tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viktor Netšipailo

Viktor Tymofijovytš Netšipailo (, ; s. 1. toukokuuta 1926 Boryslav) on ukrainalais-venäläinen oopperalaulaja (bassobaritoni).
Netšipailo opiskeli alun perin viulunsoittoa Mykolajivissa. Vuosina 1941–1945 hän toimi Itämeren laivaston kokoonpanon solistina, ja vuosina 1945–1946 hän sai opetusta Tallinnan konservatoriossa. Netšipailo työskenteli solistina Leningradissa vuosina 1948–1952 ja Bolšoi-teatterissa vuosina 1953–1975. Hänet palkittiin Moskovan Nuorisofestivaalilla vuonna 1957. Netšipailo toimi myös konserttilaulajana tulkiten ukrainalaisia kansanlauluja ja venäläisten säveltäjien teoksia. Hänellä oli rooleja Mihail Glinkan, Aleksandr Borodinin, Modest Musorgskin, Pjotr Tšaikovskin, Nikolai Rimski-Korsakovin, Sergei Rahmaninovin, Juri Šaporinin, Ivan Dzeržinskin, Dmitri Kabalevskin, Sergei Prokofjevin, Vano Muradelin, Tihon Hrennikovin, Giuseppe Verdin, Ludwig van Beethovenin ja Ferenc Erkelin oopperoissa.
Netšipailo sai Venäjän SFNT:n kunniataiteilijan arvonimen vuonna 1961.
Obolonin piiri

Obolonin piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Obolonin piiri sijaitsee Kiovan pohjoisosassa, Dneprin oikeanpuoleisella eli länsirannalla, keskustan pohjoispuolella. 
Naapureina ovat Kiovan Podilin piiri etelässä, Svjatošynin piiri lännessä, Kiovan alueen Vyšhorodin piiri pohjoisessa, sekä Kiovan alueen Brovaryn piiri ja Kiovan Desnan piiri Dneprin vastarannalla idässä.
Piiri on perustettu vuonna 1975 alkujaan nimellä "Minskin piiri". Kiovan nykyinen piirijako on vuodelta 2001, jolloin piiri sai nykyisen nimensä. Piirin pinta-ala on 108,6 neliökilometriä, ja siellä asui 316 100 asukasta helmikuun 2022 alussa. 
Arkeologisten tutkimusten mukaan piirin alueella on ollut asutusta jo 20 000 vuotta sitten.
Kadafi Zaman

Kadafi Zaman (s. 8. heinäkuuta 1973 Drammen) on norjalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän on työskennellyt TV 2:n uutistoimituksessa vuodesta 2006. 
Ura.
Zamanin isä muutti Punjabista Norjaan vuonna 1970. Zaman oli 1990-luvulla mukana työväenpuolueen nuorisojärjestössä ja hänet valittiin vuonna 1995 Lierin kunnanvaltuustoon työväenpuolueen listalta. Hän julkaisi vuonna 1999 kirjan "Norge i svart, hvitt og brunt: En multikulturell mosaikk", ja opiskeli sen jälkeen toimittajaksi Stavangerissa. Zaman on erikoistunut Aasiaan ja Lähi-itään, ja on usein raportoinut kriisialueilta. Vuonna 2015 hän tekeytyi pakolaiseksi selvittääkseen miten ihmissalakuljettajat toimivat. Vuonna 2018 Zaman pidätettiin ja pahoinpideltiin Pakistanissa, missä hän oli seuraamassa vaaleja. 
Zaman on vuodesta 2019 tehnyt "Norge bak fasaden" -dokumenttisarjaa yhdessä Janne Amblen kanssa, ja he voittivat vuonna 2021 parhaan juontajan Gullruten-palkinnon.
Yksityiselämä.
Zaman on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Ateenan pörssi

Ateenan pörssi (; lyh. ATHEX) on Ateenassa Kreikassa toimiva pörssi. Se hoitaa yhdessä tytäryhtiöidensä kanssa käteis- ja johdannaismarkkinoita sekä rekisteröi kauppoja ja arvopapereita. Ateenan pörssi on perustettu vuonna 2000 ja se on yksityistetty vuonna 2003.
Myh’ailo Olšanskyi

Myh’ailo Olšanskyi (; 1863 Lviv – 25. tammikuuta 1908 Tšernivtsi) oli ukrainalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan tenori.
Olšanskyi työskenteli useissa eri teatteriseurueissa vuodesta 1879 lähtien. Vuonna 1897 hän aloitti työskentelyn Lvivin Teatr ukrajinskoji besidyssa, jossa hän toimi sekä näyttelijänä että ohjaajana. Olšanskyilla oli roolit muun muassa Mykola Lysenkon oopperassa "Rizdvjana nitš" ja Arthur Sullivanin oopperassa "The Mikado". Hän esiintyi muiden muassa Ivan Karpenko-Karyin, Ivan Frankon, Nikolai Gogolin ja Maksim Gorkin näytelmissä.
Edgar Ortenberg

Edgar Ortenberg (17. kesäkuuta 1900 Odessa – 16. toukokuuta 1996 Philadelphia, Pennsylvania) oli ukrainalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut viulisti ja musiikkipedagogi.
Ortenberg pääsi 8-vuotiaana Pjotr Stoljarskin oppilaaksi. 15-vuotiaana hän pääsi Odessan konservatorioon, jossa hän valmistui Naoum Blinderin viululuokalta saaden kultamitalin vuonna 1921. Ortenberg täydensi opintojaan Pariisissa opettajanaan Jacques Thibaud. Hän pääsi opettajaksi Odessan konservatorioon, mutta muutti Moskovaan ja sitten vuonna 1926 Berliiniin. Vuonna 1933 Ortenberg asettui Pariisiin, jossa hän perusti oman kansainvälisesti kiertäneen jousikvartettinsa. Ortenbergin kokoonpano oli ensimmäinen ranskalainen jousikvartetti, joka esiintyi Yhdysvalloissa. Ortenberg muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin vuonna 1941 ja opetti siellä ensin viulunsoittoa New Yorkissa. Vuodesta 1944 hän soitti Budapestin jousikvartetissa. Vuodesta 1949 Ortenberg asui Philadelphiassa. Hän opetti Settlement Music Schoolissa ja Templen yliopistossa vuoteen 1985 saakka.
Bohodar Kotorovytš

Bohodar Antonovytš Kotorovytš (; 1941–2009) oli ukrainalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Kotorovytš opiskeli Lvivissä ja sitten Juri Jankelevitšin johdolla Moskovan konservatoriossa. Hän voitti vuonna 1967 kansainvälisen George Enescu -viulukilpailun Bukarestissa. Kotorovytš opetti Kiovan Pjotr Tšaikovski -musiikkiakatemiassa 1960-luvulta lähtien. Kotorovytšia on pidetty ukrainalaisen viulukoulun perustajana, ja monista hänen opiskelijoistaan tuli Ukrainan musiikkielämän tunnettuja vaikuttajia. Hän johti perustamaansa Kyjivski solisty -kokoonpanoa. Kotorovytš toimi usein tuomarina kansainvälisissä viulukilpailuissa, joihin kuuluivat Kansainvälinen ARD-musiikkikilpailu, Genovan Paganini-kilpailu ja kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu. Kotorovytš soitti sellaisten kapellimestarien kuin Carlo Zecchin, Kurt Masurin, Saulius Sondeckiksen, Maksim Šostakovitšin, Ihor Blažkovin, Roman Kofmanin, Stefan Turtšakin, Volodymyr Kožuh’arin ja Volodymyr Sirenkon johdolla. Hän soitti muun muassa Il Cannone -viululla.
Kotorovytš opetti Sydney Conservatorium of Musicissa vuosina 1994–1999. Vuonna 1995 Harkovassa järjestettiin ensimmäisen kerran hänen mukaansa nimetty nuorten viulistien kilpailu. Kotorovytšille myönnettiin Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1979 ja Ševtšenkon palkinto vuonna 1985. Kotorovytš oli viulisti Myroslava Kotorovytšin isä.
Väärin eletty vapaus

Väärin eletty vapaus () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Mervyn LeRoyn ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Robert Taylor ja Lana Turner. Elokuvan käsikirjoituksen laativat James Edward Grantin tarinan pohjalta John Lee Mahin ja Grant itse.
"Väärin eletty vapaus" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa joulukuussa 1941 ja Suomessa maaliskuussa 1950. Van Heflin palkittiin roolisuorituksestaan elokuvassa parhaan miessivuosan Oscarilla.
Juoni.
Kun gangsteri Johnny Eager (Robert Taylor) vapautetaan vankilasta, hän huijaa ehdonalaisvalvojansa Vernen (Henry O’Neill) uskomaan, että hänen tapansa ovat muuttuneet. Todellisuudessa hän haluaa palata rikosten pariin, mutta hänen tiellään on hänet aiemmin vankilaan laittanut John Benson Farrell (Edward Arnold). Kun Farrellin tytärpuoli Lisbeth (Lana Turner) rakastuu Eageriin, Eager alkaa käyttää Lisbethiä hyväkseen saadakseen haluamansa.
Ševtšenkon piiri

Ševtšenkon piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Ševtšenkon piiri sisältää suuren osan Kiovan ydinkeskustaa, ja esimerkiksi Vanha Kiova (Staryi Kyjiv) sijaitsee piirin alueella. 
Naapuripiirejä ovat Petšerskin, Holosijivin ja Solomjankan piirit etelässä, Svjatošynin piiri isässä, Podilin piiri pohjoisessa sekä Dnipron piiri Dneprin vastarannalla idässä .
Ševtšenkon piirin pinta-ala on 26,6 neliökilometriä. Piirin väkiluku oli 220 600 asukasta (noin 7,4 prosenttia Kiovan asukkaista; 1.1.2020).
Péter Szijjártó

Péter Szijjártó (s. 30. lokakuuta 1978 Komárom) on unkarilainen Fidesz-puolueen poliitikko.
Szijjártó valmistui Budapestin Taloustieteiden ja julkishallinnon yliopistosta vuonna 2002. Samana vuonna hänestä tuli Unkarin parlamentin jäsen. Hän aloitti kuudennen kautensa parlamentissa vuonna 2022. Szijjártó toimi Fideszin viestintäjohtajana vuosina 2006–2010 ja Unkarin pääministerin tiedottajana vuosina 2010–2012. Vuosina 2012–2014 hän oli Unkarin ulkoministeriön valtiosihteeri. Kesäkuusta syyskuuhun 2014 Szijjártó toimi Unkarin varaulko- ja kauppaministerinä, ja 23. syyskuuta 2014 hänestä tuli maansa ulko- ja kauppaministeri.
Szijjártó sai vuonna 2021 Venäjältä Ystävyyden kunniamerkin suureksi kuvatusta panoksestaan Venäjän ja Unkarin kahdenvälisten suhteiden ja yhteistyön hyväksi. Huhtikuussa 2023 Szijjártó teki kolmannen Moskovaan suuntautuneen matkansa Venäjän Ukrainaan kohdistaman suurhyökkäyksen alkamisen jälkeen. Matkan syyksi kerrottiin Unkarin energiaturvallisuuden varmistaminen. Suomi on suhtautunut kriittisesti Unkarin toimintaan Euroopan unionin sisällä. Tämän johdosta Szijjártó vertasi joidenkin suomalaisten päättäjien toimintaa Unkaria kohtaan "nyrkkeilysäkin hakkaamiseen".
Szijjártó on katolilainen. Hänellä on vaimo ja kaksi poikaa. Szijjártó on poliittisen uransa lisäksi toiminut futsalpelaajana. Hän pelasi vuosina 2011–2016 kaksi ottelua Unkarin 1. liigassa ja 85 ottelua Unkarin 2. liigassa.
Mykola Hobdytš

Mykola Mykolaiovytš Hobdytš (; s. 1961 Bytkiv) on ukrainalainen kuoronjohtaja. Hänet tunnetaan Kiovan kamarikuoron perustajana ja johtajana. Hobdytšile myönnettiin Ševtšenkon palkinto vuonna 2007. Vuonna 2018 hän sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen.
Hobdytš valmistui Drohobytšin musiikkiopistosta ja Kiovan Tšaikovski-musiikkiakatemiasta. Hän työskenteli kuoronjohtajana Lev Revutskyin mukaan nimetyssä mieskuorossa ja Akateemisessa Dumka-kuorossa. Vuonna 1990 Hobdytš perusti Kiovan kamarikuoron. Hän on perustanut myös Zolotoverhyi Kyjiv -kuorofestivaalin. Hobdytš on esiintynyt lukuisissa Euroopan kaupungeissa ja ensimmäisenä ukrainalaisena 70 vuoteen Carnegie Hallissa.
Vingnes

Vingnes on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Mjøsan länsirannalla Lillehammerin keskustaa vastapäätä. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 516 vuonna 2023.
Vingrom

Vingrom on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Mjøsan länsirannalla noin yhdeksän kilometriä kaupungin keskustasta. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 741 vuonna 2023.
Fåberg

Fåberg on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 703 vuonna 2023.
Jørstadmoen

Jørstadmoen on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku 651 vuonna 2023.
Lillehammerin kirkko

Lillehammerin kirkko () on Lillehammerissa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1882.
Norsk Litteraturfestival

Norsk Litteraturfestival on Norjan Lillehammerissa joka kevät järjestettävä maansa suurin kirjallisuustapahtuma. Se perustettiin vuonna 1993 ja tunnetaan myös Sigrid Undset -päivinä kaupungissa asuneen kirjailijan mukaan. Tapahtuman yhteydessä julkistetaan Dobloug-palkinto, nuorisokirjallisuuden Upris-palkinto, Norjan kääntäjäyhdistyksen käännöspalkinto ja helppolukuisen kirjan Ordknappen-palkinto. Vuosina 2020 ja 2021 tapahtuma järjestettiin digitaalisena koronapandemian vuoksi.
San Pascual Bailón (1766)

San Pascual Bailón oli Espanjan laivaston vuonna 1766 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Laivastoministeri Julian de Arriaga määräsi 20. syyskuuta 1763 Manuel de Zubirían valmistamaan aluksen kuninkaallisella telakalla Guarnizossa, missä köli laskettiin 9. heinäkuuta 1765. Alusten piti perustua Jorge Juan y Santacilian järjestelmään, mutta suunnittelusta vastannut Francsico Gautier muutti ne omien suunnitelmiensa mukaisiksi. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1766 ja otettiin palvelukseen 1767 ensimmäisenä päällikkönään Manuel de Lastarría..
Palvelus.
Vuonna 1768 alus oli Ferrolissa eikä sen ensimmäisestä vuosikymmenestä ole juurikaan palvelustietoja, kunnes se lähti joulukuussa 1777 Ferrolista Cádiziin. Kesäkuussa 1779 alus osallistui 1. Englannin kanaalin sotaretkeen, mistä se palasi syyskuussa Cádiziin ja edelleen Ferroliin marraskuussa. Alus lähti 17. toukokuuta 1780 Ferrolista kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin kanssa Cádiziin osallistuakseen Gibraltarin piiritykseen. Se kuului Luis de Córdovan laivastoon, joka valtasi 9. elokuuta 1780 Azorien edustalla brittiläisen 52 aluksen saattueen. Alus lähti 22. heinäkuuta 1781 Cádizista Menorcan sotaretkelle, jossa se osallistui piiritykseen ja rynnäkköön 18. elokuuta. Alus palasi 21. lokakuuta Cádiziin "Atlanten" kanssa. Lokakuussa 1782 se oli Jamaikan sotaretkeä varten huollettavana ja pohjan kuparoinnissa La Carracassa.
Tammikuussa 1783 Jamaikan sotaretki peruutettiin sotatoimien päättyessä. Alus lähti Cartagenasta Antonio de Barcelón laivueessa osallistuakseen Algerin piiritykseen ja valtaukseen elokuussa 1783. Se lähti 1783 Istanbuliin "Triunfanten" ja priki "Infanten" kanssa allekirjoittamaan rauhan Ottomaanien kanssa. Alus ajoi 27. kesäkuuta 1784 karille Lemnoksella Dardanellien edustalla. Se korjattiin tilapäisesti ennen kotimatkaa. Alus siirrettiin 8. toukokuuta 1785 Cartagenassa reserviin ja romutettiin 1797 saman aikaisesti "Velascon" kanssa.
Rolf Ladau

Rolf Ladau (s.1967) on suomalainen yritysjohtaja. Hän aloitti Paulig-konsernin toimitusjohtajana kesäkuussa 2018. 
Ladaun ura alkoi 1993 Suomen Unilever Van den Bergh Foodsilla Helsingissä, josta hän siirtyi vuonna 1994 Tanskaan Nordisk Kellogg’sille. Vuonna 1997 Ladau muutti Saksaan ja aloitti työt The Gillette Companyssa, joka on nykyisin osa Procter &amp; Gamblen (P&amp;G) liiketoimintaa. Gillettellä hän toimi erilaisissa uutuustuote-, markkinointi- ja liiketoimintarooleissa Saksassa, Englannissa ja Sveitsissä. Vuonna 2006 Ladau siirtyi yrityskaupan myötä P&amp;G:lle. 
Vuonna 2008 Ladau aloitti Pohjoismaiden markkinointijohtajana The Coca-Cola Companyssa Tanskassa. Vuosina 2008-2014 hän toimi markkinointi-ja kategoriajohtajan rooleissa Tanskassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa. Suomeen Ladau palasi vuoden 2014 lopussa, ja vuosina 2015-2018 hän toimi Fazer Makeisten toimitusjohtajana.
Spooky Tooth

Spooky Tooth oli brittiläinen blues rockia ja progressiivista rockia esittänyt yhtye, joka perustettiin Carlislessa vuonna 1967. 
Yhtyeen kokoonpano vaihteli paljon, mutta sen pääasialliset jäsenet olivat kosketinsoittaja-laulaja Mike Harrison, basisti-laulaja Greg Ridley, urkuri-laulaja Gary Wright, rumpali Mike Kellie ja kitaristi-laulaja Luther Grosvenor.
Rumpali Mike Kellie soitti myöhemmin myös The Only Ones -yhtyeessä.
Leo Baxendale

Joseph Leo Baxendale (27. lokakuuta 1930 – 25. huhtikuuta 2017) oli brittiläinen sarjakuvapiirtäjä. Hän loi useita "The Beano" -lehdessä esiintyviä hahmoja, kuten Minnie the Minx ja The Bash Street Kids. Hänen ensimmäinen sarjakuvahahmonsa oli huhtikuussa 1953 "Beanossa" esitelty Little Plum. 
Baxendale oli Ken Reidin ohella arvostetuimpia brittiläisiä huumorisarjakuvapiirtäjiä.
2. slovenská hokejová liga

2. slovenská hokejová liga () on Slovakian miesten jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso. Kaudella 2023–2024 siihen osallituu 13 joukkuetta. Sarjan hallitseva mestari kaudelta 2023 on HKM Rimavska Sobota. Sen järjestamisestä vastaa Slovakian jääkiekkoliitto.
Sarjajärjestelmä.
2. slovenská hokejová ligaan osallistuvat joukkueet on jaettu kahteen lohkoon, niiden maantieteellisen sijainnin mukaan (Itä- ja Länsi-Slovakia). Runkosarjan jälkeen kuusi parasta joukkuetta etenee pudotuspeleihin, jotka kaikki pelataan paras viidestä formaatilla. Sarjassa pelataan myös pronssiottelu.
Sarjan voittaja etenee Slovakian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Sen häviäjä taas tippuu 2. slovenská hokejová ligaan.
Pistejärjestelmä.
Runkosarjassa pisteitä jaetaan seuraavien tulosten mukaan:
Mestarit.
"Lähde:"
Esko Systems

Esko Systems on suomalainen julkisomisteinen in-house-yhtiö, joka kehittää ja laajentaa tietojärjestelmiä. Esko Systemsin omistajia ovat Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue, Lapin hyvinvointialue, Keski-Pohjanmaan hyvinvointialue, Kainuun hyvinvointialue, Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialue, 2M-IT, LapIT ja Istekki.
Esko Systems Oy omistaa, hallinnoi ja kehittää Esko-potilastietojärjestelmää. Esko Systems aloitti vuoden 2020 alussa Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin tytäryhtiönä. Esko-potilastietojärjestelmää on käytetty neljässä eri sairaanhoitopiirissä. Eskoa tai sen anestesiaosiota on käytetty Pohjois-Pohjanmaan lisäksi myös Pohjanmaalla, Keski-Pohjanmaalla, Kainuussa sekä Lapissa Kemin ja Rovaniemen keskussairaaloissa.
Dmytro Zerov

Dmytro Zerov, (20. syyskuuta 1895 Zinkiv, Pultavan kuvernementti – 20. joulukuuta 1971 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kasvitieteilijä. Hänen veljiään olivat runoilijat Mykola Zerov ja Myh’ailo Orest.
Zerov oli Ukrainan tiedeakatemian (VUAN) täysjäsen vuodesta 1948. Hän valmistui Kiovan yliopistosta 1922 ja opetti siellä 1920–1957. Hän työskenteli Ukrainan tiedeakatemiassa vuodesta 1921. Hän johti vuosina 1946–1963 tiedeakatemia)n kasvitieteen instituuttia. Hänen teoksiaan ovat "Torfovi moh’y Ukrajiny" (’Ukrainan rahkasammalet’, 1928) ja "Bolota URSR" (’Ukrainan SNT:n kosteikot’, 1938), ja hän toimitti lehteä "Ukrajinskyi botanitšnyi žurnal", moniosaisen teoksen "Flora URSR, Vyznatšnyk roslyn Ukrajiny" (’Ukrainan kasvien kenttäopas’, 1965) ja "Vyznatšnyk hrybiv Ukrajiny" (’Ukrainan sienien kenttäopas’, 1967).
Bulvania

Bulvania on suomalaisen huumoriyhtye Hullujussin toinen albumi, joka julkaistiin syksyllä 1974. Albumi ilmestyi RCA Victor -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 2002 Warner Music Finland julkaisi albumista remasteroidun CD-painoksen.
Albumi menestyi samana vuonna ilmestyneen debyyttialbumin tapaan hyvin ja saavutti kultalevyrajan vuonna 1975. Albumia on myyty yhteensä 29 500 kappaletta vuoteen 2015 mennessä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Hullujussi.
Pääskytangara

Pääskytangara ("Tersina viridis") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Pääskytangara kasvaa 15–16 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Pääskytangarakoiras on päästään, selästään ja rinnastaan vihertävänsininen. Naama ja kurkku ovat mustat. Siipien ja pyrstön sulat ovat mustat ja sinireunaiset. Koiraan vatsa on valkoinen, ja sinisissä kyljissä on mustia raitoja. Pääskytangaranaaras on vihreä lukuun ottamatta keltaista vatsaa. Naaraan kyljissä on tummanvihreitä raitoja.
Levinneisyys ja elintavat.
Pääskytangaran levinneisyyalue on hyvin laaja ja ulottuu Panaman eteläosista itään Ranskan Guayanaan ja yhtenäisenä Argentiinaan ja Brasilian rannikolle. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja niiden läheiset pensaikot ja ruohomaat. Pääskytangara liikkuu jopa sadan linnun parvissa ja sen ravintoa ovat hyönteiset ja hedelmät. Se pesii tangaroille epätyypillisesti jokien hiekkatörmissä.
Wolfgang Capito

Wolfgang Fabricius Capito (oikealta nimeltään "Wolfgang Köpfel"; 1478 Hagenau, Elsass – 4. marraskuuta 1541 Strasbourg) oli saksalainen uskonpuhdistaja. Hän oli Strasbourgin uskonpuhdistuksen ensisijainen johtaja.
Elämä ja ura.
Capito syntyi vaatimattomista oloista. Hän opiskeli Ingolstadtin ja Freiburgin yliopistoissa lääkäriksi, mutta hän opiskeli myös oikeustiedettä ja paneutui niin innokkaasti teologiaan, että hän väitteli tohtoriksi myös tässä oppiaineessa. Hän liittyi benediktiiniläisiin, minkä jälkeen hän opetti jonkin aikaa Freiburgissa. Hän toimi kolmen vuoden ajan katolisena pappina Bruchsalissa, jossa hän tapasi tulevat reformaattorit Johannes Oecolampadiuksen ja Konrad Pellikanin, minkä jälkeen hänet kutsuttiin Baselin tuomiokirkkoon katedraalisaarnaajaksi (1515). Siellä hän tutustui Zwingliin ja alkoi kirjeenvaihtoon Lutherin kanssa. Hän myös luennoi Baselin yliopistossa ja tapasi Erasmuksen. Vuonna 1519 hän muutti Mainziin kaupungin arkkipiispan Albrektin pyynnöstä, ja tämä teki hänestä pian kanslerinsa. Hän vieraili kahdesti Lutherin luona Wittenbergissä. Vuoteen 1523 mennessä hän uskoi täysin uskonpuhdistuksen aatteeseen. Hän erosi Mainzin virastaan ja lähti Strasbourgiin. Vuodesta 1524 lähtien Capito oli yksi Strasbourgin reformaation johtajista. Hän osallistui näkyvästi 1500-luvun alkuvaiheen kirkollisiin tapahtumiin, oli läsnä Zürichin toisessa konferenssissa ja Marburgin konferenssissa ja laati yhdessä Martin Bucerin kanssa Confessio Tetrapolitana -uskontunnustuksen, jonka viisi eteläsaksalaista kaupunkia toimitti keisarille Augsburgin valtiopäivillä. 
Toisin kuin Bucer, Capito suvaitsi anabaptisteja ja muita Strasbourgin uskonpuhdistusta vaikeuttaneita toisinajattelijoita vuoteen 1534 asti. Bucerin tavoin Capito pyrki sovittamaan yhteen luterilaisia ja zwinglilaisia osapuolia sakramenttien suhteen, mikä herätti joissain hänen kumppaneissaan epäluuloa. Hänen läheisyytensä Martin Cellariuksen kanssa aiheutti epäilyksiä Capiton areiolaisuudesta. Hänen tärkeimmät teoksensa olivat: "Institutionum Hebraicarum libri duo"; "Enarrationes in Habacuc et Hoseam Prophetas"; Oecolampadiuksen elämä ja kertomus Bernin synodista (1532).
Anatoli Avdijevskyi

Anatoli Tymofijovytš Avdijevskyi (; 16. elokuuta 1933 Fedvar, Kirovohradin alue – 24. maaliskuuta 2016 Kiova) oli ukrainalainen kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Avdijevskyi valmistui Odessan konservatoriosta vuonna 1958 opiskeltuaan Dmytro Zahretskyin ja Kostjantyn Pihrovin johdolla. Hän johti vuosina 1958–1963 tanssi- ja lauluyhtye Lonokia ja vuosina 1963–1966 Ukrainan Tšerkaskoho-kansankuoroa. Vuonna 1966 hän nousi Ukrainan Verovka-kansankuoron johtoon. Avdijevskyi opetti vuosina 1971–1976 Kiovan konservatoriossa, vuosina 1977–1980 Kiovan kulttuuri-instituutissa ja vuodesta 1980 Ukrainan Myh’ailo Drahomanov -valtionyliopistossa. Vuonna 1986 hänestä tuli professori. Avdijevskyi aloitti vuonna 1991 toimimisen Kansallisen yleisukrainalaisen musiikkiliiton johtajana. Vuonna 1995 hänestä tuli Unescon International Music Councilin alaisen Ukrainan kansallisen musiikkikomitean puheenjohtaja.
Avdijevskyi johti kansanlaulujen sekä ukrainalaisten säveltäjien ja 1900-luvun säveltäjien vokaaliteosten esityksiä. Hänen ohjelmistoonsa kuului teoksia muiden muassa Lev Revutskyilta, Jevhen Stankovytšilta ja Volodymyr Zubytskyilta. Avdijevskyi sävelsi myös omia kuoroteoksia ja teki sovituksia sekä ukrainalaisista että muiden maiden kansanlauluista. Avdijevskyille myönnettiin Ševtšenkon palkinto vuonna 1968 ja Neuvostoliiton valtionpalkinto vuonna 1978. Hän sai Ukrainan kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1975 ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1983. Hänestä tuli Ukrainan kasvatustieteellisen kansallisakatemian jäsen vuonna 1995 ja Ukrainan kansallisen taideakatemian jäsen vuonna 1996. Avdijevskyi sai Ukrainan sankarin arvonimen vuonna 2003.
Myh’ailo Orest

Myh’ailo Orest, , oikea nimi Myh’ailo Zerov, (27. marraskuuta 1901 Zinkiv, Pultavan kuvernementti – 12. maaliskuuta 1963 Augsburg, Saksa) oli ukrainalainen runoilija ja kääntäjä. Hänen veljiään olivat runoilija Mykola Zerov ja kasvitieteilijä Dmytro Zerov.
Orest valmistui Kiovan kansanopetusinstituutista. Hän alkoi julkaista runoja muutettuaan Saksaan vuonna 1944. Hänen teostensa sanotaan jatkavan 1920-luvun uusklassistien työtä. Myös hänen käännöksissään on klassisia piirteitä. Hän on kääntänyt esimerkiksi Stefan Georgea (1952), Max Dauthendeya (1953), Rainer Maria Rilkeä, Hugo von Hofmannsthalia ja Charles Leconte de Lislea (1956) ja julkaissut myös käännösantologioita. Hän julkaisi veljensä julkaisemattomia tai harvinaisiksi muuttuneita teoskokoelmia. Orest toimitti myös M. Zerovia, Pavlo Fylypovytšia ja Myh’ailo Drai-H’maraa käsittelevän muistelmakokoelman "Bezsmertni" (’Kuolemattomat’, 1963).
Lähteet.
​
Rugby Club Toulonnais

Rugby Club Toulonnais, tai lyhyemmin RC Toulon, on rugbyjoukkue Toulonista Etelä-Ranskasta. Se on voittanut Ranskan korkeimman sarjatason Top 14 neljä kertaa ja Euroopan mestaruuden kolme kertaa.
Seura on perustettu vuonna 1908. Oman stadionin Stade Mayolin se sai vuonna 1920. Sen lahjoitti paikallinen laulaja Félix Mayol. Ensimmäisen Ranskan mestaruuden ja Bouclier de Brennus -pokaalin se voitti vuonna 1931. Seuraavan mestaruuden se voitti 56 vuotta myöhemmin vuonna 1987. Tuohon väliin mahtui neljä hävittyä finaalia vuosina 1948, 1968, 1971 ja 1985. Vuonna 1989 hävityn finaalin jälkeen RC Toulon oli Ranskan mestari vuonna 1992. Seuraavana vuonna 1993 ja vuonna 1995 oli taas vuorossa häviö finaalissa.
Seura joutui taloudellisiin vaikeuksiin, ja vuonna 2000 se pudotettiin sarjatasoa alemmaksi Pro D2 sarjaan. Vuonna 2005 seura nousi takaisin ylimmälle tasolle, mutta putosi takaisin heti seuraavana vuonna 2006. Tämän jälkeen kaksi toulonilaista liikemiestä sijoittivat seuraan nostaakseen sen taas ylimmälle tasolle pysyvästi. Seuraan palkattiin suuria tähtiä, kuten uusiseelantilainen Sonny Bill Williams ja englantilainen Jonny Wilkinson. Tätä seurasi Ranskan mestaruus vuonna 2014, sekä hävityt finaalit 2012, 2013 ja 2016. Lisäksi RC Toulon voitti Euroopan mestaruudet vuosina 2013, 2014 ja 2015.
Vladimir Havinson

Vladimir Hatskelevitš Havinson (; 1946 Saksa – 5. tammikuuta 2024) oli venäläinen gerontologi.
Havinson opiskeli Minskissä ja Leningradin Sotilaslääketieteen S. M. Kirov -akatemiassa. Hän teki gerontologista tutkimusta vuodesta 1970. Havinson teki yli 800 tieteellistä julkaisua ja patentoi yli 200 keksintöä. Hän pyrki tutkimustyössään etsimään keinoja eliniän pidentämiseen. Havinson kehitti ”Havinsonin peptidit”, joiden tarkoitus on toimia ikääntymisen vaikutuksia vastaan. Hän teki myös tutkimusta Alzheimerin taudista. Neuvostoaikoina Havinson auttoi sukellusveneiden henkilökuntia, kosmonauttia, Afganistanissa sotineita joukkoja ja Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden uhreja. Hänellä oli everstin sotilasarvo.
Havinson johti Pietarin biosäätelyn ja gerontologian instituuttia. Hän toimi vuosina 2011–2015 International Association of Gerontology and Geriatricsin Euroopan alueen puheenjohtajana. Havinsonille myönnettiin Venäjän kunniakeksijän ja kunniatieteilijän arvonimet sekä Ystävyyden kunniamerkki. Havinsonia on luonnehdittu ”Putinin gerontologiksi”, koska hän auttoi Putinia sekä häntä aiemmin Leonid Brežneviä, Juri Andropovia ja Boris Jeltsiniä. Havinson väitti Putinin voivan hallita vähintään noin 85 vuoden ikään saakka. Vuonna 2017 hän tarjosi apuaan myös Donald Trumpille.
George Fiala

George Fiala (; 31. maaliskuuta 1922 Kiova – 6. tammikuuta 2017 Montreal) oli ukrainalaissyntyinen, vuonna 1955 Kanadan kansalaisuuden saanut säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Fialan molemmat vanhemmat soittivat pianoa. Hänen tätinsä oli sopraano Oksana Uljanytska. Fiala aloitti pianotunneilla käymisen 7-vuotiaana ja sai vuodesta 1934 opetusta Kostjantyn Myh’ailovilta. Vuonna 1935 Fialan säveltämä masurkka julkaistiin osana lasten tekemistä kappaleista kerättyä nuottikokoelmaa Moskovassa. Vuosina 1939–1941 Fiala opiskeli Kiovan Tšaikovski-musiikkiakatemiassa Volodymyr Hrudynin, Lev Revutskyin, Borys Ljatošynskyin ja Andri Olh’ovskyin johdolla. Hän tutustui myös Sergei Prokofjeviin, Dmitri Šostakovitšiin ja Aram Hatšaturjaniin. Vuosina 1942–1945 Fiala opiskeli Hansmaria Dombrowskin johdolla Berliinissä, jossa hän sai tohtorin arvon musiikkitieteessä vuonna 1945. Samalla hän sai orkesterinjohdon opetusta Wilhelm Furtwängleriltä.
Toisen maailmansodan jälkeen Fiala asui Belgiassa, jossa häntä opetti Léon Jongen. Hänelle myönnettiin vuonna 1946 Vatikaanista stipendi, jonka turvin hän pystyi keskittymään seuraavien vuosien ajan säveltämiseen. Fiala osallistui pianistina, säveltäjänä ja kapellimestarina André Sourisin johtamaan Séminaire des arts -tapahtumaan, jonka yhteydessä hän pääsi tutustumaan uuteen pariisilaiseen koulukuntaan, jota edustivat Pierre Boulez, Serge Nigg ja René Leibowitz. Fiala myös johti Belgian kansallisorkesterin esityksiä. Hän muutti tammikuussa 1949 Kanadaan. Siellä häneltä julkaistiin pian lapsille sävellettyjä pianominiatyyreja. Kanadassa ensimmäisen esiintymisensä pianistina Fiala teki Torontossa 18. maaliskuuta 1949. Vuosina 1967–1987 hän työskenteli tuottajana Radio Canada Internationalin venäjänkielisissä lähetyksissä Montrealissa. Tämän jälkeen Fiala omistautui täysin säveltämiselle, jota jatkoi kuolemaansa saakka.
Fialan orkesterituotantoon kuuluu muun muassa viisi sinfoniaa ja kolme pianokonserttoa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa pianosävellyksiä, lauluja ja kamarimusiikkia eri kokoonpanoille. Fiala sävelsi tonaalista musiikkia 1960-luvun alkupuolelle saakka. Tämän jälkeen hän kuvailunsa mukaan yhdisti aiemmat sävellysmenetelmänsä sarjallisiin periaatteisiin. Fiala oli Canadian League of Composersin jäsen. Hänen teoksiaan on esitetty myös Ukrainassa; esimerkiksi "Millennium Liturgy" esitettiin vuonna 1987 sekä Edmontonissa että Kiovassa. Fiala sai vuonna 1974 Kanadan ukrainalaisen komitean Ševtšenko-mitalin ja vuonna 1987 American Biographical Institutein kunniamitalin.
Fumio Nanri

Fumio Nanri (; 1910 Osaka – 1975) oli japanilainen jazzmuusikko. Hän soitti trumpettia.
Nanri syntyi perheensä kuudesta lapsesta nuorimpana. Hän soitti alun perin kornettia teini-ikäisenä ja sai innoitusta Louis Armstrongista. 19-vuotiaana Nanri matkusti Shanghaihin, jossa hän pääsi kuulemaan monia yhdysvaltalaisia jazzkokoonpanoja. Hän sai opetusta pianisti Teddy Weatherfordilta. Palattuaan Japaniin Nanri perusti vuonna 1934 oman swingyhtyeensä, Fumio Nanri and his Hot Peppersin. Yhtye levytti eräitä Japanin ensimmäisistä jazzkappaleista. Osassa kappaleista Nanrin yhtye teki yhteistyötä laulaja Dick Minen kanssa. 1930-luvun loppupuolella Nanri vietti osan ajasta Kiinan Dalianissa ja osan Japanissa. Toisessa maailmansodassa hän palveli Japanin asevoimia lääkintäjoukoissa.
Vuonna 1946 Nanri käynnisti uudelleen Hot Peppers -yhtyeensä toiminnan. Hän pääsi soittamaan ihailemansa Louis Armstrongin kanssa tämän vieraillessa Japanissa vuonna 1953. Nanri jatkoi levyttämistä 1970-luvulle ja teki viimeisen levytyksensä Toshiyuki Miyaman big bandin kanssa vain hieman ennen kuolemaansa. Nanrin mukaan nimetty palkinto myönnetään japanilaisille jazzmuusikoille.
Wuori Township

Wuori Township on kunta ("township") Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa. Sen väkiluku oli 569 vuonna 2020. Kunta sijaitsee St. Louisin piirikunnassa, Virginian kaupungin pohjoispuolella. Wuori Township on saanut nimensä suomen kielen sanasta "vuori".
Väestö.
Vuonna 2020 Wuori Townshipin 569 asukkaasta valkoisia oli 95,1 % ja alkuperäisasukkaita 1,8 %. Asukkaista 0,2 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 3,0 % asukkaista asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 0,4 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Høvåg

Høvåg on taajama Lillesandin kunnassa Agderin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 335 vuonna 2023.
Høvåg oli itsenäinen kunta vuosina 1865–1962.
Høvågin kirkko

Høvågin kirkko () on Lillesandin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko 1100-luvulta.
Lillesandin kirkko

Lillesandin kirkko () on Lillesandin kunnassa Agderin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1889. Sen suunnitteli arkkitehti Henrik Thrap-Meyer ja se edustaa uusgotiikkaa.
Atle Antonsen

Atle Antonsen (s. 11. elokuuta 1969 Lillehammer) on norjalainen näyttelijä ja koomikko. Hän aloitti revyiden ja stand upin tekemisen 1990-luvulla Oslossa ja teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1998. Hänet tunnetaan muun muassa pääosasta "Dag"-draamakomediassa sekä vihellystaidoistaan.
Marraskussa 2022 toimittaja-kirjailija Sumaya Jirde Ali teki Antonsenista rikosilmoituksen. Hänen mukaansa Antonsen oli käyttäytynyt häntä kohtaan rasistisesti oslolaisessa baarissa. Antonsen myönsi käyttäytyneensä huonosti humalatilassa ja pyysi anteeksi. Syytettä ei nostettu.
Sumaya Jirde Ali

Sumaya Jirde Ali (s. 9. joulukuuta 1997 Merka, Somalia) on somalialaissyntyinen norjalainen runoilija, toimittaja, feministi ja rasisminvastainen aktivisti. Hän saapui Norjaan pakolaisena vuonna 2003 ja varttui Bodøssä. Vuonna 2021 hän sai Amalie Skram -palkinnon.
Santa Isabel (1767)

Santa Isabel oli Espanjan laivaston vuonna 1767 vesille laskettu Velasco-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Edward Bryantin suunnittelema alus tilattiin Astillero Realilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 22. elokuuta 1765. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1767.
Palvelus.
Elokuussa 1767 alus partioi Cabo de São Vicenten ja Cape Spartelin välillä sekä Azoreilla päällikkönään Alfonso Albuquerque de Guevara. Se lähti Cartagenasta suojaten neljää kauppalaivaa, joilla matkasi 247 jesuiittaa. Alus saapui 1. lokakuuta 1767 Cartagenaan, mistä se lähti Ajaccioon mukanaan 103 jesuiittaa. Alus saapui 11. marraskuuta 1768 Barcelonaan ja oli Cartagenassa 25. huhtikuuta. Se saapui 27. toukokuuta Cádiziin, mistä se lähti Ajaccioon saattaen kauppalaivaa ja 110 jesuiittaa. Lokakuussa 1768 alus lähti Cartagenasta "San Isídron", "San Vicenten" ja fregatti "Santa Teresan" kanssa Algeriaan vankienvaihtoon. Vuonna 1769 alus siirrettiin Ferroliin, missä se siirrettiin reserviin.
Alus osallistui 23. kesäkuuta 1779 Córdoban alaisuudessa 1. Englannin kanaalin sotaretkeen. Se saapui Brestistä Cádiziin liittyäkseen Gástonin laivastoon piirittämään Gibraltaria. Alus osallistui 9. elokuuta 1780 Córdovan mukana brittiläisen saattueen valtaukseen ja toiseen Gibraltarin piiritykseen vuonna 1781. Se palasi 18. tammikuuta 1782 Cádiziin vaurioiduttuaan merenkäynnistä.
Kesäkuussa 1782 alus lähti 3. Englannin kanaalin sotaretkelle. Se osallistui 13. syyskuuta 1782 alkaen Gibraltarin piiritykseen. Alus osallistui 2. lokakuuta 1782 Cape Spartelin taisteluun, jossa aluksella sai surmansa ja haavoittui 14 miehistönjäsentä. Syyskuussa 1783 alus oli mukana erilaisten rakennusmenetelmien vertailussa "San Josén" ja "San Sebastiánin" kanssa. Se lähti 1790 Ferrolista Carrizosan laivueen mukana liittyäkseen Socorron laivastoon Cape Finisterressä. Lokakuussa 1790 alus lähti Cádizista päällikkönään Aristizábal. Tammikuussa 1793 se oli Ferrolissa reservissä.
Toukokuussa 1793 alus lähti Cartagenasta Sardinian sotaretkelle, mistä se palasi heinäkuussa ja lähti Toulonin sotaretkelle. Alus lähti 31. tammikuuta 1794 Cartagenasta "San Fernandon", "San Pedro Apóstolin" ja "San Leandron" sekä fregatti "Palasin" kanssa Cádiziin. Se lähti 15. huhtikuuta Cádizista Cárdenan laivueen kanssa Havannaan, jonne alus saapui kesäkuussa. Alus lähti 7. heinäkuuta Havannasta kuljettaen aarteita ja tarvikkeita Santo Domingoon päällikkönään O'Carol. Syyskuussa se saapui "San Leandron" kanssa Puerto Ricoon, mistä ne jatkoivat 14. syyskuuta Puerto Delfiniin. Alus lähti 17. kesäkuuta 1796 Puerto Delfinistä "San Eugenion", "San Rámonin" ja "Asían" kanssa Havannaan, mistä se lähti Aristizábalin alaisuudessa seuraavana vuonna murtamaan Havannan saartoa.
Aluksen ollessa Havannassa reserviin sijoitettuna se ajautui 1801 varikolla karille. Alus romutettiin 1803 Havannassa, koska kunnostaminen ei ollut mahdollista.
Allan Lehto

Allan Axel Lehto (s. 21. tammikuuta 1939 Ylitornio, Ruotsi) on ruotsalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka on saanut suomalaisen teollisuusneuvoksen arvonimen.
Allan Lehdon vanhemmat olivat Johannes Lehto ja Ellen Nuksujärvi. Hän avioitui 1959 Britta Katarina Niemen kanssa. Lehto kävi Tornedalens Folkhögskolanin Ruotsin Ylitorniolla 1957–1958. Hän oli maataloustöissä Skoonessa 1954, satamatyöläinen Gävlessä, merimies 1956–1957 ja sahatyöläinen Korsnäs-Marman sahalla Gävlessä 1957–1958. Tornedals Produkter -liikkeen palvelukseen Ruotsin Pellossa Lehto tuli 195 ja oli rakentamassa Kiirunan–Narvikin rataa ja Lindvall-kahvin edustaja 1960. Perustettuaan samana vuonna Allans Kundtjänst -kauppaliikkeen hän oli sen toimitusjohtaja, vuodesta 1963 Pello Hallenin toimitusjohtaja ja ICA-ketjun Innalan kauppias Haaparannalla 1969–1970.
1970-luvun alusta Lehto oli Norrfrys Ab:n, sittemmin Polarica Ab, osakas, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja, samoin kuin lukuisten muiden Ruotsiin, Suomeen ja muihin maihin perustamiensa tai niissä mukana olevien yritysten osakas, johtaja ja hallintoelinten jäsen. Hänellä on ollut myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Lehto tunnetaan lisäksi vuonna 1989 perustamastaan Allan Lehto stipendiefond -rahastosta. Hän on toiminut Suomen varakonsulina Haaparannalla ja oli siellä Suomen konsuli 1993–2011. Lehto sai suomalaisen teollisuusneuvoksen arvonimen 2003. Ennen häntä suomalaisen neuvoksen arvonimen oli saanut vain yksi ulkomaalainen, Marcus Wallenberg, josta tuli vuorineuvos vuonna 1973.
Pyreneittenvuohi

Pyreneittenvuohi eli pyreneidenvuorikauris ("Capra pyrenaica") on vuohien alaheimoon kuuluva Iberian niemimaan sorkkaeläinlaji. Sen neljästä alalajista kaksi on kuollut sukupuuttoon, kaksi on elinvoimaisia.
Alalajit:
Pyreneittenvuohi on ruskeanharmaa ja painaa 35–80 kg. Koiraan sarvet voivat olla jopa 75 cm pitkät.
Pyreneittenvuohet elävät jyrkillä kallioilla. "Capra pyrenaica victoriae" elää Iberian niemimaan keskiosan vuorilla, ja sitä on istutetttu useaan paikkaan Espanjassa. "Capra pyrenaica hispanica" elää vuoristossa lähellä Välimerta. "Capra pyrenaica lusitanica" eli Pohjois-Portugalissa, missä se kuoli sukupuuttoon 1800-luvulla. "Capra pyrenaica pyrenaica" eli Pyreneillä, missä viimeinen tunnettu yksilö kuoli vuonna 2000.
CGIL

Confederazione Generale Italiana del Lavoro, lyhennettynä CGIL, on italialainen ammatillinen keskusjärjestö. Vuonna 2017 siihen kuului 5,5 miljoonaa työntekijää. CGIL on perustettu vuonna 1944, ja sen ensimmäisenä johtajana toimi Giuseppe di Vittorio.
Thielen

Thielen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ženská basketbalová liga

Ženská basketbalová liga (suom". Naisten koripalloliiga", lyh. ŽBL), nykyiseltä sponsorinimeltään Chance ŽBL on Tšekin naisten koripallon korkein sarjataso. Kaudella 2023/24 sarjassa pelaa 10 joukkuetta. Hallitseva mestari on ZVVZ USK Praha.
Sponsori.
Sarjan pääsponsori on vedonlyöntitoimisto Chance, jonka mukaan se on nimetty kaudesta 2022/23. Nimisopimuksen on tarkoitus jatkua seuraavat kolme kautta. Tätä ennen sarjaa on sponsoroinut muun muassa RENOMIA vakuutusyhtiö sekä Bonver nettikasino.
Joukkueet kaudella 2023/24.
"Lähde:"
Mestarit.
"Lähde:"
Ilmiöittäminen

Ilmiöittäminen on sosiaalisen median ilmiöiden luomista oman tuotteen tai aatteen menestyksen edistämiseksi. Kielitoimisto Kotus poimi sanan someilmiö vuoden 2015 uusien sanojen joukkoon. Ilmiöittämisessä pyritään hyödyntämään mm. sosiaalisen median alustojen tarjoaman toimintatilan myönteiset vaikutukset liiketoiminnalle esimerkiksi mediayhtiöissä..
Ilmiöittämisen kehitys ja käytäntö.
Viestintätoimisto Milttonin luova johtaja Mikko Hakkarainen on kuvannut ilmiöittämistä niin, että jos aiemmin mainostoimiston työ asiakkaalle loppui siihen, kun projekti meni ulos, niin ilmiöittämisessä työ “vasta alkaa siitä, jolloin lähdetään seuraamaan, mittaamaan ja kehittämään”. Varhaisena esimerkkinä ilmiöittämisestä pidetään vuonna 2016 käynnistynyttä Ylen Sekasin-kampanjaa .
Sosiaalisen median kasvu on muuttanut käsitystämme yhteiskunnallisesta toiminnasta ja luonut uusia keinoja lisätä tietoisuutta ja mobilisoida ihmisiä yhteiskunnallisten tai poliittisten kysymysten äärelle. “Ilmiöittäjä” on vakiintunut media-alan uusien tehtävänimikkeiden joukkoon.
Esimerkkejä ilmiöittämisestä.
Eräs esimerkki ilmiöittämisestä Ylellä oli Hula Hula -kampanja, jossa ohjelmat, tapahtumat ja some muodostivat yhdessä kokonaisuuden. Kampanja sijoittui hopealle kansainvälisessä PromaxBDA Europe -kisassa parhaan uuden konseptin/innovaation kategoriassa.
Tv-toimijat, podcast-palvelut ja tapahtumajärjestäjät pyrkivät liikuttamaan yleisöjä sosiaalisen median kanavilta mediadestinaatioihin tekemällä yhteistyötä sosiaalisen median vaikuttajien kanssa. Esimerkkinä tästä on Daniel Aholan Ruutuun tekemä sarja tai tubettajien All Stars -ottelut.
Bentseenisulfonyylikloridi

Bentseenisulfonyylikloridi (C6H5SClO2) on aromaattisiin sulfonyyliklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää esimerkiksi muiden yhdisteiden valmistukseen ja analyyttisen kemian reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bentseenisulfonyylikloridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta. Se liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin. Bentseenisulfonyylikloridi on elektrofiilistä ja reagoi esimerkiksi alkoholien kanssa sulfonaattiestereiksi ja amiinien kanssa sulfonamideiksi.
Bentseenisulfonyylikloridia valmistetaan kahdella tavalla. Natriumbentseenisulfonaatti reagoi fosforyylikloridin tai fosforipentakloridin kanssa muodostaen bentseenisulfonyylikloridia. Toinen tapa on bentseenin ja klooririkkihapon tai klooririkkihapon ja tionyylikloridin seoksen reaktio. Tuote puhdistetaan tislaamalla.
Bentseenisulfonyylikloridia käytetään muun muassa sulfonaattien, sulfonamidien, sulfonien, väriaineiden ja lääkkeiden valmistamiseen. Sitä käytetään primääristen, sekundääristen ja tertiääristen amiinien erottamiseen toisistaan niin kutsutulla Hinsberg-testillä. Primääriset amiinit muodostavat emäksiin liukenevan sulfonamidin ja sekundääriset amiinit liukenemattoman sulfonamidin. Tertiääriset amiinit muodostavat happoihin liukenevan suolan.
Italian parlamenttivaalit 1968

Italiassa pidettiin parlamenttivaalit 19. toukokuuta vuonna 1968. Vaalit voitti jälleen Italian kristillisdemokraattinen puolue, joka sai 39 % äänistä. Italian kommunistinen puolue sai äänistä 27 % ja sosialistipuolue PSI 14,5 %. Sosialisteille tulos oli tappio, ja he vetäytyivät vaalien jälkeen pois hallituksesta.
Thoma (etunimi)

Thoma on etunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Yes, And?

Yes, And? on yhdysvaltalaislaulajan Ariana Granden musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records hänen seitsemännen studioalbumin "Eternal Sunshinen" ensimmäisenä singlenä 12. tammikuuta 2024. Kappaleen ovat sanoittaneet ja tuottaneet Grande, Max Martin ja Ilya Salmanzadeh. Sanoiltaan kappale käsittelee Granden henkilökohtaisen elämänsä kritiikkiä.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä, jonka on ohjannut Christian Breslauer.
Sisältö.
"Yes, And?" on 3 minuuttia ja 34 sekuntia pitkä kappale, jonka on kirjoittanut Grande. Martin ja Ilya Salmanzadeh tuottivat ja tarjosivat taustalaulun kappaleeseen. Kappaletta on kuvattu house- ja pop-kappaleeksi, jossa viitataan ballroom-kulttuuriiin. Inspiraationa kappaleeseen on haettu Madonnan vuoden 1990 singlestä "Vogue". Lyyrisesti kappale käsittelee asioita, jotka liittyvät muiden mielipiteiden vaikutuksiin omaan persoonaan.
Vastaanotto ja listasijoitukset.
Kappale sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. "NME":n arvostelussa kappaletta kuvattiin "melodiseksi diskurssiksi, joka vastaa huhumyllyn ylikierroksilla". "Pitchfork" kuvaili kappaletta "kevyeksi tanssiksi, jossa on muutama piikkikäs sana kriitikoille".
ZVVZ USK Praha

ZVVZ USK Praha on tšekkiläinen naisten koripallojoukkue Prahasta. Se pelaa ottelunsa Sportovní hala Královka urheiluhallissa Letnán kaupunginosassa. USK Prahan edustusjoukkue pelaa Tšekin korkeimmalla sarjatasolla Ženská basketbalová ligassa ja on maan kaikkien aikojen menestynein seura yhteensä 25:llä mestaruudellaan. USK on myös voittanut naisten Euroliigan kaudella 2014–15.
Palkintokaappi.
"Lähde:"
Joukkue kaudella 2023/24.
Valmentajat.
"Lähde:"
Hans Thoma

Hans Thoma (2. lokakuuta 1839 Bernau, Baden-Württemberg, Saksa – 7. marraskuuta 1924 Karlsruhe, Baden-Württemberg, Saksa) oli saksalainen taidemaalari. 
Thoma aloitti 20-vuotiaana opintonsa Karlsruhessa Johann Wilhelm Schirmerin johdolla ja siirtyi tämän kuoltua 1867 Düsseldorfiin ja sitten Pariisiin, jossa häneen vaikutti varsinkin Gustave Courbet. Hän asettui 1871 Müncheniin ja teki vuoden 1874 jälkeen matkoja Italiaan. Hänellä oli 1890 suuri näyttely, jolloin hänet kutsuttiin Münchenin akatemian kunniajäseneksi sekä 1899 Karlsruhen Kunsthallen johtajaksi.
Thoma oli tuottelias ja liikkui kaikilla maalaustaiteen alueilla. Hänen varhaisemmissa maalauksissaan on enemmän omaperäisyyttä kuin myöhemmissä. Arnold Böcklinin tapaan ja epäilemättä juuri hänen esikuvaansa seuraten hänkin usein elävöittää maisemansa tarustojen luonnonolennoilla saavuttamatta kuitenkaan Böcklinin voimaa ja omintakeisuutta, ei myöskään värikylläisyyttä. Thoman värienkäsittely on verraten yksinkertaista ja kylmähköä vailla hienompia vivahduksia, joskin toisinaan, kuten maalauksessa "Paratiisi", värit voivat käydä vaikuttaviksi.
Thoman muotokuvien tarkka piirustus ja yksityiskohtien viimeistely osoittavat hänen tutkineen ahkerasti Hans Holbeinia ja muita vanhoja saksalaisia mestareita. Kaikissa Saksan huomattavissa taidekokoelmissa on Thoman taide hyvin edustettuna.
Solomjankan piiri

Solomjankan piiri () on yksi Ukrainan pääkaupungin Kiovan kymmenestä hallinnollisesta piiristä (kaupunkipiiristä). Solomjanin piiri sijaitsee Kiovan ydinkeskustan lounaispuolella. Vuoden 2021 väestöarvion mukaan se oli Kiovan väkirikkain kaupunkipiiri 384 616 asukkaallaan.
Piirin nimi pohjautuu kylän nimeen Solomjanka (). Piiriä rajaa lännessä Kiovan Svjatošynin piiri, pohjoisessa Ševtšenkon piiri ja idässä Holosijivin piiri. Lounaassa naapurina Kiovan alueen Butšan piiri.
Nykyisen kaupunkipiirin alueelta löytyi ihmisasutuksen jälkiä 15 000–20 000 vuoden takaa; löydöt tehdiin rautatien rakennustöiden aikana Prorasliv Jarista Batyjeva Horasta (Батиєва Гора). Myös kivikautisia työkaluja on löydetty, samoin monia nuorempien aikojen asutuksen merkkejä.
Rautatie Kiovaan rakennettiin 1860-luvulla, ja tämä lisäsi nykyisen kaupunkipiirin alueen merkitystä. Piirijako perustettiin vuonna 1921, mutta nykyisin Solomjankan piiriin kuuluvien maiden rajaus ja nimitys on muuttunut useasti vuosien saatosssa.
Solomjankan piirissä sijaitsevat esimerkiksi: