tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Om mani padme hum

Om mani padme hum (Devanagari ॐ मणि पद्मे हूँ; IAST "") on luultavasti buddhalaisuuden ja hindulaisuuden tunnetuin mantra. Kuusitavuinen myötätunnon Bodhisattvan, Avalokiteshvaran mantra yhdistetään erityisesti tämän nelikätiseen Shadakshari-muotoon. Dalai Lamaa pidetään Avalokiteshvaran inkarnaationa, joten hänen seuraajansa pitävät mantraa erityisen suuressa arvossa.
Vuonna 2006 Tuvan tasavallassa Dogee-vuoren, lähellä Kyzyliä, rinteeseen kirjoitettiin om mani padme hum valkoiseksi maalatuilla kivillä. Kyseessä on maailman suurin kirjoitettu buddhalainen mantra (120 × 20 metriä).
Ensimmäinen kirjallinen tieto mantrasta on jo 1250-luvulta, jolloin flaamilainen tutkimusmatkailija ja munkki Vilhelm Rubruk mainitsee sen muodossa "on man baccam". Hänen käsityksensä mukaan lauseen merkitys tosin oli "Sinä tiedät, Jumala."
Tarkoitus ja kirjoitusasu.
Mantran tarkoitus vaihtelee käyttäjittäin. Mantran eräs tulkinta on se, että sillä ei ole reaalista merkitystä, vaan se on äänteiden muodostama sarja, jonka vaikutus sijaitsee sen tarkoituksen ulkopuolella. Usein mantra käännetään englanniksi "Hail, the jewel in the lotus," (suomeksi "Terve, jalokivi lootuksessa"). Joskus mantran suomenkieliseksi käännökseksi on mainittu "Oom, jalokivi lootuksen kukassa, huum".
Mantra esiintyy monissa aasialaisissa kielissä niiden oman kirjoitusasun mukaisesti:
Sisilian lippu

Sisilian lippu on Italiaan kuuluvan Sisilian saaren itsehallintoalueen virallinen lippu. Se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 2000, mutta epävirallisissa yhteyksissä sitä on käytetty vuodesta 1282.
Lippu on suorakulmainen, jakosuhteeltaan tyypillisesti 2:3. Lipun kenttä on jaettu diagonaalisesti vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan. Ala-/vasemman puoliskon väri on keltainen ja toisen puoliskon vastaavasti punainen. Värit edustavat Palermon ja Corleonen kaupunkeja, jotka 1200-luvulla liittoutuivat Anjoun herttuan valtaa vastaan.
Lipun keskellä on samankaltainen "triskelion" (tai "trinacria") kuin Mansaaren lipussa. Sisilialaisessa versiossa triskelionin keskellä on kreikkalaista mytologiaa edustavan Medusan pää.
Rhodri Morgan

Hywel Rhodri Morgan (29. syyskuuta 1939 Cardiff – 17. toukokuuta 2017) oli walesiläinen poliitikko. Hänet nimitettiin Walesin pääministeriksi lokakuussa 2000, ja hän toimi tehtävässä joulukuuhun 2009.
Morgan syntyi Cardiffissa, ja hän opiskeli St John’s Collegessa Oxfordissa sekä Harvardin yliopistossa. Hän työskenteli South Glamorganin kreivikunnan valtuustossa vuosina 1974–1980. Tämän jälkeen hän toimi Euroopan yhteisön Walesin-toimiston johtajana. Morgan valittiin työväenpuolueen kansanedustajaksi Cardiffin läntisestä vaalipiiristä 1987. Vuosina 1988–1994 hän oli varjoympäristöministeri. Morgan toimi myös parlamentin alahuoneen yleishallinnon komitean puheenjohtajana vuosina 1997–1999 ja opposition ensimmäisenä puhemiehenä energia-asioissa 1988–1992 sekä Walesiin liittyvissä asioissa 1992–1997. 16. lokakuuta 2000 Morgan nimitettiin Walesin pääministeriksi. Hän oli kuitenkin toiminut tehtävässä jo helmikuusta, jolloin hänen nimikkeenään oli ensimmäinen sihteeri. Kesäkuussa 2000 Morgan valittiin Privy Counciliin, joka toimii Englannin monarkin neuvonantajana.
Holden Apollo

Holden Apollo on Holdenin vuosina 1989–1997 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Holden Camiran. Se oli uudelleennimetty Toyota Camry, mikä oli seurausta Holdenin ja Toyotan välisestä yhteistyösopimuksesta. Apollon seuraajaksi tuli Holden Vectra.
Holden Apollo JK, JL (1989–1993).
Ensimmäisen sukupolven Apollo esiteltiin vuonna 1989. Korimalleina olivat neliovinen sedan ja viisiovinen farmari.
Vuonna 1991 Apollo sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui JL. 
Holden Apollo JM, JP (1993–1997).
Toisen sukupolven Apollo esiteltiin keväällä 1993.
Syksyllä 1995 malli sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui JP.
Poul Ruders

Poul Ruders (s. 27. maaliskuuta 1949, Ringsted) on tanskalainen säveltäjä.
Ruders aloitti pianon- ja urkujensoiton nuorella iällä ja pääsi myöhemmin opiskelemaan orkestraatiota Ib Nørholmin johdolla. Hän aloitti säveltämisen 1960-luvun puolivälissä.
Ruders on säveltänyt mm. kolme oopperaa, baletin "Manhattan Abstraction", sinfonioita ja kamarimusiikkia. Hän on myös säveltänyt useita kappaleita yhdysvaltalaiselle kitaristi David Starobinille. Helsingin kaupunginorkesteri tilasi Rudersilta viisiminuuttisen teoksen "Tundra" juhlistamaan Jean Sibeliuksen 125-vuotisjuhlaa 1990.
"Helsingin Sanomien" Hannu-Ilari Lampila luonnehti Rudersia vuonna 1990 yhdeksi Pohjoismaiden jännittävimmistä säveltäjistä, jonka teoksissa on usein omaperäinen ritualistinen sävy. Ruders kiinnostui 1970-luvulla Arvo Pärtin tavoin keskiaikaisen musiikin minimalistisesta sävellystyylistä.
Wilma van Velsen

Margot Wilhelmina ”Wilma” Teunisje van Velsen (s. 22. huhtikuuta 1964, Tiel, Gelderland) on alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kaksissa olympialaisissa 1980-luvulla. 
Moskovan olympialaisissa 1980 van Velsen saavutti pronssimitalin 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä yhdessä Conny van Bentumin, Annelies Maasin ja Reggie de Jongin kanssa ajalla 3.49,51. Neljä vuotta myöhemmin Los Angelesin olympialaisissa van Velsen saavutti hopeamitalin samalla matkalla mutta hän ui vain välierissä auttaen joukkueensa finaaliin. Finaalijoukkueessa uivat Desi Reijers, van Bentum, Annemarie Verstappen ja Elles Voskes. Lisäksi van Velsen rikkoi urallaan muutaman Alankomaiden ennätyksen.
RDS-1

RDS-1 (, "Reaktivnyi Dvigatel S/Spetsialnyi/Stalina"), myös Izdelije 501 ja Ensimmäinen Salama ( ääniasu: [ˈpʲervəjə ˈmolnʲɪjə]) oli Neuvostoliiton ensimmäinen ydinase. Yhdysvallat antoi pommille koodinimen Joe-1. Ydinase räjäytettiin Semipalatinskin ydinkoealueella (nyk. Semei, Kazakstan) 29. elokuuta 1949. 
Räjähdyksen teho oli 22 kilotonnia (kT). RDS-1 muistutti hyvin paljon, jopa ulkonäköä myöten, Yhdysvaltojen Fat Man -ydinpommia. Pommin pyrstö oli aerodynaamisempi kuin Fat Man -pommissa. Lisäksi sen kärjessä sijainneet lähisytyttimet muistuttivat suuria "kalansilmiä". Nämä olivat merkittävimmät poikkeukset Fat Maniin. Pommityypin merkittävimmät kehittelijät olivat Igor Kurtshatov sekä Pjotr Kapitsa.
Nimen "RDS" alkuperänä on koodinimi "reaktiomoottori S" (). Myös Neuvostoliiton myöhemmät ydinpommit nimettiin kirjainyhdistelmällä RDS, mutta käyttäen eri mallinumeroita.
Pommi perustui yksivaiheiseen ydinpommisuunnitteluun (), jota hyödynsi useampikin ns. alkusarjan ydinase. Neuvostoliitto kehitti myöhemmin itsenäisesti, samoihin aikoihin Yhdysvaltojen kanssa, oman ratkaisunsa kaksivaiheiseen vetypommiin (nk. Tellerin-Ulamin muotoilu; "Alarm Clock" - "herätyskello"). Kolmivaiheisesta, kiihdytetystä fissiopommista ("fissio-osittainen fuusio-fissio") käytettiin Neuvostoliitossa nimeä "voitaikinapasteija" (), kun taas Yhdysvalloissa pommin mallinnus tunnettiin nimellä "kerroskakku" (). 
Pommia seurasivat voimakkaammat RDS-2 sekä RDS-3.
Hämeen kapina

Hämeen kapina on paavi Gregorius IX:n 9. joulukuuta vuonna 1237 Upsalan arkkipiispalle lähettämässä kirjeessä kuvattu hämäläisten kääntyminen katolisesta uskosta takaisin pakanuuteen. Paavin kirje on vastaus Upsalan arkkipiispan Jarleriuksen lähettämään kirjeeseen, joka ei ole säilynyt.
Tulkintoja Hämeen kapinasta.
Paavi Gregorius IX:n kirjeen on nähty edustavan kirkollista propagandaa kertomuksineen hämäläisten julmuuksista. Kirjeen kuvaama rangaistus puiden ympäri juoksemisesta tunnetaan kuitenkin muinaisten germaanikansojen parista, joissa sitä on käytetty rangaistuksena pyhien lehtojen ja puiden turmelemisesta. Kirjeen on tulkittu viittaavan venäläisiin kapinan yllyttäjinä, ja Rapolan muinaislinnan rakentamisen aloittaminen on myös yhdistetty kapinan seurauksiin. Jouko Vahtola on esittänyt, että Gregorius IX olisi suunnitellut Suomen ja Baltian yhdistämistä yhdeksi kirkkoprovinssiksi lähettiläänsä Vilhelm Modenalaisen alaisuuteen. Nämä suunnitelmat olisivat kuitenkin kaatuneet Saulen taisteluun vuonna 1237, jossa kalparitarit kärsivät pakanoille tappion.
Hämeen kapina puhkesi Tuomaan toimiessa Suomen piispana. Paavi oli määrännyt hänet Suomen piispaksi 1220-luvulla. Piispa Tuomas toimi tarmokkaasti Suomen kirkon lujittamiseksi, ja hänen on tulkittu aloittaneen myös Hämeen käännyttämisen. Käännyttäminen ehkä tarkoitti muinaispitäjien uhrilehtojen ja hallintokeskusten eli moisioiden ja käräjien siirtämistä kirkollisen hallinnan alaisuuteen. On spekuloitu, että Tuomas-piispa olisi halunnut luoda samanlaisen hengellisen, vain paavista riippuvan valtion, jollaista Riian piispa Albert von Buxhövden rakensi Suomenlahden eteläpuolella Virossa. Sellaista ei kuitenkaan syntynyt, eikä sellaisen suunnittelustakaan ole todisteita.
Tuomaan seuraajan piispa Beron aikana pyydettiin jälleen apua Ruotsista. Perinteisen käsityksen mukaan Birger-jaarli, Ruotsin kuninkaan Erik XI:n lanko, teki Hämeen ristiretken mahdollisesti vuosina 1249–1250 ja laski samalla varsinaisesti Ruotsin vallan perustan Suomessa. Hämeen kapina vuonna 1237 voi mahdollisesti selittää, miksi Birger-jaarlin sotaretki tehtiin hämäläisiä vastaan. Se on voinut olla paavin pyynnöstä tehty kostoretki kapinasta. Toisen ristiretken seurauksena hämäläiset menettivät väitetyn meriyhteyden Halikon Rikalassa ja joutuivat alistumaan Ruotsin valtaan.
Juhani Rinteen ja Unto Salon tulkinnan mukaan Suomessa oli 1100-luvun puolivälistä lähtien ollut pakanallisesta reaktiosta johtuva piispaton kausi, joka päättyi vasta, kun Tuomas-piispa ja hänen seuraajansa ryhtyivät järjestelemään Suomen hallinnollisia ja kirkollisia oloja. Nousiaisten Myllymäen kalmiston arkeologiset tutkimukset ovat Salon mukaan vahvistaneet pakanallisen reaktion, joten myös Hämeen kapinassa on voinut olla kysymyksessä pakanallinen reaktio.
Esri

Esri on yhdysvaltalainen paikkatietoratkaisuiden toimittaja. Esri Inc. on perustettu vuonna 1969. Yhtiö on yksityisessä omistuksessa ja sillä oli vuonna 2006 noin 3 100 työntekijää maailmanlaajuisesti ja sen ohjelmistoja käytetään yli 200 maassa. Esrin liikevaihto oli vuonna 2005 611 miljoonaa dollaria ja yhtiö käytti liikevaihdostaan noin 20 prosenttia tuotekehitykseen.
Esrin paikkatietoratkaisuja käytetään maailmanlaajuisesti useimmilla toimialoilla sekä yksityisissä että julkisissa organisaatioissa. Suomessa esimerkiksi Liikennevirasto, Geologian tutkimuskeskus, Suomen ympäristökeskus, Puolustusvoimat, useat oppilaitokset, kunnat, metsäalan organisaatiot sekä kaupan alan yritykset hyödyntävät Esrin paikkatieto-ohjelmistoja toiminnassaan.
Esrin tuotteisiin kuuluu muun muassa ArcGIS-tuoteperhe.
Falstaff

Falstaff on Giuseppe Verdin koominen ooppera, jonka libreton on kirjoittanut Arrigo Boito. Libretto perustuu William Shakespearen näytelmään "Windsorin iloiset rouvat".
Teos sai ensi-iltansa La Scalassa Milanossa 9. helmikuuta 1893. Suomen ensiesitys oli Suomalaisessa oopperassa 20. tammikuuta 1955.
Verdi oli Falstaffia säveltäessään 79-vuotias. Hän sävelsi oopperan lähes salaa peläten kuolevansa kesken sävellystyön. Ooppera jäikin hänen viimeiseksi yllätyksekseen. "Falstaff" on yhtenäinen musiikkidraama eikä sisällä erillisiä aarioita. Oopperassa voidaan kuulla wagneriaanista, lähes keskeytymätöntä musiikkia. Tunnettu numero on loppufuuga "Tutto nel mondo è burla".
Sisko Hanhijoki

Reeta Sisko Hanhijoki (o.s. Markkanen, s. 25. huhtikuuta 1962 Rautalampi) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti aktiiviurallaan Vesannon Urheilijoita. Hanhijoen valmentajina toimivat Risto Kuusimäki, Topi Simonen sekä Petteri Jouste.
Ulkoratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti välieriin, mutta loppukilpailupaikka jäi henkilökohtaisella matkalla aina saavuttamatta. Stuttgartin MM-kisoissa 1993 hän oli mukana seitsemänneksi juosseessa Suomen viestijoukkueessa. Sisäratojen arvokisoissa Hanhijoki juoksi useasti loppukilpailuun parhaan sijoituksen ollessa kolmas sija 60 metrillä Haagin EM-kisoista 1989.
Hanhijoella on Kalevan kisoista 14 mestaruutta 100 ja 200 metriltä. Vuosien 1984 ja 1993 välillä hän ei SM-kisoissa 100 tai 200 metrin juoksuissa sijoittunut kertaakaan kahden parhaan ulkopuolelle. SM-hallikisoista Hanhijoella on myös 14 mestaruutta 60 ja 200 metriltä. Hän on Johanna Halkoahon jälkeen eniten hallimestaruuksia voittanut yleisurheilija.
Emälaiva

Emälaiva on erityiseen tukitoimintaan varustettu alus. Se tarkoitus on tukea jotakin erityistä toimintaa (esimerkiksi tutkimusta tai sukellusta) merellä liikkuvana tukikohtana. 
Siviilikäytön emälaivat.
Tunnetuimpia sukeltajien emälaivoja oli ranskalaisen valtamerentutkija Jacques-Yves Cousteaun M/S Calypso, joka rakennettiin toisen maailmansodan aikaisesta miinanraivaajasta. 
Suomessa sukelluskerhot ovat rakennuttaneet omia tukialuksia, jotka on toteutettu muuttamalla valmiita venemalleja sukeltajien tarpeiden mukaan. 
Sotilaskäyttö.
Sotilaskäyttössä emälaiva oli yleensä erityisesti varustettu kauppalaiva, joka varustettiin toimimaan kevyempien yksiköiden, etupäässä sukellusveneiden tai moottoritorpedoveneiden liikkuvana tukikohtana. 
Emälaivassa on asuintilat pienempien alusten miehistöille, lääkäri, leikkaussali, korjaamo ja muu tarvittava huoltovarustus. Suuremmissa emälaivoissa oli myös ammus- ja torpedovarastot sekä lastausnosturit näille. Sukeltajien ja sukellusveneiden emälaivoissa on yleensä myös painekammio sukeltajantaudin hoitoa varten; ensimmäinen sellainen asennettiin jo Suomen Joutseneen sotavuosina . 
Nykyajan laivastoissa emälaivoja on lähes ainoastaan sukeltajille. Vain vanha Sisutoimi nimellä Louhi viimeiset palveluaikansa ohjusveneiden emälaivana.
Suomalaisia emälaivoja olivat Suomen Joutsen, Louhi ja Sisu, jotka toimivat sukellusveneiden emälaivoina sekä torpedoveneiden emälaiva S/S Von Döbeln. Vuosina 1915 - 1917 Venäjän laivaston vesikone-emälaiva "Orliza" vietti pitkiä aikoja Suomen vesillä, varsinkin Helsingissä. Myös jotkut sotatoimien johdosta tilapäisesti käyttämättömiksi jääneet merenkulkuviranomaisten alukset, kuten majakkalaivat Helsinki ja Storbrotten, toimivat lyhyitä ajanjaksoja emälaivoina. 
Myöhemmin Suomessa niitä oli yksi eli laivaston sukeltajien emälaiva Mursu, joka oli muunnetltu versio Valas-luokan yhteysaluksesta. Aiemmin raivaajasukeltajien emälaivana toimi Öljyntorjunta-alus Hylje.
Luettelo Nightwishin kappaleista

Tämä on luettelo metallimusiikkiyhtye Nightwishin kappaleista. Kappaleita voi järjestää raidan, kappaleen nimen, kappaleen keston, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.
Muut kappaleet ja eri versiot: (lista epätäydellinen)
Kalla (laiva)

Kalla oli vuonna 1963 Rauma-Repola Oy:n Loviisan telakalla rakennettu merenmittaajien tukialus, joka korvasi vanhan Klas Hornin. 
Alus oli uppoamaltaan yli kaksinkertainen eli 920 tonnia verrattuna edeltäjäänsä (425 tonnia). 
Se varustettiin nykyajan mukavuuksilla ja huomattavasti tilavammilla asuintiloilla kuin edeltäjänsä; aluksessa oli tilat yli 50 miehelle.
Kalla rakennettiin ilman omaa kuljetuskoneistoa. Aluksessa oli alun perin vain sähkögeneraattorit. Alus hinattiin paikasta toiseen mittausveneillä. 
Aluksen yhteydessä toimii pääsääntöisesti kahdeksan kymmenmetristä, 105 hevosvoiman dieselillä varustettua mittausvenettä sekä neljä hiukan pienempää apu- ja yhteysvenettä.
Vuonna 1985 aluksen perää jatkettiin ja siihen asennettiin koneisto. Uuteen peräosaan tuli dieselsähköinen konehuone ja aivan perään ulokkeet joiden väliin asennettiin 360 astetta kääntyvä ns. kansiperämoottori. Keskilaivaan asennettiin rungon läpi kulkeva Aquamaster -ruoripotkuri. Näiden avulla alus pystyi liikkumaan kevyellä tuulella itsenäisesti, kovalla tuulella mittausveneet edelleen hinasivat sitä. Koneisto oli noin kolmasosalla pienennetty versio uudemman ja suuremman mittaustukialus Prisman koneistosta, dieselsähköinen ja teholtaan 420 hv.
Alus poistettiin merenmittauskäytöstä vuonna 2002. Tämän jälkeen alus siirtyi Rehab Group Oy:n omistukseen, ja oli joulukuusta 2003 lähtien Matilda-nimisenä Turun Aurajoessa. Yhtiön tarkoituksena oli tehdä aluksesta Bed &amp; Breakfast-tyyppistä majoitusta tarjoava majoitusalus. Hanke ei kuitenkaan koskaan toteutunut ja Matilda myytiin kesällä 2005 ulkomaille.
Lahjatalous

Lahjataloudessa vallitseva tavaroiden ja palveluiden vaihdon muoto ei perustu julkilausuttuun sopimukseen vaihtoon vastaamisesta jollain tietyllä tavalla, vaan hyödykkeet tai palvelut luovutetaan lahjan tapaan ilman selkeästi määriteltyä vastasuorituksen vaatimista. Yleensä lahjataloudessa vallitsee jonkinlainen molemminpuolisuus vaihdossa, jolloin "lahjan" saajalta edellytetään vastaavan arvoisia tavaroita tai palveluita taikka poliittista tukea, uskollisuutta tai jotain muuta hyödyllistä vastinetta. Vaihto voi perustua joissain tapauksissa myös pelkkään lahjan antajan solidaarisuuteen, jalomielisyyteen, uskollisuuden tai kiitollisuuteen. Lahjan antamisesta antajalle koituva arvostus on yleensä tärkeässä osassa lahjatalouteen perustuvien yhteisöjen toimintalogiikassa.
Lahjatalouden käsite eroaa markkinataloudesta ja suunnitelmataloudesta. Ensin mainitussa hintamekanismi huolehtii hyödykkeiden ja palveluiden jaosta, ja jälkimmäisessä hyödykkeet ja palvelut jaetaan selkeästi määriteltyjen käskyjen ja hallinnoinnin kautta.
Käytännössä lahjataloutta muistuttavaa vaihtoa esiintyy enemmän tai vähemmän kaikissa yhteiskunnissa.
Esimerkkejä lahjataloudesta:
Jotkut anarkistit ovat pitäneet olemassa olevien talousjärjestelmien korvaamista lahjataloudella hyvänä vaihtoehtona.
Lumihauvat

Lumihauvat on Walt Disney Picturesin vuonna 2002 julkaisema koko perheen komediaelokuva. Pääosan esittäjänä on Cuba Gooding Jr.. Elokuvan 33 miljoonan dollarin budjetilla mukaan saatiin "Star Trekistäkin" tuttu Nichelle Nichols sekä R&amp;B-laulaja Sisqó. Myös laulaja-laulunkirjoittaja Michael Bolton esiintyy elokuvassa. Siinä puhutaan englantia mutta myös suomenkielinen ääniraita löytyy.
Elokuvan siperianhuskyt olivat Kortar Kennels -nimisestä kennelistä Ottawasta, Ontariosta.
Juoni.
Miamilainen hammaslääkäri Ted matkustaa Alaskaan hakemaan oikean äitinsä jättämää perintöä, mutta perillä odottaa seitsemän villiä siperianhuskya ja Nana, Tedin äidin bordercollie. Alaskassa, kokonaan poissa elementistään, Tedin on kohdattava haasteita, joita hän ei olisi ikinä edes kuvitellut: lumimyrskyjä, ohutta jäätä, pelottava ja kärttyisä vanha mies nimeltä Salama-Jack (James Coburn), Tedin valjakon aggressiivinen johtokoira Demoni, sekä arktinen haastekilpa, joka on vain kahden viikon päästä.
Koirat.
D.J, Koda, Buck ja Floyd esiintyvät myös elokuvassa Eight Below.
Ottar Haalogalantilainen

Ottar Haalogalantilainen oli 800- ja 900-lukujen taitteessa elänyt viikinki ja tutkimusmatkailija, joka antoi laajan selvityksen Euroopan pohjoisosista. Ottarin suullinen matkakertomus kirjoitettiin muistiin muinaisenglannin kielellä Alfred Suuren toimittaman Paulus Orosiuksen maailmanhistorian liitteeksi.
Ottarin kertomus on kuuluisa ennen kaikkea Bjarmian kuvauksestaan. Se on myös ensimmäinen lähde, jossa esiintyy kansallisuudennimi norjalainen (Norðmonna, gen.).
Ottarin mukaan hän oli kaikkein pohjoisimpana asunut norjalainen. Saadakseen tietää minne asti maa ulottuu, Ottar purjehti pohjoiseen rannikkoa pitkin. Koko matkan aikana hän ei nähnyt kuin fennejä, kunnes saapui suuren joen suussa sijainneeseen viljavaan maahan. Täällä asui vaaleatukkaisia ihmisiä, jotka puhuivat melkein samaa kieltä kuin fennit. Ottar pystyi keskustelemaan näiden bjarmien kanssa ja sai selville asioita heidän maastaan.
Ottarin kertomus on julkaistu lukuisia kertoja myös suomeksi, mm. teoksessa "Suomen historian dokumentteja" sekä monissa historiallisissa tutkimuksissa.
Meridian

Meridian () on venäläinen tietoliikennesatelliitti, jotka korvaavat Molnija-radan tietoliikennesatelliitteja. Ne korvannevat myös sotilaallisten Parus-paikannussatelliittien viestiyhteyksiä. Satelliittien operaattori on Venäjän avaruusvoimat. 
Ne toimivat 900–39 000 kilometriä korkeilla Molnija-kiertoradoilla.
Meridian on pääasiassa merenkulun tietoliikennesatelliitti. Se välittää myös Pohjoisen jäämeren jäätilannetta seuraavien lentokoneiden mittausdatan rannikkoasemille. Sitä käytetään myös muuhun Siperian tietoliikenteeseen. Meridian korvaa vuosina 1965–2004 laukaistut Molnija-1-sarjan tietoliikennesatelliitit.
Valmistus.
Satelliitit toteuttaa entinen NPO Prikladnoi Mehaniki eli Rešetnjov-yritys. Satelliittirungon on lännessä arveltu olevan sama kuin Glonass-satelliiteissa – on arveltu, että sen elektroniikka on paineistetussa säiliössä, jolla välteltään tyhjiön estävän teknologian tarve, mutta tämä voi olla pelkkä arvaus.
Satelliitit.
Sarjan ensimmäinen satelliitti laukaistiin 24. joulukuuta 2006 Sojuz 2-1a-kantoraketilla, jossa on Fregat-moottori ylimpänä rakettivaiheena. 
Toinen laukaistiin 24.12.2006.
21.5.2009 laukaisu kuvattiin länsimaisessa mediassa sotilaallisen tietoliikennesatelliitin laukaisuksi. Jälleen kerran Lavotškinin valmistama Fregat-rakettivaihe ei toiminut kunnolla, sen toinen poltto sammui liian aikaisin ja kolmas käynnistys avaruudessa epäonnistui.
Neljäs laukaistiin 4. toukokuuta 2011.
Luhta

Luhta eli vataja on tulvavaikutteinen suo, joka sijaitsee vesistön vaikutuspiirissä. Luhtia tavataan etenkin maankohoamisrannikolla, mutta myös järvien, jokien ja purojen tulvamailla. Luhtien puuntuottokyky on maan kosteuden vuoksi huono. Luhdat jaetaan puustoisiin luhtiin, pensaikkoluhtiin ja avoluhtiin.
Samassa paikassa voi esiintyä kaikkia kolmea päätyyppiä: aivan rannassa sara-, osmankäämi- tai järviruokovaltaista avoluhtaa, sitten pajujen ja suomyrtin luonnehtimaa pensaikkoluhtaa ja lopuksi hieskoivu- ja leppävaltaista puustoista luhtaa. Luhdat ovat siis metsä- ja vesiekosysteemin vaihettumisvyöhykkeitä, joilla on hyvin suuri merkitys luonnon monimuotoisuudelle. Maankohoamisrannikolla luhdan eri päätyypit edustavat usein maankohoamisen jälkeisen sukkession eri vaiheita.
Puustoisten luhtien pääpuulaji on tavallisesti tervaleppä, harmaaleppä tai hieskoivu. Luhdat ovat usein kulonkiertämiä eli alueita, jotka välttyvät metsäpaloilta, ja siksi arvokkaita metsäluonnon monimuotoisuudelle. Puustoisten luhtien pintakasvillisuudessa on usein samoja piirteitä kuin rehevien korpien lajistossa, ja toisinaan samalla kohteella voi olla useiden eri suotyyppien piirteitä. Tervaleppäluhdalle läheinen suotyyppi on tervaleppäkorpi, joka on luonnonsuojelulain tarkoittama arvokas elinympäristö.
Pensaikkoluhdat ovat tavallisesti pajukkoisia. Avoluhdilla puolestaan vallitsevia kasvilajeja ovat muun muassa osmankäämi, järviruoko ja kaislat. Kun puhutaan "järvenrantakaislikosta", kyseessä onkin yleensä järviruokovaltainen luhta.
Sekä pensaikko- että avoluhdat ovat linnuston kannalta erittäin tärkeitä alueilta. Puustoiset luhdat, joissa on paljon leppä- ja koivulahopuustoa, voivat olla pikkutikan tai valkoselkätikan elinympäristöjä. Rantaluhdat voivat lisäksi toimia vesistöjen suojavyöhykkeenä, joka voi pidättää hakkuuaukealta, ojitusalueelta tai pellolta valuvia humusaineita ja ravinteita. Luonnontilaiset tai luonnontilaisen kaltaiset luhdat lasketaan metsälain tarkoittamiin arvokkaisiin elinympäristöihin. Niiden suojeluun pätevät samat perusperiaatteet kuin reheviin korpiin ja lettoihin. Maaperän muokkaaminen ja ojittaminen on metsälain nojalla kiellettyä.
Perinteisessä maataloudessa luhdalla on tarkoitettu avoluhtaa, jolta on tehty heinää. Puustoisesta luhdasta on perinteisesti käytetty muita nimiä, kuten vataja tai rantalepikko. Heinäntekoon käytetyt luhdat ovat lähes kokonaan hävinneet maan eteläosista kuivatuksen, järvenlaskujen sekä jokien ruoppaamisen ja oikaisun takia.
Brooke Burns

Brooke Elizabeth Burns (s. 15. maaliskuuta 1978 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Baywatch" ja "Ally McBealissä".
Burns oli naimisissa näyttelijä Julian McMahonin kanssa vuosina 1999–2001, ja heillä on yksi lapsi. Burns kihlautui näyttelijä Bruce Willisin kanssa vuonna 2003, mutta kihlaus päättyi eroon vuonna 2004. Burns on seurustellut vuodesta 2007 lähtien Dominic Purcellin kanssa.
Burnsin niska murtui sukellusonnettomuudessa vuonna 2005, mutta hän toipui onnettomuudesta hyvin.
Olympiarenkaat

Olympiarenkaat on olympialaisten symboli, joka koostuu viidestä toisiinsa ketjumaisesti yhdistyvästä renkaasta (sininen, keltainen, musta, vihreä ja punainen) valkoisella pohjalla. Renkaat voidaan esittää myös yksivärisinä. Renkaat esiintyvät olympialipussa.
Renkaiden symboliikkaa on tulkittu eri tavoin, mutta Kansainvälisen olympiakomitean mukaan olympiarenkaat ilmaisevat olympialiikkeen toimintaa, ja ne edustavat maailman viittä maanosaa ja olympialaisiin eri puolilta maailmaa kokoontuvia urheilijoita.
Muita tulkintoja ovat olleet muun muassa:
Olympialipun kuusi väriä (renkaiden värit ja valkoinen pohja) edustavat maailman kansakuntia, sillä vähintään yksi lipun väreistä esiintyy kaikissa maailman valtioiden lipuissa. Alun perin lipun kuusi väriä edustivat kaikkien vuoden 1914 aikaisten kansallislippujen kaikkia värejä.
Alkuperä.
Pariisissa vuonna 1914 järjestetty Kansainvälisen olympiakomitean kongressi päätti ottaa olympiarenkaat olympialiikkeen symboliksi. Paroni de Coubertin ilmoitti suunnitelleensa symbolin 20. olympialaisiin. Hän kirjoitti viiden toisiinsa linkittyvän renkaan viittaavan ihmiskunnan yhtenäisyyteen: ”Tämä on todella kansainvälinen tunnus.”
Olympiarenkaat vihittiin käyttöön kesäkuussa 1914. Olympiarenkaista on sittemmin tullut yksi maailman tunnistettavimmista tunnuksista ja rauhan symboli. 
Urheiluhistorioitsija Karl Lennatzin mukaan olympiarenkaita luodessaan de Coubertinia saattoi innoittaa Dunlop-renkaiden mainos. Noihin aikoihin paroni oli tutkiskellut tarkkaan aikakauslehteä, jossa oli kuvituksena viisi polkupyörän rengasta. 
Tunnuksen käyttö alkoi yleistyä vuoden 1936 Berliinin olympialaisia edeltävänä aikana. Järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Carl Diem halusi soihdunkantoseremonian alkavan Delfoista. Hän teetti sinne merkkikiven, jonka sivuun on kaiverrettu olympiarenkaat. Toisen tiedon mukaan olympiarenkaat kaiverrettiin kiveen Leni Riefenstahlin elokuvan "Olympia" lavastusta varten. Natsit halusivat uskotella olympialaisten symbolin ilmestyneen Delfoin sumusta. 
Kivi kaiverruksineen jäi paikalleen. Tutkiessaan vuonna 1984 Kreikassa arkeologisten kaivausten paikkaa urheiluhistorioitsija Robert Barney kumartui sitomaan kengännauhaa ja huomasi sään pieksemässä kivessä viisi toisiinsa linkittyvää rengasta. Olympialaisiin erikoistunut Barney uskoi törmänneensä läpimurtoon, ja näin syntyi uskomus, jonka mukaan tunnus oli ollut osa jo Olympian kisoja.
Moesia

Moesia () oli antiikin aikainen alue osin nykyisen Serbian ja osin nykyisen Bulgarian alueella. Moesiassa asui lähinnä traakialaisia ja illyrialaisia, ja se sai nimensä siellä asuneen traakialaisen moesi-heimon mukaan. Pohjoisessa Moesian rajana oli Tonava. Moesian lounaisosa tunnettiin Dardaniana.
Moesia liitettiin Rooman valtakuntaan keisari Augustuksen aikana, ja siitä tuli Moesian provinssi. Aluksi Moesiaa hallitsi legaatti. Keisari Domitianus jakoi Moesian kahdeksi provinssiksi luoden sen länsiosasta Moesia superiorin provinssin ja itäosasta Moesia inferiorin provinssin. Sen jälkeen kun roomalaiset luopuivat Dacian provinssista keisari Aurelianus muodosti Moesian keskiosasta Dacia Aureliana -nimisen provinssin. Keisari Diocletianus puolestaan erotti noin vuonna 283 Dardanian alueen omaksi Dardanian provinssikseen. Hän nimesi myös jäljelle jääneen Moesia superiorin uudelleen Moesia primaksi ja jakoi Moesia inferiorin kahtia Moesia secundaksi ja Scythiaksi eli Scythia minoriksi.
Näin merkittävimmät muutokset provinsseissa historian saatossa olivat:
Vuonna 376 keisari Valens salli goottien asettua asumaan Moesiaan, ja heistä käytetään nimitystä mesogootit. 600-luvulla slaavit valtasivat Moesian ja perustivat Bulgarian ja Serbian.
Kuuloliitto

Kuuloliitto (aiempi nimi "Kuulonhuoltoliitto", alun perin "Suomen Huonokuuloisten Huoltoliitto") on huonokuuloisten, kuuroutuneiden sekä tinnituksesta kärsivien kansalais- ja kuntoutusjärjestö. Liitto on perustettu vuonna 1930, ja sillä on 86 jäsenyhdistystä. Jäseniä yhdistyksissä on noin 16 000 (tilanne vuonna 2020). Toimintansa liitto rahoittaa muun muassa STEAn tuella. Kuuloliitto on Sosten jäsenjärjestö.
Kuuloliiton keskustoimisto sijaitsee Valkeassa talossa Helsingissä. Lisäksi liitolla viisi toimipistettä ympäri Suomea sekä Kopolan kurssikeskus Kuhmoisissa.
Liiton uudet säännöt hyväksyttiin vuoden 2008 syksyllä liittokokouksessa. Samalla päätettiin nimenmuutoksesta: "Kuulonhuoltoliitosta" tuli tammikuussa 2009 "Kuuloliitto".
Vuonna 2023 liiton puheenjohtaja oli Jouni Aalto ja varapuheenjohtaja Janne Alkki.
Talous.
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille vuosina 2014–2016 oli 10 000 € / vuosi.
Harold Lockwood (vanhempi)

Harold A. Lockwood (12. huhtikuuta 1887 Newark, Yhdysvallat – 19. lokakuuta 1918 New York) oli 1910-luvun yhdysvaltalainen mykkäelokuvien näyttelijä.
Lockwood esiintyi usein yhdessä näyttelijä May Allisonin kanssa, jonka kanssa hän oli mukana yli 25 elokuvassa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Lockwood esiintyi muun muassa D. W. Griffithin elokuvassa "Suvaitsemattomuus" vuonna 1916. Hän kuoli 31-vuotiaana espanjantautiin, joka levisi siihen aikaan maailmalla pandemiana.
Hänen poikansa on näyttelijä Harold Lockwood (nuorempi) (s. 1908).
Gerard van Honthorst

Gerard van Honthorst (myös Gerrit van Honthorst, Gherardo della Notte, 1590–1656) oli hollantilainen taidemaalari, joka oli kotoisin Utrechtista. Hän opiskeli Italiassa vuosina 1610–1614. Tämän jälkeen hän palasi Hollantiin ja perusti Utrechtiin oman koulun, josta tuli hyvin suosittu. Vuonna 1623 hän toimi kiltansa johtajana. Vuonna 1637 hän muutti Haagiin hovimaalariksi.
Van Honthorstilla oli tapana muuttaa kaikki kohtaukset sijoittumaan yöhön.
Dale Hunter

Dale Hunter (s. 31. heinäkuuta 1960, Petrolia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi hyökkääjänä 1407 NHL-ottelua Quebec Nordiquesissa, Washington Capitalsissa ja Colorado Avalanchessa. Hunter muistetaan parhaiten liigan jäähytilaston kakkossijasta ja siitä, että hän ei koskaan voittanut Stanley Cupia. Lähimmäksi hän pääsi vuonna 1998, kun Capitals pelasi finaaleissa häviten Detroit Red Wingsille. Pelaajauransa jälkeen Hunter jatkoi valmentajana. Hän valmensi 2001–2011 OHL-seura London Knightsia. Marraskuussa 2011 Hunterista tuli Washington Capitalsin väliaikainen päävalmentaja kauden loppuun. Tämän jälkeen hän palasi takaisin osa-omistamansa OHL-seuran päävalmentajaksi ja presidentiksi.
Hunter on myös ainoa pelaaja NHL:n historiassa, kuka on kyennyt tekemään yli 1000 pistettä ja saman aikaisesti kerännyt yli 3000 jäähyminuuttia.
Bongo

Bongo ("Tragelaphus eurycerus") on Afrikan sademetsissä elävä metsäantilooppien suvun sorkkaeläinlaji.
Ulkonäkö.
Bongo on 170–250 cm:n pituinen ja painaa 240–400 kg. Sen ruskeassa turkissa on 14–15 kellertävän vaaleaa poikkijuovaa. Lisäksi bongolla on päässä ja kaulassa valkoisia laikkuja ja viiruja. Kummallakin sukupuolella on sarvet, mutta uroksella ne ovat isommat, jopa 80 cm pitkät. Bongon lyyramaisesti kaartuvat sarvet ovat tyypilliset kierteissarviantilooppien suvulle. Muista suvun lajeista bongo eroaa kuitenkin niin paljon, että se on sijoitettu omaan alasukuunsa "Boocerus".
Levinneisyys.
Bongon laaja levinneisyys ulottuu Guinea-Bissausta Keniaan keskisessä Afrikassa. Ugandan, Togon ja Beninin kannat ovat häviämässä tai hävinneet.
Elintavat.
Bongo elää yleensä pareittain tai pienissä ryhmissä. Se on hyvin arka, eikä sen elintavoista tiedetä vielä paljoakaan. Bongot viihtyvät jokien varsilla kasvavissa bambutiheiköissä tai sellaisten vesistöjen läheisyydessä, joiden laitamilla on tiheä kasvillisuus. Ravinto koostuu hedelmistä, lehdistä ja ruohoista. Naaras synnyttää yhdeksän kuukauden kantoajan jälkeen yhden vasan, jota se hoitaa kuusi kuukautta. Bongo tulee sukukypsäksi 20 kuukauden ikäisenä ja voi elää 19 vuotta.
Uhat.
Bongo ei toistaiseksi ole uhanalainen vaikka on monilla alueilla harvinaistunut tai hävinnyt. Laji luokitellaan silmälläpidettäväksi ja sen Ghanassa elävä alalaji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen 3. Kenian asuva alalaji Vuoribongo on erittäin uhanalainen ja luonnossa on 140 yksilöä. Ne lisääntyvät paremmin eläintarhoissa ja Amerikassa 400.
Norkys Batista

Norkys Yelitza Batista Villaroel (s. 30. elokuuta 1977 Caracas) on venezuelalainen missi, näyttelijä ja malli.
Varhaiset vuodet.
Norkys Batista syntyi Caracasissa 30. elokuuta 1977 kolmantena yhteensä kahdeksasta lapsesta Luis Oswaldo Batistalle ja Migdals Villarroelille. Hän eli lapsuutensa ja nuoruutensa El Ciprés de Las Adjuntas -kaupunginosassa lounaisessa Caracasissa.
Ura.
Batista aloitti uransa mallina eri ohjelmissa ja mainoksissa. Julkisuuteen hän nousi sijoituttuaan ensimmäiseksi perintöprinsessaksi vuoden 1999 Miss Venezuela -kilpailussa. Hänelle myönnettiin erikoismaininnat parhaasta hymystä ("la mejor sonrisa") sekä kuvauksellisuudesta ("miss fotogénica"). Vuonna 2000 Batista voitti kauneuskilpailut Miss Atlántico Internacional ja Miss Latina Internacional. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin Reinado Internacional del Café 2000 (semifinalisti) ja Miss Mesoamérica 2000 (1. perintöprinsessa).
Vuonna 2002 Batista tarjottiin sivuosaa telenovelassa "Juana la Virgen" (Ihmeiden aika). Samana vuonna hän näytteli telenovelassa "Mi Gorda Bella" (Tuhkimotarina) Chiquinquirá Lorenzin roolin. Tuhkimotarinan jälkeen Batista näytteli RCTV:n telenovelissa "Estrambótica Anastasia" (2004), "Amor a palos" (2005) ja "La Trepadora" (2008), Telemundon telenovelassa "Flor Salvaje" (2011) sekä viimeisimpänä Venevisiónin telenovelissa "Mi ex me tiene ganas" (2012) ja "De todas maneras Rosa" (2013). 
Lokakuussa 2014 Batista kertoi aloittavansa vuoden 2015 alussa Panamassa telenovelan "Una Maid en Paitilla" kuvaukset. 
Batista on julkaissut kaksi kalenteria (2004 ja 2006) sekä vuonna 2013 oman uimapukumalliston. 
Yksityiselämä.
Batista meni naimisiin managerinsa Leonardo Luttingerin kanssa Caracasissa 3. toukokuuta 2003. Suhde päättyi avioeroon vuonna 2010. Heillä on liitosta yksi yhteinen lapsi, 20. tammikuuta 2006 syntynyt poika.
Adam Oates

Adam Oates (s. 27. elokuuta 1962 Weston, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Oatesia ei ikinä varattu NHL:ään, vaan hän teki Detroit Red Wingsin kanssa sopimuksen vapaana pelaajana kesällä 1985. Detroitista matka jatkui St. Louis Bluesiin, jossa hänet tunnettiin Brett Hullin tutkaparina. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1985–2004 kaikkiaan 1 337 ottelua. Hän pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa kahtena kautena, vuonna 1998, jolloin hänen edustamansa Washington Capitals hävisi Detroit Red Wingsille, ja vuonna 2003, jolloin hänen edustamansa Mighty Ducks of Anaheim hävisi New Jersey Devilsille. Oates on yksi maineikkaimmista pelaajista, jotka eivät ole voittaneet NHL:n mestaruutta. Oates pelasi uransa aikana yhteensä seitsemässä NHL-seurassa.
Oates on toiminut pelaajauransa jälkeen jääkiekkovalmentajana. Hän toimi kauden 2009–2010 NHL-seura Tampa Bay Lightningin apuvalmentajana ja vuodet 2010–2012 samassa tehtävässä New Jersey Devilsissä. Kaudella 2011–2012 Devils ylsi Stanley Cup -finaaleihin asti. Kesällä 2012 Oates palkattiin Washington Capitalsin päävalmentajaksi. Samana päivänä ilmoitettiin, että hänet valitaan joulukuussa Hockey Hall of Fameen.
Nobatia

Nobatia oli keskiaikainen kristitty kuningaskunta Pohjois-Nubiassa. Se perustettiin mahdollisesti vuoden 297 tienoilla ja omaksui varhain koptilaisen kristinuskon. Vuonna 701 Nobatia liittyi tuntemattomista syistä Mukurraan. Se on voinut tosin tapahtua jo ennen vuoden 652 muslimihyökkäystä, sillä arabi-lähteet puhuvat vain yhdestä kristitystä valtiosta alueella. Nobatia säilytti kuitenkin jonkinlaisen autonomian, ja jotkut arabi-lähteet kutsuvat valtakuntaa "Mukurran ja Nobatian kuningaskunnaksi", mikä voi viitata kaksoismonarkiaan.
Nobatia oli Nubian osista lähinnä Egyptiä ja oli siksi kovimman arabialaistumisen ja islamilaistumisen paineen alaisena. Viimeiset osat kristittyä Nobatiaa kuuluivat Dotawon kuningaskuntaan kunnes Sennarin sulttaanikunta valloitti sen vuonna 1504.
Alwa

Alwa (myös "Alwah", "Alodia") oli kaupunki ja valtio nykyisen Sudanin alueella. Se oli eteläisin Nubian kolmesta kristitystä kuningaskunnasta. Kaksi muuta olivat Nobatia ja Mukurra pohjoisessa.
Kušin kuningaskuntaan kuulunut Alwa mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 431 eaa. Sen uskotaan tarkoittaneen Valkoisen-Niilin ja Atbaran välistä aluetta. Kreikkalaiset historioitsijat kutsuivat sitä Meroen saareksi. Alwan kaupunki se sijaitsi Niilin itärannalla Atbaran suun eteläpuolella. Arkeologisissa kaivaukset sieltä on löydetty palatsien, temppelien, asuinrakennusten ja nekropolien jäänteitä, joista vanhimmat ovat 700–800-luvuilta eaa. Valtion nimenä Alwa esiintyy 500-luvun egyptiläisissa asiakirjoissa. Sen pohjoisraja oli Niilin viidennellä kataraktilla ja eteläraja Valkoisen-Niilin ja Sinisen-Niilin välisen Geziran alueen eteläpuolella.
Aluksi Alwa oli kušin kuningaskunnan jäänne, joka oli säilyttänyt alkuperäisen väestönsä, ylimystönsä ja hallitustapansa. Sillä oli yhteyksiä Aksumiin, Nobatiaan ja Egyptiin. Suhteet Mukurraan olivat vihamieliset. Varhaisella keskiajalla Alwa oli Nubian valtioista mahtavin. Sen kulttuuri kehittyi etupäässä afrikkalaisten perinteiden pohjalta.
Bysanttilainen lähetyssaarnaaja Longinus kastoi Alwan kuninkaan vuonna 580. Maan kristillinen hiippakunta toimi Aleksandrian patriarkan alaisuudessa. Pääkaupunki siirrettiin 700–800-lukujen vaihteessa Sobaan nykyisen Khartumin lähelle. 800-luvun alussa kuningas Johannes yhdisti Alwan ja Nubian. Yhtenäisen Nubian hajottua 1200-luvulla Alwaa johtivat omat hallitsijat. Arabit valloittivat maan 1400-luvun lopussa. Kristinusko säilyi siellä 1500-luvulle saakka.
Armoton (sarjakuvahahmo)

Armoton on fiktiivinen henkilö ja superrikollinen Marvel Comicsin sarjakuvissa. Ainutlaatuisen luonteensa ja tappavien ansojensa ansiosta hänestä tuli yksi suosituimmista rikollisista Marvelin sarjakuvissa ja hän on esiintynyt useissa eri lehdissä. Vaikka Armoton esiintyy ainoastaan hetken tarinoissa, ollen yleensä ainoastaan vieraileva vihollinen, hän on taistellut useapia sankareita vastaan, kuin useat muut superroistot. Hän ei ole kuitenkaan kertaakaan onnistunut voittamaan yhtäkään heistä. Armottoman ensiesiintyminen tapahtui "Marvel Team-Up" -lehden numerossa 65 (1978). Hahmon loivat Chris Claremont ja John Byrne.
Suomessa Armoton esiintyi ensimmäisen kerran "Hämähäkkimies Special II" -julkaisun toisessa numerossa (1989).
Mauno Jokipii

Mauno Olavi Jokipii (21. elokuuta 1924 Helsinki – 2. tammikuuta 2007 Jyväskylä) oli suomalainen historiantutkija, Jyväskylän yliopiston historian professori ja saman yliopiston historian laitoksen perustaja.
Elämä.
Mauno Jokipiin vanhemmat olivat teologian tohtori Aapeli Erhard Jokipii ja Frida Josefina Winter. Mauno Jokipii pääsi ylioppilaaksi vuonna 1943 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1948, maisteriksi 1950, lisensiaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1957.
Jokipii oli kansainvälisesti tunnettu toisen maailmansodan tutkija ja tuottelias tutkija ja kirjoittaja, jonka johdolla Jyväskylän yliopistossa kehitettiin etenkin paikallishistorian tutkimusta. Toisen maailmansodan ja 1900-luvun Suomen ohella Jokipii tutki myös 1600-luvun Suomea ja Suomen varhaisinta keskiaikaa.
Jokipiin vuonna 1968 julkaisema teos "" oli pitkään arvovaltaisin kuvaus suomalaisen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonan vaiheista. Vuonna 2019 väitettiin, että Jokipii olisi teoksessa peitellyt ja vääristellyt mahdollisiin sotarikoksiin viittaavia tietoja muun muassa muuntelemalla alkuperäislähteistä tekemiään suoria lainauksia. Kokenut historiantutkija kirjoitti lainauksessaan alkuperäisen lausekkeen "...yli sata ryssää ammuttiin" sijasta "...yli sata ryssää sai surmansa." Dosentti André Swanströmin mukaan ”Jokipii näyttää myyneen rehellisyytensä ja tutkijan etiikkansa SS-miesten ja erityisesti Kalervo Kurkialan maineen varjelemisen hyväksi”. Toisaalta tuon yhden virheellisen lainauksen merkitys on katsottu todistusvoimaltaan hyvin vähäiseksi toisessa asiaa koskevassa lehtiartikkelissa. Väitettä, että Jokipii olisi tietoisesti pyrkinyt salaamaan asioita, ei tue myöskään se, että hän on luovuttanut kaiken suomalaisia SS-miehiä koskevan laajan lähdeaineistonsa Kansallisarkistoon kaikkien turkijoiden käyttöön. Myös Swanström on omassa tutkimuksessaan käyttänyt tätä aineistoa.
S/S Von Döbeln

S/S Von Döbeln oli Wasa Ångfartygs AB:n ja Suomen höyrylaivaosakeyhtiön matkustajahöyrylaiva, joka liitettiin ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän keisarikunnan laivastoon ja toisessa maailmansodassa Suomen laivastoon.
Rakentaminen.
Wasa Ångfartygs AB rakennutti aluksen Tukholmassa W. Lindbergin telakalla vuonna 1876.
"von Döbelniksi" ristityn aluksen pituus oli 55,46 metriä, leveys 7,96 metriä ja syväys 3,96 metriä. Sen vetoisuus oli 666 bruttorekisteritonnia (413 nettorekisteritonnia) ja nopeus oli vuoteen 1929 9,5 solmua ja sen jälkeen 11 solmua. Laivassa oli 1876–1929 yksi 450 hevosvoiman kaksisylinterinen kompoundihöyrykone ja vuosina 1929–1954 kaksi kaksisylinteristä kompoundihöyrykonetta, joiden kummankin teho oli 300 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli I luokassa 64 ja II luokassa 18.
Liikennöinti.
Alus kuljetti matkustajia ja rahtia Tornion ja Pietarin välisellä reitillä, kunnes Wasa Ångfartygs AB myytiin Suomen Höyrylaiva Oylle 13. huhtikuuta 1892 ja alus, joka oli tuolloin Turun ja Tukholman liikenteessä, sen mukana. "Von Döbeln" kulki pääasiassa Tukholma-Suomi-Pietari -linjalla.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli Pietarissa. Se pakko-otettiin Venäjän keisarikunnan laivastolle 21. syyskuuta 1914. "Von Döbeln" muutettiin miinanraivaajaksi, jolloin se aseistettiin kahdella konekiväärillä. Alus nimettiin miinanraivaaja No. 2:ksi (Tralstsik). Venäläisten lähdettyä Helsingistä 13. huhtikuuta 1918 laiva jäi satamaan. Se palasi sitten takaisin SHO:n haltuun. Maailmansodan jälkeen laiva kulki Suomen ja Tukholman väliä. "Von Döbelniin" vaihdettiin vuonna 1929 kone sekä höyrykattilat "S/S Torneåsta".
Käyttö merivoimissa.
Suomen merivoimat osti vuonna 1940 aluksen tilattujen moottoritorpedoveneiden emälaivaksi, missä tehtävässä se oli koko sodan ajan itäisellä Suomenlahdella. Alusta ja siihen tukeutuneita moottoritorpedoveneitä vastaan hyökkäsi 25. toukokuuta 1943 Teikarissa seitsemän Neuvostoliiton ilmavoimien lentokonetta, jolloin "Von Döbelnin" lähistölle osuneista pommeista osui alukseen toistasataa sirpaletta haittaamatta aluksen toimintaa. Hyökkäyksessä haavoittui ainoastaan kolme miehistönjäsentä.
Sodan jälkeen alus oli miinanraivaajien emälaivana raivauskauden loppuun eli vuoteen 1954. Helsingin romuliike romutti aluksen Pansiossa vuonna 1954. Erikoisuutena kerrotaan, että hyttien sisustusta purettaessa laudoitusten sisältä löytyi kieltolain ajalta peräisin ollut avaamaton konjakkipullo.
Luv’

Luv’ on Alankomaista kotoisin ollut musiikkiyhtye, joka aloitti toimintansa 1970-luvulla. Ryhmän perusti tuottaja Hans van Hemert. Yhdessä säveltäjä Piet Souerin ja manageri Han Meijerin kanssa he kirjoittivat kappaleen "My Man", jonka jälkeen valittiin kolme naista, punatukkainen José Houbee, blondi Marga Scheide ja brunette Patty Brard, joista muodostettiin Luv'. Kappaleesta muodostui hitti sekä Alankomaissa että Belgiassa.
Vuonna 1977 televisio-ohjelmaan nimeltä Waldolala tarvittiin tunnuslaulu ja Luv' äänitti kappaleen "U.O. me (you owe me)" josta tuli heidän seuraava hittinsä. Sitä seurasi "You're the Greatest Lover" josta tuli heidän ensimmäinen ykköshittinsä ja heistä tuli eräs kotimaansa suosituimmista yhtyeistä. Yhtye saavutti menestystä myös Sveitsissä, Englannissa, Saksassa ja Ranskassa. He äänittivät kolmannen albuminsa myös espanjaksi ja siitä tulikin menestys Espanjassa.
Patty Brard jätti yhtyeen 1980 ja hänen tilalleen tuli Ria Tielsch. Uusi ryhmä ei kuitenkaan menestynyt enää yhtä hyvin ja yhtye lakkautettiin. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa yhtye yritti comebackia mutta menestys jäi vaisuksi. 2005 ryhmä aloitti jälleen toimintansa.
Formula 1 -kausi 1971

Formula 1 -kausi 1971 oli 22. Formula 1 -kausi. Se alkoi 6. maaliskuuta ja päättyi 3. lokakuuta 1971 11:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Jackie Stewart, ja valmistajien mestaruuden Tyrrell.
Stewart voitti mestaruuden 29 pisteen erolla Ronnie Petersoniin, joka oli tuohon aikaan suurin piste-ero ennätys. Tämän ennätyksen rikkoi vasta kaudella Nigel Mansell.
Ruusuritari

Ruusuritari () on Richard Straussin kolminäytöksinen ooppera, joka sai ensi-iltansa vuonna 1911 Dresdenin Hofoperissa. Teos oli harmonioiltaan perinteisempi kuin säveltäjän aikaisemmat oopperat, kuten "Salome" ja "Elektra", ja siitä tuli suurmenestys. Se kuuluu yhä maailman eniten esitettyihin oopperoihin. Straussin "Ruusuritari" oli aikansa menestyksekkäin näyttämöteos.
Musiikista.
"Ruusuritarissa" Strauss palaa "Elektran" osittaisesta atonaalisuudesta perinteiseen sointi- ja harmoniakuvaan. Kuuluisan hopearuusun sointivärin salaisuus on kolmen huilun ja kolmen sooloviulun, harpun ja celestan soittama korkea melodisista duurisoinnuista koostuva teema. Strauss käyttää oopperassaan kolme kertaa valsseja paroni Ochsin yhteydessä. Myös viittauksia Mozartin musiikkiin on löydetty. Myös nopeat tunteiden vaihtelut muistuttavat Mozartin oopperoita. Kolmannen näytöksen trioa pidetään yhtenä Straussin kauneimmista sävellyksistä. Säveltäjän toivomuksesta se soi hänen hautajaisissaan. 
Tapahtumapaikka ja -aika.
Wien, Maria Teresian ensimmäisten hallitusvuosien aikana noin vuonna 1750.
Juoniseloste.
I Näytös
Nuoren ja komean Octavianin ja marsalkattaren aamuinen syleily keskeytyy odottamattoman vieraan saapuessa. Ruhtinattaren maalaisserkku Ochs von Lerchenau on löytänyt itselleen uuden morsiusehdokkaan ja tarvitsisi nyt nuorukaisen, joka suorittaisi kosinnan paronin puolesta. Octavian on valepukeutunut kauniiksi sisäköksi ja saa heti paronin huomion. Marsalkatar ehdottaa Octaviania paronin palvelukseen. Marsalkattaren aamuvastaanotto alkaa. Paikalle saapuu kaikenlaista väkeä. Ruhtinatar jää yksin huoneeseensa. Ruhtinatar huomaa oman maallisen katoavaisuuden merkityksen. Octavian ei ymmärrä rakastajattarensa tuntemuksia.
II Näytös
Faninalin palatsissa odotetaan ruususeremonian alkamista. Ruusuritari Octavian tulee ojentamaan hopearuusun paronin rakastetulle, Faninalin tyttärelle Sophielle ja samalla lumoutuu tämän kauneudesta. Sophien mielestä paroni käyttäytyy sopimattomasti ja hakee turvaa Octavianin luota. Nuoret syleilevät toisiaan. Paroni Ochs haastaa Octavianin kaksintaisteluun. Taistelussa paroni saa pienen haavan, mutta tekee siitä suuren numeron. Octavian häädetään ja Faninal määrää tyttärensä Sophien paronin vaimoksi. Valepukuinen sisäkkö-Octavian on keksinyt juonen Sophien pelastamiseksi. Paroni saa Octavianin kutsun tapaamiseen. Paroni menee ansaan ja uneksii uusista lemmenseikkailuista valssin tahdissa.
III Näytös
Majatalossa valmistellaan tapaamista. Octavian ilmestyy paikalle sisäköksi pukeutuneena ja varoo menemästä liian lähelle paronia, jottei paljastaisi itseään. Octavian on lähettänyt Faninalille viestin, jotta tämä saisi sulhasen kiinni itse teossa. Faninal saapuu ja näkee Ochsin todellisen luonteen ja peruuttaa häät. Ruhtinatar saapuu ja älyää tilanteen. Hän päästää irti Octavianista eikä asetu vastustamaan kahden nuoren rakastavaista liittoa.
Natalia Barbu

Natalia Barbu (s. 22. elokuuta 1979 Bălți) on moldovalainen poplaulaja. Hänet valittiin edustamaan maataan Eurovision laulukilpailuun 2007 kappaleella ”Fight”, ja hän sijoittui finaalissa kymmenenneksi 109 pisteellä. Barbusta tuli maansa kolmas euroviisuedustaja. Maan aiemmat osallistumiskerrat olivat vuosina 2005 ja 2006. Barbu edusti maataan myös vuoden 2024 Euroviisuissa, kappaleella ”In the Middle”.
Barbu on julkaissut muun muassa singlen "Ingerul meu" (Enkelini), joka pysyi Romanian Top 100 -listalla yksitoista viikkoa.
11. kesäkuuta 2011 hän meni naimisiin miljonääri Toni Sotan kanssa. Heillä on poika Victor (s. 24. joulukuuta 2011).
Haastattelu.
Natalia antoi Wikipedialle haastattelun.
Manilahamppu

Manilahamppu eli manilla ("Musa textilis", ) on monivuotinen banaanikasveihin kuuluva trooppinen kasvi, jota viljellään kuitukasvina. Manillakuidut saadaan rungon ympärillä olevista lehtitupista murskaamalla ja kaapimalla irti. Manilahamppu on kotoisin Filippiineiltä ja Borneolta, jossa sitä vielä pääasiallisesti viljellään.
Manilla on luonnonkuiduista vahvin. Se on karkeaa, mutta hyvin taipuisaa. Kuitu on väriltään kellertävä. Manillaa käytetään köysien ja purjehdustarvikkeiden raaka-aineena, sillä se kestää merivettä paremmin kuin sisali ja hamppu, eikä ime itseensä vettä yhtä paljon, joten se ei myöskään homehdu tai mätäne niin helposti kuin muut kuidut. Lisäksi manilla on hyvin kevyt kuitu. Se on jopa 20 prosenttia kevyempää kuin hamppu. Manilla kutistuu voimakkaasti kastuessaan.