tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Huippuvuorten kuvernööri

Huippuvuorten kuvernööri () on Norjalle kuuluvan Huippuvuorten saariston hallinnollinen johtaja. Virka perustettiin vuonna 1925. Nykyisenä kuvernöörinä toimii Lars Fause, joka aloitti virassaan 1. heinäkuuta 2021.
Vuonna 2021 kuvernöörin norjankielinen nimi muutettiin sukupuolineutraaliksi nykyiseen muotoonsa: aiemmin titteli oli virallisesti "sysselmannen".
Toimenkuva ja nimitys.
Kuvernööri edustaa Norjan kuningaskuntaa saarilla ja toimii samalla myös paikallisen poliisilaitoksen päällikkönä. Hän toimii Norjan oikeusministeriön alaisuudessa. Tavallisen paikallishallinnon lisäksi kuvernööri on Huippuvuorten ympäristönsuojelusta vastaava virkamies. Kuvernöörillä on valta karkottaa kenet tahansa, myös Norjan kansalaiset, joka ei kykene elättämään itse itseään Huippuvuorilla, kuten paikallinen laki vaatii.
Kuvernöörin nimittää virkaansa Norjan hallitsija ja virkakauden pituus on kolme vuotta. Oikeusministeriö voi jatkaa tämän kautta toisella kolmella vuodella tarvittaessa. Kuvernööriksi nimitettävän on täytettävä Norjan virkamiesten koulutusvaatimukset.
Kuvernöörin alkuperäinen virka-asunto, jossa hän myös työskenteli, sijaitsee longyearbyenissä ja valmistui vuonna 1950. Uusi virastotalo valmistui vuonna 2014 ja vanha rakennus toimii nykyään kuvernöörin virka-asuntona.
Luettelo Huippuvuorten kuvernööreistä.
Lähde:
Ukkossydän

Ukkossydän ("Thunderheart") on yhdysvaltalainen mysteerielokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 1992. Sen on ohjannut Michael Apted ja käsikirjoittanut John Fusco, ja pääosissa näyttelevät Val Kilmer, Graham Greene ja Sam Shepard. 
Juoni.
"Ukkossydän" -elokuva sijoittuu 1970-luvun loppupuolelle. Siinä nuori FBI agentti Ray Levoi (Val Kilmer) lähetetään Pine Ridgen reservaattiin Etelä-Dakotaan tutkimaan siellä tapahtunutta lakota siouxien heimoneuvoston jäsenen Leo Fast Elkin (Allan R. J. Joseph) murhaa. Levoi on neljäsosaltaan intiaani komennetaan sinne sen vuoksi tekemään tutkimuksia, mutta hän on vieraantunut intiaanijuuristaan ja eikä ota tehtävää mielellään vastaan. Tutkimusten edistyessä hän joutuu tutustumaan intiaanien tapoihin, seremonioihin ja uskomuksiin jotka ovat jääneet hänelle vieraiksi.
Näyttelijät.
Lähde: 
Taustaa.
Elokuvan ohjaaja Michael Apted on ohjannut dokumenttielokuvia mikä näkyy hänen ohjaamissaan fiktiivisissä elokuvissa myös. Juuri ennen "Ukkossydän" -elokuvaa hän ohjasi Robert Redfordin tuottaman dokumenttielokuvan "Incident at Oglala" joka sai ensi-iltansa samana vuonna, ja kertoo Wounded Kneen valloituksesta, jossa Amerikan intiaaniliike ("American Indian Movement") ja paikalliset oglala-siouxit valloittivat etelädakotalaisen Wounded Kneen kylän. Sen yhteydessä tapahtuneessa ampumatapauksessa kuoli kaksi FBI:n agenttia ja heidän ampumisestaan tuomittiin AIM:n jäsen Leonard Peltier. "Ukkossydän" perustuu löyhästi näihin tapahtumiin.
Lauri Lounela

Lauri Juhani Lounela, sukunimi vuoteen 1918 "Lönnrot" (24. maaliskuuta 1889 Ristijärvi – 27. kesäkuuta 1970 Kajaani) oli suomalainen lyseon lehtori ja Kainuun murteen jättiläissanaston kerääjä.
Lauri Lounelan vanhemmat olivat kirkkoherra ja valtiopäivämies Eljas Lönnrot (1858–1933) ja tämän ensimmäinen puoliso Aina Kristiina Sahlgren (k. 1907). Hänen isoisänsä oli Elias Lönnrotin vanhimman veljen Henrik Juhana Lönnrotin poika Ristijärven kappalainen Frans Fredrik Lönnrot (1830–1907). Lounela pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1909 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1917.
Lounela toimi Ikaalisten keskikoulun opettajana ja rehtorina 1923–1925 ja sen jälkeen Kajaanin lyseossa ensin vt. lehtorina 1925–1926 ja sitten latinan ja suomen kielen vakinaisena lehtorina 1926–1956. Hän opetti latinaa myös Kajaanin tyttölyseossa vuoteen 1962 saakka. Sotavuosina Lounela toimi lisäksi Kajaanissa ilmestyneiden lehtien sensorina.
Lounela aloitti Kainuun murteen sanaston keräämisen ja ollessaan Oulun lyseon kolmannella luokalla. Hän sai lyseon seitsemännellä luokalla olleelta Jaakko Keräseltä lainaksi E. A. Tunkelon kirjan "Suomen kielen keräilysanasto" ja hän laati kesällä 1904 ensimmäiset murremuistiinpanonsa ollessaan isovanhempiensa luona Ristijärvellä. Vuoteen 1908 mennessä Lounela oli kerännyt jo noin 4 000 Ristijärven murteen sanaa mutta nämä muistiinpanot tuhoutuivat myöhemmin tulipalossa Sotkamossa. Määrätietoisen sanaston keruun Lounela aloitti 1930-luvulla. Hän teki kesäisin polkupyörällä pitkiä keruumatkoja eri puolille Kainuuta ja talvisin hänellä oli kielenoppaina Kajaaniin muuttaneita maalaisia. Muistiinpanonsa Lounela teki jo Oulun lyseossa oppimallaan pikakirjoituksella. Vuodesta 1938 lähtien hän alkoi lähettää muistiinpanoistaan kirjoittamiaan sanalippuja Sanakirjasäätiölle. Vuoden 1968 loppuun mennessä Lounela oli lähettänyt jo noin 80 000 tällaista sanalippua Sanakirjasäätiölle. Vuosina 1965 ja 1966 hän luki murremuistiinpanojaan ääninauhalle yhteensä noin 90 tuntia. Lounela merkitsi muistiin myös suku- ja henkilöhistoriaa ja kuulemiaan saarnoja. Hänellä oli myös pääasiassa 1800-luvulla eläneiden pappien kirjeistä koostunut kirjekokoelma.
Nousiaisten Nummen työväentalo

Nousiaisten Nummen työväentalo on Nousiaisten kunnan Nummen kylässä sijaitseva työväentalo. Talon omistaa nykyisin Nutturlan Makasiiniteatteri.
Historiaa.
Nousiaisten työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Työväentalo rakennettiin vuosina 1920–1922. Tontti oli aluksi vuokralla, mutta se lunastettiin omaksi myöhemmin. Rakennustyöt suunnitteli työväenyhdistyksen rakennuskomitea. Rakennustyön valvojana toimi yhdistyksen jäsen Laine Honkasalo. 
Rakennus.
Talo on lautarakenteinen. Talon rakennustarpeet ostettiin Yläneen sahalta, ja niitä saatiin myös keräyksillä. Talon pohja oli aluksi vinkkelin muotoinen, eteiskuisti rakennettiin myöhemmin talon sisäkulmaan. Talossa on taitekatto. Juhlasalin puoleisella sivulla on leveä poikkipääty. Julkisivut oli laudoitettu vaakaponttilaudoituksella ja yläkerta pystylaudoituksella. Talo on punaiseksi maalattu ja päätyjen yläosat valkoisiksi. Kivijalka on tehty tasakokoisista luonnonkivilohkareista. 
Nykyinen käyttö.
Työväentalo on myyty vuonna 2018 päävuokralaisena toimineelle nuorisoteatterille. Se toimii talossa edelleen nimellä Nutturlan Makasiiniteatteri.
Janne Hirvasvuopio

Janne Hirvasvuopio on saamelainen valtiotieteen kandidaatti, ympäristövaikuttaja ja saamelaiskäräjien jäsen. Hirvasvuopio on tullut tunnetuksi saamelaispoliitikkona sekä toiminnastaan yhdenvertaisuus- ja ympäristöasioissa. 
Espoossa Hirvasvuopio toimii vihreiden varavaltuutettuna, tasa-arvo- ja yhdenvertaisuustoimikunnan jäsenenä ja teknisen lautakunnan jäsenenä. Hän on työskennellyt aiemmin vihreiden eduskuntaryhmässä kansanedustaja Emma Karin poliittisena avustajana sekä vihreiden puoluevaltuutettuna Espoossa.
Hirvasvuopio toimii Barentsin Euroarktisen neuvoston alkuperäiskansatyöryhmän puheenjohtajana sekä Saamelaisen parlamentaarisen neuvoston jäsenenä. Hän on myös toiminut saamelaiskäräjien sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsenenä ja pysyvänä asiantuntijana valtioneuvoston vammaisten henkilöiden oikeuksien neuvottelukunnassa (VANE) sekä Lapin hyvinvointialueen ICT-ohjausryhmässä.
Alkuvuodesta 2023 hän esiintyi Ylen "Hyvin sanottu" -juttusarjassa, jossa hän kertoi saamelaisaktivistina saamastaan vihapostista. Hän on esiintynyt myös Mikaela Weurlanderin vuoden 2020 dokumentissa "Olen saamelainen". Vuonna 2022 Hirvasvuopio puhui YK:n vammaisyleissopimusta käsittelevässä COSP15-kokouksessa Suomen heikosta tilanteesta saamelaisten terveyspalveluiden saatavuudessa kieli ja kulttuuri huomioiden.
Kansalaisyhteiskunnassa Hirvasvuopio on toiminut hallituksen jäsenenä Kansalaisten kaivosvaltuuskunta – MiningWatch Finlandissa sekä Ei kaivoksia Suomen Käsivarteen -liikkeessä.
Hans Brachrogge

Hans Brachrogge (n. 1590 – 1638 tai myöhemmin) oli tanskalainen muusikko ja säveltäjä.
Brachrogge oli yksi muusikoista, jotka kuningas Kristian IV päätti vuonna 1602 lähettää Italiaan opiskelemaan madrigaalin ja sen kaltaisten tyylilajien muotoon laadittavaa musiikkia. Brachroggea opetti Venetsiassa Giovanni Gabrieli. Palattuaan Tanskaan hän sai opetusta Melchior Borchgrevinckilta. Vuonna 1611 Brachrogge lähetettiin Mogens Pedersønin kanssa palvelemaan Anna Tanskalaisen musiikkiseurueessa. Kolme vuotta myöhemmin hän palasi Tanskan hoviin, jonka asiakirjoissa viimeinen maininta hänestä on vuodelta 1638.
Yhdeksäntoista Brachroggen säveltämää canzonettaa on painettu kokoelmaan "Madrigaletti a III voci" (Kööpenhamina, 1619), joka muodostaa hänen musiikillisen perintönsä. Kokoelmaan kuuluvia kappaleita pidettiin helposti laulettavina ja esteettisesti miellyttävinä.
Hedengrens

Hedengrens on Tukholmassa, Ruotsissa toimiva kirjakauppa. Se perustettiin vuonna 1897 Göthen kirjakaupan haarana ja sai nykyisen nimensä vuonna 1918. Hedengrensin toimitila sijaitsee Sturegallerianissa.
Hedengrens on yksi harvoista Tukholmassa toimivista itsenäisistä kirjakaupoista. Siellä myydään eri aihepiirien kirjoja ruotsin, englannin, ranskan, saksan, italian, espanjan, portugalin, tanskan ja norjan kielillä. Hedengrensissä järjestetään kirjailijatapaamisia ja joskus myös konsertteja.
Naantalin työväentalo

Naantalin työväentalo oli Naantalin kaupungissa sijainnut työväentalo. Talo on purettu.
Historiaa.
Naantalin työväenyhdistys perustettiin vuonna 1894. Työväentalo rakennettiin vuonna 1908. Taloa käytti vuodesta 1958 lähtien elokuvateatteri Kino. Elokuvateatterin toiminta jatkui vielä 10 vuotta talon myymisen jälkeen vuoteen 1998. Työväenyhdistys oli myynyt kiinteistön 1980-luvulla rakennusliikkeelle, joka rakensi elokuvateatteritoiminnan loppumisen jälkeen paikalle Kinopalatsi-niminen asuinkerrostalon.
Rakennus.
Rakennus oli kaksikerroksinen, ja sen pinta-ala oli 324 m².
Michael Estrada

Michael Steveen Estrada Martínez (s. 7. huhtikuuta 1996 Guayaquil) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän pelasi kotimaassaan vuoden 2019 loppuun saakka ja on sen jälkeen pelannut Meksikossa ja puoli vuotta lainasopimuksella Yhdysvalloissa MLS-seura D.C. Unitedissa.
Estrada pelasi Ecuadorin maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2017. Hän pelasi kolme ottelua Copa Américassa 2021. Hän kuuluu Ecuadorin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022 ja on ennen MM-turnausta pelannut 35 maaottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia.
Svalbard Bryggeri

Svalbard Bryggeri on Longyearbyenissä, Huippuvuorilla toimiva maailman pohjoisin panimo.
Robert ja Anne Grete Johansen saivat idean Svalbard Bryggerin perustamisesta vuonna 2007. Panimo Longyearbyeniin perustettiin neljä vuotta myöhemmin. Vuonna 2015 tulivat saataville ensimmäiset tuotteet. Norjan vuodesta 1928 voimassa ollut vanha laki oli kieltänyt alkoholijuomien tuottamisen Spitsbergenillä, mutta vuosia kestäneet neuvottelut Oslon viranomaisten kanssa johtivat toiminnan mahdollistaneen lakimuutoksen tekemiseen vuonna 2014. Vuonna 2015 pidettyjen avajaisten yhteydessä pidettiin myös Oktoberfest.
Svalbard Bryggeri tuottaa monia erilaisia oluita Spitsbergen-nimellä. Lisäksi se valmistaa stoutia Gruve 3 stiger (11 til-%). Vuonna 2019 tuotevalikoima laajeni myös kivennäisvesillä (maustamaton ja sitrus). Kaikissa Huippuvuorten oluissa kuusitoista prosenttia oluen panemiseen käytetystä vedestä tulee Bogerbreenin jäätiköltä. Svalbard Bryggerin olutta on myyty paitsi Huippuvuorilla, myös Norwegian Air Shuttlen lennoilla. Raaka-aineita panimolle toimitetaan Euroopasta ja Yhdysvalloista (muun muassa maltaita Suomesta).
Huippuvuorten yliopistokeskus

Huippuvuorten yliopistokeskus (, lyh. UNIS) on Huippuvuorilla sijaitseva vuonna 1993 perustettu korkeakouluopetusta tarjoava laitos. Se on maailman pohjoisin yliopistokampus.
Yliopistokeskus on virallisesti valtio-omisteinen yritys, jota hallinnoi Norjan opetus- ja tutkimusministeriö, joka on myös UNIS:n päätoiminen rahoittaja. Vuonna 2021 yliopistokeskuksen budjetti oli 36 322 000 kruunua. Kaikki opetus on englanninkielistä.
Yliopistokeskus ei virallisesti kerää lukukausimaksuja, mutta opiskelijoiden tulee maksaa 590 kruunun maksu lukukautta kohden. Lisäksi kenttätyötä tekeviltä opiskelijoilta kerätään ylimääräinen 200 kruunun maksu päivää kohden.
Vuonna 2021 yliopistossa oli 482 opiskelijaa, joista 60 prosentilla oli takana aikaisempia opintoja norjalaisista yliopistoista. Jatko-opiskelijoita oli 29. Vuodesta 2016 alkaen yliopistokeskuksen johtajana on toiminut Harald Ellingsen.
Paimion Vistan työväentalo

Paimion Vistan työväentalo on Paimion Vistan kylässä sijainnut työväentalo. Talo on nykyään yksityisomistuksessa ja toimii nimellä Iskun talo.
Historiaa.
Paimion Vistan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904. Työväentalo rakennettiin vuonna 1909. Alun perin talo oli vinkkelin muotoinen, mutta talon sisäkulmaan rakennettiin myöhemmin eteiskuisti. Talo peruskorjattiin 2017. 
Rakennus.
Talo on hirsirunkoinen. Se verhoiltiin jossain vaiheessa mineriittilevyillä.
Thomas Tumba

Thomas Tumba (s. 15. huhtikuuta 2001) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Katajaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Tumba syntyi Angolassa, josta hän muutti äitinsä kanssa Kotkaan ollessaan kaksivuotias. Koripalloharrastuksen Tumba aloitti Kotkan Peli-Karhuissa.
Kotkasta Tumba muutti myöhemmin Helsinkiin, jossa hän edusti HBA-Märskyä vuosina 2017-2021. Tämän jälkeen Tumba pelasi yhden kauden Yhdysvalloissa ennen siirtymistään Katajaan.
Tumba on pelannut yhteensä 76 ottelua juniorimaajoukkueissa. Hän on voittanut 16-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2017 ja SM-pronssia vuonna 2016 KTP:n joukkueessa.
Tumban piste-ennätys Korisliigassa on 32 pistettä.
Rallinuotti

Rallinuotti eli ajo-ohje on rallissa käytetty merkintä, jolla kuvataan tietä, tien luonnetta, mutkien suuntaa ja niiden jyrkkyyttä, välimatkoja ja käytettävää ajonopeutta.
Ennakkoon tutustuttavissa kilpailuissa kartanlukija kirjaa kuljettajan nuotit kilpailua edeltävänä ennakkoontutustumisjaksolla ("recce"), joilla kuvataan erikoiskokeen tiestön luonnetta. Ensimmäisellä tutustumisella nuotit kirjataan käsin nuottivihkoon ja toisella tutustumisella kartanlukija lukee ne takaisin kuljettajalle, jolloin niihin voi vielä tehdä muutoksia. Itse kilpailussa kartanlukija kertoo kuljettajalle edessä olevaa tietä lukemalla nuotteja. Nuotteja voidaan korjata vielä rallissa keskellä erikoiskoetta. Tutustumisen aikana liikutaan normaalien tieliikenteen sääntöjen mukaan vain tuotantoautoa käyttäen ja kilpailijoiden toimintaa valvotaan nuotituksen aikana.
Nuoteissa on omat "murteensa" ja nuotit vaihtuvat kuljettajan, kartanlukijan ja auton vaihtuessa.
Nuoteissa on myös merkintöjä kiintopisteistä reitin varrella kuten sähköpylväistä, taloista ja suurista puista viitteinä.
Nuotissa on aina tulevan mutkan suunta (vasemmalle tai oikealle) sekä mutkan jyrkkyys ja etäisyys sitä ennen. Lisäksi mutkaa voidaan kuvata lisäohjeilla kuten "pysy sisällä" tai "älä leikkaa" tai ohje kiristymisestä tai avautumisesta ulostuloa kohti. Lisäksi tien kallistumiset, harjanteet ja olosuhteet kuten kuopat merkitään nuotteihin.
Nuotissa mutkan jyrkkyys voidaan ilmoittaa asteikolla, jossa suurin numero on jyrkin (1..9) tai vaihtoehtoisesti suurin numero on nopein (1..6). Numeron sijaan voidaan käyttää myös sanallista kuvausta ("helppo", "akuutti").
Esimerkki nuottimerkinnästä Jemba-järjestelmällä:
Paraisten Koivuhaantien työväentalo

Paraisten Koivuhaantien työväentalo on Paraisten kaupungissa Koivuhaantiellä sijainnut työväentalo. Se on nykyään Odd Fellows -veljeskunnan toimitalo.
Historiaa.
Työväentalo on rakennettu vuoden 1908 paikkeilla. Se on ollut alun perin vinkkelin muotoinen. Talon sisäkulmaan on myöhemmin rakennettu lisärakennus..
Sofia Arkelsten

Sofia Arkelsten (s. 6. joulukuuta 1976) on ruotsalainen Maltillinen kokoomus -puolueen poliitikko.
Arkelsten edusti puoluettaan Ruotsin valtiopäivillä vuosina 2006–2018. Hänet valittiin Tukholman kunnan vaalipiiristä. Ammattinimikkeeltään hän oli tuolloin informaatiopäällikkö. Arkelsten toimi Maltillisen kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 2010–2012 ja pääsi tämän jälkeen Ruotsin valtiopäivien ulkoasiainkomitean puhemieheksi, jona hän toimi vuoteen 2014 saakka.
Arkelsten kertoi vuonna 2014 saaneensa diagnoosin MS-taudista. Hän pääsi uuden hoitomuodon koeryhmään. Arkelsten on naimisissa IT-konsultantti Olof Torvestigin kanssa, ja hänellä on tytär.
Robin Danes

Robin Walter Danes (s. 1. elokuuta 2001 Köln) on saksalais-suomalainen koripalloilija, joka edustaa Katajaa. Danes on pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä ja hänet tunnetaan tarkkana kaukoheittäjänä.
Danesin molemmat vanhemmat ovat suomalaisia, mutta hän asui lähes koko lapsuusaikansa Saksassa. Danes aloitti ammattilaisuransa vuonna 2020 Bundesliiga-joukkue Mitteldeutscher BC:n riveissä, jossa hän pelasi yhteensä 30 ottelua kahden pelikauden aikana.
Kesällä 2022 Danes muutti Suomeen, kun hän siirtyi Katajaan kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelaa Katajan edustusjoukkueen lisäksi myös seuran kakkosjoukkueessa.
Danesin piste-ennätys Korisliigassa on 10 pistettä.
Perniön Aseman työväentalo

Perniön aseman työväentalo sijaitsee Salon kaupungissa Perniössä entisessä asemakylässä korkean mäen päällä. Talo on myyty vuonna 2019 Perniön VPK:lle.
Historiaa.
Perniön työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904. Työväentalo rakennettiin vuosina 1908–1910 yhdistyksen taloksi. Rakennuspiirustukset teki Sikstus Rönnberg. Taloa laajennettiin rakentamalla pari pukuhuonetta talon taakse. Alun perin päädyt ovat olleet koristeelliset ja päädyistä hieman viistotut.. Talon pinta-ala on 330 m², ja juhlasalissa on tilaa 200 henkilölle. Tontin pinta-ala oli 5 000 m². Taloa on remontoitu useaan otteeseen.
Talo siirtyi vuonna 2019 Perniön VPK:n omistukseen.
Paulus Hofhaimer

Paulus Hofhaimer (1459–1537) oli itävaltalainen urkuri ja säveltäjä. Hän sävelsi neliäänisiä latinankielisiä oodeja ja saksankielisiä lauluja. Hänen urkusävellyksistään on säilynyt vain muutamia. Hänen maallisia sävellyksiään on kokoelmassa "Gassenhawerlin und Reutterliedlin" (painettu 1535).. Muita hänen teoksiaan on hänen Ludwig Senflin kanssa säveltämänsä "Harmoniae poëticae" (1539).
Hofhaimer oli aikansa merkittävimpiä urkureita ja saksankielisten laulujen säveltäjiä. Hän opiskeli ensin keisari Fredrik III:n hovissa. Vuonna 1478 hänestä tuli Sigismund Tirolilaisen hoviurkuri, ja vuodesta 1489 hän oli keisari Maximilian I:n palveluksessa nimikkeellä "Obrister Organist" (’ensimmäinen urkuri’). Maximilianin kuoltua 1519 Hofhaimer toimi kuolemaansa asti Salzburgin arkkipiipan urkurina.
Daniel Rostén

Daniel Rostén (s. 1977) on ruotsalainen black metal -laulaja, -kitaristi ja -basisti. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimiä Mortuus ja Arioch. Arioch-nimellä Rostén on toiminut Funeral Mistin keulahahmona sekä Triumphatorin laulajana ja kitaristina.
Vuonna 2004 Rostén aloitti laulamisen Marduk-yhtyeessä Mortuus-nimellä. Black metalin parissa tekemänsä työn ohella hän on johtanut graafisen suunnittelun yritystä nimeltään Holy Poison Design. Ruotsalainen ETC-lehti väitti Rosténin ja rumpali Fredrik Widigsin tehneen vuonna 2016 laajoja ostoksia uusnatsien Pohjoismainen vastarintaliike -järjestön nettikaupasta. Esittämässään vastineessa Marduk-yhtye kiisti vuonna 2018 kahteen muusikkoon kohdistetut syytökset.
Jemenin demokraattinen tasavalta

Jemenin demokraattinen tasavalta (arabiaksi جمهورية اليمن الديمقراطية "Jumhūrīyat al-Yaman ad-Dīmuqrāṭīyah", tunnettiin myös nimellä Etelä-Jemen) oli vuonna 1994 Jemenin sisällissodan aikana Jemenin tasavallasta irtautunut tunnustamaton valtio. Sen alue kattoi koko Jemenin demokraattisen kansantasavallan eli Etelä-Jemenin alueen. Valtion hallitus oli marxilais-leniniläinen.
Adenista käsin johdetun, presidentti Ali Salim al-Beidhin ja pääministeri Haidar Abu Bakr al-Attasin johtama valtio ei saanut kansainvälistä tunnistusta, vaikka se saikin tukea Saudi-Arabiasta. 
Valtion joukot epäonnistuivat saamaan valta-asemaa Jemenissä, ja ne hävisivät sisällissodan heinäkuussa 1994.
Claudia Harrison

Claudia Harrison on brittiläinen näyttelijä.
Harrison esittää kuningatar Elisabet II:n tytärtä prinsessa Annea draamasarja "The Crownin" viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella (2022–2023). Kyseessä on Harrisonin parikymmenvuotisen näyttelijänuran kansainvälisesti näkyvin rooli. Hänellä on ollut pienempiä televisiorooleja muun muassa sarjoissa "Holby Cityn sairaala", "Humans", "IT-porukka", "Midsomerin murhat", "Murphyn lailla" ja "Ryhmä Pullman".
Harrison on esiintynyt myös Peter Bogdanovichin ohjaamassa elokuvassa "Murha vailla syyllistä" ("The Cat’s Meow", 2001).
Børsen

Børsen (tanskaa, ) tai Børsbygningen ("Pörssitalo") on 1600-luvulta peräisin oleva historiallinen pörssirakennus Kööpenhaminan Slotsholmenissa, lähellä Christiansborgin linnaa. Rakennus edustaa hollantilaista renessanssiarkkitehtuuria. Rakennus vaurioitui pahoin tulipalossa 16. huhtikuuta 2024.
Historia.
Tanskan kuningas Kristian IV rakennutti Børsenin useassa vaiheessa vuosina 1619–1640. Rakennuksen pääosa valmistui 1623, ja sen arkkitehteinä toimivat Lorenz ja Hans van Steenwinckel nuorempi. Talon kuuluisa lohikäärmetorni rakennettiin 1624–1625 kuvanveistäjä Ludvig Heidtriderin piirustuksien mukaan, ja kanavan puoleinen pääty valmistui lopulta vasta 1640. 
Kuningas myi rakennuksen vuonna 1647 rahapulassa kauppias Jakob Madsenille, joka oli viereisen Christianshavnin pormestari. Kristianin poika Frederik III hankki sen myöhemmin takaisin kruunulle, mutta vuonna 1857 Fredrik VII myi sen jälleen, tällä kertaa tukkukauppiaiden killalle. Kaupan ehtojen seurauksena Børsenistä tuli Tanskan ensimmäinen suojeltu rakennus. 1987 kauppiaskilta muutti nimensä Tanskan kauppakamariksi, joka omistaa rakennuksen edelleen ja pitää siellä pääkonttoriaan.
Työttömät anarkistit hyökkäsivät vuonna 1918 Børseniin. Tapaus tunnetaan Tanskan historiassa nimellä ”stormen på Børsen” (”rynnäkkö Pörssiin”).
Kööpenhaminan pörssi toimi Børsenin talossa vuoteen 1974.
Vuoden 2024 tulipalo.
Huhtikuun 16. päivänä 2024 päärakennuksen kuparikaton kunnostustöiden aikana syttyi tulipalo, joka levisi nopeasti rakennuksen jokaiseen kerrokseen. Palo saatiin lopulta päivän aikana hallintaan, mutta sen seurauksena kuitenkin rakennuksen ikoninen torni, Dragespir ("lohikäärmeen torni"), sekä valtaosa sisätiloista romahtivat ja vanha kuparikatto paloi lähes täysin. Rakennus oli kunnostustöiden takia huputettu ja ympäröity rakennustelineillä.
Yksityisomistuksessa olevassa rakennuksessa järjestettiin muun muassa konferensseja ja gaalaillallisia, eikä se ollut auki yleisölle. Rakennuksessa oli vanhoja arvokkaita maalauksia, joista ainakin osa pystyttiin pelastamaan tulipalolta. Taideaarteiden pelastamiseen osallistuivat talossa työskennelleet ihmiset ja jopa ohikulkijat. Palopäivän iltana pelastuslaitoksen johtaja kertoi, että sammutuksessa oli päästy loppusammutusvaiheeseen. Hänen arvionsa mukaan tuli tuhosi puolet rakennuksesta miltei kokonaan. Rakennuksen kuparinen vesikate ja sen ympärillä olevat rakennustelineet vaikeuttivat sammutusta. Tulipalossa ei aiheutunut tiettävästi henkilövahinkoja.
Tanskan kulttuuriministerin Jakob Engel-Schmidtin mukaan tulipalossa tuhoutui maan kulttuurihistoriaa 400 vuoden ajalta. Puolustusministeri Troels Lund Poulsen vertasi pörssin tulipalossa tapahtunutta menetystä Pariisin Notre-Damen katedraalin tulipaloon vuonna 2019. Rakennuksen omistavan Tanskan kauppakamarin toimitusjohtaja Brian Mikkelsen sanoi, että rakennus rakennetaan uudelleen, "tapahtui mitä tahansa".
Kjell Perder

Kjell Perder (s. 3. syyskuuta 1954 Tjärstad, Itä-Götanmaa) on ruotsalainen säveltäjä.
Perder opiskeli luovaa kirjoittamista ja musiikkitiedettä Uppsalan yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun, josta sai maisterin arvon vuonna 1983. Perder jatkoi opintojaan sävellyksessä vuosina 1984–1988 Arne Mellnäsin, Sven-David Sandströmin, Brian Ferneyhoughin ja muiden johdolla. Hän pääsi myös stipendien turvin opiskelemaan ulkomaille vuosina 1986 ja 1987. Tuolloin hän sai muun muassa sävellyksen oppitunteja John Lambertilta Lontoon Royal College of Musicissa. Perder sai jatko-opintojensa päätteeksi diplomin sävellyksessä vuonna 1988. Hänestä tuli Ruotsin säveltäjäliiton (Föreningen svenska tonsättare, FST) jäsen vuonna 1989.
Perder teki säveltäjänä debyyttinsä vuonna 1980, jolloin hänen kamarimusiikkisävellyksensä kantaesitettiin Helsingissä Ung nordisk musik -tapahtumassa. Hänen teoksiaan on sittemmin esitetty monissa maissa Euroopassa, Aasiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa. Levytyksiä Perderin sävellyksistä on julkaissut muun muassa Phono Suecia. Perderin tuotannon joukossa on kuoroteoksia, kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia, oratorioita ja oopperoita. Teoksia ovat tilanneet häneltä muiden muassa Tukholman kuninkaallinen ooppera, Ruotsin kansallinen radio ja Orphei Drängar. Monia Perderin sävellyksistä ovat innoittaneet ihmisoikeusteemat, antirasismi ja ilmastoaktivismi.
Perder on opettanut sävellystä, musiikin teoriaa ja musiikin historiaa Tukholman musiikkipedagogisessa instituutissa, Uppsalan yliopistossa, Örebron yliopiston musiikkikorkeakoulussa ja muualla. Vuosina 1992–1996 ja 2007–2013 hän oli associate professor Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuonna 2016 julkaistiin Perderin kirja "Älska körsång!" (2016).
Tyge Dahlgaard

Tyge Dahlgaard (8. huhtikuuta 1921 Kööpenhamina – 20. joulukuuta 1985) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi Tanskan kauppa- ja Pohjoismaa-ministerinä 1966–1967. Pääministeri Jens Otto Krag erotti Dahlgaardin hallituksesta, kun tämä oli puolustanut Kreikan kanssa käytävää kauppaa sotilasjuntan vallankaappauksen jälkeen. Myöhemmin Dahlgaard toimi suurlähettiläänä useissa maissa, muun muassa Serbiassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa.
Wilhelm Hofmeister

Wilhelm Hofmeister (1824–1877) oli saksalainen kasvitieteilijä.
Hofmeister oli vuodesta 1863 professorina Heidelbergin yliopistossa ja vuodesta 1872 Tübingenin yliopistossa. Hän teki keskeisiä tutkimuksia etenkin siemenkasvien siitoksesta sekä ja itiökasvien ja siemenkasvien välisestä geneettisestä sukulaisuudesta. Hän julkaisi vuodesta 1851 yhdessä Heinrich Anton de Baryn, Thilo Irmischin ja Julius Sachsin kanssa teoksen "Handbuch der physiologischen Botanik", johon hän kirjoitti osat ”Lehre von der Pflanzenzelle” ja ”Allgemeine Morphologie der Gewächse”.
Ove Hansen

Ove Hansen (24. syyskuuta 1909 Slagelse – 5. toukokuuta 1997) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1953–1973 ja 1975–1977 sekä toimi Tanskan kauppa- ja Pohjoismaa-ministerinä 1967–1968. Lisäksi hän oli Ballerupin pormestari 1952–1967 ja Euroopan parlamentin jäsen 1976–1977.
Cecilia Rydinger

Cecilia Rydinger Alin (s. 1961) on ruotsalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari.
Rydinger toimi vuosina 1988–2009 sekakuoro Allmänna Sångenin taiteellisena johtajana. Hänen johdollaan voitettiin European Grand Prix for Choral Singing vuonna 2005 Bulgarian Varnassa. Rydinger oli myös Värmlandsoperanin pääkapellimestari Karlstadissa vuosina 1994–1998. Hän on lisäksi johtanut oopperatuotantoja Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa ja Den Jyske Operassa. Syksyllä 2008 Rydinger valittiin Uppsalan Orphei Drängarin kuoronjohtajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi.
Rydinger on toiminut orkesterinjohdon professorina Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 2004. Vuonna 2005 kuningas Kaarle XVI Kustaa myönsi Rydingerille Litteris et Artibus -mitalin panoksista ruotsalaiseen musiikkielämään. Vuonna 2009 Föreningen Sveriges Körledare nimesi hänet Vuoden kuoronjohtajaksi (Årets körledare).
Hudiksvalls Tidning

Hudiksvalls Tidning (lyh. HT; 1909–1986 "Hudiksvalls-Tidningen") on ruotsalainen vuonna 1909 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Hudiksvall. Lehti ilmestyy paperisena neljästi ja sähköisenä viidesti viikossa. Se on poliittiselta linjaltaan keskustalainen ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Emelie Schepp

Emelie Schepp (s. 1979) on ruotsalainen rikoskirjailija.
Schepp työskenteli projektipäällikkönä mainosalalla ennen kuin aloitti uransa kirjailijana. Hän ei alun perin saanut kustantamoilta kiinnostusta osakseen, joten hän päätti yhdistää kirjallisuuden liiketoimintaan ja perusti miehensä kanssa oman kustantamonsa. Vuonna 2013 ilmestyi Scheppin esikoisteos "Märkta för livet" (suomennettuna "Ikuisesti merkitty", 2017), jota myytiin kuudessa kuukaudessa 40 000 kappaletta. Näin Scheppistä tuli Ruotsin menestynein omakustanteinen kirjailija. Menestyksen myötä kustantajat kuitenkin kiinnostuivat, ja myöhemmin Schepp solmi kustannussopimuksen HarperCollinsin kanssa.
Scheppin kirjojen päähenkilö on syyttäjä Jana Berzelius ja tapahtumat on sijoitettu Norrköpingin kaupungiin, jossa Schepp itse on perheensä kanssa asunut. Vuonna 2022 Jana Berzelius -sarjan kirjoja oli myyty jo lähes kolme miljoonaa kappaletta kolmessakymmenessä eri maassa. Schepp sai parhaan rikoskirjailijan CrimeTime Specsavers Readers' Choice -palkinnot vuosina 2016, 2017 ja 2018.
Schepp on naimisissa Henrik Scheppin kanssa. Hänellä on lapset Philip ja Filippa sekä lapsipuolet Ida ja Hanna.
Sophus Andersen

Sophus Emil Andersen (8. joulukuuta 1859 Kööpenhamina – 19. syyskuuta 1923 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä ja musiikkikritiikko.
Andersen opiskeli lapsena ensin pianonsoittoa isänsä Fritz Andersenin ja sitten viulunsoittoa Frederik Hilmerin johdolla. Vuonna 1877 hän pääsi ylioppilaaksi, minkä jälkeen hän opiskeli sävellystä Thorvald Hansenin ja laulamista Albert Meyerin johdolla. Myöhemmin Andersen itse työskenteli Meyerin konservatoriossa. Vuonna 1890 Andersen suoritti opettajatutkinnon ja aloitti työskentelyn opettajana Kööpenhaminassa. Vuonna 1906 hän sai kyvyistään sävellyksessä stipendin (Det anckerske Legat), jonka turvin hän opiskeli Saksassa, Ranskassa, Italiassa ja Lähi-idässä. "København"-lehden musiikkiarvostelijana hän toimi vuodesta 1892.
Andersenin tuotanto koostuu enimmäkseen laulumusiikin teoksista, joiden joukossa on romansseja ja hengellisiä lauluja. Laajamuotoisempia hänen teoksistaan ovat "2den April" (1901), "Husmandskantate" (1903) ja melodraama "Historien om en Moder" (1909) ja musiikki kansannäytelmään "Barken Margrethe af Danmark" (1919). Andersen meni 29. maaliskuuta 1899 Kööpenhaminassa naimisiin Alvilda Margrethe Victoria Olsenin (1859–1924) kanssa.
Joachim Nicolas Eggert

Joachim Georg Nicolas Eggert (25. helmikuuta 1779 Gingst – 14. huhtikuuta 1813 Kisa) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Eggert aloitti viulunsoiton opiskelun 11-vuotiaana ja sai sitten laajempaa musiikkiopetusta Johann Friedrich Dammasilta. Vuonna 1794 hän matkusti Stralsundiin opiskelemaan Friedrich Gregor Kahlowsin johdolla. Eggert keskittyi pääasiallisesti viulunsoittoon ja säveltämiseen. Hän oli Stralsundissa, kunnes muutti vuonna 1800 Braunschweigiin. Siellä hän vietti kaksi vuotta viimeistellessään opintojaan Ferdinand Fischerin, Markmann-nimisen opettajan ja erityisesti Friedrich Gottlob Fleischerin johdolla.
Eggert pääsi Mecklenburg-Schwerinissä hoviteatterin musiikilliseksi johtajaksi, jonka tehtävistä hän kuitenkin erosi puoli vuotta myöhemmin. Hän liittyi Stralsundissa vapaamuurareihin. Eggert asettui kuitenkin Tukholmaan, jossa hänet kiinnitettiin kuninkaallisen hoviorkesterin viulistiksi vuonna 1803. Myös hänen sävellyksiään alettiin julkisesti esittää. Vuonna 1807 Eggert valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Vuosina 1808–1811 hän toimi hovikapellimestarina. Hän johti usein omien teostensa esityksiä, mutta tutustutti tukholmalaista yleisöä myös Ludwig van Beethovenin varhaisiin sinfonioihin ja johti ensimmäisenä henkilönä Ruotsissa Wolfgang Amadeus Mozartin kokonaisen oopperan ("Taikahuilu") 30. toukokuuta 1812.
Eggert toimi myös opetustehtävissä. Hänen sävellysoppilaidensa joukossa olivat Edmund Passy, Jean Martin de Ron ja Erik Drake. Kesäkuussa 1812 Eggert lähti Tukholmasta Saksaan. Hän keräili Erik Draken ja Leonhard Fredrik Rääfin kanssa kansanlauluja. Huhtikuussa 1813 hän kuoli 34-vuotiaana sairastuttuaan tuberkuloosiin. Eggertin musiikkityyli pohjautui wieniläisklassismiin, mutta siinä oli jo myös romantiikan piirteitä. Hän sävelsi muun muassa neljä sinfoniaa ja lisäksi ennätti luonnostella viidennen. Lisäksi Eggert sävelsi kamarimusiikkia, kuten jousikvartettoja, joita hän sai valmiiksi kaksitoista. Hän sävelsi musiikin näytelmiin "Mohrerna i Spanien" (1809) ja "Svante Sture" (1812).
Indremisjonsforbundet

Sisälähetysyhdistys (, ImF, vuoteen 2000 asti Det Vestlandske Indremisjonsforbund) on norjalainen sisälähetysjärjestö, joka on perinteisesti toiminut Norjan kirkon sisällä.
Järjestö perustettiin vuonna 1898 Bergenissä nimellä Det Vestlandske Indremisjonsforbund, nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 2000. Järjestö on teologisesti konservatiivinen ja matalakirkollinen. Sillä on noin 1 500 piiriä ja yhdistystä, mukaan lukien 450 lapsi- ja nuorisopiiriä. Järjestö toimii eri puolilla Norjaa. Yhdistys ylläpitää kuutta kansanopistoa, raamattukoulua Bildøyssä sekä maatalouskoulua Lyngdalissa. Yhdistys julkaisee lehteä nimeltä Sambåndet.
Jean Martin de Ron

Jean (Johan) Martin de Ron (13. marraskuuta 1789 Tukholma – 20. helmikuuta 1817 Lissabon) oli ruotsalainen säveltäjä, klarinetisti ja fagotisti.
De Ron syntyi maasta muuttaneeseen ranskalaiseen hugenottiperheeseen. Hänen isänsä oli sotilasuraa varhain luonut, sittemmin kauppiaaksi siirtynyt Jacob De Ron (1739–1826), joka asettui Tukholmaan vuonna 1776. Hänen äitinsä oli Maria Charlotta von Breda (1762–1812), joka oli taiteilija Carl Fredrik von Bredan sisar. Carl Fredrik von Breda maalasi Jean Martin de Ronista vuonna 1802 muotokuvan, joka on Sinebrychoffin taidemuseon kokoelmissa Helsingissä.
De Ron kävi todennäköisesti reformoidun kirkon koulua, mutta sai myös laajaa musiikkikasvatusta. Musiikkitieteilijä Martin Tegenin mukaan hän opiskeli ainakin hovikapellimestari Joachim Nicolas Eggertin johdolla. De Ron työskenteli eri puolilla Eurooppaa matkustaessaan isänsä työn merkeissä. Hän asui vuosina 1810–1811 Amsterdamissa, mutta oli palannut Tukholmaan vuonna 1812 ja vietti vuonna 1813 aikaa Viipurissa. Matkojensa aikana De Ron teki yhteistyötä merkittävien paikallisten muusikoiden kanssa. 
De Ron saavutti sävellyksillään huomattavaa arvostusta elinaikanaan. Hänen teoksiaan kustansi Breitkopf &amp; Härtel Leipzigissa. De Ron asui jonkin aikaa Portugalissa ennen kuolemaansa. Hän kiinnostui maan musiikkikulttuurista, jota esitteli eräissä musiikkilehteen "Allgemeine musikalische Zeitung" vuonna 1816 laatimissaan artikkeleissa. De Ron menehtyi tuberkuloosiin 27-vuotiaana. Hänen tuotantonsa koostuu ensisijaisesti kamarimusiikista. Hän sävelsi teoksia eri puhallinsoittimille, mutta laati myös kolme valmistunutta ja kaksi keskeneräisiksi jäänyttä jousikvartettoa. De Ronin tuotantoon kuuluu myös lauluja, joita hän paitsi sävelsi itse, myös sovitti. Lisäksi hän sävelsi konsertot klarinetille ja fagotille. Martin Tegenin mukaan Joseph Haydnin tuotanto ja Ludwig van Beethovenin varhaiset teokset vaikuttivat De Ronin musiikkiin samoin kuin hänen opettajansa Eggertin tuotantoon, varsinkin jousikvartettojen osalta. Säveltäjä, musiikkiteoreetikko Sven E. Svensson pani merkille Wolfgang Amadeus Mozartin ja esiromanttisen ranskalaisen sekä italialaisen musiikin merkittävästä vaikutuksesta huolimatta De Ronin tyylin yksilöllisyyden, edistyneen harmonian hyödyntämisen ja kehittyneen sävellystekniikan.
Vuonna 1900 Jean Martin de Ronin vanhemman veljen Gustafin lapsenlapsi Hélène de Ron lahjoitti säveltäjän käsikirjoitukset ja muut materiaalit silloiselle Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian kirjastolle, joka nykyään kuuluu Musik- och teaterbiblioteketiin.
Energinet

Energinet on Tanskan valtiollinen, maan sähkön kantaverkosta ja kansallisesta maakaasun siirtoverkosta vastaava yhtiö. Yhtiö omistaa nämä siirtoverkot sekä ylläpitää ja kehittää niitä. Yhtiö toimii Tanskan ilmasto- ja energia-asioista vastaavan ministeriön () alaisuudessa. Energinetin päätoimipaikka sijaitsee Fredericiassa.
Sähkön kantaverkko ja kansainväliset liitynnät.
Tanskan sähkösiirron kantaverkko muodostuu noin 2 900 kilometristä ilmassa kulkevia 132 kV, 150 kV, 220 kV ja 400 kV suurjännitelinjoja, sekä noin 3 200 kilometristä meri- ja maakaapeleita sekä verkoston muuntaja-asemista. 
Tanska on jaettu sähkömarkkinoilla kahteen sähköalueeseen.
Energinet on osaltaan, osin yhteisyritysten avulla, vastuullinen Tanskan sähkösiirron yhteyksien kehittämisestä ja ylläpidosta naapurimaiden kantaverkkoihin. Nord Pool -sähköpörssin välityksellä sähköä myydään maasta toiseen. Tanskasta on useita rajojen ylittäviä maa- ja merikaapeliyhteyksiä naapurimaihin. 
Maakaasun kansallinen siirtoverkko.
Tanskan maakaasun pääsiirtoputkisto koostuu noin 861 kilometristä maahan kaivettua halkaisijaltaan 250-1016 millimetrin teräputkistoa. Verkosto pystyy kuljettamaan 8 miljoonaa Nm3 (normaalikuutiometriä) maakaasua vuosittain. Pääkaasuputkisto on liitetty Pohjanmeren maakaasukenttiin sekä Saksan ja Ruotsin kansallisiin maakaasun siirtoverkkoihin. Lisäksi Energinet on osallistunut yhdessä Puolan Gaz-System S.A.:n kanssa Baltic Pipe -maakaasuputken rakentamiseen. Syksyllä 2022 valmistuneella putkihankkeella siirretään norjalaista maakaasua tanskalaisille ja puolalaisille kaasumarkkinoille. 
Tyran kaasuntuotantoalue on ollut vuosia keskeinen maakaasun lähde Tanskan ja Ruotsin maakaasutarpeisiin. Vuosina 2019-2023/2024 Tyran tuotantoa uudistetaan. Väliaikaisesti kaasuntuonti Saksasta ja Norjasta on tärkeässä roolissa. Merkittävässä asemassa ovat myös kaasuvarastojen (Lille Torup ja Stenlille) käyttömahdollisuus sekä biokaasun paikallinen tuotanto. Tanskan kansallinen kaasuverkko yhdistyy alueellisten kaasuverkkojen välityksellä loppukäyttäjien jakeluverkoihin. 
Tanska on tehnyt periaatepäätöksen lopettaa maakaasun ja -öljyn etsintä merialueeltaan vuoteen 2050 mennessä. Maa tähtää kasvihuonekaasujen päästötaseen nollaamiseen tuohon vuoteen mennessä.
Keijukit

Keijukit ("Camptoloma") on syyläjuurikasveihin (aiemmin naamakukkaiskasvit) kuuluva suku, jossa on kolme lajia. Ne esiintyvät toisistaan erillisillä alueilla pääosin Afrikassa. Kanariankeijukki ("Camptoloma canariense") on varpu, joka esiintyy Kanariansaarilla. "Camptoloma lyperiiflorum" on yksivuotinen aavikkokasvi, joka esiintyy Pohjois-Somaliassa, Sokotran saarella, Jemenissä ja Omanissa. "Camptoloma rotundifolium" on varpumainen aavikkokasvi, joka esiintyy Lounais-Angolassa ja Namibiassa.
Piturit

Piturit ("Duboisia") on koisokasveihin kuuluva suku, jossa on neljä lajia. Ne ovat puita ja pensaita, joita esiintyy Australiassa. Korkkipituri ("D. myoporoides") esiintyy lisäksi Uudessa-Kaledoniassa.
Lastamangrovet

Lastamangrovet ("Lumnitzera") on kasvisuku, johon kuuluu kaksi lajia, jotka risteytyvät keskenään. Suvun lajit ovat ainavihantia mangrovepuita.
Wadia Sabra

Wadia Sabra (; 23. helmikuuta 1876 Ain el Jdideh – 11. huhtikuuta 1952 Beyrouth) oli libanonilainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä. Hän sävelsi länsimaistyylistä taidemusiikkia, johon oli lisätty orientaalisen musiikin sävyjä. 
Sabra oli 16-vuotias saadessaan stipendin Pariisin konservatoriossa suoritettavia musiikin opintoja varten. Hänestä tuli Pariisin konservatorion kaikkien aikojen ensimmäinen libanonilainen opiskelija. Vuonna 1910 Sabra avasi Libanonin ensimmäisen konservatorion; se tunnettiin alun perin nimellä Dar Al Mousica, mutta sen asema kansallisena musiikkikonservatoriona (Conservatoire Libanais) virallistettiin 1920-luvulla. Vuonna 1927 Sabra sävelsi musiikin Libanonin kansallislauluun "Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam". Samana vuonna hän sävelsi ensimmäisen arabiankielisen oopperan. Sen nimi on käännetty englannin kielelle muotoon "The Two Kings". Tämän teoksen lisäksi Sabra sävelsi kaksi muuta oopperaa: ranskankieliset oopperat "Les Bergers de Canaan" (1917) ja "L'Émigré" (1931). Sabran oopperat esitettiin Libanonissa moneen otteeseen. Niiden lisäksi hän sävelsi muun muassa operetteja ja pianokappaleita.
Ottomaanivalta päättyi Libanonissa vuonna 1918, joten Sabra oli mukana vaikuttamassa musiikillaan nuoren valtion identiteetin rakentamiseen. Häntä pidetäänkin Libanonin klassisen musiikkielämän perustajahahmona. Hän johti perustamaansa konservatoriota kuolemaansa saakka. Vuonna 2016 Sabran suku lahjoitti säveltäjän arkiston Centre du Patrimoine Musical Libanais'lle (CPML). CPML palkkasi baritoni Fady Jeanbartin tutkimaan arkistoa ja laatimaan ensimmäisen nykyaikaisen edition Sabran musiikista. Jeanbart on myös itse esittänyt Sabran musiikkia.
Sabra oli naimisissa Adèle Miskin kanssa.
Al-Hussein bin Alin ritarikunta

Al-Hussein bin Alin ritarikunta () on jordanialainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1949 kuningas Abdullah I:n käskystä vain kuukautta ennen hänen salamurhaansa. Sitä jaetaan ulkomaalaisille valtionpäämiehille. Ritarikunnan suurmestarina toimii Jordanian kuningas.
Kunnianosoitusta jaetaan kahdessa luokassa (ketju ja suurristi) ja ritarikunnan nauha on väriltään punaruskea:
Business City

Business City on Lahdesta kotoisin oleva vuonna 2017 perustettu happoteknoa soittava yhtye. Yhtyeen tunnetuin kappale on ”Seppo Räty Berghainissa”.
Rauli Ylitalon ohjaama musiikkivideo ”Seppo Räty Berghainissa” voitti yleisöäänestyksen Oulun musiikkivideofestivaaleilla elokuussa 2021.
Niilin ritarikunta

Niilin ritarikunta () on egyptiläinen ritarikunta, joka perustettiin alun perin vuonna 1915, mutta sitä ei kuitenkaan lakkautettu kuningaskunnan mukana vuonna 1953. Sitä jaetaan lähinnä valtionpäämiehille, kruununperillisille ja varapresidenteille. Sen voivat myös saada sellaiset ansioituneet kansalaiset, jotka ovat tehneet korvaamattoman palveluksen Egyptin tai ihmiskunnan eteen.
Kunnianosoitusta jaettiin aluksi viidessä luokassa, mutta vuodesta 1926 lähtien luokkia on vain kaksi:
Eero Mattinen

Eero Herman Mattinen (25. helmikuuta 1917 Lehtimäki – 11. toukokuuta 1979 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Mattisen vanhemmat olivat herastuomari Herman Mattinen ja Hilda Karoliina Ylitupa ja puoliso vuodesta 1939 Sanni Maria (Maija) Myllykangas. Mattinen tuli ylioppilaaksi 1937 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1951. Hän oli Syreenin Tehtaat Oy:n prokuristi Teuvalla 1938–1941, sanomalehti "Vaasaa" kustantaneen Vaasa Oy:n palveluksessa vuodesta 1941 ja yhtiön konttoripäällikkö 1943–1954 sekä muun muassa "Aamulehden" kustantajan Tampereen Kirjapaino Oy:n isännöitsijä 1954–1956 ja toimitusjohtaja vuodesta 1956 aina kuolemaansa asti. Mattisella oli myös monia oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1968). Kauppaneuvoksen arvonimen Mattinen sai 1977.
Mauri Perälä

Mauri Gunnar Perälä (13. toukokuuta 1915 Teuva – 22. toukokuuta 2008 Kauhajoki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai talousneuvoksen ja kauppaneuvoksen arvonimet.
Perälän vanhemmat olivat maanviljelijä Uuno Vieno Perälä ja Hulda Ulrika Salo ja puoliso vuoteen 1999 Sirkka Sofia Vuorinen. Perälä kävi kansakoulun ja Jurvan kotiteollisuuskoulun 1932–1934. Hän oli M. Perälän Huonekalu-, Väriliike ja Verhoomon omistaja ja johtaja Kauhajoella vuodesta 1945, K. Perälän Huonekaluliikkeen johtaja Seinäjoella vuodesta 1958, Perälä-Yhtymä M. Perälä ja kumpp. Huonekalutehtaan, vuodesta 1977 Perälä-Yhtymä Oy, toimitusjohtaja vuodesta 1960, V. Perälän Huonekalu- ja Väriliikkeen johtaja Kurikassa vuodesta 1963 ja Möbeljattan Huonekaluverhoomon hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1970. Kauhajoen kunnanvaltuuston jäsen Perälä oli 1961–1972 ja kunnanhallituksen jäsen 1961–1968. Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Perälä oli reservin vääpeli (1968). Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1967 ja kauppaneuvoksen arvonimen 1977.
Beta-karyofylleeni

Beta-karyofylleeni on terpeeni, joka on haihtuva öljy. Sitä löytyy kuusesta, männystä, mustaherukan lehdistä, mäkimeiramista, saksankirvelistä, siankärsämöstä, suomyrtistä, koiranputkesta ja väinönputkesta. Beta-karyofylleeniä on myös kannabiksessa. Se lievittää tulehduskipua ja parantaa selkärangan hermotulehdusta.
Kemiallinen rakennekaava on C15H24, moolimassa 204,4 g/mol, sulamispiste &lt;25 °C, kiehumispiste 256-259 °C, tiheys 0.899-0.908 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 87-44-5.
Voitto Pohjola

Voitto Valmis Kalervo Pohjola (6. marraskuuta 1913 Pori – 7. tammikuuta 1995 Pori) oli suomalainen paperi- ja konttoritarvikealan kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Pohjolan vanhemmat olivat talonmies Juho Pohjola ja torikauppias Ida Liukkonen ja puoliso vuodesta 1943 opettaja Aliisa (Liisa) Rahikka. Pohjola kävi Porin Lyseota 1924–1927. Hän oli Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen juoksupoika 1927–1933, minkkitarhan osakas Merikarvialla, A. Urhovaaran Kustannusliikkeen paperitavaroiden piirimyyjä 1941 ja vuodesta 1942 Tukkuliike Voitto Pohjolan, vuodesta 1958 Voitto Pohjola &amp; Kumpp. ja vuodesta 1974 Voitto Pohjola Ky, toimitusjohtaja vuoteen 1979 ja hallituksen jäsen vuoteen 1984. Pohjolalla oli myös useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1977.
Hyperosidi

Hyperosidi on fenoli, joka kuuluu flavonoideihin, Se on ominaisuuksiltaan antioksidantti ja antibakteerinen. Sitä on mesiangervossa, mustaherukan, omenapuun, pihlajan ja vadelman lehdissä, niittyhumalassa ja piharatamossa. Hyperosidia on myös orapihlajassa ja mäkikuismassa ja se on vaikuttavana aineena lääketehtaiden ja luontaistuotteiden valmistajien valmistamissa rohdosvalmisteissa.
Hyperosidin rakennekaava on C21H20O12, moolimassa 464,4 g/mol, sulamispiste 232 - 233 °C, kiehumispiste 872.63 °C, tiheys 1.879 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 482-36-0.
Länsi-Jaavan maanjäristys 2022

Länsi-Jaavan maanjäristys tapahtui 21. marraskuuta 2022 lähellä Cianjuria, Länsi-Jaavalla, Indonesiassa. Tiistai-iltaan 22.11. mennessä kuolonuhreja oli todettu 268 ja loukkaantuneita 1 083. Yli 50 000 ihmistä joutui jättämään kotinsa. Maanjäristyksen voimakkuus oli 5,6 momenttimagnitudia.
Maanjäristys tuntui myös 100 kilometrin päässä pääkaupungissa Jakartassa, Bekasissa sekä Bogorissa.
Warren Schatz (vuoden 1972 albumi)

Warren Schatz on yhdysvaltalaisen muusikko-levytuottaja Warren Schatzin Suomessa vuonna 1972 tekemä studioalbumi. Se koostuu Schatzin omista purukumipoptyylisistä kappaleista, Jukka Kuoppamäen lauluista Schatzin englanninnoksina sekä muiden englanninkielisten tekijöiden kappaleista. Warren Schatz tuotti albumin itse Love Recordsille. Monien kappaleiden taustat hankittiin ulkomailta (Schatz oli tuolloin yhdysvaltalaisen Trilogy-levy-yhtiön johtajia), mutta joidenkin kappaleiden taustalla soittavat suomalaismuusikot. Levynkannessa Schatz kiittelee erityisesti Jukka Kuoppamäkeä albumin tekemisestä mahdolliseksi.
"Helsingin Sanomien" Julius Heikkilä kirjoitti uutuusalbumin avaavan Schatzin musiikillista maailmaa helposti, mutta jäävän kuitenkin yleisvaikutelmaltaan jotenkin teolliseksi pop-sarjatuotannoksi huolimatta taitavista muusikoista ja Schatzin persoonallisesta lauluäänestä.
Albumi julkaistiin eri levymerkeillä myös Ruotsissa, Alankomaissa, Saksassa, Puolassa, Romaniassa ja Brasiliassa.
ANSI C

ANSI C on ANSI-standardi C-kielelle.
ANSI C korvasi aiemman K&amp;R C -version, joka syntyi Brian Kernighanin ja Dennis Ritchien toimesta ennen varsinaista standardia. Kernighan ja Ritchie julkaisivat vuonna 1978 kirjan "The C Programming Language", jossa K&amp;R-versio kielestä oli "approksimaatio" standardille, mutta tarve muodolliselle standardille oli ilmeinen vuonna 1982. Vuonna 1982 käytössä ollut versio ei ollut sama kuin kirjassa kuvattu ja eri kääntäjissä ei ollut mukana uusimpia muutoksia. K&amp;R ei ollut myöskään riittävän tarkka monissa kielen yksityiskohdissa. Myöskään Stephen Johnsonin Portable C Compiler ei enää ollut sopiva referenssikääntäjänä.
Myös kielen käyttö projekteissa, joita koskivat kaupalliset ja valtion hallinon sopimukset aiheutti paineita standardin muodostamiselle.
Vuonna 1983 ANSI perusti X3J11-komitean stadardoimaan C-kieli. 
ANSI X3.159-1989 -standardi hyväksyttiin 14. joulukuuta 1989 ja julkaistiin keväällä 1990. ANSI-standardi korvattiin kansainvälisellä ISO-standardina (ISO C) nimellä ISO/IEC 9899:1990, joka oli ISO/IEC JTC 1 -ryhmän työtä. Standardit erotetaan myös nimillä C89 ja C90.
X/Open käyttää standardointia edeltävästä versiosta tietyissä yhteyksissä termiä X/Open C.
Myöhemmin standardista on julkaistu useita päivitysversioita:
Muutokset aiempaan.
ANSI C -versiossa on useita eroja K&amp;R C -versioon, joita ovat esimerkiksi funktioiden prototyyppien käsittelyssä, esikääntäjän toiminnan määrittelyssä ja uudet avainsanat. Yhteenveto K&amp;R ja ANSI -versioiden eroista on lueteltu "The C Programming Language" -kirjan toisessa painoksessa ("Second Edition", 1988). Standardissa C-kieleen on otettu eräitä vaikutteita C++-kielestä (muun muassa codice_1-käyttö ja prototyyppien käsittely).