tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julija Dolgorukova

Julija Vitaljevna Dolgorukova () on venäläinen taidemaalari, vuodesta 2020 lähtien Venäjän Kansainvälisen nykytaiteen akatemian kirjeenvaihtajajäsen.
Elämäkerta.
Dolgorukova syntyi Moskovassa. Hän valmistui Moskovan taidekorkeakoulusta graafiseksi suunnittelijaksi ja suoritti kursseja myös Moskovan polygrafisessa instituutissa J. Bistin ja A. Cedricin johdolla. Vuonna 1990 hän osallistui luentoihin ja työpajoihin Michael Lesehrin johdolla Stuttgartin Kuvataideakatemiassa. Hän on maalannut myöhäisimpressionistisia maisemakuvia ja asetelmia, suunnitellut myös teatterilavastuksia sekä toiminut muoti- ja sisustussuunnittelijana. 
Vuonna 1981 hänet hyväksyttiin Moskovan taiteilijaliiton nuoriso-osastoon, ja vuonna 1997 hänestä tuli Moskovan taiteilijaliiton jäsen. Vuodesta 1991 hän on ollut Venäjän taidemaalarien luovan liiton jäsen. Vuodesta 1981 lähtien Dolgorukova on osallistunut yli 60 näyttelyyn. Näihin kuuluvat Moskovan taiteilijaliiton nuorten taiteilijoiden näyttely, Neuvostoliiton taiteilijoiden näyttely maan rautateiden 150-vuotisjuhlan johdosta (Moskovassa ja Leningradissa), kansalliset näyttelyt vuosina 1988, 1989 ja 1991, näyttely "Art Myth - 93" Moskovassa sekä Gogolin bulevardilla vuonna 1995 järjestetty näyttely, joka oli omistettu 20 vuotta varhemmin Yleisvenäläisessä näyttelykeskuksessa järjestetylle näyttelylle, johon osallistui nonkonformistisia taiteilijoita kuten Oscar Rabin. Henkilökohtaisia näyttelyjä hänellä on ollut Moskovassa (1986, 1993, 1995, 1999, 2000, 2004, 2005, 2006, 2008), Stuttgartissa (1990, 1991), Herrenbergissä (1992), Kalugassa (1993), Tarusassa (1994, 2001), Kostromassa (1994), Marmariksessa (1999), Aleksandrovissa (2002), Malojaroslavetsissa (2003), Sharm el-Sheikhissä (2005), Mikkelissä (2007), Alanyassa (2009), Pariisissa (2010) ja Cannesissa (2010).
Julia Dolgorukova on osallistunut näyttelyihin kuuluisien taiteilijoiden kanssa, kuten Ernst Neizvestny, Eduard Steinberg, Oleg Tselkov ja Vladimir Nemuhin. Dolgorukova käsittelee töissään maisema-, asetelma- ja fantasia-aiheita. Sarja hänen maalauksiaan perustuu Bulgakovin romaaniin "Saatana saapuu Moskovaan": "Margarita ja paholainen", "Berliozin hautajaiset", "Ha-Notsri ja Pilatus", "Margarita ja Woland", "Baletti Pontius Pilatuksen palatsissa " jne. Hän on suunnitellut myös lavastuksen V. Geviksmanin samaan romaaniin perustuvaan oopperaan ”Mestari ja Margarita”. Näitä teoksia on esitelty myöhemmin Bulgakovin kotimuseossa yksityisnäyttelynä. Moskovan Novaja Opera -teatterille Julia Dolgorukova yhdessä D. Dikovin kanssa suunnitteli puvustuksen ja lavastuksen oopperaan "O Mozart, Mozart!" (esitelty Kostroman alueen museossa vuonna 1994). 
Dolgorukovan teoksia on ollut esillä useissa tunnetuissa museoissa ja yksityiskokoelmissa. Hän on suunnitellut lavasteita useisiin televisio-ohjelmiin ja kuvittanut artikkeleja venäläisissä ja ulkomaisissa julkaisuissa. Hän on voittanut vuosina 2018–2020 useita kulta- ja hopeamitaleja kansainvälisessä "Art. Excellence. Awards" -kilpailussa.
Margarita Maslennikova

Margarita Nikolajevna Maslennikova (; 2. marraskuuta 1928 Leningrad, Neuvostoliitto – 5. maaliskuuta 2021 Pietari, Venäjä) oli neuvostoliitolainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvulla. Hän voitti kultamitalin 3 × 5 kilometrin viestissä MM-kilpailuissa Falunissa 1954 ja sijoittui neljänneksi 10 km kilpailussa samoissa mestaruuskilpailuissa.
Oskar Flink

Karl Oskar Flink (9. maaliskuuta 1867 Espoo – 21. maaliskuuta 1915 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa vaikuttanut rakennusmestari, rakennusurakoitsija ja tehtailija.
Oskar Flinkin vanhemmat olivat espoolaisessa Träskändan kartanossa alustalaisena ollut muurarimestari Isak Flink (1840–1919) ja Maria Charlotta Gumberg (1837–1921). Molemmat vanhemmat olivat kotoisin Munsalasta ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta. Träskändan kartanon omistanut Aurora Karamzin tuki Isak Flinkin lasten koulutusta, ja Oskar Flink kävi Karamzinin ylläpitämän kansakoulun sekä 1885–1887 Helsingin teollisuuskoulun, josta hän valmistui rakennusmestariksi ruotsinkieliseltä rakennusosastolta.
Flink toimi aluksi muun muassa valvojana Mikkelin lääninvankilan ja Niuvanniemen mielisairaalan työmailla. Hän muutti vaimonsa kanssa Kuopioon 1891 ja hankki kohta omistukseensa Laivonsaaren tiilitehtaan. Vuonna 1894 hän sai urakoitavakseen Joensuun sairaalan. Suuri rakennusurakka valmistui 1897, ja kertoman mukaan Aurora Karamzin oli Flinkin takaajana urakan saamisessa. Hän urakoi sitten useita rakennuskohteita sekä Kuopion ulkopuolella Raahen opettajaseminaarin rakennukset 1897–1899. Flink oli 1899 mukana perustamassa Kuopioon puusepänteollisuutta harjoittanutta Puuseppä Oy:tä, ja hän hankki samana vuonna Vaajasalon Lapinniemessä sijainneen tiilitehtaan. Hän rakennutti Puuseppä Oy:lle tehdasrakennuksen Itkonniemelle vuonna 1900 sekä sahalaitoksen, jonka yhtiö vuokrasi. Flink oli Puuseppä Oy:n osakkaana vuoteen 1906 saakka. Vuosina 1912–1913 hän urakoi nelisulkuisen Juojärven kanavan (nykyinen Varistaipaleen kanava).
Vuonna 1907 Flink osti 97 hehtaarin kokoisen Levälahden tilan Kuopion maalaiskunnan Kurkiharjun Sikoniemestä. Hän perusti Sikoniemeen sahan ja tiilitehtaan, ja hänellä oli hinaaja ja kaksi proomua sahatavaran ja tiilien kuljetusta varten. Vuonna 1909 valmistunut rengasuunilla varustettu tiilitehdas korvasi Flinkin omistamat Laivonsaaren ja Vaajasalon tiilitehtaat. Uudessa tiilitehtaassa tiiliä voitiin polttaa jatkuvalla prosessilla, ja tiiliä valmistettiin 750 000 – 900 000 kappaletta vuodessa. Flink perusti lisäksi kaivonrenkaita, putkia ja portaita valmistaneen betonivalimon Itkonniemelle ja kivilouhimon Kallaveden saareen. Hän harjoitti Levälahden tilalla myös maanviljelyä ja omisti puolet Kauppakatu 37–39:ssä toimineesta elokuvateatteri Kalevasta.
Flink oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1903–1907. Hän oli Kagaalin asiamiehenä 1900-luvun alussa ja tilasi Kagaalin toimittamaa maanalaista "Fria Ord" -lehteä. Flink oli jäsenenä Kuopion kunnallisklubissa, Kuopion rakennusmestariklubissa sekä Haminalahden metsästysseurassa.
Oskar Flink oli naimisissa vuodesta 1890 Johanna (Hanna) Aleksandra Jakobsonin (1872–1947) kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta, joista yksi oli jääkärikapteeni Mårten Flink. Flink hankki vuonna 1900 perheensä asuintaloksi Aatalan huvilan Itkonniemeltä. Huvila purettiin 1970-luvun puolivälissä.
Tri-State

Tri-State on brittiläisen trance-trion Above &amp; Beyondin debyyttialbumi. Se julkaistiin levy-yhtiöllä Anjunabeats 6. maaliskuuta 2006.
Draken diskografia

Tämä on rap-artisti Draken diskografia.
J Balvinin diskografia

Tämä on laulaja J Balvinin diskografia.
Karadeniz Ereğli

Karadeniz Ereğli tai vain Ereğli on kaupunki ja piirikunta Turkin Zonguldakin maakunnassa. Sen paikalla sijaitsi antiikin aikana Herakleia Pontike. Vuonna 2020 Ereğlin piirikunnan asukasluku oli 149 346.
Maantiede.
Karadeniz Ereğli sijaitsee Turkin Zonguldakin maakunnassa Mustanmeren rannikolla. Matkaa Zonguldakin kaupunkiin koillisessa on noin 32 kilometriä.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana nykyisen Ereğlin paikalla sijaitsi kreikkalainen Herakleia Pontiken siirtokunta. Siirtokunnan perustivat Megarasta saapuneet kreikkalaiset noin vuonna 558–550 eaa. He alistivat alueen alkuperäisiin asukkaisiin lukeutuneet mariandynit ja hallitsivat suurta osaa alueen rannikosta. Kaupunki hävitettiin vuonna 71/70 eaa. kun se oli osallistunut sotaan Rooman valtakuntaa vastaan Pontoksen kuningas Mithradates VI:n puolella. Kaupunki ei toipunut sen jälkeen vielä pitkään entisiin mittoihinsa.
Myöhempi historia.
Turkkilaiset valtasivat kaupungin vuoden 1360 paikkeilla. Sittemmin kaupungissa oli pieni, mutta suhteellisen vilkkaasti liikennöity satama. Satama soveltui vain pienten alusten käyttöön. Sen kautta vietiin etenkin Zonguldakin kivihiiltä. 1960-luvulta lähtien satamaa alettiin laajentamaan ja nykyaikaistamaan. Kaupunkiin kohosi myös suuri terästehdas.
Väestö.
Turkin tilastokeskuksen mukaan Ereğlin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 149 346.
Karabük

Karabük on kaupunki ja piirikunta Turkin Karabükin maakunnassa. Kaupunki on perustettu 1900-luvun alkupuoliskolla terästehtaiden varaan. Karabükin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 131 186.
Maantiede.
Karabük sijaitsee Turkin Karabükin maakunnassa maan luoteisosassa Yenicejoen varrella.
Historia.
Karabük on saanut alkunsa vasta suhteellisen hiljattain. Vuonna 1932 Turkissa laadittiin talouden viisivuotissuunnitelma, jonka yksi suuremmista hankkeista oli uusien terästehtaiden perustaminen nykyiseen Karabükiin. Karabük perustettiin vuonna 1939. Sen terästehtaille tuotiin hiiltä Zonguldakista rannikolta ja rautaa kauempaa Divriğistä. Karabükissa tuotetaan paikallisesti kalkkikiveä ja dolomiittia.
Väestö.
Turkin tilastokeskuksen mukaan Karabükin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 131 186 ja heistä 119 226 asui itse kaupungissa.
Amundsen

Amundsen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Cadillac Celestiq

Cadillac Celestiq on yhdysvaltalaisen General Motorsin Cadillac-brändin tuleva sähköautomalli. Auto tulee korvaamaan CT6:n Cadillacin lippulaivamallina. Celestiqin ensimmäinen mallivuosi on 2024.
Aiheesta muualla.
Tiedote automallista Cadillacin verkkosivuilla
Anna Liisa (ooppera)

Anna Liisa on Veli-Matti Puumalan säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Säveltäjä laati siihen Tiina Käkelä-Puumalan kanssa libreton Minna Canthin samannimisen näytelmän pohjalta.
"Anna Liisa" tilattiin jo 1990-luvun loppupuolella Savonlinnan oopperajuhlille, joiden johto kuitenkin vaihtui Puumalan työskennellessä teoksen parissa. Uusi johto ei ottanut oopperaa esitettäväksi. Teoksen kantaesitys pidettiin lopulta Helsingin juhlaviikkojen yhteydessä Aleksanterin teatterissa 18. elokuuta 2008. Esittäjinä olivat musiikkiteatteri Kapsäkki sekä Tapiola Sinfonietta ja ohjaajana Erik Söderblom.
Tyylillisesti "Anna Liisa" yhdistelee pohjalaisia kansanlauluvaikutteita nykytaidemusiikkiin. Vuonna 2015 Ondine-levymerkillä julkaistiin teoksen levytys, jolla Tapiola Sinfoniettaa johtaa Jan Söderblom ja Helsingin kamarikuoroa Nils Schweckendiek. Solisteina ovat Helena Juntunen, Jorma Hynninen, Tanja Kauppinen-Savijoki, Ville Rusanen, Sanna Kurki-Suonio, Juha Hostikka, Anu Hostikka ja Jouni Kokora.
Jacques de Maleville

Jacques de Maleville (19. kesäkuuta 1741 Domme (Dordogne) – 22. marraskuuta 1824 Domme) oli ranskalainen oikeuskonsultti ja poliitikko sekä yksi Code Civilin laatijoista.
Dävensö

Dävensö on Mälarenin saari Ruotsissa Upplands-Bron kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Dävensö sijaitsee Mälarenin itäosassa Brofjärdenin ja Norra Björkfjärdenin välissä. Se on keskikokoinen Mälarenin saari, joka sijaitsee Färingsön ja Ekerönin pohjoispuolella ja etelään työntyvän kuusikilometrisen Ådönin niemen lähellä. Dävensön ja niemen väliin jää Ormsundet ja Färingsön väliin Skeppsbackasundet. Färingsön pohjoispuolella on toinenkin saari Eldgarnsö. Saarien väliin jää Norrsundet. Dävensön pituus on 3,0 kilometriä ja leveys on 2,4 kilometriä. Sen pinta-ala on 392 hehtaaria eli 3,9 neliökilometriä. Saari on tiimalasin muotoinen. Keskellä sijaitsevassa kaventumassa sijaitsee Dävensövik, jonka lahdenpohjassa on saaren nimikkotila. Mantereelta tulee saaren kautta kulkeva Ekerönin sähkölinja. Upplands-Bron ja Ekerön välinen kuntaraja kulkee Skeppsbackasundetissa ja Norrsundetissa.
Historiaa.
Saari mainitaan ensimmäisen kerran erässä dokumentissa 1200-luvulta, jolloin saari kuului Fogdön luostarille. Tämän jälkeen saari vaihdettiin pois tai se testamentattiin eri omistajille muutaman vuosikymmenen välein. Myöhäiskeskiajalla on saarella ollut säteri ja 1500-luvulla siellä oli viisi rälssitilaa. Esimerkiksi 1700-luvulla rälssitilat kuuluivat Ådön säterille ja myöhemmin Säbyholmin kartanolle. Saareen perustettiin myöhemmin tiiliruukki, majatalo ja 5–6 torppaa. Kansakouluja perustettaessa todettiin, että saaren lapsilla oli alituiseen vaikeuksia päästä kouluun, joten vuonna 1920 avattiin saarelle oma koulu. Silloin oli saren asukasluku noin 80. Väkiluku kuitenkin väheni ja vuonna 1936 lakkautettiin koulu. Saarelle oli lossiyhteys Ormsundetin ylitse, joka on päättynyt. Saarella asui enää muutama kalastaja, jotka viljelivät saarta kunnes kalastus loppui vuonna 1981. Saaren omistaa nykyään jalkapalloilija Zlatan Ibrahimović.
Hülya Şenyurt

Hülya Şenyurt (s. 10. marraskuuta 1973 Ordu) on turkkilainen judoka ja olympiamitalisti.
Şenyurt osallistui Barcelonan olympialaisiin 1992, joissa hän sai 48 kg -sarjasta pronssia. Atlantan olympialaisissa 1996 hän hävisi ainoan ottelunsa ja jäi jaetulle 19:nnelle sijalle.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Şenyurt oli pronssilla Ateenassa 1993.
Kilpailu-uransa jälkeen Şenyurt on toiminut valmentajana.
Kanelilumivarpunen

Kanelilumivarpunen ("Pyrgilauda blanfordi") on varpusiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kanelilumivarpunen voi kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kanelilumivarpusen pää on mustan ja valkoisen kirjava. Otsa ja silmien tausta ovat valkoiset ja otsan keskiosa, silmien ympäristö ja kurkku ovat mustat. Linnun päälaki, selkä ja siivet ovat väriltään ruskeat ja niska on punaruskea. Kanelilumivarpusen rinta ja vatsa ovat valkoiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kanelilumivarpusen levinneisyysalue ulottuu Pakistannin ja Intian pohjoisosista Nepalin ja Bhutanin kautta Kiinaan. Lajin elinympäristöä ovat vuoristoarot usein järvien läheisyydessä 4 000–5 000 metrin korkeudella. Erityisesti talvisin se liikkuu parvissa. Kanelilumivarpusen ravintoon kuuluvat siemenet ja hyönteiset.
Luettelo akustiikan suureista ja yksiköistä

Tämä on luettelo akustiikan suureista ja yksiköistä.
Täpläheloahven

Täpläheloahven ("Pseudanthias bimaculatus") tai kaksitäpläkoruahven on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Täpläheloahven kasvaa tavallisesti maksimissaan 14 senttimetrin mittaiseksi. Sen silmän kohdalta rintaevään asti ulottuu oranssi tai keltainen juova. Koiraan pohjaväritys vaihtelee laventelinvioletista purppuraan. Sillä on tumma läikkä selkäevän etuosan kolmannen ja neljännen piikin välissä ja sen evien reunat ovat sinertävät. Naaras taas on muilta osin voimakkaan vaaleanpunainen ja selästään, selkäevästään, peräevästään ja pyrstöstään keltainen. Kaksitäpläkoruahvenella on kylkiviivallaan 43–47 suomua. Selkäevässään sillä on kymmenen piikkiruotoa ja 15–16 pehmeää ruotoa. Peräevässään lajilla on kolme piikkiruotoa ja seitsemän pehmeää ruotoa ja rintaevissään 17–18 ruotoa.
Täpläheloahventa tavataan Intian valtameren länsiosassa Mosambikista Aldabraan ulottuvalla alueella, Madagaskarilla, Réunionissa, Malediiveilta itään Indonesiaan ulottuvalla alueella sekä Uudessa-Kaledoniassa. Sen elinympäristöä ovat merenrantojen kuolleidenkin riuttojen rinteet suhteellisen sameissa vesissä. Kaksitäpläkoruahventa esiintyy kaikkiaan 28–54 metrin syvyisissä vesissä, mutta yleensä se kuitenkin oleskelee alle 40 metrin syvyisessä vedessä.
Arni

Arni on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kaskö Wood

Oy Kaskö Wood, nimi vuoteen 1971 saakka "Osakeyhtiö Kaskö Wood C:o Ltd" oli suomalainen Kaskisissa vuosina 1921–1990 toiminut sahatavaran vienti- ja laivausyhtiö. Alueen sahojen ulkomaankaupan yhteismarkkinointia varten perustama ja omistama yhtiö osti sahatavaran enimmäkseen Pohjanmaalla sijainneilta jäsensahoiltaan ja myös muilta sahoilta. Yhtiöllä oli vuodesta 1929 alkaen oma iso höyläämö ja laatikkotehdas Kaskisissa. 
Kaskö Wood osti vuonna 1949 suurimman osan vuonna 1920 Kaskisiin perustetun ahtausalan yrityksen "Ab Kaskö Stevedoring Ltd":n (nykyinen Oy Silva Shipping Ab) osakkeista. Vuonna 1979 tapahtui fuusio "Kristiinan Puunviejät Oy":n kanssa. Vuonna 1983 Kaskö Wood siirtyi Oy Metsä-Botnia Ab:n tytäryhtiöiden "Luhtapuu Oy":n ja "Oy Botnia Wood Ab":n omistukseen. Hankkeella pyrittiin turvaamaan Metsä-Botnian Kaskisten selluloosatehtaan raaka-aineen saanti. Kaskö Wood fuusioitiin emoyhtiöön vuonna 1989.
Vuoden 1703 suuri myrsky

Vuoden 1703 suuri myrsky oli synoptisen kokoluokan sääilmiöihin lukeutuva ekstratrooppinen sykloni, joka aiheutti tuhoa Keski- ja Etelä-Englannissa 7. joulukuuta 1703. Juliaanisen kalenterin mukaan päivä oli 26. marraskuuta. Myrskyn voimakkuudeksi on arvioitu Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla luokka 2 (43–49 m/s). 
Myrsky vaurioitti Lontoon rakennuksia. Westminster Abbeyn katto tuhoutui, ja kuningatar Anna piiloutui St Jamesin palatsin kellariin. Satoja laivoja ja veneitä törmäsi toisiinsa London Bridgen itäpuolella. Yksi Essexin rannikolla ollut alus seilasi Göteborgiin ennen kuin se pääsi palaamaan takaisin Englantiin. Tuulimyllyjä syttyi palamaan, koska niiden siivekkeet pyörivät liian nopeasti.
Myrskyssä kuoli arvioiden mukaan ihmistä. Osa kuolleista oli sotalaivojen miehistöä, jotka olivat paluumatkalla Espanjan perimyssodasta. Itä-Anglian yliopiston ilmastontutkimusyksikön perustaja Hubert Lamb arvioi vuonna 1991, että myrskyssä kuoli kuninkaallisen laivaston sotilasta.
Aikalaiset pitivät myrskyä merkkinä Jumalan vihasta, ja papit puhuivat siitä saarnoissaan vielä 50 vuoden päästäkin. Daniel Defoe tallensi silminnäkijöiden kertomuksia teokseensa "The Storm" (ei suomennettu). Hän uskoi Jumalan olleen tyytymätön Englannin heikkoon sotamenestykseen Espanjaa ja Ranskaa vastaan. Defoe laati tuulen voimakkuuden luokitteluun perustuvan asteikon sata vuotta ennen Francis Beaufortia. Hän teki Bernoullin lakiin liittyviä havaintoja: rakennukset, joihin tuuli osui suoraan, näyttivät selviävän pienemmillä vaurioilla kuin niiden takana olleet rakennukset.
Vuoden 1703 myrskystä uutisoitiin laajasti senaikaisessa lehdistössä.
Turvavalaistus

Turvavalaistus on yksi kiinteistöjen turvallisuusjärjestelmistä. Turvavalaistus käsittää poistumistievalaistuksen sekä erillisen turvavalaistuksen, jonka tehtävänä on turvata näkyvyys erilaisissa poikkeustilanteissa.
Poistumistievalaistus.
Poistumistievalaistuksen tarkoituksena on osoittaa reitti lähimmälle uloskäynnille. Poistumistievalaisimia tulee pitää jatkuvasti päällä. Poistumistievalaistuksen yhteydessä käytetään usein jälkivalaisevia poistumistiekilpiä. Aikaisemmin poistumistievalaisimet olivat yksinkertaisia vihreitä valaisimia, mutta nykypäivänä valaisimissa on usein kuvake, josta käy ilmi poistumistien suunta.
Turvavalaistus.
Turvavalaistuksen tehtävänä on turvata näkyvyys erilaisissa poikkeustilanteissa, kuten sähkökatkoksen tai tulipalon aikana. Turvavalaisimet ovat akkuvarmennettuja valaisimia, jotka kytkeytyvät päälle automaattisesti sähkökatkoksen tai palohälytyksen aikana. Turvavalaistus voidaan kytkeä myös manuaalisesti päälle esimerkiksi painiketta painamalla.
Kutujärvi

Kutujärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Punttala

Punttala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Suolammi (Jämsä, Salosvesi)

Suolammi on 2,2 hehtaarin laajuinen metsäjärvi Koskenpään kylän koillispuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on 27 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Suolammin pituus etelästä pohjoiseen on 230 metriä. Järveä ympäröi Sammalsuo. Suolammi sijaitsee Salosvettä ja Pettämää yhdistävän Viekansalmen itäpuolella. Suolammin lounaiskulmasta lähtee laskuoja kilometrin päähän Pettämän Joensuunlahteen. Salosvesi-Pettämän korkeustaso on 40 senttimetriä Suolammia alempana. Suolammin itä- ja eteläpuolella järvisyys on vähäisempää kuin länsipuolella; kilometri itään sijaitsee Lampilanlammi (117,0 metriä mpy) ja kaksi kilometriä kaakkoon Hirvijärvi (163,2 metriä mpy). Hirvijärveltä 750 metriä kaakkoon sijaitsee toinen Suolammi (40 aaria, 169,5 metriä mpy).
Suolammi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Paskuri (Jämsä, Koskenpää)

Paskuri on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 1,8 hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 28 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Paskurin lounais–koillissuuntainen pituus on 250 metriä. Järveä ympäröi Paskurinsuo. Järven eteläpuolitse kulkee yhdystie 16537, jonka eteläpuolella sijaitsee Karjosuo. Puoli kilometriä Paskurilta länteen sijaitsee Riihijärven Niemelänlahti, puolitoista kilometriä koilliseen sijaitsee Koijärvi. Etelässä Karjosuon eteläpuolella sijaitsee Hanhijärvi. Paskurin lounaisrannalta lähtee laskuoja Riihijärvelle.
Paskuri kuuluu Vataanjoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Iso Rautaveden alueella, joka puolestaan on toisen jakovaiheen vesistö Jämsän reitin valuma-alueella. Päävesistönä on Kymijoen vesistö.
Jämsässä on myös toinen Paskuri, se sijaitsee Ouninpohjassa 36 kilometriä Koskenpään Paskurilta etelään.
Henri Guissou

Henri Guissou (17. marraskuuta 1910 Koudougou – 22. toukokuuta 1979 Koudougou) oli burkinalainen poliitikko ja diplomaatti.
Guissou syntyi aluepäällikön perheeseen. Hän valmistui William Ponty -koulusta ja työskenteli kirjanpitäjänä. 
Guissou valittiin Ylä-Voltan edustajaksi Ranskan tasavallan neuvostoon vuonna 1947 ja kansalliskokoukseen vuosina 1948, 1951, 1956 ja 1958. Hän puolueensa oli siirtomaavallan tukema Union voltaïque, kunnes vuonna 1955 Guissou ja Joseph Conombo perustivat uuden puolueen Parti social pour l’émancipation des masses africaines.
Guissou kuului Ranskan yhteisön senaattiin vuosina 1959–1961. Hän toimi Ylä-Voltan suurlähettiläänä Ranskassa vuosina 1961–1963 ja 1966–1972 ja Länsi-Saksassa vuosina 1963–1966.
Karhulammi (Jämsä)

Karhulammi on Koskenpäällä Jämsän koillisosassa sijaitseva kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Jyväskylästä 30 kilometriä lounaaseen.
Maantiede.
Karhulammin pituus on 230 metriä ja tilavuus 93 460 kuutiometriä. Järvi on saareton. Sen itäpuolella levittäytyy Karhusuo, jonka alueella sijaitsee Luokkilammi (10 aaria, 163,8 metriä mpy). Karhulammin länsipuolella sijaitsee Hirvijärvi ja Itäpuolella Jousjärvi (153,0 metriä mpy). Lounaassa on Vuorilammi (173,6 metriä mpy). Karhusuon pohjoispuolella noin kilometri Karhulammilta pohjoiseen sijaitsee Pirunpesänvuori, joka on ylänköä. Karhulammin pohjoisrannalta lähtee laskuoja koilliseen.
Karhulammi kuuluu Vuojanjoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Vuojanjoen alueen suurin vakavesi on Iso Koirajärvi kolme kilometriä Karhulammilta koilliseen. Karhulammi on Vuojanjoen alueen lounaisia vakavesiä.
Turkin suuri kansalliskokous

Turkin suuri kansalliskokous () on Turkin yksikamarinen lainsäädännöllinen elin. Se koostuu 600 edustajasta, jotka valitaan viiden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa.
Historia.
Ensimmäinen parlamentti perustettiin jo vuonna 1877 sulttaani Abdulhamid II:n aloitteesta. Osmanien valtakunnan romahdettua Turkin tasavaltaan perustettiin parlamentti nuorturkkilaisten aloitteesta vuonna 1908. Nykymuodossaan parlamentti perustettiin 23. huhtikuuta 1920. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissa valittiin yhteensä 324 edustajaa. Näistä kuitenkin vain 115 pääsi osallistumaan ensimmäiseen istuntoon. Tasavallan ensimmäinen perustuslaki astui voimaan 1921.
Kansanedustajat.
Turkin perustuslain mukaan kansanedustajia valitaan yhteensä 600. Vaalipiirejä on yhteensä 87..
Ehdokkaaksi voivat asettua kaikki vähintään 25-vuotiaat Turkin kansalaiset, jotka eivät ole hakeutuneet konkurssiin, saaneet tuomiota tietyistä perustuslaissa mainituista rikoksista perustuslakia tai kärsineet vankeustuomiota viimeisen vuoden aikana. Miehiltä vaaditaan myös suoritettua asevelvollisuutta.
Vaalit.
Vuoden 2018 vaaleissa Erdoğanin johtama AK-puolue sai hieman yli puolet kaikista äänistä.. Naisten osuus edustajien määrästä kasvoi, mutta oli edelleen matala verrattuna miehiin. Naispuolisia kansanedustajia valittiin yhteensä 103.. Mustafa Şentop valittiin parlamentin puhemieheksi helmikuussa 2019. Hän toimi aikaisemmin varapuhemiehenä.
Koukkulammi (Jämsä, Huhtia)

Koukkulammi on kahden hehtaarin laajuinen järvi Koskenpään kylän eteläpuolella Jämsässä. Etäisyys Jämsän keskustasta on 20 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Koukkulammin pituus etelästä pohjoiseen on 340 metriä. Sen pohjoispuolella on lampi, joka on samalla korkeustasolla (110,8 metriä mpy). Koukkulammin itäpuolella sijaitsee Riihilammi, järvien välissä on jonkin verran asutusta ja seututie 604. Etäämpänä kaakossa on Pitkäjärvi, lännessä on metsämaata. Koillisessa sijaitsee Salosveteen kuuluva Pettämä. Koukkulammin etelärannalta lähtee laskuoja Riihilammiin.
Koukkulammi kuuluu Salosveden-Pettämän alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö.
Jämsässä on toinenkin Koukkulammi. Se sijaitsee Koskenpään länsiosassa kolmisentoista kilometriä Huhtian Koukkulammilta länsiluoteeseen.
Tofta holmar

Tofta holmar on Mälarenin saariryhmä Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Saariryhmä sijaitsee Mälarenin itäosassa Prästfjärdenissä, jossa se sijaitsee Adelsönin rannikon lähellä. Saariryhmään kuuluu neljä saaria: Granholmen, Alholmen, Koffsan ja pieni luoto. Granholmen on 900 metriä pitkä ja 330 metriä leveä. Alholmen on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Saarien väliin on muodostunut kosteikko, jonka yli on rakennettu saaria yhdistävä alle 200 metriä pitkä laituri. Saarissa on noin 50 vapaa-ajan asuntoa. Koffan on autiosaari. Saarien asioita hoitaa yhdistys "Tofta Holmars Samfällighetsförening", jolla on laituripaikka Adelsönin Lissbovikissä.
Vähä-Huhtia

Vähä-Huhtia on järvi Koskenpään kylän eteläpuolella Jämsässä. Sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksantoista kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Vähä-Huhtian etelä–pohjoisssuuntainen pituus on 380 metriä. Rannat ovat metsämaata. Luoteispuolella sijaitsee Huhtia, jonka korkeustaso on kymmenen senttimetriä Vähä-Huhtiaa alempana. Runsaat kaksi kilometriä Vähä-Huhtiasta etelään sijaitsee Kankarisvesi. Vähä-Huhtiasta kulkee runsaan sadan metrin mittainen laskuoja Huhtiaan.
Huhtia ja Vähä-Huhtia kuuluvat Köllinojan kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Köllinojan alueella on Huhtian ja Vähä-Huhtian lisäksi Levälammi, joka on suolampi 200 metriä Vähä-Huhtiasta etelään.
Vähä-Huhtian itäpuolella sijaitsee Pitkäjärvi, järvien välissä kulkee seututie 604.
Geraldo Alckmin

Geraldo José Rodrigues de Alckmin Filho (s. 7. marraskuuta 1952 Pindamonhangaba, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen poliitikko, joka toimi São Paulon kuvernöörinä vuosina 2001-2006 ja uudestaan vuosina 2011-2018. Hän oli Brasilian Sosiaalidemokraattisen puolueen (PSDB) presidenttiehdokas vuoden 2018 presidentinvaaleissa, jossa hän sijoittui neljänneksi. Alckmin oli myös saman puolueen presidenttiehdokas vuoden 2006 presidentinvaaleissa, jossa hän pääsi toiselle kierrokselle, mutta hävisi vaalit silloiselle istuvalle presidentille Luiz Inácio Lula da Silvalle.
Vuoden 2022 presidentinvaalissa hän oli varapresidenttiehdokkaana, ja hän voitti Lula da Silvan tullessa valituksi presidentiksi uudelleen.
Deruluft

Deruluft (Deutsch-Russische Luftverkehrs A.G.) oli saksalais-neuvostoliittolainen lentoyhtiö, joka perustettiin 11. marraskuuta 1921.
Sisupisara

Sisupisara on tunnus, jonka avulla kerättiin varoja Suomen olympiajoukkueen hyväksi vuoden 1972 Sapporon ja Münchenin olympiakisoihin. 
Pisaranmuotoisessa tunnuksessa on nyrkkiin puristettu käsi, jossa on vuosiluku 72 sekä olympiarenkaat. Sisupisaran on suunnitellut taiteilija Osmo Pasanen ja se julkaistiin 31. elokuuta 1970. 
Tunnuksella varustettuja tuotteita oli myynnissä vuosina 1971 ja 1972.
Gérard Kango Ouédraogo

Gérard Kango Ouédraogo (19. syyskuuta 1925 Ouahigouya – 1. heinäkuuta 2014 Ouagadougou) oli burkinalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1971–1974.
Ouédraogo syntyi Yatengan mosivaltion hallitsijasukuun. Hän kävi Terrasson de Fougères -koulun Bamakossa ja työskenteli Ranskan Sudanin hallinnossa, Ylä-Voltan kuvernöörin yksityissihteerinä ja Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alaisena Dakarissa.
Ouédraogo toimi Ranskan Länsi-Afrikan suuren neuvoston edustajana vuodesta 1951 aina federaation hajoamiseen saakka. Hänet valittiin Ylä-Voltan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuonna 1956. Ouédraogo perusti Mouvement démocratique voltaïque -puolueen vuonna 1958 ja johtamansa Mouvement de regroupement voltaïque’in vuonna 1958. Hän toimi autonomisen Ylä-Voltan tasavallan valtionvarainministerinä ja maan itsenäistyttyä sen Britannian suurlähettiläänä.
Vuoden 1966 vallankaappauksen jälkeen Ouédraogo työskenteli Ylä-Voltan ulkoministeriön neuvonantajana. Vuonna 1970 hänestä tuli Union démocratique voltaïque -puolueen puheenjohtaja ja vuosina 1971–1974 hän toimi maansa pääministerinä. Ouédraogo valittiin Ylä-Voltan kansalliskokouksen puheenjohtajaksi vuonna 1978. Vuoden 1980 vallankaappauksen jälkeen hänet vangittiin ja tuomittiin talousrikoksista kymmeneksi vuodeksi vankilaan.
Ouédraogo vapautettiin vuonna 1986. Hän oli Rassemblement démocratique africaine (entinen Union démocratique voltaïque) -puolueen presidenttiehdokkaana vuonna 1991. Ouédraogo vetäytyi politiikasta vuonna 1997.
Valtatie 45 (Puola)

Valtatie 45 () on Puolan valtatie Łódźin, Opolen ja Sleesian voivodikunnissa. Se on noin 217 kilometrin mittainen. Tie alkaa Zabełkówissa ja päättyy Złoczewissa.
Jarmo Vähätiitto

Jarmo Tapio Vähätiitto (s. 15. lokakuuta 1967 Kokkola) on suomalainen kenraalimajuri. Hän toimii Puolustusvoimien Pääesikunnan johtamisjärjestelmäpäällikkönä 1. maaliskuuta 2021 alkaen.
Vähätiitto suoritti upseerin tutkintonsa vuonna 1992. Hän on toiminut urallaan muun muassa Itä-Suomen viestipataljoonan komentajana, Karjalan prikaatin esikuntapäällikkönä ja apulaisosastopäällikkönä Pääesikunnassa.
7 Wonders

7 Wonders on Antoine Bauzan kehittämä vuonna 2010 julkaistu korttipohjainen lautapeli. Peli on voittanut lukuisia palkintoja, muun muassa arvostetun saksalaisen Kennerspiel des Jahres -palkinnon. Pelin suomenkielisen version on julkaissut Lautapelit.fi. Pelin idean pohjana toimii antiikin seitsemän ihmettä, joista juontuu pelin nimikin.
Pelin idea.
Pelissä pelaaja pelaa yhdellä pelin seitsemästä antiikin kapungista ja pyrkii kehittämään kaupunkiaan ja mahdollisesti rakentamaan kaupungin ihmeen. Pelin kulku koostuu kolmesta aikakaudesta. Pelin voittaa se, jolla on eniten pisteitä kolmannen aikakauden päätyttyä. Pisteitä pelaaja voi saada erilaisista kaupunkia kehittävistä, pisteitä myöntävistä korteista, jokaisen aikakauden päätteeksi naapurikaupunkien välillä käytävistä sodista, kaupungin ihmeen rakentamisesta ja pelin lopussa pelaajalle jäljelle jääneestä rahasta.
Pelin kulku.
Pelin alussa pelaajien kesken arvotaan jokaiselle pelaajalle kaupunkilauta, joka edustaa jotain pelissä olevista seitsemästä antiikin ajan kaupungista (Alexandria, Babylon, Efesos, Giza, Halikarnassos, Olympia ja Rodos). Jokainen kaupunki tuottaa pelaajalle eri alkuresurssia. Pelin aikana pelaaja voi valitessaan rakentaa kaupunkiin ihmeen, jonka rakentaminen antaa pelaajalle erilaisia etuja kaupungista riippuen. Alussa jokaiselle pelaajalle jaetaan 3 rahaa.
Pelin kortit on jaettu kolmeen eri pakkaan, yksi pakka jokaiselle pelin kolmesta aikakaudesta. Aikakauden alussa aikakauden kortit jaetaan tasan pelaajien kesken. Peli etenee draftaamismekaniikalla eli siten, että pelaajat valitsevat yhtä aikaa kädessään olevista korteista kortin, jonka haluavat pelata, ja laittavat korttinipun eteenpäin vieressään olevalle pelaajalle, jolloin kortit kiertävät pelaajien kesken. Jokaisella aikakaudella on määrätty kiertosuunta aikakauden korteille.
Pelaaja voi pelata kortin kaupunkiinsa, käyttää sen ihmeen rakentamiseen tai poistaa kortin. Pelaajan kaupunkiinsa pelaama kortti voi muun muassa kasvattaa kaupungin sotilasvoimaa, kasvattaa kaupungin tuottamien resurssien määrää tai antaa pelaajalle rahaa tai pisteitä. Kortin pelaaminen kaupunkiin voi vaatia rahaa tai, että pelaaja tuottaa tiettyjä resursseja. Jos pelaaja ei tuota vaadittuja resursseja, voi pelaaja kortin pelatakseen maksaa rahalla puuttuvista resursseista viereisille pelaajilleen, mikäli he tuottavat vaadittuja resursseja. Ihmeen rakentamisen vaiheet ja vaaditut resurssit riippuvat kaupungista, ja ne näkyvät pelaajan kaupunkilaudassa. Jos pelaaja poistaa kortin, saa hän siitä 3 rahaa.
Kun aikakauden kortit on pelattu, sotivat kaupungit keskenään. Vierekkäin olevat pelaajat vertaavat kaupunkiensa sotilasvoimia. Jos pelaajalla on kaupungissaan enemmän sotilasvoimaa kuin naapurillaan, saa hän pisteitä, jos vähemmän, saa hän miinuspisteitä. Sotien jälkeen siirrytään seuraavan aikakauden kortteihin ja peli jatkuu samalla tavalla. Kun kolmannen aikakauden kortit on pelattu ja sodat käyty, lasketaan pelaajien pisteet ja eniten pisteitä kerännyt voittaa pelin.
Lisäosat ja versiot.
Peliin on saatavilla erilaisia lisäosia ja pelistä on myös tarjolla selaimella pelattava nettiversio.
Timo Turunen (jääkiekkoilija, 1959)

Timo Turunen (s. 1. maaliskuuta 1959 Joensuu) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Turunen on Joensuun Kiekkopoikien kasvatti ja pelasi seurassa yhden ottelun I divisioonassa kaudella 1975–1976. Kaudelle 1980–1981 Turunen siirtyi vakituisesti pelaamaan aikuisten sarjoihin liittyessään Savonlinnan Pallokerhon joukkueeseen. Savonlinnassa Turunen pelasi yhden kauden ennen siirtymistään Kouvolaan. Kouvolan KooKoossa Turunen pelasi I divisioonaa kuusi kautta ja oli nostamassa seuraa SM-liigaan kaudelle 1987–1988. Turunen jatkoi KooKoon riveissä SM-liigassa kolme kautta ja joukkueen pudottua takaisin I-divisioonaan Turunen siirtyi sitten II divisioonan Kotkan Titaanien riveihin kaudelle 1990–1991. Kotkassa Turunen pelasi kaksi kautta ennen lopettamistaan.
Timo Turunen (jääkiekkoilija, 1964)

Timo Turunen (s. 2. marraskuuta 1964 Varkaus) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Turunen on Varkauden Kiekkoseuran kasvatti ja pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän aloitti pelinsä aikuisten sarjoissa Joensuun Kiekkopoikien riveissä I-divisioonassa kaudella 1984–1985. Kaudelle 1987–1988 Turunen siirtyi yhden kauden ajaksi II-divisioonaan kasvattajaseuransa Varkauden Kiekkoseuran riveihin, josta palasi seuraavaksi kaudeksi Joensuuhun. Kaudella 1989–1990 Turunen pelasi ainoan kautensa SM-liigassa JoKP:n mukana ja jatkoi uraansa putoamisen jälkeen seuraavalla kaudella vielä yhdeksän pelin verran I-divisioonassa ennen lopettamistaan.
Pelaajauran jälkeen Turunen siirtyi valmennustehtäviin ja debytoi Joensuussa Mestis-joukkueen apuvalmentajana syksyllä 2006. Kahden Joensuun vuoden jälkeen Turunen siirtyi apuvalmentajaksi Mikkelin Jukureihin ja palasi sieltä seuraavalle kaudelle takaisin Joensuuhun. Pesti Joensuussa jäi yhden kauden mittaiseksi ja kaudelle 2010–2011 Turunen palasi takaisin apuvalmentajaksi Mikkeliin. Tällä erää Turunen toimi Jukureiden apuvalmentajana kuuden kauden ajan, ennen siirtymistään Hämeenlinnaan HPK:n liigajoukkueen apuvalmentajaksi kauden 2016–2017 alusta. Kaudesta 2021–2022 alkaen hän on toiminut Porin Ässien kehitysvalmentajana.
Bignan

 
Bignan () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Pontivyn kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on 1700-luvulta peräisin oleva linna "Château de Kerguéhennec". Se on rakennettu Versailles’n palatsin innoittamana. Päärakennuksen kummallakin puolella on symmetriset paviljongit, jollaisia valistuksen aikana ihailtiin. Linnaa ympäröi Denis Bülhlerin suunnittelema 175 hehtaarin laajuinen muotopuutarha.
Nykyään linnassa pidetään nykytaiteen näyttelyitä. Linnan puisto on myös veistospuisto, jossa on esillä muiden muassa Jean-Pierre Raynaudin, Élisabeth Balletin ja Julien Laforgen veistoksia. Linnassa on bretonitaiteilija Pierre Tal-Coatin pysyväisnäyttely.
"Allée couverte de Kergonfalz" on neoliittiselta kaudelta peräisin oleva historiallinen muistomerkki. Se on yhdeksän ja puoli metriä pitkä graniittikuja, missä on kaksitoista pylvästä ja kolme kattolevyä.
Historian ja tulevaisuuden museo

Historian ja tulevaisuuden museo on Turkuun suunnitteilla oleva museo, jonka rakennus on tarkoitus valmistua vuonna 2029 Turun 800-vuotisjuhlavuonna. Museo on tarkoitus avata yleisölle kokonaisuudessaan vuonna 2030. Vuorovaikutteisen ja elämyksellisen museon on tarkoitus esitellä sekä Suomen että Turun historiaa sekä yhdistää museoiden, tiedekeskusten ja elämyspuistojen eri ominaisuuksia.
Idea uudesta historian museosta syntyi vuonna 2011, kun Turku toimi Euroopan kulttuuripääkaupunkina. Turun kaupunginvaltuusto teki päätöksen museon toteuttamisesta vuoden 2017 huhtikuussa osana Suomen satavuotisjuhlavuotta. Kolmesta jatkovalmisteltavasta vaihtoehtoisesta sijaintipaikasta päätettiin Turun kaupunginhallituksessa kesäkuussa 2018. Toukokuussa 2019 Turun kaupunginhallitus valitsi museon sijaintipaikaksi uudistettavan Linnaniemen alueen.
Museo rakennetaan vaiheittain Turun linnan ja Forum Marinumin viereen, Aurajoen ja Turun sataman läheisyyteen. Rakennustyöt voidaan käynnistää Linnanniemen alueella vuonna 2026, sillä alue on siihen asti vuokralla. Museorakennuksen hinta-arvio vuoden 2022 hintatason mukaan on noin 39 miljoonaa euroa. Arvio ei sisällä näyttelytoteutuksia ja kalustamista. Hanke aiotaan rahoittaa Turku 2029 -säätiön varoista. Lisäksi opetus- ja kulttuuriministeriöltä oli ainakin vuoden 2019 tietojen mukaan haettavissa investointiavustusta. Alustavasti uuden museorakennuksen pinta-alaksi on suunniteltu noin 7 000 neliötä. 
Suunnitelmien mukaan museossa esiteltäisiin ainakin Turun ja sen rakennetun ympäristön historiaa, vuoden 1827 suurpaloa ja Aurajokilaakson historiaa. Lisäksi Turun historian kautta kerrottaisiin koko Suomen historiaa, koska monet asiat ovat tapahtuneet ensimmäisenä Turussa. Kävijätavoitteeksi on suunniteltu noin 200 000 kävijää vuodessa, mikä nostaisi kohteen Turun museoiden kärkeen.
Kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu.
Museorakennuksen kansainvälinen arkkitehtuurikilpailu avautui 4. syyskuuta 2023. Arkkitehtuurikilpailu, joka päättyi 16.1.2024, keräsi 401 ehdotusta. Kilpailun voittajat julkistettiin Turun linnassa 17.6.2024. Ensimmäinen palkinto annettiin Pekka Mäen ja Sigge Arkkitehtien kilpailuehdotukselle "Squāma". Jaetulle kolmannelle sijalle ylsivät Karla Sivulan ja Pekka Sivulan ehdotus ”Nousu tyrskykallioille” sekä Verstas Arkkitehdit Oy:n suunnitelma nimeltään ”Airut”. 
Arkkitehtuurikilpailun tuomariston jäsenet olivat Turun pormestari Minna Arve (puheenjohtaja), Turun kaupunginhallituksen jäsenet Ulla Achrén ja Alice Girs, kaupunkisuunnittelujohtaja Timo Hintsanen, kaavoituspäällikkö Paula Keskikastari, kulttuurijohtaja Anu Laitila, tilapalvelujohtaja Leevi Luoto, museopalvelujohtaja Juhani Ruohonen, kaupunkirakentamisjohtaja Kimmo Suonpää ja arkkitehti Mari Virtanen. Suomen arkkitehtiliitto SAFAn nimeäminä tuomariston jäseninä ovat arkkitehdit Claudia Auer ja Simo Paavilainen.
Dakarin yliopisto

Dakarin yliopisto () on Senegalin suurin ja vanhin tiedekorkeakoulu.
Vuonna 1957 perustettu yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1918 avatusta Dakarin lääketieteellisestä opistosta. 1950-luvun alussa avattiin joukko Bordeaux'n yliopiston alaisia korkeakouluja, joista sittemmin tuli Dakarin yliopiston tiedekuntia. Yliopisto nimettiin senegalilaisen tutkijan Cheikh Anta Diopin mukaan vuonna 1987.
Monialainen yliopisto käsittää kuusi tiedekuntaa sekä joukon tutkimuslaitoksia ja korkeakouluja. Sen alaisuuteen kuuluu myös vuonna 1936 perustettu Institut fondamental d’Afrique noire. Yliopistossa on yli 60 000 opiskelijaa. Sen opetuskieli on ranska.
The Lucky One

The Lucky One on virolaisen laulajan Uku Suvisten esittämä kappale, jolla hän edusti Viroa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Fyr &amp; Flamme

Fyr &amp; Flamme on tanskalaisten Jesper Grothin ja Laurits Emanuelin muodostama duo, joka on perustettu vuonna 2017. He edustivat Tanskaa kappaleella ”Øve os på hinanden” vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. He kilpailivat toisessa semifinaalissa, jossa he sijoittuivat yhdenneksitoista ja täten karsiutuivat finaalista.
Lisa Kudrow’n filmografia

Tämä on Lisa Kudrow’n filmografia.
Vezirköprü

Vezirköprü on pikkukaupunki ja piirikunta Turkin Samsunin maakunnassa. Piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.
Maantiede.
Vezirköprü sijaitsee Turkin Samsunin maakunnassa Anatolian pohjoisosassa noin 35 kilometriä Merzifonista pohjoiseen. Kızılırmak virtaa kaupungista noin 18 kilometriä pohjoiseen.
Historia.
Antiikin aikana nykyisen Vezirköprün alue oli osa Pamfyliaa. Nykyisen kaupungin paikalla tai sen lähellä on saattanut sijaita jo tuolloin kaupunki. Bysantin valtakunnan kaudella paikalla oli Gedegaran kaupunki.
1600-luvulta lähtien kaupunki kuului Osmanien valtakunnan Amasyan "sancakiin" Sivasin "eyaletissa". Turkiksi kaupunki tunnettiin vielä tuolloin yksinkertaisemmin nimellä öprü. Nykyinen nimi on johdettu lisäämällä vanhaan nimeen termi visiiri. Visiiri viittasi puolestaan 1600-luvulla vaikuttaneeseen suurvisiiri Köprülü Mehmed paššaan, joka aloitteli uraansa virkatehtävillä Vezirköprüssa. Evliya Çelebi kuvaili kaupunkia vierailtuaan paikalla vuonna 1647 mainiten sen linnoituksen olevan raunioitunut.
Väestö.
Turkin tilastokeskuksen mukaan Vezirköprün piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 94 360.
Øve os på hinanden

Øve os på hinanden on tanskalaisen duon Fyr &amp; Flammen esittämä kappale, jolla he edustivat Tanskaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Lukki-kirjastot

Lukki-kirjastot on kolmen Länsi-Uudenmaan kunnan kirjastokimppa, jonka muodostavaa Lohjan kaupunginkirjasto yhdessä Karkkilan ja Vihdin kunnankirjastojen kanssa. Jäsenkirjastojen asiakkaat voivat lainata ja varata lainoja kaikista kirjastokimpan kirjastoista kirjastokortillaan, sekä palauttaa lainansa johonkin kimpan kirjastoista. Lukki-kirjastojen kokoelmaan kuuluvien teosten varaaminen on ilmaista, ellei varaus jää noutamatta, jolloin varauksesta peritään pieni maksu. 
Lukki-kirjastoihin kuuluu kolmetoista kiinteää toimipistettä ja kaksi kirjastoautoa (tilanne maaliskuussa 2021):
Lukki-kirjastoilla on yhteinen Finna-verkkokirjasto (lukki.finna.fi).
Käymme yhdessä ain

Käymme yhdessä ain on alun perin saksalainen Wolfgang Roloffin säveltämä ja Hans Heen sanoittama iskelmä "Dunja du" (sinä Dunja), johon Pertti Reponen kirjoitti suomenkieliset sanat. Musiikin sovituksesta vastasi Esko Linnavalli. Musiikkikappaleen esitti ja levytti Tapani Kansa elokuussa 1968. Kappale nousi Suomessa levymyyntilistan ykköseksi. Ykkösija oli Tapani Kansalle jo toinen hänen läpimurtovuonnaan 1968. Ensimmäisen ykkössijan hän saavutti kappaleellaan "Delilah." "Käymme yhdessä ain" muodostui yhdeksi 1960-luvun suosituimmista suomalaisista iskelmistä.
Alkuperäinen Dunja du -iskelmä ja sen versiot.
Dunja du -iskelmä on sävelletty foxtrot-musiikin tahtiin. Sen säveltäjä Wolfgang Roloff, joka oli tunnettu länsisaksalainen säveltäjä, sanoittaja ja iskelmälaulaja, esitti laulun taiteilijanimellään Ronny. Hans Heen kirjoittamat sanat kertovat Dunjasta ja menetetystä rakkaudesta. Wolfgang Roloff levytti kappaleen lokakuussa 1966. Dunja du oli vuonna 1966 Saksan suosituimpien musiikkikappaleiden listalla sijalla 23.
Ruotsinkielinen versio: Vi ska gå hand i hand.
Dunja du -iskelmän ruotsinkielisen version "Vi ska gå hand i hand" sanoitti Bengt Sundström ja sen esitti Gunnar Wiklund. Gunnar Wiklund levytti kappaleen marraskuussa 1967. Kappaleesta tuli suurmenestys Ruotsissa vuonna 1968. Se oli Ruotsin Svensktoppen listalla 14. huhtikuuta alkaen yhtäjaksoisesti 20 viikkoa ja ykkösenä neljän viikon ajan. Ruotsinkielinen kappale menestyi Norjassakin ja nousi Norjan VG-listalla vuonna 1968 ykköseksi.
Gunnar Wiklundin kirjoittamat sanat poikkeavat aiheeltaan Hans Heen kirjoittamista. Laulun aiheena on kahden rakastuneen usko vaikeuksien voittamiseen yhdessä kulkien.
Tanskankielinen versio: Vi ska' gå hånd i hånd.
Tanskankielisen version "Vi ska' gå hånd i hånd" sanoitti Keld Heick. Hän myös esitti kappaleen. Kappale julkaistiin saman nimisellä single-levyllä vuonna 1968. Tanskassakin kappale menestyi hyvin. Se oli vuonna 1968 suosituimpien tanskankielisten musiikkikappaleiden listalla ykkössijalla. Tanskankielisen laulun aihe on sama kuin ruotsinkielisessä.
Norjankielinen versio: Vi skal gå hånd i hånd.
Dunja du -iskelmän norjankielinen versio on "Vi skal gå hånd i hånd," jonka on sanoittanut Kjell Grunnteig. Hän itse lauloi ja levytti kappaleen vuonna 1968.
Pertti Reposen suomenkielinen sanoitus.
Pertti Reposen "Käymme yhdessä ain" laulun sanoitus vastaa aiheeltaan ja sisällöltään ruotsin-, tanskan- ja norjankielisiä versioita 
Laulun kertosäe kuuluu seuraavasti: "Käymme yhdessä ain, Käymme aina rinnakkain, Vaikka esteitä on, Joskus tiellä kohtalon, Voimme kaikki ne voittaa, Kun kuljemme vain, Tiemme yhdessä näin rinnakkain."
Laulun ovat Pertti Reposen sanoin levyttäneet Tapani Kansan lisäksi mm. Berit (1979), Yhtye Juliet Jonesin sydän (1989) ja Erkki Junkkarinen (1990) 
Dunja Du -kappaleesta on myös toinen suomenkielinen versio: Reima Helmisen sanoittama laulu "Käsikkäin". Reima Helminen levytti laulun elokuussa 1968.
Cucumber Castle

Cucumber Castle on Bee Gees -yhtyeen huhtikuussa 1970 julkaistu studioalbumi.
The Specialsin diskografia

Tämä on brittiläisen uuden aallon ska-yhtye The Specialsin diskografia
Victor J. Stenger

Victor J. Stenger (29. tammikuuta 1935 Bayonne, New Jersey – 25. elokuuta 2014 Havaiji) oli yhdysvaltalainen hiukkasfyysikko ja kirjailija. Hän on julkaissut tieteellisiä artikkeleita ja kansantajuisia kirjoja fysiikasta, kvanttimekaniikasta, kosmologiasta ja filosofista sekä myös uskontotieteestä. Hänen mielestään vapaa tahto ja tietoisuus tulee selittää tieteellisin, ei uskonnollisin metodein. Hän on kritisoinut myös voimakkaasti kvanttimekaniikan käsitteiden ja sanaston tuomista erilaisiin mystiikan ja parapsykologian väitteisiin. 
Elämä.
Victor J. Stenger syntyi 29. tammikuuta 1935 ja kasvoi työväenluokkaisella asuntoalueella Bayonnessa, New Jerseyssä . Isä oli liettualainen maahanmuuttaja ja äiti unkarilaisten maahanmuuttajien tytär. Stenger kuoli Havajilla 25. elokuuta 2014 79-vuotiaana.
Ura.
Stengerin ensimmäinen vertaisarvioitu julkaisu oli vuonna 1964, ja hänen tutkijanuransa jatkui eläkkeelle siirtymiseen vuonna 2000. Hän tutki gluonien, kvarkkien, outojen hiukkasten ja neutriinojen ominaisuuksia ja  keskittyi neutrinoastronomiaan ja erittäin korkean energian gammasäteisiin.
Stenger oli filosofisen naturalismin, skeptisyyden ja ateismin puolestapuhuja. Hän oli älykkään suunnittelun ja aggressiivisen antrooppisen periaatteen käytön merkittävä kriitikko. Hän väitti, että jos tietoisuus ja vapaa tahto ovat olemassa, ne selitetään lopulta tieteen avulla vetoamatta mystisiin ja yliluonnollisiin selityksiin. Hän arvosteli kvanttimekaniikan harhaanjohtavaa käyttöä paranormaalien, mystisten ja yliluonnollisten ilmiöiden selittämisessä ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita tällaisen pseudotieteen torjumiseksi.
Lidia López

Lidia López (s. 2000 Cortés, Honduras) on hondurasilainen rahoittaja, puhuja ja poliitikko.
Elämäkerta.
Lidia López syntyi Cortésin departementissa vuonna 2000. 12-vuotiaana hän osallistui vapaaehtoistyöhön osallistumalla erilaisiin sosiaalityön organisaatioihin. Hän oli Interact-klubin jäsen, hänellä oli useita tehtäviä kansainvälisessä Nuorkauppakamarissa ja hän perusti nuorten puheen- ja johtajapiirin. Hän opiskeli rahoitusta Keski-Amerikan teknillisessä yliopistossa. Vuonna 2018 hän osallistui Hondurasin liberaalipuolue saavuttaen nuorisosihteerin viran. Vuonna 2020 hän ilmoitti ehdokkaastaan ​​Cortés osastolle "Palauta Honduras" -liikkeeseen Luis Zelayan ollessa presidenttiehdokas.
The Black Mamba

The Black Mamba on vuonna 2010 perustettu portugalilainen yhtye. Sen muodostavat Pedro Tatanka, Miguel Casais, Marco Pombinho, Rui Pedro Vaz ja Guilherme Salgueiro. Yhtye edusti Portugalia kappaleella "Love Is on My Side" vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. The Black Mamba pääsi edustamaan Portugalia voitettuaan "Festival da canção 2021" -karsintakilpailun. Yhtye kilpaili toisessa semifinaalissa ja pääsi finaaliin. Finaalissa he saavuttivat 12. sijan ja saivat 153 pistettä.
Yhtyeen jäsenet.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet