tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Strömsånin vesistö

Strömsånin vesistö (, vesistöaluetunnus 111) muodostuu PohjanmerenSkagerrakiin laskevan Strömsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 256 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Strömsån, joka laskee mereen Strömstadissa. Joen kokonaispituus on 30 kilometriä ja se laskee Kattegatiin noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue.
Strömsånin vesistö on kolmen päävesistön ympäröimä. Sen itäpuolella sijaitsee Örekilsälvenin vesistö (tunnus 110), jonka kanssa sillä on itäpuolella yhteinen vedenjakaja. Pohjoispuolella sijaitsee Haldenin vesistö () ja vähäisessä määrin Götajoen vesistö (tunnus 108). Merenrannikon edessä sijaitsee pieni Enningdalsälvenin vesistö (tunnus 112) yhdessä mereen laskevien ojien ja purojen pieneten valuma-alueiden kanssa. Pienten valuma-alueiden yhteispinta-ala on yhtä suuri kuin Strömsånin vesistölläkin.
Valuma-alueen piirteitä.
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (9,8 %), turve (5,5 %), kalliomaa (52,7 %), hiekka ja sora (4,8 %), multamaa (15,5 %), savimaa (7,3 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,4 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (71,1 %), soita ja kosteikkoja (3,2 %), kalliomaita (0,5 %), viljelymaita (15,2 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,9 %) sekä joutomaita (5,4 %). Näiden lisäksi on 3,7 % vesistöjä.
Virtaamia.
SMHI on julkaissut tilastossaan Strömsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,26 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 27,8 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,28 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 27 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 25,5 m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 0,1 m³/s syyskuussa 1991. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Fabian Suomela

Fabian Suomela (11. maaliskuuta 1876 – 6. toukokuuta 1948) oli suomalainen Pohjois-Suomessa vaikuttanut valokuvaaja.
Suomela tuli valokuvausalalle jo 13-vuotiaana vuonna 1889 ja oman valokuvausliikkeen hän perusti Ouluun vuonna 1897. Liike laajeni niin että sivuliikkeet perustettiin Kokkolaan, Kemiin ja Raaheen. Suomela pyrki kasvattamaan ammattitaitoaan ja hän osallistui muun muassa Ruotsissa valokuva-alan kursseille ja kävi Saksassa teollisuudenharjoittajien stipendin turvin. Suomela oli Oulussa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän osallistui myös suojeluskuntatoimintaan.
Suomela myi vuonna 1922 Oulun liikkeensä ja muutti Helsinkiin. Hän oli mukana perustamassa valokuvausvälineiden ja -tarvikkeiden maahantuontia harjoittanutta "Suomen Valokuvaajain Osakeyhtiötä" ja toimi yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1942 Suomela palasi Ouluun ja toimi siellä valokuvaajana. 
Oulussa sijaitsevalla Pohjois-Pohjanmaan museolla on kokoelmissaan Fabian Suomelalta 390 henkilökuvaa ja 20 maisemakuvaa.
Bayangin taistelu

Bayangin taistelu (joskus myös Bayan taistelu) oli Yhdysvaltojen ja moro-kapinallisten välillä käyty yhteenotto Mindanaon saarella 2. – 3. toukokuuta 1902. Amerikkalaiset kukistivat taistelussa Bayangin sulttaanin joukot.
Tausta.
Yhdysvallat oli vallannut Filippiinit Espanjan vastaisessa sodassa ja soti sen jälkeen filippiiniläisiä kapinallisia vastaan. Sota Filippiineillä jakautui useiden eri ryhmien kapinointiin. Yksi tällaisista ryhmistä olivat islaminuskoiset morot, joita asui etenkin Mindanaon saarella. Alue oli espanjalaiskaudellakin ollut keskusvallan alainen lähinnä muodollisesti. Saaren morot kieltäytyivät nyt hyväksymästä myöskään amerikkalaisia hallitsijoinaan.
Amerikkalaiset pyrkivät aluksi hallitsemaan tilannetta diplomatian keinoin. Morojen sulttaaneille ja pienemmille heimopäälliköille ("datu") myönnettiin rahallista avustusta. Morot tekivät kuitenkin ryöstöretkiä muille saarille ja ne kiihtyivät kun huomattiin, että amerikkalaiset yrittivät vastata niihin vain diplomaattisin protestein. Huomattava osa ryöstöretkistä tehtiin Mindanon Lanaojärven seudulta. Maaliskuussa 1902 joukko moroja väijytti joukon amerikkalaisia sotilaita, jotka olivat rakentamassa tietä Iliganin rannikkokaupungista kohti järveä. Kaksi amerikkalaista kuoli ja Filippiinien amerikkalainen sotilaskuvernööri kenraaliluutnantti Adna R. Chaffee päätti rankaisuretkikunnan toteuttamisesta järven alueelle.
Taistelu.
Chaffee kokosi 1 200 miestä ja kaksi vuoritykkiä käsittäneen sotilasosaston, jonka johtoon asetettiin Frank Dwight Baldwin. Joukko lähti etenemään kohti Lanaojärveä, jossa hallitsevalta Bayangin sulttaanilta vaadittiin hyökkäyksestä vastuussa olevien morojen luovuttamista amerikkalaisille. Sulttaanin kieltäydyttyä amerikkalaiset hyökkäsivät 2. toukokuuta Bindayanissa Bayangin kylän länsipuolella sijainnutta morojen linnoitusta ("cotta") vastaan. Tykkitulen tukemat amerikkalaiset valtasivat linnoitteet kahden tunnin taistelujen jälkeen.
Bindayanin eteläpuolella Pandapatanissa sijaitsi toinen morojen linnoitus, jota vastaan amerikkalaiset hyökkäsivät seuraten samaa taktiikkaa. Linnoituksia tulitettiin tykeillä yön laskeutumiseen saakka. Aamulla 3. toukokuuta puolustajat nostivat esiin valkoisen lipun. Amerikkalaiset tulkitsivat lipun olevan merkki antautumisesta ja he etenivät joukkoineen linnoituksille. Paikan päällä heidän kimppuunsa kävi joukko bolo- ja kris-veitsillä varustautuneita moroja. Heidän johdossaan oli Bayangin sulttaani ja hänen veljensä. Seurasi verinen yhteenotto ja käsikähmä, jonka amerikkalaiset lopulta voittivat.
Seuraukset.
Amerikkalaisten tappiot olivat 10 kaatunutta ja 40 haavoittunutta. Moroja oli kaatunut arviolta 300–400 ja muita oli haavoittunut. Kaatuneiden joukossa oli myös Bayangin sulttaani ja hänen veljensä. Bauangin lähelle perustettiin taistelun jälkeen Camp Vicarsin sotilasleiri, josta amerikkalaiset toteuttivat muita operaatioitaan alueella.
Enningdalsälvenin vesistö

Enningdalsälvenin vesistö (, vesistöaluetunnus 112, ) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Enningdalsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 782 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alueesta kaksi kolmasosaa sijaitsee Ruotsissa ja loput Norjassa.
Pääuoma.
Vesistön pääuoman alaosana on sen nimikkojoki Enningdalsälven tai norjaksi Enningdalselva, jonka lähdejärvi on Norra Bullaresjön. Joen pituus on 13,8 kilometriä. Pääuoman vesireittiä voidaan seurata yläjuoksulta käsin. Sen lähdejärvi on Bufartjern, joka sijaitsee Norjassa ja on 236 metriä mpy. Reitti sisältää rajajärviä ja niiden välisiä uomia, jotka ovat lueteltuina Nordre Boksjø, Søndre Boksjø, Hallerudälven (Hallerødelva), Norra Kornsjön, Mellan-Kornsjön, Södra Kornsjön, Kynne älv, Södra Bullaresjön ja Norra Bullaresjön. Viimeinen osuus on Enningdalselva, joka laskee 25 kilometriä pitkään mutta hyvin kapeaan Idefjordeniin.
Vesistöalueen pinta-alasta kolmasosa sijaitsee Norjassa ja kaksi kolmasosaa Ruotsissa. Sen keskivirtaama (MQ) on 13 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee noin 0,41 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 50 kuutiometriä sekunnissa.
Vesistön valuma-alue.
Enningdalsälvenin vesistö sijaitsee Skagerrakin merenrannalla ja sen itäpuolella yhteisen vedenjakajan jakaa Strömsånin vesistö (tunnus 111) ja sen pohjoispuolen Haldenin vesistö (). Vesistön lounaispuolelle jää mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispituus on tätä suurempi.
Tähti Optikko

Tähti Optikko oli suomalainen, Keskon omistama optikkoliikeketju, joka toimi vuosina 1998–2008. Keskon omistuksessa vuosina 1996–2009 ollut Kaukomarkkinat-yritys perusti Tähti Optikko -ketjun syksyllä 1998. Ketju kasvoi hyvin nopeasti Suomen suurimpien optikkoliikkeiden joukkoon: perustamisvuotensa 1998 lopussa ketjuun kuului jo runsaat sata liikettä, joista noin 70 oli
yhteistyökumppanien ja 30 Kaukomarkkinoiden omistuksessa.
Tähti Optikko myi yksinoikeudella Suomessa muun muassa Mario Conti- ja Jean-Paul Gaultier -merkin silmälaseja. Muiden Keskon liikkeiden tapaan Tähti Optikko kuului K-Plussa-kanta-asiakasjärjestelmään.
Englantilainen Specsavers-ketju osti Tähti Optikko Groupin keväällä 2008. Tuolloin ketjuun kuului 129 liikettä, joista 98 oli yrittäjävetoisia ja 31 Tähti Optikko Groupin omistamia. Tähti Optikko Groupin omistamat liikkeet siirtyivät tuolloin Specsaversille. Suurin osa ketjun yrittäjävetoisten liikkeiden omistajista kieltäytyi siirtymästä Specsavers-ketjuun, ja he jatkoivat pääosin toimintaansa uudessa Fenno Optiikka -ketjussa.
Białowieża

Białowieża on maalaiskunta Białystokin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 2 191.
Białystokin piirikunnan asukkaista viisi prosenttia asuu Białowieżan kunnassa ja sen pinta-alasta 12,5 prosenttia kuuluu Białowieżan kuntaan. Kylät Białowieżan kunnassa ovat Białowieża, Budy, Pogorzelce sekä Teremiski.
Vuoden 2019 lopussa täsmälleen 50 prosenttia Białowieżan asukkaista oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,9 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 55,3 prosenttia ja eläkeikäiset 29,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 46,4 vuotta. Vuonna 2019 Białowieżan kunnassa syntyi 18 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 15,6 prosenttia oli valkovenäläisiä.
Haratinit

Haratinit on Saharan mustaihoisista asukkaista Algeriassa, Marokossa ja Mauritaniassa käytetty nimitys. Sillä tarkoitetaan keitaiden berberiä tai arabiaa puhuvia maanviljelijöitä tai Mauritaniassa orjia ja heidän jälkeläisiään.
Haratinien alkuperästä on esitetty erilaisia käsityksiä. He ovat joko Saharan eteläpuolelta tuotujen mustaihoisten orjien tai alueella vanhastaan eläneen mustan alkuperäisväestön jälkeläisiä. Haratinit poikkeavat antropologisesti sekä mustista afrikkalaisista että heidän sekoittuneista jälkeläisistään. Sosiaalisesti he ovat muodostaneet eräänlaisen alistetun kastiryhmän, jonka ammattina on ollut maanviljely keitaiden vuokraviljelmillä. Mauritaniassa haratinit ovat toimineet myös paimenina. Nykyään he hakeutuvat kaupunkeihin palkkatyöhön ja toimivat usein öljyteollisuudessa tai hallintotehtävissä.
Algerian ja Marokon haratinit ovat kansallisuudeltaan arabeja tai berbereitä, eikä heillä ole omaa kulttuuria. Mauritanian haratinit puhuvat hassaniyyaa, mutta ovat säilyttäneet myös omaa kulttuuriperinnettä. He ovat aktivoituneet myös poliittisesti. Orjuus lakkautettiin Mauritaniassa virallisesti vuonna 1980. Haratinit ovat maassa yhä syrjitty väestöryhmä, vaikka heitä on enemmän kuin ”valkoisia” maureja tai mustia afrikkalaisia.
Raviniemi

Raviniemi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Hilde Zadek

 
Hilde Zadek (15. joulukuuta 1917 Bromberg – 21. helmikuuta 2019 Karlsruhe) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Zadek varttui Stettinissä ja sai alun perin pediatrisen sairaanhoitajan koulutuksen Berliinissä. Hän emigroitui Palestiinaan vuonna 1935 ja suoritti musiikkiopinnot Jerusalemissa. Zadek teki vuosina 786 esiintymistä Wienin valtionoopperassa vuosina 1947–1971. Debyyttinsä siellä hän teki "Aidan" nimiroolissa 3. helmikuuta 1947. Hänen muihin rooleihinsa kuuluivat nimiroolit oopperoissa "Tosca" ja "Ariadne auf Naxos". Päätettyään uransa laulajana vuonna 1971 Zadek opetti Itävallassa ja muualla. Vuoteen 1978 saakka hän johti Wienin kaupungin musiikki- ja taideyliopiston lauluopetuksen laitosta.
Zadekille myönnettiin Kammersängerin-arvonimi. Hän eli 101-vuotiaaksi.
Tavastrona

Tavastrona on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisosassa Halikonlahden rannalla.
Kylän nimi vaikuttaisi viittaavan hämäläisiin. Nimen loppuosa "-rona" on mahdollisesti perua suomenkielisestä sanasta "ruona", joka tarkoittaa ojaa tai lahtea.
Tavastrona sijaitsee kallioiden ympäröimässä viljavassa laaksossa Tavastronanlahden rannalla. Tavastronanlahti avautuu Halikonlahden Tavastronanseläksi, jossa sijaitsee saaret Pikku-Antti ja Tavastronanholma. Tavastronan naapurikylät ovat Kiila idässä, Måsa lännessä ja Skäggböle ja Orrnäs etelässä. Kylän kantatilat Västergård ja Östergård muodostavat Tavastronan keskuksen. Niiden ympäristössä on muutama muu asuintila. Lisäksi kylässä on kesäasutusta.
Västergård ja Östergård mainitaan vuoden 1566 kymmenysluettelossa. Tiloista lohkottiin 1920-luvulla useampi pien- ja asuintila, osa Kiilan vastaiselle rajalle Ahvenkallion rinteelle.
Albert Mangelsdorff

Albert Mangelsdorff (5. syyskuuta 1928 Frankfurt am Main – 25. heinäkuuta 2005 Frankfurt am Main) oli saksalainen jazzpasunisti.
Mangelsdorff harrasti jazzia saksofonistiveljensä Emil Mangelsdorffin kanssa sen ollessa Natsi-Saksassa kiellettyä. 1950-luvulla hän soitti saksalaisissa bopyhtyeissä ja johti frankfurtilaista radioyhtyettä. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Mangelsdorff teki vuonna 1958. Hän omaksui free jazz -tyylin ja levytti vuonna 1964 Ravi Shankarin kanssa. Vuodesta 1967 1980-luvulle Mangelsdorff soitti pianisti Alexander von Schlippenbachin Globe Unity Orchestrassa. Hän teki usein yhteistyötä myös Wolfgang Daunerin ja tämän United Jazz &amp; Rock Ensemblen kanssa. Hän toi virtuoosisia tekniikoita esiin etenkin säestyksettömissä sooloesityksissään, joista hänen albuminsa "Tromboneliness" (1976) koostuu. 
Vuonna 1994 aloitettiin vuosittaisen Albert Mangelsdorff -palkinnon myöntäminen.
Männynneulasruosteet

Männynneulasruosteet ("Coleosporium") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 182 lajia. Ryhmälajia Männyn-leskenlehdenruoste "C. tussilaginis" pidetään tuhosienenä nuorille istutusmännyille, mutta siitä ei juuri ole metsissä haittaa toisen isäntäkasvin puuttuessa, ja on arveltu että laji voi vaihtaa väli-isäntää leskenlehden ohella maitikoihin, valvatteihin ja kellokukkiin.
Kultamaitiaiset

Kultamaitiaiset eli kultakaunokit ("Arnoseris") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: kultamaitiainen eli kultakaunokki ("Arnoseris minima"). Muut sukuun kuvatut lajit on joko siirretty toisiin sukuihin tai todettu samaksi lajiksi kuin kultamaitiainen eli kultakaunokki.
Kultamaitiaiset ovat yksivuotisia, matalakasvuisia ja kaljuja ruohoja. Niiden varret ovat lehdettömiä ja muutamaan kertaan haaroittuneita. Lehdet sijaitsevat ruusukkeena varren tyvellä ja ovat muodoltaan kapeanpuikeita, hammaslaitaisia ja karvareunaisia. Kukintoina olevat mykeröt ovat pieniä ja sijaitsevat yksittäin. Mykeröiden kehtosuomut ovat yhdessä rivissä ja kukat ovat keltaisia. Hedelmissä ei ole lenninhaivenia.
Alexander von Schlippenbach

Alexander von Schlippenbach (s. 7. huhtikuuta 1938 Berliini) on saksalainen free jazz -pianisti.
Schlippenbach aloitti pianotunneilla käymisen 8-vuotiaana. Häntä opettivat myöhemmin Kölnissä säveltäjät Bernd Alois Zimmermann ja Rudolf Petzold. Vuonna 1963 hän soitti Gunter Hampelin kanssa ja vuosina 1964–1967 Manfred Schoofin kvintetissä. Vuonna 1966 Schlippenbach perusti Globe Unity Orchestran, jossa hän toimi 1980-luvulle saakka. Hän perusti lisäksi vuonna 1970 trion Evan Parkerin ja Paul Lovensin kanssa. Parker ja Lovens olivat myös Peter Kowaldin kanssa jäseninä Schlippenbachin kvartetissa. Vuonna 1976 Schlippenbach ryhtyi duotyöskentelyyn Sven-Åke Johanssonin kanssa.
Schlippenbach perusti 1980-luvun jälkipuoliskolla Berlin Contemporary Jazz Orchestran. Hän on esiintynyt myös solistina. Hän on omaksunut tyyliinsä aikansa klassisen musiikin vaikutteita ja usein yhdistänyt kaksi kappalettaan toisiinsa soolo-osuuksilla.
Rosoruosteet

Rosoruosteet ("Cronartium") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 40 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi. Toisaalta joissain lähteissä männyn-maitikanrosoruostetta ja männynrosoruostetta pidetään yhtenä lajina.
Lähteet.
Sátántangó

Sátántangó on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Béla Tarrin ohjaama eeppinen art house -draamaelokuva. Elokuva on mustavalkoinen ja kestoltaan yli seitsemän tuntia. Se perustuu László Krasznahorkain samannimiseen romaaniin.
Outoruosteet

Outoruosteet ("Thekopsora") on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 7 lajia.
Lajeja.
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa.
Lajeja, joiden esiintymisestä Suomessa ei ole tietoa.
The Latin Kings (yhtye)

The Latin Kings eli "T.L.K." oli ruotsalainen hiphop-yhtye, aktiivinen noin 1991-2005. Ryhmän alkuperäisiä jäseniä olivat Dogge Doggelito (Douglas León), Rodde (Rodrigo Pencheff) sekä veljekset Chepe (Hugo Salazar Campos) ja Salla (Cristian Salazar Campos), joilla kaikilla on latinalaisamerikkalainen tausta.
Ryhmä osallistui rapin Ruotsin mestaruuskisoihin 1991, ja sijoittui kolmanneksi (Rodden perustaman) Infinite Massin vietyä mestaruuden. Kilpailun jälkeen he aloittivat yhteistyön Gordon Cyrusin kanssa.
Tausta.
Latin Kings esiintyi vuonna 1994 televisio-ohjelmassa, jossa ryhmää esiteltiin ristiriidassa Ultima Thule-yhtyeeseen. Ohjelma halusi täten nöyttöö ruotsalaisen musiikin vastakkaiset voimat. Ohjelman seurauksena oli, että sekä Ultima Thulen että Latin Kingsin musiikille tuli suurta kysyntää.
Ryhmän ensimmäinen albumi, "Välkommen till förorten" (Tervetuloa lähiöön) ja sinkku "Snubben" (Hemmo) ilmestyi vuonna 1994. "Välkommen till förorten" oli Gordon Cyrusin tuottama, kun taas muut albumit olivat Sallan ja Chepen tuottamia.
Vuonna 1995 yhtye julkaisi Los Reyes Latinos-nimellä "Bienvenido a mi barrio"-nimisen espanjankielisen version "Välkommen till förorten"-albumista. Version tarkoitus oli tavoitella Etelä-Amerikan kuuntelijoita. Rodde palasi lähinnä siksi, ettei Dogge ollut kovin hyvä espanjan puhuja.
Päästyään vapaaksi epäedullisesta Warnerin levysopimuksesta 1990-luvun puolivälissä ryhmä perusti Redline Records-levy-yhtiön.
Ryhmä oli kiertueella monta kertaa 2003-2004, muun muassa "Cashen Dom Tas Tour"-kiertueella. Vuonna 2005 ilmestynyt sinkkukokoelma "Familia Royal" on ryhmän viimeinen albumi.
Latin Kingsin tekstit on julkaistu kirjassa "The Latin Kings Texter", joka ilmestyi 2004. Tämän lisäksi ryhmästä on kirjoitettu kirja, "The Latin Kings portfolio: den sanna berättelsen om Chepe, Dogge och Salla", joka ilmestyi sitä seuraavana vuonna.
Dogge Doggelito ilmoitti ryhmän hajonneen haastattelussa Djungeltrumman-sivuston kanssa 2007. Samana vuonna hän kertoi haastattelussa TV4-kanavalla, että ryhmä oli ollut jo monta vuotta hajonnut.
Mainiemi

Mainiemi () on rekisterikylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee kunnan koillisosassa Halikonlahden rannalla.
Mainiemi sijaitsee Halikonlahden Matildansalmen edustalla. Kylään kuuluu myös pieni alue Ornaistenlahden pohjukassa. Naapurikylät ovat Berga ja Kiila. Mainiemi on muodostunut kahden vanhan suurtilan maille, eikä kylässä edelleenkään ole paljoa asutusta. Kylän rannat on otettu laajalti kesäasutuskäyttöön. Kylän pohjoisosassa on yleisurheilukenttä.
Mainiemen vanhat tilat ovat olleet Wästergård ja Mainiemen säteri. Säteriä ovat asuttaneet useat korkea-arvoiset virkamiehet. Paikallisissa kertomuksissa säteri olisi sama kuin Välskärin kertomusten Mainiemen linna. Säteri jaettiin kahtia 1800-luvun alussa Nedergårdin ja Uppgårdin tiloiksi ja vuonna 1964 Wästergård ja Nedergård sekä kaksi pienempää tilaa yhdistyivät uudeksi Mainiemen tilaksi.
Turoen kivi

Turoen kivi on kaiverrettu kivi Irlannin Galwayn kreivikunnan Bullaunin kylässä. Kivi on kaiverrettu vuosien 250–150 eaa. välillä, ja se liitetään kelttiläiseen La Tènen kulttuuriin. Kiveä pidetään yhtenä parhaista Irlannin esihistoriallisen taiteen esimerkeistä.
Kivi ja kaiverrukset.
Turoen kivi sijaitsee Irlannissa Bullaunin kylässä lähellä Loughrean pikkukaupunkia Galwayn kreivikunnan alueella. Nykyiselle paikalleen se on siirretty 1850-luvulla. Kiveä käytettiin tuolloin Turoen tilan pihakoristeena. Kiven tarkkaa alkuperäistä sijaintia ei tunneta. Se oli Rath of Feerworen muinaislinnallan tuntumassa Kiltullaghissa lähellä kiven nykyistä paikkaa. Alkuperäisellä paikalla on myös muita pystyyn asetettuja kiviä, joissa ei tosin ollut samanlaisia kaiverruksia.
Kivi on graniittia. Muodoltaan se on lieriömäinen, ja sen pää on kupolimainen. Joskus muotoa on kuvailtu fallokseksi, joskin alueella on samantapaisia kiviä myös luonnostaan. Kivellä on maanpinnasta mitattuna korkeutta 1,2 metriä. Maanpinnan alapuolella kiveä on noin 48 cm. Kiven yläosassa on 68 cm kokoinen alue, joka on koristeltu La Tènen tyyppisin kaiverruksin. Kuviointi on sommiteltu neljään osaan, kaksi kolmiomaisesti ja kaksi D-muotoisesti. Kaiverruksissa ympyräkuvioita, lehtikuvioita, triskelejä, torvia ja linnun pää. Kaiverrukset rajautuvat niiden alla olevaan porraskuvioon.
Historia.
Turoen kiven on yleensä arvioitu olevan peräisin vuosien 250–150 eaa. väliltä, ja tyyliltään se edustaa La Tènen kulttuuria. Irlannista ennen kristinuskon saapumisen aikaa tehtyjä kiviä tunnetaan kaikkiaan viisi. Turoen kiveä pidetään niistä vaikuttavimpana. Kaiverrusten tyylisiä kuviointeja tunnetaan ensimmäiseltä vuosisadalta eaa Englannista ja Walesista myös metalliesineistä. Sen sijaan samantapaisia kaiverrettuja kiviä niistä ei ole löytynyt. Kiviä on kuitenkin muualla Euroopassa. Erityisen yleisiä ne ovat Luoteis-Ranskassa. Kivet Ranskassa eivät ole kuitenkaan täysin samankaltaisia. Turoen kivi lieneekin esimerkki La Tènen saarilla kehittyneestä taiteen tyylistä. 
Asiantuntijat ovat joskus kaavailleet kiven siirtämistä paikaltaan suojaan säältä. Paikalliset ovat kuitenkin vastustaneet aikeita.
Christine Caine

Christine Caine (23. syyskuuta 1966) on australialainen aktivisti, evankelista, kirjailija ja kansainvälinen puhuja. Caine perusti yhdessä aviomiehensä Nick Cainen kanssa ihmiskaupan vastaisen A21-kampanjan vuonna 2008. Järjestöllä on nykyisin 10 toimistoa 9 maassa sekä 5 uhreille suunnattua ohjelmaa.
Vuonna 2015 Caine perusti Propel Women-järjestön, jonka tarkoituksena on kehittää naisten johtajuutta ja elämäntaitoja. Caine meni naimisiin Nick Cainen kanssa vuonna 1996. Pariskunnalla on kaksi lasta: Catherine ja Sophia.
Caine on perustanut myös Zoe Churchin Euroopan seurakuntia. Seurakunnalla on toimintaa Sofiassa, Varsovassa ja Thessalonikissa.
Karl Ludvig von Zansen

Karl Ludvig von Zansen (1. syyskuuta 1807 – 16. tammikuuta 1874 Siuntio) oli suomalainen upseeri ja valtiopäivämies.
Von Zansenin vanhemmat olivat majuri Fredrik August von Zansen ja Vilhelmina Teodora von Harder ja puoliso vuodesta 1837 Katarina Sofia Snellman (k. 1842). Von Zansen tuli ylioppilaaksi Turussa 1824. Hän palveli vapaaehtoisena venäläisessä Lappeenrannan jalkaväkirykmentissä. Portepévänrikki ja vänrikki hänestä tuli 1833. Von Zansen sai siirron 12. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan 1835, aliluutnantti hänestä tuli 1836 ja palveluksesta hän erosi luutnanttina 1838. Hän omisti Suitian kartanon Siuntiossa vuodesta 1840. Von Zansen oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1872. 
Karl Ludving von Zansenin veli oli kassanhoitaja, valtiopäivämies Fredrik Ernst Gottlieb von Zansen.
Rautalammin seurakunta

Rautalammin seurakunta on luterilainen seurakunta Pohjois-Savossa, Rautalammilla. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan, ja sen kirkkoherrana toimii Heikki Marjanen.
Rautalammin alue kuuluu Pohjois-Savon leimallisesti herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkeellä on kuitenkin muun Kuopion länsipuolen tavoin vain vähän erityistä kannatusta alueella.
Fredrik Ernst Gottlieb von Zansen

Fredrik Ernst Gottlieb von Zansen (4. syyskuuta 1804 Rubkow, Pommeri – 25. joulukuuta 1879 Porvoo) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Zansenin vanhemmat olivat majuri Fredrik August von Zansen ja Vilhelmina Teodora von Harder ja puolisot vuodesta 1836 Amanda Lovisa Amalia von Kræmer (k. 1862) ja vuodesta 1879 Celina Sofia Krogerus (k. 1884). Von Zansen tuli ylioppilaaksi 1822 ja suoritti tuomarintutkinnon 1825 ja kameraalitutkinnon 1826. Hänestä tuli senaatin sotilastoimituskunnan ylimääräinen kopisti 1826 ja ylimääräinen kamarikirjuri 1828, yleisen revisio-oikeuden ylimääräinen kopisti 1830, vakinainen kopisti 1831 ja kanslisti 1833, mistä toimesta hän erosi 1846. Von Zansen oli senaatin valtiovaraintoimituskunnan ylimääräinen kamarikirjuri vuodesta 1853 ja leimapaperikonttorin kassanhoitaja 1856–1868. Hän omisti Albergan kartanon Espoossa vuoteen 1853. Von Zansen oli valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä 1863–1864. 
Fredrik Ernst Gottlieb von Zansenin veli oli upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies Karl Ludvig von Zansen. Hänen poikiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat maanmittari, valtiopäivämies Fredrik Frithiof Maximilian Gottlieb von Zansen ja insinööri, virka- ja valtiopäivämies Fredrik Nikolai Onni Theodor von Zansen.
Rautavaaran seurakunta

Rautavaaran seurakunta on luterilainen seurakunta Pohjois-Savossa, Rautavaaran kunnassa. Seurakunnan pääkirkko on Rautavaaran kirkko ja kirkkoherrana toimii Juha Luukkonen.
Rautavaaran alue kuuluu Pohjois-Savon leimallisesti herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Liikkellä on kuitenkin vain vähän erityistä kannatusta Rautavaarassa.
Historia.
Rautavaaran itsenäisen seurakunnan edeltäjä oli vuonna 1816 perustettu Nurmeksen alainen rukoushuonekunta. Rautavaara muuttui kappeliseurakunnaksi 1849 ja erotettiin omaksi seurakunnakseen vuonna 1894. Lopullinen ero toteutui vasta 1906. Vuonna 1907 seurakuntaan liitettiin merkittävä alue Nilsiän pitäjästä; osia Keyrityn, Suojärven ja Siikajärven kylistä.
Karl Efraim Lilius

Karl Efraim Lilius (5. marraskuuta 1803 Orivesi – 10. lokakuuta 1867 Tyrvää) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. 
Liliuksen vanhemmat olivat komissiomaanmittari Natanael Lilius ja Maria Elisabet Gåhlros ja puolisot vuodesta 1838 Katarina Vilhelmina Bohm (k. 1839) ja vuodesta 1852 Matilda Helena von Knorring (k. 1903). Lilius tuli ylioppilaaksi 1824, valmistui filosofian kandidaatiksi 1831 ja vihittiin papiksi 1851. Rovastin arvon hän sai 1856. Liliuksesta tuli Haminan kadettikoulun vt. matematiikan opettaja 1833 ja vakinainen 1838. Tyrvään kirkkoherraksi hän tuli 1853. Lilius oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863. 
Karl Efraim Liliuksen lapsia olivat muun muassa Hugo Lilius ja .
Lähteet.
Saxigon

Saxigon on saksofonisti Pepa Päivisen ensimmäinen sooloalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Edward Vesala
Marcel Arland

Marcel Arland (1899 Varennes-sur-Amance, Haute-Marne, Ranska – 1986 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja kriitikko. Hän oli Ranskan akatemian jäsen
Arland oli mukana dadaistien ja surrealistien toiminnassa. Hän oli "Nouvelle Revue Françaisen" päätoimittaja ja vuodesta 1968 Ranskan akatemian jäsen. Arland sai Goncourt-palkinnon vuonna 1929 ilmestyneestä teoksesta "L'Orde".
Suomennettu tuotanto.
Arlandin novelleja sisältyy antologiaan "Varjo tai kevyt valo", suom. ja toim. Mirja Bolgar WSOY 1980
Gothemsånin vesistö

Gothemsånin vesistö (, myös muodossa "Gothemån" , vesistöaluetunnus 117) muodostuu Gotlannissa Itämeren pääaltaaseen laskevan Gothemsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 480 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Gothemsån, jonka pituus on 50 kilometriä. Sen keskivirtaama (MQ) on 3,6 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 34 kuutiometriä sekunnissa.
Vesistön valuma-alue.
Gotlannissa on kaksi päävesistöaluetta, jotka jakavat keskenään saaren keskiosat. Toinen Snoderånin vesistö (tunnus 118) sijaitsee tämän eteläpuolella. Muu osa saarta on mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on yli puolet saaresta.
Varjo tai kevyt valo

 
Varjo tai kevyt valo: valikoima Ranskan nykyproosaa on Mirja Bolgárin kääntämä ja toimittama antologia. Sen on julkaissut vuonna 1980 WSOY. Antologiaan sisältyy seuraavien kirjailijoiden novelleja ja kaksi romaanikatkelmaa. Tekstien jäljessä on kirjailijaesittelyt.
Snoderånin vesistö

Snoderånin vesistö (, vesistöaluetunnus 118) muodostuu Gotlannissa Itämeren pääaltaaseen laskevan Snoderånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 183 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista.
Pääuoma.
Vesistön pääuomana on sille nimen antanut joki Snoderån, jonka pituus on 32 kilometriä. Sen keskivirtaama (MQ) on 1,2 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen joen huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 12 kuutiometriä sekunnissa.
Vesistön valuma-alue.
Gotlannin saarella on kaksi päävesistöä, joista toinen on pohjoispuolella sijaitseva Gothemsånin vesistö (tunnus 117). Ne sijaitsevat keskellä saarta ja niitä ympäröi mereen laskevien purojen ja ojien valuma-alueet, joiden yhteispinta-ala on yli puolet saaresta.
Öölannin vesistöalue

Öölannin vesistöalue (, vesistöaluetunnus 119) muodostuu Öölannin saaren kaikista vesistöistä, jotka laskevat Itämeren pääaltaaseen. Vesistöalueen kokonaispinta-ala on 1 354 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista.
Ármann Kr. Einarsson

Ármann Kr. Einarsson (30. tammikuuta 1915 – 15. joulukuuta 1999) oli islantilainen kirjailija ja opettaja. Hän on ollut Islannin tunnetuimpia lastenkirjailijoita. Hän julkaisi vuodesta 1937 lähtien yli 40 lastenkirjaa, jotka sisältävät seikkailuja ja jännitystä. Lisäksi hän on kirjoittanut novelleja ja näytelmiä. "Árna í Hraunkoti" on kahdeksanosainen lastenkirjasarja, joka ilmestyi 1952–1960.
Mukhiani

Mukhiani () on Georgian pääkaupungin Tbilisin pohjoinen lähiö. Se kuuluu Tbilisin Gldani-Nadzaladevin piirikuntaan.
Keltakeisariahven

Keltakeisariahven ("Aulonocara baenschi") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon ja afrikankirjoahventen (Pseudocrenilabrinae) heimoon kuuluva Malawin Njassajärvessä elävä kalalaji.
Keltakeisariahvenen maksimipituus on 13 senttimetriä.
Keltakeisariahventa tavataan kotoperäisenä Njassajärvessä Nkhomon riutalla. Kannan suojelemiseksi sitä kasvatetaan lähiseudulla ja poikaset istutetaan riutalle.
Rikkikeisariahven

Rikkikeisariahven ("Aulonocara maylandi") on kirjoahventen (Cichlidae) ja afrikankirjoahventen (Pseudocrenilabrinae) heimoihin kuuluva Malawin Njassajärvessä elävä kalalaji. Se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Rikkikeisariahvenen maksimipituus on 15 senttimetriä.
Rikkikeisariahventa tavataan kotoperäisenä Njassajärvessä. Sitä tavataan yleensä hiekkapohjalla kallioriuttojen välittömässä läheisyydessä.
Diplodocidae

Diplodocidae oli myöhäisjurakaudella elänyt dinosaurusheimo. Sen jäsenet olivat suuria kasvinsyöjiä, niillä oli pitkät kaulat, joita tasapainottivat vielä pidemmät piiskamaiset hännät. Niillä oli pidemmät takaraajat kuin eturaajat, toisin kuten esimerkiksi Brachiosauridae-heimolla. Yksi suurimmista heimon jäsenistä oli Amphicoelias, joka oli jalkapallokentän pituinen. Diplodocidae-heimon jäseniä oli erikokoisia kymmenen metrin pituisesta Amargasauruksesta aina kahdenkymmenenviiden metrin pituisiin Diplodocuksen ja Barosauruksen tyyppisiin jättiläisiin. Suurin osa niistä oli suurikokoisia, kevytrakenteisia ja onttoluisia.
Coffeen piirikunta (Alabama)

Coffeen piirikunta on piirikunta Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa, jossa asui 52 342 asukasta vuonna 2019. Väkiluku nousi vuosien 2010 ja 2019 välillä lähes viidellä prosentilla. Piirikunnan hallintokeskukset ovat Elban ja Enterprisen kaupungit, joista Enterprise on piirikunnan suurin kaupunki. Piirikunta perustettiin 29. joulukuuta 1841 ja se nimettiin John Coffeen mukaan.
Väestö.
Piirikunnan 52 342 asukkaasta suurin osa (50,8 %) on naisia. Yli 65-vuotiaita väestöstä on 17,3 % ja alle 18-vuotiaita 23,7 %. 4 % asukkaista on syntynyt ulkomailla. Piirikunnassa on 19 924 kotitaloutta. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin 2,56 ihmistä. Veteraaneja on 6 285. Piirikunnan vuoden 2016 presidentinvaaleissa äänestäneistä 76,4 % äänesti republikaanien ehdokasta Donald Trumpia, ja aiemminkin piirikunnassa ollaan äänestetty paljon republikaaneja. Väestön keski-ikä on 39,3 vuotta.
Einarsson

Einarsson on muun muassa seuraavien islantilaisten henkilöiden sukunimi:
Joulu Norjassa

Norjalaisessa joulussa on samoja perinteitä kuin Suomessakin, mutta Norjan joulussa ilmenee kuitenkin eroja. Norjassa joulunvietto aloitettiin 10. ja 11. vuosisadalla.
Norjassa jouluun valmistaudutaan jo marraskuun lopulla paistamalla vähintään seitsemän erilaista joululeivonnaista, ostamalla lahjoja ja menemällä joulukonserttiin.
Joulun aikaan Norjassa syödään monia erilaisia kakkuja ja keksejä. Julekake on yksi suosituimmista leivistä. Se sisältää rusinoita, sokeroitua kuorta ja kardemummaa.
Riisipuuro tarjoillaan jouluaattona sokerin ja kanelin kanssa. Pääateria on sianliha tai lampaan kylkiluut. Niitä tarjoillaan punakaalin, kuminan, etikan ja perunoiden kanssa. Joissain Norjan osissa syödään myös turskaa ja kalkkunaa.
Manuel Baum

Manuel Baum (s. 30. elokuuta 1979) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura.
Baum pelasi urallaan maalivahtina Saksan alasarjajoukkueissa. Hän aloitti uransa TSV 1860 Münchenin juniorijoukkueessa ja pelasi myöhemmin FC Ismaningin ja FC Unterföhringin joukkueissa.
Valmennusuransa Baum aloitti FC Unterföhringin pelaavalmentajana vuonna 2006. Hän luotsasi seuraa kolme vuotta ja lopetettuaan aktiivuransa Baum siirtyi kesällä 2009 FT Starnbergin päävalmentajaksi. Vuonna 2011 ura jatkui SpVgg Unterhachingissa ensin Heiko Herrlichin apuvalmentajana sekä sittemmin joukkueenjohtajana ja lyhyen aikaa päävalmentajana tammikuusta maaliskuuhun 2014.
Kesällä 2014 Baum siirtyi FC Augsburgin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Hän toimi marras-joulukuussa 2015 lyhyesti Augsburgin reservijoukkueen päävalmentajana. Joulukuussa 2016 Baumista tuli Augsburgin edustusjoukkueen päävalmentaja. Baumin johdolla Augsburg säilytti kaudella 2016/17 sarjapaikkansa ja sijoittui lopulta Bundesliigassa sijalle 13. Baum luotsasi seuraavalla kaudella pykälää korkeammalle. Hän sai potkut seurasta huhtikuussa 2019.
Kesällä 2019 Baumin ura jatkui Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Hän valmensi lyhyen aikaa myös Saksan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta, kunnes palasi syyskuussa 2020 Bundesliigaan kriisiseura Schalken päävalmentajaksi kesään 2022 ulottuvalla sopimuksella. Baum ei saanut joukkueen peliesityksiä parantumaan, vaan tappioputki venyi 28 perättäiseen otteluun. Seurajohto erotti hänet joulukuussa 2020.
Päivä on tehnyt kierroksensa

Päivä on tehnyt kierroksensa: Väinö Linna muistelee on Panu Rajalan vuonna 2020 toimittama elämäkerta kirjailija Väinö Linnasta. Se on koostettu ääninauhoista, joille Linna kertoi elämästään ja romaaneistaan. Laajaa audiomateriaalia on tiivistetty, mutta Linnan oma ääni on pyritty säilyttämään. Elämänvaiheidensa lisäksi hän puhuu laajasti merkittävimmistä romaaneistaan "Tuntematon sotilas" ja "Täällä Pohjantähden alla". Hän kertoo myös rauenneesta Messias-projektistaan.
Linna ei koskaan kirjoittanut omaelämäkertaansa. "Päivä on tehnyt kierroksensa" -teoksessa hän on kuitenkin minä-kertojana: "Ja niin minä aloin imeytyä "Tuntemattomaan sotilaaseen" sitten, hiljaa siinä." Kesästä 1940 Linna kertoo: "Sen teki vielä niin mukavaksi se, että siellä mulla oli pienoinen romanssi, aivan viaton, ei edes mitään fyysistä kosketusta koskaan."
"Päivä on tehnyt kierroksensa" on jaettu lukuihin
Vastaanotto.
Verkkouutisten Juha-Pekka Tikka kirjoittaa: "Elämäntarinaansa kertova Väinö Linnan ”ääni” kirjassa tuo paljon lisää yhä käytävään keskusteluun muun muassa Täällä Pohjantähden alla -teossarjan historiallisuudesta." Demokraatti-lehden Kari Sallamaa: "Uutta paljon tutkitusta kirjailijasta antologia ei juurikaan anna, mutta kiintoisia tulkintoja kosolti."
Kuparitaistelija

Kuparitaistelija ("Betta burdigala") on guramien (Osphronemidae) heimoon ja paratiisikalojen (Macropodusinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä äärimmäisen uhanalainen kalalaji.
Kuparitaistelijan maksimipituus on 2,5 cm.
Kuparitaistelijaa on tavattu ainoastaan Indonesiasta Bangkan saaren turvesuometsien lammikoista. Metsätalouden muutokset ja alueen tinakaivokset uhkaavat sen olemassaoloa.
Viherleukataistelija

Viherleukataistelija ("Betta chloropharynx") on guramien (Osphronemidae) heimoon ja paratiisikalojen (Macropodusinae) alaheimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji.
Viherleukataistelijan maksimipituus on 5,9 cm.
Viherleukataistelijaa on tavattu ainoastaan Indonesiasta Bangkan saaren yhden metsän lammikoista. Se elää happamassa mustassa vedessä. Metsätalouden muutokset ja alueen tinakaivokset uhkaavat sen olemassaoloa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ellinor

Ellinor on arabialaisperäinen naisen etunimi, joka on levinnyt Eurooppaan todennäköisesti maurien välityksellä 1000–1100-luvulla. Nimen merkitys on ’Jumala on valoni’. Ellinoriin pohjautuvia nimiä ovat muun muassa Eleonora ja Noora.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tilastoitu elokuuhun 2023 mennessä noin 610 Ellinor-nimistä naista.
Nimipäivät.
Suomenruotsalaisessa kalenterissa Ellinorin nimipäivä on 11. heinäkuuta. Nimi lisättiin almanakkaan vuonna 1995.
Ellinorilla on nimipäivä myös Norjassa (14. huhtikuuta) ja Ruotsissa (11. heinäkuuta).
Stina Aronson

Stina Aronson, kirjailijanimet Sara Sand ja Mimmi Palm, (1892 Tukholma, Ruotsi – 1956 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja opettaja.
Aronson kuvasi tunnetuimmissa kirjoissaan Norrbottenin köyhien ihmisten elämää ja seudun lestadiolaisuutta. Teoksessa "Den fjärde vägen" (1950) on luonnonmystiikkaa Ruotsin Lapin suomalaisseuduilla. Pohjoisia aiheita hän on käsitellyt myös novelleissaan kokoelmassa "Sång till polstjärnan" (1948). Runokokoelma "Kantele: dikter" ilmestyi 1949 (Norstedts).
Canon EOS 250D

Canon EOS 250D on Canonin 10. huhtikuuta 2019 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Siinä on 24 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno. Kameralla voi kuvata viisi kuvaa sekunnissa ja videoida Ultra HD -laadulla enintään 25 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla enintään 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on kosketusnäyttö ja tuki Bluetoothille ja Wi-Fi:lle. Kosketusnäyttö on kääntyvä ja sen koko on kolme tuumaa. Kameran runko painaa akun kanssa 449 grammaa.
Kamera tunnetaan Japanissa nimellä Canon EOS Kiss X10 ja Pohjois-Amerikassa nimellä Canon EOS Rebel SL3.
Stellan Arvidson

Stellan Arvidson (1902 Vänersborg, Ruotsi – 1997) oli ruotsalainen poliitikko, kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi ja oli 1980-luvulla vierailevana professorina Greifswaldin yliopistossa (silloin DDR). Arvidsonin kaunokirjallista tuotantoa sävyttää sosialismi, jossa on piirteitä uskonnollisuudesta. Hänen puolisonsa oli Britta Stenholm (1916–2002).
Arvidson oli valtiopäivillä ja 1957–1968 toisen kamarin sosialidemokraattien johtajana. Hän oli Ruotsin peruskoulu-uudistuksen vaikuttajia ja Ruotsi–Neuvostoliitto-seuran ja Svenska Fredskommitténin jäsen ja Ruotsi–DDR-seuran puheenjohtaja. Ruotsalainen professori Birgitta Almgren on kirjoissaan "Inte bara Stasi" ja "Inte bara spioner" käsitellyt DDR:n vakoilutoimia Ruotsissa ja herättänyt kysymyksiä Arvisonin osuudesta niissä. Almgren on kirjoittanut hänestä myös elämäkerran.
Rauta(II)sitraatti

Rauta(II)sitraatti eli ferrositraatti FeC6H6O7 on rauta- ja sitraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Se esiintyy monohydraattina FeC6H6O7·H2O. Se muodostaa liuoksissa monimutkaisia koordinaatiokomplekseja Fe2+ ja sitraatti-ionien välille.
Huoneenlämpötilassa rauta(II)sitraatti on valkoista rombisia kiteitä muodostavaa kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen mutta liukenee etanoliin ja asetoniin. Rauta(II)sitraattia on käytetty lisäaineena eläinten rehuissa. Aine on paramagneettista.
Rauta(II)sitraattia voidaan valmistaa antamalla sitruunahapon reagoida rautajauheen kanssa. Toinen tapa on natriumsitraatin reaktio ferrosulfaatin kanssa.
Pianosonaatti nro 5 (Beethoven)

Ludwig van Beethoven sävelsi viidennen pianosonaattinsa (op. 10 nro 1) vuosien 1796–1798 välillä. Se on c-mollissa ja on usein tullut kutsutuksi ”pieneksi c-mollisonaatiksi”. Sonaatti on omistettu kreivi Johann Georg von Browne-Camusin vaimolle, Anna Margarete von Brownelle, kuten muutkin opuksen 10 sonaatit (nro 6, nro 7).
Musiikkikriitikko Joachim Kaiser piti Beethovenin 5. pianosonaattia myrskyisämpänä kuin 8. pianosonaattia (”Pateettinen”).
Rauta(III)sitraatti

Rauta(III)sitraatti eli ferrisitraatti FeC6H5O7 on rauta- ja sitraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Se esiintyy yleensä kidevedellisenä pentahydraattina FeC6H5O7·5H2O. Se muodostaa liuoksissa useita erilaisia koordinaatiokomplekseja ferri-ionien Fe3+ ja sitraatti-ionien välille. Ferrisitraattikompleksit vaikuttavat eräiden organismien aineenvaihduntaan edesauttaen raudan imeytymistä ravinnosta. Sitraatit, joita vapautuu kasvien juurista ja tietyistä mikro-organismeista, voivat kaapata rautayhdisteitä maaperästä. Esimerkiksi ferrihydroksidi reagoi sitraattien kanssa muodostaen veteen liukenevia komplekseja. Tämä mahdollistaa monimutkaisempien organismien raudan saannin.
Huoneenlämpötilassa rauta(III)sitraatti on punertavan ruskeaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen muttei etanoliin. Rauta(III)sitraattia on käytetty sinikopiopapereissa, koska se on valolle herkkää. Sillä on myös käyttöä lääketieteessä.
Rautasitraatti

Rautasitraatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin:
Rauta-asetaatti

Rauta-asetaatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin:
Tommy Koponen

Tommy Koponen (3. helmikuuta 1972 Hankasalmi) on suomalainen liikunnanopettaja ja salibandyvalmentaja sekä entinen pelaaja. Koponen on toiminut Seinäjoen Peliveljien päävalmentajana vuodesta 2006 lähtien. Koponen kuuluu myös seuran perustajiin ja pelasi seuran edustusjoukkueessa vuosina 1994–2006. Koponen toimii seuran edustusjoukkuetta hallinnoivan SPV Salibandy Oy:n toimitusjohtajana sekä SPV ry:n varapuheenjohtajana. Koponen on voittanut valmentajana kolme salibandyn Suomen mestaruutta: 2012, 2013 ja 2015.
Koulutukseltaan Koponen on valmistunut liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja toimii liikunnanopettajana Seinäjoen yhteiskoulussa. Koponen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Axel Gustaf August Palmfelt

Axel Gustaf August Palmfelt (14. marraskuuta 1804 Luopioinen – 5. joulukuuta 1876 Luopioinen) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Palmfeltin vanhemmat olivat eversti Gustaf Karl Palmfelt ja Katarina Margareta Favorin ja puoliso vuodesta 1828 Augusta Ulrika Johanna Piper (k. 1865). Palmfelt tuli ylioppilaaksi 1821 ja suoritti tuomarintutkinnon 1827. Varatuomarin arvon Palmfelt sai 1833. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1927 ja Vaasan hovioikeuden auskultantti 1828, hovioikeuden ylimääräinen kanslisti hänestä tuli 1829. Palmfelt oli myös tilanomistaja Luopioisten Kantolassa. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1863–1864.
Evert Vilhelm Bruncrona

Evert Vilhelm Bruncrona (12. heinäkuuta 1806 Turku – 8. toukokuuta 1881 Tenhola) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Bruncronan vanhemmat olivat kapteeni Georg Vilhelm Bruncrona ja Eleonora Elisabet Charlotta Taube ja puolisot vuodesta 1832 Eva Margareta Charlotta Bruncrona (k. 1843) ja vuodesta 1845 Aurora Fredrika Nordenskiöld (k. 1909). Bruncrona tuli ylioppilaaksi 1821 ja suoritti tuomarintutkinnon 1826. Hänestä tuli senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1827 ja Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1830. Hän oli myös tilanomistaja Tenholan Karsbyssä ja Olsbölessä. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1863–1864 ja 1867.
Maanviljelysneuvos, valtiopäivämies Karl Wilhelm Bruncrona oli Evert Vilhelm Bruncronan poika.
Otto Robert Claes Gustaf von Gertten

Otto Robert Claes Gustaf von Gertten (12. joulukuuta 1805 Hartola – 28. helmikuuta 1869 Hartola) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Gerttenin vanhemmat olivat majuri Georg Gustaf von Gertten ja Vendla Fredrika Tandefelt. Von Gertten tuli ylioppilaaksi 1821 ja suoritti tuomarintutkinnon 1824, varatuomarin arvon hän sai 1830, nimineuvoksen arvon 1840, kollegiasessorin arvon 1842, hovineuvoksen arvon 1848, kollegineuvoksen arvon 1849 ja valtioneuvoksen arvon 1859. Hänestä tuli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari 1826, senaatin ylimääräinen kopisti 1827 ja yleisen kanslian kopisti 1832, mistä tehtävästä hän erosi 1834. Suomen passitoimiston oikeudenkäyntiavustajaksi Pietariin von Gertten tuli 1836 ja oli Venäjän osoitetoimiston ulkomaanosaston virkamies 1837–1859. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli 1863–1864.
Erik Asklund

Erik Asklund (1908 Tukholma, Ruotsi – 1980 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän aloitti kirjailijana Fem unga -kirjailijaryhmän antologiassa vuonna 1929 ja kokeili romaani- ja proosamuodolla. Myöhemmissä teoksissaan hän kuvasi Tukholman ja sen saariston idylliä. Omaelämäkerralliseen sarjaan "Boken om Manne" kuuluu viisi teosta.
Matti Gustafson

Matti Juhani Gustafson (30. marraskuuta 1936 Helsinki – 1. marraskuuta 2020 Riihimäki) oli suomalainen konsuli ja kulttuuriasiainneuvos, joka työskenteli pitkään opetus- ja kulttuuriministeriössä ja edisti Suomen ja muiden maiden kulttuuriyhteistyötä.
Gustafson vietti lapsuutensa Riihimäellä ja suoritti siellä ylioppilastutkinnon vuonna 1955. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pohjoismaisia kieliä ja englantia ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1962 sekä sai maisterin arvon 1964. Hän jatkoi opintojaan Lontoossa ja Reykjavíkissa sekä ASLA-Fulbright-stipendiaattina Yhdysvalloissa.
Gustafson työskenteli Yleisradiossa kuuluttajana 1963–1974 ja aloitti uransa opetusministeriössä vuonna 1967 esittelijänä. Hän eteni Kalervo Siikalan alaisuudessa kulttuuriasiainneuvokseksi 1980, apulaisosastopäälliköksi 1987 ja kansainvälisten asioiden johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1998. Hänelle myönnettiin konsulin arvo vuonna 2002.
Gustafson hoiti runsaasti erilaisia luottamustehtäviä, jotka liittyivät Suomen ja muiden maiden kulttuurivaihtoon, muun muassa Pohjoismaiden Neuvoston toiminnassa, Suomen Lontoon-instituutin ja muiden säätiöiden hallituksessa.
Kefpodoksiimi

Kefpodoksiimi (C15H17S2N5O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään on lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefpodoksiimi kuuluu niin kutsuttuihin kolmannen sukupolven kefalosporiineihin ja sen antibioottisen ominaisuudet perustuvat muiden kefalosporiinien tavoin bakteerien soluseinän biosynteesin estämiseen. Se tehoaa erityisesti gramnegatiivisiin bakteereihin. grampositiivisia bakteereja vastan sen teho on heikompi, mutta se tehoaa esimerkiksi eräisiin streptokokkeihin. Lääkeaine on suhteellisen stabiili beetalaktamaaseja vastaan. Useimmiten sitä käytetään aihiolääkkeenään kefpodoksiimiproksetiilina, joka annostellaan tablettina. Kefpodoksiimia voidaan käyttää esimerkiksi keuhkokuumeen, ihotulehdusten ja virtsatulehdusten hoidossa.
Haittavaikutukset.
Kefpodoksiimi voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan huonovointisuutta, ripulia ja allergisia iho-oireita. Myös maksan entsyymiarvot voivat kohota.
Valmistus.
Kefpodoksiimi on puolisynteettinen yhdiste. Sen valmistamiseksi lähtien 7-aminokefalosporaanihaposta on kehitetty useita menetelmiä.
Soikkoluikka

Soikkoluikka ("Eleocharis ovata") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, pilliluikkien ("Eleocharis") sukuun kuuluva kasvilaji. Soikkoluikka muistuttaa paljolti "Eleocharis obtusa" ja "Eleocharis engelmannii" -lajeja.
Soikkoluikka muodostaa tiiviitä mättäitä, ja sen varret ovat suoria sekä kasvutavaltaan pystyjä. Varret ovat halkaisijaltaan 0,2–2 mm ja kasvavat tavallisesti erikorkuisiksi. Soikkoluikalla on kaksi lehteä, jotka ovat surkastuneet hyvin pieniksi ja tuppimaisiksi varren tyvelle. Kukintona on varren kärjessä yksittäin sijaitseva tähkä. Tähkä on muodoltaan soikea tai munanmuotoinen ja 5–13 mm pitkä. Tähkässä on 15–150 pientä ja rakenteiltaan pelkistynyttä kukkaa. Kukista kehittyvät pähkylämäiset hedelmät ovat 0,9–1,3 mm pitkiä.