tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Larry Kusche

Larry Kusche (oik. Lawrence David Kusche, s. 1. marraskuuta 1940) on tunnettu väitetyn Bermudan kolmion laivojen ja lentokoneiden katoamisten epäilijä. Hän on toiminut muun muassa lentäjänä ja kirjastonhoitajana.
Kusche kiinnostui Bermudan kolmiosta, kun kirjastonhoitajana joutui tekemisiin monien kolmiota koskevien kyselyjen kanssa. Kun Kusche alkoi tutkia Bermudan kolmiota ensimmäistä kirjaansa varten, hän uskoi katoamisten olevan arvoituksellisia, mutta saatuaan tietoa luotettavista lähteistä muutti kantaansa. Useimmat katoamiset tapahtuivat myrskyjen aikaan tai olivat onnettomuuksia tai sattuivat kaukana väitetyn Bermudan kolmion alueesta. Kusche päätteli Bermudan kolmion olevan keinotekoinen arvoitus. Niinpä Kusche kirjoitti kirjan "The Bermuda Triangle Mystery – Solved" () (1975).
Hän kirjoitti myös tunnetusta Lento 19:n katoamisesta kirjan "The Disappearance of Flight 19", jossa selitti lentueen katoamisen luonnollisesti. Kusche haastatteli muun muassa sen aikaista, tapauksesta tietoista laivaston henkilökuntaa. Kusche lensi itse koneella Avengerien reitin. Kusche selitti miksi lentäjä väitti virheellisesti olleensa Florida Keysin yllä.
Kuschen kirjaa on kritisoitu ainakin yhdellä englanninkielisellä verkkosivulla. Kuschen löydökset ja tutkimusmenetelmät ovat niiden mukaan epävarmoja.
Königsallee

Königsallee on bulevardi saksalaisessa Düsseldorfin kaupungissa. Se on kaupungin huomattavimpia ja tunnetuimpia katuja. Sen on suunnitellut Caspar Anton Huschberger vuonna 1802, jolloin aluetta uudistettiin, ja se saatiin valmiiksi vuonna 1804.
Useiden eksklusiivisten liikkeiden reunustamaa bulevardia halkoo 31 metriä leveä ja viisi metriä syvä kanava, johon vesi tulee Reinin sivujoesta Düsselistä. Kanavan ylittää kaksi puista siltaa.
Maisema-arkkitehti Maximilian Friedrich Weyhen ehdotuksesta bulevardia koristamaan istutettiin puita ja bulevardille annettiin nimi "Kastanienallee". Vuonna 1848 tapahtuneen onnettomuuden jälkeen, jossa Preussin kuningasta Fredrik Vilhelm IV:tä heitettiin hevosenlannalla, katu nimettiin hyväntahdon eleenä nykyiselle nimelleen.
The Famous Grouse

The Famous Grouse on suosittu skottilainen blended-viski. Juomasekoituksessa käytettyjä mallasviskejä ovat tyypillisesti The Glenrothes, Highland Park ja The Macallan. Famous Grousen valmistuksen aloitti Matthew Gloag &amp; Son Ltd. vuonna 1897, ja nykyään juomaa tekee The Edrington Group. Viski on nimetty nummiriekon mukaan.
1980-luvun alussa The Famous Grouse oli noussut skottilaisten itsensä eniten juomaksi viskiksi ohi siihen asti ykköstilaa pitäneen Bell’sin. Maailman suosituin viski oli tuolloin Johnnie Walker.
Off!

Off! eli SC Johnson OFF! on yhdysvaltalaisen S. C. Johnsonin kansainvälinen hyttyskarkotetuotesarjan tuotemerkki. Off!-tuotteita myydään Yhdysvalloissa, Kanadassa, Brasiliassa, Argentiinassa ja Suomessa. Sarjan tuotteista 80 prosenttia valmistaa Suomessa Oy Transmeri Ab Espoossa ja loput Puolassa. Offin tehoaineena käytetään dietyylitoluamidia eli N,N-dietyyli-meta-toluamidia ja ikaridiinia. Off! Teho -tuotteet karkottavat hyttysten lisäksi myös punkkeja, paarmoja ja mäkäräisiä. 
Suomessa Off-tuotesarja tuli tunnetuksi erityisesti 1980- ja 1990-luvulla televisiomainoksista, joissa esiintyi ”lapinäijänä” tunnettu enontekiöläinen Ilmari Mattila (1917–2002) ja hänen repliikkinsä ”Miksi sinä etelän mies huitot, miksi sinä et käytä Ohvia?”.
OFF!-tuotesarjoja.
Tuotesarjan lähde:
Einar Ilmoni

Einar Ilmoni (29. kesäkuuta 1880 Lappeenranta – 4. maaliskuuta 1946 Kangasala) oli suomalainen taidemaalari. 
Varhaiset vaihee.
Einar Ilmonin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Axel Hjalmar Ilmoni ja Fanny Vilhelmina Hannikainen. Myös hänen vanhempansa olivat taiteellisesti lahjakkaita.
Ilmonin lapsuudessa perhe asui Alavudella ja Tampereella, mutta perheen lapset kävivät kuitenkin oppikoulunsa Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa.
Vuonna 1896 Einar Ilmoni aloitti 16-vuotiaana opiskelun Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, jossa opiskeli vuoteen 1902. Hän opiskeli myös Taideteollisuuskeskuskoulussa vuonna 1899. Hänen opettajiinsa kuuluivat Helene Schjerfbeck ja Albert Edelfelt.
Ura.
Valmistuttuaan Ilmonilla ei ollut varaa jäädä Helsinkiin tai lähteä opintomatkalle ulkomaille, joten hän asettui vanhempiensa uuteen kotiin Kangasalle. Ilmoni eli niukkaa elämää ja kieltäytyi tilaustöistä, jos ei nähnyt niissä sisältöä. Valmiita töitäänkin hän myi vastahakoisesti. Kaukana isojen kaupunkien taidepiireistä hän ei myöskään ollut juuri apurahojen jakajien suosiossa. Vuonna 1924 Ilmoni sai kuitenkin Alfred Kordelinin säätiön stipendin opintomatkalle Italiaan.
Ilmonin töissä nähdään syvää uskonnollisuutta ja rauhaa. Ilmoni oli taitava piirtäjä, ja käytti uransa alussa töissään niukasti värejä, minkä vuoksi hänen värinkäsittelyään pidettiin "aneemisena, hiutuvana ja verettömänä". Hänen pääaiheitaan olivat muotokuvat ja kompositiot lapsista ja naisista, maisemat ja luonnon yksityiskohdat sekä uskonnolliset aiheet kuten enkelit. Ilmonin teoksia sävytti sisäinen symbolismi ja unenomaisuus. Gösta Stenman luonnehti Ilmonia "Suomen maalaustaiteen Kierkegaardiksi".
Jo Ilmonin eläessä hänen töitään oli esillä ympäri Eurooppaa. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti vuonna 1917.
Terveysongelmat ja kuolema.
Vakava allergia esti Ilmonia työskentelemästä kesäaikaan, ja mielenterveysongelmat veivät hänet useampaan otteeseen hermoparantolaan. Ilmoni kärsi masennuksesta ja hermoromahduksesta, minkä vuoksi hän vietti muutaman kuukauden jakson Tallbackan sairaalassa. Suurin tuki erakoituneelle Ilmonille oli hänen sisarensa Aino.
Vuonna 1946 Ilmoni kuoli 66-vuotiaana erakoituneena ja naimattomana ja hänet haudattiin Kangasalan vanhalle hautausmaalle, jonne pystytettiin vuonna 1950 muistomerkki.
Ulrika Pasch

Ulrika Fredrika Pasch (10. heinäkuuta 1735 Tukholma – 2. huhtikuuta 1796) oli ruotsalainen taidemaalari, taiteilija Lorens Pasch vanhemman tytär, taiteilija Lorens Pasch nuoremman sisar ja taiteilija Johan Paschin veljentytär. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Kuninkaalliseen taideakatemiaan sen perustamisvuonna 1773.
Vaikka sanotaan Paschin olleen vaatimaton ihminen, joka ei koskaan tuonut esiin omaa työtä, hän on yksi harvoista ammattimaisista naistaiteilijoista Pohjoismaissa ennen 1800-lukua. Useista hakemuksista huolimatta Ruotsin valtiopäivät ei myöntänyt hänelle eläkettä.
Elämän vaiheet.
Pasch kuului suureen taiteilijasukuun. Hänen isoisänsä, isänsä ja veljensä olivat myös taidemaalareita. Äiti, Anna Helena Beckman, oli porvari ja valtiopäivämies Olof Beckmanin tytär. Äidin suvussa oli myös taidekäsityöläisiä, kuten hopeaseppiä.
Paschin äidin kuoltua 1756 perheen lapset hajaantuivat useaksi vuodeksi. Veli Lorentz lähti ulkomaille kartuttamaan taideopintojaan. Ulrika Pasch muutti enonsa luo, johti enon taloutta ja maalasi. Tulot olivat perheelle tärkeitä, koska Pariisissa lanseerattu pastellimaalaus oli vähentänyt isän toimeksiantoja. Pasch elätti isäänsä ja sisartaan kymmenen vuotta, kunnes hänen veljensä palasi Ruotsiin vuonna 1766. Sisarukset, mukaan lukien sisar Hedvig Lovisa, asuivat loppuelämänsä yhdessä. Hedvig Lovisa hoiti talouden, kun sisarukset työskentelivät taidemaalareina.
Taiteellinen ura.
Pasch aloitti maalaamisen 1756, mutta oli jo aiemmin saanut veljensä kanssa opetusta isältään. Hän sai varhain työtilauksia, ensin niin sanottuja hallitsijaluetteloja, myöhemmin muotokuvatilauksia. Pasch alkoi työskennellä yhdessä veljensä Lorentzin kanssa tämän palattua Ruotsiin vuonna 1766. Ulrikan ja Lorentzin yhteistyötä on kuvattu sopusointuiseksi ja molemmat valittiin Kuninkaalliseen taideakatemiaan 1773.
Paschin ura oli menestyksekäs, ja hän maalasi kuningasperheen ja hovin muotokuvia. 1790-luvulla hänen tyylinsä alkoi kehittyä maalauksellisemmaksi.
On a Storyteller’s Night

On a Storyteller’s Night on Magnum-yhtyeen vuonna 1985 julkaistu viides studioalbumi. Albumi sijoittui parhaimmillaan 24. sijalle Ison-Britannian listalla. Kansikuva on fantasiakuvittaja Rodney Matthewsin käsialaa. Vuonna 2005, kaksikymmentä vuotta levyn alkuperäisen julkaisun jälkeen, Magnum julkaisi levystä laajennetun version. Vuoden 2005 kiertueella yhtye esitti kaikki albumin kappaleet kokonaisuudessaan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Juustokakku

Juustokakku on makea tuorejuusto- tai rahkatäytteinen leivonnainen. Se paistetaan usein uunissa, mutta on myös versioita, joissa juustokakku hyydytetään jääkaapissa. Juustokakun tyypillisiä aineksia ovat kananmuna, voi, liivate, tuorejuusto (esimerkiksi ricotta), rahka, sokeri, kerma, smetana, hedelmät, marjat ja suklaa. Kakun pohja tehdään yleensä murskatuista kekseistä, jotka sekoitetaan sulatettuun voihin, mutta se voidaan tehdä myös murotaikinasta. Seos muotoillaan irtopohjavuokaan. Juustokakkua voidaan nauttia esimerkiksi hedelmä- tai marjakastikkeen kanssa.
Juustokakun valmistuksessa käytetään usein kakkuvuoan ja leivinpaperin lisäksi myös foliota. Juustokakun pohja yleensä esipaistetaan miedossa lämmössä ennen täytteen laittamista. Amerikkalaisessa juustokakussa käytetään kaakaojauhetta ja runsaasti sulatettua suklaata. Kun juustokakkuun on laitettu täyte, siihen lisätään liivatetta tai muuta hyydyttämisainetta ja se laitetaan hyytymään viileään paikkaan. Joskus juustokakku on uuninpellille tehtävä, piirakkamainen leivonnainen. Jotkut juustokakut voidaan tehdä ilman pohjan paistamista. Tällöin pohja tehdään kekseistä ja rasvasta.
Ray Loriga

Ray Loriga (s. 5. maaliskuuta 1967, Madrid), oikealta nimeltään Jorge Loriga Torrenova, on
espanjalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja.
Loriga aloitti ohjaajan uransa omaan romaaniinsa "Caídos del cielo" perustuvalla elokuvalla "La pistola del hermano" 1997. Hän oli myös mukana käsikirjoittamassa Pedro Almodóvarin elokuvaa "Lihan värinä" (1997).
"Kameleontissa" (1993) nuori mies lukitsee itsensä huoneeseen elääkseen musiikin maailmassa. Hän yrittää löytää jotain, mikä tekisi elämästä elämisen arvoista: piristeitä, rokkia ja unelmia. "Kirkkaalta taivaalta" -romaanin (1995) kertojana on poika, jonka ihailema isoveli löytää pistoolin, ampuu tavaratalon vartijan ja lähtee pakomatkalle. 
"Tokio ei välitä meistä enää" -romaania (1999) on luonnehdittu kyberpunkin ja nouveau roman -suunnan sekoitukseksi. Se on lähitulevaisuuteen sijoittuva tarina laillistetun huumeyhtiön edustajasta, jonka myymä aine auttaa unohtamaan muistot. Teos sai vuonna 2003 Tähtivaeltaja-palkinnon vuoden parhaasta scifi-kirjasta. "Mies joka keksi Manhattanin" (2004) koostuu erilaisista elämäntarinoista, jotka limittyvät paikassa ja ajassa.
DJ Qbert

DJ Qbert (QBert, Q-Bert), oikealta nimeltään Richard Quitevis (s. 7. lokakuuta 1969), on filippiiniläistä syntyperää oleva yhdysvaltalainen hip hop -DJ ja muusikko. Hän on merkittävä "turntablisti" ja skrätsääjä. 
Qbert on kuulunut Invisibl Skratch Piklz -ryhmään, joka oli yksi ensimmäisiä "turntablismiin" keskittyneitä yhtyeitä. Hän on voittanut Disco Mix Clubin (DMC) arvostetussa DJ-kilpailussa Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 1991 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1992–1994. Vuonna 1995 hän toimi samojen kilpailujen tuomarina. DMC:n DJ Hall of Fameen hänet ja toinen entinen ISP:n jäsen, Mix Master Mike, valittiin vuonna 1998. Hän on myös esiintynyt monissa lehdissä ja muutamassa TV-dokumentissa.
Qbertin ensimmäinen sooloalbumi "Wave Twisters" ilmestyi vuonna 1998.
Irina Hakamada

Irina Mutsuovna Hakamada (, s. 13. huhtikuuta 1955) on venäläinen poliitikko.
Hakamadan (袴田) isä oli japanilainen kommunisti, joka pakeni Neuvostoliittoon 1938. Hänen setänsä Satomi Hakamada oli aikoinaan Japanin kommunistisen puolueen keskuskomitean puhemies.
Irina Hakamada opiskeli kansainvälistä taloutta Moskovan Patrice Lumumban kansojen ystävyyden yliopistossa ja valmistui 1981. Hän työskenteli Venäjän SFNT:n Gosplanille ja ZILin teknillisessä korkeakoulussa (VTUZ) opettajana. Vuonna 1989 oli perustamassa Konstantin Borovoyn kanssa tavara- ja raaka-ainepörssiä, liikepankkia ja talousuutistoimistoa sekä oli investointiyhtiö RINAKO:n tieteellinen pääasiantuntija 1991–1993.
Hakamada valittiin duumaan 1993, 1995 ja vuosiksi 2000–2003. Vuodesta 2000 hän oli myös varapuhemies. Hän oli yksi toukokuussa 2001 muodostetun Oikeistovoimien liiton puheenjohtajista Jegor Gaidarin, Boris Nemtsovin ja Anatoli Tšubaisin ohella. Hän oli ehdolla vuoden 2004 presidentinvaaleissa, ja heti aluksi hän ilmoitti olevansa Vladimir Putinia vastaan ja syytti häntä Nord-Ostin tapahtumien salailusta. Hän tuli neljänneksi ja sai 3,9 % äänistä.
Hakamada jätti Oikeistovoimien liiton pian vaalien jälkeen ja oli jonkin aikaa Venäjän vapaan demokraattisen puolueen johdossa ja perusti oman "Meidän valintamme" (Наш выбор) -puolueen, jota hän johti 2005–2006, jonka jälkeen hän liittyi Mihail Kasjanovin "Kansandemokraattiseen liittoon."
Aksarayn maakunta

Aksarayn maakunta () on maakunta keskisessä Turkissa. Maakunnan läntisellä puolella sijaitsee Tuzinjärvi. Maakunnan pääkaupunki on Aksaray. Maakunta on jaettu seitsemään piirikuntaan mukaan lukien Aksaray.
Vuoden 2015 lopussa maakunnan arvioitu väkiluku oli 386 500.
Frankfurtin lentoaseman rautatieasema

Frankfurtin lentoaseman rautatieasema on rautatieasema Saksan Frankfurtissa. Asema yhdistää kaupungin lentoaseman itse kaupunkiin sekä maan rataverkkoon. Asema on jaettu kahteen osaan: S-Bahnin ja tavallisen rautatieliikenteen sekä ICE-liikenteen asemiin.
ICE-asema () avattiin vuonna 1999. Sen pituus on 660 metriä ja korkeus 45 metriä. Aseman odotustilan ja lipunmyynnin yläpuolella on lasikupoli, jonka kohdalta lähtee ylikulkusilta A3-moottoritien yli lentoterminaaliin. Neljän tähden hotelli, jossa on konferenssikeskus, aiotaan rakentaa aseman päälle.
Saksan suurin lentoyhtiö Lufthansa antaa asiakkaidensa tehdä lähtöselvitys jo Kölnin tai Frankfurtin päärautatieasemalla. Matkustajien matkatavarat kuljetetaan sen jälkeen ICE-junalla lentoasemalle, jossa ne lastataan suoraan halutulle lennolle. Tämä palvelu tunnetaan nimellä "AiRail Service". Vuorot, joilla palvelu on käytössä, on merkitty tunnuksella LH. Toinen Lufthansan palvelu on lähtöselvitystiskit moottoritien ylittävällä sillalla.
Toisella puolella moottoritietä lähempänä lentoterminaalia on S-Bahnin ja Regionalbahnin asema (). Tämä rautatieasema avattiin 14. maaliskuuta 1972 ja se oli ensimmäinen lentokenttäasema Länsi-Saksassa. Tällä alkuperäisellä asemalla on kolme raidetta. Aseman alkuperäinen nimi oli "Frankfurt (Main) Flughafen". Kauko- ja lähiliikenteen junat käyttivät samoja raiteita, joka usein aiheutti ruuhkia. Uuden aseman avautuminen 1999 helpotti asiaa huomattavasti.
Tuzjärvi

Tuzjärvi () on kuivunut järvi Turkissa. Se sijaitsee Aksarayn, Ankaran ja Konyan maakuntien rajalla. Tuzjärvi oli Turkin toiseksi suurin järvi, pinta-alaltaan on 1 500 neliökilometriä. Järvi oli 905 metrin korkeudella merenpinnasta ja tavallisesti sen pituus oli noin 80 ja leveys 50 kilometriä. 
1990-luvulta lähtien järven pinta-ala kutistui jatkuvasti ilmastonmuutoksen ja maanviljelyksen seurauksena ja vuonna 2021 kuivui kokonaan.
Järvi oli nimensä mukaisesti (turk. "tuz" = suola) erittäin suolainen.
Gosplan

Gosplan () eli Neuvostoliiton valtiollinen suunnittelukomitea () oli vastuussa Neuvostoliiton taloussuunnittelusta.
Organisaatio perustettiin 1921 Kansankomissaarien neuvoston asetuksella. Sillä oli aluksi neuvoa-antava rooli. Suunnitelmatalouden ja viisivuotissuunnitelmien käyttöönoton myötä Gosplanista tuli keskeinen elin, joka otti käskynsä ministereiltä (kansankomissaareilta) ja toimi ministeriöiden kautta. Ensimmäisen viisivuotissuunnitelman ajan (1928–1932) sitä johti Valerian Kuibyšev. Nikolai Voznesenski johti Gosplania 1938–1941 ja 1942–1948.
GOELRO oli lakisääteiselle pohjalle suunniteltu sähköistämisohjelma, joten sen toimeenpanon takaisi keskitetty taloussuunnitelma. GOELRO:sta tuli neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton ensimmäinen kattava valtionsuunnitelma, ja se toimi esikuvana valtionsuunnitelmalle (GOSPLAN), joka järjesti koko kansantalouden viisivuotissuunnittelun. GOELRO valtionkomiteana lakkautettiin jo kesäkuussa 1921, minkä jälkeen sen työtä jatkoi GOSPLAN.
Grace Church

Grace Chuch on kirkkorakennus Yhdysvaltain suurimmassa kaupungissa New York Cityssä. Se kuuluu New Yorkin episkopaaliselle hiippakunnalle ja sijaitsee Broadwayllä. Kirkkorakennus edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria ja sen suunnittelusta on vastannut yhdysvaltalainen arkkitehti James Renwick nuorempi. Grace Churchin peruskivi muurattiin vuonna 1843 ja kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1846.
Grace Church lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen rekisteriin historiallisena maamerkkinä vuonna 1977.
Saint Thomas Church

Saint Thomas Church on kirkkorakennus Yhdysvaltain väkirikkaimmassa kaupungissa New York Cityssä. Se kuuluu New Yorkin episkopaaliselle hiippakunnalle ja sijaitsee 53rd Streetin sekä Viidennen Avenuen kulmauksessa, Manhattanin alueella.
Kirkkorakennus edustaa goottilaista arkkitehtuuria ja sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit Ralph Adams Cram ja Bertram Goodhue. Se on rakennettu vuosina 1911–1913.
Kopula

Kopula (, 'side', 'yhdysside') on kielitieteessä käytetty käsite, jolla tarkoitetaan lauseessa subjektin sekä predikatiivin tai adverbiaalin yhdistävää sanaa (yleensä verbi "olla"). Esimerkiksi englannissa kopulana käytetään myös muita sidossanoja, kuten "become", "seem" ja "feel" (joskin "be" ("olla") on yleisin).
Joissakin kielissä kopulaa ei käytetä ollenkaan (malaiji, thai) ja joissakin vain tietyissä yhteyksissä (suomalainen viittomakieli, venäjä). Suomessa se jää helposti pois retorisen toiston yhteydessä ("Elämmekö tietämättämme aikaa, jossa sota on rauhaa, vapaus orjuutta ja tietämättömyys voimaa?"), uutisten otsikoinnissa ("Bagdad raunioina") ja monissa vakiintuneissa ilmaisuissa ("edessä loistava tulevaisuus").
Suomeen kopulan käyttö on tullut indoeurooppalaisten kielten vaikutuksesta.
T. H. White

Terence Hanbury White (29. toukokuuta 1906 Bombay – 17. tammikuuta 1964 Pireus) oli englantilainen kirjailija. Hänen kuuluisin teoksensa on kuningas Arthurin tarinan kertova kirjasarja "Muinainen ja tuleva kuningas" ("The Once and Future King"), jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1938 ja viimeinen postuumisti vuonna 1977.
Elämä.
Terence Hanbury White syntyi Bombayssa (nyk. Mumbai) Intiassa vuonna 1906. Hän valmistui Queens' Collegesta Cambridgesta pääaineenaan englannin kieli, ja ryhtyi ensin opettajaksi ja myöhemmin päätoimiseksi kirjailijaksi. Toisen maailmansodan aikana White asui omantunnonsyistä Irlannissa, jossa hän kirjoitti suurimman osan "Muinainen ja tuleva kuningas" -kirjasarjaa. Hän oli innokas luontoihminen, ja piti muun muassa metsästyksestä, kalastuksesta ja haukkametsästyksestä. White kuoli laivassa Pireuksen satamassa Ateenassa, Kreikassa, vuonna 1964, kun hän oli palaamassa Yhdysvalloista luennoimasta.
Teokset.
Muinainen ja tuleva kuningas.
"Muinainen ja tuleva kuningas" on fantasiakirjasarja, joka kertoo version kuningas Arthurin ja pyöreän pöydän ritarien tarinasta. Se perustuu Thomas Maloryn 1400-luvulla kirjoittamaan teokseen "Le Morte d'Arthur".
Arenbergin linna

Arenbergin linna on linna lähellä belgialaista Leuvenin kaupunkia. 
Linnan rakennutti 1500-luvulla Antoon van Croy 1100-luvulta peräisin olleen linnan paikalle. Vanhasta linnasta säilyi ainoastaan yksi torni. Nykyisen linnan rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1515. Linna, jota ympäröi Arenbergin puisto, on nykyisin Leuvenin katolisen yliopiston omaisuutta ja avoinna yleisölle. Linna toimii insinööritieteiden tiedekunnan päämajana.
'Ajde, kroči

”'Ajde, kroči” (, ) on montenegrolaisen laulajan Stevan Faddyn kappale, joka valittiin Montenegron Euroviisukarsinnasta "MontenegroSong 2007" edustamaan maataan Helsingissä järjestettyyn vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun. Kyseessä oli Montenegron ensimmäinen edustuskappale Eurovision laulukilpailussa itsenäisenä valtiona. Kappale ei selviytynyt finaaliin saakka ja sijoittui 28 kilpailijan semifinaalissa 22. sijalle.
Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Serbia ja Montenegron vuoden 2005 edustuskappaleen "Zauvijek moja" tekijät Slaven Knezović ja Milan Perić.
Eurovision laulukilpailussa.
Uutena maana Montenegron tuli kilpailla finaalipaikasta 10. toukokuuta 2007 järjestetyssä semifinaalissa. Esiintymisjärjestyksen arvonnassa Montenegron edustuskappale ”'Ajde, kroči” arvottiin esiintymään semifinaalin seitsemäntenä. Kappaletta edelsi Georgian Sopo Khalvaši kappaleella "Visionary Dream" ja seurasi Sveitsin edustaja DJ Bobo kappaleellaan "Vampires Are Alive". Stevan Faddyn kanssa lavalla taustabändissä olivat Jovan Coso, No Name -yhtyeen jäsen Marko Perić ja kappaleen säveltäjä Slaven Knezović. Faddyn taustalaulajina olivat Neda Papović ja Svetlana Raicković.
Semifinaalin tulosten julkistuksessa Montenegroa ei mainittu kymmenen jatkoon menevän maan joukossa, joten kappale karsiutui finaalista. Semifinaalissa se sai 33 pistettä, jotka riittivät Viron kanssa jaettuun 22. sijaan. Albanian antamaa seitsemää pistettä lukuun ottamatta kaikki kappaleen saamat pisteet tulivat entisiltä Jugoslavian mailta.
Saadut pisteet.
Vuonna 2007 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. Poikkeuksena Albanian ja Andorran pisteet tulivat raadeilta. Montenegron edustuskappale "'Ajde, kroči" sai kilpailun semifinaalissa pisteitä eri mailta seuraavasti:
Sunsoft

Sunsoft () on videopelejä kehittävä ja julkaiseva japanilainen yritys, joka aloitti yhtenä elektroniikkayritys Sun Denshi Corporationin osastoista. Vuodesta yritys tuli tunnetuksi nimellä Sunsoft.
Yritys valmisti lähinnä PC-, NES- ja kolikkopelejä, joista suuri osa oli sen ajan tunnetuista elokuvista tehtyjä lisenssipelejä.
Sunsoftin Japanin ulkopuolella julkaisema tuotanto oli huipussaan kolmannen konsolisukupolven aikana, jolloin yritys laati lukuisia nimikkeitä NES:lle. Siirryttyään 16-bittisiin konsoleihin Sunsoft ei kuitenkaan julkaissut ulkomailla yhtä laadukkaita ja menestyksekkäitä pelejä kuin ennen ja joutui lopulta konkurssin partaalla uudistamaan itseään vuonna 1995. Saneeraamisen tuloksena oli muutama PlayStation- ja Game Boy Color -peli.
Viimeisinä Pohjois-Amerikassa ilmestyvinä peleinään Sunsoft julkaisi "Eternal Eyesin", "in" ja ""’n. Tämän jälkeen yhtiö vetäytyi Amerikan ja Euroopan markkinoilta taloudellisen kannattamattomuuden takia. Sunsoft on sittemmin toiminut vain Japanissa keskittyen suurimmaksi osaksi roolipeleihin sekä pachinko-rahapeleihin.
Luettelo Porvoon valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehistä

Porvoon valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet oli valittu Porvoon valtiopäiville kaikkialta maasta. Vaikka sääty oli lukumääräisesti laajin, oli sillä vain 30 edustajaa. Aatelissäädyllä, jossa olivat edustettuina suvut, oli suurin edustajamäärä, joka kohosi jopa 75:een. Porvarisäädyn edustajamäärä oli 19, papiston kahdeksan. Talonpoikaissäädyn edustajat olivat: 
Säädyn puhemies:
Turun ja Porin lääni:
Kymenkartanon lääni:
Kuopion lääni:
Vaasan lääni:
Oulun lääni:
Uudenmaan ja Hämeenlinnan lääni:
Säädyn sihteerinä toimi A. F. Orrhaeus. 
Valtiopäivien alussa vt. oikeuskansleri Adolf Tandefelt ei hyväksynyt Turun ja Porin läänistä edustajaksi valitun Elias Laukon valtakirjaa, koska hän oli rusthollari eikä talollinen. Sääty päätti kuitenkin Laukolle edustajanpaikan myöntää, eväten silti jo ennakolta tältä päätökseltään ennakkopäätöksen merkityksen.
Al-Wakra

Al-Wakra on yksi Qatarin seitsemästä kunnasta. Se on samalla myös samanniminen kaupunki. Al-Wakra sijaitsee Persianlahden rannalla. Kunnan asukasluku on 141 222 (2010), pinta-ala 2520 km².
Al-Wakran tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat vanha linnoitus, joka on nykyään museo, osa vanhaa kaupunginmuuria sekä kaksi vanhaa moskeijaa.
Woolworth Building

Woolworth Building on pilvenpiirtäjä Yhdysvaltain suurimmassa kaupungissa New York Cityssä, tunnetun Broadway-kadun varrella. Sen rakennutti F. W. Woolworth F. W. Woolworth Companyn pääkonttoriksi vuosina 1910–1913, ja rakennus on siten yksi vanhimmista pilvenpiirtäjistä kaupungissa.
Rakennus.
Rakennus edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria, ja sen suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehti Cass Gilbert.
Viisikymmentäseitsemän maanpäällistä kerrosta omaava terrakotta-julkisivuinen pilvenpiirtäjä kohoaa 241 metrin korkeuteen. Sen rakentaminen maksoi 13,5 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria. Se kantoi maailman korkeimman rakennuksen titteliä valmistumisvuodestaan vuoteen 1930 asti, jolloin sen ohitti 40 Wall Street.
Woolworth Building lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen rekisteriin historiallisena maamerkkinä vuonna 1966.
Omistus.
Woolworth-yhtiö isännöi Woolworth Buildingia 85 vuoden ajan. Venator Group -yhtiö, joka ennen vuoden 1997 nimenvaihdosta tunnettiin nimellä F. W. Woolworth Company, myi pilvenpiirtäjän vuonna 1998 Witkoff Groupille 155 miljoonan dollarin hintaan.
Esiintyminen.
Vuoden 2016 elokuvassa Ihmeotukset ja niiden olinpaikat Woolworth Building toimi Yhdysvaltojen taikakongressin päämajana.
Luettelo Porvoon valtiopäivien pappissäädyn valtiopäivämiehistä

Porvoon maapäivien pappissäädyn valtiopäivämiehet oli valittu vuoden 1809 Porvoon maapäiville kaikkialta maasta. Papistolla oli pienin valtiopäivämiesmäärä, kahdeksan. Porvariston edustajamäärä oli 19, talonpoikaissäädyn 30 ja aateliston 75. Pappissäädyn edustajat olivat:
Säädyn puhemies:
Turun ja Porin läänistä:
Vaasan läänistä:
Ahvenanmaalta: (liitettiin osaksi Suomen Turun ja Porin lääniä, Haminan rauhan sopimuksessa)
Savon ja Karjalan läänistä:
Uudenmaan ja Hämeen läänistä:
Säädyn sihteerinä toimi lehtori Magnus Alopaeus, Porvoosta.
Biltmore Estate

Biltmore Estate on ranskalaista renessanssia edustava kartano Yhdysvaltain Pohjois-Carolinassa, lähellä Ashevillen kaupunkia. Sen rakennutti George Washington Vanderbilt II vuosina 1888–1895 arkkitehtien Richard Morris Huntin ja Frederick Law Olmstedin piirustusten pohjalta. Se on edelleen Vanderbiltin jälkeläisten omistuksessa ja siellä toimii nykyisin museo. Noin 16 260 neliömetrillään rakennus on Yhdysvaltain suurin yksityisomisteinen talo. Se on myös listattu yhdeksi Yhdysvaltain kansallishistoriallisista maamerkeistä.
Biltmore Estaten alueella on kuvattu muun muassa elokuvia "Joutsen" (1956), "Tervetuloa, Mr. Chance!" (1979) ja "Riku Rikas" (1994).
Chris Latta

Christopher Lawrence Collins (alkujaan Christopher Latta, s. 30. elokuuta 1949 Orange, New Jersey – 12. kesäkuuta 1994 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja koomikko.
Latta on tehnyt muun muassa äänirooleja Cobra Commanderina ("Action Force") ja Starscreamina ("The Transformers"). Hän oli "Simpsonien" ensimmäisellä tuotantokaudella muutamassa jaksossa Montgomery Burnsin ja yhdessä jaksossa Moe Szyslakin ääninäyttelijänä mutta luopui kummastakin roolista kesken tuotantokauden. Lisäksi Latta teki vierailevia rooleja muun muassa televisiosarjoissa "Seinfeld", "NYPD Blue" ja "Pulmuset". Hän oli myös stand up -koomikko ja teki kiertueita 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.
Pehr Klockars

Pehr Klockars (myös Pietari tai Petter; 16. toukokuuta 1752 Uusikaarlepyy – 23. tai 27. tammikuuta 1814 Uusikaarlepyy) oli suomalainen talonpoika ja valtiopäivämies. Hän oli Suomen lähetyskunnan jäsen ja vuoden 1809 Porvoon valtiopäivien talonpoikaissäädyn puhemies.
Työhistoria.
Klockars oli arvostettu talonpoika ja lautamies, jolle myönnettiin herastuomarin arvo vuonna 1801. Hän osasi sekä ruotsia että suomea ja oli toiminut kihlakuntansa talonpoikien edustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800. Maaherra määräsi Klockarsin jäseneksi Pietariin lähetettyyn Suomen lähetyskuntaan vuonna 1808. Venäjän keisari Aleksanteri I myönsi tästä hänelle muistona lähetyskunnan mitalin. Palattuaan Pietarista tammikuun lopussa 1809 Klockars tuli valituksi saman vuoden maaliskuussa pidetyille Porvoon valtiopäiville, joilla hän toimi talonpoikaissäädyn edustajana sekä säätynsä puhemiehenä.
Perhetausta.
Klockarsin vanhemmat olivat Petter Klockars ja Maria Bergdahl. Klockarsin ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1772 Johan Renvaktarin tytär Susanna (k. 1774) ja toinen puoliso vuodesta 1804 Maria Hannuntytär (k. 1836). Klockarsilla oli ensimmäisestä avioliitostaan kuusi lasta: Johan, Margareta (Ohls), Matts, Mickel, Susanna (Jutas) ja Karen Elisabet (Jakobsson).
Muistomerkit ja taideteokset.
Klockars on kuvattu Emanuel Thelningin vuonna 1812 valmistuneessa maalauksessa "Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809" sekä Robert Wilhelm Ekmanin vuonna 1858 samasta aiheesta tekemässä uudessa maalauksessa sekä Emil Wikströmin veistämässä Helsingin Säätytalon päätykolmion pronssiveistoksessa "Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809".
Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan kunnantalon istuntosalissa paljastettiin vuonna 1971 Klockarsin muistolaatta, joka siirrettiin vuonna 1975 Uudenkaarlepyyn raatihuoneelle. Lisäksi Uudessakaarlepyyssä on vuonna 2009 pystytetty Klockarsin muistokivi.
Seehofin linna

Seehofin linna () on linna Memmelsdorfin kunnassa noin viisi kilometriä itään Bambergista, Saksan Baijerin osavaltiossa. Linna rakennettiin alun perin kesäresidenssiksi Bambergin ruhtinaspiispoille. Sen rakentamistyöt käynnistettiin vuonna 1687 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1696. Barokkiarkkitehtuuria edustavan linnan suunnittelusta vastasi italialaissyntyinen arkkitehti Antonio Petrini. Nykyisin linnaa käyttää suurimmaksi osaksi Baijerin osavaltio.
Kuvagalleria.
&lt;br&gt;
Bamir Topi

Bamir Myrteza Topi (s. 24. huhtikuuta 1957 Tirana) on albanialainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 24. heinäkuuta 2007 – 24. heinäkuuta 2012. Hänen valintaansa presidentiksi vaadittiin neljä äänestyskierrosta.
Topi on väitellyt Tiranan yliopistosta filosofian tohtoriksi aineenaan biologia. Hän on toiminut Tiranan eläinlääketieteellisen koulutusinstituutin johtajana. 
Ensimmäisen kerran Topi valittiin Albanian parlamenttiin vuonna 1996. Hän toimi maatalousministerinä vuosina 1996–1997 kunnes Sali Berishan demokraattinen puolue luopui hallitusvallasta. Topi valittiin kahdesti uudelleen parlamenttiin ja hän toimi demokraattipuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana kahden kauden ajan. Hänen luopui tehtävästä noustuaan presidentiksi. 
Topi on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Jalkapalloseura SK Tirana on nimennyt Topin kunniapuheenjohtajakseen.
Merijänikset

Merijänikset (Aplysiida) on kotiloihin kuuluva kuorettomien nilviäisten lahko.
Ulkonäkö ja koko.
Pienimmät merijänikset ovat kaksisenttisiä, suurimmat kasvavat jopa 70 senttimetrin pituisiksi. "Aplysia vaccaria" voi kasvaa jopa lähes metrin mittaiseksi ja painaa 14 kiloa.
Merijäniksillä on suun kummallakin puolella pitkähkö lonkero, joka saa eläimen muistuttamaan ulkonäöltään jänistä. Päälaella on kaksi pienempää tuntosarvea. Näköelimet eivät ole kehittyneet varsinaiseksi silmäksi, mutta eläimellä on joitakin valoherkkiä soluja.
Käyttäytyminen.
Merijänikset erittävät puolustautuessaan punaista tai valkoista mustetta, jonka tarkoitus on hämätä saalistajaa.
Ravinto.
Kaikki merijänikset ovat kasvinsyöjiä ja syövät joitakin levälajeja. Osa lajeista syö myös syanobakteereja eli sinilevää. Monet merijänislajit vaihtavat ruokavaliotaan elämänsä varrella: ne saattavat syödä nuorina vain joitakin makrolevälajeja ja aikuisina aivan toisia levälajeja.
Ihminen ja merijänis.
"Dolabella auricularia" -nimisen lajin elimistöstä saadaan syöpälääkettä. Pieniä merijäniksiä pidetään meriakvaarioissa. "Aplysia"-suvun merijäniksiä on saatu myös lisääntymään akvaariossa.
Mureș (piirikunta)

Mureș () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Târgu Mureș. Piirikunta on saanut nimensä sen läpi virtaavasta samannimisestä joesta. Sen pinta-ala on 6 714 km² ja siellä on noin 547 757 asukasta (vuonna 2014).
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 6 714 km². Alueen läpi virtaavat Mureș, Târnava Mare ja Târnava Mică.
Mureșin piirikunta rajautuu idässä Harghitan piirikuntaan, lännessä Alban ja Clujin piirikuntiin, pohjoisessa Bistrița-Năsăudin ja Suceavan piirikuntiin sekä etelässä Sibiun ja Brașovin piirikuntiin.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 531 380 asukasta ja sen väestötiheys oli 79 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 52,59 %, unkarilaisia 37,82 % ja romaneja 8,77 %.
Grant Nicholas

Grant Nicholas (s. 12. marraskuuta 1967 Newport, Monmouthshire, Wales) on brittiläinen rockmuusikko. Hän on tullut tunnetuksi laulajana, kitaristina ja pianistina yhtyeestä Feeder. 
Nicholas kasvoi Chepstow'ssa ja kävi Monmouthin koulun Monmouthissa. Hän esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa 11-vuotiaana. Kouluvuosinaan Nicholas soitti trumpettia ja vaikutti ensimmäisessä yhtyeessään, Black Sabbathin laulun mukaan nimetyssä Sweet Leafissa. Black Sabbath oli hänen suosikkiyhtyeitään sekä ensimmäinen, jonka hän näki esiintyvän livenä. Hän sai vanhemmiltaan myös ensimmäisen kitaransa.
Koulun suoritettuaan Nicholas toimi pyörälähettinä Etelä-Walesissa ja jatkoi samalla musiikkiharrastustaan. Hän perusti Feederin vuonna 1992 Jon Leen ja Taka Hirosen kanssa. Nicholas esiintyy ja levyttää menestyneen yhtyeen kanssa yhä; Jon Lee kuitenkin teki itsemurhan Miamissa vuonna 2002 ja tuli korvatuksi Mark Richardsonilla.
Mark Richardson

Mark Richardson (s. 28. toukokuuta 1970 Leeds, West Yorkshire, Englanti) on brittiläinen rockmuusikko. Hän aloitti Feederin rumpalina Jon Leen tehtyä itsemurhan Miamissa vuonna 2002. Hän oli yhtyeen jäsenille ennestään tuttu.
Richardson on aiemmin soittanut rumpuja yhtyeissä Little Angels ja Skunk Anansie. Feederin kanssa hän teki ensimmäisen keikkansa Readingin ja Leedsin festivaaleilla 21. elokuuta 2002.
Richardsonin suosikkikappale Feederiltä on "My Perfect Day" vuoden 1997 albumilta "Polythene". Hän kuuli kappaleen ensimmäistä kertaa jo ennen liittymistään yhtyeeseen Feederin lämpätessä Skunk Anansietä. Richardsonin ensimmäinen yhteinen albumi Feederin kanssa oli platinaa myynyt "Comfort in Sound" (2002). 
Syyskuussa 2003 Richardson esiintyi BBC:n musiikkivisailussa "Never Mind the Buzzcocks". Toisin kuin hän väitti, hän ei ollut osallistunut Feederin ”Buck Rogers” -kappaleen (2001) levyttämiseen. Puolustuksekseen Richardson ilmoitti, että ”ei kuuntele hänen sanoituksiaan, istuu vain ja lyö rumpuja”.
Richardson on ollut naimisissa suomalaisen kansanedustajan Maria Guzeninan kanssa. Heillä on yksi poika.
45 minuuttia

45 minuuttia oli MTV3-kanavan ajankohtaisohjelma, jonka tuotti MTV:n uutis- ja ajankohtaistoimitus. Se sisälsi tutkivaa journalismia, reportaaseja ja muun muassa kulttuuriin painottuvia henkilöjuttuja. Ohjelmaa esitettiin keskiviikkoisin kello 20–21, kesäisin se oli tauolla. Vuodesta 1996 esitettyä ohjelmaa edelsi ajankohtaisohjelma nimeltä "Kolmas aste".
Ohjelman tuottajina ovat toimineet Petri Saraste (1996–1999), Antti Virolainen (1999–2001), Pertti Nyberg (2001–2002), Timo Laukkio (2002–2005), Jussi Eronen (2005–2012), Tero Koskinen (2012–2013) ja makasiiniohjelman loppuvaiheessa vuonna 2013 vt. tuottajana Mirja Sipinen. Saraste ja Virolainen toimivat myös ohjelman juontajan tehtävässä, sittemmin juontajana toimi yksi ohjelman toimittajista, ensin Liisa Riekki ja vuosina 2005–2009 Ripsa Koskinen-Papunen. Keväällä 2010 ohjelman juonsi Katja Kannonlahti. Koskinen-Papunen juonsi jälleen syksystä 2010 alkaen.
"45 minuuttia" on MTV3:n mukaan Suomen palkituin ajankohtaisohjelma. Ohjelman tekijät ovat saaneet muun muassa Päätoimittajien yhdistyksen journalistipalkinnon, kaksi Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkintoa, Suuren Journalistipalkinnon kategoriassa ”Vuoden journalistinen teko”, Euroopan parlamentin journalismikilpailun kansallisen televisiosarjan voiton ja Kiitos eläimiltä -eläinsuojelupalkinnon.
Lokakuussa 2013 päättyneiden MTV Median yt-neuvotteluiden tuloksena ilmoitettiin "45 minuuttia" -ohjelman lopettamisesta vuoden 2013 lopussa. Ohjelman journalistit muodostivat uutistoimituksen tutkivan ryhmän.
Toni Iordache

Toni Iordache (1942–1988) oli johtavia cimbalomin virtuooseja. Hän syntyi Rildanassa lähellä Romanian pääkaupunkia Bukarestia ja aloitti soittimen soittamisen neljävuotiaana. Kahdeksan vuoden kuluttua hän esiintyi jo Romanian televisiossa ja radio-orkesterissa. 
Iordache esiintyi Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa. Usein hänen kanssaan esiintyi toinen romanialaisen kansanmusiikin suuri nimi, panhuilisti Gheorghe Zamfir. 
Iordache kuoli helmikuussa 1988 vaikean diabeteksen seurauksiin.
Gustavo Endres

Gustavo Endres, paremmin tunnettuna pelkkä Gustavo (s. 23. elokuuta 1975) on keskitorjujan paikkaa pelaava brasilialainen lentopalloilija. Hän pelasi 2009 kaudella Sisley Volleyn joukkueessa Italian A1-liigassa.
Tiedotusvälineissä yhdeksi maailman parhaimmaksi keskitorjujaksi nostettu Gustavo on voittanut mm. olympiakultaa, Italian A1-liigan mestaruuden ja Mestareiden Liigan. Rio de Janeirossa 1975 syntynyt Gustavo ollut jo kauan lentopallomaailman valovoimaisimmista tähdistä. 
Brasilian maajoukkueessa Gustavo on yhdessä passari Ricardo Garcian kanssa voittanut Brasilian joukkueessa olympiakullan Ateenassa 2004, Maailmanliigan 2000-luvulla peräti kuusi kertaa joista viisi perätysten ja kaksi maailmanmestaruutta peräkkäin.
Pote Sarasin

Pote Sarasin () (25. maaliskuuta 1905 – 28. syyskuuta 2000) oli thaimaalainen diplomaatti ja poliitikko. 
Sarasin toimi vuosina 1949–1951 Thaimaan ulkoministerinä ja sen jälkeen Thaimaan Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Hän toimi pääministerinä kahden kuukauden ajan Sarit Thanaratin järjestämän vallankaappauksen jälkeen vuonna 1957. 
Sarasin toimi vuosina 1957–1964 SEATO:n ensimmäisenä pääsihteerinä. Hänellä oli thaimaankiinalaisia sukujuuria ja kaksi poikaa: liikemies Pong sekä Arsa, josta myöhemmin tuli Thaimaan ulkoministeri.
Apolinario Mabini

Apolinario Mabini y Maranan (23. heinäkuuta 1864 – 13. toukokuuta 1903) oli filippiiniläinen poliitikko. Hän kirjoitti Filippiinien ensimmäisen tasavallan perustuslain ja toimi sen pääministerinä vuonna 1899. 
Mabini syntyi Tanauanin kaupungissa, Batangasissa köyhille vanhemmille, Inocencio Mabinille ja Dionisia Marananille. Suoritettuaan koulun Tanauanissa hän valmistui "Colegio de San Juan de Letranista" ja Santo Tomasin yliopistosta. Mabini hylkäsi ajatuksen pappeudesta, jonka hänen äitinsä olisi halunnut hänen ottavan. 
Mabini sairastui alkuvuodesta 1896 mahdollisesti polioon, joka johti alaraajojen pysyvään halvaantumiseen. Kun vallankumous syttyi samana vuonna, espanjalaiset epäilivät häntä osuudesta levottomuuksiin ja pidättivät. Espanjalaisten havaittua hänen halvauksensa he kuitenkin vapauttivat hänet ja lähettivät San Juan de Diosin sairaalaan. Hän toimi Filippiinien ulkoministerinä kesäkuusta 1898 joulukuuhun 1899 sekä pääministerinä tammikuusta toukokuuhun 1899. 
Joulukuussa 1899 yhdysvaltalaiset pidättivät Mabinin. Vapauduttuaan myöhemmin hän päätyi vuonna 1901 maanpakoon Guamille. Hän palasi kotikonnuilleen vuonna 1903 annettuaan Yhdysvalloille uskollisuusvalan. Hän kuitenkin menehtyi koleraan Manilassa saman vuoden toukokuussa.
Ruth Snellman

Ruth Snellman (o.s. Sibelius; 23. marraskuuta 1894 Helsinki – 22. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Komediennen kyvyistään tunnettu Snellman oli kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin lähes puolen vuosisadan ajan. Hän oli säveltäjä Jean Sibeliuksen toinen tytär.
Elämä.
Ruth Snellman oli jo pienenä kiinnostunut teatterista. Hän järjesti taiteilijaperheiden lapsien kanssa usein omia pieniä teatteri-iltoja muun muassa Aholassa. Vuonna 1908 hän muutti koulun vuoksi Helsinkiin. Hän kävi Suomalaista yhteiskoulua kuten muutkin sisarensa, ja vietti aikaansa myös Ainolassa.
Vuosi 1912 oli neiti Sibeliukselle toiveiden täyttymys: isä päästi hänet teatterikouluun, vaikka hän ei ollut vielä käynyt yhdeksättä luokkaa. Seuraavana vuonna hän sai esikoisroolinsa Kansallisteatterissa Minna Canthin "Papin tyttäressä".
Teatterissa Ruth Snellman, tuolloin vielä Sibelius, tapasi tulevan aviomiehensä, näyttelijä-ohjaaja Jussi Snellmanin; mies oli viisitoista vuotta Sibeliusta vanhempi. Pariskunta kihlautui joulun alla 1915. Kihlautumisen jälkeen Ruth Snellmanille sattui onnettomuus, kun hevonen heitti hänet selästään. Näyttelijätär sai aivotärähdyksen ja menetti hetkeksi aikaa muistinsa. Kihlasormuskin katosi. Muisti kuitenkin palautui ja pariskunnan häitä vietettiin vuonna 1916. Ruth Snellman muutti pysyvästi Helsinkiin mutta piti tiiviisti yhteyttä Ainolaan.
Avioliitto kesti Jussi Snellmanin kuolemaan 1969 asti. Pariskunnalla oli kaksi lasta: Erkki Virkkunen (1917–2013) ja Laura Enckell (s. 1919). Lapset muuttivat sukunimensä Virkkuseksi vuonna 1936.
"Helsingin Sanomien" entinen vastaava päätoimittaja Janne Virkkunen on Ruthin pojanpoika.
Ruth Snellmanille myönnettiin vuonna 1951 Pro Finlandia -mitali. Vuonna 1963 hän sai Jussi-palkinnon parhaasta naispääosasta värielokuvassa "Ihana seikkailu".
Snellman on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteishautaan.
Abdulrahman al-Yusufi

Abdulrahman al-Yusufi (, 8. maaliskuuta 1924 Tanger – 29. toukokuuta 2020 Casablanca) oli marokkolainen poliitikko. 
Al-Yusufi syntyi Tangerissa. Hän oli nuorelta iältä sosialisti ja harjoitti vuosina 1952–1960 lakia Tangerissa. Hän taisteli myös marokkolaisten maastamuuttajatyöläisten oikeuksien puolesta Ranskassa. 
Al-Yusufi liittyi vuonna 1959 "Union Nationale des Forces Populaires" -puolueeseen. Hän oli pidätettynä vuosina 1959 ja 1963; toinen pidätys johti kahden vuoden vankeuteen. Vapauduttuaan al-Yusufi lähti maanpakoon Pariisiin viidentoista vuoden ajanjaksoksi. Palattuaan Marokkoon al-Yusufi liittyi vuonna 1980 "Union Socialiste des Forces Populaires'iin". Hänestä tuli puoluesihteeri 1992.
Silloinen kuningas Hasan II nimitti al-Yusufin helmikuussa 1998 Marokon pääministeriksi. Hän hoiti virkaa 9. lokakuuta 2002 saakka. Hän ilmoitti vuonna 2003 vetäytymisestään politiikasta.
Abdullatif al-Filali

Abdullatif al-Filali (; 26. tammikuuta 1928 – 20. maaliskuuta 2009) oli marokkolainen poliitikko ja diplomaatti. 
Al-Filali syntyi Fèsissä, Marokossa. Hän toimi vuosina 1985–1999 maan ulko- ja vuosina 1994–1998 pääministerinä. Pääministerinä häntä seurasi Abdulrahman al-Yusufi.
Al-Filalin poika Fu’ad oli vuosina 1984–1999 naimisissa Hasan II:n tyttären, prinsessa Lalla Meryemin kanssa. He saivat kaksi lasta.
High School Musical (albumi)

High School Musical on soundtrack musikaalista High School Musical. Se ilmestyi 10. tammikuuta 2006. Levyllä laulaa moni elokuvassa näytellyt, kuten Zac Efron, Vanessa Hudgens, Ashley Tisdale ja Lucas Grabeel.
Kappaleet.
Special Edition.
Special Edition sisältää normaalin levyn lisäksi bonuslevyn, joka sisältää seuraavat kappaleet karaokeversioina:
Jesse Mäntylä

Jesse Mäntylä (s. 24. maaliskuuta 1987) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2014–2015 Mestaruusliigassa Hurrikaani Loimaan väreissä. Urallaan hän on jo nyt voittanut kolme SM-mitalia aikuisissa. Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuussa 2009. Hän on edustanut aiemmin Salon Piivolleyta.
Ura.
Mäntylä on maineikkaan junioriseuran Pertteli Peikkojen kasvatteja, kuten muun muassa myös Ville Juntura ja Atte Kyrölä. Pertteli Peikoissa Mäntylä pelasi kauan passarina, kunnes päätti vaihtaa liberon tonttiin juniorimaajoukkueuran loppuvaiheessa. Mäntylä on ollut yksi Suomen parhaista pelaajista pelipaikallaan, eli liberon tontilla jo usean vuoden ajan. Sen todistaa se että Mäntylä kuuluu nuorten maajoukkueeseen. 
Kaudella 2008 Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen täyden kauden SM-liigassa ja nousi liigan huippuvastaanottajiin. 
Mäntylä voitti Salon Piivolleyssa 2007 kaudella Suomen Cupin hopeaa ja SM-pronssia. Kaudella 2008 hänen palkintokaappiinsa tarttui Suomen Cupin hopea. Kauden 2009 alussa Mäntylä valittiin lokakuun liigalentopalloilijaksi. 
Mäntylä siirtyi Hurrikaani Loimaan riveihin kaudeksi 2011-12, kun Piivolley tippui liigasta talousvaikeuksien vuoksi. Mäntylä voitti SM-hopeaa ensimmäisellä Loimaan kaudellaan. 2013 Hurrikaanissa tuli toinen hopea, 2014 pronssi ja 2015 jo kolmas hopea. 
Mestaruusliigassa Mäntylä on ollut vuoden tulokas 2009 sekä hänet on valittu liigatähdistöön 2012.
Mäntylä pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuussa 2009. Tämän jälkeen "Jerry" on nähty maajoukkueessa aina silloin tällöin ja jälleen kesällä 2015 hän kuuluu maajoukkueryhmään.
Pirkanmaan Jätehuolto

Pirkanmaan Jätehuolto Oy on 17 kunnan omistama yhtiö, jonka tehtävä on tuottaa kunnille lakisääteisesti kuuluvat jätehuollon palvelutehtävät. Vuonna 1994 perustetun yhtiön perustajakunnat ovat: Tampere, Nokia, Pirkkala, Lempäälä, Kangasala ja Orivesi. Myöhemmin osakkaiksi ovat liittyneet myös Vesilahti, Sastamala, Pälkäne, Juupajoki, Ylöjärvi, Hämeenkyrö, Ruovesi, Ikaalinen, Parkano, Mänttä-Vilppula ja Virrat.
Yhtiön palveluverkostoon kuuluu keskitetysti kilpailutettu jätteenkuljetus, paikallisia jäteasemia, aluejätepisteitä ja ekopisteitä sekä Koukkujärven ja Tarasten­järven jätekeskukset. Lisäksi Repe &amp; Romu &amp; Riepu -kiertävä keräys ottaa kyytiin kodin vaarallisia jätteitä, metalliromua ja sähkölaitteita sekä poistotekstiilejä.
Yhtiön tytäryhtiö Pirkan Putkikeräys Oy tuottaa jätteiden putkikeräys- ja noutopalveluja. Yhtiö on myös vähemmistöosakkaana Tammervoima Oy:ssa ja Ekokumppanit Oy:ssa. Vuonna 2011 perustettu yhteisyritys Tammervoima Oy on rakentanut jätteenpolttolaitoksen Tarastenjärvelle. Vuonna 2003 perustettu Ekokumppanit Oy tuottaa tiedotus-, neuvonta-, koulutus- ja asiantuntijapalveluja kestävän kehítyksen edistämiseksi.
Pirkanmaan Jätehuolto Oy julkaisee vuosittain Roskakalenteria, jota postitetaan joka vuosi ympäri Pirkanmaata.
Petri Johansson

Petri Olavi Johansson (s. 6. syyskuuta 1959, Lahti, k. 12.lokakuuta 2018 Järvenpää) oli suomalainen näyttelijä. Hän kävi Lahdessa keskikoulun, jatkoi sieltä Lahden kauppaopistoon vuosiksi 1977–1979 ja opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1979–1983. Valmistuttuaan Johansson työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Matti Raninin perustamassa Intimi -teatterissa, Teatteri Pienessä Suomessa Pasilan ja Fredrikintorin näyttämöillä ja Helsingin kaupunginteatterissa. Petri Johansson oli myös omistautunut hevosharrastaja. Johanssonilla on tytär kuvataiteilija ja ympäristökasvattaja Aino Johansson (s.1984) ja poika valosuunnittelija Olli Johansson (s.1988) yhdessä entisen puolisonsa, näyttelijä Leena Rapolan kanssa. Johanssonin isä oli näyttelijä Aarne 'Ola' Johansson.
Anita Sohlberg

Anita Sohlberg (s. 4. kesäkuuta 1941 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Lampaansyöjät" (1972) ja "Petos" (1988). 
Teatterikoulusta valmistunut Sohlberg aloitti elokuvauransa Jarno Hiilloskorven elokuvan "Varjostettua valoa" (1962) naispääosassa. Turun kaupunginteatterissa hän oli vuosina 1964–1965 mukana Edward Albeen näytelmässä "Kuka pelkää Virginia Woolfia?", Eugène Ionescon näytelmässä "Jalankulkija ilmassa" ja Bertolt Brechtin suomalaisaiheisen "Herra Puntilan" Suomen-kantaesityksessä. Vuonna 1965 Sohlberg oli vasta perustetun MTV-teatterin ensimmäisiä näyttelijöitä. Vuosina 1973–1985 Sohlberg työskenteli Kuopion kaupunginteatterissa. Hän on näytellyt myös Suomen Kansallisteatterissa 1960-, 1980- ja 1990-luvulla ja tehnyt nukketeatteria espoolaisessa Teatteri Hevosenkengässä. Hänen äänensä on tuttu piirretyistä.