tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Finströmin pappila

Finströmin pappila (ruots. "Finströms prästgård") on Finströmin kunnassa Ahvenanmaalla sijaitseva pappila, eli kirkkoherran virka-asunto. Nykyinen puinen päärakennus on valmistunut arkkitehti Magnus Armfeltin piirustusten mukaisesti vuonna 1899.
Historia.
Vanhat pappilat.
Pappilan entinen päärakennus valmistui kirkkoherra Daniel Backmanin virkaanastumisen jälkeen 1700-luvun lopulla. Alun perin tämä uusi pappila piti rakentaa vielä vanhemman vuonna 1698 valmistuneen pappilarakennuksen paikalle, mutta kirkkoherra Backman piti paikkaa epäterveellisenä. Tästä syystä pappila siirrettiin Finströmin kirkon kakkoispuolella olevalle mäelle. Pappilassa oli valmistuttuaan mansardikatto ja viisi huonetta. Kirkkoherra oli omalla kustannuksellaan sisustanut myös ullakkohuoneet. Lisäksi rakennuksen salin kahdessa ikkunassa oli kitatut suuret lasiset ruudut pieniruutuisten lyijypuiteikkunoiden sijasta, jotka tuolloin olivat yleisempiä. Huoneiden sisustus oli muutenkin miltei ylellinen.
Kirkkoherra Frans Petter von Knorring rakennutti mansardikattoisen pappilan viereen aumakattoisen asuinrakennuksen 1800-luvun puolivälin tienoilla. Rakennuksia yhdisti niiden väliin sijoitettu keittiösiipi. Kirkkoherra Knut Emil Sonckin aikana vanhaa pappilaa uudistettiin ja muun muassa katto muutettiin harjakatoksi.
Nykyinen pappila.
Ajatus kokonaan uuden virkatalon rakentamisesta heräsi 1800-luvun lopulla ja muun muassa kirkkoherran nuorin poika arkkitehti Lars Sonck teki luonnoksia uudesta pappilasta. Kirkonkokous ei kuitenkaan pitänyt Sonckin suunnitelmista ja työ annettiin arkkitehti Magnus Armfeltille. Uusi pappilarakennus, joka käsitti yhdeksän huonetta valmistui 1899. Pappilalle siirrettiin myös tuulimylly Ämnäsin kylästä.
Superjuoksija

Superjuoksija on suomenhevosravuri, joka on juossut kilpailussa kilometriajan 1.20,0 alittaneen tuloksen. Ensimmäinen superjuoksija oli Viesker, joka juoksi tuloksen 1.19,9 Mikkelin raviradalla heinäkuussa 2002 Suurmestaruusajossa. Nopein superjuoksijoista on Suomen ennätystä 1.18,2 hallitseva V.G. Voitto. Se saavutti tuloksen Suurmestaruusajossa 2024, jossa myös toiseksi tullut Evartti juoksi saman ajan. Nuorimpana superjuoksija-rajan saavutti Weikko, joka juoksi 4-vuotiaana ajan 1.19,9.
Päivä kerrallaan (albumi)

Päivä kerrallaan on suomalaisen laulaja-näyttelijä Jon-Jon Geitelin 26. maaliskuuta 2021 julkaistu ensimmäinen studioalbumi.
Ernest d’Hervilly

Ernest Marie d’Hervilly (26. toukokuuta 1839 Batignolles-Monceau, Seine – 18. marraskuuta 1911 Champigny-sur-Marne) oli ranskalainen kirjailija.
Rautatieinsinöörinä työskennellyt d’Hervilly kirjoitti huvinäytelmiä, historiallisia ja seikkailuromaaneja, tapainkuvauksia ja lastenkirjoja. Hänen kertomuksensa "Historiantakaisen pojan seikkailut" ("Aventures d’un petit garçon préhistorique en France", 1888) käännettiin venäjäksi ja julkaistiin neuvostoaikaan lapsille muokattuna.
Päivä kerrallaan

Päivä kerrallaan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Riposto

Riposto on kunta Sisilian itäosassa. Se kuuluu Catanian metropolikaupunkiin. Riposto oli alkuaan varastoalue, joka kehittyi kaupungiksi 1800-luvulla. Sittemmin se on kasvanut kaupunkirakenteeltaan yhteen länsipuolisen Giarren kanssa.
Maantiede.
Riposto sijaitsee Joonianmeren rannalla, linnuntie-etäisyys Cataniasta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Messinasta 60 kilometriä lounaaseen.
Riposton frazionet ovat Altarello, Archi, Carruba, Quartirello ja Torre Archirafi.
Historia.
Riposton historia liittyy läheisesti Mascaliin, jonka kreivikuntaan se kuului. Riposton varastomakasiineihin (riposti) kerättiin kreivikunnan tuotteita. Paikkakunnalle alkoi muuttaa asukkaita pohjoisesta Messinasta, mutta ennen kaikkea etelästä Acirealesta, jonka asukkaat muokkasivat kulmakuntaa hedelmä- ja viinitarhoiksi. Venetsialainen mahtisuku Pasini kehitti alueen talouselämää 1700-luvulla.
Seuraavana vuosisatana Riposto oli kehittynyt vauraaksi kauppapaikaksi, ja se itsenäistyi Giarren kunnasta 1842. Kehitystä avitti 1860-luvulla avattu rautatieyhteys Cataniasta Messinaan. Riposto kukoisti 1800-luvun lopulla, ja kaupungissa oli useiden maiden konsulaatteja. Maailmansotien välisenä aikana Riposto rappeutui tuonti- ja vientitoiminnan hiivuttua. Se liitettiin uudelleen Giarreen 1939: uuden kunnan nimi oli ensin Giarre-Riposto ja sittemmin Ionia. Tämä vaihe jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Giarre ja Riposto erotettiin toisistaan jo 1945.
Riposton pääkirkko on uusklassinen Basilica di San Pietro, joka valmistui 1865. Vanhin kirkko on Chiesa della Madonna della Lettera, joka on rakennettu neljästi: 1100-luvulla, renessanssin aikana, 1700-luvulla ja vuonna 1868. Torre Archirafissa sijaitsee 1700-luvulla rakennettu barokkipalatsi Palazzo dei Principi Natoli.
Talous ja liikenne.
Riposton pääelinkeinoja ovat matkailu, kalastus ja maatalous (sitrushedelmät, viinirypäleet, perunat). Ripostoa yhdistää sisämaan kaupunkeihin 111-kilometrinen raideyhteys Ferrovia Circumetnea. Riposton kautta kulkee myös raideyhteys Messina–Syrakusa. Kaupunkia palvelee kaksi rautatieasemaa: Stazione di Giarre-Riposto ja Stazione di Riposto. Autostrada A18 kulkee Riposton länsipuolitse. Lähin kansainvälinen lentoasema on Aeroporto di Catania-Fontanarossa noin 30 kilometriä Ripostosta etelään.
Viljo Nordman

Viljo Adolf Nordman (26. kesäkuuta 1889 Helsinki – 2. lokakuuta 1978) oli suomalainen lyseon lehtori ja Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti.
Nordmanin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Adolf Nordman ja Ida Karolina Nyström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1931. Nordman teki opintomatkoja Saksaan 1923–1930 sekä Lontooseen,
Leideniin, Brysseliin ja Hampuriin 1931–1932. 
Nordman oli Oulun ruotsalaisen keskikoulun suomen- ja ruotsinkielen nuorempana lehtorina 1917–1921, Porin tyttölyseon ruotsinkielen vanhempana lehtorina 1921–1923, Tampereen lyseon lehtorina 1923–1927, Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1927–1931 sekä Porvoon ruotsalaisen lyseon lehtorina 1933–1952. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina vuodesta 1939 lähtien.
Viljo Nordman oli naimisissa vuodesta 1942 Anna Armia von Hertzenin (s. 1900) kanssa, joka oli kirjailija Frans Emil Sillanpään entinen toinen puoliso.
Viikkomessu

Viikkomessu on arkipäivänä vietetty lyhyt messu. Sitä varten on esimerkiksi Suomen evankelis-luteriaisen kirkon Jumalanpalvelusten kirjassa oma järjestys ja ohjeet.
Viikkomessuun sisältyy messun tärkeimmät ja keskeisimmät osat, tosin pelkistetymmässä muodossa. Viikkomessua voidaan viettää arkipäivänä joko aamulla (aamumessu), iltasella (iltamessu) tai se voi olla teemamessu, jota sävyttää tietty messua varten valittu teema. Viikkomessu voi olla myös jossain erityistilanteessa vietetty messu kuten koulujen lukuvuoden alkamisen tai päättymisen aikaan vietetty messu.
Viikkomessuun voi liittyä myös hiljaisuutta, aikaa mietiskelylle tai vapaalle rukoukselle.
Ruotsin kirkon käyttämässä kirkkokäsikirjassa arkipäivänä vietettävässä messussa seurataan messun järjestystä, jossa ei ole niin paljon kiinteitä osia kuin päämessussa. Viikkomessussa evankeliumin sijasta voidaan lukea jokin muu raamatunteksti ja laulaa vähemmän virsiä kuin päämessussa tai messussa.
Giarre

Giarre on kunta Sisilian itäosassa. Se kuuluu Catanian metropolikaupunkiin.
Maantiede.
Giarre sijaitsee Joonianmeren rannan ja Etnan välisellä alueella, linnuntie-etäisyys Cataniasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Messinasta 61 kilometriä lounaaseen.
Giarren frazionet ovat Altarello, Carruba, Macchia, Miscarello, San Giovanni Montebello, San Leonardello, Santa Maria la Strada, Sciara ja Trepunti. Mascaliin kuuluva Tagliaborsen frazione on Giarren hallinnollisen alueen sisällä, joten se on Mascalin eksklaavi.
Historia.
Giarren alueella on saattanut sijaita muinainen Kallipolisin siirtokunta, mutta asiasta ei ole pitävää näyttöä. Nykyinen Giarre syntyi 1500-luvulla osana Mascalia, ja se sai asukkaita ennen kaikkea Acirealen ja Messinan kaupungeista. Nimen alkuperä on arabialainen. Giarren kehitys vauhdittui vuoden 1693 maanjäristyksen jälkeen, kun konsulitie Via Valeria rakennettiin paikkakunnan kautta. Liikenneyhteyksien kohentuminen, meren läheisyys ja hedelmällinen maaperä avittivat Giarren nousua, joka vihdoin 1815 itsenäistyi Mascalista.
Giarreen kuului myös Riposto, joka erosi siitä 1842. Riposto liitettiin uudelleen Giarreen 1939: uuden kunnan nimi oli ensin Giarre-Riposto ja sittemmin Ionia. Tämä vaihe jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Giarre ja Riposto erotettiin toisistaan jo 1945.
Giarren pääkirkko on uusklassinen Chiesa di Sant'Isidoro, joka vihittiin 1818, mutta joka valmistui lopullisesti vasta 1890. Giarren historiallisen keskustan sydän on suorakulmainen, kaksi neliteräistä kukkakuviota käsittävä Piazza del Duomo, joka rajautuu etelässä Sant'Isidoron kirkkoon. Kukkakuvioiden välissä on dodekagono eli kaksitoistakulmio, jonka sisään on kirjoitettu Mascalin kreivikunnan motto: "Abundantia in turribus tuis".
Giarrea on kutsuttu nimellä "capitale dell'incompiuto", "keskeneräisyyksien pääkaupunki", sillä kaupungin alueella on väkilukuun nähden huomattava määrä valmistumatta jääneitä julkisia rakennuksia.
Talous ja liikenne.
Giarren pääelinkeinoja ovat kaupankäynti, elintarviketeollisuus ja maatalous (sitrushedelmät, vilja, oliivit). Giarren rautatieasema, Stazione di Giarre-Riposto, sijaitsee rataosuudella Messina–Syrakusa. Lisäksi Giarressa on kolme asemaa Ferrovia Circumetnea -radan varrella. Autostrada A18 kulkee Giarren halki. Lähin kansainvälinen lentoasema on Aeroporto di Catania-Fontanarossa noin 30 kilometriä Giarresta etelään.
Juha Paloneva

Juha Paloneva (s. 1976) on valittu Oulun yliopistollisen sairaalan sairaalapalveluiden ensihoidon toimialuejohtajaksi. Aiemmin hän toimi Keski-Suomen hyvinvointialueen sairaalapalveluiden johtajana. Hän vastasi Keski-Suomen Sairaala Novan toiminnasta sekä päivystystoiminnasta sekä osastohoidosta koko Keski-Suomen hyvinvointialueen alueella 1. tammikuuta 2023 alkaen. Sitä ennen oli Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkäri. 
Hän on koulutukseltaan ortopedian ja traumatologian erikoislääkäri, lääketieteen tohtori (LT). Hän toimii Itä-Suomen yliopiston kirurgian professorina (1.10.2019–). Tätä ennen hän toimi määräaikaisena kirurgian professorina Itä-Suomen yliopistossa (1.10.2017–30.9.2019). Osastonylilääkärinä hän toimi vuodesta 2013. Hän on suorittanut Lääkäriliiton erikoislääkärien johtamiskoulutuksen 2012. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin palveluksessa hän ollut vuodesta 2011. Paloneva oli yksi Keski-Suomen hyvinvointialueen hyvinvointialuejohtajan viran hakijoista. 
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin johtajaylilääkärin viransijaisena Paloneva toimi helmikuun 2020 alusta. Aikaisempi johtajaylilääkäri Vesa Kataja irtisanoutui tehtävästä joulukuussa 2020 ja virka julistettiin avoimeksi. Juha Paloneva oli yksi johtajaylilääkärin viran hakijoista. 
Juha Palonevan väitöskirja "Two genes behind PLOSL: Molecular and Pathological Characteristics of the Disease" hyväksyttiin Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa 2003.
Bengt Olof Forsberg

Bengt Olof Forsberg (s. 12. marraskuuta 1941 Oulunkylä) on suomalainen tenori, klassisen laulun ja hengellisten laulujen laulaja.
Athée-sur-Cher

Athée-sur-Cher on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 22 kilometriä Toursin kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on 19 metriä korkea torni "Tour Brandon". Tornin sisähalkaisija on noin kahdeksan metriä ja seinämän paksuus 2,3 metriä. Torni on jäännös 1100-luvulla rakennetusta linnasta, joka tuhoutui satavuotisessa sodassa 1400-luvulla.
Athée-sur-Cherissä on yksi säilynyt linna, "Château de Nitray". Alkuperäinen linna on rakennettu todennäköisesti 1200-luvulla. Linna on kokenut useita muutoksia vuosisatojen kuluessa. Nykyinen renessanssilinna on 1500-luvulta, ja sitä ympäröi 43 hehtaarin laajuinen englantilainen puutarha. Linnan tiloilla on viljelty viiniä 1700-luvulta lähtien. Linnan viinit ovat saaneet AOC Touraine -laatuluokituksen.
Eduard Sobol

Eduard Sobol (s. 20. huhtikuuta 1995 Vilnijansk) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 186-senttimetrinen. Hän edustaa Belgian liigassa pelaavaa Club Bruggea lainalla kotimaansa Šah’tar Donetskista ja on pelannut vuodesta 2016 Ukrainan maajoukkueessa.
Sobol aloitti liigauransa Metalurh Zaporižžjan joukkueessa ja siirtyi vuonna 2013 Šah’tar Donetskiin mutta on sittemmin pelannut myös lainasopimuksilla eri seuroissa Ukrainassa ja Tšekissä. Kesällä 2019 hän siirtyi lainalle belgialaisseura Club Bruggeen. Hän on pelannut Ukrainan pääsarjassa 80 ottelua, Tšekin pääsarjassa 41 ottelua ja Belgian pääsarjassa 56 ottelua. Maaleja hän on tehnyt Tšekissä ja Belgiassa kaksi sekä Ukrainassa yhden. Mestarien liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua Club Bruggen joukkueessa ja Eurooppa-liigassa 16 ottelua eri joukkueissa.
Sobol on pelannut Ukrainan nuorisomaajoukkueissa. Hän nousi Ukrainan A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran syyskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Islantia vastaan. Hän on pelannut yhteensä 21 A-maaottelua, joista 15 ottelussa avauskokoonpanossa. Kesän 2021 EM-kilpailujen alkulohkossa hän tuli toisessa ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan vaihdosta kentälle ottelun viime hetkiksi.
Céré-la-Ronde

Céré-la-Ronde on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Toursin kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on keskiaikainen linna "Château de Montpoupon". 1400-luvulla linna sai renessanssisen ulkomuotonsa, ja se muutettiin asuinrakennukseksi. 1920-luvulla linna varustettiin sähköllä, juoksevalla vedellä sekä keskuslämmityksellä.
Marlos

 Marlos Romero Bonfim, taiteilijanimeltään Marlos (s. 7. kesäkuuta 1988 São José dos Pinhais, Brasilia) on brasilialais-ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa ukrainalaista Šah’tar Donetskia ja on pelannut Ukrainan maajoukkueessa.
Marlos siirtyi kotimaastaan Ukrainaan vuonna 2012. Hän edusti Metalist Harkovaa 2,5 vuotta ja siirtyi kesällä 2014 Šah’tar Donetskiin. Hän on pelannut Ukrainan liigassa 218 ottelua ja tehnyt niissä 66 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 34 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Marlos on pelannut Ukrainan maajoukkueessa lokakuusta 2017 alkaen 26 maaottelua. Ainoan maalinsa hän on tehnyt syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän on tullut vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa.
Selkä vasten selkää

Selkä vasten selkää on suomalaisen laulajaduo Einon ja Aapelin 4. syyskuuta 2020 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumi oli ehdolla vuoden 2021 Emma-gaalassa Vuoden lastenmusiikkialbumi -kategoriassa.
Marcus Valerius Corvus

Marcus Valerius Corvus (371 eaa – 271 eaa.) oli roomalainen sotakomentaja, kuusinkertainen konsuli ja diktaattori. 
Uran alku.
Marcus Valerius syntyi patriisiperheeseen Valeria-sukuun. Hän palveli myöhemmin armeijassa, jossa sai arvonimen Corvus (). Legendan mukaan hän sai arvonimen voitettuaan kaksintaistelussa gallialaisen jätin variksen avustuksella. Legenda kertoo variksen laskeutuneen hänen kypärälleen ja lopulta lentäneen päin vastustajan kasvoja. Corvuksesta tuli tämän jälkeen hyvin kuuluisa. Hänet valittiin konsuliksi 23-vuotiaana, mikä oli erittäin poikkeuksellista.
Samnilaissodat.
Samnilaiset vuoristoheimot alkoivat vuonna 343 eaa. laajentaa alueitaan kohti länttä. He hyökkäsivät Sidisiinin heimon kimppuun ja jatkoivat hyökäten kohti Campaniaan suurinta kaupunkia Capuaa. Tämän jälkeen Campania pyysi apua Roomalaisilta. Pitkään samnilaisten liittolaisina olleet roomalaiset vaihtoivat puolta ja julistivat sodan Samniumia vastaan.
Corvus lähtee Campaniaan.
Rooman liittyessä sotaan joukkoja lähetettiin kahdelle eri alueelle. Toinen konsuli Cornelius Arvina lähti kohti samnilaisia, kun taas Corvus lähti Campaniaan. Campaniassa Corvus kävi Gaurus-vuoren taistelun, joka päättyi voitokkaasti Roomalle. Rooma voitti ensimmäisen samnilaissodan ja laajensi alueitaan. Corvus saavutti diktaattorin arvon.
Myöhempi ura.
Marcus Valerius Corvus toimi luultavasti legaattina toisessa samnilaissodassa (325 eaa). Corvus saavutti sen jälkeenkin useita korkea-arvoisia virkoja.
Hän kuoli vuonna 271 eaa. 100-vuotiaana.
Taiteessa.
Marcus Valerius Corvus esiintyy vuonna 1586 julkaistussa Hendrick Goltziusuksen sarjassa Roomalaisia sankareita, 1586.
Juhani Vikainen

Otto Juhani Vikainen (25. huhtikuuta 1936 Taivassalo – 6. toukokuuta 2020 Rusko) oli suomalainen taidegraafikko ja kuvanveistäjä.
Vikainen kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun vuosina 1952–1955 ja Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssin 1960–1961. Taiteilijan debyytti oli Turun Taideyhdistyksen vuosinäyttely Turun Taidemuseossa vuonna 1958. Vikainen toimi opettajana Turun seudun työväenopistoissa. Hän kuului Suomen Taidegraafikoiden näyttelytoimikuntaan ja johtokuntaan 1980-luvulla. Lisäksi Vikainen oli Suomen Taiteilijaseuran edustajistossa vuosina 1981-1993 sekä Turun Taidegraafikot yhdistyksen hallituksen jäsen 1965–1989, puheenjohtaja 1977–1989, ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1990. Luova Grafiikka yhdistyksen hallituksen jäsen hän oli 1979–1982 ja Suomen Kulttuurirahaston Varsinais-Suomen rahaston hoitokunnan ja työvaliokunnan jäsen vuosina 1992–2001. Turun Taideyhdistys ry/Turun Taidemuseon hallituksen jäsenenä hän toimi vuosina 1979-1992 ja Turun Ateljeetalosäätiön hallituksen jäsenenä 1979–2000.
Hänen isänsä oli professori Jussi Vikainen.
Vikaisen näyttelyitä on ollut Tm-galleriassa, Taidesalonki Husassa ja Taidegraafikoiden galleriassa.
Kalajärven terveysasema

Kalajärven terveysasema on Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen terveysasema, joka toimii Kalajärven palvelukeskuksessa, pohjoisespoolaisessa Kalajärven kaupunginosassa. Terveysasema muutti Kalajärven palvelukeskukseen tammikuussa 1995.
MI-5 – Erikoisjoukkue

MI-5 – Erikoisjoukkue ("Spooks: The Greater Good") on BBC One -kanavan televisiosarjaan "Erikoisjoukkue" ("Spooks") perustuva toimintaelokuva vuodelta 2015. Sen on ohjannut intialaissyntyinen Bharat Nalluri.
Juoni.
Terroristi Qasim (Elyes Gabel) pakenee vankikuljetuksesta. Harry Pearcea (Peter Firth) MI5:n terrorismin vastaisen yksikön johtajaa syytetään paosta koska hän valvoi kuljetusta. Pearce eroaa palveluksesta ja lavastaa oman itsemurhansa. Hän epäilee että MI5:n riveissä on petturi ja saa avukseen Will Hollowayn (Kit Harington) jonka kanssa hän pyrkii estämään terroristien suunnitteleman iskun.
Näyttelijät.
Lähde:
Timothy Castagne

Timothy Castagne (s. 5. joulukuuta 1995 Arlon) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan useimmiten oikealla laidalla pelaava puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia ja on pelannut vuodesta 2018 Belgian maajoukkueessa.
Castagne nousi Genkin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana Belgian liigassa 80 ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua ja teki kaksi maalia. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kolmen kauden aikana Serie A:ssa 75 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kauden 2017–2018 Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua ja kauden 2019–2020 Mestarien liigassa kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Castagne siirtyi syyskuussa 2020 englantilaisseura Leicester Cityyn. Valioliigassa hän teki maalin avausottelussaan West Bromwich Albionia vastaan. Hän oli kaudella 2020–2021 loukkaantumisten vuoksi pariin otteeseen usean viikon ajan poissa kentiltä ja pelasi Eurooppa-liigassa vain kaksi ottelua. Valioliigassa hän pelasi debyyttikaudellaan 27 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän pelasi viisi ottelua Leicesterin voittaessa FA Cupin 2021, muun muassa täydet minuutit puolivälierässä, välierässä ja loppuottelussa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 27 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ja Konferenssiliigassa neljä ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Kausi päättyi Leicesterin putoamiseen Valioliigasta, ja elokuussa 2023 Castagne siirtyi Fulhamiin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Liigacupissa Fulham eteni välieriin ja Castagne pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 24 valioliigaottelua, joista avauskokoonpanossa 17 peliä.
Castagne pelasi Belgian alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän nousi Belgian A-maajoukkueeseen ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 puoliväliin mennessä 54 A-maaottelua, joista 49 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin EM-karsinnoissa kesäkuussa 2019 Kazakstania ja lokakuussa 2019 San Marinoa vastaan. Hän loukkaantui Belgian avausottelussa kesän 2021 EM-kilpailuissa, ja hänen kisansa päättyivät siihen. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täyden ajan Belgian kaikissa kolmessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa Belgian kaikki neljä ottelua ja niissä yhtä lukuun ottamatta täyden peliajan.
Thomas Foket

Thomas Foket (s. 25. syyskuuta 1994 Bryssel) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikealla laidalla pelaava puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Stade de Reimsiä ja on pelannut myös Belgian maajoukkueessa.
Foket aloitti liigauransa Gentin joukkueessa kaudella 2012–2013. Seuraavan kauden hän oli lainalla Oostendessa mutta muutoin hän pelasi Gentissä vuoteen 2018 saakka. Hän voitti Belgian-mestaruuden vuonna 2015. Hänelle kertyi kuuden kauden aikana Belgian liigassa 173 ottelua ja kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin kaudella 2015–2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua.
Foket siirtyi elokuussa 2018 ranskalaisseura Reimsiin. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 32 liigaottelua ja toisella 27.
Foket pelasi Belgian alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Belgian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan ja toisen kerran maaliskuussa 2017 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen marraskuussa 2020 ja on pelannut maaliskuun 2021 loppuun mennessä viisi A-maaottelua, joista yhden avauskokoonpanossa.
Moussa Ali

Mousa Ali () on Etiopian, Eritrean ja Djiboutin välissä oleva 2 021 metrin korkuinen tulivuori.
Torsten Ekbom

Torsten Ekbom (1938 Tukholma, Ruotsi – 2014) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli 1961–1965 toimittajana "Rondossa" ja työskenteli myös "Dagens Nyheterissä".
Ekbomin isä oli lääkäri. Ekbom opiskeli Tukholmassa ja Uppsalassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi.
Ekbomin lähtökohta oli ranskalainen "uusi romaani". Hänen teoksissaan kieli virtaa keskeytyksettä, ja hän kuvaa todellisuutta kollaasimaisina jaksoina. Vastuu tulkinnasta hän antaa lukijalle. Kaunokirjallisuuden hylättyään hän kirjoitti esseitä kuvataiteesta, kirjallisuudesta ja musiikista. Viimeiseksi teokseksi jäi John Cagea käsittelevä "En trädgård av ljud" (2009).
Bashkim Fino

Bashkim Fino (12. lokakuuta 1962 Gjirokastër – 29. maaliskuuta 2021 Tirana) oli albanialainen Albanian sosialistipuolueen poliitikko. Hän on toimi Albanian pääministerinä. Fino kuoli 29. maaliskuuta 2021 kärsittyään COVID-19:stä.
Einar Bragi

Einar Bragi, oikea nimi Einar Bragi Sigurðsson (1921 Eskifjörður, Islanti – 2005 Reykjavik, Islanti) oli islantilainen runoilija ja kääntäjä. Hän kuului islantilaisten modernistien eli atomirunoilijoiden johtajiin. Hän perusti ryhmän julkaisun "Birtingur", joka ilmestyi 1953-1968. Bragin runoissa on nähty yhteyttä Ruotsin fyrtiotalismiin. Hän kirjoitti myös proosarunoja.
Suomennetut runot.
Maj-Lis Holmbergin suomentamia runoja on antologiassa "Ja tunturin takaa kuulet: Islannin sodanjälkeistä lyriikkaa" (Espoo: Weilin+Göös, 1977 )
The Fundamentals of Caring

The Fundamentals of Caring on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Rob Burnett. Elokuvan pääosissa esiintyvät Paul Rudd, Craig Roberts ja Selena Gomez. Juoni perustuu kirjailija Jonathan Evisonin vuonna 2012 julkaistuun romaaniin "The Revised Fundamentals of Caregiving". Elokuva kertoo masentuneesta kirjailijasta, joka päättää auttaa lihasrappeumaa sairastavaa Trevor-nimistä poikaa tämän isän etsimisessä.
Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2016, ja saman vuoden kesäkuussa se julkaistiin Netflixissä. Elokuva keräsi Sundancessa paljon kehuja, kun taas lopulliset arviot ovat olleet vaihtelevia. Metacriticissä elokuva on saanut 55 pistettä 100:sta ja Rotten Tomatoesissa arvosanan 77 %.
Einar Benediktsson

Einar Benediktsson (1864 Elliðavatn, Islanti – 1940 Herdísarvík, Islanti) oli islantilainen runoilija.
Einar oli Islannissa asianajaja ja nimismies, myöhemmin Britanniassa ja Tanskassa liikemies.
Einarin monumentaaliset runot ovat toisinaan vaikeaselkoisia, ja niiden aiheet perustuvat islantilaisiin muinais- ja kansansatuihin, luontoon ja hänen ulkomaanmatkoihinsa. Joissakin runoissa näkyy usko yli-ihmiseen, kuten "Egill Skallaggrimsson" kokoelmassa "Hrannir" (1913).
Anders Ehnmark

Anders Ehnmark (1931 Linköping, Ruotsi – 2019 ) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti yhteiskunnallisia esseitä, muun muassa kokoelman "Maktens hemligheter", joka oli 1980-luvulla Ruotsissa eniten keskustelua herättäneitä esseekokoelmia. Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä P. O. Enquistin kanssa.
Trần Hưng Đạo

Trần Hưng Đạo (n. 1229–1300 Van Kiep, Vietnam), alkujaan Trần Quốc Tuấn ja tunnettu myös nimellä Hung Dao Vuong, oli vietnamilainen sotapäällikkö, joka kukisti kaksi mongolien valloitusyritystä 1200-luvulla. Hän oli eräs ensimmäisistä merkittävistä vietnamilaisista sotilasstrategeista. Nykyisinkin häntä pidetään merkittävänä kansallissankarina Vietnamissa.
1280-luvun alkuvuosina Vietnamin kuningaskunta kohtasi kasvavan uhan Kublai-kaanin johtamien mongolien taholta. Tultuaan valituksi Vietnamin asevoimien ylipäälliköksi Tran kannusti joukkonsa taistelemaan valloittajia vastaan. Kun mongoliarmeija valtasi Punaisenjoen laakson Vietnamin pohjoisosissa suurella armeijalla vuosina 1283–1284, Tran aluksi väisti maahantunkeutujia ja vastasi uhkaan puolustavalla strategialla. Hän käytti mongoleja vastaan sissitoimintaa ja poltetun maan taktiikkaa, minkä jälkeen hän ryhtyi vastahyökkäykseen, vapautti Vietnamin pääkaupungin valloittajien otteesta ja ajoi nämä takaisin Kiinan alueelle.
Mongolit yrittivät Vietnamin valloitusta toiseen otteeseen vuonna 1287. Jälleen Tran joukkoineen antoi mongoleiden ensin vallata pääkaupungin ennen ryhtymistään vastahyökkäykseen. Ratkaisutaistelut käytiin Bạch Đằng -joella vuonna 1288. Kublai-kaanin džonkit houkuteltiin hyökkäämään pitkin vesistöä, jonka pohjaan oli upotettu rautakärkisiä keihäitä: strategia, joka oli peräisin aikaisemmalta vietnamilaiselta soturilta Ngô Quyêniltä.
Katariina Lonka

Katariina Lonka (s. 4. huhtikuuta 1995 Hamina) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Ikaalisten Urheilijoita. Hänen valmentajansa on Jari Isometsä ja hän asuu Nummelassa.
Lonka on moninkertainen nuorten sarjojen SM-mitalisti ja N23-sarjan suomenmestari vuodelta 2017. Hän on myös naisten viestinhiihdon suomenmestari vuodelta 2021, Ikaalisten Urheilijoiden joukkueessa.
Sipurasaarenliituri

Sipurasaarenliituri ("Hylopetes sipora") on Indonesian kuuluvalla Siporan saarella tavattava nuolihäntäliituri. Lajin ekologia tunnetaan huonosti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Sipurasaarenliiturien ruumiin pituus on noin 140 mm ja paino 89,2 g. Vatsapuoli on ruskeankeltainen tai ruskeanoranssi. Rinnalla on valkoinen laikku. Häntä on ruskeanmusta. Sen juuri on hieman vartta vaaleampi ja hännänpää on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sipurasaarenliituria tavataan ainoastaan Indonesian Sumatran länsipuolella sijaitseviin Mentawaisaariin kuuluvalla Siporan saarella. Saarella on kokoa 845 km². Lajin elinympäristö käsittää pääasiassa aarniometsiä. Sen muusta ekologiasta tiedetään vain hyvin vähän.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sipurasaarenliiturin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kantojen uskotaan olevan laskussa, joskin niiden kokoa ei tunneta. Sipurasaarenliituria uhkaa sen elinympäristön häviäminen, kun metsiä hakataan puuteollisuuteen, polttopuuksi ja viljelymaan raivauksen takia.
Leif Nylén

Leif Paul Nylén, salanimi Peter Husberg, (1939 Trondheim, Norja – 2016) oli ruotsalainen kirjailija, kriitikko ja muusikko. Hän oli 1968–1970 taideaikakauslehti "Palettenin" toimittaja ja vuodesta 1972 "Dagens Nyheterin" taide- ja kirjallisuuskriitikko.
Nylén oli ruotsalaisen yhtyeen Blå Tågetin rumpali ja kirjoitti sille tekstejä.
Nylénin isä oli professori Paul Nylén, ja hänen puolisonsa oli Louise Waldén.
Mentawainliituri

Mentawainliituri ("Iomys sipora") on Indonesiaan kuuluvilla Siporan ja Pohjois-Pagain saarilla tavattava eteläaasianliituri. Sen elintapoja ei tunneta ja vuonna 1991 tehdyissä kenttätutkimuksissa ei löydetty yhtäkään yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Mentawainliiturien naaraiden ruumiin pituus on 179,5 mm ja hännän pituus 195,5 mm. Urosten vastaavat lukemat ovat 196 mm ja 175 mm. Mentawainliituri on selkäpuoleltaan tummanruskea. Häntä on lähes musta. Vatsapuoli on vaaleampi. Korvat ovat karvattomat. Naarailla on kaksi nisäparia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mentawainliituria tavataan Indonesian Mentawaisaariin kuuluvilla Siporan ja Pohjois-Pagain saarilla. Koko levinneisyysalueella on kokoa ehkä noin 2 582 km². Kaikki tunnetut mentawainliiturit tunnetaan kuitenkin vain viideltä eri kohteelta. Lajin elinympäristö käsittää aarniometsiä 500 metrin korkeuksille merenpinnasta. Lajin elintavoista ei tiedetä juuri mitään.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt mentawainliiturin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Indonesian kansallismuseon kenttätutkimuksissa vuonna 1991 ei löydetty yhtäkään yksilöä. Laji saattaakin olla jo kadonnut kokonaan, joskin sitä ei ole virallisesti luokiteltu mahdollisesti sukupuuttoon kuolleeksi lajiksi.
Lajin pääasiallinen uhka on sen elinympäristön katoaminen. Sen asuttamia metsiä kaadetaan esimerkiksi puuteollisuuden tarpeisiin ja viljelymaaksi.
Fredrik Jansson

Axel Fredrik Salomon Jansson (12. elokuuta 1858 Helsinki – 5. toukokuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen juristi, asianajaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Janssonin vanhemmat olivat laamanni, valtiopäivämies August Fredrik Jansson ja Rosalie Karolina Josefina Saurén ja puolisot vuodesta 1886 Sigrid Aurora Becker (k. 1900) ja vuodesta 1902 Olga Karolina Reincke. Jansson tuli ylioppilaaksi 1876, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1882 ja sai varatuomarin arvon 1885. Hän perusti asianajotoimiston kollegansa kanssa 1885, mutta toimi ensin senaatissa ylimääräisenä kopistina 1886 ja rautatiehallituksessa notaarina 1887. Jansson oli myös kutomoliikkeen perustaja ja johtaja ja omisti Nordsjön kartanon. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1891 aina kuolemaansa saakka. Jansson oli porvarissäädyssä Raahen edustaja valtiopäivillä 1891 ja Helsingin edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Coregonus bezola

Coregonus bezola on hävinneeksi lajiksi luokiteltu ranskalainen siikalaji. Sitä ei ole havaittu ainoasta tunnetusta elinpaikastaan Bourgetjärvestä 1960-luvun jälkeen.
"Coregonus bezola" oli enintään 32 senttimetrin mittainen. Slkäpuolen väri vaihteli kellertävästä ruskehtavaan. Kyljet olivat hopeiset kellertävällä vivahteella. Lajilla oli 26–33 siivilähammasta ja kylkiviivalla 81–87 suomua. Lajin lisääntymisaika oli tammi-helmikuussa. Kutu tapahtui 70–80 metrin syvyydessä mutapohjalla.
Paikallisille kalastajille tehtyjen haastattelujen mukaan laji on hävinnyt Bourgetjärvestä 1960-luvulla. Viimeinen dokumentoitu näyte on kerätty 1800-luvun lopulla.
Rubén Vargas

Rubén Estephan Vargas Martínez (s. 5. elokuuta 1998 Adligenswil) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa.
Seurajoukkueura.
Vargas nousi Luzernin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2017–2018 ja pelasi Sveitsin liigassa kahden kauden aikana 50 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. 
Heinäkuussa 2019 hän siirtyi saksalaisseura Augsburgiin. Hän pelasi 5,5 kauden aikana Bundesliigassa 154 ottelua ja teki niissä 20 maalia. Hän teki kaksi maalia syyskuussa 2019 kolmannessa bundesliigaottelussaan Werder Bremeniä vastaan.
Tammikuussa 2025 Vargas siirtyi espanjalaisseura Sevillaan vuoteen 2029 ulottuvalla sopimuksella. Sevilla maksoi hänestä 2 miljoonan euron siirtokorvauksen. Kevätkaudella 2025 Vargas pelasi 11 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Maajoukkueura.
Vargas pelasi vuosina 2018–2019 Sveitsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. 
Vargas pelasi Sveitsin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Kolmannessa ottelussaan Vargas teki maalin, kun vastustajana oli jälleen Gibraltar. Toisen maajoukkuemaalinsa hän teki maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Suomea vastaan, kolmannen syyskuussa 2021 ystävyysottelussa Kreikkaa vastaan, neljännen marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan, viidennen maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan, kuudennen marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan, seitsemännen kolme päivää edellisen jälkeen EM-karsintaottelussa Kosovoa vastaan ja kahdeksannen EM-kilpailujen 2024 neljännesvälierässä Italiaa vastaan. Yhdeksännen ja kymmenennen maalinsa hän teki 25. maaliskuuta 2025 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan.
Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Italiaa ja Turkkia vastaan sekä neljännesvälieräottelussa Ranskaa ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. Jatko-ottelut ratkaisseissa rangaistuspotkukilpailuissa hän teki maalin Ranskaa vastaan mutta epäonnistui maalinteossa joukkueensa neljäntenä laukojana Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Sveitsin kaikki neljä ottelua. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa neljä ottelua ja tuli vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. Voitokkaassa neljännesvälierässä Italiaa vastaan hän syötti Sveitsin ensimmäisen maalin ja teki itse toisen. Vargas on pelannut lokakuun alkuun 2025 mennessä 54 A-maaottelua, joista 37 ottelua avauskokoonpanossa.
Unioni uuden tasavallan puolesta

Unioni uuden tasavallan puolesta (ranskaksi L'Union pour la nouvelle Républiquee, UNR) oli 1. lokakuuta 1958 perustettu ranskalainen poliittinen puolue, joka tuki silloista pääministeriä Charles de Gaullea vuoden 1958 presidentinvaaleissa.
Historia.
UNR voitti marraskuussa 1958 pidetyissä vaaleissa 206 paikkaa 579: stä.
Vuonna 1962 UNR ryhmittyi Gaullistisen työväenliiton (ranskaksi: Union démocratique du travail, UDT) kanssa muodostamaan UNR-UDT. He voittivat 233 paikkaa 482: sta, mikä on hieman vähemmän kuin ehdoton enemmistö. 35 itsenäistä republikaania lisäsi tukeaan UNR:lle. Vuoden 1965 presidentinvaaleissa de Gaulle valittiin jatkokaudelleen.
Vuonna 1967 UNR: n ehdokkaat juoksivat otsikolla Viidennen tasavallan demokraattien unioni (Union des démocrates pour la Ve République, UD-Ve) ja voittivat 200 paikkaa 486: sta.
UNR nimettiin uudelleen tasavallan puolustuksen unioniksi vuonna 1968 ja myöhemmin tasavallan demokraattien liitoksi vuonna 1971.
Tasavallan demokraattien liitto

Tasavallan puolustusliitto, vuodesta 1968 Tasavallan demokraattien liitto, (, vuodesta 1968 "Union des Démocrates pour la République", lyhennettynä UDR) oli ranskalainen poliittinen puolue, joka oli olemassa vuosina 1967–1976. Puolue perustettiin Unioni uuden tasavallan puolesta puolueen lopetettua vuonna 1967.
Arpa on heitetty

Arpa on heitetty tarkoittaa seuraavia asioita:
Kultasädekaisla

Kultasädekaisla ("Cyperus esculentus") on sädekaisloihin kuuluva monivuotinen kasvi. Se kasvaa enintään metrin korkuiseksi. Kasvi muodostaa juurimukuloita, joita hyödynnetään myös ihmisravintona. Kukinto koostuu kimpusta tähkiä varren päässä. Kultasädekaislalle ominaista on, että tähkylät ovat kullanvärisiä.
Lajiin kuuluu muunnos kastanjasädekaisla eli maakastanja ("Cyperus esculentus" var. "sativus"). Toisinaan siemenkaupoissa sitä myydään nimellä maamanteli ja erikoiselintarvikkeena myös nimellä tiikeripähkinä. Pähkinöistä näissä muistuttaa vain maku, minkä vuoksi pähkinöille allergiset saattavat voida syödä näitä mukuloita. 
Kultasädekaisla on laajalle levinnyt laji, jota esiintyy Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa, lähes koko Afrikassa, Etelä-Euroopassa, Lounais- ja Etelä-Aasiassa. Se kasvaa muun muassa soilla ja kausikosteilla niityillä.
Indonesianpikkuliituri

Indonesianpikkuliituri ("Petinomys lugens") on Indonesian Mentawaisaarilla tavattava pikkuliituri. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Indonesianpikkuliituri on pikkuliituriksi suhteellisen suurikokoinen. Naaraiden ruumiin pituus on 258,3 mm ja hännän pituus 225,8 mm. Urosten vastaavat lukemat ovat 250 mm ja 215 mm. Painoa molemmilla on noin 433 g. Väritykseltään indonesianpikkuliituri on kauttaaltaan savunruskean musta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Indonesianpikkuliituria tavataan Indonesian Mentawaisaariin kuuluvilla Siberutin, Siporan ja Pohjois-Pagain saarilla Sumatran länsipuolella. Sen elinympäristö käsittää trooppisia ja subtrooppisia metsiä. Yksilöitä tiedetään esiintyvän myös kookos- ja banaaniplantaaseilla. Sen sijaan sen elintavoista tiedetään vain hyvin vähän.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt indonesianpikkuliiturin vaarantuneeksi lajiksi. Sen kantojen kokoa ei tunneta, mutta niiden uskotaan olevan laskussa. Lajia uhkaa etenkin sen elinympäristöjen nopea katoaminen hakkuiden ja maanviljelyksen tieltä.
Afrikansormihirssi

Afrikansormihirssi ("Eleusine coracana") on yksivuotinen viljana viljelty heinälaji. Se kasvaa 60–200 senttimetriä korkeaksi. Heinän kukinto jakautuu sormimaisiin muutaman senttimetrin pituisiin terttuihin. Jyvä on tummanruskea, kooltaan 1,5–2,5 millimetriä. Tuhat jyvää painaa noin 3,2 grammaa.
Afrikansormihirssi kasvaa alkuperäisenä Keski-Afrikassa. Sitä viljellään Afrikan ja Aasian kuivilla alueilla. Se soveltuu hyvin viljeltäväksi kuivilla seuduilla, koska jyvät voi olla lepotilassa viikkoja, ja heti sateiden tullessa ne itävät, ja afrikansormihirssi on valmis korjattavaksi puolentoista kuukauden kasvuajan jälkeen. Se tunnetaan ravitsevana viljakasvina, joka sisältää tärkkelyksen lisäksi myös kalsiumia, rautaa ja aminohappoja. Haittapuolena on, että afrikansormihirssin viljely on työvoimavaltaista, mikä saa maanviljelijät suosimaan köyhissä maissa ravitsemuksellisesti heikompien viljojen, kuten maissin ja durran sekä maniokin tuotantoa.
Hopeapampaheinä

Hopeapampaheinä eli pampaheinä ("Cortaderia selloana") on kookkaaksi kasvava monivuotinen heinälaji. Se on hyvin voimakaskasvuinen, yhdestä kolmeen metriä korkea. Laji esiintyy alkuperäisenä eteläisessä Etelä-Amerikassa: Boliviasta ja Etelä-Brasiliasta Chileen ja Argentiinaan. Tulokaslajina sitä esiintyy paljon alkuperäisaluettaan laajemmin, muun muassa Pohjois- ja Keski-Amerikassa, Etelä-Euroopassa, Australiassa, useissa Afrikan ja Aasian maissa. Hopeapampaheinää käytetään koristekasvina. Sillä on kookkaat, muodoltaan järviruokoa muistuttavat röyhyt, vaikkakin pampaheinien suku on läheisintä sukua Euroopassa kasvavista heinistä tyystin erinäköisille hinoille ("Danthonia").
Elefanttisulkahirssi

Elefanttisulkahirssi eli elefanttiheinä ("Cenchrus purpureus" tai "Pennisetum purpureum") on heinälaji, joka sijoitetaan lähteestä riippuen joko harjasheinien tai sulkahirssien sukuun. Se on monivuotinen, pystykasvuinen ja vankkakortinen, yhdestä kuuteen metriä korkeaksi kasvava heinä.
Elefanttisulkahirssi kasvaa alkuperäisenä melko laajasti Afrikassa. Tulokaslajina sitä esiintyy alkuperäisaluettaan laajemmin, muun muassa Yhdysvalloissa, Meksikossa, Väli-Amerikassa, laajasti Etelä-Amerikassa, Etelä-Afrikassa, Madagaskarilla, Kiinassa, Indokiinassa, Indonesiassa ja Uudessa-Guineassa.
Synsepalum dulcificum

Synsepalum dulcificum on sapotillakasveihin ja taikamarjoihin kuuluva kasvilaji. Se on pensas tai pieni puu, jolla on soikeat–suikeat ehyet nahkeat lehdet ja pitkulaiset, marjamaiset, kypsinä punavioletit hedelmät. Laji kasvaa luonnonvaraisena Länsi- ja Keski-Afrikassa Norsunluurannikon, Ghanan, Beninin, Nigerian, Kamerunin, Keski-Afrikan tasavallan, Gabonin, Kongon tasavallan ja Kongon demokraattisen tasavallan alueilla.
Lajin erikoisuus on sen hedelmien kypsinä sisältämä glykoproteiini mirakuliini, joka pystyy tilapäisesti vaikuttamaan ihmisen kielen makureseptoreihin ja vähentää happaman maun aistimista. Vaikka hedelmät ovat itsessään lähes mauttomia, niitä syönyt aistii muut happamat tai kirpeät maut makeina. Marjojen kanssa nautitaan usein tästä syystä esimerkiksi sitrushedelmiä tai palmuviiniä. Marjan vaikutus syöjän suussa kestää pari tuntia. Mirakuliini hajoaa lämmitettäessä, joten vaikutus toimii vain tuoreissa kypsentämättömissä marjoissa. Marjojen käyttö on levinnyt Afrikasta joihinkin muihin maihin, kuten Japaniin. Etenkin Japanissa sitä käyttävät diabeetikot tai muuten erityisiä ruokavalioita seuraavat tehdäkseen vähäkalorisesta ruuasta makeaa.
Juovakotkarausku

Juovakotkarausku ("Aetomylaeus bovinus") on kotkarauskuihin kuuluva rustokalalaji. 
Juovakotkarauskun levymäinen vartalo voi kasvaa 222 cm leveäksi. Se on vaaleanruskea, selkäpuolella on useita kalpeanharmaita juovia.
Juovakotkarauskua tavataan Atlantilla, Välimerellä ja Intian valtameren länsiosissa. Se elää jokisuissa, laguuneissa ja mannerjalustoilla aina 150 metrin syvyyteen asti.
Juovakotkarausku on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Rauskut joutuvat usein kalastuksen sivusaaliiksi, mutta niitä kalastetaan myös tarkoituksella.
Uudenseelanninperhoslepakko

Uudenseelanninperhoslepakko ("Chalinolobus tuberculatus") on aitolepakkoihin kuuluva lepakkolaji, joka on Uuden-Seelannin kotoperäinen nisäkäs. Se on äärimmäisen uhanalainen, ja sitä uhkaavat vieraslajit sekä elinympäristöjen häviäminen sekä pirstaloituminen. Sitä tavataan pääsääntöisesti vain Uuden-Seelannin alkuperäisissä lauhkeissa metsissä.
Levinneisyysalue ja elinympäristö.
Uudenseelanninperhoslepakko on Uuden-Seelannin kotoperäinen nisäkäslaji, jota tavataan Pohjois- ja Eteläsaarella sekä Stewartinsaarella. Sen pääasiallinen elinympäristö on alkuperäiset lauhkeat metsät. Pesäkoloja on löytynyt kuitenkin myös kalkkikivikallioista, luolista, rakennuksista sekä vieraslajeista, kuten salavista, montereynsypresseistä ja montereynmännyistä. Yksilöitä tavataan satunnaisesti myös maatalousalueilla.
Käyttäytyminen.
Uudenseelanninperhoslepakot ovat varsin liikkuvia lepakoita, ja yhdyskunnan elinpiiri voi olla yli 150 neliökilometriä. Uudenseelanninperhoslepakot nukkuvat joko yksinään tai pienissä ryhmissä puiden koloissa. Naaraat ovat koiraita todennäköisimmin pienissä ryhmissä. Uudenseelanninperhoslepakot saalistavat lentäviä hyönteisiä. Naaraan uskotaan synnyttävän vuosittain yhden poikasen.
Kanta ja uhat.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee uudenseelanninperhoslepakon äärimmäisen uhanalaiseksi, ja sen populaatiokoon on arveltu pienentyneet 1980-luvun puolivälistä 2020-luvun alkuun yli 80 prosentilla. Laji onkin harvinainen tai jopa hävinnyt monilta elinalueilta, joissa sitä aikaisemmin tavattiin yleisesti.
Uudenseelanninperhoslepakon suurimmat uhat ovat vieraslajit sekä elinympäristöjen häviäminen ja heikkeneminen. Vieraslajeista kärpät, rotat ja kissat saalistavat lepakoita, ja jotkut vieraslajit puolestaan ovat sen kilpailijoita. Erityisesti Pohjoissaarella metsäkato ja metsien sirpaloituminen ovat jatkuva ongelma.
Vankkakitahautoja

Vankkakitahautoja ("Serranochromis robustus") tai vankkapetoahven on Afrikan joissa ja järvissä elävä kirjoahvenlaji.
Vankkapetoahven voi kasvaa yli puoli metriä pitkäksi ja painaa kuusi kiloa.
Vankkakitahautojaa tavataan Malawi- ja Malombejärvissä ja niihin laskevissa joissa.
Vankkakitahautoja on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sen kanta on pienentynyt ylikalastuksen ja elinympäristöä tuhoavien kalastusmenetelmien takia. Laji on myös herkkä kalataudeille, jotka ovat vakavasti uhanneet sen sukulaislajeja.
Amorphophallus paeoniifolius

Amorphophallus paeoniifolius on vehkakasveihin ja pökkövehkoihin kuuluva kasvilaji. Sen lajinimi "paeoniifolius" viittaa kasvin lehtien muistuttavan pioneja. Se on tunnettu Aasiassa juureskasvina, joka tuottaa suuria tärkkelyspitoisia mukuloita ja sitä on viljelty vuosisatojen ajan. Indonesiassa "Amorphophallus paeoniifolius" on viljellyin mukulakasvi. Kasvin maanalaiset juurimukulat ovat tummanruskeita, litistyneen pyöreitä, kooltaan jopa 50 × 30 senttimetriä. Ne voivat painaa enimmillään 15 kg. Mukulan keskeltä nousee sateenvarjomainen lehdekäs varsi ja kasvin kukkiessa pökkövehkoille tyypillinen kukinto, jossa suojuslehti muodostaa tötterön puikelon ympärille.
Laji esiintyy alkuperäisenä Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Intiasta ja Etelä-Kiinasta Indonesiaan, Uuteen-Guineaan ja Australian Pohjoisterritorioon. Se on levinnyt myös useille Intian ja Tyynen valtameren saarille.
Loches

Loches on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Indrejoen varrella, noin 42 kilometriä Toursin kaupungista kaakkoon. Lochesissa on departementin aliprefektuuri.
Loches on kuninkaallinen kaupunki, ja se on säilyttänyt keskiaikaisen olemuksensa. Kaupungin näkymää hallitsee linna Château de Loches, ja erityisesti sen 37 metriä korkea pääpuolustustorni on vaikuttavan näköinen. Linnan kupeessa on kuninkaallinen asuinkiinteistö "Logis Royal", jonka Anjoun herttua Ludvig I rakennutti asuinpaikakseen 1300-luvulla.
Isaac Sene

Isaac Sene (s. 3. kesäkuuta 1997 Bryssel, Belgia) on suomalainen artisti ja lauluntekijä.
Senen kappaleita ovat muun muassa ”N-sana”, ”Bébé (feat. Vesta)”, ”Älä oo liian kiltti (feat. Yeboyah)” ja ”Kuuma jäbä”.
Senen musiikki on modernia soul-vivahteista pop-musiikkia, jossa voidaan kuulla myös vaikutteita jazz-musiikista. Musiikissaan hän käsittelee päivittäisiä tuntojaan sekä kertomuksia omasta elämästään ja ympärillään tapahtuvista asioista. Realistisiin sanoituksiin sekoittuvat myös mielikuvituksesta syntyvät maailmat ja tarinat.
Tausta.
Sene syntyi Brysselissä ja vietti lapsuutensa Siilinjärvellä ja Kuopiossa. Isä on kotoisin Senegalista, äiti Suomesta. Hänellä on sisko ja neljä veljeä, Belgiassa asuu yksi velipuoli. Sene on suomalaisen rap-artisti Sexmanen isoveli. 
Perhe muutti Senen lapsuudessa paljon: Brysselistä Kuopioon, sieltä Siilinjärvelle, takaisin Kuopioon ja taas Siilinjärvelle. Senen ensimmäinen musiikkimuisto on, kun äiti kuunteli autossa Mozartia. Hän totesi äidilleen takapenkiltä, että olisi säveltänyt kappaleen ”vähän eri tavalla”. Isänsä kanssa Sene kuunteli trancea ja suomalaista heavy metallia, isä opetti myös esimerkiksi Bob Marleysta ja 50 Centistä. Hän soitti lapsena käyrätorvea ja pianoa, sekä aloitti kitaransoiton ja laulujen kirjoittamisen 18-vuotiaana. 
Hän muutti 19-vuotiaana Helsinkiin, jossa hän työskenteli ravintoloissa ja rakennustyömailla ja harjoitteli kitaransoittoa.
Ura.
Perttu Mäkelän johtama levy-yhtiö "Etenee Records" otti Seneen alun perin yhteyttä ja tarjosi hänelle paikkaa levy-yhtiöstä. Pitkän pohdinnan jälkeen Sene päätti managerinsa kanssa, että Etenee Records on paras vaihtoehto uran kannalta.
Sene on tehnyt yhteiskappaleita muun muassa Vestan, Yeboyahin ja veljensä Sexmanen kanssa. Hän on julkaissut omakustanteena kappaleet ”Kukaan ei tanssi niinku sä”, ”Sexflow” ja ”Ylhäällä”. Hän vieraili Yeboyahin  "Elovena"-EP:llä.
Singlet ”Akryyli” ja ”Hello My Ppl” (2019) saivat hyvät arvostelut "Rumba"-lehden Tuomas Aflechtilta. "Koko kansan EP" julkaistiin helmikuussa 2020. Levyllä vierailevat Yeboyah ja Vesta. 
Televisiossa.
Huhtikuussa 2021 Sene esitti kappaleensa ”N-sana” Ylen SuomiLOVE-ohjelmassa edistääkseen tasa-arvokeskustelua. Sene osallistui vuoden 2022 Uuden Musiikin Kilpailuun kappaleella ”Kuuma jäbä”. Kilpailussa Sene sijoittui viidenneksi.