tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Odessan kansallinen lääketieteen yliopisto

Odessan kansallinen lääketieteellinen yliopisto () on Ukrainan Odessassa toimiva kansallinen, lääketieteen ja sen lähialojen yliopisto. Yliopisto tulkitsee perustamisajakseen vuoden 1900, jolloin Odessan yliopistossa aloitettiin lääketieteellinen opetus. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa. Opiskelijoita on yhteensä noin 8 000 ja heistä noin 3 000 tulee ulkomailta. Opetuskielinä ovat venäjä, ukraina ja englanti.
Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa Odessan kansallinen lääketieteen yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 76. Verkkonäkyvyyttä painottavassa kansainvälisessä Webometrics-vertailussa sijoitus oli ukrainalaisista korkeakouluista 119 (1/2022).
Onkyo

Onkyo on japanilainen viihde-elektroniikan valmistaja ja etenkin hifi-laitteiden valmistaja.
Yritys on perustettu vuonna 1946 ja muodostui tunnetuksi kaiuttimien, levysoittimien ja stereovastaanottimien valmistajana.
Toukokuussa 2022 yritys jätti konkurssihakemuksen velkataakan noustua 3,1 miljardiin jeniin eli noin 23 miljoonaan euroon. Tuotemerkille on suunniteltu jatkoa konkurssin jälkeen Sharpin ja Voxx Internationalin kautta. Maaliskuussa yhtiön kaksi tytäryhtiötä hankkiutui vapaaehtoisesti konkurssiin.
Syyksi konkurssiin on sanottu muuttuvat markkinat ja yhä enemmän ohjelmistoon ja suoratoistoon painottumista fyysisten formaattien sijaan: yhä useammat ihmiset käyttävät älypuhelimia musiikin kuunteluun ja elokuvien katseluun.
Jean de Dinteville

Jean de Dinteville (1504–1555) oli Ranskan kuninkaan Frans I:n suurlähettiläs Englannin kuninkaan Henrik VIII:n hovissa. Dinteville oli ranskalainen aatelinen, jolla oli kartano Polisyssä.
Dinteville oli 29-vuotias, kun Hans Holbein nuorempi maalasi hänen muotokuvansa osana teostaan "Suurlähettiläät" vuonna 1533. Dinteville tilasi "Suurlähettiläät" ikuistaakseen itsensä ja ystävänsä Georges de Selven. Taulua pidettiin alun perin Dintevillen kotona. Hänen henkilökohtainen mottonsa oli memento mori (suomeksi "muista kuolevaisuutesi"), johon maalauksen pääkallo viittaa.
Ihmisen ääni (täsmennyssivu)

Ihmisen ääni tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Ensio Honkaranta

Aarre Ensio Honkaranta (18. toukokuuta 1912 Juva – 5. elokuuta 1987 Espoo) oli suomalainen opettaja, metsänhoitaja ja vakuutusalan yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Honkarannan vanhemmat olivat opettajat Eino Adalbert Honkaranta, aiemmin Helin, ja Hilja Tommila ja puoliso vuodesta 1942 Airi Margaretha Pohjolan-Pirhonen. Honkaranta tuli ylioppilaaksi Turussa vuonna 1932 ja valmistui opettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1933 ja metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1941. Opettajana hän toimi ennen sotia Lohjalla. Sotien jälkeen Honkaranta työskenteli maatalousministeriön asutusasiasianosastolla vuoteen 1947 asti. Sieltä hän siirtyi ensin metsätyönjohtajakoulun opettajaksi Sukevalle ja sitten vuonna 1949 tekniseksi tarkastajaksi Pohjola Vakuutukseen, jossa hän toimi vuoteen 1960 asti. Vakuutusyhtiö Metsäpalon toimitusjohtaja Honkaranta oli 1961–1970 ja vuodesta 1961 myös Palokärki-yhtiön toimitusjohtaja. Metsäpalon ja vakuutusyhtiö Auran yhdistyttyä vuonna 1970 Honkarannasta tuli Metsäpalon varatoimitusjohtaja ja Auran johtaja. Hän sai metsäneuvoksen arvonimen samana vuonna. Vuonna 1977 eläkkeelle jääneellä Honkarannalla oli myös useita vakuutusalan luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni.
Enonkosken työväentalo

Enonkosken työväentalo on Enonkoskella sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on rakennushistoriallisia, historiallisia ja maisemallisia arvoja. Alueen teollisuushistoriaan kiinteästi liittyvä työväentalo on maakunnallisesti arvokas ja se on yleiskaavalla suojeltu.
Historiaa.
Enonkosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Yhdistyksessä oli 25 maksavaa jäsentä vuonna 1909, johon mennessä se oli liittynyt myös Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Yhdistys vuokrasi Kangassaarelta entisen lasitehtaan kasarmeista huoneiston, jossa se kokoontui ja järjesti tapahtumia. Syksyllä 1915 alue siirtyi uudelle omistajalle, joka korotti vuokria tuntuvasti. Varoja rakennusrahastoon oli kerätty arpajaisilla ja iltamilla. Vuokrahuoneiston vuokran nousu antoi vauhtia oman talon rakentamishankkeelle. Työväenyhdistys anoi kunnalta hirsiä rakennustarpeiksi ja kunta päättikin myöntää yhdistykselle kaksi hirsivarvia luultavasti siksi, että kunta oli aiemmin myöntänyt rakennusaineita maamiesseuralle.
Rakennus.
Yhdistys oli hankkinut vanhan makasiinin rakennusaineiksi, ja talon rakentaminen talkoilla alkoi vuonna 1917. Talo valmistui saman vuoden syksyllä. 1920-luvulla rakennusta laajennettiin rakentamalla salin yhteyteen näyttämö sekä eteistilat. Näiden lisäksi rakennuksessa oli puffetti ja yläkerrassa vahtimestarin asunto. Puffettiin oli sisäänkäynti rakennuksen sivusta. Talossa oli poikkipääty ja iso umpikuisti. Työväentalon perustukset alkoivat murentua ja talo siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1945. Poikkipääty jäi siirron myötä pois, ja entisen umpikuistin sijaan taloon tehtiin katoksella varustettu sisäänkäynti. Toinenkin sisäänkäynti siirrettiin julkisivun puolelle. Siihen tehtiin katos myöhemmin. 
Työväentalo sijaitsee vajaan kahden kilometrin päässä Enonkosken keskustasta. Hyvin säilynyt talo sijaitsee näkyvällä paikalla Laasalantien varrella ja se on edustava esimerkki Etelä-Savon maaseudun julkisen rakentamisen perinteestä. Punaiseksi maalatussa hirsirakennuksessa on saumapeltikate. Rakennuksen betonisokkeli, jossa on koristeena kiviä, on peräisin 1940-luvulta.
Viva Engage

Viva Engage (vuoteen 2023 Yammer) on yksityinen yhteisöpalvelu, joka on pilvipalveluna tarjottava ohjelmisto. Se soveltuu viestinvälitykseen, tiedostojen jakamiseen ja tiedottamiseen. Viva Engage on Geni-yhtiön perustama alusta ja se on julkaistu syyskuussa 2008 nimellä Yammer. Microsoft osti Yammer Inc. yrityksen kesällä 2012, ja on sen jälkeen integroinut sovellusta tiiviimmin osaksi muita Microsoftin palvelinohjelmistoja ja pilvialustoja. Tällä hetkellä Viva Engage on osa Microsoft 365 Enterprise -palvelupakettia. Viva Engage on käytössä useissa organisaatioissa, esimerkiksi yrityksissä ja oppilaitoksissa. Sitä pidetään yritysmaailman Facebookina, sillä se muistuttaa perustoiminnoiltaan hyvin paljon Facebookia. Molemmilla alustoilla on virtaava uutissyöte, jota alustan käyttäjä voi seurata ja jota lukemalla käyttäjä voi saada ajankohtaista tietoa organisaation toiminnasta ja tapahtumista.
Toiminta ja käyttäminen.
Viva Engage on perustoiminnoiltaan varsin yksinkertainen. Siinä on jatkuvasti virtaava uutissyöte, johon kuka tahansa kyseisen verkoston jäsen voi lisätä omia keskustelunavauksiaan tai vastauksia jo olemassa oleviin keskusteluihin. Viva Engageen on mahdollista luoda useita verkostoja, mutta useimmiten yhden verkoston alle luodaan aliryhmiä, esimerkiksi eri osastoille, tiimeille ja yksiköille. Viva Engagessa olevat keskustelut ovat oletusarvoisesti kaikille verkoston jäsenille näkyvillä. Palvelu tarjoaa mahdollisuuden myös yksityisviestien lähettämiseen. Viva Engagea voidaan pitää reaaliaikaisempana kuin sähköpostia. Sitä voi käyttää selaimella, useimmilla mobiilipäätelaitteilla sekä Windowsilla ja Apple OS X:llä. Viva Engage voidaan myös integroida osaksi muita organisaation käytössä olevia sovelluksia, esimerkiksi SharePointia, Teamsia ja Outlookia. Viva Engageen pääsee kirjautumaan organisaation hyväksymällä ja organisaatiossa käytössä olevalla sähköpostiosoitteella. Kirjautumisen jälkeen käyttäjä pääsee hyödyntämään organisaation käytössä olevia verkostoja ja aliryhmiä.
Viva Engage organisaation käytössä.
Viva Engagen yleisnäkymä on varsin selkeä. Keskellä yleisnäkymää on virtaava uutissyöte, johon käyttäjä voi lisätä omia viestejä tekstinä, kuvina, liitetiedostoina ja kyselylomakkeina. Edellä mainittujen toimintojen lisäksi, Viva Engagessa voi mainostaa tulevia tapahtumia ja tärkeimpiä viestejä voi merkitä tiedotteiksi. Keskustelunavaukset voi tagata avainsanoilla, joita käyttäjä voi myöhemmin hyödyntää haussa. Organisaation sisäisessä käytössä Viva Engagen avulla voidaan yhdistellä pitkiä sähköpostiketjuja yksinkertaisemmiksi keskusteluiksi, jotka ovat helpommin verkoston käyttäjien saatavilla. Viva Engagessa tieto on melko helposti käyttäjän saatavilla, sillä hakutoimintojen avulla käyttäjä voi löytää välittömästi olennaista ja ajankohtaista tietoa, joten sitä voidaan pitää sosiaalisempana ja avoimempana tiedonvälityskanavana kuin perinteistä sähköpostia. Viva Engagen avulla käyttäjät voivat työskennellä hyvin yhdessä riippumatta siitä, missä kukin käyttäjä on.
Vorošilov (1939)

Vorošilov () oli Neuvostoliiton laivaston Kirov-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. joulukuuta 1934 Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta 1940.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Mustanmeren laivastoon, missä se osallistui Romanian ja Saksan vastaisiin sotatoimiin akselivaltojen aloitettua hyökkäyksensä itään kesäkuussa 1941. Alus suojasi 25.-27. kesäkuuta Constanzaan hyökänneitä hävittäjiä. Syyskuun puolivälissä se ampui tykeillään Odessan ympäristöön ryhmittyneitä akselivaltojen joukkoja. Alus vaurioitui 2. marraskuuta ilmahyökkäyksessä ankkuripaikallaan Novorossijskissa, kun aluksen perään osui kaksi pommia.
Alus hinattiin Potiin korjattavaksi, mistä se palautettiin palvelukseen helmikuussa 1942. Toukokuussa alus tuki maajoukkoja Kertšin ja Tamanin alueilla, kunnes se kuljetti 27. toukokuuta täydennyksiä Sevastopoliin. Alus teki 29. marraskuuta – 2. joulukuuta iskuja Romanian rannikon meriliikennettä vastaan. Tulitettuaan Fidonisia aluksen vaurioitui Zmeinyin saaren lähistöllä lähellä räjähteestä miinasta. Se siirrettiin Batumiin korjattavaksi, mistä se palautettiin palvelukseen tammikuussa 1943. Alus tuki 30.-31. tammikuuta maihinnousua Novorossijskiin, mutta kolmen hävittäjän tuhouduttua lokakuussa ilmahyökkäyksissä se siirrettiin syrjään sotatoimista.
Sodan jälkeen alus jatkoi palvelustaan, kunnes se 1960-luvun puolivälissä muutettiin ohjuskoealukseksi. Alus romutettiin 1970.
Juhani Kause

Paavo Juhani Kause (22. kesäkuuta 1934 Eura – 18. lokakuuta 2006 Pori) oli suomalainen metsänhoitaja, maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Kausen vanhemmat olivat talousneuvos Yrjö Vihtori Kause ja Lempi Mäkitalo ja puoliso vuodesta 1960 kuvataiteilija Siiri Helena Kuuri-Riutta. Sahayrittäjä Wihtori Kause oli hänen isoisänsä. Juhani Kause oli osakas, metsänhoitaja ja toimitusjohtaja Kause Oy:ssä, jonka perustivat hänen isänsä ja setänsä. Juhani Kause tuli yhtiön palvelukseen vuonna 1960, valmistuttuaan metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta. Isänsä jälkeen yhtiön toimitusjohtajaksi hän ryhtyi vuonna 1964. Kun Kause Oy myytiin vuonna 1980 Rosenlewille, Juhani Kausesta tuli päätoiminen maanviljelijä Porin Kyläsaaressa, josta hän oli hankkinut maatilan jo vuonna 1961. Juhani Kause vaikutti merkittävästi Porin kunnalliselämässä. Porin kaupunginvaltuuston jäseneksi hän tuli ensimmäisen kerran Kokoomuksen edustajana vuonna 1967 ja Porin kaupunginhallituksessa hän toimi 1979–1996. Kausella oli myös useita muita alueellisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1993.
Lavushimandan kansallispuisto

Lavushimandan kansallispuisto (Lavushimanda National Park tai Lavushi Manda National Park) on Sambiassa Muchingan maakunnassa Lavushimandan piirissä sijaitseva kansallispuisto. Lavushimandan piiri on nimetty kansallispuiston mukaan ja kansallispuisto on puolestaan nimetty puistossa sijaitsevien Lavushimandan kukkuloiden mukaan.
Kansallispuisto sijaitsee Lavushimandan piirin luoteisosissa ja on toinen piirin kahdesta kansallispuistosta. Lavushimandan kansallispuiston pinta-ala on 1500 km2 ja se on Sambian 11. suurin kansallispuisto. Kansallispuiston alue on alun perin ollut riistanhoitoalue, kunnes siitä tuli kansallispuisto vuonna 1972.
Kansallispuisto sijaitsee tasankoalueella Muchingavuorten ja Bangweulun suoalueiden välissä. Puiston maisemaa hallitsee 47 km pitkä Lavushimandan vuoristoalue, joka sijaitsee puiston eteläpuoliskolla. Vuorten korkein huippu yltää 1811 metrin korkeuteen, mikä on koko Sambian korkein kohta.
Kansallispuiston eläimistö ei ole ollut erityisen vaikuttavaa tai houkuttelevaa, ja puiston kiinnostavimmat eläimet ovat olleet lähinnä erilaiset antiloopit. Vuonna 2017 puistoon kuitenkin istutettiin gepardeja, jotka olivat hävinneet alueelta sukupuuttoon lähes sata vuotta sitten.
Babyface. Music &amp; publishing

Babyface. Music &amp; publishing on vuonna 2021 toimintansa aloittanut suomalainen levy-yhtiö. Yhtiö on Warner Music Finlandin alalevymerkki.
Yhtiö on keskittynyt moderniin pop- ja rap-musiikkiin. Yhtiön kiinnityksiä ovat mm. Cledos, Turisti, Davi, VJ ja Averagekidluke.
Natalena Koroleva

Natalena Koroleva, , s. "Dunin-Borkowska", (3. maaliskuuta 1888 San Pedro-de-Cordena (lähellä Burgosia), Espanja – 1. kesäkuuta 1966 Mělník, Tšekkoslovakia) oli ukrainalaistaustainen kirjailija.
Korolevan isä oli puolalaista aatelissukua, äiti espanjalaista. Äiti kuoli synnyttäessään tytärtään. Isoäiti Teofila oli liettualais-ukrainalaista Domontovytšin sukua. Tyttö kasvoi ensin isoäitinsä hoivissa, sitten eno vei hänet Espanjaan. Isänsä avioiduttua uudestaan hän muutti 16-vuotiaana Kiovaan. Koroleva vietti lapsuutensa paitsi Espanjassa, myös Ukrainassa, Ranskassa ja Italiassa. Myöhemmin hän kertoi romaanissaan "Bez korinnia" (1936, ”Juureton”) niistä vuosista, jotka hän ylhäisötyttöjen koulua käydessään asui Kiovassa. Hän opiskeli arkeologiaa ja historiaa ja osallistui useisiin arkeologisiin kaivauksiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli vapaaehtoisena Punaisen Ristin sairaanhoitajana ja haavoittui vakavasti. Hän muutti 1919 Tšekkoslovakiaan, aloitti Prahassa Ukrainan kansallisen tasavallan lähetystön palveluksessa kääntäjäksi ja avioitui myöhemmin Vasyl Koroliv-Staryn kanssa.
Koroleva kirjoitti 1904 ensimmäisen teoksensa ranskaksi. Ensimmäisen kertomuksensa ukrainaksi hän julkaisi 1919 Wienissä ilmestyneessä viikkolehdessä "Voljassa". Kertomusten aiheita hän sai toisinaan historian ja arkeologian opinnoistaan. Tuotanto koostuu omaelämäkerrallisista kertomuksista, muistelmista, legendoista ja eksoottisista kertomuksista, jotka sijoittuvat Raamatun aikaan ja keskiajalle Kaukasiaan ja Persiaan. Monet kertomukset ilmestyivät länsiukrainalaissa ja emigranttijulkaisuissa, joista tärkeimpiä "Dzvony". Hän käänsi ukrainaksi Tuomas Kempiläisen "Kristuksen seuraamisesta" ja muutakin kirjallisuutta. Hänen tuotantoaan on julkaistu uudestaan Ukrainassa 2000-luvulla.
Lavushimandan piiri

Lavushimandan piiri on yksi Muchingan maakunnan piireistä Sambiassa. Piirin pinta-ala on 14136,87 km2 ja sillä on yhteistä rajaa kuuden muun piirin kanssa. Lavushimandan piirin pohjoispuolella ovat Mpikan sekä Kanchibiyan piirit, itäpuolella Mambwen piiri, eteläpuolella Chitambon piiri ja länsipuolella Lungan sekä Samfyan piirit.
Lavushimandan piiri muodostaa yhden vaalipiirin, joka koostuu neljästä osa-alueesta: Chikanda, Mupamadzi, Lukulo ja Lulimali. Lavushimandan piirissä on kaksi päällikkökuntaa, Mpumba ja Chiundaponde, joista Mpumban päällikkökunnan päällikkö Mpumba hallitsee Chikandan sekä Mupamadzin osa-alueita ja Chiundaponden päällikkökunnan päällikkö Chiundaponde hallitsee Lukulon sekä Lulimalin osa-alueita.
Vuoden 2010 väestötietojen mukaan Lavushimandan piirin väkiluku on 36805 henkilöä. Vuonna 2018 väkiluvun arvioitiin kuitenkin olevan jo 61707 henkilöä.
Lavushimandan piiri sijaitsee 1568 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Kesät ovat alueella kuumia sekä trooppisia ja piirin itäosissa lämpötila voi nousta kesäisin +40°C:een. Talvisin lämpötila voi laskea +17,5°C:een. Piirin laaksossa vuotuinen sadanta on noin 1000 mm ja tasangoilla Muchingavuorten juurella vuotuinen sadanta on noin 1200 mm. Tuulet puhaltavat pääsääntöisesti idän ja kaakon suunalta, mutta sadekaudella tavallisemmin jostain koillisen ja lännen väliltä. Voimakkaimmat tuulet puhaltavat kuitenkin idästä ja niitä voi tuulla ympäri vuoden.
Lavushimandan piirin kasvillisuus koostuu pääasiassa neljästä erityyppisestä metsästä, kolmesta erityyppisestä metsäsavannista ja ruohostomaasta. Ruohostomaiden kasvillisuus riippuu tarkasteltavan alueen maaperästä. Yleisesti ottaen ruohostomailla kasvaa puita siellä täällä ja alueilla tavataan säännöllisesti ruohostopaloja kuuman kuivan kauden aikaan. Lavushimandan piirissä on kaksi kansallispuistoa: Lavushimandan kansallispuisto ja Etelä-Luangwan kansallispuisto. Lisäksi piirissä on kolme riistanhoitoaluetta.
Lavushimandan piiristä johtaa maantie T2 maakunnan pääkaupunkiin Chinsaliin. Lisäksi alueen läpi kulkee Tansanian–Sambian rata ja piirin alueella on viisi toimivaa juna-asemaa: Lukulun, Finkulin, Munungan, Salamon ja Kalonjen asemat. Radalla liikennöivät junat kuljettavat sekä tavaraa että ihmisiä, mutta junaliikenteen suurimmat haasteet ovat kaluston vanhanaikaisuus sekä junien hitaus. Raideliikenteessä on kuitenkin kasvupotentiaalia ja liikenteen kehittäminen vaatisi investointeja nopeampiin sekä nykyaikaisempiin juniin. Tie- ja raideliikenteen lisäksi Lavushimandan piirissä toimivat myös eri yritysten lanka- ja matkapuhelinverkot sekä Internet-yhteys.
EU Voice

EU Voice on Euroopan unionin yhteisöpalvelu. Palvelu noudattaa ActivityPub-protokollaa ja toimiminen toisten tätä protokollaa tukevien palveluiden välillä käy saumattomasti. Sähköpostien mallin tapaan. Palvelu on tarkoitettu vain Euroopan unionin toimielinten käyttöön.
EU Voice käyttää palvelinpuolella Mastodon-palvelinohjelmistoa ja tarjoaa käyttäjiensä käyttöön asiakkaaksi selaimella käytettävän Mastodon-Web-sovelluksen. Käyttäjä voi myös käyttää muuta haluamaansa asiakasohjelmaa, kunhan se tukee ActivityPub-protokollaa.
Palvelua kehittää Euroopan tietosuojavaltuutettu yhteistyössä Euroopan komission tietotekniikan pääosaston kanssa.
Historia.
Euroopan tietosuojavaltuutettu käynnisti EU Voicen pilottivaiheen huhtikuussa 2022.
Benseratsidi

Benseratsidi (C10H15N3O5) on hydratsideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Parkinsonin taudin hoitoon. Benseratsidi kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Benseratsidia käytetään Parkinsonin taudin ja levottomien jalkojen hoitoon yhdessä L-dopan kanssa. Yhdiste inhiboi L-dopaa metaboloivaa entsyymiä aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasia, jolloin L-dopan vaikutusaika pitenee. Toiseen dekarboksylaasin estäjään karbidopaan verrattuna benseratsidi vaikuttaa nopeammin ja voimakkaammin, mutta vaikutuskesto on lyhyempi.
Valmistus.
Benseratsidia valmistetaan 2,3,4-trihydroksibentsaldehydin ja seriinihydratsidin välisellä pelkistävällä aminoinnilla.
RBW

RBW on eteläkorealainen levy-yhtiö.
Georges de Selve

Georges de Selve (1508 – 12. helmikuuta 1541) oli ranskalainen piispa ja suurlähettiläs.
Kiitokseksi palveluksista, joita Selven isä oli tehnyt kuningas Frans I:lle, kuningas nimitti Selven Lavaurin piispaksi, kun tämä oli vasta 18-vuotias. Selve oli Jean de Dintevillen ystävä ja heidät on yhdessä kuvattu Hans Holbein nuoremman maalaukseen "Suurlähettiläät". Selve toimi Ranskan suurlähettiläänä Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, Venetsian tasavallassa ja Pyhälle istuimelle. Selve kuoli 33-vuotiaana 12. helmikuuta 1541 ja hänet on haudattu Lavaurin tuomiokirkkoon.
Pietarsaaren työväentalo

Pietarsaaren työväentalo on Pietarsaaressa sijaitseva työväentalo. Työväentalo on osa Pohjoisnummen eli Skatan puukaupunginosan valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Historiaa.
Teollisuus veti Pietarsaareen suomenkielistä työväestöä. Pietarsaaren suomenkielinen työväenyhdistys perustettiin maaliskuussa 1901 ja se liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen vuoden 1904 alussa. Jäseniä oli 537 ja ammattiosastoja 7 vuonna 1905. Vuoden kuluessa yhdistys järjesti 16 iltamat ja yhden huviretken. Yhdistys oli perustanut myös sairaus- ja hautausapukassan jäsenilleen. Oma talokin oli jo saatu hankituksi.
Rakennus.
Työväenyhdistyksen hankkima huoneisto oli pieni ja yhdistys anoi kaupungilta tonttia uuden talon rakentamiseksi. Kaupungin ilmaiseksi tarjoama tontti oli yhdistyksen mielestä liian sivussa ja parempi tontti hankittiin keskeltä kaupunkia. Tontilla sijaitsi 1880-luvulta oleva rakennus, jota laajennettiin rakentamalla juhlasali ja kahvio. Rakennuspiirustukset uutta taloa varten hyväksyttiin lokakuussa 1905 ja rakennustöihin ryhdyttiin välittömästi. Varoja rakentamista varten oli jo kertynyt ja talo rakennettiin talkoilla. Talon vihkiäisjuhlaa vietettiin vuotta myöhemmin, 20. lokakuuta 1906.
Sisällissodan jälkeen työväentalo päätyi kommunistien haltuun. Samalle tontille rakennettiin toinen talo tiilestä vuonna 1927. Elokuussa 1930 kommunistit luovuttivat molemmat talot takaisin sosialidemokraateille. Talot pakkohuutokaupattiin rakennusvelkojen tähden elokuussa 1931. Puurakennuksen osti Kansallis-Osake-Pankki 200 000 markalla. Myös yhdistyksen koko irtain omaisuus huutokaupattiin neljässä eri huutokaupassa. Puutalo myytiin Pietarsaaren Rukoushuone Oy:lle vuonna 1934. Valtioneuvoston päätöksellä työväentalo palautettiin SDP:lle 1. joulukuuta 1948.
Vuonna 1967 valmistui lisärakennus, johon tuli kokoustiloja. Taloa on remontoitu ahkerasti 2010-luvulla. Juhlasali maalattiin talkoilla vuonna 2014, peltikatto uusittiin vuosina 2015–2016 ja julkisivu maalattiin kesällä 2017.
Toimintaa työväentalolla.
Yhdistykseen oli vuoteen 1909 mennessä liittynyt jo 900 jäsentä. Näyttämötoiminta oli vilkasta ja yhdistys järjesti ahkerasti iltamia. Yhdistys ajoi yleistä äänioikeutta ja panosti raittiustyöhön. Huomiota kiinnitettiin myös työväestön asuinoloihin. Suomenkielinen työväenopisto perustettiin työväenyhdistyksen alaisuuteen vuonna 1909.
Death of a Bachelor

Death of a Bachelor on yhdysvaltalaisen poprock-yhtye Panic! at the Discon viides studioalbumi, joka julkaistiin 15. tammikuuta 2016.
Pray for the Wicked

Pray for the Wicked on yhdysvaltalaisen poprock-yhtye Panic! at the Discon kuudes studioalbumi, joka julkatiin 22. kesäkuuta 2018.
PixelfedFI

PixelfedFI on suomalainen yhteisöpalvelu. Sitä pyörittää Jonne Arjoranta. Palvelu noudattaa ActivityPub-protokollaa ja siten toimii saumattomasti ristiin muiden protokollaa tukevien palveluiden kanssa.
PixelfedFI on rakennettu Pixelfed-palvelinohjelmistoa käyttäen ja tarjoaa käyttäjiensä käyttöön asiakkaaksi selaimella käytettävän Pixelfed-Web-sovelluksen. Käyttäjä voi myös käyttää muuta haluamaansa ActivityPub-protokollalla toimivaa asiakasohjelmaa.
Mark Lwoff

Mark Lwoff (s. 1976) on suomalainen elokuvatuottaja ja ravintolayrittäjä. Lwoff on työskennellyt 90-luvun alusta alkaen elokuva-alalla erilaisissa tuotannollisissa tehtävissä. Elokuvaopinnot hän aloitti 2000-luvun alussa silloisen TaiKin elokuvatuotantolinjalla.
Lwoff perusti yhdessä Misha Jaarin ja Vesa Virtasen kanssa "Oy Bufo Ab" -elokuvatuotantoyhtiön 2007. Yhtiö on tuottanut toistakymmentä pitkää elokuvaa sekä useita lyhytelokuvia.
Bufon ohjaajin ovat kuuluneet mm. Jörn Donner (Kuulustelu, Armi elää), Pirjo Honkasalo (Betoniyö), Zaida Bergroth (Hyvä poika), Veiko Õunpuu (Viimeiset) ja Ilja Rautsi (lyhytelokuva "Night of the Living Dicks"). 
Lwoff sai yhdessä Misha Jaarin kanssa parhaan elokuvan Jussi-palkinnon elokuvasta "Betoniyö". Elokuva sai kaikkiaan kuusi Jussi-palkintoa. Sama elokuva toi tuottajaparille Vuoden elokuvatuottaja -palkinnon 2014. Toinen vuoden elokuvatuottaja -palkinto tuli Aki Kaurismäen elokuvasta "Kuolleet lehdet".
Bufo-konserniin kuuluu myös elokuvien levitysyhtiö B-Plan Distribution Oy, joka on levittänyt elokuvateattereihin valtaosin kotimaisia elokuvia.
Lwoff omistaa kumppaniensa kanssa ravintolan "B-Smokery" ja baarin "B-Side Bar", Helsingin "Teurastamolla".
Misha Jaari

Misha Jaari (KTK, Huk s. 1972) on suomalainen elokuvatuottaja ja ravintolayrittäjä. Jaari on tuottanut elokuvia 2000-luvun alusta alkaen. Opiskeluaikana hän tuotti muun muassa Dome Karukosken, Taneli Mustosen ja Ari Matikaisen lyhytelokuvat.
Jaari perusti vuonna 2007 Bufo-tuotantoyhtiön yhdessä tuottaja Mark Lwoffin ja käsikirjoittaja Vesa Virtasen kanssa. Yhtiön ensimmäinen pitkä elokuva oli Jörn Donnerin draama "Kuulustelu". Yhtiö on tuottanut toistakymmentä pitkää elokuvaa sekä useita lyhytelokuvia.
Bufon ohjaajin ovat kuuluneet Jörn Donnerin (Kuulustelu, Armi elää) lisäksi mm. Pirjo Honkasalo (Betoniyö), Zaida Bergroth (Hyvä poika), Veiko Õunpuu (Viimeiset) ja Ilja Rautsi (lyhytelokuva "Night of the Living Dicks"). 
Jaari sai yhdessä Mark Lwoffin kanssa parhaan elokuvan Jussi-palkinnon Pirjo Honkasalon elokuvasta "Betoniyö". Elokuva sai kaikkiaan kuusi Jussi-palkintoa. Sama elokuva toi tuottajaparille Vuoden elokuvatuottaja -palkinnon 2014. Toinen vuoden elokuvatuottaja -palkinto tuli Aki Kaurismäen elokuvasta "Kuolleet lehdet".
Bufo-konserniin kuuluu myös elokuvien levitysyhtiö B-Plan Distribution Oy, joka on levittänyt elokuvateattereihin valtaosin kotimaisia elokuvia.
Jaari omistaa kumppaniensa kanssa ravintolan "B-Smokery" ja baarin "B-Side Bar" Helsingin "Teurastamolla".
PixelfedSocial

PixelfedSocial (pixelfed.social) on eurooppalainen yhteisöpalvelu. Palvelu noudattaa ActivityPub-protokollaa ja toimiminen toisten tätä protokollaa tukevien palveluiden välillä käy saumattomasti. Sähköpostien mallin tapaan.
PixelfedSocial käyttää palvelinpuolella Pixelfed-palvelinohjelmistoa ja tarjoaa käyttäjiensä käyttöön asiakkaaksi selaimella käytettävän Pixelfed-Web-sovelluksen. Käyttäjä voi myös käyttää muuta haluamaansa asiakasohjelmaa, kunhan se tukee ActivityPub-protokollaa.
PixelfedSocial on yksi käytetyimmistä Pixelfed-ohjelmistoa käyttävistä yhteisöpalveluista, sillä on noin käyttäjää ja palvelussa on julkaistu noin kuvaa/videota.
Pixelfed

Pixelfed on kuvien jakamiseen keskittyvä yhteisöpalvelupalvelin- ja asiakasohjelmistopaketti, joka on avointa lähdekoodia . Pixelfed noudattaa ActivityPub-protokollaa.
Kuka tahansa voi isännöidä omaa instanssiaan ohjelmistosta omalla palvelimellaan. Pixelfed-palvelin voi kommunikoida toisten AcitivityPub-protokollaa tukevien palveluiden kanssa. Hieman samaan tapaan kuin sähköpostit toimivat. 
Yksi suosituimmista Pixelfed-instansseista on Euroopassa toimiva PixelfedSocial.
Ohjelmisto.
Pixelfed pakettiin kuuluu palvelinohjelmisto ja muutama asiakasohjelmisto.
Palvelinohjelmisto.
Pixelfed-palvelinohjelmisto hoitaa palvelinpuolen. Muiden palvelimien kanssa kommunikointiin se käyttää ActivityPubia ja tarjoaa asiakasohjelmien käyttöön ActivityPubin mukaisen rajapinnan. Palvelinta suoritetaan HTTP-palvelimella.
Asiakasohjelmat.
Verkkoselaimella käytettävä Pixelfed-Web-sovellus tulee Pixelfed-palvelimen mukana samassa paketissa. Web-sovelluksen lisäksi Pixelfed-projekti kehittää omia asiakasohjelmia myös Androidille, iOS:lle ja iPadOS:lle, mutta toistaseksi ne eivät ole valmiita. Pixelfed-projektin omien asiakasohjelmien lisäksi toimivat myös muut AcitivityPubia tukevat asiakasohjelmat.
Tekniikka.
Palvelinohjelmisto on tehty suurimmaksi osaksi PHP-ohjelmointikielellä. Tietokantaohjelmistona toimii PostgreSQL, MariaDB tai MySQL.
Selaimella käytettävä Web-sovellus on tehty JavaScriptilla.
FKKI-40 SM-turnaus

FKKI-40 SM-turnaus on suomalainen futsalin ikämiesturnaus, joka on pelattu vuodesta 2006 lähtien. FKKI on lyhenne sanoista "Futsalin Kunnossa Kaiken Ikää" ja 40 tarkoittaa vähintään 40 vuoden ikäisiä pelaajia. Futsalin Kunnossa Kaiken Ikää on osa Kunnossa kaiken ikää -toimintaohjelmaa. FKKI-40-sarjan peliaika on 2 x 12 min tehokasta peliaikaa.
Ikämiesten sarjoja on myös muille ikäluokille: FKKI-35, FKKI-45, FKKI-50, FKKI-55, FKKI-60, FKKI-65. Turnausta on yritetty järjestää myös naisille FKKI-30 ja FKKI-40 ikäluokille, mutta toistaiseksi vähäisen kiinnostuksen takia turnauksia on ollut vaikea järjestää.
Kasvihuonekurkku

Kasvihuonekurkku on nimitys, jota käytetään kasvihuoneessa kasvatettavista kurkun ("Cucumis sativus") lajikkeista. Kasvihuonekurkku on yksivuotinen ja tarvitsee paljon auringonvaloa kasvamiseen. Liika auringonvalo voi kuitenkin polttaa sen lehdet.
Kasvihuonekurkuissa ei yleensä ole karvasaineita, joita avomaakurkuissa voi olla.
Viljelytekniikat.
Suomessa kasvihuonekurkkua viljellään yleisesti lasitetuissa kasvihuoneissa, joissa on tehokas keinovalaistus. Tyypillisin keinovalaistuksen muoto on HPS, mutta energiakustannusten kohotessa yhä useampi viljelijä on siirtynyt joko kokonaan LED-valaisimiin tai käyttää molempia muotoja hybridinä.
Kasvihuoneen päivälämpötila tulee pysyä riittävän korkeana noin 23-27 asteessa, yölämpötilan ollessa huomattavasti alhaisempi, noin 15-20 astetta. Kurkku tarvitsee erittäin paljon vettä, jotta kasvi ei nuudu, koska sen juuristo on verrattaen heikompikasvuisempi kuin versosto. Kasvihuonekurkku on myös erityisen altis kasvitaudeille ja -tuholaisille.
Highland Park (Michigan)

Highland Park on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 8 977 vuonna 2020. Kaupunki sijaitsee Waynen piirikunnassa, ja se on lähes täysin Detroitin kaupungin ympäröimä. Kaupungissa sijaitsi ennen Chryslerin pääkonttori ja Fordin traktoritehdas. 
Väestö.
Vuonna 2020 Highland Parkin 8 977 asukkaasta mustia oli 88,1 %, valkoisia 7,9 %, alkuperäisasukkaita 0,2 % ja aasialaisia 0,1 %. 3,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Karen Hækkerup

Karen Angelo Hækkerup (s. 12. kesäkuuta 1974 Hillerød) on tanskalainen entinen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2005–2014 sekä toiminut Tanskan sosiaali- ja integraatioministerinä vuosina 2011–2013, elintarvikeministerinä vuonna 2013 sekä oikeusministerinä vuosina 2013–2014.
Vuonna 2014 Hækkerup siirtyi politiikasta maataloustuottajien etujärjestön Landbrug &amp; Fødevarerin johtajaksi. Vuonna 2019 hänestä tuli Tanskan UNICEF:in pääsihteeri.
Sebastián de Vivanco

Sebastián de Vivanco (n. 1551 Ávila – 26. lokakuuta 1622 Salamanca) oli espanjalainen renessanssiajan säveltäjä, kuoronjohtaja ja pappi.
Vivancon tarkka syntymäaika on tuntematon eikä hänen perheestään ole tietoa lukuun ottamatta Gabriel-nimistä veljeä, joka myös oli pappi. Vivanco opiskeli ilmeisesti Ávilan katedraalissa, kun siellä toimivat kuoromestarin ("maestro de capilla") asemassa Bernardino de Ribera vuosina 1559–1563, Juan Navarro 1564–1566 ja Hernando de Isasi 1567–1587. Vuonna 1573 Vivanco lähti Ávilasta Kataloniaan, jossa hän sai Lleidasta katedraalin kuoromestarin viran Cristóbal Tellesin seuraajana. Hän vastasi sekä polyfonisesta kirkkomusiikista että kuoropoikien koulutuksesta ja sävelsi teoksia eri tapahtumiin. Lleidassa Vivanco työskenteli vuoteen 1576 saakka. Vuonna 1577 hän asettui Segoviaan, jossa vietti seuraavat kymmenen vuotta. Hän pääsi diakoniksi ja sai pappisvihkimyksen.
Heinäkuussa 1587 Vivanco lähti takaisin Ávilan katedraaliin, joka oli merkittävä aikansa espanjalaisen musiikin keskus. Vuoden 1588 hän lähti Sevillaan, josta hän ei kuitenkaan ottanut vastaan tarjolla ollutta virkaa. Hän palasi Ávilaan kevään 1588 aikana, ja hänen virkansa jatkuminen siellä vahvistettiin 29. huhtikuuta 1588. Vivanco matkusti Ávilasta useaan otteeseen pois eri syistä, kuten etsimään uusia laulajia katedraaliin. Vuonna 1602 hän jätti tehtävänsä Ávilassa ja lähti Salamancaan, jossa toimi sekä katedraalin kuoromestarina että vuodesta 1603 Salamancan yliopiston musiikkiprofessorina. Muodollisesti Vivanco toimi viroissaan sekä katedraalissa että yliopistossa kuolemaansa (1622) saakka, mutta jo tammikuusta 1621 Vivancon tehtävistä vastasi käytännössä Roque Martínez Vivancon korkean iän ja hauraan terveydentilan johdosta. Virallisesti Martínez astui Vivancon seuraajaksi tämän kuoltua.
Vivancon teoksia julkaisi painettuina antwerpeniläinen kustantaja Artus Taberniel (Arthur Tavernier). Julkaistujen kolmen kirjan oletetaan pitävän sisällään säveltäjän itsensä valitsemia hänen parhaina pitämiään teoksia vuosikymmenten vaarelta. Vivanco jatkoi tekniikallaan polyfonian mestareiden Cristóbal de Moralesin ja Francisco Guerreron perinteitä. Hän sävelsi musiikkia latinankielisen kirkkomusiikin eri muodoissa eikä osoittanut kiinnostusta maallista musiikkia kohtaan. Tämän suuntauksen Vivanco jakoi tunnetumman aikalaisensa Tomás Luis de Victorian kanssa. Vivancon tuotantoon kuuluu muun muassa messuja, magnificateja ja motetteja. Hänen sävellyksiään on levytetty sellaisille levymerkeille kuin Hyperion Recordsille.
Myllykylä (Siuntio)

Myllykylä (ruots. "Kvarnby") on kylä Siuntiossa Uudellamaalla. Myllykylässä sijaitsee muun muassa Myllykylän kartano ja Skogsforsen -koski, jonka varrella on vanha mylly. Kosken vesi virtaa läheisestä Karhujärvestä kylän läpi. Ajan saatossa Myllykylän nimi on kirjoitettu muun muassa muodossa "Mylliköle".
Historia.
Ensimmäisen kerran Myllykylä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1529. Tuolloin maanviljelijä nimeltä Jöns valitti kuningas Kustaa Vaasalle, että Suitian kartanolinnan omistaja Erik Fleming on ylittänyt Suitian ja Myllykylän väliset rajat. Myöhemmin Fleming kuitenkin osti koko kylän maat itselleen. Kylässä sijaitsi tuolloin kolme taloa; "Mangård", "Simola" ja "Mellangård".
Suitian ruukki.
Fleming oli 1500-luvun alussa alkanut kaivaa malmia Ojamon kartanon mailta Lohjalta. Malmia jalostettiin Siuntiossa varhaisin menetelmin Suitian ruukissa (myös: Nybyn ruukki), jonka toimipisteitä oli eri kylissä Siuntiossa. Tohtori Tekla Hultinin mukaan Myllykylässä on sijainnut Suitian ruukkiin kuulunut alasin ja hamari eli vesivoimalla toimiva konevasara. Rautaruukin jäänteitä on löytynyt Tupalan kylästä ja Uudenkylän kylästä Siuntiosta.
Madalena Iglésias

Madalena Lucília Iglésias do Vale de Oliveira (o.s. Doval, 24. lokakuuta 1939 – 16. tammikuuta 2018) oli portugalilainen laulaja ja näyttelijä. Iglésias edusti Portugalia Benidorm-festivaalilla 1962, mikä aloitti hänen kansainvälisen uransa. Iglésias osallistui vuoden 1964 Festival da Cançãoon kappaleella "Balada das palavras perdidas", joka sijoittui viidenneksi sekä kappaleella "Na tua carta", joka jäi jaetulle kymmenennelle ja viimeiselle sijalle. Iglésias sijoittui vuoden 1965 Festival da Cançãossa kolmanneksi kappaleella "Silêncio entre nós".
Iglésias voitti Festival da Cançãon 1966 kappaleella "Ele e ela" ja valikoitui näin Portugalin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Iglésias esitti saman vuoden Festival da Cançãossa myös kolmanneksi sijoittuneen kappaleen "Rebeldia" ja kuudenneksi sijoittuneen kappaleen "Caminhos Perdidos". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Iglésias sijoittui 13:nneksi 18 kilpailijan joukosta. Iglésias sijoittui vuoden 1969 Festival da Cançãossa jaetulle kuudennelle sijalle kappaleella "Canção para um poeta".
Iglésias lopetti uransa vuonna 1972 ja muutti Venezuelaan. Iglésias muutti Barcelonaan 1987.
Bernardino de Ribera

Bernardino de Ribera (todennäköisesti 1520 Xàtiva, Valencia – 1580?) oli espanjalainen säveltäjä.
Riberan isä Pedro oli kuoromestari ("maestro de capilla"). Ribera muutti varhain perheineen Orihuelaan, Alicanten maakuntaan, ja sieltä myöhemmin Murciaan. Ensimmäisen tiedossa olevan merkittävän nimityksensä hän sai Ávilan katedraaliin, jossa hän astui kesäkuussa 1559 virkaan vuonna 1558 kuolleen Espinar-nimisen "maestron" seuraajana. Hän pääsi opettamaan Tomás Luis de Victoriaa ja Sebastián de Vivancoa. Vuoden 1562 lopussa Ribera jätti tehtävänsä Ávilassa, ja alkuvuodesta 1563 hän pääsi kuoromestariksi Toledoon. Siellä hän pysyi vuoteen 1570, jolloin hänen seuraajakseen tuli Andrés Torrentes. Aiemmin on oletettu Riberan kuolleen tuolloin, mutta sittemmin on selvinnyt hänen työskennelleen vielä Murcian katedraalissa "maestron" tehtävissä vuosina 1572–1580.
Andreas Düben

Andreas (myös: Anders) Düben (1597 tai 1598 Leipzig – 7. heinäkuuta 1662 Tukholma) oli saksalaissyntyinen, Ruotsiin asettunut säveltäjä, urkuri ja hovikapellimestari. Hänellä oli keskeinen asema Ruotsin musiikkielämässä 1600-luvun alkupuolella.
Elämä.
Dübenin isä Andreas Düben (1558–1625) toimi Thomaskirchen urkurina vuodesta 1595 kuolemaansa saakka. Hänen äitinsä Elisabeth Bessler oli syntynyt vuonna 1563 ja kuoli Tukholmassa 1629. Düben opiskeli vuosina 1614–1620 Amsterdamissa Jan Pieterszoon Sweelinckin johdolla, aluksi Leipzigin kaupunginvaltuuston tuella. Kesäkuussa 1620 hän sai kaupunginvaltuustolta matkatuen, jonka turvin hän sai mahdollisuuden etsiä virkaa ulkomailta. Düben lähti Ruotsiin, jossa työllistyi ensin hoviurkurina. Myös hänen veljensä Martin Düben ja lankonsa Elias Decker työskentelivät urkureina Ruotsissa. Hovkapelletin pääkapellimestari Ludwick Billesin kuoltua vuonna 1640 Düben astui hänen seuraajakseen.
Vuonna 1625 Düben sai nimityksen Tukholman Saksalaisen kirkon urkuriksi. Vuonna 1649 tai 1650 hän pääsi urkuriksi myös Suurkirkkoon. Tässä tehtävässä häntä oli edeltänyt hänen veljensä Martin. Andreas Düben toimi näiden kahden kirkon urkurina ja hovikapellimestarina, kunnes kuoli vuonna 1662.
Düben meni vuoden 1625 jälkeen naimisiin Anna Maria Gabrielenin (myös Gabriels, Gabrielin, Kosselin; n. 1605–1690) kanssa. Gabrielen oli todennäköisesti hovimuusikko Peter Gabrielin leski ja työskenteli mahdollisesti Brandenburgin Maria Eleonooran hovin palveluksessa. Pariskunnalla oli kymmenen yhteistä lasta, joista useista tuli aktiivisia muusikoita. Andreas Dübenin kuoltua hänen pojastaan Gustaf Dübenistä tuli hovikapellimestari ja Saksalaisen kirkon urkuri.
Musiikki.
Dübeniltä säilyneet sävellykset ovat yhdistettävissä hänen palvelukseensa kuninkaallisessa hovissa. Kahdelle a cappella -kuorolle sävelletty "Pugna triumphalis" esitettiin Kustaa II Aadolfin hautajaisissa vuonna 1634. Sen sanat ovat peräisin Toisesta kirjeestä Timoteukselle. Düben sävelsi musiikin myös Kaarle X Kustaan hautajaisia varten vuonna 1660. Kyseinen teos oli viidelle lauluäänelle ja continuolle Psalmin 51 sanoihin sävelletty "Miserere mei Deus".
Kaarle X Kustaan kuoleman aikoihin Düben laati myös sävellyksen Georg Stiernhielmin runoon "Kunne i Svea bygd the skalder". Teos on sävelletty lauluäänelle sekä continuolle, ja lisäksi siinä on lyhyt soittimellinen "ritornello". Dübeniltä on lisäksi säilynyt ranskalaisvaikutteisia tanssiosia neli- tai viisihenkiselle jousiyhtyeelle sekä urkusävellyksiä.
Mykolajivka

Mykolajivka (; ) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Kramatorskin piirissä. Kaupunki sijaitsee Donetsin oikealla rannalla eli eteläpuolella, maanteitse 121 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen ja noin 25 kilometriä piirikeskus Kramatorskista koilliseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Mykolajivkan väkiluvuksi 14 444 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 kaupungissa asui 16 620 ihmistä. Heistä ukrainalaisia oli 47,34 prosenttia, venäläisiä 51,45 prosenttia ja valkovenäläisiä 0,18 prosenttia.
Heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa kaupunki tuli osaksi laajentunutta Kramatorskin piiriä. Tätä ennen Mykolajivka kuului Slovjanskin piiriin. Mykolajivkan pohjoislaidalla sijaitsee Slovjanskin lämpövoimalaitos.
Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä 1700-luvun alkupuolella. Se kuului Izjumin rykmentin maihin. Tarinan mukaan Donetskin sivuhaara "Tšervonyi Byk" () virtasi seudun läpi ja huuhtoi mukanaan punaista savimaata. Tästä syystä sivujoen ja asutuksen alkuperäinen nimi olisi ollut Tšervonyi Byk. Sittemmin paikkakunta nimettiin pyhän Nikolauksen (ukr. Mykolai) ikonin mukaan; pyhän Mykolain ikoni on yhä kaupungissa toimivassa kirkossa. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Mykolajivka sai 1956, kaupungiksi se tuli 2003.
Vuonna 2004 kaupungissa käytiin taisteluja venäläismielisten separatistien ja Ukrainan asevoimien välillä. Ukraina vapautti kaupungin separatisteista 4. heinäkuuta 2014.
Viljo A. Kytölä

Viljo Armas Kytölä (20. tammikuuta 1909 Sysmä – 27. heinäkuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Kytölän vanhemmat olivat maanviljelijä Enok Kytölä ja Maria Manninen ja puoliso vuodesta 1937 kotiteollisuusopettaja Marja Annikki Hynninen. Maanviljelysneuvos Väinö Kytölä oli hänen veljensä. Metsänhoitajaksi vuonna 1932 valmistunut Viljo Kytölä toimi ensin Virojoen metsänhoitoyhdistyksen neuvojana ja siirtyi sitten vuonna 1934 Metsäliittoon, jossa hän työskenteli eläköitymiseensä asti. Oltuaan yrityksen piirimetsänhoitaja ja metsäpäällikkö Kytölästä tuli sen toinen johtaja vuonna 1957 ja Ilmari Kalkkisen jäätyä eläkkeelle vuoden 1959 lopussa toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1973 asti. Kytölä toimi alkuun myös Metsäliitto-osuuskunnan johtokunnan puheenjohtajana. Kun Metsäliitto osti vuonna 1965 Faner-yhtiön, Kytölä tuli myös sen toimitusjohtajaksi ja johtokunnan jäseneksi. Kytölällä oli myös useita luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1959.
Ivan Kulyk

Ivan Kulyk, , salanimi R. Rolinato, (26. tammikuuta 1897 Špola, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. lokakuuta 1937 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen kirjailija ja poliitikko. Hänet teloitettiin 1937 Stalinin vainojen aikana.
Kulyk oli taustaltaan juutalainen. Hän liittyi 1914 bolsevikkipuolueeseen ja muutti Yhdysvaltoihin Pennsylvaniaan ja toimi siellä venäläisessä ja ukrainalaisessa sosialistisessa liikkeessä. Hän palasi Ukrainaan kesäkuussa 1917, ja hänestä tuli Harkovassa 1918 Neuvosto-Ukrainan ensimmäisen hallituksen jäsen. Kansankomissariaatin ulkomaisten asioiden kollegiumin jäsenenä hän ryhtyi vuonna 1919 Länsi-Ukrainassa maanalaiseen työhön. Hän oli vuonna 1920 Galitsian vallankumouskomitean jäsen ja vuodesta 1923 kirjailijaryhmä Hartin jäsen. Hän oli 1924–1927 Kanadassa Montrealissa konsulina. Hän oli monissa luottamustoimissa, niin kirjallisissa kuin poliittisissakin. Hän oli uskollinen puolueelle ja paheksui ”nationalistisia” kirjailijoita, mutta silti NKVD pidätti hänetkin. Hänet teloitettiin 1937 Stalinin vainojen aikana.
Kulyk julkaisi salanimellä R. Rolinato runoja ja poliittisia kirjoituksia jo ennen vuoden 1917 vallankumousta ukrainankielissä sosialistisissa aikakausjulkaisuissa "Robitnyk" (Cleveland) ja "Robotšyi narod" (Winnipeg). Ukrainaan palattuaan hän julkaisi vuosina 1920–1935 kahdeksan runokokoelmaa, muutamia pitkiä runoja sekä novellikokoelmia, joista merkittävimpiä on "Zapysky konsula" (1934, ”Konsulin havaintoja”). Poliittisia artikkeleita ilmestyi neuvostolehdistössä ja winnipegiläisessä lehdessä "Ukrajinski robitnytši visti". Hän kirjoitti artikkeleita Ukrainan kommunistisen puolueen historiasta ja Ukrainan vallankumousvaiheesta sekä käänsi ukrainaksi laajan 33 yhdysvaltalaisen runoilijan antologian (1928). Josif Stalinin kuoltua hänet maineensa puhdistettiin suojasään aikana, ja hänen teoksiaan on sittemmin julkaistu Kiovassa.
Kulykin puoliso oli saksalaissyntyinen Ljutsjana Pjontek, joka teloitettiin vakoilijana 25. syyskuuta 1937, vähän ennen Kulykin teloitusta. He olivat eronneet pari kuukautta aikaisemmin.
Kause

Kause on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pierre Certon

Pierre Certon (n. 1510 Ranska – 23. helmikuuta 1572 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Certon sai nimityksen työtehtäviin Pariisin Notre Damen katedraaliin lokakuussa 1529. Vuonna 1532 hän siirtyi Sainte-Chapelleen, jossa työskenteli kuolemaansa saakka. Vaikka Certon oli alun perin kirkollisissa tehtävissä, 15. marraskuuta 1536 hän sai virallisesti vastuulleen myös kuoropoikien kouluttamisen. Vuosien varrella hän sai muitakin musiikillisia tehtäviä. Certon sai elämänsä loppupuolella lukuisia arvonimiä, ja vuonna 1570 häntä kunnioitettiin kolmantena säveltäjänä "kuninkaallisen kapellin musiikin säveltäjän" tittelillä.
Certonin sävellysten joukossa on kahdeksan messua, magnificat, suuri määrä motetteja ja lähes kolmesataa chansonia. Yhden kappaleen ("Déploration") Certon sävelsi vuonna 1562 kuolleen Claudin de Sermisyn muistolle.
Jien

Jien (tai postuumisti Jichen; , 17. toukokuuta 1155 Kioto – 28. lokakuuta 1225 Ōmin maakunta) oli japanilainen buddhalaismunkki, runoilija ja historioitsija. Hän edusti buddhalaisuuden klassista tendaikoulukuntaa. Hänen alkuperäinen pappisnimensä oli Dōkai, jonka hän vaihtoi myöhemmin nimeen Jien.
Jien kuului aristokraattiseen Fujiwara-klaaniin ja aloitti varhain luostarielämän. Hänen isänsä oli Fujiwara no Tadamichi. Jien laati seitsemänosaisen historiallisen teoksen "Gukanshō". Se valmistui vuoden 1220 paikkeilla.
Jessica Campbell

Jessica Campbell (s. 24. kesäkuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Campbell saavutti Kanadan maajoukkueen pelaajana MM-kilpailuissa hopeaa Ruotsin kisoissa 2015. Hän voitti vuonna 2010 nuorten maailmanmestaruuden joukkueen kapteenina. Hän teki loppuottelussa mestaruuden varmistaneen jatkoaikamaalin, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Campbell aloitti kaudella 2021–2022 miesten DEL-liigassa Nürnberg Ice Tigersin apulaisvalmentajana. Miesten MM-kilpailuissa 2022 hän toimii Saksan maajoukkueen apulaisvalmentajana.
Vuonna 2024 hän aloittaa apuvalmentajana NHL-joukkue Seattle Krakenissa.
Hopeasitara

Hopeasitara ("Citharinus citharus") eli aiemmalta nimeltään jättitetra on linjatetroihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Hopeasitara voi kasvaa suurimmillaan 50–58 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on soikea ja korkearuumiinen. Kuono on lyhyt. Selkäevä sijaitsee ruumiin korkeimmalla kohdalla ja lajilla on rasvaevä. Väriltään hopeasitara on hopeanharmaa ja nuorilla kaloilla on mustia poikkiraitoja.
Levinneisyys ja elintavat.
Hopeasitaraa tavataan Länsi-Afrikassa Senegalista Sudaniin ja lisäksi Turkanajärvessä Keniassa ja Albertinjärvessä. Laji elää järvissä ja suurissa joissa. Hopeasitaran ravintoa ovat kasvit ja levät.
Hopeasitara on Afrikassa merkittävä ruokakala. Toisinaan sitä pidetään myös akvaarioissa.
Väinö Niku

Väinö Tapani Niku (31. toukokuuta 1927 Haapavesi – 8. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Nikun vanhemmat olivat toiminnanjohtaja, suurhiihtäjä Tapani Niku ja toiminnanjohtaja, pakinoitsija, poliitikko Hilja-Maria Oinonen ja puoliso vuodesta 1951 Riitta-Liisa Sirola. Toimittaja, tietokirjailija Risto Niku on hänen veljensä. Ylioppilaaksi Väinö Niku tuli sotien jälkeen vuonna 1946 Jyväskylän lyseosta ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1952. Niku toimi Metsähallituksen palveluksessa 1953–1954 ja siirtyi sitten A. Ahlström -yhtiön palvelukseen metsänhoitajaksi, ensin Jyväskylään, sitten Viitasaarelle, vuonna 1957 Varkauteen ja vuonna 1959 Joensuuhun.
Toimittuaan vielä vuodesta 1967 hetken aikaa A. Ahltrömin apulaismetsäpäällikkönä Niku meni vasta perustetun puunhankintayhtiö Tehdaspuun palvelukseen. Hän oli aluksi Tehdaspuun kehittämispäällikkö ja vuodesta 1970 varatoimitusjohtaja. Oltuaan 1972–1978 Puulaaki Oy:n toimitusjohtaja Niku palasi Tehdaspuulle, nyt yrityksen toimitusjohtajaksi. Metsäneuvoksen arvonimen vuonna 1982 saaneella Nikulla oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Tehdaspuulta hän jäi eläkkeelle vuonna 1990. Niku tunnettiin myös maajoukkuetason koripallopelajaana ja Joensuun Katajan koripallovalmentajana.
Babylon (kunta New Yorkissa)

Babylon on kunta ("town") New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 218 233 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Suffolkin piirikunnassa, New Yorkin metropolialueella.
Maantiede.
Babylon sijaitsee New Yorkin osavaltion Long Islandilla, Suffolkin piirikunnassa. Babylonin kuntaan kuuluu 3 kylää ja 11 paikallishallinnotonta aluetta. Babylonia rajaa länsipuolella Oyster Bay, pohjoispuolella Huntington, itäpuolella Islip ja eteläpuolella Atlantin valtameri. Babylonista on linnuntietä noin 60 kilometrin matka New Yorkiin.
Väestö.
Vuonna 2020 Babylonin 218 233 asukkaasta valkoisia oli 65,8 %, mustia 5,5 %, mustia 17,3 %, aasialaisia 3,2 % ja aasialaisia 0,5 %. 25,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Muijii stadis

”Muijii stadis” on rap-artisti Gettomasan singlejulkaisu hänen kolmannelta studioalbumiltaan, "Diplomaatti". Kappale on albumin ensimmäinen single sekä albumin toinen kappale, ja se julkaistiin 25. tammikuuta 2019 PME Recordsin kautta.
Kappaleessa Gettomasa kertoo suhteestaan ja vertaa kotikulmiaan Helsinkiin.
Kappaleeseen kuvattiin musiikkivideo, jonka on ohjannut Jaakko Jokela. Musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubeen. Sillä on YouTubessa noin 3,6 miljoonaa näyttökertaa.