tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bergön baptistiseurakunta

Bergön baptistiseurakunta () on entinen Bergössä toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin 18. toukokuuta 1901. Perustajina oli 26 Åmossan baptistiseurakunnan jäsentä.
Ensimmäiset Bergön saarella vierailleet baptistisaarnaajat olivat Erik Åmossa ja Mikael Eriksson. Samana vuonna 1891 kastetiin Åmossassa ensimmäiset bergöläiset. Luterilaisen seurakunnan papit yrittivät estää baptistien toiminnan saarella kieltämällä heitä kokoontumasta.
Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana toimi yli 30 vuoden ajan kalastaja G. Haglund. Seurakunnan kappeli rakennettiin vuonna 1901, ja siinä oli paikkoja sadalle hengelle. 1930-luvun vaihteessa seurakuntaan kuului 47 jäsentä. 1930-luvun alkuun mennessä pieni Bergön seurakunta oli kastanut yli 110 ihmistä. Useat jäsenet liittyivät helluntailaiseen Tabor-seurakuntaan.
Pentti A. Krogerus-Ritoniemi

Pentti Aatos Krogerus-Ritoniemi, vuoteen 1944 Ritoniemi, ent. Krogerus (22. elokuuta 1919 Konginkangas – 23. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Krogerus-Ritoniemen vanhemmat olivat opettaja Aimo Juhana Ritoniemi, aiemmin Krogerus, ja kätilö Lempi Maria Vuorela, aiemmin Westerlund. Hänen puolisonsa 1949–1991 oli lehtori, käsityönopettaja Karin Matilda Sjöblom. Krogerus-Ritoniemi tuli ylioppilaaksi Jyväskylän yhteislyseosta 1942, kävi kadettikoulun 1943–1944 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1952. Metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1953 ja sittemmin myös useita ammatillisia kursseja. Krogerus-Ritoniemi oli suonkuivatustöissä kesinä 1935–1937 ja metsämaiden luokittelu- ja tyypittelyapulainen kesinä 1938–1939. Hän oli luutnantti, nuorempi upseeri ja tykkikomppanian päällikkö 21. Prikaatissa 1944 ja Jalkaväkirykmentti 5:ssä 1945–1946 ja Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiön piiriesimiehen apulainen Saarijärven piirissä 1946–1948.
Metsähallituksessa Krogerus-Ritoniemi oli harjoittelijametsänhoitaja Saarijärven hoitoalueella 1952–1953, ylimääräinen metsänhoitaja vuodesta 1953, maankäyttö- ja asutusosaston avustava metsänhoitaja 1953–1955, tilastokonttorin avustava metsänhoitaja 1956, Länsi-Suomen piirikunnan apulaismetsänhoitaja 1956–1961, ylimääräinen metsänhoitaja 1961–1967, metsänhoito-osaston metsänhoitotoimiston ylimääräinen toimistometsänhoitaja 1967–1969 ja metsänhoitotoimiston toimistopäällikkö ja ylimetsänhoitaja 1969–1982. Hän teki myös puistosuunnitelmia, muun muassa Kaunialan sotavammasairaalaan, ja hänellä oli lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Krogerus-Ritoniemi sai 1982. Saarijärveltä hankkimansa Ritolan tilan alueelle hän perusti yli sata puulajia käsittävän metsäpuiston.
Lasta (väline)

Lasta on leveälapainen ja usein varrellinen työkalu, jolla on monia käyttötapoja muun muassa ruoanlaitossa, siivouksessa ja pintakäsittelyssä. Lastalla levitetään tai kaavitaan pois erilaisia nestemäisiä tai puolikiinteitä aineita tai käsitellään ruokia niiden valmistus- tai tarjoiluastiassa (paistinlasta, kaavin eli nuolija, voilasta eli voiveitsi). Eri aloilla lastamaisista työkaluista käytetään erilaisia nimiä, kuten lastain, spaatteli, pyyhkäisyveitsi, raakeli, raappa, ”skrapa”, tasoitin, liimanlevitin, muurarin muurauslasta, taidemaalarin palettiveitsi jne.
Erilaisia suorareunaisia lastoja käytetään maalauksessa ja muussa tasomaisten pintojen käsittelyssä aineiden tasaiseen ja nopeaan levitykseen ja ylimääräisen aineen poistoon. Lastan reunalla eli terällä kaavitaan tai pyyhitään ainetta tasopinnalta esimerkiksi ikkunan- tai lattianpesussa (ikkunankuivain, lattialasta), seinän tasoituksessa (tasoituslasta) tai luistelukentän jäädytyksessä. Lastan terän materiaali voi olla kumia, muovia, metallia, puuta tai paksua nahkaa. Laastin tai tahnamaisen liiman levitykseen käytettävän lastan terä voi olla hammastettu niin, että levitettyyn kerrokseen muodostuu tasapaksuja harjanteita. Lastan varsi voi olla muovia, puuta tai metallia.
Auton tuulilasinpyyhkimen tärkein osa on kuminen, lasipinnan muodon mukaan jousen avulla taipuva lasta eli pyyhkimen sulka. Myös autonlaseihin kertyneen jään kaapimiseen käytettävä raappa on eräänlainen lasta. Lumikolan ja rikkalapion etureuna on usein lastamaisesti ohennettu. Silkkipainotyössä lastamaisella raakelilla pakotetaan painoväritahna seulakankaan läpi, flekso- ja syväpainossa painopinnan rasterikuppeihin. Kemiallisen valokuvauksen pimiötyössä vastakehitetty filmi ja valokuvavedos kuivataan lastalla, jotta huuhteluvesi poistuu pinnoilta tehokkaasti jättämättä niihin kiinni kuivuvia roskia tai kalkkitahroja. Lastan avulla kiinnitetään myös kalvomaisia materiaaleja, esimerkiksi kontaktimuovia tai tarroja ryppyjen ja ilmakuplien välttämiseksi.
Monia levymäisiä työkaluja ja muita esineitä voi käyttää varsinaisen tehtävänsä lisäksi myös lastana. Esimerkiksi lihakirveen tai leveäteräisen keittiöveitsen lappeella voi siirtää pilkotut palat leikkuulaudalta paistinpannuun. Soseutettua ainetta voi painaa ja kaapia pyöreäpohjaisen siivilän läpi käyttämällä lusikkaa tai kauhaa lastan tavoin. Lumikolan tai lumilapion lastamaisella etureunalla voi raaputtaa jäätä irti maanpinnasta. 
Paitsi käsityökalu, lasta voi olla myös laitteiston osa, kuten jäänhoitokoneen jäädytyslasta tai paperikoneen sylinteripintoja puhdistava kaavinterä.
Karen Melchior

Karen Melchior (s. 15. lokakuuta 1980 Gentofte) on tanskalainen sitoutumaton poliitikko ja europarlamentaarikko Uudistuva Eurooppa -ryhmässä vuodesta 2019. Hän oli vuoteen 2022 saakka Radikaalin Venstren jäsen.
Kazakstanin maantiede

Kazakstanin maantiede kertoo Kazakstanin maantieteeseen liittyvistä asioista. Kazakstanin pohjoispuolella on Venäjä ja eteläpuolella ovat Turkmenistan, Uzbekistan, Kirgisia ja Kiina.
Pinnanmuodot ja vesistöt.
Suuri osa maan pinta-alasta on aroa ja puoliaavikkoa. Maan eteläosassa on osa Tienšanin vuoristosta, missä on maan korkeimmat vuorenhuiput. Maan itäosassa osa Altain vuoristosta. Maan koillisosasta, Altaivuorilta saa alkunsa joki Irtyš ja maan eteläosassa virtaa joki Syrdarja. Kazakstanin ja Uzbekistanin rajalla sijainnut Araljärvi on kuivunut pahasti johtuen siihen laskeneiden jokien kuivumisesta kasteluveden runsaan käytön vuoksi.
Ilmasto.
Kazakstanissa vallitsee mannerilmasto eli talvien ja kesien lämpötiloissa on jyrkät erot. Yleisesti ilmasto on kuivaa ja sateisinta on vuoristoissa.
Pohjois- ja keskiosissa tammikuun keskilämpötila on −19...−16 astetta. Etelässä se on −5...−1,4 astetta. Heinäkuussa pohjoisen lämpötilat nousevat 20 asteeseen ja etelässä peräti 29 asteeseen. Kazakstanin vuotuinen sadanta on varsin vähäinen. Maan eteläosien vuoristolaaksoissa sadanta on 400–500 millimetriä, kun se pohjois- ja keskiosissa on 200–300 millimetriä.
Luonto.
Kazakstan on suurelta osin tasankoa ja aavikkoa, ja metsät peittävät vain noin kolme prosenttia maan pinta-alasta. Tasangoilla ja aavikoilla kasvaa marunoita, tamariskeja ja kuivimmilla alueilla höyhenheinää. Tasankojen eläimiä ovat antiloopit ja vapiti, kun taas vuoristomailla elää muun muassa susia, karhuja, lumileopardeja, kärppiä ja soopeleita.
Maailmanperintö.
Kazakstanissa on viisi kohdetta Unescon maailmanperintölistalla: Ahmed Jasawin mausoleumi, Läntinen Tienšan, Pohjois-Kazakstanin aro ja järvet, Silkkitie ja Tamgalyn arkeologisten alueen kalliopiirrokset.
Freie Sachsen

Freie Sachsen on saksalainen äärioikeistolainen pienpuolue. Se perustettiin vuonna 2021, ja sen puheenjohtaja on Martin Kohlmann. Monet puolueen jäsenistä ovat aiemmin toimineet Saksan kansallisdemokraattisessa puolueessa tai muissa äärioikeistolaisissa järjestöissä. Freie Sachsen on järjestänyt mielenosoituksia koronavirusepidemian torjumiseksi tehtyjä rajoituksia ja pakollisia rokotuksia vastaan. Puolue haluaa myös itsenäisempää asemaa Saksin osavaltiolle ja eroa liittotasavallasta, mikäli tyydyttäviä parannuksia ei saada aikaan. Lisäksi puolue vaatii humanitäärisen maahanmuuton lakkauttamista. Tärkein kanava, jota kautta puolue tavoittaa ihmisiä, on Telegram-pikaviestipalvelu.
Turkmenistanin maantiede

Turkmenistanin maantiede kertoo Turkmenistanin maantieteeseen liittyvistä asioista. Turkmenistan sijaitsee Keski-Aasiassa Kaspianmeren itäpuolella ja Uzbekistanista ja Afganistanista länteen. Pohjoispuolella sijaitsee Kazakstan ja eteläpuolella Iran.
Turkmenistanissa vallitsee mannerilmasto. Kesäisin on tavallisesti kuumaa ja kuivaa. Suurin osa maan pinta-alasta kuuluu Karakumin aavikkoalueeseen. Maan luoteisosassa Kazakstanin rajan seudulla alkaa Usjurtin laakio, joka jatkuu Kazakstanin puolella. Uzbekistanin rajalla virtaa joki Amudarja. Iranin rajaseudulla sijaitsee Kopetdagin vuorijono, joka on Turkmenistanin puolella korkeimmillaan 2942 metriä korkea. Maan itäosassa sijaitsevat Badkhyzin ja Karabilin ylängöt.
Osa Turanin alanko sijaitsee Turkmenistanin alueella.
Suuria jokia ovat 2 540 km pitkä Amudarja sekä Tejen (1 124 km); Murgab (852 km) ja Atrek (660 km). Amudarjan patoaminen ja käyttö kasteluvesiksi ovat vaikuttaneet Araljärven kuivumiseen.
Luonto.
Turkmenistanissa kasvaa yli 2 900 putkilokasvilajia, joihin kuuluu 47 puulajia. Metsiä on hyvin vähän. Luonnon monimuotoisuus on erityisen suurta Kopetdagin alueella, josta on löydetty yli kolmesataa kotoperäistä kasvilajia. Vuorilta kerätään monia lääkeyrttejä ja rohdoskasveja. Värimatarasta saadaan punaista väriainetta mattojen värjäämiseen. Kaikkiaan noin neljäsataa lajia, raparperista lakritsijuureen, lasketaan hyötykasveihin.
Junia Tertia

Junia Tertia, jota kutsuttiin myös Tertullaksi, (s. n. 75 eaa. – 22 eaa.) oli Servilian ja hänen toisen aviomiehensä Decimus Junius Silanuksen kolmas tytär ja myöhemmin Gaius Cassius Longinuksen vaimo.
Elämäkerta.
Lapsuus.
Junia Tertia syntyi poliittisesti merkittävään Junia-sukuun, jonka historia ulottui Rooman tasavallan ensimmäiseen apukonsuliin, Lucius Junius Brutukseen. Junia-suku oli ollut myös Cato vanhemman läheinen liittolainen ja heillä oli suhteita muihin johtaviin konservatiivisiin plebeijeihin. Myös Tertia oli myöhemmin sitoutunut perheensä vanhoihin republikaaniliittoihin aluksi tukien ja sitten vastustaen Julius Caesaria.
Junia Tertia oli äitinsä kautta Marcus Junius Brutuksen sisarpuoli ja hänellä oli myös kaksi vanhempaa sisarta, joiden molempien nimi oli myös Junia, sekä vanhempi veli nimeltä Marcus Junius Silanus.
Avioliitto ja myöhempi elämä.
Tertian äiti järjesti hänet avioliittoon Gaius Cassius Longinuksen kanssa. Pariskunta sai poikalapsen, joka syntyi noin 59-60 eaa. Syntymävuosi on arvioitu ja perustuu kirjoituksiin, joiden mukaan poika sai "toga viriliksen" vuonna 44 eaa. ollessaan noin 15-vuotias. 
Vuonna 44 eaa. Tertia oli uudelleen raskaana, mutta sai keskenmenon. Hän osallistui tuolloin kuitenkin poliittiseen kokoukseen Antiumissa äskettäin surmatun Caesarin vastustajien kanssa. Kokouksessa keskusteltiin senaatin Brutukselle ja Cassiukselle antamasta tarjouksesta lähteä valvomaan veronkeräämistä Sisiliassa ja Aasiassa. Se olisi tarjonnut miehille kunniallisen paon kaupungista Caesarin surman jälkeen.
Tertian puoliso Cassius teki itsemurhan vuonna 42 eaa. ja Tertia jäi leskeksi. Hän ei koskaan avioitunut uudelleen ja eli elämänsä rikkaana ja sosiaalisen asemansa säilyttäen. Tertia kuoli vuonna 22 eaa. ja keisari Tiberius antoi järjestää hänelle hautajaiset Forum Romanumissa. Useiden tärkeiden republikaanisukujen tunnuksia kannettiin Tertian hautajaiskulkueessa.
Pyhän Annan luostari

 
Pyhän Annan luostari oli dominikaaninen nunnaluostari, jota suunniteltiin perustettavaksi ensin Turkuun ja sitten Raisioon 1400-luvun alkupuolella. Luostari ei kuitenkaan koskaan aloittanut toimintaansa, vaan sen perustamista varten kerätyt varat ja maaomaisuus annettiin Naantalin birgittalaisluostarin perustamiseen. 
Sitkeän perimätiedon mukaan Pyhän Annan luostari olisi kuitenkin ollut toiminnassa ja sijainnut Turun Luostarikorttelissa. Luostarikortteli on kuitenkin saanut nimensä vanhemmasta, vuonna 1249 perustetusta Pyhän Olavin dominikaanikonventista.
Suunnitelma nunnaluostarin perustamiseksi.
1400-luvun alussa Turun hiippakunnassa toimi kaksi dominikaanikonventtia ja yksi fransiskaanikonventti, jotka oli kaikki suunnattu miehille. Keskiajan Suomessa oli kasvava tarve tarjota myös yläluokkaisille naisille mahdollisuus hengelliseen elämään, ja siksi Turkuun alettiin suunnitella naisille tarkoitettua konventtia. Varhaisimman tiedon mukaan piispa Bero Balk olisi perustanut luostarin Koroisiin vuonna 1412, mutta kyseinen muistiinpano on epäluotettava. Sen sijaan varmoja tietoja on Pyhän Annan luostarille vuonna 1414 ja uudelleen 1430-luvulla tehdyistä lahjoituksista.
Vuonna 1432 suunnitelma oli edennyt niin pitkälle, että piispa Maunu Tavast ja Turun tuomiokapituli hankkivat Raisiosta tiloja luostarin perustamista varten. Vuonna 1438 Ruotsin valtaneuvosto teki kuitenkin päätöksen birgittalaisluostarin perustamisesta Maskuun. Uusi luostarihanke päätti Pyhän Annan luostaria koskeneet suunnitelmat, ja tuomiokapituli luovutti 12. huhtikuuta 1442 kaikki luostarihankkeeseen ohjatut varat uudelle birgittalaisluostarille, joka siirrettiin seuraavana vuonna paremmalle paikalle Raisioon, ja sen yhteyteen perustettiin Naantalin kaupunki.
Marit Gaup Eira

Marit Gaup Eira eli pohjoissaameksi Šelgon Joreha Máret (s. 13. heinäkuuta 1945) on pohjoissaamelainen poronhoitaja, laulaja ja joikaaja. Hän on voittanut Sámi Grand Prix'n joikuosion kolme kertaa: vuosina 1993, 1997 ja 2003. Hän on myös tullut kolmanneksi samassa kilpailuluokassa kolme kertaa: vuosina 1996, 1998 ja 2002.
Elämäkerta.
Kaksoset Marit Ragna Jørgensdatter Gaup ("Šelgon Joreha Máret") ja Risten Sara Jørgensdatter Gaup ("Šelgon Joreha Risten Sárá") syntyivät 13. heinäkuuta 1945 perheen viidentenä ja kuudentena lapsena. Heidän isänsä oli Jørgen Johansen Gaup ("Šelgon Joret", 1893–1960) ja äitinsä Kristine Larsdatter Gaino ("Bánni Risten", 1904–1977). Pari vuotta myöhemmin heille syntyi vielä kaksi lasta eli perheessä oli 8 lasta yhteensä. Myöhemmin Šelgon Joreha Máret meni naimisiin Mikkel Andersen Eiran kanssa.
Musiikki.
Šelgon Joreha Máret alkoi joikata, kun hän hoiti poroja, koska hänen äitinsä oli harras kristitty eikä sallinut joikaamista kotona. Hänestä kehittyi taitava joikaaja, joka on esimerkiksi osallistunut Sámi Grand Prix -joiku- ja laulukilpailuun jo kymmenen kertaa. Kilpailun joikuosion hän on voittanut kolmesti.
Vuonna 2004 hänen soololevynsä "Beaskađas" julkaistiin. Levyllä on enimmäkseen perinteisiä henkilöjoikuja. Seuraavana vuonna Šelgon Joreha Máret joikasi Maj-Lis Skaltjen tuottamalla "Davvi Jienat" -levyllä, jossa on perinteistä saamelaismuusikkia Saamenmaan eri kulttuureista, ja vuonna 2013 hän ja miehensä olivat mukana Skaltjen elokuvassa "Juoigan". Viisi vuotta myöhemmin Šelgon Joreha Máret ja hänen kaksossiskonsa julkaisivat "Ipmeláhči Hálddus", jossa on pohjoissaamenkielisiä virsiä.
Palkinnot.
Vuonna 2012 hän voitti Áillohaš-musiikkipalkinnon, jonka Norjan saamelaisten valtakunnallinen yhdistys (NSR), Koutokeinon kunta ja Koutokeinon Saamelaisten yhdistys perustivat vuonna 1993 Nils-Aslak "Áillohaš" Valkeapään 50. syntymäpäivän kunniaksi.
Diskografia.
Kokoelmalevyt.
Eiralla on kappaleet seuraavilla levyillä:
Nokiluhtakana

Nokiluhtakana ("Habroptila wallacii") on rantakanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Indonesiassa.
Koko ja ulkonäkö.
Nokiluhtakana voi kasvaa 35–40 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nokiluhtakana on lentokyvytön. Lajin pää, kaula, rinta ja yläselkä ovat hyvin tumman harmaat. Vatsa on vaaleamman harmaa ja heikosti ruskeaviiruinen. Linnun alaselkä, siivet ja perä ovat ruskeat. Nokiluhtakanan nokka on pitkä. Nokka ja nokkakilpi ovat punaoranssit.
Levinneisyys ja elintavat.
Nokiluhtakanaa tavataan Halmaheran saarella. Lajin elinympäristöä ovat saagopalmuja kasvavat soiset metsät ja tiheiköt jokien lähellä. Nokiluhtakana luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi, ja kannan kooksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Kantaa uhkaavat elinympäristön häviäminen hakkuiden vuoksi ja vieraslajit, kuten koirat ja kissat.
Lauri Raiman

Lauri Raiman (s. 27. tammikuuta 2004 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa kaudella 2023–2024 Michigan Tech Huskiesia. Vasemmalta laukova Raiman on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Tulppaaniunikko

Tulppaaniunikko ("Papaver glaucum") on unikoiden sukuun kuuluva laji. Se on yksivuotinen kesäkukka, joka kylvetään suoraan avomaalle. Se kasvaa noin 50 cm korkeaksi. Se viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla kosteahkossa maassa. Se kukkii heinäkuusta lokakuulle. Kukka on väriltään punainen ja se on hieman tulppaanin muotoinen. Sama kasvi saattaa tehdä koko kukinta-aikana 50 kukkaa. Tulppaaniunikko sopii kukkaryhmiin ryhmäkasviksi ja sitä voidaan käyttää leikkokukkana ja kuivakukkana.
Harmonyland

Harmonyland on Japanin Hijissä sijaitseva teemapuisto. Puiston omistaa Sanrio ja se avattiin vuonna 1991, pian Sanrio Purolandin avaamisen jälkeen.
Puistossa on huvipuistolaitteita, pelialue ja Sanrion hahmojen esittämiä esityksiä. Vierailijoilla on myös mahdollisuus tavata Hello Kitty puistossa sijaitsevassa linnassa. Lisäksi puistossa on kauppoja, kahvila ja ravintoloita.
Kaskisten adventtiseurakunta

Kaskisten adventtiseurakunta () on Kaskisissa toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1933. Seurakunnan kirkko sijaitsee Kaskisten keskustassa Pyhän Eskilinkadulla. Seurakunta kuuluu Finlands svenska adventkyrka -kirkkokuntaan.
Historia.
Adventismi saapui Suomeen vuonna 1892. Kaskisissa toimi kiertävä pastori vuodesta 1924 lähtien. Pastori Ragnar Svenssonin toimiessa 1930-luvun alussa Etelä-Pohjanmaalla perustettiin Kaskisiin oma seurakunta vuonna 1933.
Seurakunta toimi pitkään eri puolilla kaupunkia vuokratuissa tiloissa. Vuonna 1953 rakennettiin nykyinen adventtikirkko Kirkkokadun ja Pyhän Eskilinkadun kulmaukseen. Kaskisten adventtikirkko on kaupungin ainoa varsinainen vapaakirkkorakennus. Uuden kirkkorakennuksen myötä seurakuntatyö sai uutta puhtia ja seurakunnalla oli monen vuoden ajan omia pastoreita Kaskisissa. Muun muassa Ernst Lillbäck on toiminut seurakunnan pastorina.
Huippuvuortensorsimo

Huippuvuortensorsimo ("Puccinellia svalbardensis") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden ("Puccinellia") sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa kotoperäisenä Huippuvuorilla. Laji on kuvattu Kongsfjordenin pikkusaarilta, missä se on nykyisin äärimmäisen uhanalainen, mutta Wijdefjordenin alueella se on paikallisesti yleinen. 
Huippuvuortensorsimo kasvaa vähäsateisilla ja suolapitoisilla silttimaatasangoilla sekä harjanteilla merenpinnan tasosta aina 250 metrin korkeuteen asti.
Smart casual

Smart casual on pukukoodi, jonka sisällölle ei ole yksiselitteistä määritelmää; se on kuitenkin juhlavampi kuin casual. Kauluspaita, pikkutakki, nahkakengät ja yhdistelmään sopivat housut voivat edustaa smart casualia. Rennoimpiin tilaisuuksiin riittävät kauluspaita ja farkut. Solmiota ei tarvita.
Pukeutumistyyliin on paljon erilaisia vaikuttavia tekijöitä, jotka tulee huomioida, kuten tilaisuuden luonne, paikka ja aika, jopa ammattikunta. Luovilla aloilla, kuten mainosalalla, arkinen työpukeutuminen on sallivampaa ja hieman rennompaa kuin esimerkiksi vaikkapa pankki- ja vakuutusalalla. Pääsääntönä kuitenkin on, että pukeutuminen on siistiä ja edustavaa työpukeutumista.
Eduskunnan täysistunnossa kansanedustajalle sopivaan esiintymiseen katsotaan kuuluvan asiallinen ja siisti pukeutuminen, joka on vähintäänkin ”business / smart casual”.
Epävirallinen smart casual.
Epämuodollisempaa smart casual -pukeutumista käytetään usein perhejuhlissa sekä työtapaamisissa aloilla, joissa ei vaadita työssä pukupukeutumista. Epävirallisissa tilaisuuksissa voi pukeutua värikkäämmin ja muodikkaammin kuin virallisemmissa.
Rento smart casual.
Rennolla hengellä järjestetyssä smart casual- tai casual-tilaisuudessa pukeutuminen on vapaampaa ja päälle voi valita myös farkut. Jollei ole varma tilaisuuden rentoudesta, on kuitenkin varmempi pukeutua juhlavammin.
Kaskisten baptistiseurakunta

Kaskisten baptistiseurakunta () on entinen Kaskisissa toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1913 ja vuosina 1913–1918 sen johdossa oli pastori Fritiof Sundell. Sundell sai Kaskisissa harjoittamastaan menestyksekkäästä toiminnasta tunnustusta, erityisesti vuoden 1918 sotaa seuranneena vaikeana aikana. Sundellin muutettua Vaasaan seurakunnan johtajana jatkoi Fridolf Granfors, mutta seurakunta hajosi ja tämän jälkeen baptistiseurakunnan toimintaa johdettiin Närpiön seurakunnista käsin. Baptistinen toiminta lähentyi 1980-luvulla muiden vapaakirkkoliikkeiden kanssa.
Kiertotalousekosysteemi

Kiertotalousekosysteemi on monen toimijan muodostama verkostomainen kokonaisuus, jossa toimijat yhdessä pyrkivät systeemitasoiseen, kiertotaloutta edistävään tulokseen, kuten kierrättämiseen, tuotteiden tai komponenttien uudelleenkäyttöön tai materiaalien ja tuotteiden kulutuksen vähentämiseen. Kiertotalousekosysteemin tavoitteena on vähentää luonnonvarojen käyttöä ja jätemääriä, ja siten edistää kiertotaloutta ja kestävää kehitystä. 
Kiertotalousekosysteemin toimijat ovat toisistaan riippuvaisia ja niillä on toisiaan täydentäviä rooleja. Kiertotalousekosysteemin toimijat voivat olla yrityksiä, kaupunkeja, ministeriöitä, yliopistoja, yleishyödyllisiä organisaatioita ja kansalais-kuluttajia. 
Kiertotaloudellinen ekosysteemi syntyy yhteisen tavoitteen ympärille, joka voi olla esimerkiksi resurssikierron aikaansaaminen, kiertotalousosaamisen kehittäminen tai kiertotalousliiketoiminnan toteuttaminen. 
Kiertotalousekosysteemit voivat olla luonteeltaan hyvin erilaisia: ne voivat olla uutta kehittäviä innovaatio- tai tietoekosysteemejä tai kiertotaloudellista liiketoimintaa tukevia liiketoiminta- tai alustaekosysteemejä. Aarikka-Stenroosin, Ritalan ja Thomasin (2021) artikkelissa esitellään kiertotalousekosysteemien luokittelu ja määritelmiä sekä niiden vaikutuksia ympäristön ja talouden kestävyyteen. 
Kiertotalousekosysteemit voivat auttaa vähentämään ympäristön kuormitusta ja edistämään kestävää kehitystä tukemalla ympäristöllisesti kestävien prosessien ja liiketoimintamallien syntymistä ja vahvistumista. Kiertotalousekosysteemien tieteellinen tutkimus on kasvanut ja lisääntynyt nopeasti.
Good News International Ministries

Good News International Ministries on Kenian Malindissa toimiva herätyskristillinen lahko. Sitä on myös kutsuttu nimellä Malindin kultti ().
Kirkon perusti Paul Mackenzie vuonna 2003. Sillä on myös oma ohjelma "End Time Messages" StarTimes-tv-palvelussa, jossa kerrotaan lähetettävän opetuksia, saarnoja ja profetioita lopun ajoista.
Kirkko sanoo seuraavansa William Branhamin opetuksia lopun ajoista.
Mackenzie joutui 1997–2003 neljä kertaa syytteeseen saarnoistaan, mutta hänet vapautettiin. Vuonna 2019 Mackenzie pidätettiin hänen kiihotettuaan Kenian hallituksen Huduma Namba -väestörekisterijärjestelmää vastaan ja verrattuaan sitä Pedon lukuun.
Vuonna 2017 lähes sata lasta pelastettiin Mackenzien kirkosta ja hänet ja muita kirkon jäseniä pidätettiin. Vihaiset Magarinin asukkaat polttivat yhden hänen kirkoistaan lokakuussa 2018. Mackenzie siirsi kirkkonsa Shakaholaan 2022.
Kirkko sai julkisuutta huhtikuussa 2023, kun viranomaiset kaivoivat ylös kymmeniä ruumiita ja tunnistivat 58 mahdollista hautaa. Ihmisten uskotaan paastonneen itsensä hengiltä Mackenzien opetusten mukaisesti.
Gbarnga

Gbarnga (voidaan kirjoittaa myös Gbanga tai Gbanka) on kaupunki Liberiassa. Se on piirikuntansa Bongin hallinnollinen keskus ja paikallisen kaupan keskus. Kaupungin väkiluku vuonna 2008 oli noin 57 000 asukasta.
Gbarnga sijaitsee pohjoisen Liberian keskiosassa pääkaupunki Monroviasta ja pohjoisesta päin Sierra Leonesta tulevien teiden risteyksessä. Suakokon kaupunki sijaitsee noin 16 km päässä lännessä.
Gbarngassa sijaitsee paikallishallinto, useita kirkkoja sekä kirkon kouluja ja yksi moskeija. Siipikarjan kasvatus ja kananmunien tuotanto ovat Gbarngassa paikallinen elinkeino ja sen tuotteita myydään ympäri Liberiaa. Vuonna 1976 kaupungissa aloitti toimintansa myös kuminjalostustehdas.
Sanrio Puroland

Sanrio Puroland on Japanin Tamassa sijaitseva sisäteemapuisto. Puiston omistaa Sanrio ja se avattiin vuonna 1990. Puistossa on paraateja ja esityksiä, joissa esiintyy Sanrion hahmoja. Vierailijoilla on myös mahdollisuus tavata Hello Kitty kahden kesken. Puiston yhdeksästä nähtävyydestä kaksi on varsinaisia huvipuistolaitteita ja loput esityksiä. Lisäksi puistossa on kauppoja, ravintoloita ja kahviloita, jotka tarjoavat Sanrio-teemaisia tuotteita.
Puristelasi

Puristelasi tarkoittaa muottiin puristamalla valmistettuja lasiesineitä. Näin valmistettuja lasihelmiä ja -amuletteja tunnetaan jo Egyptistä ajalta noin 2500 eaa. Valmistustavasta kehitettiin 1800-luvun alkupuolella Yhdysvalloissa teollisesti tehokas menetelmä, kun alettiin käyttää mekaanisia puristimia. Ensimmäisen patentin sai John P. Bakewell vuonna 1825.
Puristelasi syntyy avattavassa muotissa. Muotin sisäpinnan muotoilu ja kuviointi saa aikaan lasiesineen ulkopinnan. Esineen sisäpinnan taas tuottaa painin eli malli eli "peekeli", jonka puristin työntää muotin sisään. Esineen reunan muovaa erillinen rinki. Puristelasiesineet viimeistellään yleensä liekkikiillotuksella, joka sulattaa ja tasoittaa hieman niiden pintaa ja pyöristää särmiä.
Historiaa.
Puristelasi mullisti aiemmin lasinpuhallukseen perustuneen käsityövaltaisen lasituotannon ja mahdollisti halpojen sarjatuotantoesineiden, kuten arkilasistojen ja koriste-esineiden tuotannon. Muotin avulla voitiin jäljitellä kalliin kristallilasin hionnan kaltaisia uurteita ja koristekuvioita, minkä ansiosta puristelasia kutsuttiin myös ”köyhän miehen kristalliksi”. Lasiesineen sisäpinta saattoi ensi kertaa olla erilainen kuin ulkopinta, mikä ei ollut mahdollista perinteisin puhallusmenetelmin.
Yhdysvalloista puristelasitekniikka levisi nopeasti Eurooppaan 1830- ja 1840-luvulla, etenkin Ranskaan, Englantiin, Saksaan ja Böömiin. Koska mallisuojaa ei alkuun ollut, malleja kopioitiin toisilta surutta. Englannissa otettiin vuonna 1839 käyttöön vuoden kestävä mallisuoja, joka myöhemmin pidennettiin kolmeen vuoteen.
Ensimmäinen pohjoismainen puristelasitehdas oli ruotsalainen Reijmyre 1830-luvulla. Suomessa tekniikan otti ensimmäisenä käyttöön Nuutajärven lasitehdas 1851. Muotit Nuutajärvi hankki Keski-Euroopasta. Iittalan lasitehdas teki puristelasia heti tehtaan perustamisesta eli vuodesta 1881 alkaen. Riihimäen Lasi aloitti vuonna 1929 myös lysterilasisten puristetuotteiden valmistuksen. Puristelasia valmistivat Suomessa myös Karhulan, Viialan, Kirkniemen, Karan, Ryttylän ja Kauklahden lasitehtaat. Lisäksi sitä tekivät Puristelasi Oy (toiminnassa 1947–1954) ja Mäntyharjun lasitehdas (toiminnassa 1968–1971). Viimeisinä puristelasituotannon lopettivat Kumela 1983 ja Riihimäen Lasi 1990.
Nykyisin Suomen tunnetuin ja jokseenkin ainoa yhä tuotannossa oleva puristelasiesine on Marimekon Mariskooli, jonka malli perustuu Riihimäen Lasin vanhaan puristelasimuottiin. Mariskoolia valmistaa Iittalan lasitehdas.
Suakoko

Suakoko eli Suakokota on pikkukaupunki keskisessä Liberiassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2008 oli vajaat 30 000 asukasta.
Suakokossa sijaitsee hallinnon maatalouden tutkimusasema, joka on perustettu vuonna 1946. Liberian ensimmäinen maatalouden alalta tutkintoja tarjoava korkeakoulu, Cuttingtonin yliopisto, sijaitsee noin viiden kilometrin päässä koillisessa. Yliopiston museossa on myös huomattava kokoelma afrikkalaista taidetta. Lähistöllä sijaitsevat myös sairaanhoitajia kouluttava Pheben sairaala sekä Suakokon lepraparantola.
Paikalliset kpellet saavat elantonsa pääasiassa riisinviljelystä.
Vladimir Osetškin

Vladimir Valerjevitš Osetškin (; s. 14. kesäkuuta 1981) on Ranskassa asuva venäläinen aktivisti. Hän ylläpitää Gulagu.net-sivustoa, jonka kertoo perustaneensa 2011. Osetškin pakeni 2015 Venäjältä Ranskaan.
Gulagu.net on julkaisee raportteja väärinkäytöksistä Venäjän tutkintavankiloissa, vankiloissa ja muissa rangaistuslaitoksissa.
Osetškinin siirtyi ulkomaille 2015 kun häntä syytettiin petoksista. Osetškin ja muut olivat myyneet vangien omaisille vakuutuksia moskovalaisen vakuutusyhtiön kautta. Kaiken kaikkiaan asianomaisia on 19 ja petoksilla saatu 1,5 miljoonan ruplan tulot. Osetškinistä annettiin pidätysmääräys vuonna 2020.
Osetškin on sittemmin ollut laajasti esillä länsimediassa.
CNN:n haastattelussa Osetškin kertoo että on hakenut turvapaikkaa Ranskasta ja lasertähtäimellä varustautunut palkkamurhaaja on jahdannut häntä ja hänen perhettään syyskuussa 2022 perheen maatessa lattialla suojassa poliisien tuloon asti.
Ylen versiossa tapahtuneesta salamurhaaja erehtyi ampumaan huoneeseen tullutta poliisia.
Euronewsin versiossa taas Osetškin kertoo nähneensä punaisen pisteen seinällä ja kuulleensa lähistöltä laukauksia. Ranskan viranomaisten kerrotaan tutkivan Osetškinia kohtaan tehtyjä uhkauksia, muttei uskovan salamurhateoriaan.
Osetškin on julkaissut verkossa väitetysti FSB:n jäsenen kirjoittamat kirjeet Ukrainan sodan kulusta.
Lisäksi hän kertoo lukuisten venäläisten virkamiesten, mukaan lukien entisen ministerin ja kenraalin pyytäneen hänen apuaan loikatakseen länteen.
Osetškinillä on myös ollut yhteyksiä Norjaan loikanneeseen palkkasotilasyhtiö Wagnerin taistelijaksi itseään nimittävään Andrei Medvedeviin ja hän on julkaissut tämän viestejä.
Mons Hadley

Mon Hadley on 4,6 km korkea vuori Kuussa. Sen läpimitta on 26,4 km. Vuori nimettiin vuonna 1935 englantilaisen matemaatikon ja keksijän John Hadleyn mukaan.
Cuttingtonin yliopisto

Cuttingtonin yliopisto (aluksi Cuttington Collegiate and Divinity School, myöhemmin Cuttington University) on Liberiassa toimiva pieni yksityinen yliopisto. Se on perustettu vuonna 1889. Opiskelijoita on alle 2000.
Piispa Samuel David Ferguson valoi oppilaitoksen ensimmäisen rakennuksen peruskiven 22. helmikuuta 1889. Tuo ensimmäinen rakennus oli Loppiaissali ("Epiphany Hall") ja se rakennettiin Liberian eteläkärkeen. Oppilaitos nimettiin Robert Fulton Cuttingin mukaan; Cutting lahjoitti 5000 Yhdysvaltain dollaria koululle tarvittavan maa-alueen hankkimista ja koulun rakentamista varten vuonna 1885. Rahalahjoituksen ensisijaisena tarkoituksena oli luoda käytännön tutkimuksiin soveltuva koemaatila, jolla lähetyskoulujen pojilla olisi mahdollisuus käytännön harjoitteluun, ja samalla koetila toimisi mallina muillekin. Opiskelijoita tuli joka puolelta Liberiaa sekä muualta Länsi-Afrikasta, minkä myötä sisään otettavien opiskelijoiden määrä rajattiin noin sataan opiskelijaan.
Vuonna 1909 Cuttingtonin korkeakoulu sai ensimmäiset kaksi professuuriaan ja vuonna 1922 se sai oikeuden myöntää korkeakoulututkintoja.
Vuonna 1929 oppilaitos jouduttiin sulkemaan sen taloudellisten vaikeuksien vuoksi, mutta vuonna 1949 se avattiin kuitenkin uudelleen Suakokoon. 1970-luvun alussa oppilaitoksen nimi muutettiin muotoon Cuttington University College. Vuonna 1973 yliopiston johtajaksi nimitettiin Emmanuel Johnson ja hän toimi siinä virassa vuoteen 1980 saakka. Tuohon aikaan Cuttingtonin yliopistossa oli kuusi tutkinnon tarjoavaa koulutusohjelmaa: koulutuksen, humanististen aineiden, sosiaalitieteiden, luonnontieteiden, terveydenhoidon ja teologian tutkimusohjelma sekä suunnitelmia perustaa lisää tutkimusohjelmia. Toukokuussa 1990 yliopisto suljettiin virallisesti Liberian sisällissodan takia.
Uutena toiminnan aloitusajankohtana mainitaan vuosi 1998.
Cuttingtonin yliopiston asema yliopistona kirjattiin lakiin heinäkuussa 2005. Toiminta on hajautettu kolmelle paikkakunnalle. Cuttingtonin yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden kampus sijaitsee Suakokossa, jatko-opiskelijoiden oppilaitos sijaitsee Monroviassa ja assosiate -tutkintoja opiskelevien kampus Kakatassa.
Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus

Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus () eli CECE on Itä-Suomen yliopiston tutkimuskeskus. Se on yksi Kestävä resurssiyhteiskunta tutkimusyhteisön tutkimuskeskuksista. Keskus kokoaa yhteen monialaista kestävän kiertotalouden tutkimusta, jota tehdään Itä-Suomen yliopistossa Joensuun ja Kuopion kampuksilla ja yhteistyössä suomalaisten ja kansainvälisten tutkimusyksiköiden kanssa.
Kestävän kiertotalouden tutkimuskeskus on monitieteinen akateeminen tutkimus-, koulutus- ja kehittämisyksikkö, jonka johtoajatuksena on edistää kestävän kiertotalouden tutkimusta, kouluttaa kiertotalouden osaajia ja vauhdittaa kestävän kiertotalouden yhteiskunnallista muutosta Suomessa ja kansainvälisesti. Tutkimuskeskus tuottaa tietoa kiertotaloudesta taloudellisena, sosiaalisena ja kulttuurisena muutoksena. Keskuksen hankkeissa tutkitaan kiertotalouden ratkaisuja muoveille ja mikromuoveille , kriittisiin raaka-aineisiin, yritysten, kaupunkien ja yhteiskunnan kestävyysmuutokseen ja sosiaaliseen yrittäjyyteen.
Mons Bradley

Mons Bradley on 4,2 km korkea vuori Kuussa. Se kuuluu Montes Apenninus -vuoristoon. Vuori on nimetty englantilaisen tähtitieteilijä James Bradleyn mukaan.
HMS Eskimo (F119)

HMS Eskimo (viirinumero F) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1963 palvelukseen otettu Tribal-luokan fregatti, joka upotettiin maalilaivana 1986.
Valmistus.
Alus tilattiin Cowesista Isle of Wightilta J. Samuel White and Companyltä, missä köli laskettiin 22. lokakuuta 1958. Se laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1961 kumminaan laivastoesikunnan apulaisesikuntapäällikön ja viidennen merilordin vara-amiraali Sir Lawrence G. Durlacherin puoliso Lady Durlacher ja otettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1963.
Palvelus.
Tammikuussa 1981 alus sijoitettiin valmiusosastoon, missä se oli Falklandin sodan loppuun. Kun kolme sen sisaralusta palautettiin palvelukseen korvaamaan sodan tappioita, alus määrättiin kolmelle palveluksessa olevalle varaosiksi. Hinaajat "Confident" ja "Adept" siirsivät 19. lokakuuta 1982 aluksen Portsmouthiin. Osien irrotus jatkui, kunnes kolme alusta myytiin Indonesialle. Hylky todettiin maalilaivaksi soveltuvaksi ja hinattiin tammikuussa 1986 Milford Havenista Pohjois-Atlantille, missä se upotettiin testattaessa uusia aseita.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
General SVR

General SVR on vuonna 2020 avattu nimetön englanninkielinen Telegram-kanava, joka julkaisee "sisäpiiritiedoa" Venäjän johdosta. General SVR:llä on myös venäjänkielinen YouTube-kanava (Генерал СВР), jolla ääni nimimerkillä Viktor Mihailovitš lukee tietoja. Kanava on useiden länsimediassa esitettyjen Vladimir Putinia koskevien huhujen lähde.
Kanava kertoo tietojensa perustuvan entisten ja vielä aktiivisten eri maiden tiedustelu-upseerien tietoihin. Toisaalta kanavan takana on väitetty olevan entisen MGIMO-yliopiston politologian ja historian professori Valeri Solovein.
Kanava on julkaissut viestin ja kieltänyt Soloveilla olevan siihen mitään yhteyttä.
Kanavan väitteitä.
Toukokuun alussa 2022 kanava väitti Putinilla olevan Parkinsonin tauti.
Toukokuussa 2022 kanava väitti Putinin olevan niin huonossa kunnossa, että hän joutuu luovuttamaan valtansa Nikolai Patruševille.
Kanava väittää Vladimir Putinin seurustelevan olympiavoittaja Alina Kabajevan kanssa ja heidän saaneen lapsia yhdessä. Heinäkuussa 2022 kanava sanoi Kabajevan olevan raskaana ja 69-vuotiaan Putinin tulevan uudelleen isäksi.
Heinäkuussa 2022 kanava sanoi Putinin kokeneen niin kovaa pahoinvointia, että hän joutui kiireelliseen lääkärinhoitoon.
Kesällä 2022 kanavalla esitettiin villejä huhuja Vladimir Putinin terveydentilasta. Kanavalla on väitetty Putinin osallistuneen šamanistiseen rituaaliin, jossa hänelle annettiin voimia. Kanavan mukaan Putin aiotaan korvata kaksoisolennolla tai ns. deepfake-teknologialla eli tekoälyä hyödyntävillä videoväärennöksillä. Tämäkin väite levisi laajalti länsimaisessa mediassa.
Joulukuussa 2022 kanava kertoi, että Putin oli kaatunut viisi askelmaa portaissa, kaatunut ja murtanut häntäluunsa ja sen seurauksena ulostanut housuihinsa. Jutun uutisoivat ainakin "The Sun", "New York Post", "Daily Mail", "Gawker" ja "Newsweek".
Lokakuussa 2023 kanavalla on kerrottu Vladimir Putinin olevan kuolemansairas ja hänet korvataan kaksoisolennolla ja Venäjän johtajaksi tulee Nikolai Patrusev, vaikka Putin haluaisi siirtää vallan pääministeri Mihail Mišustinille.
Kanava kertoi Putinin saaneen sydänkohtauksen sunnuntai-iltana 22. syyskuuta 2023. Tästä uutisoivat brittiläiset skandaalilehdet kuten Daily Express ja Daily Mirror, Sky News Australia ja useat puolalaiset ja intialaiset julkaisut ja Iltalehti.
27. lokakuuta 2023 kanava kertoi Putinin kuolleen ja hänen ruumiinsa laitettiin kuulemma pakastimeen säilöön.
Time Machine (Alman albumi)

Time Machine on Alman toinen albumi, joka julkaistiin PME Recordsin kautta 21. huhtikuuta 2023.
Suzanne Zimmerman

Suzanne Winona Zimmerman (myöh. Edwards, 13. heinäkuuta 1925 Portland – 14. maaliskuuta 2021 Portland) oli yhdysvaltalainen kilpauimari. Hän oli maansa paras selkäuimari vuosina 1942–1948 ja saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.16,0, millä hän hävisi 1,6 sekuntia Tanskan Karen Harupille.
Catherine Gibson

Catherine "Cathie" Gibson (myöh. Brown, 25. maaliskuuta 1931 Motherwell, Skotlanti – 25. kesäkuuta 2013 Dunfermline, Skotlanti) oli brittiläinen kilpauimari. Hän saavutti arvokisamitaleja vapaa- ja selkäuinnissa 1940-luvulla.
Gibson saavutti Monte Carlon EM-kilpailuissa 1947 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ja 400 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin alkuerissä ja sijoittui vapaauintiviestissä neljänneksi Ison-Britannian joukkueen neljännen osuuden uimarina mutta saavutti lopuksi pronssia 400 metrin vapaauinnissa ajalla 5.22,5. Hän jatkoi uintiuraansa vielä usean vuoden ajan mutta ei enää yltänyt merkittäviin kansainvälisiin saavutuksiin.
Margaret Edwards

Margaret Edwards (myöh. Wilding, s. 28. maaliskuuta 1939) on brittiläinen kilpauimari. Hän saavutti arvokisamitaleja selkäuimarina 1950-luvulla.
Edwards saavutti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.13,1, millä hän hävisi maailmanennätyksen uineille joukkuetoverilleen Judith Grinhamille ja yhdysvaltalaiselle Carin Conelle 0,2 sekuntia. Vuonna 1958 Kansainyhteisön kisoissa Edwards voitti kultaa 4 × 110 jaardin sekauintiviestissä ja saavutti hopeaa 110 jaardin selkäuinnissa. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 100 metrin selkäuinnissa.
Carin Cone

Carin Alice Cone (myöh. Vanderbush, 18. huhtikuuta 1940 Huntington – 13. kesäkuuta 2025) oli yhdysvaltalainen kilpauimari. Hän oli maansa paras selkäuimari 1950-luvun lopulla ja saavutti muun muassa olympiahopeaa.
Cone saavutti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.12,9. Kilpailun voittanut britti Judith Grinham ui tuon saman maailmanennätysajan. Vuonna 1959 Cone voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän paransi 100 metrin selkäuinnin maailmanennätykseksi ajan 1.11,4 ja sekauintiviestin maailmanennätykseksi ajan 4.44,6, ja ne molemmat pysyivät voimassa seuraavaan vuoteen eli vuoteen 1960 saakka.
Kovan viikon ilta

Kovan viikon ilta on Yle TV1:llä 15. huhtikuuta 2023 alkanut ajankohtaisiin aiheisiin keskittyvä poliittinen satiiriohjelma. Ohjelmaa juontaa koomikko Jukka Lindström. Ohjelmassa on viikoittain vaihtuvat kolme panelistia ja yksi vieras keskustelemassa ajankohtaisista aiheista.
Ohjelma on palkittu Kultainen Venla -gaalassa vuoden 2023 viihdeohjelmana ja sen käsikirjoittajat Jukka Lindström, Yasir Gaily, Anders Helenius, Ursula Herlin, Sara Vainio ja Janne Zareff vuoden käsikirjoittajina viihde, reality ja events -kategoriassa. Tammikuussa 2025 se palkittiin jälleen Venlalla sekä edellisvuoden parhaana viihdeohjelmana että käsikirjoituksestaan.
Nancy Ramey

Nancy Jane Ramey (myöh. Lethcoe, s. 29. kesäkuuta 1940 Seattle) on yhdysvaltalainen kilpauimari. Hän menestyi 1950-luvun lopulla perhosuinnissa.
Ramey saavutti Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 1.11,9. Kilpailun voitti Shelley Mann 0,9 sekunnin erolla Rameyyn, ja Mary Sears varmisti Yhdysvalloille kolmoisvoiton. Vuonna 1959 Ramey saavutti Pan-Amerikan kisoissa hopeaa 100 metrin perhosuinnissa. Hän ui 100 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen 1.09,6 vuonna 1958 ja paransi sen seuraavana vuonna aikaan 1.09,1, joka pysyi ennätyksenä vuoteen 1961 saakka. Hän ui 200 metrin perhosuinnissa lyhytkestoisen maailmanennätyksen 2.40,5 vuonna 1958.
Mary Sears

 Mary Jane Sears (s. 10. toukokuuta 1939 Portsmouth, Virginia) on yhdysvaltalainen kilpauimari. Hän menestyi 1950-luvulla rinta- ja perhosuinnissa.
Sears voitti Pan-Amerikan kisoissa 1955 kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja saavutti hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui seitsemänneksi 200 metrin rintauinnissa ja saavutti pronssia 100 metrin perhosuinnissa ajalla 1.14,4 Yhdysvaltain uimarien ottaessa kolmoisvoiton.
Öljyntorjunta

Öljyntorjunta tarkoittaa yrityksiä ehkäistä öljyonnettomuuksia ja poistaa ympäristöön ja eläimiin levinnyt öljyjäte tai muuten estää öljyn leviäminen. Se on osa vahingontorjuntaa. Öljyvahinko saattaa tapahtua maalla tai vesistössä, kun autosta, veneestä tai laivasta vuotaa polttoainetta luontoon, tai kun öljyä kuljettava alus joutuu onnettomuuteen. Ympäristöön joutunut öljy myös aiheuttaa haittaa sekä luonnolle että eläimille.
Öljyntorjunta merialueella.
Meressä öljyn leviämistä voidaan ohjata öljypuomeilla. Sen jälkeen öljyä voidaan poistaa hajottamalla sitä kemiallisesti, polttamalla sitä tai keräämällä mekaanisesti. Kerääminen tapahtuu esimerkiksi harjojen, lapioiden ja äyskäreiden avulla.
Eva-Maria ten Elsen

Eva-Maria ten Elsen (s. 14. syyskuuta 1937 Altenburg, Saksa) on Saksan demokraattista tasavaltaa edustanut kilpauimari. Hän menestyi 1950-luvulla rinta- ja sekauinnissa.
Ten Elsen saavutti Melbournen olympialaisissa 1956 Itä- ja Länsi-Saksan yhteisjoukkueen edustajana pronssia 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.55,1. Hän hävisi länsisaksalaiselle Ursula Happelle 2,0 sekuntia ja unkarilaiselle Éva Székelylle 0,3 sekuntia. Hän voitti Itä-Saksan mestaruuksia vuodesta 1952 alkaen.
Kimiko Hirata

Kimiko Hirata (; s. 1970 Kumamoto, Japani) on japanilainen ilmastoaktivisti, joka pyrkii vähentämään fossiilisten polttoaineiden, etenkin kivihiilen, käyttöä Japanissa.
Hirata työskenteli kustannusyhtiössä 1990-luvulle asti. Silloin hän luki Al Goren kirjan "Maapallo vaakakupissa" ja ryhtyi ilmastoaktivistiksi. Hän osallistui vuoden 1997 Kioton ilmastokokoukseen ja perusti kansalaisjärjestön Kiko Network. Hän verkostoitui muiden maiden kansalaisjärjestöjen kanssa. Vuoteen 2021 mennessä Hiratan työ oli johtanut siihen, että Japani oli luopunut 17 hiilivoimalan rakennussuunnitelmista.
Hiratan väitöskirja ilmastonmuutoksesta ja politiikasta hyväksyttiin Wasedan yliopistossa vuonna 2019, ja hänestä tuli yhteiskuntatieteen tohtori.
Hiratalle myönnettiin Goldman-ympäristöpalkinto vuonna 2021. BBC valitsi Hiratan vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
AMADE

L’Association mondiale des amis de l’enfance (AMADE) on monacolainen hyväntekeväisyysjärjestö, jonka ruhtinatar Grace perusti vuonna 1963. Amade on itsenäinen ja yleishyödyllinen kansalaisjärjestö.
Amade perustettiin aikoinaan tukemaan erityisesti lasten kehitystä ympäri maailmaa. Sen toiminta on kuitenkin laajentunut, ja se tukee monien alikehittyneiden paikallisyhteisöiden arkea. Amadella on viisi osaohjelmaa. Niistä esimerkiksi Dignity for Women pyrkii mahdollistamaan kuukautishygieniaa naisille ja tytöille sekä tarjoaa lääketieteellistä ja psykologista tukea seksuaalisen hyväksikäytön ja väkivallan uhreille. Civil Status for All puolestaan pyrkii mahdollistamaan kaikille lapsille syntymätodistuksen, joka takaisi samalla pääsyn terveydenhuoltoon ja koulutukseen.
Velmariri Bambari

Velmariri Bambari (s. 1980) on indonesialainen aktivisti, joka puolustaa Sulawesin keskiosissa asuvia seksuaalisen väkivallan uhreja. Noilla alueilla perinteen mukaan rangaistaan kylän mainetta pilanneita ihmisiä, ja rangaistus on ulotettu paitsi seksuaalirikollisiin myös heidän uhreihinsa.
BBC valitsi Bambarin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Tarana Burke

Tarana Burke (s. 12. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen aktivisti ja Me Too -kampanjan perustaja..
Työssään nuorisotyöntekijänä Burke on erityisesti tukenut värillisiä nuoria.Hän on perustanut nuorisojärjestö Just Be Inc.:n, joka aloitti vuonna 2007 seksuaalista ahdistelua vastustavan Me Too -kampanjan ("me too" = minäkin), joka levisi lokakuussa 2017 maailmanlaajuiseksi someilmiöksi.
TIME-lehti valitsi Burken vuoden henkilöksi vuonna 2017.
BBC valitsi Burken vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Fenno-Radio

Oy Fenno-Radio Ab, vuodesta 1955 Oy Terate Ab, oli suomalainen vuosina 1924–1981 toiminut elektroniikkatehdas, joka valmisti radio- ja televisiovastaanottimia, radionauhureita, stereolaitteita sekä valaistus- ja sähkölämmitystekniikkaa Helsingissä. Yrityksen omisti vuodesta 1961 hollantilainen elektroniikkajätti Philips, jonka kanssa se oli tehnyt yhteistyötä jo vuodesta 1935 lähtien. 1970-luvun alussa Terate oli Pohjoismaiden suurin radiotehdas.
Fenno-Radion perustivat insinöörit Alex Paltschik, Guido Ruotzi ja Eric Lindén pieniin 30 neliömetrin tiloihin Helsingin Punavuoren Merimiehenkadulle vuonna 1924, kaksi vuotta ennen kuin Yleisradio aloitti lähetystoimintansa. Seuraava toimipaikka oli Kampin Simonkatu 4:ssä, josta muutettiin 1936 Kruununhakaan Meritullinkatu 1:een. Vuonna 1943 valmistui oma tehdasrakennus Vallilaan Vääksyntie 2:een, jota laajennettiin monta kertaa ja jossa yritys toimi loppuun saakka.
Vuoden 1964 yrityksen 40-vuotisjuhlien aikaan Vallilan tehtaan pinta-ala oli jo 12 000 neliömetriä ja siellä työskenteli 250 henkilöä, pääosin naisia, jotka kokosivat noin 30 000 radio- ja tv-vastaanotinta vuodessa. Kymmenen vuotta myöhemmin työntekijöitä oli 800.
Terateksi muuttunut yhtiö (sanoista Televisio- ja RadioTehdas) aloitti 1950-luvun lopulla Philips-televisioiden kokoamisen ja siirtyi 1961 pääosin Philipsin omistukseen. Tehtaasta kehitettiin 1960-luvulla yksi Philipsin EFTA-alueen valmistuskeskuksista, jonka tuotannosta meni vientiin noin 90 prosenttia. Televisiotuotanto loppui väritelevisioaikakauden alussa vuoden 1970 vaihteessa. Oma alkuperäinen tuotemerkki Fenno hylättiin samaan aikaan, mutta Philipsin ja sen Dux-rinnakkaismerkin tuotanto jatkui. Vuonna 1974 Terate fuusioitiin Philipsiin, mutta vuonna 1981 Philips lopetti radioalan tuotannon Suomessa ja tehdas suljettiin.
Vääksyntie 2:n rakennus (osoitteena myös Teollisuuskatu 1) oli Teraten jälkeen Electroluxin toimitalona. Vuonna 2017 sen paikalle valmistui OP-ryhmän pääkonttorikokonaisuuteen kuuluva rakennus.
Gunnar Jahn

Gunnar Jahn (10. tammikuuta 1883 Trondheim – 31. tammikuuta 1971 Oslo) oli norjalainen juristi, taloustieteilijä ja Venstren poliitikko. Hän oli Norjan valtiovarainministeri 1934–1935 ja 1945. Vuosina 1920–1945 hän johti Norjan tilastokeskusta ja vuosina 1946–1954 Norjan keskuspankkia. Toisen maailmansodan saksalaismiehityksen aikana hän oli yksi Norjan vastarintaliikkeen keskeisistä johtajista.
Johan Cappelen

Johan Cappelen (25. helmikuuta 1889 Skogn – 18. lokakuuta 1947 Trondheim) oli norjalainen juristi, virkamies ja poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä vuonna 1945. Vuosina 1931–1934 hän oli Trondheimin pormestari ja 1945–1947 Etelä-Trøndelagin maaherra.
Ceci Flores

Cecilia Patricia Flores Armenta on meksikolainen aktivisti, joka perusti "Madres Buscadoras" (Etsivät äidit) -järjestön. Siihen kuuluu tuhansia ihmisiä, jotka etsivät yli 100 000 kadonnutta. Keväällä 2020 järjestössä oli 250 jäsentä, ja se oli löytänyt 99 nimetöntä hautaa.
Kadonneiden joukossa on kaksi Floresin kuudesta lapsesta. Hänen poikansa Alejando katosi vuonna 2015, ja vuonna 2019 kidnapattiin kaksi muuta poikaa, Marco Antonio ja Jesús Adrián. Flores tunnisti kidnappauksen tehneet rikolliskartellin jäsenet, ja sai uhkailemalla heidät vapauttamaan pojista nuorimman.
Flores on saanut tappouhkauksia, ja huhtikuussa 2023 hänestä tehtiin katoamisilmoitus. Myöhemmin kävi ilmi, että hän oli kadonnut vapaaehtoisesti.
BBC valitsi Floresin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Smaalenenes Avis

Smaalenenes Avis on norjalainen paikallislehti, jonka kotikunta on Askim. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Smaalenenes Avis syntyi vuonna 2003, kun vuonna 1899 perustettu "Indre Smaalenenes Avis" ja vuonna 1902 perustettu "Øvre Smaalenene" yhdistyivät.
Issoksen taistelu (täsmennyssivu)

Issoksen taistelu voi viitata seuraaviin: