Boris Nemtsov

Boris Jefimovitš Nemtsov ( Борис Ефимович Немцов, 9. lokakuuta 1959 Sotši (Neuvostoliitto) – 27. helmikuuta 2015 Moskova) oli venäläinen poliitikko. Boris Jeltsinin valtakaudella hän toimi Nižni Novgorodin alueen kuvernöörinä ja Venäjän 1. varapääministerinä. Myöhemmin hänestä tuli oppositiopoliitikko ja yksi Venäjän presidentti Vladimir Putinin keskeisimmistä kriitikoista.
Elämä.
Nemtsov syntyi vuonna 1959 Sotšissa. Hänen vanhempansa erosivat tämän ollessa 5-vuotias. Nemtsovin juutalainen äiti, ammatiltaan lääkäri, kasvatti pojan yksin. Nemtsov oli kuitenkin uskonnoltaan ortodoksi, ja hänen isoäitinsä antoi hänen tulla kastetuksi salaa. Toisaalta Nemtsov ei itse koskaan halunnut peitellä juutalaisia juuriaan ja piti suhdettaan ortodoksiseen uskoon melko merkityksettömänä. Vuodesta 1967 lähtien hänen kotikaupunkinsa oli Nižni Novgorod; kaupunki tunnettiin vuoteen 1990 saakka nimellä Gorki. Hän valmistui vuonna 1981 Gorkin valtionyliopistosta ja väitteli vuonna 1985 tohtoriksi säteilyfysiikan alalta. Vuosina 1987–1990 Nemtsov osallistui Gorkiin suunniteltua ydinvoimalaa vastustavaan liikkeeseen. Vuosina 1990–2003 hän toimi kansanedustajana Venäjän duumassa.
Nemtsovia pidettiin 1990-luvulla presidentti Boris Jeltsinin "kruununperijänä". Vuosina 1991–1994 hän oli Jeltsinin nimittämä Nižni Novgorodin alueen täysivaltainen edustaja. Vuoden 1991 lopulla hän nousi alueen kuvernööriksi. Joulukuussa 1995 hänet valittiin kuvernööriksi toiselle kaudelle. Hän toimi Venäjän ensimmäisenä varapääministerinä ja varapääministerinä maaliskuusta 1997 elokuuhun 1998
Viktor Tšernomyrdinin ja Sergei Kirijenkon hallituksissa. Osan vuodesta 1997 hän oli myös polttoaine- ja energiaministeri. Turvallisuusneuvoston jäsen hän oli vuosina 1997–1998. 
Jäätyään valitsematta valtioduumaan vaaleissa 2003 Nemtsov työskenteli muun muassa Ukrainan presidentin taloudellisena neuvonantajana 2005–2007. Hän palasi politiikkaan 2008 lopulla lähtien mukaan uuteen Solidaarisuus-oppositioliikkeeseen.
Julkaisuja.
Nemtsovin julkaisuista on suomennettu vain osa. Hän julkaisi kirjan "Putinismi ja Venäjän rappio" (), jonka hän kirjoitti yhdessä entisen ministerikollegansa Vladimir Milovin kanssa. Kirja on kooste kahdesta kirjasta, jotka julkaistiin aiemmin sekä internetissä että "Novaja gazetan" kustantamina vuonna 2009. Hän teki myös kirjasen "Yhteenveto Lužkovista", jossa hän hyökkäsi kovin sanoin Moskovan pormestaria Juri Lužkovia ja tämän vaimoa Jelena Baturinaa vastaan. Baturina rikastui kiinteistökaupoilla ja rakennusyrityksillä miehensä pormestarikaudella.
Vähän ennen kuolemaansa Nemtsov oli kertonut aikovansa julkaista valmistelemansa "Putin ja sota" -raportin Venäjän osuudesta Donbassin sotaan. Raportti valmistui hänen kuolemansa jälkeen ja julkaistiin toukokuussa 2015.
Kuolema.
Boris Nemtsov ammuttiin Moskovajoen ylittävällä Bolšoi Moskvoretskin sillalla perjantaina 27. helmikuuta 2015 kello 23.31. Hän oli kävelemässä kotiaan kohti Punaisen torin laidalla sijaitsevasta GUM-tavaratalosta yhdessä naisystävänsä, 23-vuotiaan ukrainalaisen mallin Anna Duritskajan kanssa. The Guardianin toimittajan mukaan alueella on tavallisesti kiusallisen paljon poliiseja, jotka tavallisesti hajottavat opposition mielenilmaukset hetkessä. Huomattava oppositioaktivisti kuvasi aluetta toteamalla, että siellä on enemmän kameroita kuin viljapaketissa on jyviä. Seudulla on useita valvontakameroita, mutta Kommersant-lehden kertoman mukaan "niiden kuva ei ole kovin selvä tai ne olivat pois päältä" tapahtumahetkellä.
Tapahtumapaikka sijaitsee Moskovan ydinkeskustassa, Kremlin muurin kaakkoisnurkan lähellä, parinsensataa metriä Punaisesta torista etelään. Tutkijoiden mukaan heidän ylittäessään siltaa seisahtui valkoinen auto, jonka sisällä ollut ampui seitsemän tai kahdeksan laukausta. Niistä neljä osui Nemtsovia päähän, sydämeen, maksaan ja vatsaan tappaen hänet välittömästi. Venäjänkielisen Meduza -uutistoimiston verkkosivun mukaan "useita ihmisiä" nousi ulos autosta ampuen hänet. "Kommersant"-lehden mukaan, osin videomateriaaliin pohjautuen, ampuja ilmeisesti odotti uhriaan sillan portaiden vierellä. Hän sai ilmeisesti merkin avustajaltaan, tuli esiin jalkakäytävälle ja ampui kuusi laukausta, joista neljä osui Nemtsoviin. Sydämeen osunut laukaus oli kuolettava. Ampuja poistui paikalle saapuneeseen valkoiseen autoon. Uhri menehtyi virallisten asiakirjojen mukaan alle tunnin kuluttua ampumisesta.
Reilut kaksi viikkoa ennen murhaansa 10. helmikuuta 2015 Sobesednik-uutissivustolle antamassaan haastattelussa Nemtsov oli pelännyt tulevansa tapetuksi sanomalla: "Pelkään, että Putin tappaa minut". Ukrainan presidentti Petro Porošenkon mukaan Nemtsov oli keskustellut hänen kanssaan muutamaa viikkoa aikaisemmin. Nemtsov oli kertonut toimittavansa selkeitä todisteita Venäjän asevoimien osallisuudesta sotatoimiin Ukrainassa. Oppositioliike oli suunnitellut laajaa Itä-Ukrainan sodan vastaista mielenosoitusta sunnuntaille. Presidentti Putinin tiedottajan mukaan kuolema vaikuttaa palkkamurhalta.
Ulkoministeri Tuomiojan mukaan tapaus muistutti Anna Politkovskajan palkkamurhaa, jonka tilaajaa ei ollut vieläkään selvitetty.
Bellingcatin, The Insiderin ja BBC:n tutkimusten mukaan 10 kuukauden ajan ennen murhaa Nemtsovia varjosti FSB:n salamurhaajaryhmä. Sama ryhmä seurasi myös Vladimir Kara-Murzaa ja Aleksei Navalnyitä. Seuranta kuitenkin loppui hieman ennen kun Nemtsov ammuttiin. 
Murhasta tuomittiin viisi tsetseenimiestä. Zaur Dadayev sai 20 vuoden tuomion, Anzor Gubashev 19 vuoden, Shadid Gubashev 16 vuoden, Tamerlan Eskerkhanov 14 ja Khamzat Bakhayev 11 vuoden tuomiot. Beslan Shavanov kuoli pidätyksen yhteydessä räjäyttämällä itsensä kranaatilla. Ruslan Mukhudinovin uskotaan paenneen ulkomaille. Syyttäjien mukaan miehille oli luvattu murhasta 15 miljoonan ruplan palkkio. Zaur Dadayev tunnusti teon, mutta ihmisoikeusjärjestön mukaan häntä oli kidutettu sähköllä.
Nemtsovin muistoa kunnioittaen nimettiin Washingtonissa Yhdysvalloissa katu hänen mukaansa helmikuussa 2018.