tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jatuli (liikuntakeskus)

Jatuli on Haukiputaalla Oulussa sijaitseva vapaa-aika- ja liikuntakeskus. Keskus muodostuu liikuntasalista, voimailusalista sekä uimahalli Vesi-Jatulista. 
Liikuntahalli.
Jatulin liikuntahallin kentän pituus on 40 metriä, leveys 25 metriä ja korkeus yhdeksän metriä. Halli voidaan jakaa kolmeen osaan väliverhoin. Lattiamateriaalina on lakattu puu. Kenttään on merkitty pelialueiden rajaviivat lentopallolle, koripallolle, käsipallolle, futsalille, salibandylle ja sulkapallolle. Kentän katsomonpuoleisessa reunassa on juoksusuora sekä pituus- ja korkeushyppypaikat. Hallista on väliseinällä erotettu voimailusali, painimolski ja kiipeilyseinä.
Liikuntahallin katsomossa on 600 kiinteää istumapaikka, lisäksi irtotuolein voidaan kapasiteettiä lisätä tuhanteen.
Vesi-Jatuli.
Uimahalli Vesi-Jatuli on rakennettu Jatulin liikuntahallin yhteyteen. Se valmistui vuonna 2003. Uimahallissa on kuusirataisen pääaltaan lisäksi opetus-, kahluu- ja monitoimialtaat sekä kylmävesiallas. Uimahallin yhteydessä on myös takkahuone sekä tilaussauna. Vesi-Jatuli valittiin vuonna 2005 vuoden uimahalliksi Suomessa.
Oheispalvelut.
Jatulissa on myös nuorisotila, kahvio, kahvila Jatuli, kokous- ja ryhmätoimintatiloja sekä diskosali.
Nina Ananiašvili

Nina Ananiašvili () (s. 28. maaliskuuta 1963) on georgialainen balettitanssija. 
Ananiašvili syntyi Tbilisissä ja lähti opiskelemaan Venäjälle. Hän on esiintynyt muun muassa Bolšoi-baletin, New Yorkin baletin, Houstonin baletin ja American Ballet Theatren kanssa sekä vierailevana taiteilijana lukuisissa Euroopan valtioissa. 
Ananiašvili ja Andris Liepa olivat ensimmäiset New York City Balletissa esiintyneet neuvostoliittolaiset tanssijat. Ananiašvili voitti kultamitalin Moskovan kansainvälisessä balettikilpailussa 1985, ja hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvo 1986. 
Ananiašvilistä tuli vuonna 2006 Georgian presidentti Mikheil Saakašvilin pojan kummi.
Maunun saha

Maunun saha oli Haukiputaan Asemakylälle, nykyisen Pohjola-opiston paikalle, vuonna 1863 perustettu saha. Alun perin vesikäyttöinen sahalaitos oli Haukiputaan ensimmäinen suursaha. Sahan perusti Charles Herlofson yhdessä kauppias O. E. Inbergin kanssa. Saha muutettiin höyrykäyttöiseksi vuonna 1882. Laitos työllisti noin 60–70 henkeä ja sahasi vuorokaudessa keskimäärin 60 tukkia.
Sahatavara uitettiin sahalta kaivettua kanavaa ja Niemelänojaa pitkin Siikasaareen, jonne sahatavara tapuloitiin odottamaan laivausta.
Saha oli aikoinaan alueen kulttuurillinen keskus sekä huvittelukeskus. Sahan alueella sijaitsi suuri puisto, tanssilava, seurapelihuoneita, keilailurata sekä krokettikenttä.
Maunun saha myytiin oululaiselle kauppahuone Bergbomille 1886. Sahalaitos lopetti toimintansa vuonna 1908. Toiminnan lopettamisen jälkeen rakennukset purettiin ja koneisto myytiin.
Åke Tott

Åke Henrikinpoika Tott (4. kesäkuuta 1598 Kirkniemi, Lohja – 15. heinäkuuta 1640 Lavilan kartano, Eurajoki) oli suomalainen sotilas, josta tuli sotamarsalkka 1631. Hän oli Sigrid Vaasan poika sekä Eerik XIV:n ja Kaarina Maununtyttären tyttärenpoika. Tott oli serkkunsa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin luottosotilas. Hänet tunnettiin nimillä ”Pohjolan lumiaura”. ja ”Kuninkaan lumiaura”.
Tott osallistui vuonna 1613 viisitoistavuotiaana Jakob De la Gardien johtamalle Venäjän retkelle Inkerin sodassa. Hän oleskeli tämän jälkeen useita vuosia ulkomailla, kunnes palasi Kustaa II Aadolfin kamariherraksi 1623. Hän osallistui Puolan sotaan ja vuonna 1627 hänet ylennettiin everstiksi johtamaan suomalaista värvättyä ratsuväkirykmenttiä. Vuonna 1630 hänestä tuli valtaneuvos sekä ratsuväen kenraalimajuri ja sitten kenraali. 1631 hänestä tuli Ruotsin marsalkka. Tott osallistui kolmikymmenvuotisen sodassa Grubinin ja Breitenfeldin taisteluihin. Hänen sotilasuransa katkesi sairasteluun ja 1633 hän palasi takaisin Ruotsiin.
Kuningas lahjoitti Tottille Vuojoen, Lavilan ja Irjanteen kartanot Eurajoelta maksuna ratsuväkikomppanian ylläpidosta. Åke Tottin poika oli kreivi, sotapäällikkö ja Liivinmaan kenraalikuvernööri Claes Tott.
Tott kuoli verensyöksyyn 1640. Hänet on haudattu Tott-suvun hautakammioon Turun tuomiokirkkoon. Hänen hautajaisensa olivat merkittävä tapahtuma, hautajaiskulkueen kärjessä marssi neljä 120 miehen komppaniaa. Sitten tulivat katedraalikoululaiset ja ylioppilaat. Näiden jäljessä 52 pappia eli noin puolet silloisen Suomen papistosta, Turun Akatemian professorit ja Turun piispa Isaacus Rothovius.
Vincent Cavanagh

Vincent ”Vinny” Cavanagh (s. 29. elokuuta 1973 Liverpool) on englantilainen laulaja ja kitaristi. Hän on metalliyhtye Anatheman perustajajäsen. Hänestä tuli yhtyeen laulaja, kun edellinen laulaja Darren White erosi Anathemasta "Pentecost III" -EP:n julkaisun jälkeen vuonna 1995. Vincent Cavanaghin veli on kitaristi Daniel Cavanagh ja kaksoisveli basisti Jamie Cavanagh.
Aalesunds FK

Aalesunds Fotballklubb on norjalainen jalkapalloseura Ålesundin kaupungista Länsi-Norjasta.
Aalesunds FK pelasi kotiottelunsa Kråmyra Stadionilla kauteen 2004 saakka, jolloin se siirtyi uudelle Color Line Stadionille, jonka kapasiteetti on 10 720 katsojaa. Yleisökeskiarvo kaudella 2006 Adeccoligaenissa oli 9 943 katsojaa ottelua kohden, mikä oli Norjan kakkosliigan ennätys.
Aalesunds FK:n lempinimi on "Tangotrøyene" (). Joukkueen viralliseen kannattajayhdistykseen, Stormeniin, kuuluu runsaat 2 000 jäsentä. 
Seuran on voittanut Norjan cupin kahdesti, 2009 ja 2011.
Leikkikoulu

Leikkikoulu eli "Lasten leikkikoulu" oli taiteilija-kirjailija-filosofi Aleksanteri Ahola-Valon (1900-1997) vain 8-vuotiaana perustama lasten omatoimikoulu, joka toimi Inkerinmaalla Koprinan pitäjän Viiritsan kyläyhteisössä noin 1908-1916.
Katso tarkemmin.
Aikuiset ja lapset kasvatuksen pyörteissä. Aleksanteri Ahola-Valo.Elpo. Koulupojan päiväkirjat. Valo (elokuva).
Asiasta lisää myös Ahola-Valon kotisivulla.
http://www.ahola-valo.fi
Aikuiset ja lapset kasvatuksen pyörteissä

Aikuiset ja lapset kasvatuksen pyörteissä, alaotsikoltaan "5-osainen valistushistoriallinen näytelmä", on näytelmä, jonka Aleksanteri Ahola-Valo (1900-1997) kirjoitti leikkikoulun teatteritoiminnan eli Neljän männyn teatterin tarpeisiin. Hän kirjoitti sen vain 14-vuotiaana vuonna 1914.
Näytelmän synty ja sisältö.
Näytelmä on kuvaus hyvästä ja pahasta ja se sijoittuu Viiritsan kyläyhteisöön. Se sai myös aiheensa ja henkilöhahmonsa kylästä ja toimii siten dokumentaarisena aikakauden kuvauksena. Alik kirjoitti näytelmän kahdessa vuodessa. Se oli venäjänkielinen.
Leikkikoulun lapset itse näyttelivät kaikki osat. Näytelmän venäjänkielinen ensiesitys oli 1914. Suomeksi näytelmä on julkaistu vasta 1997 Elpo ry:n kustantamana, ja sen suomenkielinen ensiesitys oli Suomessa Aleksanteri Ahola-Valon kuolinvuonna 1997 Hämeenlinnan Miniteatterin esityksenä.
Aiheen Alik löysi lähiympäristöstään. Näytelmässä on päiväkirjoissa kuvattuja tapahtumia venäläistä virkavaltaa edustavan poliisimestarin kotipiiristä ja kylän elämästä. Perhe tavataan keväisenä sunnuntaina kirkonmäellä, poliisipäällikön virkahuoneessa, kyläkauppiaan olohuoneessa ja erään näyttelijän kotona. Näytelmän taustalla on nähty myös Anton Tšehovin teos "Lokki" (1894), joka kuvaa samankaltaista miljöötä ja tapahtumia ja jo johon Ali on saattanut tutustua opettajansa LyMin kirjaston kautta.
Roolihahmot ovat myös Alikin lähiympäristöstä ja tsaarin vallan Venäjältä. Poliisipäällikön vaimon ja lasten kolkot kotiolot ovat näytelmän teemana. Maalaisyhteisön ristiriitoja kuvataan keskeisen henkilön, poliisipäällikön, "uradnikan", paikallisen järjestysvallan ja itse keisarin edustajan kautta. Tämän mahtaileva auktoriteetti pitää asemaansa itse jumalalta saatuna. Tarinan päähenkilö asetetaan vastakkain perheensä, kerjäläisten, vanhan talonpoikaisnaisen, häpäistyn tytön omaisten, kauppiaan ja tämän pojan kanssa. Poliisipäällikön autoritäärisyyttä tukevat hänen alaisensa maalaispoliisit, "strašnikit" eli pelottelijat. 
Perhe edustaa poliisipäällikön vaimon kautta itsenäisesti ajattelevaa ja kapinallista vallankumouksellisuutta. Lapset Šurik ja Mušja sekä Alik itse ja hänen veljensä Felix ovat mukana henkilögalleriassa. Mukana on myös myönteinen aikuinen, näyttelijä Impatij Filarnomovits Zavadski sekä Boris Pavlovitsh Kornejev, änkyttävä suurtilallinen. 
Henkilögalleria kuvastaa vuosisadan vaihteen venäläistä maalaisyhteisöä ja sen jännitteitä. Näytelmässä esiintyy myös tavallisia raajarikkoja ja muita tavallisia kerjäläisiä sekä parantumattomia sairaita, "jurovideja", "kärsiviä pyhimyksiä", santarmiupseeri, maanmittari apulaisineen, rikas kauppias, renki ja talonpoikia.
Pahan ja hyvän problematiikka oli askarruttanut Alikia jo ennen kouluikää. Hänen perusoptimistista maailmankuvaansa kuvaa se, että tarina päättyy onnelliseen loppuun; poliisipäällikkö nöyrtyy lasten edessä, muuttuu hyväksi ja näytelmä päättyy ainakin näennäiseen hyvään loppuun. Valistus on voittanut.
Ykskivi (Simo)

Ykskivi on pieni asumaton saari Simon kunnan edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee noin 3,3 kilometriä etelään Karsikon niemen eteläkärjestä ja noin 7,2 kilometriä luoteeseen Tiurasenkrunnin saarelta. Oulun ja Kemin välinen laivaväylä johtaa saaren pohjoispuolitse.
Saarella sijaitsee vuonna 1874 rakennettu puinen tunnusmajakka.
Ykskiven tunnusmajakka.
Ykskiven tunnusmajakka eli pooki sijaitsee pienen Ykskiven saaren koillisrannalla Kemin ja Oulun välisen väylän varrella. Puurakenteisen kuusikulmaisen 18,9 metriä korkean pookin huipulla ei ole valoa, mutta sen luoteen puoleiseen seinään tehtyyn aukkoon asennettiin vuonna 1954 pieni apuloisto. Ykskiven luodolla on ollut jo ennen tunnusmajakkaakin pienempi merimerkki.
Pooki on rakennettu vuonna 1874. Pookin piirustukset on tehnyt Oulun lääninarkkitehti F.W. Lüchou, mutta piirustukset ovat lähinnä kopio jo olemassa olevista pookeista.
Raappahousut

Raappahousut ovat erityisen paksusta puuvillakankaasta valmistetut pitkät alushousut.
Raappahousuja käytetään yleensä lisälämmöneristeenä kovilla pakkasilla varsinaisten alushousujen ja päällyshousujen välissä. Tällöin niitä voidaan käyttötarkoituksen mukaan kutsua myös "välihousuiksi". Raappahousuiksi kannattaa valita käyttäjälleen hieman ylikokoiset housut, jolloin ne ovat mukavammat päällä ja toimivat tehokkaammin.
Baiyoke Tower II

Baiyoke Tower II () on Thaimaan neljänneksi korkein rakennus, joka sijaitsee Rachaprarop-kadun varrella Pratunamissa Ratchathewin alueella Bangkokissa. Rakennuksessa toimii Baiyoke Sky -hotelli (kerrokset 22–74), jossa on 673 huonetta, ja lounasravintola Sky Buffet (kerrokset 76 ja 78).
Baiyoke Towerin korkeus on 304 metriä, ja kerroksia on 85. Kerroksessa 77 on näköalatasanne ja kerroksessa 84 360° pyörivä näköalatasanne Sky Walk. Rakennus valmistui vuonna 1997 (antenni vuonna 1999). Se oli Thaimaan korkein rakennus vuoteen 2016 eli MahaNakhon-rakennuksen valmistumiseen saakka.
Baiyoke Tower II:lla on matalampi pari, 151 m korkea Baiyoke Tower I, joka valmistui vuonna 1987.
Ferdinand III (keisari)

Ferdinand III (13. heinäkuuta 1608 Graz – 2. huhtikuuta 1657 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1637–1657, Böömin kuningas vuodesta 1627 ja Unkarin kuningas vuodesta 1625. 
Ferdinand III:n isä, keisari Ferdinand II, yritti saada poikansa valituksi seuraajakseen eli roomalaisten kuninkaaksi jo vuoden 1630 Regensburgin valtiopäivillä, mutta Saksan vaaliruhtinaat eivät halunneet antaa Habsburgin suvulle liikaa valtaa ja vastustivat päätöstä. Samalla vaaliruhtinaat vaativat Albrecht von Wallensteinin erottamista, Johann Tillyn nostamista keisarillisen armeijan johtoon ja niin sanotun restituutioediktin kumoamista.
Kun Wallenstein murhattiin vuonna 1634, Ferdinandista tuli keisarillisen armeijan muodollinen ylipäällikkö kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hän voitti ruotsalaiset Nördlingenin taistelussa ja karkotti siten heidät Etelä-Saksasta. Hänet valittiin viimein isänsä seuraajaksi vuonna 1636, vain muutamaa kuukautta ennen tämän kuolemaa.
Keisari Ferdinand oli realisti, joka ymmärsi, ettei kolmikymmenvuotinen sota ollut voitettavissa, ja alkoi etsiä tietä rauhaan. Sodan loppuvaiheessa hän antoi kaikille saksalaisille ruhtinaille oikeuden päättää omasta ulkopolitiikastaan – teko, jonka sanotaan jouduttaneen saksalais-roomalaisen keisarikunnan hajoamista. 
Ferdinand oli yksi Westfalenin rauhansopimuksen allekirjoittajista. Ferdinand kävi sotaa uudestaan ruotsalaisia vastaan liityttyään elokuussa 1656 mukaan Pohjan sotaan.
Avioliitot ja jälkeläiset.
Ferdinand oli kolme kertaa naimisissa. 
Ferdinand avioitui Espanjan infanta, prinsessa Maria Annan kanssa 20. helmikuuta 1631.
Heille syntyi kuusi lasta, joista kolme eli aikuiseksi asti: 
Ferdinand avoitui toisen kerran 2. heinäkuuta 1648 Maria Leopoldinen (1632–1649) kanssa. Heille syntyi yksi lapsi, jonka vaikeaan synnytykseen 17-vuotias puoliso kuoli 13 kuukautta myöhemmin.
Ferdinand avioitui kolmannen kerran 30. huhtikuuta 1651 häntä yli 20 nuoremman, italialaissyntyisen Mantuan prinsessa Eleonora Maddalena Gonzaga-Neversin (1630–1686) kanssa, joka oli Mantovan ja Neversin herttua Charles II de Gonzagan ja tämän serkun, Maria Gonzaga de Montferratin tytär.
Heille syntyi kaksi lasta:
Lähteet.
Viitteet.
Jähti

Jähti on 26. toukokuuta 2007 vesille laskettu purjealus, joka on rakennettu Meri-Lapin Työhönvalmennus -säätiön sekä Rovaniemen Monitoimikeskus -säätiön yhteistyönä. Alus on rakennettu 1850-luvun mallin ja perimätiedon mukaisesti. Valmistuttuaan alusta käytettiin tilausmatkailussa ja koulutuskäytössä.
Aluksen rakentamisessa on apuna käytetty perimätietoutta sekä Kuivaniemen kirkossa ja Iin kotiseutumuseossa esillä olevia vanhoja votiivilaivoja. Aluksen pituus on 22 metriä, leveys 4,95 metriä, syväys 1,5 metriä ja uppouma 30 tonnia. Aluksen purjepinta-ala on 150 neliömetriä, ja alus on myös varustettu 250 hevosvoiman apukoneella. Aluksen matkanopeus on noin 10 – 15 solmua eli 18,5 – 27,7 kilometriä tunnissa. Majoitustiloja aluksella on 15, joista kolme on tarkoitettu miehistölle.
Donauwörth

Donauwörth on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa noin 45 kilometriä Augsburgista pohjoiseen. Vuoden 2020 lopussa siellä asui 19 593 asukasta. Donauwörthin pinta-ala on 77 neliökilometriä ja sen asukkaista 60 prosenttia on katolilaisia ja 17 prosenttia protestantteja. Kaupunki tunnetaan eritoten kolmikymmenvuotisen sodan ja Espanjan vallanperimyssodan tapahtumista. Kaupunki sijaitsee "Romantische Straße" -maisemareitin varrella.
Historia.
Donauwörth on syntynyt paikkaan, jossa Wörnitzjoki yhtyy Tonavaan (saks. "Donau") ja se on saanut nimensä näiden jokien mukaan. Henrik VI myönsi Donauwörthille kaupunkioikeudet vuonna 1193.
Vuonna 1606 kaupungin protestanttinen enemmistö esti katolisia omistamasta maata, mikä kiristi kirkkokuntien välejä ja aiheutti mellakoita. Seuraavana vuonna kaupunki julistettiin rangaistuksena valtakunnankiroukseen ja Maksimilian I:n baijerilaisjoukot ryöstivät kaupungin. Tämä oli yksi kolmikymmenvuotiseen sotaan johtaneista tapahtumista. Vuonna 1632 ruotsalainen Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin. Tämän jälkeen Donauwörth joutui alennustilaan, josta se kohosi vasta 1800-luvulle tultaessa. Espanjan vallanperimyssodan aikana 2. heinäkuuta 1704 kaupungin tienoilla käytiin Schellenbergin taistelu ("Schlacht am Schellenberg").
Aivan toisen maailmansodan lopussa 11. huhtikuuta ja 19. huhtikuuta 1945 kaupunki kärsi vakavia vaurioita ilmapommituksissa. Historiallisen "Reichstraßen" jälleenrakentaminen aloitettiin 1946.
Donauwörthin asukasluvun kehitys viime vuosikymmeninä:
Nähtävyydet.
Donauwörthin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa kolmilaivainen goottilaiskirkko "Zu unserer lieben Frau" taideaarteineen. Kirkon rakentaminen aloitettiin 1444 ja se valmistui 1467. Sen viidellä kirkonkellolla voi soittaa "Salve Reginaa"; vanhin kelloista ("Marienglocke") periytyy edeltäneestä kirkosta vuodelta 1388. Noin 6 500-kiloinen "Pummerin" vuodelta 1512 on kelloista suurin ja samalla Svaabian kookkain kirkonkello.
Nina Škottová

Nina Škottová (6. lokakuuta 1946 Prostějov – 28. huhtikuuta 2018 Bedihošt) oli tšekkiläinen poliitikko. Hän kuului Kansalaisdemokraattisen puolueeseen. Hän toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009 ja kuului siellä Euroopan kansanpuolueen ryhmään.
Agatharkhos Ateenalainen

Agatharkhos Ateenalainen (, ; toimi 400-luvulla eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Ateenasta. Jotkut tutkijat ovat tulkinneet Vitruviuksen hänestä tekemän maininnan siten, että hän olisi ollut ensimmäinen taidemaalari, joka käytti maalauksissaan perspektiiviä.
Vitruviuksen mukaan Agatharkhos olisi kehittänyt näyttämömaalauksen, ja tehnyt maalaukset ("scenam fecit") johonkin Aiskhyloksen kirjoittamaan tragediaan. Aristoteles sanoo kuitenkin "Runousopissaan", että vasta Sofokles olisi tuonut näyttämömaalaukset teatteriin. Siksi joskus Vitruviuksen on ehdotettu tarkoittaneen vain sitä, että Agatharkhos olisi tehnyt näyttämön. Asiayhteydestä on kuitenkin selvää, että Vitruvius tarkoittaa perspektiivimaalausta. Vitruvius sanoo nimittäin, että eräät Demokritos ja Anaksagoras, jotka olivat kirjoittaneet näyttämömaalauksesta, hyödynsivät Agatharkhoksen aiheesta kirjoittamaa tutkielmaa, ja kuvasivat, kuinka perkspektiivi toteutetaan.
On arveltu, että näyttämömaalaukset olisi kehitetty vasta Aiskhyloksen uran lopulla, ja että niitä olisi käytetty enemmän vasta Sofokleen aikana. Tämä voisi selittää sen, mitä Aristoteles sanoo.
Ateenalaista Agatharkhosta ei tule sekoittaa toiseen taidemaalariin, Agatharkhos Samoslaiseen.
Scanners – tappava ajatus

Scanners – tappava ajatus () on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama scifielokuva vuodelta 1981. Elokuvassa 'scannerit' ovat ihmisiä, joilla on telepaattisia ja telekineettisiä kykyjä.
Ilmestyessään kriitikoiden vastaanotto elokuvalle oli vaatimaton, mutta noin 4 miljoonan dollarin budjetilla tehty elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 14 miljoonaa dollaria. Elokuva on myös saavuttanut ajanmittaan kulttisuosion.
Juoni.
Cameron Vale (Stephen Lack) on yksi 237:stä scannerista. Cameron pystyy lukemaan toisten ajatuksia ja ohjaamaan heidän ruumiitaan, mutta ei pysty hallitsemaan kykyjään, vaan kärsii jatkuvasta päänsisäisestä metelistä. ConSec-yhtymä ottaa Cameronin suojiinsa ja antaa hänelle ephemerol-nimistä lääkettä, joka hiljentää ylimääräiset äänet. ConSecin pyrkimyksenä on päästä eroon voimakkaasta Darryl Revokista (Michael Ironside), scannerista joka haluaa jonain päivänä kaltaistensa hallitsevan maailmaa. Pyrkiessään Revokin jäljille Cameron törmää joukkoon scannereita, jotka haluavat käyttää kykyjään hyviin tarkoituksiin. Yhdessä joukon johtajan Kim Obristin (Jennifer O'Neill) kanssa he aloittavat viimeisen taistelun, jossa ratkaistaan kaikkien scannereiden ja viime kädessä koko maailman kohtalo.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu "Scannersia" bio-scifiä ja yhteiskunnallista vainoharhaisuutta yhdisteleväksi vauhdikkaaksi jännityselokuvaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä Cronenbergilla on kykyä ja tajua siitä, miten elokuvia tehdään, miten kuvaa käytetään ja miten jännitystä luodaan. Hänestä ohjaaja ymmärtää "Scannersissä" olla paisuttamatta kauhumomentteja ja erikoisefektejä niin mielettömiksi, että ne kääntyisivät itseään vastaan. ”Cronenberg ei tee kauhuelokuvia leikillään. Hänen kauhukammioissaan on selvä toden maku, kauhujen juuret ovat todellisuudessa.”
Lee Hazlewood

Barton Lee Hazlewood (9. heinäkuuta 1929 Mannford, Oklahoma, Yhdysvallat – 4. elokuuta 2007 Henderson, Nevada, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hänen käsialaansa ovat muun muassa kappaleet "Sugar Town" ja "These Boots Are Made for Walkin'" Nancy Sinatralle ja "Houston" Dean Martinille. 
1970-luvulla Hazlewood asui ajoittain Ruotsissa, jossa hän teki levyjä ja televisio-ohjelmia. Hazlewood vieraili vuonna 1975 laulajana myös suomalaisessa tv-viihdesarjassa "Merirosvoradio".
Vuonna 1993 Lee Hazlewood levytti englanninkielisen albumin yhdessä suomalaisen Anna Hanskin kanssa. 
Hazlewoodin viimeisin oma albumi "Cake or Death" julkaistiin 27. marraskuuta 2006. Muusikko vieraili samana vuonna Bela B:n albumilla "Bingo".
Hazlewoodilla todettiin vuonna 2006 pitkälle edennyt munuaissyöpä, johon hän kuoli 78-vuotiaana kotonaan Nevadan Hendersonissa elokuussa 2007.
Anderson (jalkapalloilija)

Anderson Luís De Abreu Oliveira, tunnetaan parhaiten nimellä Anderson (s. 13. huhtikuuta 1988 Porto Alegre) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa brasilialaista Internacionalia.
Pelaajaura.
Grêmio &amp; FC Porto.
Anderson pelasi junioriaikoinaan Grêmiossa. Edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2004. 5 ottelua pelannut ja yhden maalin Gremiossa tehnyt brasilialainen oli auttamassa joukkuetta takaisin pääsarjaan.
Anderson liittyi Porton riveihin joulukuussa 2005 vain viiden Gremio-ottelun jälkeen. Hän debytoi joukkueessa 5. maaliskuuta 2006 ja juhli kauden päätteeksi Portugalin Superliigan mestaruutta. Seuraavalla kaudella hän teki mestarien liigan debyyttinsä alkulohkon pelissä CSKA Moskovaa vastaan.
Manchester United.
30. toukokuuta 2007 Manchester United ilmoitti verkkosivuillaan hankkineensa Andersonin 25 miljoonalla eurolla. United hankki myös portugalilaisen Nanin ja seura odottaakin heistä kahdesta tulevan Ryan Giggsin ja Paul Scholesin täsmäkorvaajia.
Anderson teki liigadebyyttinsä ManUssa 1. syyskuuta 2007 kun punaiset paholaiset kohtasivat Sunderlandin. Avauspuoliajan pelannut brassi sai antaa tilaa loukkantumista kärsineelle, mutta pirteästi pelanneelle Louis Sahalle, joka teki 1-0 päättyneen ottelun ainoan maalin. Scholesin loukkaannuttua Anderson on saanut useita näyttöpaikkoja ja on osoittautunutkin lupaavaksi pelimieheksi: osoituksena mm. ottelun parhaaksi valinta mestarien liigan alkulohkon ottelussa FK Dynamo Kiovaa vastaan.
Kausi 2007/08 oli Manchester Unitedin kannalta menestyksekäs ja Andersonkin esitti hyviä otteita vaikka ensimmäinen maali jäikin puuttumaan vielä. Mestarien liigan loppuottelussa Moskovassa Anderson vaihdettiin kentälle Wes Brownin tilalle jatkoajan aivan viimeisillä minuuteilla. Rangaistuslaukauskilpailuun venyneessä finaalissa Chelseaa vastaan brasilialainen onnistui tekemään maalin rangaistuspotkusta ja ManU juhli voittoa. Manchesterilaisilla pyyhki hyvin myös kotimaan kentillä, tuloksena Valioliigan voitto. Anderson pelasi kauden aikana 24 liigaottelua ja yhteensä kaikki kilpailut mukaan lukien 38 ottelua. Seuraavallakin mestaruuskaudella (2008/09) Anderson pelasi yhteensä 38 ottelua (17) liigassa, mutta jäi edelleen ilman osumia. Ensimmäisen liigamaalinsa brassi teki vihdoin 12. syyskuuta 2009 ottelussa Tottenhamia vastaan.
Maajoukkueura.
Anderson kuului Brasilian maajoukkueeseen alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2005, kun Perun voittamassa turnauksessa Brasilia sijoittui toiseksi. Anderson valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Anderson teki aikuisten maajoukkue debyyttinsä 27. kesäkuuta 2007 Copa Américan ottelussa Meksikoa vastaan. 2-0 Brasilian tappioon päättyneessä ottelussa Anderson pelasi 45 minuuttia.
Ensimmäistä kertaa aloituksessa hän oli 1. heinäkuuta 2007 3-0 voitossa Chilea vastaan.
Heinrich Matthias von Thurn

Heinrich Matthias Thurn-Valsassina (Enrico Matteo Conte della Torre di Valsassina) (24. helmikuuta 1567 – 28. tammikuuta 1640 Pärnu), Thurnin ja Valsassinan kreivi, Karlstejnin linnakreivi sekä Velishin ja Pärnun herra, oli böömiläinen aatelinen ja sotilas, joka päätyi ruotsalaisten palvelukseen Baltiaan. 
Hänen vanhempansa olivat kreivi Frans Thurn-Valsassina ja tämän toinen vaimo kreivitär Barbara Schlick-Passaun.
Katolisten ja protestanttien välien kiristyessä Böömissä Thurn oli kiihkeästi protestanttien puolella. Hän johti Prahassa joukkoa, joka aloitti kolmikymmenvuotisen sodan heittämällä keisari Matiaksen kaksi ministeriä (Slavata ja Martinic) ikkunasta. Hän johti tapahtumasta alkanutta Böömin kapinaa (1618–1625), joka oli sodan ensimmäinen vaihe. Vuonna 1620 hän osallistui rykmentinkomentajana Valkeavuoren taisteluun Ferdinand II:ta vastaan. 
Thurn oli Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin palveluksessa vuodesta 1629, muun muassa Inkerinmaan kuvernöörinä. Hän otti ruotsalaisten puolella osaa muun muassa Lützenin ja Nördlingenin taisteluihin. Albrecht von Wallenstein pakotti hänet antautumaan johtamansa 8 000 miehen vahvuisen ruotsalaisen armeijan kanssa Sleesiassa 10. lokakuuta 1633, mutta Thurn vapautettiin pian. Sotilasuransa jälkeen hän asettui Pärnuun, silloiselle Ruotsin Liivinmaalle, jonka kreiveiksi Kustaa Aadolf hänen perheensä läänitti. Hänet on haudattu Tallinnan tuomiokirkkoon.
Hänen pääperillisensä oli hänen jo kuolleen poikansa kreivi Frans Bernhard Thurn-Valsassinan poika Henrik Thurn-Valsassina, josta tuli Pärnun kreivi ja Tallinnan linnoituksen komentaja.
Kaljaasi

Kaljaasi on purjealuksesta takiloinnin perusteella käytetty nimitys, joka on alun perin tarkoittanut kaleeria. Perämeren rannikolla kaljaasityyppisistä aluksista on käytetty nimitystä "jähti".
Suomessa kaljaasi tarkoitti pohjoiseurooppalaista alustyyppiä, joka oli Suomen merialueilla yleinen näky. Itämeren liikenteessä käytettiin 1700-luvulla kaljaaseja, joiden kantokyky oli 30–40 lästiä. 
Kaljaasitakila muodostuu kahdesta tai kolmesta mastosta, joissa jokaisessa on kahveli- ja latvapurjeet, sekä näiden lisäksi vielä kokkapurjeita kahdesta kolmeen kappaletta. Runkoratkaisuiltaan kaljaasit oli suunniteltu rahdin kuljettamiseen, ja ruumatila oli lähes koko rungon pituinen. Ruorihytti ja messi sijaitsivat yleensä perässä ja varasto- ja miehistötilat keulassa.
Vera Leigh

Vera Leigh (s. Vera Glass, 17. maaliskuuta 1903 – 6. heinäkuuta 1944) oli brittiläinen toisen maailmansodan vakoilija, joka pyrki toimillaan avustamaan Ranskan vastarintaliikettä. Saksalaiset pidättivät hänet ja teloittivat Natzweiler-Struthofissa.
Leigh oli biologisten vanhempiensa hylkäämä adoptiolapsi.
Anni Tuimala

Anni Marita Tuimala (s. 27. huhtikuuta 1982 Karstula) on entinen suomalainen kestävyys- ja estejuoksija, joka edusti seuratasolla Äänekosken Urheilijoita.
Tuimala voitti 2002 Kalevan kisoissa pronssia 5 000 metrin juoksussa ajalla 16.28,67 ja hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 10.32,95. Hän osallistui samana vuonna maastojuoksun EM-kisoihin, joissa sijoittui 6 kilometrin matkalla kolmanneksikymmenenneksiseitsemänneksi. Seuraavana vuonna Tuimala oli sisäratojen SM-kisoissa 1 500 metrin juoksussa toinen ajalla 4.22,94 ja 3 000 metrin juoksussa kolmas ajalla 9.35,98. Vuonna 2004 hän juoksi 3 000 metrillä sisäratojen SM-kisoissa toiseksi ajalla 9.27,47 ja voitti myöhemmin samana vuonna Kalevan kisoissa 5 000 metrillä pronssia.
Tuimala sijoittui 2005 sisäratojen SM-kisoissa toiseksi sekä 1 500 että 3 000 metrillä. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 3 000 metrin esteissä ajalla 10.17,56. Hän osallistui samana vuonna Helsingin MM-kisoihin, mutta keskeytti alkuerissä. Tuimalan 3 000 metrin esteiden ennätys on Suomen kaikkien aikojen tilastossa yhdeksäntenä.
Anni Tuimalan kaksoissisko Ulla Tuimala on myös entinen kestävyysjuoksija. Molemmat sisaruksista lopettivat uransa samoihin aikoihin.
Lähde: Tilastopaja
Risto Pyykkö

Risto Johannes Pyykkö on rovaniemeläinen "Lapin Kansa" -lehden urheilutoimittaja, joka on kirjoittanut Petteri Holman kanssa teoksen "Kairanviemä" kirjailija A. E. Järvisen elämästä (Otava, 2006). Kordelinin säätiö myönsi kirjan kirjoittamiseen 3 000 euron apurahan. Pyykkö on luennoinut Holman kanssa A. E. Järvisen elämästä muun muassa Lapin yliopistossa keväällä 2006. Pyykkö on naimisissa entisen kansanedustajan Tatja Karvosen kanssa. Pyykön lempinimi on Polle.
Suomen Lentopalloliitto valitsi Pyykön kauden 2002–2003 lentopallotoimittajaksi.
Kairanviemä

Kairanviemä on Petteri Holman ja Risto Pyykön kirjoittama kirjailija A. E. Järvisen elämäkerta. Teos on julkaistu vuonna 2006, ja sen on kustantanut Otava. Teoksen laajuus on 333 tekstisivua ja 24 kuvasivua. Teos sisältää kolmesivuisen bibliografian. Tekijät ovat Rovaniemellä asuvia toimittajia.
Elämäkerta perustuu kirjalliseen lähdeaineistoon, haastatteluihin ja kirjeenvaihtoon. Tekijät ovat käyttäneet eläytyvää tyylilajia, kertoen Koskimiehen mukaan Järvisen tarinaa ”kirjailijan omalla äänellä”. Kirjan rakenne jakaa kohdehenkilön elämän kymmeneen jaksoon.
Professori Jukka Kemppisen mukaan sensaatiomaista tietoa kirjassa on Järvisen rooli pohjoisen avohakkuisiin ja metsäteollisuuden muuttumiseen. Kemppisen mielestä ”kirja on todella ansiokas – vaikea, alusta loppuun tutkittu ja kirjoitettu elämäkerta aiheesta, joka on hyvin keskeisesti ja ongelmallisesti suomalainen ja lisäksi luultavasti omiaan löytämään yleisön.”
Evankelinen unioni

Evankelinen unioni eli Protestanttinen unioni oli kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin toiminut Saksan protestanttien puolustusliitto.
Unioni sai alkunsa Donauwörthin kaupungissa syntyneen mellakan jälkeen vuonna 1608. Dönesworthin luterilainen enemmistö kielsi katolisilta omistusoikeuden vuonna 1606. Syntyi mellakka, jonka päätyttyä Saksan kalvinistiset ruhtinaat ja protestanttiset kaupungit tunsivat itsensä uhatuiksi, kokoontuivat Auhauseniin ja perustivat Evankelisen unionin Kurpfalzin eli Pfalzin vaaliruhtinaan Fredrik IV:n (1583–1610) johdolla. Vastalauseeksi katoliset perustivat Katolisen liigan vuonna 1609 Baijerin johdolla.
Mukana unionissa olivat Kurpfalz, Anhalt, Neuburg, Württemberg, Baden, Ansbach, Bayreuth, Kassel, Brandenburg, Ulm, Strasbourg ja Nürnberg. Liitto oli alusta asti heikko, koska voimakkaimmat protestanttiset ruhtinaskunnat kuten Saksi jättäytyivät sen ulkopuolelle. Ongelmia aiheutti myös luterilaisten ja kalvinistien keskenäiset kiistat.
Kun Pfalzin seuraava ruhtinas Fredrik V suostui Böömin kuninkaaksi 1619, muut evankelisen unionin jäsenet kirjoittivat Ulmin sopimuksen ja kieltäytyivät tukemasta häntä. Lyötyään Böömin kapinalliset keisari Ferdinand II puuttui asiaan vuonna 1621 ja antoi Pfalzin ja vaaliruhtinaan tittelin Baijerin herttua Maksimilianille. Evankelinen unioni kokoontui Heilbronnissa ja protestoi. Keisari ei kuunnellut protestia vaan sen sijaan määräsi unionin riisumaan armeijansa aseista. Mainzin sopimuksella vuonna 1621 unioni muodollisesti lakkasi olemasta.
Inakari (Kemi)

Inakari on saari Kemin edustalla Perämerellä. Se sijaitsee noin kilometrin päässä Kemin satamasta Ajoksen niemen eteläpuolella. Saarella on kesäasuntoja, mutta ei vakituista asutusta. Kemin satamaan johtava laivaväylä kulkee saaren länsipuolitse. Saarella on merimerkkinä puinen sauvamerkki. Puusto on pääasiassa lehtimetsää.
Salakuljettajat ovat aikoinaan käyttäneet tätä helposti tavoitettavaa saarta pirtun kätköpaikkana.
Ezra Laderman

Ezra Laderman (29. kesäkuuta 1924 – 28. helmikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi Brooklynissa, New Yorkissa puolalaisille vanhemmille.
Laderman opiskeli sävellystä Stefan Wolpen, Miriam Gideonin ja Otto Lueningin johdolla. Hänet otettiin "The American Academy of Arts and Lettersin" jäseneksi vuonna 1991 ja sen puheenjohtajaksi vuonna 2006.
Ladermanin tuotanto on tyyliltään monipuolinen. Siihen kuuluu mm. 11 jousikvartettoa, konserttoja, elokuvamusiikkia, soitinmusiikkia sekä Marilyn Monroen elämään pohjautuva ooppera.
Kurt Furgler

Kurt Furgler (24. kesäkuuta 1924 Sankt Gallen – 23. heinäkuuta 2008 Sankt Gallen) oli sveitsiläinen poliitikko. Hän oli Sveitsin liittoneuvoston jäsen vuosina 1972–1986. Häntä pidetään yhtenä sodanjälkeisen Sveitsin merkittävimmistä poliitikoista.
Furgler oli liittoneuvoston puheenjohtaja eli liittopresidentti vuosina 1977, 1981 ja 1985 sekä varapresidentti vuosina 1976, 1980 ja 1984.
Furgler oli koulutukseltaan juristi, ja liittoneuvostossa vuonna 1971 hänestä tuli oikeusministeri. Hän laittoi vireille useita edistyksellisiä lakeja, jotka koskivat naisten tasa-arvoa, lasten asemaa ja adoptiota. Hän aloitti 1970-luvun puolivälissä koko liittovaltioon perustuslain uudistuksen valmisteuln, mutta se ei edennyt.
Meganeura

Meganeura monyi oli nykyisiä sudenkorentoja muistuttava, suurikokoinen hyönteinen. Sen siipiväli saattoi olla 70 senttimetriä ja ruumiin pituus 40 senttimetriä. "Meganeura monyi" eli myöhäisellä kivihiilikaudella noin 300 miljoonaa vuotta sitten.
"Meganeuran" suuren koon mahdollisti ilman korkea happipitoisuus: happea oli tuohon aikaan ilmasta miltei 40 prosenttia, mikä on melkein kaksi kertaa niin paljon kuin nykyisin. Samaan aikaan eli myös muita suurikokoisia hyönteisiä kuten rososiipiäisiä ("Dictyoptera") ja "palaeodictyopterat".
"Meganeuran" elintapojen oletetaan olleen pitkälti samankaltaiset kuin nykyisten sudenkorentojen. Se pyydysti sen ajan suurikokoisimpia hyönteisiä ilmasta, tarttuen niihin jaloillaan. Se oli suurin saalistaja paleotsoottisella maailmankaudella kivihiilikaudelta permikaudelle, jolloin ensimmäiset matelijat ilmestyivät.
Grant Imahara

Grant Masaru Imahara (23. lokakuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia – 13. heinäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen insinööri, erikoistehostemies ja televisiojuontaja. Hän oli yksi "Myytinmurtajat"-ohjelman jäsenistä.
Imahara tuli mukaan "Myytinmurtajat"-ohjelmaan Hollywood-erikoisjaksossa rakennusryhmään Kari Byronin ja Tory Bellecin lisäksi. Hänen ensimmäinen myyttinsä oli luotien kimpoamisen kipinän aikaansaaminen Hollywoodissa. Hän huolehti yleensä testien elektronisista ja robotiikkaan liittyvistä yksityiskohdista. "Myytinmurtajien" jälkeen Imahara esiintyi Netflixin vuonna 2016 julkaisemassa "White Rabbit Project" -sarjassa.
Hän kuoli 13. heinäkuuta 2020 aivovaltimon pullistumaan.
Ura erikoistehosteteknikkona.
Grant Imahara on tehnyt tehosteita muun muassa seuraaviin elokuviin:
Heilbronnin liitto

Heilbronnin liitto toimi Kolmikymmenvuotisessa sodassa Katolisen liigan vastapuolena. Siihen kuuluivat Ruotsi, Ranska sekä Läntisen Saksan protestanttiset ruhtinaat. Liitto solmittiin Heilbronnin kaupungissa Saksassa 23. huhtikuuta 1633. 
Ruotsin Kustaa II Aadolfin kaaduttua Lützenin taistelussa ja Kurpfalzin Fredrik IV:n kuoltua monet Saksan ruhtinaista halusivat epätoivoisesti rauhaa. Albrecht von Wallensteinin sotilaallisista ja Axel Oxenstiernan diplomaattisista ponnisteluista huolimatta rauhaa ei saatu aikaiseksi. Niinpä Oxesnstierna järjesti kokouksen Heilbronnissa, jossa syntyi liitto suojelemaan Saksan protestanttisia ruhtinaskuntia. Suojelijan roolissa olivat protestanttinen Ruotsi ja katolinen Ranska. Ruotsalaisilla oli vastuu sotajoukkojen komentamisesta, Ranska ja Saksan ruhtinaskunnat rahoittivat joukkoja.
Liitto sai ensimmäisen voittonsa jo vuoden 1633 puolella, kun se onnistui tunkeutumaan Baijeriin ja valloittamaan Regensburgin.
Liitto purkautui Nördlingenin taistelun jälkeen.
Neil Goldschmidt

Neil Edward Goldschmidt (16. kesäkuuta 1940 Eugene, Oregon, Yhdysvallat – 12. kesäkuuta 2024 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, liikemies ja lakimies.
Goldschmidt syntyi Eugenen kaupungissa Oregonin osavaltiossa. Hän opiskeli Oregonin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Goldschmidt on toiminut Portlandin pormestarina vuosina 1973–1979, Oregonin kuvernöörinä 1987–1991 sekä Yhdysvaltain liikenneministerinä 1979–1981. 
Goldschmidt oli pitkään Oregonin merkittävimpiä poliittisia vaikuttajia. Vuonna 2004 hän kuitenkin joutui keskelle skandaalia tunnustettuaan olleensa Portlandin pormestarina toimiessaan 1970-luvun puolivälissä seksisuhteessa 14-vuotiaan teinitytön kanssa. Rikoksen ehdittyä vanhentua tapaus ei johtanut juridisiin toimenpiteisiin, mutta Goldschmidt joutui eroamaan luottamustoimistaan.
John Mahoney

Charles John Mahoney (20. kesäkuuta 1940 Blackpool, Lancashire, Englanti – 4. helmikuuta 2018 Chicago, Illinois) oli englantilaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut näyttelijä. Hänet muistetaan pääasiassa eläkeläisen poliisin Martin Cranen roolista tilannekomediasarjassa "Frasier". 
Mahoney voitti urallaan Clarence Derwent -palkinnon ja Tony-palkinnon. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1980. Hän näytteli sivurooleja muun muassa elokuvissa "Epäilty" (1987), "Kuuhullut" (1987), "Frantic" (1988), "Lahjotut" (1988), "Petetty" (1988), "Loistokaveri" (1990), "Sankari vai vakooja" (1990), "Barton Fink" (1991), "Tulilinjalla" (1993), "Jokikyttä" (1993), "Reality Bites" (1994), "Coenin veljesten Valtapeli" (1994), "Amerikan presidentti" (1995), "Alaston pelko" (1996), "Se ainoa oikea" (1996), "Dan in Real Life" (2007) ja "Flipped" (2010), ja hän oli pääroolissa elokuvassa "Ystävyyden kirot" (2000). Hän esiintyi myös äänirooleissa animaatioelokuvissa "Antz – Muurahaizet" (1998), "Rautajätti" (1999) ja "Atlantis – kadonnut kaupunki" (2001).
Mahoney esiintyi "Frasierissa" koko sarjan esittämisen ajan vuosina 1993–2004. Kyseisellä roolilla hän sai useita Golden Globe- ja Emmy-ehdokkuuksia. "Frasierin" päätyttyä hän vieraili muun muassa "Simpsoneissa" vuonna 2007, jossa hän esitti tohtori Robert Terwilliger Senioria, joka oli sarjassa Sideshow Bobin isä. Hän myös vieraili kerran sarjassa "Kolmas kivi auringosta". Kyseisessä jaksossa Dickin osaksi tulee lausua jotain myönteistä Mahoneyn esittämän, kaikkien inhoaman professorin tohtori Leonard Hanlinin hautajaisissa. Mahoney esiintyi myös sarjassa "Terapiassa". Hänen viimeinen tv-roolinsa oli brittiläisen poliisisarjan "Foylen sota" yhdessä jaksossa vuonna 2015.
Kristin Herrera

Kristin Lisa Herrera (s. 21. helmikuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan mm. show'sta "Zoey 101" sekä Glorian roolista draamassa "Freedom Writers" (2007). 
Herrera syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänellä on meksikolaisia ja puertoricolaisia sukujuuria sekä kaksi vanhempaa veljeä, Ryan ja Justin. 
Herrera on esiintynyt mainoksissa jo 6-vuotiaasta. Hän on näyttelemisen ohella harjoittanut koripalloa ja monenlaista tanssia. Hän kävi Hillcrest Christian Schoolin Kalifornian Granada Hillsissä.
M-ketju

M-ketju on itsenäisten kauppiaiden vuonna 2006 perustama lähikauppaketju, joka syntyi Suomen Sparin myyntiä SOK:lle vastustaneiden ja ketjusta eronneiden kauppiaiden yhteistyönä.
M-ketjun päivittäistavaramyynti (ml. käyttötavarat) oli noin 98 miljoonaa euroa vuonna 2015, jolloin ketjun markkinaosuuden Suomen päivittäistavarakaupasta arvioitiin olevan yhteensä 0,6 %. M-ketjun myymälät ovat kooltaan noin 200–2 500 m2.
M-kauppiaat omistavat "M Itsenäiset Kauppiaat Oy" -nimisen markkinointiyhtiön. Syyskuussa 2025 M-ketjulla oli 48 myymälää Se antaa kauppialle ehdot muokata valikoimaansa asiakkaiden toiveiden mukaisesti ja neuvottelee sopimukset ketjuun kuuluville kauppiaille.
Tavarantoimittajat ja yhteistyökumppanit.
M-ketjun pääyhteistyökumppani on Wihuri Oy Aarnio Metro, ja sen peruslogistiikka toimii Tuko Logistics Oy:n kautta. M-ketjulla on omia toimittajasopimuksia noin sadan yhteistyökumppanin kanssa.
Historia.
Ensimmäiset M-ketjun myymälät avasivat ovensa vuoden 2006 alussa, jolloin ketjuun liittyi 16 myymälää. Vuoden 2007 alussa ketjuun kuului jo 50 myymälää. Kun Siwa-ketjun myymälät myytiin vuonna 2017, M-ketjuun tuli 14 uutta myymälää. Tämän jälkeen ketjuun kuului jo 80 myymälää. Marraskuussa 2022 M-ketjulla oli 57 myymälää. Vuoden 2024 kesäkuussa M-Ketjulla oli 49 myymälää. Kauppiaita on lähtenyt Keskon ruokakauppojen kylä- ja lähikauppiaiksi ja kauppoja on mennyt konkurssiin inflaation ja kipailukyvyn puutteen vuoksi.
Kaliforniansalamanterit

Kaliforniansalamanterit ("Taricha") on Pohjois-Amerikan länsirannikolla Kaliforniassa elävä sammakkoeläimiin kuuluva suku.
Ulkonäkö.
Kaliforniansalamanterit voivat saavuttaa jopa 20 sentin pituuden.
"Taricha"-suvun lajit ovat keskenään samannäköisiä ulkonäöltään. Etenkin länsirannikonsalamanteri ja kaliforniansalamanteri muistuttavat ulkoisesti hyvin paljon toisiaan. Nämä kaksi lajia erottaa parhaiten silmien perusteella. Länsirannikonsalamanterin silmäluomi on yhtä tumma kuin salamanterin muukin pää, kun taas kaliforniansalamanterin silmän ympärys on vaalean kellertävä.
Punavatsakaliforniansalamanterin selkäpuoli on punertavanruskea kuten muillakin "Taricha"-suvun lajeilla. Sen vatsapuoli on kuitenkin punainen toisin kuin länsirannikonsalamanterilla ja kaliforniansalamanterilla, joilla vatsan väritys on oranssi. Punavatsakaliforniansalamanterin erottaa muista "Taricha"-lajeista myös ruskeista silmistä.
Myrkyllisyys.
"Taricha"-suvun lajien iholla on maailman myrkyllisimpiin aineisiin lukeutuvaa tetrodotoksiini-hermomyrkkyä. Salamanterin iholla myrkkyä on kuitenkin vain pieni määrä eikä se vaikuta terveen ihon läpi. Limakalvoille tai haavaan joutuessaan myrkky aiheuttaa ärsytystä.
José Ernesto Sosa

José Ernesto Sosa (s. 19. kesäkuuta 1985 Carcarañá, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:n AC Milania. 179 senttimetriä pitkän Sosan pelipaikka on keskikentällä.
Sosa aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Estudiantesissa vuonna 2002. Vuonna 2006 hän voitti seurassa Argentiinan mestaruuden. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi Saksan Bundesliigan FC Bayern Müncheniin, jossa voitti sekä mestaruuden että Saksan cupin heti ensimmäisellä kaudellaan.
Argentiinan maajoukkueessa Sosa teki ensiesiintymisensä vuonna 2005. Hän on pelannut 19 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin (tilanne 20. joulukuuta 2014).
Elmore Leonard

Elmore John Leonard Jr. (11. lokakuuta 1925 New Orleans, Louisiana – 20. elokuuta 2013 Detroit) oli yhdysvaltalainen romaanikirjailija ja käsikirjoittaja.
Elmore Leonard syntyi New Orleansissa, mutta muutti perheineen vuonna 1934 Detroitiin, jonne monet hänen kirjoistaan sijoittuvat. Leonard valmistui lukiosta (University of Detroit Jesuit High School) vuonna 1943. Koulun jälkeen hän liittyi merivoimiin ja palveli kolme vuotta eteläisellä Tyynellämerellä laivaston rakennusjoukoissa. Armeijapalveluksen jälkeen vuonna 1946 Leonard aloitti opinnot yliopistossa (University of Detroit). Opiskeluaikoinaan hän alkoi kirjoittaa vakavissaan ja lähetellä novellejaan kilpailuihin ja lehtiin. Leonard valmistui yliopistosta vuonna 1950 suoritettuaan tutkinnot englannin kielestä ja filosofiasta. Jonkin aikaa valmistumisensa jälkeen hän aloitti työt mainostoimistossa, jossa työskenteli useita vuosia jatkaen tarinoiden kirjoittamista työn ohella. Hän aloitti kirjoittamisen lännenkertomuksilla, mutta siirtyi myöhemmin rikoskirjallisuuden pariin. 
Leonard tunnetaan letkeän humoristisista, mutta silti realistisista rikosjutuistaan, joissa on vahva dialogi. Monista hänen romaaneistaan on tehty elokuvasovituksia, eräinä tunnettuina esimerkkeinä "Get Shorty – hyvä pätkä", "Mieletön juttu" ja "Jackie Brown". Leonardin "Mieletön juttu" -romaanin ja sen elokuvasovituksen pohjalta tehtyä televisiosarjaa "Karen Sisco" on esitetty Suomessa MTV3-kanavalla.
Myös Elmore Leonardin poika Peter Leonard on kirjailija ja entinen mainosmies. Häneltä on julkaistu suomeksi rikosromaanit "Ihmismetsällä" ja "Luota minuun".
Ilmari Pohjola

Väinö Ilmari Pohjola (s. 5. joulukuuta 1979 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän soitti pasuunaa Ultra Bra -yhtyeessä yhtyeen lopettamiseen, vuoteen 2001 saakka. Pohjolalla on oma rockyhtye Silvio, jossa hän laulaa, soittaa pasuunaa ja tekee kappaleet. Silvio on julkaissut albumin "Amass All You Can" vuonna 2005. Pohjolan sooloprojektin ”Pohjolan Ilmari” debyyttialbumi, suomenkielinen "Enkä mä rakasta ketään" julkaistiin 7. lokakuuta 2009. Lisäksi Pohjola on soittanut muun muassa yhtyeissä Gourmet, Oddarrang ja Q-Continuum.
Pohjola on soittanut myös muiden muassa Quintessencen, Kerkko Koskisen, Pekka Pohjolan, Laura Sippolan, Tuomo Prättälän, Asan ja Dashing Wavesin levyillä sekä Lasse Mårtenson -tribuuttiorkesterissa ja Anna Politkovskajan muistokappaleessa. Lisäksi hän tekee lastenmusiikkia Kalapojat-nimisessä kokoonpanossa.
Ilmari Pohjolan veli on trumpetisti Verneri Pohjola. Heidän isänsä oli basisti Pekka Pohjola. Pohjola pelaa vapaa-ajallaan jalkapalloa. Hän mainitsee yhdeksi suosikkiyhtyeekseen Radioheadin ja -elokuvakseen Fucking Åmålin.
Scott Rummell

Scott Rummell (s. 8. joulukuuta 1960) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on toiminut useiden elokuvien trailerien sekä televisiomainoksien äänenä. Lisäksi hän on lainannut ääntään eri konsolipeleihin ja animaatiosarjoihin. Rummell kiinnostui ääninäyttelemisestä jo nuorena ja imitoi mielellään niin oikeita henkilöitä kuin piirroshahmoja. Hän aloitti ääninäyttelemisen 21-vuotiaana, jolloin Rummellin ensimmäinen äänirooli oli hermostunut sulhanen pienen hääputiikin mainoksessa. Sittemmin Rummell opiskeli ääninäyttelemistä muun muassa Daws Butlerin opissa vuosina 1985–1988 ennen kuin päätyi tekemään ääninäyttelemistä täysipäiväisesti.
Jan Schlaudraff

Jan Schlaudraff (s. 18. heinäkuuta 1983 Waldbröl, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Hannover 96:a. 180 senttimetriä pitkän Schlaudraffin pelipaikka on hyökkääjä.
Schlaudraff on ehtinyt edustaa ammattilaisuransa aikana myös pienempiä saksalaisseuroja: Borussia Mönchengladbachia (2002–2004) ja Alemannia Aachenia (2004–2007). Vielä Mönchengladbachissa pelatessaan hänen pelipaikkansa oli keskikentällä, mutta Aachenissa hänet siirrettiin hyökkääjäksi. Hän nousi myös joukkueen kapteeniksi. Alemannian noustua 1. Bundesliigaan kaudeksi 2006/2007 Schlaudraff teki läpimurron maansa korkeimmalle huipulle.
Seitsemän liigamaalia nostivat Schlaudraffin maajoukkueeseen, jossa hän debytoi lokakuussa 2006 Georgiaa vastaan pelatussa ottelussa, ja toivat hänelle tarjouksen maan suurimmasta seurasta, Bayern Münchenistä. Schlaudraff teki sopimuksen Bayernin kanssa jo talvitauolla, mutta sopimus astuu voimaan vasta 1. heinäkuuta 2007. Bayern maksoi Alemannialle siirtokorvauksena 1,2 miljoonaa euroa.
Bayern Münchenissä Schlaudraff ei saanut kunnolla peliaikaa. Huhtikuussa 2008 hän teki sopimuksen siirtymisestä kesällä neljäksi vuodeksi Hannoverin joukkueeseen.
Carl Hiaasen

Carl Hiaasen (s. 12. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen kirjailija ja journalisti. Hiaasen on tunnettu yhteiskunnallisesti kantaa ottavista ja satiirisista "ekologisista trillereistä", jotka sijoittuvat hänen kotikonnuilleen Floridaan. Monissa kirjoissa esiintyy Evergladesin suoalue ja osassa kirjoista esiintyy myös samoja henkilöitä. Hän on myös kirjoittanut nuorille suunnattuja kirjoja, joiden aihealueet ovat aikuisille suunnattuja teoksia kevyempiä, mutta silti selvästi kantaa ottavia. Useita Hiaasenin kirjoja on suomennettu.
Antonio Tarver

Antonio Deon Tarver (s. 21. marraskuuta 1968), lempinimeltään "Magic Man," on ammattinyrkkeilijä Orlandosta, Floridasta, ja entinen raskaan keskisarjan maailmanmestari. Hän oli kautta aikojen ensimmäinen nyrkkeilijä, joka pystyi tyrmäämään Roy Jones Jr:n. Hän rakensi vaikuttavan ammattiuran, johon kuului pronssimitali Yhdysvaltojen edustajana vuoden 1996 olympialaisissa Atlantassa. Hän sai amatöörinyrkkeilyn maailmanmestarin arvonimen vuonna 1995 Berliinissä, juuri kaksi kuukautta Pan-Amerikan kisojen riemuvoiton jälkeen Mar del Platassa. 
Tarver näytteli Mason Dixon-nimistä raskaansarjan maailmanmestaria elokuvassa "Rocky Balboa" -elokuvassa vuonna 2006.
Ammattilaisura.
Varhaiset vuodet.
Tarver teki ensiesiintymisensä ammattilaisena 28-vuotiaana 18. helmikuuta 1997 legendaarisessa "Blue Horizonissa" Philadelphiassa, toisessa erässä hän tyrmäsi Joaquin Garcian.
The Neropats

The Neropats on suomalainen rock-yhtye, joka koostuu Popedan kitaristi Costello Hautamäestä ja basisti Jyrki Melartinista sekä Popedan entisestä rumpalista Arska Rautajoesta. Yhtye perustettiin 1990-luvun alussa, ja se keikkailee aina Popedan ollessa tauolla. Neropats on levyttänyt toistaiseksi vain yhden singlen ja albumin, joka sisältää sekä covereita että Hautamäen omia sävellyksiä.
Historia.
Yhtyeen perustaminen (1990).
Popeda-yhtyeen jäsenet Costello Hautamäki ja Jyrki Melartin perustivat yhtyeen vuonna 1990. Pian perustamisen jälkeen Melartin jätti Popeda-yhtyeen ja kävi kunnolla uuden projektinsa kimppuun. Kaksikko kirjoitteli materiaalia ja soitteli ilman rumpalia. Lopulta Hautamäki löysi yhtyeeseen rumpaliksi Arska Rautajoen. Vuonna 1999 Rautajoki liittyi Popedaan Hautamäen suosituksista. Yhtye alkoi tehdä materiaalia kolmestaan, joka oli aika vaikeaa Costellon kiireiden takia Popedassa.
Levytyssopimus ja materiaalin julkaisu (1992–2000).
Vuonna 1992 saatiin levytysmateriaali valmiiksi ja sitä esitettiin Poko Rekordsille, jonka kanssa solmittiin levytyssopimus ja studiolle lähdettiin vuonna 1995. Albumia "Chainsaw Buzzin"' nauhoitettiin ja viimeisteltiin viisi vuotta, ja julkaistiin vuonna 2000. Albumi oli kohtalaisen hyvä menestys ja myi kultalevyn verran. 2008 Rautajoki erosi yhtyeestä, koska oli silloin erotettu Popedasta, ja tilalle tuli Rautajoen Popedassakin paikannut Lacu Lahtinen.