tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Attila Szalai

Attila Szalai (s. 20. tammikuuta 1998 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa TSG 1899 Hoffenheimia mutta pelasi kaudella 2023–2024 myös lainalla saman liigan SC Freiburgissa. Hän on pelannut Unkarin A-maajoukkueessa vuodesta 2019.
Szalai siirtyi vuonna 2012 Itävaltaan Rapid Wienin junioreihin ja pelasi edustusjoukkueessa Itävallan Bundesliigassa yhden ottelun toukokuussa 2016. Kesällä 2017 hän siirtyi Unkariin Mezőkövesdin joukkueeseen, jossa hän kahden kauden aikana pelasi 45 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi Kyprokselle Apollon Limassolin joukkueeseen. Hän pelasi Kyproksen pääsarjassa 30 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Tammikuussa 2021 hän siirtyi turkkilaisseura Fenerbahçeen ja pelasi avauskaudellaan Turkin Superliigassa 21 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 31 superliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 32 superliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Szalai pelasi Fenerbahçessa 14 Eurooppa-liigan ja kaksi Konferenssiliigan ottelua.
Szalai siirtyi heinäkuussa 2023 saksalaisseura Hoffenheimiin. Hän pelasi vuoden 2023 loppuun mennessä neljä bundesliigaottelua. Tammikuussa 2024 hän siirtyi lainalle Freiburgiin, jossa hän pelasi loppukauden aikana kolme bundesliigaottelua.
Szalai pelasi Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi kesällä 2021 käydyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Hän on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan.
Kultaiset korvarenkaat (elokuva)

Kultaiset korvarenkaat on Mitchell Leisenin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen vakoiluelokuva vuodelta 1947. Sen käsikirjoitus perustuu unkarilaisen Jolán Földesin romaaniin. Pääosia näyttelevät Ray Milland ja Marlene Dietrich. Elokuva kertoo brittiläisestä vakoojasta, joka lähetetään Saksaan hieman ennen toisen maailmansodan alkua. Vakoojan tehtävänä on etsiä saksalainen tiedemies, joka kehittelee uudenlaista myrkkykaasua, ja estää tiedemiestä luovuttamasta kaasun kemiallista kaavaa saksalaisille.
Elokuvan tunnusmelodiasta levytettiin useita versioita, joista Peggy Leen levyttämä versio nousi Yhdysvaltain singlelistan kakkoseksi.
Ákos Kecskés

Ákos Kecskés (s. 4. tammikuuta 1996 Hódmezővásárhely) on unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän siirtyi vuonna 2010 italialaisseura Atalantan junioreihin. Hän pysyi seuran omistuksessa kesään 2018 saakka mutta pelasi edustusjoukkuetasolla sarjaotteluita vain lainasopimuksilla Unkarissa Újpestin sekä Puolassa Termalica Niecieczan ja Korona Kielcen joukkueissa. Hän pelasi Unkarissa 31 ja Puolassa 16 pääsarjaottelua. Vuodesta 2018 hän on edustanut Sveitsissä Luganoa. Hän on pelannut kolmen kauden aikana Sveitsin Superliigassa 62 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. 
Kecskés pelasi useissa Unkarin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäiset ottelunsa marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Serbiaa ja kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Irlantia vastaan.
Loïc Négo

Loïc Négo (s. 15. tammikuuta 1991 Pariisi, Ranska) on ranskalais-unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän nousi Ranskassa Nantesin junioreista edustusjoukkueeseen mutta siirtyi kesällä 2011 Italiaan ja on sen jälkeen pelannut Belgiassa, Unkarissa ja Englannissa. Kaudet 2015–2023 hän edusti unkarilaisseura Fehérvária (entiseltä nimeltään Videoton). Kesällä 2023 hän siirtyi Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaan Le Havreen.
Négo edusti nuorisomaajoukkueissa Ranskaa ja voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2010. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 EM-jatkokarsintaottelussa Bulgariaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän tuli Unkarin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi täydet minuutit kahdessa muussa ottelussa. Hän on maaliskuun 2024 loppuun mennessä pelannut 35 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia: marraskuussa 2020 EM-jatkokarsintaottelussa Islantia ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan.
Kyi leo

Kyi leo on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Kyi leo on lhasa apsoa pienempi ja maltankoiraa suurempi. Se muistuttaa lhasa apsoa, mutta sillä on tätä hieman pidempi kuono, vähemmän ulkonevat silmät ja lyhyempi karvapeite. Väritys on yleensä mustavalkoinen, mutta myös kullanruskea-valkoisia yksilöitä esiintyy ja harvemmin myös yksivärisiä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on leikkisä ja elämäniloinen.
Alkuperä.
1940-luvulla sanfranciscolainen perhe risteytti keskenään lhasa apson ja maltankoiran. He jatkoivat syntyneiden pentujen jalostamista eteenpäin. Myöhemmin sanjoselainen koirankasvattaja hankki heiltä mustavalkoisen uroksen ja kulta-valkoisen nartun. Hän käytti jalostukseen näitä kahta koiraa, erästä kulta-valkoista lhasa apson ja maltankoiran välistä risteytystä sekä mustavalkoista lhasa apso -urosta. Näistä neljästä yksilöstä muodostui lopulta uuden rodun kantapopulaatio. Tämä uusi kasvattaja alkoi kutsua perustamaansa jalostuslinjaa nimellä "Lhasa-Maltese Shaggie".
Concordin kaupungissa asunut Harriet Linn hankki ensin yhden San Josessa kasvatetuista pennuista, mustavalkoisen nartun nimeltä Mitzi ja myöhemmin toisen koiran samalta kasvattajalta - mustavalkoisen uroksen nimeltä Impy. Näiden kahden koiran jälkeläiset syntyivät vuonna 1967, ja Linn jatkoi kasvattamista eteenpäin tavoitteenaan jalostaa kokonaan uusi rotu.
Vuonna 1972 populaatio käsitti 60 yksilöä, ja rodun kysyntä oli kasvussa. Kyseisenä vuonna perustettiin rotujärjestö ja keksittiin nykyinen rotunimi. Vuonna 1986 kanta oli kasvanut 190 yksilöön. Rotujärjestö on rekisteröinyt kyi leon viralliseksi tavaramerkikseen.
Etymologia.
Sana "kyi" tarkoittaa tiibetin kielellä koiraa, kun taas nimen loppuosa "leo" tulee latinan leijonaa tarkoittavasta sanasta.
Mi-ki

Mi-ki on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Mi-ki näyttää japanese chinin ja maltankoiran välimuodolta. Sillä on omenanmuotoinen kupolimainen kallo. Kuonon pituus vaihtelee 1–4 cm välillä. Korvat voivat olla joko pystyt tai riippuvat. Häntä on selän päälle kiertynyt. Karvapeite voi olla pitkä tai lyhyt - ensiksi mainittu on suora, silkkinen ja hieno, jälkimmäinen vastaavasti sileä ja ihonmyötäinen. Pitkäkarvaisilla yksilöillä karva muodostaa suun alueelle viikset ja parran. Kaikki värit hyväksytään. Säkäkorkeus on maksimissaan 28 cm ja paino 2–4 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Mi-ki on älykäs, ystävällinen, sosiaalinen, hyväluonteinen ja valpas. Toisin kuin moni muu kääpiökoira, se ei suhtaudu myöskään vieraisiin varautuneesti. Se haukkuu vain harvoin, joten se sopeutuu hyvin kaupunkiasuntoon - sen väitetään jopa oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa. Kasvattajat suosittelevat rotua vanhuksille ja liikuntarajoitteisille.
Alkuperä.
Mi-ki on mahdollisesti syntynyt alun perin kahden eri kääpiörodun - esimerkiksi maltankoiran ja japanese chinin - vahingossa tapautuneesta risteymästä. Varmaa tietoa on kuitenkin ainoastaan se, että sen uskotaan olevan taustaltaan "aasialainen" ja että se jakaa yhteisen alkuperän maltankoiran, japanese chinin ja papillonin kanssa.
Rotua esiintyi Yhdysvalloissa ensikerran 1980-luvulla. "Mi-Ki Club of America" perustettiin Wisconsinissa vuonna 1996.
Hoito.
Näyttelykoirilta pään ja käpälöiden alueen karvat tulee leikata/ajaa pois ja kannukset poistaa.
Joe Rodon

Joe Rodon (s. 22. lokakuuta 1997 Swansea) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leeds Unitedia.
Rodon edusti Swansea Cityä ja lainasopimuksella Cheltenham Townia ennen kuin siirtyi 
Valioliigan Tottenham Hotspuriin lokakuussa 2020. Hän pelasi Valioliigassa kahden kauden aikana 15 ottelua, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa, ja neljä ottelua Konferenssiliigassa. Kauden 2022–2023 hän pelasi lainasopimuksella Rennesissä Ranskan Ligue 1:ssä. Hän pelasi 16 Ranskan pääsarjaottelua, joissa teki yhden maalin, sekä viisi Eurooppa-liigan ottelua. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Leeds Unitedissa, jossa pelasi pudotuspelit mukaan lukien 46 sarjaottelua. Hän siirtyi Leedsiin pysyvästi 11,8 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2024 ja pelasi nousuun päättyneellä kaudella 2024–2025 kaikki 46 mestaruussarjaottelua avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. 
Rodon pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2019 EM-karsinnassa Azerbaidžania vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi Walesin kaikki neljä ottelua alusta loppuun, ja samoin MM-kilpailuissa 2022 Walesin kaikki kolme ottelua. Hän on elokuun 2025 loppuun mennessä pelannut 54 A-maaottelua, joissa 51 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2025.
Ristin Paavali

Pyhä Ristin Paavali (italiaksi San Paolo Della Croce; alkuperäiseltä nimeltään Paolo Francesco Danei; 3. tammikuuta 1694, Ovada, Piedmont, Italia – 18. lokakuuta 1775 Rooma, Italia) oli italialainen pyhimys, pappi, näkijä ja passionistisääntökunnan perustaja. Hän oli Luca Danielin ja Anna Maria Daneon toinen lapsi kuudestatoista. Hän on passionistisääntökunnan suojeluspyhimys ja hänen symboleitaan ovat mies passionistiasussa, musta tunika ja viitta, nahkavyö ja ruusukko, risti, kirja ja risti sekä passionistisääntökunnan sydäntunnus. Autuas paavi Pius IX julisti hänet autuaaksi 1. lokakuuta 1852 ja pyhimykseksi 29. kesäkuuta 1867. Hän eli seuraavien 9 paavien hallintokausien aikana: Innocentius XII (1691-1700), Klemens XI (1700-1721), Innocentius XIII (1721-1724), Benedictus XIII (1724-1730), Klemens XII (1730-1740), Benedictus XIV (1740-1758), Klements XIII (1758-1769), Klemens XIV (1769-1774) ja Pius VI (1775-1799). Kuolinaikaansa mennessä pyhimys oli perustanut 12 luostaria Italiaan. Hänen muistopäiväänsä on vietetty 18. lokakuuta, 19. lokakuuta, 20. lokakuuta ja aikaisemmin 28. huhtikuuta. 
Pyhää Ristin Paavalia on muistettu roomalaiskatolisessa messussa hänen muistopäiväänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
Elämänvaiheet.
Pyhän Ristin Paavalin elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Ville Vierimaa

Ville Valtteri Vierimaa (s. 1. lokakuuta 2002 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa.
Ura.
Vierimaa on Hyvinkään Tahkon oma kasvatti. Hän pelasi kaudet 2019 ja 2020 Sotkamon Jymyn junioreissa ja Ykköspesis- ja Suomensarjajoukkueissa. Vierimaa teki Ykköspesis-debyyttinsä 13. heinäkuuta 2019 kotona Pöytyän Urheilijoita vastaan. Hän toi ottelussa yhden juoksun. Vierimaa teki Superpesis-debyyttinsä 8. kesäkuuta 2021 vieraissa Joensuun Mailaa vastaan. Hän toi ottelussa yhden juoksun.
Muuta.
Vierimaa valmistui ylioppilaaksi Sotkamon lukiosta keväällä 2021.
Ocherese

Ocherese on risteytystaustainen yhdysvaltalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Runko on tiivis. Raajat ovat lyhyet ja hapsuttuneet. Häntä on pitkä, hapsuttunut ja selän yllä kannettu. Karvapeite on silkkinen ja pehmeä eikä siitä irtoa karvaa eikä se takkuunnu. Erilaisia värityksiä on paljon. Säkäkorkeus vaihtelee 23–30 cm ja paino 2–5 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on älykäs, vilkas, innokas ja tarmokas. Janet Dilgerin mukaan se on ihanteellinen kodin seurakoira.
Alkuperä.
Ocherese kehitettiin 1900-luvun lopulla seurakoiraksi. Indianalainen kiinanpalatsikoira-kasvattaja Janet Dilger oli huolissaan syntymävioista, joita hänen pennuillaan esiintyi. Terveydellisistä syistä hän päätti aloittaa risteytykset saadakseen aikaan pienen, pitkäkarvaisen, rauhallisen ja terveen koiran, joka ei pudottelisi karvoja. Hän risteytti ensin keskenään kiinanpalatsikoiran ja toyvillakoiran - tuloksena syntyi risteytys, joka tunnetaan nimellä peke-poo. Hän ei ollut kuitenkaan tyytyväinen tämän karvanlaatuun, joten hän astutti yhden peke-poonsa maltankoiralla. Näin syntyneestä kannasta hän päätti jatkaa jalostusta eteenpäin. Myöhemmin perustettiin "Ocherese Club of America".
Etymologia.
Nimi tulee sanoista "ocher" ("okra", viitaten väritykseen) ja "ese" (loppuosa rotunimissä "Maltese" ja "Pekingese").
Maaherrantien silta

Maaherrantien silta oli Vantaanjoen ylittänyt rautatiesilta Viikinmäen ja Veräjämäen osa-alueilla Helsingissä. Sen rakentaminen aloitettiin vuoden 1935 alkupuolella: niittausmenetelmällä rakennettu teräksinen ristikkosilta rakennettiin alun perin Herttoniemen satamarataa varten. Se koostui keskellä olevasta 54 metrin pituisesta ristikkosillasta ja molemmissa päissä olleista 18 metrin pituisista levysilloista.
Siltaosa rakennettiin yksiraiteista rataa varten, mutta perustuksissa varauduttiin kahteen raiteeseen. Satamaradalla ei kuitenkaan koskaan ollut niin paljon liikennettä, että toista raidetta olisi tarvittu. Satamaradan tavaraliikenne päättyi vuonna 1992, mutta sen jälkeen osa radasta toimi vielä huoltoraideyhteytenä, jota pitkin kuljetettiin muun muassa metrojunayksiköitä Roihupellon varikolle. Lisäksi sillassa oli jalankululle ja pyöräilylle tarkoitettu alempi siltataso.
2000-luvun alussa silta muutettiin osaksi Viikin ja Oulunkylän aseman välistä Maaherrantietä, ja uudistetut kiskot toteutettiin asfalttipäällysteisistä teräselementeistä ja urakiskoista, joiden päällä kulki ajorata. Siltaa alkoi junien lisäksi käyttää runkolinja 550. Raideliikenne sillalla päättyi vuonna 2012 sen jälkeen, kun metron uutena huoltoyhteytenä alettiin käyttää Vuosaaren satamarataa. 
Purku.
Maaherrantien sillan hyödyntämistä pikaraitiotie Raide-Jokerin reitissä tutkittiin, mutta se osoittautui huonokuntoiseksi ja liian kapeaksi raitiotielle. Sillan säilyttämisen puolesta perustettiin kansalaisaloite. Siltaa kutsuttiin muun muassa ”Oulunkylän maamerkiksi, joka kuuluu Vantaanjokeen”. Sillan siirtäminen olisi kuitenkin ollut kallista ja vaikeaa.
Siltaa alettiin purkaa lokakuussa 2020, kun sen eteläpuolelle valmistui jalankululle ja pyöräilylle sivusuunnassa kaareutuva Tulvaniitynsilta. Ensimmäisessä vaiheessa purettiin alempi jalankulun ja pyöräilyn taso, ja kokonaisuudessaan silta purettiin maaliskuussa 2021. Raide-Jokeria varten rakennettiin Vantaanjoen yli uusi pikaraitiosilta, jossa on myös pyöräilykaistat. 
Uusi silta valmistui vuonna 2022. Vanhan sillan purkamisen vuoksi runkolinja 550 jouduttiin maaliskuussa 2021 siirtämään kiertoreitille. Samalla ilmoitettiin, etteivät linja-autot palaa Maaherrantielle rakennustöiden valmistumisenkaan jälkeen, sillä Raide-Jokeri rakennettiin sepeli- tai nurmiraiteelle, jonka päällä ei voi ajaa autoilla. Rautatiesillan välitukina olleita vanhoja paasikiviä otettiin uusiokäyttöön levähdyspaikoiksi lähialueen poluille.
Carlo Tacchini

Carlo Tacchini (s. 25. tammikuuta 1995 Verbania) on italialainen ratameloja. Hän edusti Italiaa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ollen kanadalaisyksikön 200 metrillä 15:s ja 1 000 metrillä seitsemäs. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa kanadalaiskaksikon 500 metrillä ja oli viides kanadalaisyksikön 1 000 metrillä.
Tacchini on saavuttanut 500 metrin kanadalaisyksikössä MM-hopeaa Račicessa 2017 ja MM-pronssia Kööpenhaminassa 2021. Hänellä on kultaa kanadalaiskaksikon 500 metriltä Krakovan Euroopan kisoista 2023 ja Račicen EM-kilpailuista 2025. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden myös kanadalaiskaksikon 1 000 metriltä Szegedistä 2024. EM-pronssia hänellä on kanadalaisyksikön 1 000 metriltä Belgradista 2018 ja Münchenistä 2022, kanadalaisyksikön 5 000 metriltä Belgradista 2018, Poznańista 2021, Münchenistä 2022 ja Račicesta 2025 sekä kanadalaiskaksikon 500 metriltä Szegedistä 2024.
Shilohinpaimenkoira

Shilohinpaimenkoira ("Shiloh Shepherd") on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Shilohinpaimenkoira on kookas ja suoraselkäinen.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on hyväluonteinen.
Alkuperä.
Rotu on saanut nimensä newyorkilaisesta Shiloh-kennelistä, jossa Tina Barber aloitti sen kehittämisen vuonna 1962. Hän muisti lapsuudestaan Saksassa kookkaat, vahvat ja helposti koulutettavat vuoristopaimenkoirat - toisin sanoen vanhanaikaiset saksanpaimenkoirat. Kun hän sitten vertasi niitä nykyisiin saksanpaimenkoiriin, hän huolestui siitä mihin suuntaan jalostus oli mennyt: modernit yksilöt olivat pienikokoisempia, pidempiä, laihempia, kevytluustoisempia ja niillä oli taipumusta pelkopuremiseen. Niinpä hän päätti luoda kennelissään uudelleen saksanpaimenkoiran varhaisen rotutyypin, jonka hän lapsuudestaan tunsi. 
Aloittaessaan jalostuksen vuonna 1962 Barber käytti vielä kennelnimeä Konigin. 12 vuoden suunnitelmallisen jalostuksen jälkeen hän alkoi olla epätoivoinen, koska hänestä tuntui ettei hän onnistuisi koskaan saamaan massiivista kokoa, terverakenteisia lonkkia ja poikkeuksellista älykkyyttä samassa paketissa. Vuonna 1974 hän vaihtoi kennelinsä nimeksi Shiloh, jatkaen edelleen jalostusprojektiaan. Valtaosa hänen kantakoiristaan oli tarkoin valittuja saksanpaimenkoiria, mutta vuonna 1989 hän käytti jalostukseen myös poikkeuksellisen kookasta alaskanmalamuuttia - saadakseen aikaan suuremman koon ja paremmat lonkat. 1990-luvulla hän onnistui lopulta tavoitteessaan luoda unelmiensa rotu. Hänen lisäkseen moni muukin saksanpaimenkoiran harrastaja haikaili alkuperäisen rotutyypin perään ja hankki sen vuoksi häneltä pentuja - niin tämä uusi rotu levisi eri puolille Pohjois-Amerikkaa.
Munchkin (koira)

Munchkin ("Toy Munchkin") on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n eikä American Kennel Club:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Karvapeite on yleensä muotoiltu "leijonaleikkaukseksi", mutta osa omistajista antaa mielellään tuuhean ja tiheän karvan olla sellaisenaan. Kaikki värit sallitaan. Minimisäkäkorkeus on vain 10 cm ja minimipaino 900 g (tavallisesti 1,5–2,3 kg). Munchkiniä pidetäänkin maailman pienimpänä edelleen elossa olevana rotuna.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on älykäs, valpas ja miellyttämishaluinen. Toisin kuin tietyt muut kääpiökoirat, se ei ole haukkuherkkä eikä hyperaktiivinen. Kokonsa vuoksi sitä suositellaan kaupunkiasuntoon, ja sen sanotaan oppivan käyttämään kissan hiekkalaatikkoa.
Alkuperä.
Rodun harrastajat väittävät sen olevan muinaista alkuperää ja omaavan useamman vuosisadan verran historiaa – alkuperäisen muodon sanotaan olleen kookkaampi, yleensä valkoinen koira joka jalostettiin sittemmin pienemmäksi – mutta tästä ei ole todisteita. Se on sitä vastoin todennäköisesti kehitetty nykyisiä kääpiökoiramarkkinoita varten, joko yksin omaan pienikokoisista pomeranianeista tai pomeranianin ja chihuahuan välisestä risteytyksestä. 1900-luvun lopulla populaatio oli alle 100 yksilöä.
Yhdysvalloissa munchkin on herättänyt paljon huomiota, mutta tietyiltä tahoilta myös kritiikkiä. Se on esiintynyt mm. television keskusteluohjelmissa. Pennuista on pyydetty usein jopa 4000 dollarin hintaa.
Pikkurobalo

Pikkurobalo ("Centropomus parallelus") on robaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkurobalo kasvaa tavanomaisesti noin 25 cm pitkäksi ja koiraat ovat naaraita pienempi. Suurimmillaan se voi kasvaa 60–70 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen, mutta sukunsa lajeja korkeampi. Selkäeviä on kaksi ja pää, suu ja silmät ovat suuret. Pikkurobalon suomut ovat suuret ja karkeat ja väriltään selästä keltaisen- tai vihertävänruskeat ja kyljistä hopeanharmaat. Kylkiviivan kohdalla kulkee päästä pyrstöön musta juova.
Levinneisyys ja elintavat.
Pikkurobaloa tavataan Floridasta etelään Karibianmerelle ja Brasiliaan asti. Kala sietää vaihtelevia suolapitoisuuksia ja elää niin makeissa kuin merivesissäkin esimerkiksi järvissä, hitaasti virtaavissa joissa, laguuneissa ja rannikoilla. Muihin robaloihin verrattuna sitä tavataan useammin makeissa vesissä. Pikkurobalo liikkuu matalissa vesissä ja syö äyriäsiä ja kaloja. Lajin koiraat voivat vaihtaa sukupuoltaan naaraaksi. Kala kutee murtovesiin magroveihin maalis-elokuussa.
Pikkurobalo on merkittävä ruokakala Etelä-Amerikassa ja sitä kalastetaan esimerkiksi verkoilla.
Gertrude Himmelfarb

Gertrude Himmelfarb (8. elokuuta 1922 New York City, New York – 30. joulukuuta 2019 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen konservatiivinen historioitsija, joka kirjoitti laajasti aatehistoriasta ja keskittyi tutkimuksissaan Isoon-Britanniaan ja viktoriaaniseen aikakauteen. Hän tutki myös nykyaikaisesta yhteiskuntaa ja kulttuuria.
Elämä.
Himmelfarb oli jiddišiä puhuvasta venäjänjuutalaisesta maahanmuuttajaperheestä. Hän kävi New Utrecht High School -lukiota New Yorkissa. High Schoolin jälkeen Himmelfarb opiskeli historiaa, journalismia ja juutalaista kirjallisuutta Brooklyn Collegessa, Chicagon yliopistossa, Jewish Theological Seminaryssa ja Girton Collegessa.
Tohtorintutkinnon jälkeen hänestä tuli professori New Yorkin kaupunginyliopistoon. Vuosina 1982–1988 Himmelfarb oli National Endowment for the Humanitiesin neuvottelukunnan jäsen, vuosina 1995–1996 Woodrow Wilson International Center for Scholars hallintoneuvoston jäsen ja vuosina 1984–2008 Kongressin kirjaston tutkijoiden neuvoston jäsen. Hän oli American Enterprise Instituten konsultti vuodesta 1987. Uransa aikana Himmelfarb kirjoitti myös useita kirjoja.
Himmelfarb oli British Academyn, American Academy of Arts and Sciencesin, American Philosophical Societyn, Royal Historical Societyn ja American Historians Societyn jäsen.
Yksityiselämä.
Himmelfarb oli naimisissa uuskonservatiivisen toimittajan ja poliitikon Irving Kristolin kanssa. Pariskunta sai kaksi lasta. Heidän poikansa William on toimittaja ja politiikan analyytikko. Himmelfarbin veli Milton Himmelfarb oli kirjailija.
Darren Smith (jalkapalloilija, 1996)

Darren Smith (s. 26. maaliskuuta 1996 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Turnspit

Turnspit on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on esitetty "Canis vertigus" (ehdottanut Carl von Linné).
Ulkonäkö.
Turnspit oli pienikokoinen, pitkärunkoinen, lyhytraajainen koira, jolla oli riippuvat korvat ja kiertynyt häntä. Silmät olivat usein erikoisen väriset: yhden silmän iiris musta ja toisen valkoinen. Eturaajoja kuvailtiin usein käyriksi tai kieroiksi. Väritys oli tumma.
Alkuperä.
Turnspit oli muinaista alkuperää, mutta sen esi-isistä ei tiedetä juuri mitään. Se mainitaan Englannin vanhimmassa koirakirjassa (vuodelta 1576), jossa sitä kutsuttiin nimellä "Turnespete". 1700-luvulla luokitellessaan koirarotuja myös Carl von Linné otti huomioon tämän rodun. Sen uskotaan olleen sukua lähinnä terriereille.
Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli lähes ainutlaatuinen: juosta ”juoksupyörässä”, joka käänsi paistumassa olleen lihan. Sen työ oli erittäin rasittavaa ja työlästä, koska siihen aikaan paistinvartaassa jatkuvasti kääntyvän paistin valmistuminen kesti noin kolme tuntia. Suurissa keittiöissä oli usein useampia rodun edustajia, jotta ne voisivat työskennellä ryhmänä – korvaten vuoron perään toisensa juoksupyörässä aina yhden väsyessä liikkumaan.
Turnspitin tiedettiin jopa pitäneen tiettyjä päiviä ”paistopäivinä”, kieltäytyen juoksemasta pyörässä muina päivinä. Jotkut yksilöt olivat niin innokkaita työskentelijöitä, että ne hyppäsivät juoksupyörään oma-aloitteisesti, kun taas toiset piiloutuivat ”paistopäivinä” ja ne piti houkutella työhönsä. Kokkien tiedetään kohdelleen koiria toisinaan huonosti ja pakottaneen ne työhönsä, usein lyöden niitä mikäli ne pysähtyivät hetkeksi lepuuttamaan väsyneitä raajojaan.
Rodulle oli suurta kysyntää ennen 1800-lukua. Vuonna 1809 William Bingley kirjoitti populaation olleen selkeästi vähentymässä. Teollisen vallankumouksen ja tehokkaiden mekaanisten laitteiden saapumisen myötä se kuolikin nopeasti sukupuuttoon.
Etymologia.
Nimi tulee sanoista "turn" (’kääntää’) ja "spit" (’paistinvarras’). Georges Leclerc de Buffon antoi rodulle nimen "Basset à Jambes Torses", "kierojalkainen bassetti".
Water drawer

Water drawer on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Water drawer oli kookas ja voimakas.
Alkuperä.
Maailman vanhimmassa koirakirjassa "Of Englische Dogges" mainitaan, että rotu auttoi nostamaan vettä kaivoista ja syvistä kuopista kääntämällä pyörää liikkeidensä avulla.
Etymologia.
Alkuosa "water" tarkoittaa "vettä" ja loppuosa "drawer" "nostajaa". Latinaksi rotu tunnettiin nimellä "aquarius" ("veteen liittyvä").
Egyptinkarvatonkoira

Egyptinkarvatonkoira on sukupuuttoon kuollut egyptiläinen koirarotu.
Ulkonäkö.
Egyptinkarvatonkoira oli pienikokoinen, luppakorvainen ja pitkäraajainen. Iho oli karvaton ja sileä. Pohjaväri oli joko valkoinen, kerma tai vaaleanharmaa, jossa oli tummia täpliä. Säkäkorkeus oli noin 41 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu vietti suuren osan ajastaan lepäämällä pienissä kuopissa, jotka se kaivoi hiekkaiseen maaperään. Se ei pitänyt kastumisesta. 
Alkuperä.
Egyptinkarvatonkoira oli läheistä sukua afrikankarvatonkoiralle, ja saattoi jopa olla tämän esi-isä. Sitä käytettiin parantamaan särkyjä ja kipuja – luultavasti painamalla sen kuumaihoisen rungon kipeään kohtaan. Tämän lisäksi sitä pidettiin seurakoirana. Sen uskottiin tuovan onnea omistajalleen.
Izcuintli

Izcuintli on äärimmäisen uhanalainen tai sukupuuttoon kuollut meksikolainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Izcuintlilla on päässään pidempi töyhtö kuin meksikonkarvatonkoiralla, mutta se on muilta osin karvaton. Korvat ovat puolipystyt. Iho on hieman ryppyinen. Väritys on yleensä liuskeenharmaa, jossa esiintyy vaaleita täpliä. Säkäkorkeus on noin 46 cm.
Alkuperä.
Rotu on läheistä sukua meksikonkarvatonkoiralle. Sen käyttötarkoitus on toimia paikallisissa kylissä "talismaanina" eli onnentuojana. Vaikka se onkin lähes sukupuuttoon kuollut, joitain yksilöitä väitetään olevan jäljellä Guerrerossa sijaitsevan Rio Balsasin kaupungin lähialueilla.
Etymologia.
Rodun nimitys merkitsee yksinkertaisesti "koiraa".
Amanda Jansson

Amanda Jansson (s. 26. huhtikuuta 1990) on ruotsalainen Jussi-palkittu näyttelijä. Hän on kotoisin Skärplingestä Uplannista. Valmistuttuaan gävleläisestä lukiosta teatterilinjalta hän jatkoi näyttelijänopintojaan kansanopistossa ja Luulajan teatterikorkeakoulussa. Hän on näytellyt teatterissa sekä useissa ruotsalaissarjoissa, kuten "Aika on meidän", "Midnight Sun" ja "Martin Beck". Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi "Ohuella langalla" -sarjasta, jossa hän esitti yhtä päärooleista, Sara-nimistä poliisia.
Jansson näyttelee pääosaa vuonna 2024 ensi-iltansa saaneessa "Myrskyluodon Maija" -elokuvassa. Jansson sai Maijan roolistaan Parhaan pääosan Jussi -palkinnon.
Bill Kristol

William ”Bill” Kristol (s. 23. joulukuuta 1952 New York City, New York) on yhdysvaltalainen uuskonservatiivinen poliittinen analyytikko. Hän on toiminut kommentaattorina monella uutiskanavalla. Kristol perusti "The Weekly Standard" -lehden. Nykyään Kristol kirjoittaa "The Bulwark" -uutissivustolle.
George H. W. Bushin presidenttikauden aikana Kristol toimi varapresidentti Dan Quaylen kansliapäälikkönä.
Pukinmäen kirjasto

Pukinmäen kirjasto on Helsingin Pukinmäen kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Pukinmäen kirjasto on perustettu vuonna 1956. Nykyisin kirjasto toimii vuonna 1985 valmistuneessa Pukinmäkitalossa, joka on vuonna 1985 valmistunut arkkitehti Kaarlo Leppäsen suunnittelema rakennus.
Romanialainen viittomakieli

Romanialainen viittomakieli (romaniaksi "Limba semnelor române") on pääsääntöisesti Romanian kuurojen käyttämä viittomakieli. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat slovakialainen viittomakieli ja unkarilainen viittomakieli. Sillä arvioidaan olevan noin 300 000 käyttäjää.
Romanian kuurojen liitto perustettiin vuonna 1919. Romania tunnusti viittomakielen omaksi kielekseen vuonna 2020.
Alkuvuodesta 2020 Romaniassa nousi kohu, kun joukko uutiskanavia käytti epäpäteviä tulkkeja, jotka keksivät päästään viittomia muistuttavia eleitä. TV-kanavat puolustautuivat sanomalla, ettei heillä ole resursseja tarkistaa tulkkien pätevyyttä..
Malmin kirjasto

Malmin kirjasto on Helsingin Malmin kaupunginosassa sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Malmin kirjasto on perustettu vuonna 1946. Nykyään kirjastotilat sijaitsevat Malmitalossa, joka on vuonna 1994 valmistunut, Arkkitehtuuritoimisto Huhtiniemi &amp; Söderholmin suunnittelema monitoimitalo.
Hermann Lenz

Hermann Lenz (1913 Stuttgart, Saksa – 1998 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Lenz on kirjoittanut menneiden aikojen Itävaltaan ja Etelä-Saksaan sijoittuvia kertomuksia ja romaaneja. Hänen pääteoksensa on 1980 ilmestynyt "Der innere Bezirk", joka koostuu kolmesta aiemmin ilmestyneestä romaanista. Hän on kirjoittanut myös neliosaisen omaelämäkerrallisen romaanisarjan.
Lenz sai 1998 Büchner-palkinnon.
Ampumatarvike

Ampumatarvikkeita ovat muun muassa ampuma-aseiden ammukset, kuten luodit, haulit ja muut tarvikket, jotka laukaistaan ruutikaasunpainella, nallimassan räjähdyspaineella tai muun räjähdyspaineen avulla, ja joka voivat aiheuttaa vaaraa ihmiselle.
Suomen Puolustusvoimissa erilaisia sotilasräjähteitä ja niiden osia kutsutaan ampumatarvikkeiksi. Puolustusvoimisen etymologiassa ampumatarvikkeita ovat esimerkiksi: ajopanokset, erikoisampumatarvikkeet, hylsyt, irtoräjäyttimet, nallit, panokset, miinat, patruunat, polttotaisteluaineet, raketit, ruudit, sotilas- ja siviliiräjähdysaineet, sytyttimet, ohjukset, lentopommit, tytärammukset ja -pommit, torpedot sekä merimiinat.
Tissit ja tango

Tissit ja tango on John Websterin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1994.
Elokuva kertoo nuorista virolaisista naisista, jotka päätyvät heitä välittävien ohjelmatoimistojen huijaamina Suomeen striptease-tanssijoiksi.
David Brooks (jalkapalloilija)

David Robert Brooks (s. 8. heinäkuuta 1997 Warrington, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on edustanut englantilaisseura Bournemouthia kesästä 2018 alkaen. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Brooks pelasi pitkään Manchester Cityn junioreissa. Vuonna 2014 hän siirtyi Sheffield Unitediin. Kaudella 2015–2016 hän pelasi lainasopimuksella National Leaguen Halifax Townissa viisi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Sheffield Unitedin edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syksyllä 2016 kolmessa liigacupin ja yhdessä FA Cupin ottelussa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Unitedissa 30 mestaruussarjaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2018–2019 Brooks pelasi Bournemouthin joukkueessa Valioliigassa 30 ottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Kolme maaleista syntyi kahdessa ottelussa Brightonia vastaan, ja Brooks teki maalin ja syötti toisen Bournemouthin voittaessa tammikuussa kärkipään joukkueisiin kuuluvan Chelsean 4–0. Kaudella 2019–2020 Brooks oli nilkkaleikkauksen jälkeen pitkään poissa kentiltä ja pelasi vain yhdeksän valioliigaottelua kesä-heinäkuussa 2020. Kauden ainoan maalinsa hän teki heinäkuussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2020–2021 Bournemouth pelasi sarjatasoa alempana mestaruussarjassa, ja Brooks pelasi nousukarsinta mukaan lukien 34 ottelua, joissa hän teki viisi maalia.
Kauden 2021–2022 alkupuolella Brooks pelasi mestaruussarjassa seitsemän ottelua ja teki niissä yhden maalin. Lokakuussa 2021 hänen diagnosoitiin sairastavan toisen asteen Hodgkinin lymfoomaa. Keväällä 2022 todettiin syöpähoitojen tehonneen ja Brooksin parantuneen taudista. Reisivamma piti hänet kuitenkin poissa kentiltä maaliskuulle 2023 saakka. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigaan palanneessa Bournemouthissa vain kuusi liigaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Bournemouthissa 13 valioliigaottelua ja teki yhden maalin syyskuussa Brentfordia vastaan. Hän lähti tammikuun 2024 lopulla loppukaudeksi lainalle sarjatasoa alempana mestaruussarjassa pelanneeseen Southamptoniin, jossa teki 17 liigaottelussa kaksi maalia. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Bournemouthissa 29 valioliigaottelussa, joista yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki marraskuussa maalin Brightonia ja tammikuussa Evertonia vastaan.
Brooks pelasi Englannin alle 20-vuotiaiden ja Walesin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Hän kuului Walesin joukkueeseen vuonna 2021 pelatuissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa. Hän on joulukuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 31 A-maaottelua, joissa 14 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä neljä maalia: kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kroatiaa, marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Irlantia, syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Latviaa ja maaliskuussa 2024 EM-jatkokarsintaottelussa Suomea vastaan.
Brooks valittiin Walesin vuoden 2018 parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Daler Kuzjajev

Daler Adjamovitš Kuzjajev (s. 15. tammikuuta 1993 Naberežnyje Tšelny) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Karelia Petrozavodskia ja Neftehimik Nižnekamskia sekä Venäjän Valioliigassa vuosina 2014–2017 Terek Groznya ja kesästä 2017 alkaen Zenit Pietaria. Hän on voittanut Zenitin joukkueessa liigamestaruuden vuosina 2019, 2020 ja 2021 sekä Venäjän cupin vuonna 2020. Hän on kauden 2020–2021 loppuun mennessä pelannut Venäjän Valioliigassa 152 ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Kuzjajev pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 joukkueensa kaikki viisi ottelua. Kroatiaa vastaan pelatun puolivälierän ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän teki joukkueensa viidentenä laukojana maalin, mikä ei kuitenkaan riittänyt jatkopaikkaan kahden muun venäläispelaajan ja vain yhden kroatialaispelaajan epäonnistuttua häntä ennen. Kuzjajev kuuluu Venäjän joukkueeseen myös kesällä 2021 pelattavissa EM-kilpailuissa. Hän on kesäkuun 13. päivään 2021 mennessä pelannut 35 maaottelua, joissa 24 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt kaksi maaottelumaalia: marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa San Marinoa ja marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Turkkia vastaan.
Tulevilla rannoilla

Tulevilla rannoilla on John Websterin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Elokuva käsittelee ilmaston lämpenemistä ja sen vaikutuksia. Elokuva on muodoltaan kirje Websterin vielä syntymättömälle lapsenlapsenlapselle, jonka elämään tämänhetkisen sukupolven valinnat vaikuttavat.
Maksim Muhin

Maksim Andrejevitš Muhin (s. 4. marraskuuta 2001 Toljatti) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaansa Valioliigassa Lokomotiv Moskovaa kausina 2019–2021. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi lainalla alemman sarjatason Kazanka Moskovassa ja toisella kaudella hän pelasi Lokomotivissa kymmenen valioliigaottelua, joista kahdeksan ottelua avauskokoonpanossa. Hän pelasi jälkimmäisellä kaudella neljä ottelua Lokomotivin voittoon päättyneessä Venäjän cupissa. Kaudeksi 2021–2022 Muhin siirtyy TsSKA Moskovaan.
Muhin pelasi Venäjän maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Kesäkuussa 2021 hän pelasi ystävyysottelussa Puolaa vastaan ja EM-kilpailujen ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Belgiaa vastaan.
Aleksei Mirantšuk

Aleksei Andrejevitš Mirantšuk (s. 17. lokakuuta 1995 Slavjansk-na-Kubani) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Atlanta Unitedia.
Seurajoukkueura.
Mirantšuk on edustanut kotimaassaan Lokomotiv Moskovaa ja pelannut Valioliigassa 178 ottelua, joissa hän on tehnyt 32 maalia. Hän voitti Venäjän-mestaruuden vuonna 2018 sekä Venäjän cupin vuosina 2015, 2017 ja 2019, joista kahden ensin mainitun cupin loppuottelussa hän teki maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kahden kauden aikana kymmenen ottelua ja teki maalin Juventusta vastaan sekä vierasottelussa lokakuussa 2019 että kotiottelussa kaksi viikkoa myöhemmin.
Mirantšuk siirtyi syyskuussa 2020 italialaisseura Atalantaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 25 ottelua mutta vain neljä kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana neljä liigamaalia: ensimmäisessä ottelussaan marraskuussa Interiä vastaan, maaliskuussa Crotonea vastaan, huhtikuussa Bolognaa vastaan ja toukokuussa Parmaa vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 19 liigaottelua, joissa hän oli seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin joulukuussa Hellas Veronaa ja helmikuussa Sampdoriaa vastaan. Mestarien liigassa hän on näiden kahden kauden aikana pelannut viisi ottelua ja tehnyt yhden maalin lokakuussa 2020 FC Midtjyllandia vastaan.
Mirantšuk pelasi kauden 2022–2023 lainalla Serie A -seura Torinossa. Hän pelasi liigakauden aikana 29 ottelua, joissa hän oli 24 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä neljä maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi jälleen Atalantassa. Hän pelasi 27 Serie A:n ottelua kaudella 2023–2024, joissa hän teki kolme maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Atalantan voittamassa Eurooppa-liigassa hän pelasi 10 ottelua ja antoi niissä neljä maalisyöttöä. Voitokkaassa Eurooppa-liigan loppuottelussa Bayer Leverkusenia vastaan hän jäi vaihtopelaajaksi.
Heinäkuussa 2024 Mirantšuk siirtyi MLS-seura Atlanta Unitediin vuoden 2027 loppuun ulottuvalla sopimuksella. Sopimukseen sisältyy myös optio kaudesta 2028.
Maajoukkueura.
Mirantšuk pelasi Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi 60 minuuttia viimeisessä alkulohko-ottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi kesälle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa joukkueensa kaikki kolme ottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Suomea vastaan hän teki ottelun ainoan maalin. Mirantšuk on pelannut syyskuun 2025 puoleenväliin mennessä 47 A-maaottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä yhdeksän maalia: ensimmäisessä ottelussaan Valko-Venäjää vastaan ja sittemmin Belgiaa, Etelä-Koreaa, Espanjaa, San Marinoa, EM-kilpailuissa Suomea vastaan ja ystävyysotteluissa Serbiaa, Syyriaa ja Qataria vastaan.
Middelfart

Middelfart on Middelfartin kunnan hallinnollinen keskus Fynin saarella Tanskassa. Keskustaajaman asukasluku oli 15 986 tammikuussa 2020.
Mubashar Ali

Mubashar Ali (s. 1997 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Pelaajaura.
Seurajoukkueet.
Ali syntyi Helsingissä vuonna 1997 ja on paikallisen Warriorsin kasvatti. Hän pelasi A-poikien SM-sarjaa kahdella kaudella, 2012–2013 Warriorsissa ja 2014–2015 Pussihukissa. Tämän jälkeen Ali lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan high school -koripalloa.
Vuonna 2017 Ali siirtyi Southern Universityn yliopistojoukkueeseen NCAA:n ykköstasolle, jossa pelasi kaksi kautta pienellä vastuulla. Vuonna 2019 Ali vaihtoi yliopistoa Florida Memorial Universityyn ja pelasi siellä kummallakin pelikaudellaan tupla-tuplan keskiarvolla, mihin hän jälkimmäisellä pelikaudellaan 2020–2021 kykeni konferenssinsa ainoana pelaajana. Kummankin FMU-kautensa päätteeksi Ali nimettiin yliopistokonferenssinsa Sun Conferencen ensimmäiseen tähdistöviisikkoon.
Maajoukkue.
Ali edusti Suomea ainoastaan yhdessä nuorisomaaottelussa, kun hän pelasi kesäkuun 2014 U18-harjoitusmaaottelussa Alankomaita vastaan noin kymmenen ja puoli minuuttia ja otti viisi levypalloa. Suomen miesten maajoukkueen tuolloin poikkeuksellisen suureen harjoittelurinkiin Ali nostettiin kesällä 2021. Hän pelasi ensimmäisen miesten maaottelunsa 12. kesäkuuta 2021 Tšekkiä vastaan ollen kymmenellä pisteellään Suomen paras pisteidentekijä.
Pelityyli ja ominaisuudet.
213-senttisenä pelaajana Ali on ulottuva pelaaja. Häntä pidetään liikkuvana ja pitkäkätisenä. Ali on kuvaillut itseään energiseksi ja työteliääksi pelaajaksi.
Abdoulaye Diop

Abdoulaye Diop (s. 17. syyskuuta 1965 Brazzaville) on malilainen diplomaatti, joka toimii maansa ulkoministerinä.
Diop on suorittanut kandidaatintutkinnon Algerian hallintokorkeakoulussa vuonna 1989 sekä kansainvälisten suhteiden ja diplomatian maisterintutkinnot Pariisin yliopistossa ja Kansainvälisessä julkishallinnon instituutissa vuonna 1994. Hän on työskennellyt Malin ulkoministeriössä ja presidentti Alpha Oumar Konarén diplomaattisena neuvonantajana, Malin Yhdysvaltojen ja Latinalaisen Amerikan suurlähettiläänä vuosina 2003–2009 sekä YK:n Maailman ruokaohjelma edustajana ja päällikkönä vuosina 2009–2014.
Diop oli Malin ulkoasiain, kansainvälisen yhteistyön ja Afrikan integraation ministeri vuosina 2014–2017. Hän toimi maan sisällissodan vuonna 2015 päättäneen Algerin rauhansopimuksen pääneuvottelijana. 
Diop nimitettiin Choguel Maïgan hallituksen ulkoministeriksi kesäkuussa 2021. Sitä ennen hän oli toiminut Afrikan unionin komission puheenjohtajan kabinettipäällikkönä.
Diop on naimisissa ja viiden lapsen isä. Hän puhuu ranskaa, englantia ja bambaraa.
Hannes Sauramo

Hannes Sauramo (31. toukokuuta 1914 Sortavala – 17. heinäkuuta 2004) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosentti.
Sauramon vanhemmat olivat kauppakamarin sihteeri Hannes Aleksander Waldemar Sauramo ja Hanna Paavolainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1945.
Sauramo oli Helsingin yleisen sairaalan synnytys- ja naistentautiosaston apulaislääkärinä 1945–1948, anatomisen laitoksen assistenttina vuodesta 1944 sekä Pohjois-Karjalan keskussairaalan naistentautiosaston ylimääräisenä ylilääkärinä vuodesta 1953. Hän toimi Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosenttina vuodesta 1950 lähtien.
Sauramo oli Philadelphiassa ilmestyneen "Biological Abstractsin" avustajana 1946–1952, "Excerpta
Medica, Obstetrics and" "Gynaecology" -julkaisun avustajana 1948–1952 sekä "Medicina Eennican" toimitussihteerinä 1939–1946. 
Hannes Sauramon veli oli Panimoteollisuusyhdistyksen ja Virvoitusjuomateollisuuden yhdistyksen toimitusjohtaja Pentti Sauramo (s. 1912).
Mikko Tamminen (rakennusmestari)

Mikko Tamminen (30. syyskuuta 1871 Hattula – 28. marraskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, joka suunnitteli Tampereelle useita jugendtyylisiä puutaloja. Hän kuului Suomen Rakennusmestariliiton perustajajäseniin ja toimi myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä useiden vuosien ajan.
Tamminen kuoli 47-vuotiaana, sairastuttuaan espanjantautiin ja keuhkotautiin. 
Suunnittelutöitä.
Tamminen on suunnitellut Tampereelle seuraavat rakennustaiteellisesti merkittävät kohteet:
Corrado Dal Fabbro

Corrado Dal Fabbro (4. elokuuta 1945 Pieve di Cadore – 29. maaliskuuta 2018 Milano) oli italialainen rattikelkkailija ja olympiamitalisti.
Dal Fabbro saavutti nelikoissa olympiahopeaa Sapporossa 1972. Hän sijoittui samoissa kisoissa kaksikoissa kymmenenneksi. MM-kilpailuista Dal Fabbro saavutti yhden hopeamitalin, kaksikkojen hopeaa, vuonna 1971. Dal Fabbro kuoli Milanossa 72-vuotiaana 29. maaliskuuta 2018.
Jurriën Timber

Jurriën David Norman Timber (s. 17. kesäkuuta 2001 Utrecht) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.
Timmber siirtyi Feyenoordin junioreista Ajaxiin vuonna 2014. Hän pelasi Ajaxin edustusjoukkueessa ensimmäisen Eredivisie-ottelunsa maaliskuussa 2020 Heerenveeniä vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eredivisiessa 20 ottelua, joista 16 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki ensimmäisen liigamaalinsa toukokuussa 2021 kotiottelussa Emmeniä vastaan. Ajax voitti sekä liigamestaruuden että Alankomaiden cupin, ja cupissa Timber pelasi neljä ottelua, muun muassa täyden ajan puolivälierässä, välierässä ja loppuottelussa. Mestarien liigassa hän pääsi joulukuussa kentälle viime hetkiksi kotiottelussa Atalantaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viidessä ottelussa täyden peliajan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 Eredivisien ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kolme maalia Ajaxin voittaessa jälleen mestaruuden. Hänet valittiin Eredivisien vuoden nuoreksi pelaajaksi. Alankomaiden cupissa hän pelasi neljä ottelua mukaan lukien tappiollinen finaali. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua, joista kuusi avauskokoonpanossa. Kaudella 2022–2023 hän oli avauskokoonpanossa Ajaxin kaikissa 34 Eredivisien ottelussa, ja teki kaksi maalia. Hän oli avauskokoonpanossa myös Ajaxin kaikissa kuudessa Mestarien liigan ja molemmissa Eurooppa-liigan otteluissa. Alankomaiden cupissa hän pelasi neljä ottelua, myös tappiollisen finaalin.
Timber siirtyi Englannin Valioliigan Arenaliin 40 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023. Hän voitti heti FA Community Shieldin. Valioliigan avauskierroksella hän sai polveensa ristisidevamman, joka piti hänet sivussa kentiltä lähes koko kauden. Hän pelasi seuraavan valioliigaottelunsa vasta sarjan päätöskierroksella. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 30 ottleua, joista avauskokoonpanossa 27. Hän teki maalin joulukuussa Manchester Unitedia vastaan. Lisäksi hän syötti kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 13 ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä PSV Eindhovenia vastaan.
Timber on pelannut useissa Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2018. Hän teki loppuottelussa Italiaa vastaan ensimmäisen joukkueensa kahdesta varsinaisen peliajan maalista ja onnistui myös mestaruuden ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa kolmantena laukojana.
Timber pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysotteluissa Skotlantia ja Georgiaa vastaan. Hänet valittiin Alankomaiden kesän 2021 EM-kisamiehistöön. Hän pelasi EM-lopputurnauksen alkulohkossa ensimmäisen ottelun Ukrainaa vastaan avauskokoonpanossa ja kolmannesta ottelusta Pohjois-Makedoniaa vastaan toisen puoliajan. Neljännesvälieräottelussa Tšekkiä vastaan hän pelasi viimeiset yhdeksän minuuttia. MM-kilpailuissa 2022 hän oli ensimmäisen ottelun vaihdossa mutta pelasi lopuissa neljässä ottelussa täyden peliajan. Hän on juhannukseen 2025 mennessä pelannut kaikkiaan 18 A-maaottelua, joissa hän on 14 kertaa ollut avauskokoonpanossa.
Valon ja varjon huoneet

Valon ja varjon huoneet on John Websterin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2001.
Elokuvan aiheena on prostituutio Intiassa. Se kertoo kahden mumbailaisen bordellin arjesta sekä niissä työskentelvistä ihmisistä.
Cupra Formentor

Cupra Formentor on SEATin Cupra-osaston vuodesta 2020 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se on ensimmäinen täysin uusi malli, jota markkinoidaan omaksi urheilullisten autojen merkiksi eriytetyn Cupra-nimen alla.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä Formentor sai tulokseksi täydet viisi tähteä.