tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pietro Perugino

Pietro Perugino (noin 1448–1523) oli italialainen taidemaalari. Hän oli Umbrian koulukunnan johtava maalari renessanssin aikana. Hän oli ensimmäisiä italialaisia taiteilijoita, jotka tekivät öljyvärimaalauksia. 
Perugino syntyi Umbriassa lähellä Perugian kaupunkia. Hän opiskeli Firenzessä, palasi Perugiaan, ja hänet kutsuttiin sieltä Roomaan osallistumaan Sikstuksen kappelin koristeluun. Pietro Peruginon oppilaista kuuluisin oli Rafael.
Perugino oli umbrialaisen koulukunnan pääedustaja. Hän lienee oppinut piirustustaitonsa, varsinkin perspektiivisen kykynsä, Piero della Francescalta. Väriaistiaan hän myöhemmin kehitti Firenzessä Verrocchion työhuoneessa. Hänen ensimmäinen suurempi teoksensa on Perugian raatihuoneen freskosarja vuodelta 1475. Vuonna 1481 paavi Sixtus IV kutsui hänet muutamien muiden toscanalais-umbrialaisten taiteilijoiden kanssa koristamaan Rooman Sikstiiniläiskappelia, ja Peruginon tiedetään maalanneen ainakin yhden freskon, jonka aiheena on Kristus ojentamassa taivaanvaltakunnan avaimia Pietarille.
Ensimmäisissä tauluissaan hän vielä käytti temperavärejä, mutta käytyään Venetsiassa hän alkoi vuoden 1494 jälkeen maalata öljyväreillä. Vuoden 1495 vaiheilla hän maalasi Firenzeen Santa Maria Maddalena dei Pazzin kirkkoon suuren kolmiosaisen freskon, joka esittää Maria Magdalenaa ja useita muita pyhimyksiä Kristuksen ristin juurella. Taustaksi hän on kuvannut tunnelmallisen italialaisen maiseman. Hänen kolmas ja viimeinen suuri monumentaaliteoksensa on Perugian rahanvaihtajien huoneiston ("cambio") osaksi uskonnollisaiheinen freskosarja, joka valmistui 1500.
Suosittuja olivat hänen öljymaalauksensa, joista etevimpiä ovat "Madonna valtaistuimella" (1493), "Kristuksen hautaaminen" (1495), "Ristiinnaulitseminen", "Jeesus Getsemanessa" (1496), "Pietà" ja "Marian taivaaseenastuminen" (1500). Elämänsä viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana hän sai niin paljon tilauksia, ettei hän ehtinyt niitä itse kaikkia suorittaa, vaan hän jätti ne oppilaidensa tehtäviksi. Siitä ajasta alkaen on hänen taiteessaan huomattavissa selvää taantumista.
Peruginon teosten tunnusmerkillisin ominaisuus on niiden naisellisen hempeä tunteellisuus, surullinen iloisuus, kyynelehtivä hymy ja sielukkaan haaveellinen, uskonnollinen hurskaus. Hänen värikäsittelynsä on lämmintä ja hienovivahteista, joskus loistavaakin.
Erityinen merkitys Peruginolla on ollut Rafaelin ja muutamien muiden taiteilijoiden opettajana.
Swarovski Optik

Swarovski Optik on vuonna 1949 perustettu itävaltalainen optiikan valmistaja. Se valmistaa lähinnä kiikareita, kaukoputkia ja tähtäimiä luonnontarkkailuun ja metsästykseen, mutta myös muille valmistajille linssejä. Sen päämaja sijaitsee Tirolin osavaltiossa Itävallassa ja se kuuluu Swarovski-konserniin.
Yritys on myös aktiivisesti mukana erilaisissa luonnonsuojelu- ja ennallistamishankkeissa.
Historia.
Swarovski Optikin perusti vuonna 1949 Wilhelm Swarovski, Swarovskin perustajan Daniel Swarovskin poika.
Wilhelm oli amatööri-astronomi ja erittäin kiinnostunut optiikasta. Hän teki jo 1930-luvulla innovatiivisia kokeiluja prisman hiontaan ja valmistukseen liittyvissä menetelmissä. Hän käytti isänsä yhtiössä saamiansa kokemuksia lasin valmistuksesta ja pinnoisteista, uuteen korkea-tarkkuuksisen kiikarin valmistamiseen. Optisella osastolla jossa hän valmisti ensimmäisen 6x30 kiikarinsa, perustettiin hänen toiveestaan vuonna 1945 isänsä yhtiöön. Tuotantotilat kävivät kuitenkin nopeasti liian pieneksi, joten vuonna 1949 Wilhelmin johtama 150 työntekijän optinen osastosta perustettiin oma yhtiö, Swarovski Optik KG, joka toimi Swarovskin alaisuudessa ja sen tilat olivat viiden kilometrin päässä Swarovskin Absamin pääkonttorista. Vielä samana vuonna aloitettiin Habicht 7x42 -kiikareiden sarjatuotanto.
Habicht 7x42 -kiikaria seurasi myöhemmin vielä monta mallia ja ensimmäiset kiikaritähtäimet tehtiin vuonna 1959. Kaukoputkien valmistus aloitettiin vuonna 1967, maailman ensimmäinen kumipinnoitteen kiikari tuli tuotantoon 1971 ja 1976 maailman ensimmäinen kiikaritähtäin, jossa oli vaimenettu rekyylistä johtuvaa silmiin kohdistuvaa voimaa. Myöhemmin ilmestyi jo klassikoiksi muodostuneita tuotteita kuten 1990-luvulla EL-kiikarit, jotka olivat myös maailman ensimmäiset joissa oli mahdollisuus täyteen käden ympärysotteeseen. Yhdysvaltalainen Field &amp; Stream -lehti valitsi sen vuosikymmenen tuotteeksi. Vuonna 2002 ilmestyi uudet ATS/STS 80 -kaukoputket. Niitä pidetään yleisesti yhtenä tämän hetken parhaimmista kaukoputkista.
Palkinnot ja tunnustukset.
Swarovski Optik ja sen tuotteet ovat saaneet useita palkintoja ja tunnustuksia. Viimeisimpinä muun muassa:
Dizzee Rascal

Dylan Kwabena Mills (s. 1. lokakuuta 1985 Lontoo, Englanti), taiteilijanimeltään Dizzee Rascal, on brittiläinen rap/grime -artisti, sanoittaja ja tuottaja.
Biografia.
Mills syntyi Itä-Lontoossa Bowin -kaupunginosassa. Hänen isänsä kuoli hänen ollessa nuori ja hänen ghanalaistaustainen äiti kasvatti hänet. Hänen äitinä oli kaksissa töissä ja he kävivät kirkossa sunnuntaisin. Mills oli neljässä eri "secondary schoolissa". Mills sai eräältä opettajaltaan lisänimen: "Rascal". Mills oli tuohon aikaan pahantekijä. Hän mm. tappeli opettajien kanssa ja varasteli autoja. Viidennessä koulussa Poplarin -kaupunginosassa sijaitsevassa Langdon Park secondary school hän kiinnostui musiikista. Hänen musiikinopettajansa herra Smith opetti häntä tekemään musiikkia tietokoneella. Millsin äiti oli myös iloinen poikansa puolesta ja osti tälle omat musiikki- ja nauhoituslaitteet.
Ura.
Opittuaan ammatti DJ:ksi Mills nauhoitti ensimmäisen "I Luv U" -nimisen singlensä. Voitettuaan "best newcomer MC" -palkinnon hän uudelleen nauhoitti kyseisen singlensä ja julkaisi sen julkisesti. Nyt Mills on julkaissut neljä studioalbumia: "Boy in da Corner", "Showtime", "Maths + English" ja "Tongue N' Cheek"
Sully Erna

Salvatore Paul ”Sully” Erna (s. 7. helmikuuta 1968 Lawrence, Massachusetts) on metalliyhtye Godsmackin laulaja ja laulujentekijä. Hän soittaa myös kitaraa ja rumpuja sekä albumeilla että livenä. Vuonna 2006 hänet äänestettiin 50 parhaan metallilaulajan joukkoon sijalle 47.
Elämäkerta.
Nuoruus.
Erna alkoi soittaa rumpuja kolmivuotiaana. Hänen isänsä, Paul Erna, soitti trumpettia ja harjoitteli kellarissa, missä pojalla oli tapana nukkua tyhjässä kitarakotelossa. Hänen isoisänsä isä oli tunnettu sisilialainen säveltäjä. 11-vuotiaana Erna huomasi, että hänestä oli helpompaa oppia soittamaan kuunnellen musiikkia kuin suoraan paperilta. Hän päätti lopettaa oppituntinsa ja istui kotona harjoitellen Aerosmithin, Led Zeppelinin ja Motörheadin levyjen avulla.
Ura muusikkona.
Vuonna 1993 Erna sai ensimmäisen levysopimuksensa yhdessä Strip Mind -nimisen yhtyeen kanssa. Heidän esikoisalbuminsa "What’s in Your Mouth" myi alle 50 000 kappaletta ja yhtye hajosi pian levytyksen jälkeen. Tämän jälkeen Erna kuului myös yhtyeisiin Meliah Rage ja The Fighting Cocks ennen kuin päätti perustaa uuden yhtyeen, jossa toimisi itse laulajana. Tämän idean pohjalta kehittyi metalliyhtye Godsmack. Yhtyeen konserteissa Erna soittaa myös välillä kitaraa, bongoja sekä rumpuja ja tavallisesti käy yhtyeen rumpalin Shannon Larkinin kanssa rumpukamppailun, josta on tullut konserttien kohokohta. Hän on myös taitava huuliharpun soittaja, mikä käy ilmi Godsmackin kappaleella ”Shine Down”.
Erna on myös pyrkinyt auttamaan paikallisia musiikkipiirejä. Huhtikuussa 2005 hän osallistui New Hampshiren bändien taistoon, jossa voittaja sai mahdollisuuden nauhoittaa demon Ernan studiossa Kaliforniassa.
Dustin Byfuglien

Dustin Ray Byfuglien (s. 27. maaliskuuta 1985 Minneapolis, Minnesota) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja Stanley Cup -voittaja. Byfuglien oli pelipaikaltaan puolustaja, mutta hän on pelannut urallaan myös hyökkääjänä. Byfuglien oli yksi NHL:n painavimmista pelaajista. Hän on nykyään ammattilaiskalastaja ja hän osallistuu kalastuskilpailuihin.
Ura.
Kaudet 2002–2005 Byfuglien pelasi WHL-juniorisarjassa Brandon Wheat Kingsissä ja Prince George Cougarsissa. Chicago Blackhawks varasi puolustajana junioriaikoinaan pelanneen Byfuglienin .
Byfuglien siirtyi Chicagon organisaatioon kaudeksi , mutta pelasi pääosin Chicagon farmijoukkue Norfolk Admiralsissa. Hän pelasi Norfolkissa suurimman osan kahdesta ensimmäisestä kaudestaan. Byfuglien valittiin keväällä 2007 AHL:n kakkostähdistökentälliseen.
Kaudella Byfuglien pääsi Chicagon vakiokokoonpanoon ja oli Chicagon viidenneksi paras pistemies. Chicagossa Byfuglien siirrettiin pelaamaan hyökkääjän paikalle, ja hänestä kehittyi yksi NHL:n vahvimmista voimahyökkääjistä. Kausi päättyi Chicagon Stanley Cup -juhliin, kun joukkue voitti Philadelphia Flyersin finaaleissa. Byfuglien teki pudotuspeleissä 11 maalia 22 ottelussa. Hänen maaleistaan peräti viisi oli ottelun voittomaaleja.
Hyvistä pudotuspeleistä huolimatta Chicago kauppasi Byfuglienin kauden jälkeen. Chicagon pelaajabudjetti oli nousemassa liian suureksi kaudelle , ja se oli ylittämässä NHL:n määrittelemää palkkakattoa. Byfuglien kaupattiin Atlanta Thrashersiin kesäkuussa 2010. Byfuglienin lisäksi kaupassa Atlantaan siirtyivät Brent Sopel, Ben Eager ja Akim Aliu. Chicago sai kaupassa Marty Reasonerin, Jeremy Morinin, Joey Crabbin ja ensimmäisen sekä toisen kierroksen varausvuoron .
Kauden 2010–2011 aikana Atlanta Thrashers ja Byfuglien solmivat viiden vuoden jatkosopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 26 miljoonaa dollaria. Huhtikuussa 2020 Byfuglien ja Winnipeg Jets purkivat sopimuksensa.
Sebastián Abreu

Washington Sebastián Abreu Gallo eli Sebastián Abreu (s. 17. lokakuuta 1976 Minas, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan yli kahtakymmentä seuraa Amerikassa ja Euroopassa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Abreu aloitti ammattilaisuransa uruguaylaisessa Defensor Sportingissa vuonna 1996. Tämän jälkeen hän on edustanut 17 muuta eri seuraa, suurimmaksi osaksi Meksikossa, jossa hän on pelannut Cruz Azulin riveissä 43 ottelua ja Dorados de Sinaloassa 34 ottelua. Hän on edustanut myös 43 ottelun verran argentiinalaista Lorenzo Almagroa.
Maajoukkueura.
Debyyttinsä Uruguayn maajoukkueessa Abreu teki 17. heinäkuuta 1996 Kiinaa vastaan. Abreu on edustanut Uruguayta myös vuoden 2002 MM-kisoissa.
Brent Seabrook

Brent Seabrook (s. 20. huhtikuuta 1985 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän edusti koko uransa Chicago Blackhawksia ja voitti seuran paidassa Stanley Cupin vuosina 2010, 2013 ja 2015.
Pelaajaura.
Seabrook pelasi WHL-junioriliigaa Lethbridge Hurricanesin joukkueessa ja siirtyi sieltä Medicine Hat Tigersiin. Hän teki 42 pistettä kaudella 2002–2003 ja Chicago Blackhawks varasi Seabrookin vuoden 2003 varaustilaisuudessa. Ensiksi Seabrook pelasi Norfolk Admiralsissa, silloisessa Chicagon AHL-joukkueessa vain kolme ottelua ja hänet nostettiin heti Chicago Blackhawksin riveihin. Hän teki tulokkaana 5 maalia ja 32 pistettä kaudella .
Kaudella Seabrook muodosti pakkiparin Duncan Keithin kanssa. Hän kauden aikana tehot 9+23=32.
Seabrook voitti kaudella Chicagossa Stanley Cupin. Seabrook voitti myös kaudella Stanley Cupin Chicagossa. Hän voitti Stanley Cupin Chicagossa kolmannen kerran .
Seabrook loukkasi lonkkansa joulukuussa 2019 ja joutui leikkaukseen, minkä vuoksi hän ei voinut pelata enää loppu kautena . Leikkauksesta kuntoutuminen kesti kauan ja lopulta maaliskuussa 2021 Seabrook ilmoitti lopettavansa pelaajauransa, sillä hän ei kokenut enää pystyvänsä pelaamaan riittävän hyvällä tasolla.
Kansainväliset ottelut.
Seabrook on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta kaksi kertaa junioreiden MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän teki 3 pistettä Suomessa pidetyissä kisoissa, joissa he olivat hopealla häviten Yhdysvalloille 3–4. Vuonna 2005 Seabrook teki jälleen kolme pistettä ja hän auttoi joukkuettaan kaatamaan Venäjän finaalissa 6–1. Aikuisten kisoissa Seabrook teki debyyttinsä vuonna 2006 Latviassa pidetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Seabrook oli mukana Kanadan jääkiekkomaajoukkueen olympiakultajoukkueessa Vancouverissa 2010.
Livigno

Livigno (lombardiaksi ja ) on kunta Sondrion maakunnassa Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Kunnan pinta-ala on 227 neliökilometriä ja asukkaita siellä on runsaat 6 000. Kunnan asukkaita kutsutaan italiaksi nimellä "livignaschi". 
Maantiede.
Kulkuyhteydet Livignoon ovat kehnot, sillä paikkakunnalle johtaa kolme vuoristotietä ja niistäkin yksi on ainoastaan kesäisin käytössä. Ympärivuotisista teistä toinen tulee Sveitsin puolelta. 
Kuntaan kuuluu Trepallen kylä, joka sijaitsee yli kahden kilometrin korkeudessa ja on näin ollen korkeimmalla sijaitseva pysyvästi asutettu taajama Euroopan alueella.
Talous.
Livigno on ollut 1500-luvulta saakka verovapaa alue, sillä aikaisemmin paikkakunnalle pääsi talviaikaan vain Sveitsin kautta. Verovapaudella pyrittiin tukemaan alueen elinkeinoja ja pitämään Livigno asutettuna. Livigno on nykyisin suosittu ostosmatkailukohde, sillä siellä myydään esimerkiksi edullisia juomia. 
Livigno on myös hiihtomatkakohde, mutta siellä hiihtokausi kestää vain marraskuusta toukokuuhun. Tavallisesti kausi on Alpeilla pitempi.
Väkiluvun kehitys.
Livignon väkiluvun kehitys vuodesta 1861 vuoteen 2009: 
Uskonto.
Livignon suojeluspyhimys on Natività di Maria.
Bollklubben Öja-73

Öja-73, viralliselta nimeltään Bollklubben Öja-73, on jalkapalloseura Kokkolasta. Sen edustusjoukkue pelasi kaudella 2009 Kolmosessa.
Öja-73 perustettiin vuonna 1973, seuran kotikunnan ollessa tuolloin Kaarlela. Seura voitti heti ensimmäisellä kaudellaan V-divisioonan lohkonsa nousten IV-divisioonaan. Se pelasi näillä kahdella sarjatasolla vuoteen 1995 saakka lukuun ottamatta kautta 1985, jonka seura pelasi VI-divisioonassa. 
Öja-73 pelasi ensimmäisen kerran Kolmosessa kaudella 1996. Seura voitti Kolmosen lohkonsa kaudella 2001 nousten Kakkoseen. Seuraavalla kaudella se sijoittui Kakkosen lohkossaan kuudenneksi, mutta putosi kaudella 2003 takaisin Kolmoseen, jossa on siitä lähtien pelannut. 
Öja-73:n kakkosjoukkue aloitti toimintansa vuonna 1991. Joukkue on pelannut viitos- ja kuutosdivisioonassa.
Seuralla on myös junioritoimintaa.
Kokkolan Palloseura

Kokkolan Palloseura-62 eli KPS on jalkapalloseura Kokkolasta. 
Kokkolan Palloseura perustettiin vuonna 1962. Seuran edustusjoukkue pelasi ensimmäisen kautensa 1963 nousten heti aluesarjasta maakuntasarjaan. Vuosina 1966–1969 KPS pelasi Suomisarjassa, jonka jälkeen kuusi kautta II-divisioonassa. Kausilla 1976–1979 seura pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, I-divisioonassa. Pelattuaan seuraavat kaksi kautta II-divisioonassa se palasi vielä kesäksi 1982 ykkösdivisioonaan. Tämän jälkeen joukkue pelasi Kakkosessa ja Kolmosessa. Viimeisen kautensa KPS:n miesten edustusjoukkue pelasi Kolmosessa 2005. Tämän jälkeen sarjapaikka luovutettiin Kokkolan Palloveikoille ja edelleen FC Kipparit seuralle, joka lopetti toimintansa myöhemmin.
KPS:n miesten joukkue perustettiin uudelleen 2011.Seuralla on myös junioritoimintaa.
KPS:n naisten joukkue pelasi kaudella 2011 II-divisioonassa. Seuralla on runsaasti kasvatteja, jotka ovat jossakin vaiheessa pelanneet A- tai nuorten maajoukkueissa.
Gaea Booking and Records

Gaea Booking &amp; Records on tamperelainen indielevy-yhtiö ja ohjelmatoimisto, joka on osa vuonna 2005 perustettua Gaea Oy:tä. Gaea Booking aloitti toimintansa vuonna 2005 keskittyen ohjelmatuotantoon ja artistipromootioon. Vuonna 2007 toimintaa laajennettiin ja rinnalle perustettiin Gaea Records, jonka alla toimii julkaisu- ja kustannustoiminta.
Vuonna 2019 GAEA:n emoyhtiö Exogenic Oy Ab myi yhtiön master katalogin Playground Music Scandinavia AB:lle ja kustannuskatalogin Zen Master Publishing &amp; Records Oy:lle. Yhtiön toiminta on loppunut.
Gaea Records on nouseva indielevy-yhtiö, joka on ollut ehdolla vuoden indielevy-yhtiöksi ja vuoden kykyjen löytäjäksi Musiikki &amp; Media -messuilla lokakuussa 2008. Musiikki &amp; Media on musiikkialan ammattilaisten suurin ja tärkein tapahtuma Suomessa.
Levy-yhtiölle levyttävät muiden muassa Jesse, Pintandwefall ja I Was a Teenage Satan Worshipper.
State of Play

State of Play on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut poliittinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Kevin Macdonald. Elokuva perustuu samannimiseen kuusiosaiseen brittiläiseen televisiosarjaan, jonka BBC One esitti ensimmäisen kerran vuonna 2003. 
Elokuvassa aiemmin läheisiä ystäviä olleet kongressiedustaja ja tutkiva journalisti kohtaavat murhatutkimuksen merkeissä.
Masato Uchishiba

Masato Uchishiba (, s. 17. kesäkuuta 1978 Kōshi, Kumamoton prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, kaksinkertainen olympiavoittaja.
Uchishiba voitti Pekingin universiadeissa 2001 kultaa 60 kg:n sarjassa. Aasian kisoissa Busanissa 2002 hän sai samassa sarjassa pronssia. Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa 2004 hän sijoittui alle 66-kiloisissa viidenneksi. 
Uchishiba voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa 66 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Jozef Krnáčin. Kairon MM-kilpailuissa 2005 hän sai samassa painoluokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian João Derlylle. Vuonna 2007 hän oli voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti toistamiseen olympiakultaa 66-kiloisissa. Loppuottelussa hän kukisti ranskalaisen Benjamin Darbelet'n.
Uchishiba on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa kolme voittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Lisäksi hän on voittanut yhden Grand Slam -kilpailun. Japanin mestaruuskilpailuissa hänellä on viisi kultaa ja neljä pronssia.
Kenji Itō

 
Kenji Itō () on japanilainen pelimusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan Squaren kehittämien "Seiken densetsu" ja "SaGa"-roolipelisarjojen musiikista. 
Ura.
Itō aloitti pianon soiton 4-vuotiaana. Opintojen päätyttyä hän päätti opettajansa kehotuksesta ryhtyä videopelisäveltäjäksi, ja vuodesta 1990 lähtien hän alkoi työskennellä Squarella. Ensimmäisiä hänen säveltämiään pelejä olivat "" ja "Mystic Quest". Hän vastasi myös kaikkien Super Famicomille kehitettyjen "SaGa"-pelien ("Romancing SaGa", "Romancing SaGa 2" ja "Romancing SaGa 3") sekä PlayStationille julkaistun "SaGa Frontierin" musiikista.
Itō lähti Squarelta vuonna 2001 mutta on siitä huolimatta jatkanut työskentelyä Square Enixin pelien parissa, esimerkkeinä "Children of Mana" ja "Seiken densetsu 4".
Choi Min-Ho

Choi Min-Ho (s. 18. elokuuta 1980 Gimcheon, Gyeongsangbuk-do, Korean tasavalta) on eteläkorealainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Choi saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia 60 kg:n sarjassa Calissa 1998. Palma de Mallorcan universiadeissa 1999 hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa. Aasian-mestaruuskilpailuissa Ulaanbaatarissa 2001 hän oli 60-kiloisissa niin ikään toinen hävittyään loppuottelussa iranilaiselle Masoud Haji Akhound Zadelle. Pekingin universiadeissa 2001 hän oli samassa painoluokassa kolmas.
Choi saavutti Busanin Aasian kisoissa 2002 pronssia alle 60-kiloisissa. Osakan MM-kilpailuissa 2003 hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa britti Craig Fallonin. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sai 60-kiloisissa pronssia. Vuonna 2007 hän sijoittui samassa painoluokassa kolmanneksi Rio de Janeiron MM-kilpailuissa ja Kuwait Cityssä pidetyissä Aasian-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän kuului kolmanneksi sijoittuneeseen Etelä-Korean joukkueeseen MM-joukkuekilpailussa Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti kultaa 60 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa itävaltalaisen Ludwig Paischerin. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Kantonin Aasian kisoissa 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa Taškentissa 2012 hän sai 66-kiloisissa hopeaa.
Choi on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, yhden kakkossijan ja kolme kolmossijaa. Masters-, Grand Slam- tai Grand Prix -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas.
Hiroki Kikuta

 
Hiroki Kikuta (, s. 29. elokuuta 1962) on japanilainen videopelimusiikin säveltäjä ja pelisuunnittelija. Hänen huomattavimpiin sävellystöihinsä lukeutuvat "Secret of Mana" ja sen jatko-osa "Seiken densetsu 3". 
Ura.
Kikuta valmistui Kansain yliopistosta ja meni vuonna 1991 Squaren palvelukseen. Tuotettuaan äänitehosteita ensimmäiselle "Romancing SaGa" -pelille hän sävelsi musiikistaan kehutun "Secret of Manan" (Japanissa "Seiken densetsu 2"), jota seurasi toinen Super Famicomille julkaistu "Seiken densetsu" -peli, "Seiken densetsu 3". Squarella Kikuta sävelsi myös PlayStationille kehitetyn "Soukaigin" musiikin, minkä jälkeen hän lopetti yhtiössä ja perusti oman Sacnoth-nimisen pelikehitysyrityksen. Kikuta toimi käsikirjoittajana ja säveltäjänä yhtiönsä tuottamassa "Koudelka"-kauhupelissä. "Koudelkan" julkaisun jälkeen hän lopetti Sacnothin palveluksessa ja perusti Nostriliana tunnetun yhtiön.
Kikutalla oli mukana useissa tehtävissä Square Enixin kiinalaisen MMORPG:n "Bukyo" kehityksessä, mutta peliä ei kuitenkaan julkaistu. Myöhemmin hän sävelsi Kenji Itōn kanssa toisen saman lajityypin pelin, vuonna 2007 julkaistun "Concerto Gaten".
Tzvi Avni

Tzvi Avni (; s. 2. syyskuuta 1927 Saarbrücken) on saksalaissyntyinen säveltäjä. Hän on asunut lapsuudestaan saakka Israelissa, koska joutui jättämään Saarlandin perheineen vuonna 1935. Hän opiskeli Israelissa sekä Yhdysvalloissa ja sai vuonna 2001 Israel-palkinnon. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa elektronista musiikkia, kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia. 
Avni on sävellystyönsä ohella opettanut Jerusalemin tanssin ja musiikin Rubin-akatemiassa.
Ole Bischof

Ole Bischof (s. 27. elokuuta 1979 Reutlingen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen judoka, lajin olympiavoittaja. Hän on kilpaillut 81 kg:n painoluokassa vuodesta 2001 lähtien.
Bischof sai pronssia Jejun universiadeissa 2003. Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Kreikan Ilias Iliadisille. Rotterdamin EM-kilpailuissa 2005 hän voitti 81-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Boris Novotnýn. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sijoittui viidenneksi.
Bischof voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 kukistettuaan 81 kg:n loppuottelussa eteläkorealaisen Kim Jae-Bumin. Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden Rotterdamin MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui niin ikään kolmanneksi.
Lontoossa 2012 Bischof sijoittui hopealle. Hän hävisi finaalissa Kimille, jonka oli neljä vuotta aiemmin voittanut Pekingissä.
Bischof on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa viisi turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Saksan mestaruuskilpailuissa hänellä on aikuisten sarjassa kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi.
Dyer Island

Dyer Island on saari Etelä-Afrikassa lähellä Gansbaain kaupunkia. Saari on saanut nimensä 1800-luvulla siellä asuneelta guanonkerääjältä.
Eläimistö.
Dyer Islend on valkohain vankimpia elinalueita. Saarella asuu pesiviä afrikanpingviinejä, kapinmerimetsoja ja kapinsuulia sekä noin 50 000 eteläafrikkalaista turkishyljettä. Toisinaan siellä tapaa valaita ja delfiinejä. Alue on sukeltajien suosiossa.
Koivula ja tähdet

Koivula ja tähdet on suomalainen viihteellinen keskusteluohjelma, joka valmistui ja esitettiin keväällä 2000. Ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla ja sen juontajina toimivat Pertti Koivula sekä Jope Ruonansuu.
Ohjelmassa vieraili julkisuuden henkilöitä, joita Koivula ja Ruonansuu haastattelivat. Jarkko Tamminen esiintyi monessa jaksossa. Juontaja Ruonansuu esitti ohjelmassa myös imitaatioita sisältäviä sketsejä ja lauluesityksiä.
Kaija Kärkisen &amp; Ile Kallion esittämä kappale "Aikaan oikeaan" oli ohjelman tunnusmusiikkina. Ohjelman orkesterina toimi Kaartin Combo johtajanaan Raine Ampuja.
Luolaleijona

Luolaleijona ("Panthera spelaea") on sukupuuttoon kuollut kissaeläin, joka eli Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa pleistoseenilla. Luolaleijona on joskus luokiteltu leijonan tai jopa tiikerin alalajiksi, mutta muun muassa geenitutkimukset tukevat luolaleijonan luokittelua omaksi lajikseen.
Piirteet.
Luolaleijona tunnetaan paitsi fossiileista, myös esihistoriallisten ihmisten luolamaalauksista. Niistä on päätelty luolaleijonan olleen anatomisesti muutoin samanlainen kuin nykyiset leijonat, mutta kasvattaneen talveksi paksun, valkoisen talviturkin. Uroksella ei myöskään ollut samanlaista harjaa kuin nykyleijonilla. Kokoa luolaleijonalta löytyi nykyisiä afrikkalaisia ja aasialaisia leijonia enemmän; pituutta sillä oli häntineen yli neljä metriä, säkäkorkeutta jopa 1,5 metriä ja painoa jopa 500 kg. Luolaleijonalla oli pitemmät jalat kuin nykyleijonalla, joten koostaan huolimatta se todennäköisesti oli liikkeissään yhtä sulava, nopea ja äänetön kuin nykyleijonat.
Luolaleijonan saaliita olivat muut samalla alueella eläneet suuret eläimet, kuten hirvet, antiloopit, visentit, peurat, hevoset, villisiat, norsun, sarvikuonon ja mammutin poikaset ja toisinaan myös ihmiset. Luolista löytyneiden jäännösten perusteella on päätelty, että luolaleijonat ovat joskus saattaneet yrittää syödä talvehtivia luolakarhuja, mutta ne olivat ilmeisesti kuolleet yrittäessään. Luolaleijonan uskotaan luottaneen saalistaessaan kestävyyteen eikä yllätykseen ja nopeuteen kuten nykyisten leijonien.
Jäätyneitä, hyväkuntoisia luolaleijonan poikasia löytyi Jakutiasta vuonna 2015.
Sukupuutto.
Luolaleijona hävisi laajoilta alueilta ennen mammuttia viime jääkauden lopussa. Radiohiiliajoitusten mukaan luolaleijona hävisi Siperiasta Böllingin lämpenemisen alussa noin 14 600 vuotta sitten. Alaskassa saattoi elää silti luolaleijonia vielä 13 300 vuotta sitten. Euroopassa luolaleijona saattoi paikallisesti selvitä holoseenin alkuun poikkeustapauksissa.
Nelonen (jalkapallo)

Nelonen on Suomen jalkapalloilun kuudenneksi korkein sarjataso. Sitä pelataan Palloliiton piirien järjestämissä sarjoissa. Sarjasta voi nousta Kolmoseen ja pudota Vitoseen. Peliaika on 2 x 45 min ja joukkueilla on käytössä 7 vaihtoa. 
Joukkueet kaudella 2022.
Eteläinen.
Lohko 1.
2022
Lohko 2.
2022
Lohko 3.
2022
Lohko 4.
2022
Itäinen.
Lohko A.
2022
Lohko B.
2022
Lohko C.
2022
Läntinen.
Lohko A.
2022
Lohko B.
2022
Vaasa C1.
2022
Lohko C2.
2022
Pohjoinen.
2022
Riihimäen Uimaseura

Riihimäen Uimaseura on vuonna 1963 perustettu riihimäkeläinen urheiluseura. 
Seuran tarkoituksena on uimataidon, uintiharrastuksen ja vesiliikunnan edistäminen. Se järjestää jäsenilleen uimaopetusta, kunto- ja terveysliikuntaa, kilpaurheiluun tähtäävää valmennustoimintaa sekä uintikilpailuja. Toiminta tähtää pitkäaikaiseen ja mielekkääseen harrastamiseen seurassa.
Design Factory

Aalto Design Factory on syyskuussa 2008 aloitettu Aalto-yliopiston hanke, jonka tarkoituksena on toimiatuotekehityksen tutkimus- ja oppimisympäristönä. Aalto Design Factory pyrkii edistämääntieteidenvälistä jaongelmalähtöistä oppimiskulttuuria yhdistäen opiskelijat, opettajat, tutkijat ja teollisuuden. Yli 3 000 neliömetrin tiloissa toimii yliopiston kursseja, tutkimusryhmiä ja -projekteja,startup-yrityksiä sekä sponsoriyrityksiä. Aalto Design Factoryn arkkitehtuuri ja toimintamuodot on suunniteltu tukemaan opiskelijoiden, tutkijoiden ja yritysten välistä yhteistyötä. 
Aalto Design Factoryn johtajana toimii tohtori Tua Björklund . 
Maailman ensimmäinen Design Factory toimii Aalto-yliopistossa. Myöhemmin Design Factory -konsepti on levinnyt jokaiseen maanosaan, ja tällä hetkellä Design Factoreita on yhteensä 39. Eri Design Factorien verkostosta ja yhteystyöstä vastaa Design Factory Global Network . Design Factory Global Network -verkoston jäsenet toimivat saman filosofian ja periaatteiden mukaisesti ja tarjoavat paikallisyhteisölleen DF-ympäristön. Tavoitteena on olla edelläkävijä kansainvälisessä yliopistoyhteistyössä yli akateemisten rajojen. 
Suomen toinen Design Factory, HAMK Design Factory, perustettiin syksyllä 2019 ja viralliset avajaiset pidettiin elokuussa 2019 Hämeen ammattikorkeakoululla. 
Kurssit.
Design Factory tarjoaa sekä kandidaatti-, maisteri-, että tohtorivaiheen opiskelijoille lukuisia kursseja. Pääpaino on kuitenkin kandi- sekä maisterivaiheen opiskelijoille suunnatuissa kursseissa, joita Design Factorylla on n. 40 per vuosi. Design Factory toimii kotina kandidaattitason Aaltonaut-sivuaineelle sekä kaikille Aallon opiskelijoille avoimelle monitieteiselle tuotekehityksen maisteritason sivuaineelle. Lisäksi se isännöi konetekniikan tuotekehityksen pääainetta ja tarjoaa monia kursseja eri puolilla Aaltoa.
Suurin osa kurssien aiheista pohjautuu Design Factoryn perustamisesta asti läsnä olleisiin teemoihin, kuten poikkitieteellisyyteen ja ongelmalähtöiseen oppimiskulttuuriin. Jokaine kurssi käsittelee omasta näkökulmastaan tuotekehityksen, kestävän kehityksen, innovaatioiden ja prototypoinnin teemoja. Kurssien fyysistä toteutusta varten Design Factory tarjoaa laajat pajatilansa opiskelijoiden käyttöön ilmaiseksi prototyyppien ja muiden kurssitöiden toteutusta varten.
ObsCure II

Obscure II (Pohjois-Amerikassa ObsCure: The Aftermath) on Hydravision Entertainmentin kehittämä ja Playlogic Entertainementin vuonna 2007 julkaisema selviytymiskauhupeli, joka on jatko-osa vuoden 2004 pelille "ObsCure". Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, Wiille ja PlayStation Portablelle.
__notoc__
Tarina.
Asetelma.
Kaksi vuotta aikaisemmin ryhmä teini-ikäisiä opiskelijoita jäi vangiksi Leafmore High -kouluun, jossa mielipuolen rehtorin vapauttamat hirviöt ryhtyivät ajamaan heitä takaa. Vain osa nuorista selviytyi kammottavasta yöstä. Nyt eloonjääneet ovat toipuneet tapahtumista ja siirtyneet Fallcreekin yliopistoon.
Juoni.
Fallcreekin yliopistossa tapahtuu jotakin outoa: kaikkialle ympäri yliopiston aluetta on yllättäen ilmestynyt outoja mustia kukkia. Kun kukkia tutkitaan luokassa, niistä levittyy vaarallista ainetta, joka aiheuttaa outoja mutta aidontuntuisia unia. Kourallinen opiskelijoita saa selville, että kukkien salaisuus on hurjempi kuin kukaan olisi odottanut. Kun kukkien siemenet alkavat itää, pahat unet muuttuvat kammottavaksi todellisuudeksi.
Kenny tappaa Mein pelin keskikohdassa. Myöhemmin sairaalassa hän muuttuu hirviöksi, jolla on jättimäiset kädet. Sen jälkeen hän raiskaa Amyn. Pelin lopussa Corey ampuu itsensä, koska kaikkein tärkeintä hänelle oli Mei. Friedmanin poika tappaa Svenin. Lihava hirviö tappaa Junin.
Markku Kumpulampi

Markku Tapani Kumpulampi (s. 21. toukokuuta 1939 Jämsänkoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Kumpulampi edusti urallaan Valkeakosken Hakaa, Upon Palloa ja Lahden Reipasta. Kumpulampi nousi Hakan edustusjoukkueeseen 1956. Hän pelasi Valkeakoskella kahdeksan vuotta ja voitti Suomen mestaruuden kahdesti vuosina 1960 ja 1962 sekä Suomen Cupin kahdesti vuosina 1960 ja 1963. Kumpulampi siirtyi lahtelaiseen Upon Palloon 1964 ja pelasi seurassa viisi kautta, joista kaksi 1. divisioonassa. Uransa kaksi viimeistä vuotta hän pelasi Lahden Reippaassa, jossa hän päätti uransa mestaruuteen 1970. Kumpulampi pelasi uransa aikana 217 pääsarjaottelua, joissa hän teki 85 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalintekijätilastossa sijalla 39.
Kumpulampi pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1957–1967 19 A-maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Markku Kumpulammen isä oli 1930-luvulla kansallisesti menestynyt pikajuoksija Arvo Kumpulampi. Myös hänen nuorempi veljensä Kari Kumpulampi pelasi pääsarjatasolla jalkapalloa Valkeakosken Hakassa.
Luontokuvaus

Luontokuvaus on valo- tai videokuvausta, jossa kuvattavana kohteena on luonto. 
Luontoa on kuvattu 1800-luvun loppupuolelta alkaen. Yleisempää luontovalokuvauksesta tuli 1960–1970-luvuilla, jolloin tekniikka kehittyi. Samaan aikaan osa kuvaajista alkoi ammattilaistua.
Toinen luontokuvauksen nousukausi tapahtui 2000-luvun alussa digikameroiden yleistyttyä.
Vuonna 2020 Suomessa on noin 3 000 johonkin luontovalokuvausyhdistykseen kuuluvaa harrastajaa. Suurempi joukko toimii luontokuvausryhmissä, joissa keskustellaan luontokuvauksesta, neuvotaan sekä annetaan lajintunnistusapua ja vinkkejä. Suosituimmissa ryhmissä on yli 30 tuhatta jäsentä.
Luontokuvaus Suomessa.
Ensimmäisenä suomalaisena luontokuvaajana voidaan pitää Yrjö Kokkoa (1950-luku), jonka kuvat ja kirjoitukset ovat inspiroineet Eero Murtomäkeä (1960–1970-luvut) ja Hannu Hautalaa (1970–1980). Kokon ja Murtomäen kirjat ovat viitoittaneet suuntaa Hannu Hautalalle, joka puolestaan on ollut suuri esikuva monelle suomalaiselle luontovalokuvaajalle. Suomalaisen luontovalokuvauksen uranuurtaja Hannu Hautala aloitti teoksellaan "Kololinnut ja muut pökkelöpesijät" (1978) luontovalokuvauksen nousukauden Suomessa. Hautalan esimerkin innoittamana tuhannet suomalaiset luontoharrastajat saivat kuviaan julkaistuksi. Muita tunnettuja suomalaisia luontokuvaajia ovat esimerkiksi Jorma Luhta ja Mika Honkalinna.
Suomen Luonnonvalokuvaajat.
Suomen Luonnonvalokuvaajat SLV ry on vuonna 1977 perustettu Suomessa toimiva luontokuvaajien yhdistys, jonka tarkoituksena on valvoa luontokuvaajien etuja, sekä edistää suomalaista luonnonvalokuvausta. Se on Suomen suurin luontokuvausyhdistys. Tarkoituksena on, että yhdistys antaisi mahdollisimman monipuolisen kuvan suomalaisesta luonnosta ja sen muutoksista, sekä edistäisi ympäristösuojelua. Yhdistyksessä on yli 3 000 jäsentä. 
Suomen Luonnonvalokuvaajat ry järjestää vuosittain Vuoden Luontokuva -kilpailun, jossa yksi Suomessa edellisen kahden vuoden aikana otettu kuva valitaan vuoden parhaimmaksi. Tapahtuma on järjestetty jo vuosikaudet lokakuussa Finlandia-talossa Helsingissä. Kilpailu on Pohjoismaiden suurin luontokuvakilpailu.
Domenico Trezzini

Domenico Andrea Trezzini (); (n. 1670 Astano, Ticino, Sveitsi – 2. maaliskuuta 1734 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli sveitsiläissyntyinen, Venäjällä toiminut arkkitehti.
Domenico Trezzini työskenteli Venäjällä vuodesta 1703 lähtien. Hänen suunnitelmiensa mukaan perustettiin Kronstadt ja Aleksanteri Nevskin luostari sekä aloitettiin vuonna 1706 Pietari-Paavalin linnoituksen uudistustyöt. Trezzinin suunnittelemia rakennuksia ovat Pietari I:n kesäpalatsi Kesäpuistossa, Pietari-Paavalin katedraali ja Kahdentoista kollegion rakennus (nykyinen Pietarin yliopiston päärakennus). Hän laati myös mallipiirustuksia eri yhteiskuntaluokkien asuintaloja varten.
Trezzinin suunnittelemat rakennukset edustavat varhaista venäläistä barokkia. Niille on ominaista selkeys, koristelun vaatimattomuus ja klassististen elementtien yhdistäminen barokin piirteisiin.
Christopher Doyle

Christopher Doyle (s. 2. toukokuuta 1952 Sydney, Australia) on australialainen elokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti yhteistyöstään ohjaaja Wong Kar-wain kanssa. Hän on voittanut muun muassa teknisen pääpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2000 ja parhaan kuvauksen palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1994. Hongkongin elokuvajuhlilla hän on voittanut parhaan kuvauksen palkinnon peräti kuusi kertaa.
Kuvauksen lisäksi Doyle on toiminut myös ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Vahakorennot

Vahakorennot (Coniopterygidae) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti yhdeksän sukua ja niissä yhteensä noin 450 lajia. Ryhmä tunnetaan fossiiliaineistosta myöhäiseltä jurakaudelta lähtien.
Vahakorennot eivät juuri muistuta muita verkkosiipisiä. Ne ovat kooltaan hyvin pieniä: vartalon pituus on 2,5–5 mm. Siipisuonitus on varsin harva ja koko eläin on kauttaaltaan vahamaisten suomujen peittämä. Joidenkin lajien takasiivet ovat huomattavasti etusiipiä pienemmät ja muutamien lajien naaraat ovat kokonaan siivettömiä. Eläinten yleisvaikutelma onkin lähempänä jauhiaisia kuin tyypillistä verkkosiipistä. Vahakorennoilla on kuitenkin huomattavasti pitemmät jalat ja tuntosarvet. Vahakorennot elävät enimmäkseen puissa. Aikuiset yksilöt lentävät hitaasti lehtien seassa ja saalistavat erityisesti jauhiaisia, mutta myös kirvoja ja punkkeja. Myös toukat ovat petoja.
Muiden verkkosiipisten tapaan vahakorennot ovat liikkeellä pääasiassa aamu- ja iltahämärän aikaan ja valo vetää niitää puoleensa.
Lajit Suomessa.
Suomesta on toistaiseksi tavattu kahdeksan vahakorentolajia. Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin 2010 mukaan mikään laji ei ole uhanalainen
Juri Tynjanov

Juri Nikolajevitš Tynjanov (; 18. lokakuuta 1894 nykyinen Rēzekne, Latvia – 20. joulukuuta 1943 Moskova) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Juri Tynjanov syntyi juutalaiseen lääkäriperheeseen. Vuosina 1904–1912 hän opiskeli Pihkovan kymnaasissa ja vuosina 1912–1919 Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Yliopistosta valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja Kominternin kääntäjänä. Vuodesta 1920 hän toimi OPOJaZ-kirjallisuudentutkimusseuran sihteerinä. Vuosina 1921–1930 Tynjanov työskenteli taidehistorian instituutin professorina. Hän oli yksi formalistisen koulukunnan huomattavimpia edustajia.
Tynjanov alkoi kirjoittaa kaunokirjallisuutta 1920-luvun puolivälissä. Hänen ensimmäinen historiallinen romaaninsa "Küchlja" ("Kjuhlja", 1925) kertoo Siperiaan karkotetusta dekabristirunoilijasta Wilhelm Küchelbeckerista. Romaanin "Smert Vazir-Muhtara" (”Vazir-Muhtarin kuolema”, 1927–28) teemana on Teheranissa vuonna 1829 surmansa saaneen diplomaatin ja kirjailijan Aleksandr Gribojedovin kohtalo. Keskeneräiseksi jäänyt romaani "Nuori Puškin" ("Puškin", 1935–43) kuvaa runoilija Aleksandr Puškinin lapsuus- ja nuoruusvuosia. Tynjanovin pienproosasta tunnetaan parhaiten satiirinen novelli "Aliluutnantti Taas" ("Podporutšik Kiže", 1928).
Vuonna 1934 Tynjanov valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi. Vuonna 1939 hänet palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Toisen maailmansodan aikana hänet evakuoitiin sairaana Leningradista ensin Jaroslavliin ja sitten Permiin. Viimeiset elinkuukautensa hän vietti Kremlin sairaalassa. Kirjailija on haudattu Moskovaan Vagankovin hautausmaalle.
Kirjailija Arkadi Belinkov sovelsi kehittämäänsä romaanimallia Tynjanovin elämään ja tuotantoon.
Riot!

Riot! on Paramore-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 12. kesäkuuta 2007. Albumi nauhoitettiin New Jerseyssä tammi–huhtikuussa 2007. Levy on myynyt Yhdysvalloissa platinaa eli yli miljoona kappaletta.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 26.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2002

Vuoden 2002 koripallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvalloissa, Indianapolisissa 29. elokuuta - 8. syyskuuta 2002. Kisat olivat järjestyksessään 14. Turnauksen voitti Jugoslavia. Saksan joukkueen valmentajana toimi suomalainen Henrik Dettmann.
Areenat.
Pelit pelattiin kahdella areenalla. Conseco Fieldhouse isännoi välierät, loppuottelun sekä pronssipelin. Muutoin areenat isännöivät vuorotellen.
Alkulohkot.
Lohkojen kolme parasta pääsivät jatkolohkoihin. Viimeiseksi sijoittunut joutui sijoituspeleihin. Pelit pelattiin 29. elokuuta-31. elokuuta.
Jatkolohkot.
A-, B- ja E-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi sekä C-, D-, ja F-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi. Jatkolohkojen neljä parasta pääsivät pudotuspeleihin. Pelit pelattiin 2. syyskuuta - 4. syyskuuta.
Christine Schaffner

Christine Schaffner (s. 3. helmikuuta 1979) on sveitsiläinen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa OLV Hindelbank/UBOLia.
Schaffner voitti Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 keskimatkalta hopeaa. Seuraavana vuonna Joensuussa hän voitti pitkältä matkalta MM-kultaa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän voitti pitkältä matkalta pronssia. Toisen MM-kultansa hän voitti pitkältä matkalta Ostródan MM-kilpailuissa 2008. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa pitkältä matkalta, hopeaa viestistä ja pronssia keskimatkalta. Montalegressa 2010 hän voitti neljännen pitkän matkan maailmanmestaruuden ja sprintin MM-hopeaa. Lisäksi Schaffner on voittanut kaksi EM-kultaa, kaksi EM-hopeaa ja kaksi EM-pronssia.
Ahmaskosken silta

Ahmaskosken silta eli Ahmaskosken riippusilta on Utajärvellä sijaitseva puinen riippusilta. Sen rakennutti Oulujoki Oy vuonna 1957 paikalle, jossa oli ennen voimalaitoksia Oulujoen Ahmaskoski.
Silta suljettiin vuonna 2013 huonon kunnon takia. Osan kansilankuista havaittiin olevan poikki ja osa oli niin lahonneita, että ne olivat katkeamisvaarassa. Tehdyssä kuntotutkimuksessa ainoiksi käyttökelpoisiksi osiksi osoittautuivat tukitornit, jotka nekin vaativat kunnostuksen tai uusimisen. Ainakaan vuonna 2014 korjaus-, uusimis- tai purkutöihin ei liene tarkoitus ryhtyä.
Sijainti ja rakenteet.
Silta on noin 100 metriä pitkä ja ylittää joen viistosti koillinen–kaakko-suunnassa valtatie 22:n sillasta nelisensataa metriä ylävirtaan ja joen halkaisevasta Tekosaaresta muutama kymmenen metriä alavirtaan. 
Silta on puurakenteinen, molemmilla rannoilla olevat kannatinpylväät ovat teräksestä. Se on tarkoitettu vain kävelijöille, kansi on tehty lankuista ja kaiteet laudasta. Pylväiden kohdalla sillan korkeus on viitisen metriä, joen keskikohdalla pari metriä matalampi. Siltaa kannattaa molemmin puolin kolme teräsvaijeria ja se on kiinnitetty vaijereilla myös rantakallioihin.
Partenokarpia

Partenokarpia (, kreik. "karpos", suom. "hedelmä") on kasvin hedelmän kehittyminen ilman siemenen muodostumista. Partenokarpia johtuu joko pölytyksen, hedelmöityksen tai siemenaiheen kehittymisen estymisestä.
Mäkiorvokki

Mäkiorvokki ("Viola collina") on pääasiassa Itä- ja Keski-Euroopassa tavattava monivuotinen orvokkikasvi. Mäkiorvokki on Suomessa erittäinen harvinainen kasvilaji ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Ulkonäkö ja koko.
Mäkiorvokki kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Kasvilla ei ole pintarönsyjä. Lehdet ovat tiheäkarvaisia, leveitä ja herttamaisia. Korvakkeet ovat kapeansuikeita, karvaisia ja tiheähampaisia. Tuoksuvat, vaalean sinipunaiset kukat ovat noin 1,5 cm leveitä ja lievästi lanttokärkisiä. Suomessa mäkiorvokki kukkii varhain toukokuussa. Muurahaiset levittävät kasvin siemeniä.
Lähinnä mäkiorvokkia on Suomessa tavattavista orvokkilajeista karvaorvokki ("V. hirta"), jota tavataan joskus koristekasvikarkulaisena. Karvaorvokin kukat eivät kuitenkaan tuoksu ja sen korvakkeet ovat ehyitä ja lähes kaljuja.
Levinneisyys.
Mäkiorvokki on selvästi mantereinen, euraasialainen kasvilaji. Siitä tunnetaan useita paikallisrotuja. Lajin päälevinneisyysalue sijoittuu Itämeren ja Mustanmeren väliselle alueelle. Itä-länsi-suunnassa lajia tavataan Keski-Euroopasta Amurin alueelle saakka Venäjän Kauko-Idässä. Erillisiä lajikeskittymiä löytyy myös Espanjasta ja Belgiasta. Suomesta mäkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta 1950-luvulla. Esiintymiä tunnetaan vain muutamia Etelä-Suomesta, mm. Sysmästä ja Vammalasta.
Elinympäristö.
Suomessa mäkiorvokki kasvaa valoisilla ja lämpimillä moreenirinteillä tai lehtomaisilla mäillä ja kallioiden tyviosilla ja multavilla terasseilla. Muualla mäkiorvokin on todettu olevan kalkinsuosija, mutta Suomessa tätä ei ole havaittu. Mäkiorvokin suurimpia uhkia ovat voimakas metsänkäsittely ja metsien kuusettuminen. Laji on myös heikko kilpailija muun aluskasvillisuuden kanssa.
Minna Canthin katu (Kuopio)

Minna Canthin katu on katu Kuopiossa ruutukaava-alueella. Kadun pituus on noin 1 400 metriä. Kirjailija Minna Canthin mukaan nimetty katu alkaa Sairaalakadulta Valkeisenlammen rannalta ja loppuu Varastokadulle satamaan. Katu risteää 19 kadun kanssa. Kadun varrella on kolme puistoa (Kirkkopuisto, Snelmanninpuisto ja Satamapuisto). Kadulla on kolme liikennevalo-ohjattua risteystä.
Eric Bobo

Eric Bobo (oik. Eric Correa, s. 27. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hän on rap rock -ryhmä Cypress Hillin jäsen. Hän on aiemmin kuulunut Cultura Londres Proyecto - ja Sol Invicto -yhtyeisiin. Bobo on myös soolouralla. Hänen esikoissooloalbuminsa "Meeting of the Minds" julkaistiin 18. marraskuuta 2008. Bobo on esiintynyt myös Beastie Boysin kanssa.
Varhainen elämä.
Ensimmäisen virallisen esiintymisensä Eric teki viiden vuoden iässä isänsä, latin jazz -legenda Willie Bobon kanssa. Willie-isä kuoli Ericin ollessa viidentoista.
Cypress Hill.
Cypress Hill oli ensimmäinen platinaa myynyt latin/hip hop -ryhmä.
Doom WAD

Doom WAD:it ovat tiedostopaketteja videopeleille "Doom" ja "Doom II". Nämä paketit sisältävät Sprite-grafiikat, maailmat, ja muun pelin datan. "WAD" on akronyymi englanninkielisestä lauseesta "Where’s All the Data?". Heti sen julkaisun jälkeen joulukuussa 1993, "Doom" houkutteli suuren määrän pelaajia, jotka loivat heidän omia WAD-modauksiaan sisältäen kenttiä, grafiikoita ja muita tietoja. He näyttelivät myös keskeistä roolia ”modauskulttuurin” synnyssä, joka on nykyisin yleistä ensimmäisen persoonan ammuntapeleille. "Doomille" on tehty tuhansia WAD:eja yksittäisistä kentistä kokonaisiin peleihin. Suurin osa näistä on ladattavissa vapaasti internetistä. Joitain WAD:eja on julkaistu myös kaupallisesti ("Final Doom"), ja joillekin WAD:intekoharrastuksesta tuli reitti uraan kenttäsuunnitelijana.
Ryōsuke Irie

Ryōsuke Irie (, s. 24. tammikuuta 1990 Osaka) on japanilainen uimari, joka on saavuttanut suurimmat menestyksensä selkäuinnissa.
Rooman MM-kilpailuissa 2009 Irie sai 200 metrin selkäuinnissa hopeaa ajalla 1.52,51. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 200 metrin selkäuinnissa toinen ajalla 1.54,11 ja 100 metrin selkäuinnissa kolmas ajalla 52,98. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sijoittui neljänneksi 100 ja 200 metrin selkäuinneissa. Kazanissa 2015 hän oli 200 metrin selkäuinnissa neljäs ja 100 metrin selkäuinnissa kuudes. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi ja 200 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi.
Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Hangzhoussa 2018 hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Irie oli 200 metrin selkäuinnissa viides. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.53,78 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 52,97. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi ja 200 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Irie voitti vuoden 2006 Aasian kisoista Dohasta, kultaa 200 metrin selkäuinnissa. Kantonin Aasian kisoissa 2010 hän voitti mestaruuden 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa. Incheonin Aasian kisoissa 2014 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 50 metrin selkäuinnissa ja sekauintiviestissä. Jakartassa 2018 hän saavutti hopeaa kaikissa kolmessa selkäuinnissa sekä molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.
Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 hän oli kolmas 200 metrin selkäuinnissa. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 hän sai kultaa 100 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Tokion Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 sai hopeaa 100 ja 200 metrin selkäuinneissa sekä molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.
Irie ui toukokuussa 2009 200 metrin selkäuinnin uudeksi maailmanennätysajaksi 1.52,86, mikä alitti entisen, yhdysvaltalaisen Ryan Lochten maailmanennätyksen yli sekunnilla. Hän pitää hallussaan myös 100 metrin selkäuinnin Aasian ennätystä.
Francis Collins

Francis Sellers Collins (s. 14. huhtikuuta 1950) on yhdysvaltalainen lääkäri ja geneetikko. Hän johti NHGRI:tä (National Human Genome Research Institute) vuoteen 2008 ja toimi myös Human Genome Projectin johdossa. Hänen tutkimustyönsä avulla on löydetty erilaisia sairauksia aiheuttavia geenejä, joiden joukossa on Huntingtonin tautia aiheuttava geeni. Collins on Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen ja Presidential Medal of Freedomin saaja.
Collins piti itseään aiemmin ateistina, mutta sittemmin hänestä tuli vakaumuksellinen kristitty. Hän on teistinen evolutionisti eli uskoo evoluution olevan Jumalan ohjaamaa. Hän on puolustanut ”BioLogos”-termillä nimittämäänsä teististä evolutionismia menestysteoksessaan "The Language of God: A Scientist Presents Evidence for Belief" (2006).
Heinäkuussa 2009 presidentti Barack Obama nimitti Collinsin Yhdysvaltain terveysviraston johtoon.
Collins johtaa perustamaansa BioLogos Foundationia, joka pyrkii edistämään uskon ja tieteen välistä sopusointua.