Percy Bysshe Shelley

Percy Bysshe Shelley (/'pɜːsi 'bɪʃ 'ʃeli/) (4. elokuuta 1792 Broadbridge Heath, Sussex, Englanti – 8. heinäkuuta 1822 Lerici, La Spezian maakunta, Sardinian kuningaskunta) oli englantilainen runoilija. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä romantiikan ajan runoilijoista.
Shelley syntyi varakkaaseen aatelissukuun ja opiskeli Oxfordin yliopistossa, josta hänet erotettiin julkaistuaan ateismia puolustavan kirjoituksen "The Necessity of Atheism" (1811). Elinaikanaan Shelley tunnettiin vapauden ja tasa-arvon puolustamisesta sekä uskonnon ja yhteiskunnallisten hierarkioiden vastustamisesta. Shelley avioitui Harriet Westbrooken kanssa, mutta rakastui myöhemmin Mary Godwiniin, kuuluisan naisasianaisen Mary Wollstonecraftin tyttäreen. Pariskunta muutti Sveitsiin ja myöhemmin Italiaan. Shelley kuoli 29-vuotiaana veneonnettomuudessa Italian rannikolla.
Shelleyn tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa runoelma "Alastor, or The Spirit of Solitude" (1815), runo ”Ozymandias” (1818) sekä runodraamat "The Cenci" (1819) ja "Prometheus Unbound" (1820). Hänen tuotannossaan on yhteiskunnallisia teemoja sekä mytologisia ja filosofisia viittauksia. Shelley korosti runoudessa vapautta, yhteyttä luontoon, henkistä kehitystä sekä mielikuvituksen ja runouden voimaa.
Elämä.
Shelley syntyi varakkaaseen aatelissukuun. Perheen päämies oli isoisä sir Bysshe Shelley. Isä, Castle Goringin baronetti sir Timothy Shelley oli Whig-puolueen edustaja parlamentissa. Perheessä oli neljä tytärtä ja kaksi poikaa. 
Percy opiskeli ensin Etonin sisäoppilaitoksessa, jossa häntä kiusattiin hänen hennon ja naismaisen olemuksensa sekä kirjallisten mieltymystensä takia. Percy jatkoi opintojaan Oxfordissa, josta hänet erotettiin. Syynä oli ateismia puolustava lentolehtinen, jonka kirjoittajia Percy ei suostunut paljastamaan. Yliopistosta lähtö johti välirikkoon myös isän kanssa.
Shelleyn ensimmäinen vaimo oli Harriet Westbrooke. Westbrooke hukuttautui vuonna 1816.
Myöhemmin Percy avioitui Mary Godwinin kanssa – rikkoen aatteitaan vapaasta rakkaudesta – joka oli anarkistifilosofi William Godwinin tytär. Hänen äitinsä puolestaan oli Mary Wollstonecraft, joka oli ensimmäisiä feministejä. Percy karkasi Maryn kanssa kesällä 1814 Sveitsiin. Genevenjärven rannalla Mary Shelley kirjoitti kuuluisan "Frankenstein"-kauhukertomuksensa.
Myöhemmin maanpaossa elävä kirjailijapari asettui asumaan Italiaan, joka oli englantilaisen runouden henkinen keskus. Samaan taiteilijayhteisöön Roomassa kuului lordi Byron, ja kaupungissa vaikutti myös John Keats.
Syksyllä 1815 kirjoitettu ensimmäinen suuri runoelma "Alastor or The Spirit of Solitude" (’Alastor eli Yksinäisyyden henki’) kuvaa luonnon kanssa tasapainossa elävä nuorta runoilijaa, joka nauttii filosofiasta ja runoudesta. Runon sankarihahmo vaeltaa vierailla mailla ihannettaan tavoitellen, mutta kuolee lopulta yksinäisenä vuoristossa. "Alastor"-runoelman sanotaan ennakoineen Shelleyn kohtaloa. Hän kuoli veneonnettomuudessa 8. heinäkuuta 1822, kuukautta ennen 30-vuotissyntymäpäiväänsä.
Shelley haudattiin Roomaan, mutta hänen sydämensä lepää Englannissa Shelleyn sukuhaudassa St. Peter’s Churchissa, Bournemouthissa. Hänen hautakiveensä on kaiverrettu "Cor Cordium" (’sydänten sydän’) ja Shakespearen näytelmästä "Myrsky" sanat: "Nothing of him that doth fade / But doth suffer a sea-change / Into something rich and strange".
Shelleyn elämäntapa ja filosofia.
Shelley tutustui William Godwinin anarkistiseen filosofiaan noin vuonna 1812 ja aloitti aatteen mukaisen kirjallisen taistelun kaikkia perinteisiä arvoja vastaan. Hän vastusti uskontoa, pappeja, kuninkaita ja tyranneja. Hän puolusti ateismia, sananvapautta, raittiutta ja työväenluokkaa. Hän eli askeettista elämää käyttäen ravinnokseen viikunoita ja juoden vettä. Hän oli myös vegaani ja puolusti elämäntapaansa kirjoituksessaan "A Vindication of Natural Diet" ja muutamassa "Queen Mabin" säkeessä.