristö ulottuu Andeilla Perun keskiosista Bolivian kautta Luoteis-Argentiinaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Johann Jakob von Tschudi kuvaili lajin holotyypin Perusta 1844. Lajia on siirretty muun muassa Yhdysvaltoihin. Sitä on joskus kutsuttu nimellä hiippa-arati.
Ulkonäkö.
Pahta-aratti on Psittacara-arateista suurimpia, ollen nokasta pitkän pyrstön päähän noin 38 cm pitkä ja painaen noin 200-240 grammaa.
Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaija. Päässään sillä on punaisia kuvioita. Nokka on vaalea, jalat beiget ja silmää ympäröivä ihoalue valkoinen.
Suuri Garrick

Suuri Garrick ("The Great Garrick") on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1937. Elokuvan ohjasi paremmin kauhuelokuvistaan tunnettu James Whale.
Juoni.
Brian Aherne esittää elokuvassa ylimielistä brittinäyttelijä David Garrickia, joka ilmoittaa matkustavansa Pariisiin tarkoituksenaan opettaa näyttelemistä ranskalaisille. Ranskalainen näyttelijäryhmä pitää tätä loukkauksena ja päättää kostaa Garrickille tekemällä kepposen. Saavuttuaan Pariisiin Garrick kutsutaan kunniakseen järjestettyyn illanviettoon majataloon, jonka henkilökunta ja asiakkaat on korvattu näyttelijöillä. Garrick huomaa huijauksen pian mutta päättää lähteä leikkiin mukaan. Ennen kuin Garrick paljastaa tietävänsä totuuden, hän karkottaa luotaan Olivia de Havillandin näyttelemän Germaine De Le Corben, jonka hän luulee kuuluvan näyttelijöihin, vaikka tämä onkin tietämätön asiasta.
Palmuaratti

Palmuaratti ("Aratinga jandaya") on Koillis-Brasilian kotoperäinen papukaija, jonka elinympäristö käsittää Parán, Alagoasin ja Goiásin alueen. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta 1788. Sitä on joskus kutsuttu nimellä jendayapapukaija. Sillä ei ole alalajeja nimlajin lisäksi.
Ulkonäkö.
Palmuaratti on pitkän pyrstönsä kanssa noin 30 senttimetriä pitkä ja painaa noin 125-140 grammaa.
Sen selkäpuoli eli siivet ovat vihreät, ja vatsapuoli ja pää oranssit. Vatsa on tummemman oranssi, pää kirkkaamman. Pyrstö on kelta-viher-sinikirjava. Nokka on tumma ja jalat harmaat.
Se muistuttaa hieman ulkonäöltään aurinkoarattia tai amazonianaurinkoarattia. Palmuaratin siivet ovat aikuisenakin kokonaan vihreät ja sen peruväri on enemmän oranssi kuin keltainen.
Lemmikkinä.
Suomessa palmuaratti on melko harvinainen lemmikki, mutta sitä tavataan kyllä.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aratinga-arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Persikka-aratti

Persikka-aratti ("Eupsittula aurea") on eteläamerikkalainen papukaija, jonka laaja elinympäristö ulottuu Etelä-Surinamesta Brasilian keskiosien kautta Kaakkois-Peruun, Itä-Boliviaan, Paraguayhin ja Pohjois-Argentiinaan. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Bahiasta Brasiliasta 1788. Laji kuului aiemmin "Aratinga"-sukuun. Sitä on joskus kutsuttu nimellä kultaotsa-aratinga.
Savanniaratti

Savanniaratti ("Eupsittula pertinax") on Etelä-Amerikan pohjoisosassa ja Panamassa elävä papukaija. Lajista tunnetaan 14 alalajia, joista monet elävät rannikon tuntuman saarilla, kuten Aruballa, Bonairella ja Curaçaolla. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Curaçaosta saadusta näytteestä 1758. Laji kuului aiemmin "Aratinga"-sukuun. Sen aiempi suomenkielinen lajinimi on orinokonaratti.
Sinipääaratti

Sinipääaratti ("Psittacara acuticaudatus") on eteläamerikkalainen papukaijalaji. Se on aiemmin kuulunut "Aratinga"-sukuun ja joskus se luetaan kuuluvaksi ainoana lajina omaan "Thectocercus-"sukuun.
Se elää hyvin laajalla alueella Koillis-Kolumbiasta ja Pohjois-Venezuelasta läpi keskisen Etelä-Amerikan aina Paraguayhin ja Pohjois-Argentiinaan saakka. Uruguaysta se on mahdollisesti hävinnyt. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta 1818.
Ryhmä 8406

Ryhmä 8406 on Vietnamin demokraattisia uudistuksia ajavien vietnamilaisten puolueiden ja ryhmien liittoutuma. Se on laatinut Vietnamin vapauden ja demokratian julkilausuman vuonna 2006 ("Khối 8406 Tuyên Ngôn Tự Do Dân Chủ Cho Việt Nam 2006") ja on nimetty tämän julkilausuman julkaisupäivän 8. huhtikuuta 2006 mukaan. Sen allekirjoittajina oli alun perin 118 toisinajattelijaa, jotka vaativat monipuoluejärjestelmää. Tukijoiden määrä on myöhemmin kasvanut tuhansiin, ja mukana on merkittävä roomalaiskatolinen pappi Nguyễn Văn Lý, joka tuomittiin kahdeksan vuoden vankeusrangaistukseen ryhmän tukemisesta.
Termiittiaratti

Termiittiaratti ("Eupsittula canicularis") on keskiamerikkalainen papukaija. Se elää Meksikossa ja Keski-Amerikan Tyynenmeren puoleisella osalla Costa Rican länsiosiin saakka. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Costa Ricasta saadusta näytteestä 1758. Laji kuului aiemmin "Aratinga"-sukuun.
Termiittiaratti kasvaa 24 cm pitkäksi ja painaa noin 70 graammaa. Sen rinta on oranssinsävyinen.
Termiittiaratti elää metsissä alangoilla ja kukkuloilla 1 500 metrin korkeudelle asti, ja sitä tavataan myös savannilla ja kuivissa piikkipensaikoissa. Se näyttää pystyvän sopeutumaan alueille, joista metsä on raivattu, kuten laitumille, plantaaseille ja jopa kaupunkialueille. Laji on läheisessä yhteydessä termiitteihin (esim. Euthermes nigriceps) ja käyttää metsien termiittien pesiä lisääntymiseen.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut termiittiaratin vaarantuneeksi lajiksi. Suurin uhka on pyydystys häkkilinnuksi, lisäksi sille sopivat elinalueet ovat vähentyneet.
Huppuaratti

Huppuaratti ("Aratinga nenday") on Etelä-Amerikan keskiosissa elävä papukaija. Sen aiempi suomenkielinen lajinimi on kalottiaratti, ja se on aiemmin kuulunut omaan sukuunsa "Nandays". Sillä ei ole alalajeja nimilajin lisäksi.
Huppuaratin elinympäristö ulottuu Kaakkois-Boliviasta ja Lounais-Brasiliasta Paraguayhin ja Pohjois-Argentiinaan. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta 1823. 
Huppuaratti on muodoltaan solakka lintu, jonka pituus nokasta pyrstön kärkeen on noin 30 cm. Linnun pituudesta noin puolet on pyrstöä. Se painaa noin 140 grammaa.
Huppuaratti on väriltään suurimmaksi osaksi vihreä. Sen päässä on musta "huppu", ja rinnassa sinertävää sävyä. Jalkahöyhenissä on pienet punaiset "sukat", koivet ovat vaaleat mutta kynnet mustat. Nokka on musta ja silmää ympäröivä paljas iho valkoinen tai harmaa. Pyrstön ja siipisulkien kärjet ovat sinertävät.
Lemmikkinä.
Huppuarattia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta se ei ole kovin yleinen.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Aratinga-arattia hankkiessa tulee varautua lintujen ääneen: se on kova ja linnut ovat äänessä paljon.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Vinnie Colaiuta

Vinnie Colaiuta (oik. Vincent Colaiuta, s. 5. helmikuuta 1956) on yhdysvaltalainen rumpali, joka tunnetaan taitavasta ja teknisestä soitostaan. 
Hän on soittanut useiden artistien ja yhtyeiden kanssa. Parhaiten hänet tunnetaan Frank Zappan, Stingin, Jeff Beckin ja Megadethin rumpalina. 
Megadethissa hän oli tosin vain sessiomuusikkona yhtyeen albumilla "The System Has Failed" (2004).
Diskografiaa.
Frank Zappa
Joni Mitchell
Sting
Megadeth
Viherloistorastas

Viherloistorastas ("Cochoa viridis") on Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa tavattava rastaisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viherloistorastas on 27–29 cm. Selästään laji on väritykseltään kiiltävän vihreä. Päälaki on väriltään sininen. Mustissa siivissä on sininen kuviointi ja naaraalla on myös ruskeaa. Viherloistorastaan pyrstö on mustaa kärkeä lukuun ottamatta sininen. Vatsa on väritykseltään vihreä. Nuoret linnut eroavat väritykseltään huomattavasti aikuisista. Nuori lintu on selästään ruskean ja mustan täplikäs ja vatsa on ruskea mustin poikkiraidoin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viherloistorastasta tavataan Intiasta, Nepalista, Laosista, Kambodžasta, Vietnamista, Thaimaasta, Myanmarista ja Kiinasta. Linnun elinympäristöä ovat tiheät ainavihannat metsät. Laji liikkuu puiden oksistoissa ja pohjakerroksessa. Viherloistorastaiden elinympäristöt sijaitsevat yleensä 900–2 700 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Viherloistorastaan ravinto koostuu hyönteisistä.
Max Green

Maxwell ”Max” Scott Green (s. 15. joulukuuta 1984) on yhdysvaltalainen basisti, laulaja, taustalaulaja sekä yksi perustajajäsenistä Escape the Fate -yhtyeessä. Hän on Violent New Breed:in solisti, lauluntekijä ja kitaristi.
Hän teki osan Escape the Faten screameista yhdessä laulaja Craig Mabbittin kanssa. Green esiintyy yhdessä Craig Mabbittin kanssa myös Attack Attack!:in laulaja Caleb Shomon kappaleessa "All That I'm About".
Max aloitti nuorempana kitaran soittamisen, mutta päätyi soittamaan bassoa. Hän ystävystyi 16-vuotiaana kykykilpailussa Ronnie Radken kanssa ja he perustivat yhdessä Escape the Fate-yhtyeen vuonna 2004. Radken jouduttua vankilaan vuonna 2008 he kuitenkin riitautuivat ja heidän tiensä erosivat. Green kärsi huumeriippuvuudesta, mutta pääsi kuiville vuonna 2013 ja ystävystyi taas Radken kanssa.
Escape the Fatesta lähdettyään hän ryhtyi The Natural Born Killersin soolokitaristiksi. Green lopetti TNBK:ssa vuoden 2013 heinäkuussa ja palasi hetkeksi takaisin Escape the Fate:en. Soitettuaan ETF:ässä puoli vuotta, toukokuun 9. päivänä 2014 Green ilmoitti siirtyvänsä Ronnie Radke:n bändiin Falling in Reverse:en.
Max Green kuitenkin lopetti Falling in Reversen basistina myöhemmin samana vuonna perustaakseen uuden bändin - Violent New Breed:in.
The Longest Journey

The Longest Journey on norjalaisen Funcomin kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna Windowsille. Pelin grafiikka ja tarinankerronta ovat saaneet pelikriitikoilta erittäin positiivista palautetta, ja peli on voittanut useita alan palkintoja.
Pelin jatko-osa, Dreamfall: The Longest Journey julkaistiin vuonna 2006.
Tausta.
Pelin tapahtumat sijoittuvat samanaikaisesti kahteen rinnakkaisulottuvuuteen "Arcadiaan", taian maailmaan ja "Starkiin", jossa vallitsee tiede ja teknologia. Pelin päähenkilö, April Ryan, on 18-vuotias Starkissa elävä, oudoista unista kärsivä taideopiskelija, joka on juuri muuttanut maaseudulta isoon kaupunkiin. Tarinan edetessä April saa tietää olevansa "Shifter", jolla on kyky liikkua Arcadian ja Starkin maailmojen välillä.
April Ryanin tehtävä pelissä on pysäyttää maailmojen välillä tapahtumia sekoittava Kaaos (Chaos), ja palauttaa Tasapaino (Balance).
Vastaanotto.
Peli sai metacriticin arvostelussa arvosanaksi, metascoreksi, 91/100.
Örebro HK

Örebro Hockeyklubb (Örebro HK) on ruotsalainen jääkiekkoseura Örebrosta. Örebro HK pelaa Ruotsin jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä, johon se nousi kaudeksi 2013–2014. Kotiottelunsa Örebro pelaa Behrn Arenalla. Örebro HK:lla on myös e-urheilujoukkue nimeltä Örebro eHockey, joka pelaa ECL- ja SCL/eSHL-liigoissa.
Pelaajat.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Le roi l’a dit

Le roi l’a dit (suom. "Kuningas on puhunut") on Léo Delibesin koominen ooppera. Se käsittelee Ludvig XIV:n aikaa. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa Pariisissa 24. toukokuuta 1873.
IK Oskarshamn

IK Oskarshamn on vuonna 1970 perustettu ruotsalainen jääkiekkojoukkue Oskarshamnista. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Kotiottelunsa joukkue pelaa Be-Ge Hockey Centerissä.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
IF Sundsvall Hockey

IF Sundsvall Hockey on vuonna 1976 perustettu ruotsalainen jääkiekkojoukkue Sundsvallista. Joukkue pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa. Kotiottelunsa joukkue pelaa Brandcode Centerissä.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
IF Troja-Ljungby

IF Troja/Ljungby on vuonna 1948 perustettu ruotsalainen jääkiekkojoukkue Ljungbystä. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Kotiottelunsa joukkue pelaa Ljungby Arenassa.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Växjö Lakers HC

Växjö Lakers Hockey on vuonna 1997 perustettu, Växjöstä kotoisin oleva ruotsalainen jääkiekkoseura. Se pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa vuosina 2003–2011, kunnes nousi takaisin Elitserieniin (vuodesta 2013 lähtien SHL) kaudeksi 2011–2012. Seura voitti ensimmäisen mestaruutensa vuonna 2015, minkä jälkeen se on juhlinut Ruotsin mestaruutta myös vuosina 2018, 2021 ja 2023.
Lakersin kotiareena on VIDA Arena, jonne mahtuu 5 750 katsojaa. Seurassa pelasi sen ensimmäisellä mestaruuskaudella kaksi suomalaista: puolustaja Ilkka Heikkinen ja hyökkääjä Tomi Kallio. Lakers on pelannut kahtena kesänä Vaasassa järjestettävässä harjoitusturnauksessa Vaasa Cupissa: vuonna 2009 joukkue jäi viimeiseksi voitettuaan yhden ottelun, ja vuonna 2010 hävisi loppuottelussa Rauman Lukolle.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Gabriel Campillo

Gabriel Campillo (19. joulukuuta 1978 Madrid) on espanjalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja WBA-liiton entinen mestari.
Ammattiura.
Campillo debytoi vuonna 2002. Vuonna 2005 hän voitti Espanjan-mestaruuden, kun hän kukisti Juan Nelongon kaikin tuomariäänin kymmeneräisessä ottelussa. Vuonna 2007 Campillo koki ensimmäisen tappionsa, kun Vjatšeslav Uzelkov tyrmäsi hänet kuusieräisessä ottelussa. Ottelussa ratkaistiin WBA-liiton Inter-Continental-mestari.
Seuraavan tappion Campillo koki seuraavana vuonna otellessaan EBU-liiton mestaruudesta. 12 erää kestäneen ottelun päätteeksi kaksi tuomaria näki Karo Muratin olleen parempi yhden saadessa ottelun tasan. Vuonna 2009 Campillo pääsi haastamaan WBA-liiton mestari Hugo Hernan Garayn, jonka voitti hajaäänituomiolla.
Vuonna 2010 Campillo menetti WBA-liiton mestaruuden 12 eräisen ottelun päätteeksi Beibut Šumenoville puolustaessaan sitä toista kertaa.
Vuonna 2012 Campillo otteli IBF liiton mestaruudesta silloista mestari Tavoris Cloudia vastaan mutta hävisi ottelun hajaäänituomiolla täysien erien jälkeen. Tämän jälkeen Campillo otteli tuntemattomampia nyrkkeilijöitä vastaan vaihtelevalla menestyksellä kunnes ilmoitti lopettavansa nyrkkeilemisen vuonna 2015.
Aiheesta muualla.
boxrec.com
Raili Hulkkonen

Raili Hulkkonen (s. 15. tammikuuta 1946 Kurikka) on suomalainen maskeeraaja, meikkitaiteilija, kosmetologi ja yrittäjä, joka tunnetaan useiden julkisuuden henkilöiden meikkaajana, muun muassa Linnan juhliin. Hulkkonen on ammattimeikkauksen pioneeri, sillä hän on ollut luomassa useiden suomalaisten julkkisnaisten tyyliä – presidenttien rouvista suosikkilaulajiin.
Ura.
Hulkkonen työskentelee freelancerina. Hän on toiminut maskeeraajana televisiotuotannoissa, kuten Vain elämää ja Tanssii tähtien kanssa -ohjelmissa, sekä monissa elokuvissa. Hän järjestää meikkikursseja ja lanseerasi vuonna 2019 omaa nimeään kantavan meikkisarjan by Raili.
Hulkkonen päätyi kauneusalalle sattumalta ystävänsä ehdotuksesta. Vuonna 1965 hän valmistui Ritva Norriksen kosmetologikoulusta. Samana vuonna hän aloitti uransa Terttu Stenbergin kampaamon kosmetologina ja oli teatterimaskeeraaja Lilli Markkasen opissa. Myöhemmin hän työskenteli Max Factorilla ja teki 1970- ja 1980-luvuilla tavaratalokiertueita. Vuonna 1983 Hulkkonen ryhtyi yksityisyrittäjäksi. Hän on tehnyt töitä myös Lumenelle.
Vuonna 2014 ilmestyi toimittaja Pirkko Vekkelin Hulkkosesta kirjoittama elämäkerta "Raili Hulkkonen - kauneuden suurlähettiläs."
Yksityiselämä.
Hulkkonen on perheensä esikoinen ja hänellä kolme vuotta nuorempi sisar. Hänen vanhempansa olivat kauppiaita. Hulkkosella on aviomies, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972, tytär ja kolme lastenlasta. 
Hulkkonen on harrastanut nuorena balettia. Nykyään hän harrastaa sauvakävelyä. Hulkkonen on sairastanut rintasyövän.
Félicien-César David

Félicien-César David (13. huhtikuuta 1810 Cadenet – 29. elokuuta 1876 Saint-Germain-en-Laye) oli ranskalainen säveltäjä. Hän jäi orvoksi viisivuotiaana, kouluttautui kuoropoikana Aix-en-Provencessa ja työskenteli siellä joitain vuosia ennen muuttamista Pariisiin vuonna 1830. Pariisissa hän pääsi Pariisin konservatorioon. Hän liittyi vuonna 1832 saint-simonilaisen yhteisön jäseneksi Pariisin lähellä. Yhteisö kuitenkin suljettiin ja sitä johtanut Barthélemy-Proper Enfantin vangittiin; jotkut kannattajat päättivät lähteä muille maille, ja myös David vietti Egyptissä lähes kaksi vuotta ennen paluutaan kotimaahansa.
Félicien-César Davidin läpimurtoteos oli "Le Désert", kolmiosainen sinfoninen oodi tenorille, puhujalle, kuorolle ja orkesterille. Sen sanat ovat Auguste Collinin. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa Pariisissa 8. joulukuuta 1844. David saavutti suosiota myös oopperallaan "Lalla Roukh", joka esitettiin ensimmäistä kertaa 12. toukokuuta 1862. Davidista tuli Kunnialegioonan "Officier" vuonna 1862.
Davidin tyyli oli itämainen ja eksoottinen. Hän vaipui kuitenkin unohduksiin pian kuolemansa jälkeen.
Fortezza Medicea di Girifalco

Fortezza Medicea di Girifalco on linnoitus, joka sijaitsee Cortonan kaupungissa.
Historia.
Kaupungin korkeimmalla paikalla on todennäköisesti ollut linnoitus jo muinaisilla ajoilla. Alueella näkyy vieläkin osia etruskilaislinnoituksesta. Varhaisimmat kirjatut tiedot tällä paikalla olleesta linnoituksesta ovat vuodelta 1258.
Nykyinen linnoitus rakennettiin 1556-1561 suurherttua Cosimo I de' Medicinin käskystä. Linnoituksen suunnitteli kuuluisa sotilasinsinööri Gabrio Serbelloni, joka oli myös paavi Pius IV veljenpoika. Linna on puolisuunnikkaan muotoinen ja sitä ympäröivässä linnakkeessa on neljä bastionia, joista linnaa oli hyvä puolustaa.
Vuonna 1943 Saksan joukot piilottivat yli sata tonnia kultaa Fortezzan linnoitukseen. Suuri osa kullasta vietiin pois ennen sodan päättymistä, mutta amerikkalaisten vallatessa linnoituksen, kultaa oli jäljellä vielä yli 40 miljoonan euron arvosta.
Nykyisyys.
Linnoitusta on viime vuosina kunnostettu ja se on vielä osittain suljettu (2009). Linnoitukseen pääsee tutustumaan ja siellä pidetään erilaisia kulttuuritapahtumia, kuten nykytaiteen näyttelyitä.
Bertha Paulig

Bertha Maria Paulig, o.s. Bohnhof, (30. heinäkuuta 1857 Helsinki – 9. elokuuta 1923 Helsinki) toimi aviomiehensä Gustav Pauligin kuoltua Pauligin toimitusjohtajana vuosina 1907–1919. Hän lienee ensimmäisiä suomalaisia naisia toimitusjohtajana.
Minun oikeus

Minun oikeus on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen toinen ja samalla yhtyeen viimeinen single albumilta "Kylmä tila". "Leijonan periaatteet 2004" on uudelleen nauhoitettu versio alun perin yhtyeen vuonna 1997 ilmestyneellä "Hävetkää!" -EP:llä julkaistusta kappaleesta. Kappaleen kosketinosuudet soittaa Tuomas Holopainen. Videon kappaleesta "Kylmä tila" on ohjannut Tomi Tuomaala.
Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan kolmannella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Heligoland

Heligoland on Massive Attackin viides studioalbumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2010. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 11.
James Chamanga

James Chamanga (s. 2. helmikuuta 1980 Luanshya) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kiinalaista Dalian Shide FC:tä. Chamanga on pelannut vuodesta 2005 lähtien ulkomailla, kolme vuotta Etelä-Afrikassa, jonka jälkeen Kiinassa. Hänellä on hallussaan Etelä-Afrikan liigan yhden ottelun maalintekoennätys, sillä hän teki viisi maalia Platinum Starsia vastaan joulukuussa 2007. 
Chamanga on pelannut Sambian maajoukkueessa kolmissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, vuosina 2006, 2008 ja 2010.
Feinsterin taistelu

Feinsterin taistelu käytiin Christopher Paolinin Perillinen-kirjasarjan kolmannessa osasan Brisingrin loppuvaiheessa Feinsterin kaupungissa Valtakunnan etelärannikolla lähellä Selkärankavuoristoa. 
Palavilla tasangoilla saadun voiton jälkeen Vardenien johtaja Nasuada päätti edetä etelästä kaupunki kerrallaan kohti kuningas Galbatorixin pääkaupunkia Uru'baenia. Ensimmäisenä heidän reitillään oli kaupunki nimeltään Feinster.
Vardenien, surdalaisten, urgalien ja kääpiöiden yhdistetty armeija piirritti Feinsterin, jossa oli tiukka puolustus, joka koostui käytännössä pelkästään kaupungin omista miehistä. Nämä palvelivat vannoutuneesti kaupungin johtaja Lady Loranaa, joka oli vannonut muinaisella kielellä palvelevansa Galbatorixia. Kaupungin portti oli teljetty magialla, eikä siitä päästy läpi millään taioin tai muurinmurtajalla, joten haltiat Arya ja Blödhgarm kiipesivät muurin yli avatakseen portin sisältäpäin; he kuitenkin jäivät umpikujaan. Hyökkääjät muurin ulkopulella olivat pahassa pinteessä, sillä kaupungista heitä surmattiin valtaisin määrin heittokonein ja nuolin. Heidän pelastajakseen saapuivat Eragon ja Saphira, jotka päästivät Aryan ja Blödhgarmin umpikujasta. Portti avattiin ja vardenit tukijoinen pääsivät kaupunkiin vallaten sen katu kadulta, kunnes saavuttiin sen keskustana olevalle linnalle.
Arya, Eragon ja Saphira lensivät linnaan eräästä ikkunasta ja kohtasivat siellä Lady Loranan ja kolme Galbatorixin maagia, jotka aikoivat luoda varjon aiheuttamaan sekasortoa vardeneiden keskuuteen. He eivät pysty pysäyttämään maageja tarpeeksi nopeasti estääkseen varjoa syntymästä. Eragon joutuu jo toisen kerran elämässään vastatusten varjon kanssa, ja tämä varjo, Varaug, oli tehdä hänestä selvän jollei hänellä olisi ollut apunaan Aryaa ja Saphiraa. Lopulta Aryan onnistuu pistämään miekka varjon sydämeen. Varjon kuoltua vardenit, surdalaiset, urgalit ja kääpiöt voittavat taistelun, ja Lady Lorana jää vardenien vangiksi.
Eero Österberg

Eero Jukka Tapani Österberg (s. 30. elokuuta 1959 Pello) on suomalainen kuvataiteilija ja taidepedagogi joka asuu Ranualla. Österberg valmistui kuvataideopettajaksi Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa 2008. Hän opiskeli kuvataiteilijaksi Lahden taideinstituutissa 1980-luvuna alussa ja Peräpohjolan opistossa 1970-luvun lopulla. 
Opetustoimesta jäätyään hän työskentelee päätoimisena taidemaalarina. Erityisenä kiinnostuksen kohteena on seinämaalaukset, ja hän on saanut toteuttaa julkisia teoksia mm. Helsinkiin. 
Österbergin vanhemmat olivat talonmies Gunnar ja perhepäivähoitaja Signe Österberg, o.s. Halonen. Hänen aviopuolisonsa on erikoissairaanhoitaja Anna-Maija Österberg, o.s. Mäenpää. Heidän lapsistaan Laura Lindgren toimii kuvataiteilijana.
Turgon (haltia)

Turgon Viisas (quen. "Turucáno") on fiktiivinen haltiaruhtinas kirjassa "Silmarillion". Hän oli noldorin Korkean kuninkaan Fingolfinin toiseksi vanhin poika, Idrilin isä ja Elrondin isoisoisä. Turgon hallitsi salattua Gondolinin valtakuntaa ennen kuin hänen sisarenpoikansa Maeglin kavalsi sen Morgothille. Hän oli myös Beleriandin noldorin korkea kuningas veljensä, Fingonin, kuoleman jälkeen. Turgon kuoli Gondolinia kohdanneessa hävityksessä. Hänellä oli myös vaimo Elenwë, joka kuoli pudottuaan Helcaraxën läpi jäiseen mereen kun noldor palasivat Keski-Maahan.
Rainford Kalaba

Rainford Kalaba (s. 14. elokuuta 1986 Kitwe - 13. huhtikuuta 2024) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa portugalilaista UD Leiriaa. Kalaba on pelannut urallaan aiemmin mm. ZESCO United FC:ssä, jossa hän voitti Sambian Cupin vuonna 2006. Hän on edustanut Sambian maajoukkuetta vuodesta 2005 lähtien ja on ollut mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2008 ja 2010.
Raimo Lukander

Raimo Lukander (18. huhtikuuta 1934 – 27. elokuuta 2005) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Lukander edusti urallaan Pallo-Poikia 1954–1961, Helsingin Palloseuraa 1962–1964 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1965. Hän voitti HPS:ssa Suomen Cupin 1962. Kaikkiaan Lukander pelasi seitsemän pääsarjakautensa aikana 100 ottelua, joissa hän teki 14 maalia. 
Lukander pelasi maajoukkueessa vuonna 1961 yhden A-maaottelun ja kaksi B-maaottelua.
Erkki Salmela

Erkki Salmela (s. 27. huhtikuuta 1958 Ranua) on lappilainen kuvanveistäjä. 
Salmela on opiskellut Limingan taidekoulussa 1979-80, Kankaanpään taidekoulussa 1980-82 ja Kuvataideakatemiassa 1982-86. 
Vanhemmat kirvesmies, maanviljelijä Viljo Salmela (k. 1969) ja perhepäivähoitaja Rauha Lyydia Salmela-Niemelä o.s. Kortesalmi.
Taban Airin lento 6437

Taban Airin lennon 6437 onnettomuus tapahtui 24. tammikuuta 2010, kun Kolavian operoima Taban Airin Tupolev Tu-154M epäonnistui laskeutuessaan Mašhadin kansainväliselle lentoasemalle Mašhadiin Iraniin. Lennon alkuperäinen reitti kulki Abadanista Mašhadiin, mutta se päätettiin ohjata Esfahaniin (Isfahan) huonojen sääolojen vuoksi. Koneessa tapahtuneen sairauskohtauksen takia kone joutui tekemään hätälaskun Mašhadiin. Kone epäonnistui laskeutumisessa syttyen ilmiliekkeihin. Kaikki koneen 170 matkustajaa onnistuivat pelastautumaan palavasta hylystä.
Lentoyhtiö.
Taban Air oli vuonna 2004 perustettu iranilainen lentoyhtiö, joka sai toimiluvan vuonna 2006. Taban Air menetti toimilupansa onnettomuuden vuoksi. Taban Air lensi 16 kohteeseen Lähi-idässä.
Lentokone.
Lentokone oli venäläisvalmisteinen Tupolev Tu-154M -tyyppinen matkustajakone. Sen rekisteri oli RA-85787, ja se teki ensilentonsa vuonna 1993.
Onnettomuus.
Lento 6437 lähti kello 05:35 paikallista aikaa Abadanista kohti Mašhadia. Mašhadissa vallinneen huonon sään vuoksi kone ohjattiin laskeutumaan Esfahaniin. Koneen ollessa lähellä Mašhadin kansainvälistä lentoasemaa eräs matkustajista sai vakavan sairauskohtauksen. Miehistö päätti laskeutua koneella Mašhadiin huonoista sääoloista huolimatta. Näkyvyys oli vajaat 200 metriä sumun takia.
Lentäjät päättivät lennonjohdon kanssa lähestyä kiitotietä 31R mittarilähestymisjärjestelmän avulla, joka ei edellytä näköhavaintoja kentästä. Kone onnistui lähestymään lähes kiitotien kynnykselle asti, jolloin koneen peräsin osui maahan ja kone kaartui kiitotien ohi. Koneen laskutelineet kärsivät maahan osuessaan huomattavia vaurioita. Myös koneen oikea siipi osui rajusti maahan ja syttyi räjähdysmäisesti palamaan.
Kaikki matkustajat ja miehistön jäsenet onnistuivat pakenemaan palavasta hylystä hätäuloskäyntien kautta. BBC:n mukaan loukkaantuneita oli 46.
Onnettomuustutkinta.
Iranin siviili-ilmailuviranomaiset aloittivat onnettomuustutkinnan ja epäsivät Taban Airilta liikennöintiluvan toistaiseksi. Onnettomuuden syy ei ole vielä varmistunut. Onnettomuus saattoi johtua moottoriviasta, sillä kone osui maahan juuri ennen kiitotielle laskeutumista. Venäjän onnettomuustutkintakeskus ilmoitti 26. tammikuuta osallistuvansa onnettomuustutkintaan.
Onnettomuus oli vuoden 2002 jälkeen kolmas Iranissa sattunut hengenvaarallinen onnettomuus, joka tapahtui Tupolevin valmistamalle koneelle.
Minnamari Tuominen

Minnamari ”Minttu” Tuominen (s. 26. kesäkuuta 1990 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä kevään 2014 SM-finaaleihin asti, jolloin siirtyi puolustajaksi. Hän on moninkertainen olympia- ja MM-mitalisti. Hän edustaa PHF:ssä pelaavaa Metropolitan Rivetersiä. 
Tuominen pelasi vuoden 2009 talviuniversiadeissa Suomen pronssia voittaneessa joukkueessa. Hänet valittiin edustamaan Suomea myös Vancouverin 2010 talviolympialaisissa. Suomen joukkue sai olympialaisista pronssia. Hän sai pronssia myös Sveitsin MM-kilpailuissa 2011, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015 ja Yhdysvaltojen MM-kilpailuissa 2017 sekä toisen olympiapronssinsa Pyeongchangissa 2018. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän oli Suomen joukkueessa neljäs MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2016 sekä viides olympialaisissa 2014. 
Tuominen on pelannut 258 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 33+57=90. Olympialaisten 24 ottelussa hän on tehnyt kolme maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on pelannut 50 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi ja syöttänyt yhdeksän maalia.
Tuominen voitti Bluesissa Suomen mestaruuden vuosina 2007, 2008 ja 2009. Hän pelasi Yhdysvalloissa Ohion valtionyliopiston Buckeyes-seurassa kaudet 2009–2013, jonka jälkeen palasi Bluesiin. Hän voitti Bluesissa Suomen mestaruuden jälleen 2014 ja 2015. Kauden 2016–2017 hän pelasi Svenska damhockeyliganin Linköping HC:ssä. Kaudella 2017–2018 hän palasi Bluesiin, voittaen Suomen mestaruuden vuonna 2019. Vuoden 2020 syyskuussa hän teki vuoden ammattilaissopimuksen kiinalaisen KRS Vanke Rays -seuran kanssa ja sairastui lokakuussa 2020 COVID-19-tautiin. Alkukauden 2021–2022 hän edusti Kiekko-Espoota. Kevään 2022 Tuominen pelasi kiinalaisessa Vanke Rays -seurassa ja oli voittamassa Venäjän-mestaruutta. Kausesta 2022–2023 alkaen hän on edustanut PHF:ssä pelaavaa Metropolitan Rovetersiä
Tuominen on tehnyt SM-sarjassa/liigassa 223 runkosarjaottelussa 111 ja syöttänyt 218 maalia. Pudotuspelien 61 ottelussa hän on viimeistellyt 21 ja alustanut 46 maalia. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän pelasi 124 ottelua, joissa teki 16 ja syötti 33 maalia. Ruotsin pääsarjassa hän pelasi 32 runkosarjaottelua tehopistein 17+9=26. Pudotuspelien viidessä ottelussa hän teki yhden maalin. Venäjän liigan 36 runkosarjaottelussa hän teki seitsemän ja syötti 17 maalia. Kolmessatoista pudotuspeliottelussa hän antoi kuusi maalisyöttöä. PHF:ssä hän on 24 ottelussa tehnyt yhdeksän ja syöttänyt viisi maalia.
Tuominen on voittanut naisten liigan syöttötilaston kaudella 2018–2019, puolustajien pistepörssin 2019–2020 sekä puolustajien maalitilaston kausilla 2017–2018 ja 2019–2020. Hänet on valittu liigan All Stars -joukkueeseen kausilla 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019 ja 2019–2020. Hän voitti puolustajien maalipörssin Ruotsin liigassa kaudella 2016–2017 ja PHF:ssä kaudella 2022–2023.
Cornelis Dopper

Cornelis Dopper (7. helmikuuta 1870 Stadskanaal – 18. syyskuuta 1939 Amsterdam) oli alankomaalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli vuosina 1888–1890 Leipzigin konservatoriossa muun muassa Carl Reinecken ja Oscar Paulin opettamana. Hänet nimitettiin vuonna 1908 Concertgebouw-orkesterin toiseksi kapellimestariksi. Hän työskenteli orkesterissa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1931.
Dopperin teoksiin sisältyy esimerkiksi seitsemän sinfoniaa ja neljä oopperaa.
Henry Ericsson

Carl August Henry Ericsson (6. helmikuuta 1898 Mikkeli – 16. lokakuuta 1933 Porvoo) oli suomalainen koristetaiteilija ja taidemaalari.
Ura.
Ericsson opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1915–1918 ja 1919 sekä Roomassa Scuola Ornamentale di Belle Artissa ja Pariisissa Académie Colarossissa ja Académie de la Grande Chaumièressa 1922–1924. Hän kouluttautui taideteolliseksi muotoilijaksi ja tuli tunnetuksi 1920-luvun puolesta välistä alkaen lasilla, hopealla, lasimaalauksilla, sisustuksilla ja näyttelytiloilla.
Hänet tunnetaan laajemmin vuoden 1925 Pariisin kansainvälisen taideteollisuusnäyttelyn Suomen osastosta, johon hän suunnitteli arkkitehtuurin, valitsi näyttelyesineet ja teki kunniasalin kattomaalaukset.
Vuosina 1931–1932 Ericsson toteutti sarjan graafisia teoksia, joiden aihepiirinä olivat 1918 sisällissodan tapahtumat. Ericsson oli sodan lopulla määrätty Hennalan vankileirille vartijan tehtäviin, joten hänellä oli aiheesta omakohtaista kokemusta.
Viimeisinä elinvuosinaan Ericsson oli poikansa Christoffer H. Ericssonin mukaan suuntautumassa entistä selvemmin maalaustaiteeseen.
Ericssonin monipuolinen ura kesti vain runsaan vuosikymmenen ja katkesi syksyllä 1933 auto-onnettomuuteen. Siinä kuoli myös hänen vaimonsa Mariquita o.s. Björnberg, jonka isä oli Fredrik Geronimo Björnberg. Ericsson ja hänen vaimonsa sekä kirjallisuudentutkija, dosentti Erik Kihlman ja tämän vaimo Gunnel Kihlman saivat surmansa maanantai-iltana 16. lokakuuta 1933, kun heidän autonsa syöksyi Porvoossa Porvoonjokeen. Surmansa saaneet olivat vierailleet kirjailija Jarl Hemmerin luona Porvoon Runoilijakodissa, ja paluumatkalla heidän autonsa tuli kovalla vauhdilla alas Nikolainkatua, rikkoi risteyksessä korokkeella olleen tieviitan ja syöksyi jokeen. Auton kuljettajana oli taiteilija Ericsson, joka myös omisti myös auton. Autossa olleet eivät tunteneet Porvoota ja luulivat että Nikolainkatu jatkui suoraan Porvoonjoen ylittävälle sillalle. Ericsson yritti viime hetkellä välttää jokeen ajamisen tekemällä jyrkän käännöksen mutta tällöin auto syöksyi syrjittäin jokeen, kääntyi vielä ympäri ja jäi etuosansa varassa joen pohjaan. Onnettomuuden uhrit saatiin noin 15 minuutin kuluttua pois autosta mutta elvyttämistoimet eivät enää onnistuneet.
Anna Vanhatalo

 
Anna Vanhatalo (s. 29. helmikuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Aiemmin Vanhatalo pelasi ringetteä, jossa hän voitti maailmanmestaruuden.
Ensimmäiset jääkiekkomaaottelunsa Vanhatalo pelasi syksyllä 2009. Vancouverin 2010 talviolympialaisissa ja Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pronssia.
Vanhatalo edusti Espoo Bluesia kauden 2009–2010, venäläistä HC SKIF Nižni Novgorodia 2010–2011 ja sveitsiläistä ZSC Lionsia 2011–2013.
Isomäntyaratti

Isomäntyaratti ("Rhynchopsitta terrisi") on Meksikon kotoperäinen papukaija, joka on aikaisemmin usein luokiteltu mäntyaratin alalajiksi. Lajin edellinen suomenkielinen lajinimi on tummakäpyaratti.
Isomäntyaratti kasvaa 40 cm pitkäksi ja painaa 400-450 grammaa. Molemmat sukupuolet ovat aikuisena vartaloltaan tummanvihreitä, pää on vaaleampi, ja hartioissa ja otsassa on viininpunainen raita.
Sen elinympäristö käsittää suppean vuoristoalueen Meksikon itäosassa Nuevo Leónin osavaltiossa. Robert Thomas Moore kuvaili lajin holotyypin Galeanasta Sierra Potosísta 1947.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut isomäntyarratin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Intensiivinen laiduntaminen ja maanviljelyn lisääntyminen ovat tuhonneet ja heikentäneet metsää sen lisääntymisalueella. Vuosittain toistuvissa metsäpaloissa palaa laajoja alueita, ja palaneen mäntymetsän tilalle kasvaa piikkipensaikkoa. Kuivuus ruokkii tulipaloja ja kuivattaa luonnollisia vesilähteitä.
Mira Kuisma

Mira Kuisma (s. 6. toukokuuta 1987 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti pelaajaurallaan kuopiolaista Kalevan Palloa ja Oulun Kärppiä. 
Kuisma kuului Suomen maajoukkueeseen vuodesta 2006, mutta ei päässyt pelaamaan arvoturnauksissa. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli Suomen pronssijoukkueen kolmosmaalivahti. Myös Vancouverin 2010 talviolympialaisissa hän voitti pronssia, muttei päässyt pelaamaan.
Oulun Kärppien joukkueessa Kuisma saavutti useita SM-mitaleja. Hän päätti pelaajauransa keväällä 2011. Hän toimi kaudella 2012–2013 apuvalmentajana sekä Kärpissä että maailmanmestaruuskilpailuihin osallistuneen Itävallan alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa. Hänet valittiin Kärppien päävalmentajaksi vuodenvaihteessa 2013–2014.
Elokuussa 2018 Kuisma nimitettiin Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi Unkariin siirtyneen Jari Riskun tilalle.
Mäntyaratti

Mäntyaratti ("Rhynchopsitta pachyrhyncha") on Meksikon kotoperäinen papukaija, joka elää Sierra Madre Occidentalin ylänköalueella. 
Isomäntyarattia pidettiin aikaisemmin sen alalajina. Mäntyaratin aiempi suomenkielinen lajinimi on käpyaratti.
William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Meksikon tasangoilta 1827.
Ulkonäkö.
Mäntyaratti on iso aratti, se on pituudeltaan noin 38 senttimetriä pitkähkön pyrstönsä kanssa ja painaa noin 300 grammaa. Höynepuvultaan se on suurimmaksi osaksi vihreä. Punaista sillä on otsalla leviten silmän taakse, ranteessa ja jaloissa. Nokka on aikuisilla kokonaan musta ja silmät oranssit. Poikasilla on nokassa vaalea rantu ja niiden silmät ovat mustat. 
Isomäntyaratin ja mäntyaratin paras tuntomerkki on punaisen sävy: mäntyaratilla se on punainen, isomäntyaratilla paljon tummempi.
Nyt kun isomäntyaratti luetaan omana lajinaan, mäntyaratilla ei ole alalajeja, vain nimilaji.
Levinneisyys.
Luoteis- ja Keski-Meksikon ylängöt Sierra Madre Occidental -vuoristossa. Uudelleenistutettu Etelä-Arizonaan.
Vuonna 2021 tutkijat julkaisivat tutkimuksen koskien mäntyaratin mahdollista levinneisyysaluetta. Tutkijat löysivät mäntyaratin jäännöksiä USA:n New Mexicosta, jossa lintuja ei enää elä. USA:ssa ei elä enää kotoperäisiä papukaijalajeja, mutta luulöydöt kertovat, että nykyään Meksikossa elävä mäntyaratti eli aiemmin myös USA:n eteläosissa. Mäntyaratti vaatii nimensä mukaisesti erityisen elinympäristön, jossa on paljon havupuita. Luulöydöt ajalta vuosilta 600–1400 voivat siis kertoa alueen luonnosta ennen kuin ihminen muutti sitä omiin tarpeisiinsa.