tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Emily Menges

Emily Townsend Menges (s. 28. heinäkuuta 1992 Garden City, Nassaun piirikunta, New York) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay.
Menges edusti vuodet 2014–2023 nykyisen joukkueensa kanssa samassa sarjassa pelaavaa Portland Thornsia. Hän voitti joukkueessa kahdesti sarjamestaruuden vuosina 2017 ja 2022. Lisäksi hän ansaitsi vuonna 2021 NWSL Challenge Cupin mestaruuden. Menges keräsi joukkueessa nimiinsä 173 sarjaottelua, joista 169 avauskokoonpanossa. Hän vieraili kaudella 2019–2020 lainasiirrolla Australian Melbourne Victoryssä. Nykyisessä seurassaan Menges on pelannut huhtikuuhun 2025 mennessä 29 sarjaottelua ja niistä 27 avauskokoonpanossa.
Karlie Lema

Karlie Lema (s. 29. kesäkuuta 2003) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seurajoukkueensa on ollut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Hän on kerännyt joukkueessa huhtikuuhun 2025 mennessä nimiinsä kuusi sarjaottelua, joista neljä avauskokoonpanossa. Lisäksi hän on tehnyt yhden maalin. Lema pelasi vuonna 2019 yhden ottelun Yhdysvaltain alle 17-vuotiaiden naisten maajoukkueessa.
Jordan Brewster

Jordan Brewster (s. 27. syyskuuta 1999 Canton, Starkin piirikunta, Ohio) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen seurajoukkueensa on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Hän edusti vuonna 2023 ruotsalaista Kristianstadsia.
Brewster pelasi vuonna 2017 kaksi ottelua Yhdysvaltain alle 19-vuotiaiden naisten maajoukkueessa. Vuosina 2017–2018 hän taas pelasi kuusi ottelua alle 20-vuotiaiden naisten maajoukkueessa.
Catherine Paulson

Catherine Paulson (s. 5. marraskuuta 2001) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen, ja hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay.
Marja Ahti

Marja Ahti (s. 1981 Luulaja, Ruotsi) on ruotsalais-suomalainen äänitaiteilija ja säveltäjä.
Ahti käyttää elektroakustisissa töissään usein kenttä-äänityksiä, vokaaleja, akustisia soittimia sekä syntetisaattoreita. Tyypillisesti hänen teoksissaan ympäristön äänimaisemat, tekstuurit, yksityiskohdat ja elektroniset äänet sulautuvat toisiinsa.
Ahti asuu ja työskentelee Turussa. Hän on esittänyt musiikkiaan muun muassa Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Ahti on tehnyt musiikkia Tsembla-nimellä. Hän on yksi Turussa toimivan taiteilija- ja järjestäjäkollektiivi Himera-työryhmän perustajajäsenistä. Lisäksi Marja Ahti on vaikuttanut kokoonpanoissa Ahti &amp; Ahti, Kemialliset Ystävät sekä IAX.
Elämä.
Kraak -verkkojulkaisun haastattelussa Marja Ahti kertoo viettäneensä nuoruutensa Luulajassa, merenrantakaupungissa Pohjois-Ruotsin rannikolla. Hän opiskeli musiikkia lukiossa ja kertoo harrastaneensa nuorena kitaran sekä saksofonin soittoa. 
Ahti on opiskellut Ruotsissa yliopistossa maisteriohjelmassa kirjallisuustieteitä.
Ahti muutti Suomeen 2000-luvulla. Hän palasi musiikin pariin 27-vuotiaana hankittuaan äänityslaitteita ja opiskeltuaan säveltämistä ja musiikin äänittämistä.
Marja Ahdin äiti on suomalainen. Ahdin puoliso on taiteilija Niko-Matti Ahti. He ovat julkaisseet musiikkia Ahti&amp;Ahti -kokoonpanossa.
Valikoitu diskografia.
Yhteistyöt:
Bethany Beardslee

Bethany Beardslee (s. 25. joulukuuta 1925 Lansing, Michigan) on yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hän tuli tunnetuksi erityisesti yhteistyöstään merkittävien 1900-luvun säveltäjien kanssa. Hän esitti uransa aikana muiden muassa Igor Stravinskyn, Milton Babbittin, Pierre Boulez’n, George Perlen, Peter Maxwell Daviesin, Arnold Schönbergin, Alban Bergin ja Anton Webernin teoksia.
Beardslee opiskeli Michiganin osavaltionyliopistossa ja Juilliard Schoolissa. Hänen opettajiensa joukossa oli Alexander von Zemlinskyn vaimo Louise Zemlinsky. Beardslee oli vuodesta 1951 naimisissa kapellimestari Jacques-Louis Monodin kanssa. Vuonna 1956 hän solmi uuden avioliiton säveltäjä Godfrey Winhamin (k. 1975) kanssa. Hän sai Winhamin kanssa kaksi lasta. Beardsleen merkittävien levytysten joukossa on Robert Craftin kanssa Columbia Recordsille vuonna 1961 tehty julkaisu Arnold Schönbergin "Pierrot Lunairesta". Milton Babbittin mukaan Beardsleen kyky vaativan ohjelmiston omaksumiseen oli ainutlaatuinen.
Beardslee jäi virallisesti eläkkeelle vuonna 1984. Hän teki kuitenkin useita esiintymisiä vielä tätä seuranneen vuosikymmenen aikana. Viimeisen julkisen esiintymisensä Beardslee teki vuonna 1993 Weill Recital Hallissa New Yorkissa. Beardslee toimi eläkkeelle jäätyään Association for the Publication of New Musicin puheenjohtajana. Lisäksi hän tuotti useita levytyksiä omista esityksistään sekä edesmenneen miehensä Godfrey Winhamin ja ystävänsä Arlene Zallmanin teoksista. Beardslee sai vuonna 1962 American Composers Alliancen Laurel Leaf Awardin. Hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvot Princetonin yliopistosta vuonna 1978, New School for Music Philadelphiasta 1984 ja New England Conservatory of Musicista vuonna 1994.
Beardslee teki Minna Zallman Proctorin kanssa yhteistyötä muistelmateoksessaan "I Sang the Unsingable – My Life in Twentieth-Century Music".
Arlene Zallman

Arlene Zallman (1934–2006) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Zallman opiskeli Vincent Persichettin johdolla Juilliard Schoolissa ja George Crumbin johdolla Pennsylvanian yliopistossa. Hän sai vuonna 1959 Fulbright-stipendin, jonka turvin hän opiskeli kahden vuoden ajan Luigi Dallapiccolan johdolla Firenzessä Italiassa. Zallmanin teoksia kustansi Edition Peters. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa orkesteri-, soolosoitin- ja kuoroteoksia. Zallman opetti Oberlin Conservatory of Musicissa ja Yalen yliopistossa. Hän toimi yli kolmenkymmenen vuoden ajan Wellesley Collegen sävellyksen professorina.
Great Blue Hole

Great Blue Hole on sininen aukko noin 70 kilometriä Belizen rannikolta sijaitsevan Lighthouse Reef -atollin keskikohdassa. Aukko on halkaisijaltaan noin 300 metriä ja syvyydeltään noin 125 metriä. Se muodostui kivitutkimusten mukaan 150 000 – 15 000 vuotta sitten monen jääkausiajan aikana. Alunperin merenpinnan yläpuolella ollut luolan aukko alkoi hörpätä vettä noin 10 000 vuotta sitten. Se on läheisine atolleineen ja koralleineen osa vuodesta 1996 lähtien suurta Unescon Belizen rantariuttojen suojelualuetta, joka on suosittua sukellus- ja kalastusaluetta.
Löytö.
Belizeläiset kalastajat olivat tietoisia aukosta, mutta ulkomaailman tietoon sen toi ranskalainen meritutkija Jacques Cousteau, joka purjehti "Calypso"-laivalla tutkimaan aukkoa vuosina 1971–1972. Luolan syntymisaika voitiin päätellä Cousteaun löytämiä tippukivirykelmiä tutkimalla. Jo espanjalaiset valloittajat kartoittivat aukon, mutta heidän sille antama nimi ei ole tiedossa. Nykyisen nimen keksi brittiläinen sukeltaja Ned Middleton kirjassaan "Ten Years Underwater". Cousteau kuvaili aukkoa yhdeksi maailman viidestä parhaimmasta laitesukelluspaikasta.
Eläimistö.
Luolastossa on erittäin monipuolinen fauna sen syvyyden takia. Esimerkkilajeja ovat:
Lähteet:
Jean Binta Breeze

Jean Binta Breeze (o.s. Lumsden; 11. maaliskuuta 1956 Patty Hill – 4. elokuuta 2021) oli jamaikalainen dub-runoilija. Hän nousi 1980-luvulla julkisuuteen ensimmäisenä naispuolisena dub-runoilijana, joka yhdisti musiikkia ja reggaen rytmejä lausuntaan.
Breeze meni vuonna 1974 naimisiin Jamaikalla lukiossaan työskennelleen walesilaisen opettaja Brian Breesen kanssa. Hän otti miehensä sukunimestä käyttöön kirjoitusasun Breeze. Hän aloitti opettamisen paikallisessa lukiossa ja työskenteli samalla Jamaica Cultural Development Commissionin palveluksessa suunnitellen festivaalitapahtumia. Avioliittonsa päätyttyä vuonna 1978 Breeze muutti Kingstoniin ja pääsi opiskelijaksi Jamaican School of Dramaan. Siellä hän tutustui dub-runoilijoihin Mikey Smithiin, Oku Onuoraan ja Mutabarukaan. Breeze muutti vuonna 1979 Clarendon Hillsiin, jossa hän kuului rastafariyhteisöön kolmen ja puolen vuoden ajan. Siellä hän liittyi Sistren Theatre Collectiven jäseneksi. Samoihin aikoihin hän otti käyttöön Bintan ylimääräisenä afrikkalaisperäisenä nimenään. Breeze työskenteli sekä Jamaikalla että Isossa-Britanniassa. Linton Kwesi Johnson kutsui hänet vuonna 1985 Britanniaan esiintymään International Book Fair of Radical Black and Third World Booksiin. Pian Breeze palasi Lontooseen. Siellä hän suoritti opettajakoulutuksen Garnett Collegessa ja työskenteli kahden vuoden ajan teatterin tutkimuksen opettajana Brixton College of Further Educationissa.
Breeze julkaisi yhdeksän kokoelmaa, jotka sisälsivät hänen runojaan ja tarinoitaan. Ensimmäinen niistä oli Jamaikalla vuonna 1983 julkaistu "Answers". Loput kokoelmat ilmestyivät Isossa-Britanniassa. Breeze oli skitsofreenikko. Hänen toinen runokokoelmansa "Riddym Ravings and Other Poems" (1988) käsitteli kokemuksia skitsofrenian sairastamisesta nuorena naisena. Kokoelman nimikkoruno toi Breezelle mainetta kirjallisuuspiireissä. Kokoelma "Aid Travels With a Bomb" oli yleisöä puhuttelevampi ja ylsi musiikiksi tehtynä New Yorkin reggaelistan toiselle sijalle. Breezen viimeinen kokoelma oli "The Verandah Poems", joka julkaistiin hänen 60-vuotispäivänsä kunniaksi vuonna 2016. Breezen runot “Moonwise“, “Rising“ ja “Dreamer“ sisällytettiin Transport for Londonin hankkeeseen Poems on the Underground. Breeze kirjoitti myös käsikirjoituksia näytelmiin ja elokuviin. Hän julkaisi viisi albumia, joissa hän esitti runojaan musiikin muodossa. Näihin kuuluivat "Riddym Ravings" (1987), "Tracks" (1991) ja "Eena Me Corner" (2010). Näistä kaksi viimeksi mainittua äänitettiin Dennis Bovellin yhtyeen kanssa.
Breeze jakoi aikansa vuodesta 2013 lähtien Leicesterin ja lähellä synnyinpaikkaansa sijaitsevan Sandy Bayn välillä. Hänestä tehtiin Leicesterin yliopiston luovan kirjoittamisen kunniafellow vuonna 2011. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen arvon vuonna 2012. Breezelle myönnettiin kirjallisuuden kunniatohtorin arvo Leicesterin yliopistosta vuonna 2017. Lisäksi hän sai Jamaican Poetry -festivaalin palkinnon elinikäisistä saavutuksista ja Institute of Jamaican hopeisen Musgrave-mitalin. Breeze kuoli 65-vuotiaana keuhkoahtaumatautiin. Hänellä oli kolme lasta.
Susan Gelman

Susan A. Gelman (s. 24. heinäkuuta 1957) on yhdysvaltalainen psykologian ja kielitieteen professori sekä käsitteellisen kehityksen laboratorion johtaja Michiganin yliopistossa. Gelman tutkii pienten lasten kielen ja käsitteiden kehitystä. Gelman yhtyy kongitiota koskevaan näkemykseen, jonka mukaan mieli on sisäänrakennettuna aivoihin ja valvoo tiettyjä toimintoja ihmisissä sekä muissa eläimissä. Hänen kirjansa "The Essential Child" kertoo kognitiivisesta kehityksestä.
Gelman valittiin Yhdysvaltalaiseen taiteiden ja tieteiden akatemiaan vuonna 2008 sekä Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan vuonna 2012. Hän on toiminut Filosofian ja Psykologian seuran puheenjohtajana (2018) ja Kognitiivisen kehityksen -yhdistyksen puheenjohtajana (2005–2007). Gelman oli "The Annual Review of Developmental Psychology" -lehden perustajatoimittaja.
Koulutus.
Gelman suoritti BA-tutkinnon psykologiasta ja klassisesta kreikasta Oberlin Collegessa vuonna 1980. Stanfordin yliopistossa hän sai tohtorintutkinnon päätökseen vuonna 1984, sivuaineenaan kielitieteet.
Työura.
Gelman on psykologian ja lingvistiikan professori ja Michiganin yliopiston käsitteellisen kehityksen laboratorion johtaja.
Hän oli aiemmin Frederick GL Huetwell -psykologian professori, Michiganin yliopistossa Ann Arborissa.
Tutkimustyö.
Gelman johtaa käsitteellisen kehityksen laboratoriota Michiganin yliopiston psykologian laitoksella. Suurin osa laboratoriossa tehdyistä tutkimuksista keskittyy 2–10-vuotiaisiin lapsiin, ja ne suoritetaan kodinomaisessa laboratorioympäristössä tai paikallisissa esikouluissa ja yläkouluissa.
Gelman on kirjoittanut yli 200 psykologian tutkimusta tai siihen liittyvää artikkelia. Hänen tutkimuksensa keskittyy kognitiiviseen kehitykseen, kielen oppimiseen ja luokitteluun, induktiiviseen päättelyyn, kausaaliseen päättelyyn sekä kielen ja ajattelun väliseen suhteeseen.
Essentialismi.
Gelman on vaikuttanut merkittävästi essentialismiin ja yhdistänyt essentialistiset ideat erilaisiin psykologian näkökohtiin. Hänen työnsä on osoittanut että tietyn ikäryhmän lapset pystyvät havaitsemaan käyttäytymisen taustalla olevat olemukset tai perimmäiset syyt. Gelmanin työ on tuonut oivalluksia siitä, miten lapset oppivat kielen. Hänen kirjansa "The Essential Child: Origins of Essentialism in Everyday Thought" on vaikutusvaltainen kognitiivista kehitystä ja essentialismia käsittelevä teos, jota on siteerattu yli 2000 kertaa.
Perhe.
Hänen nuorempi veljensä Andrew Gelman on tilastotieteilijä Columbian yliopistossa. Sarjakuvapiirtäjä Woody Gelman oli hänen setänsä.
Erkki Isometsä

Erkki Tapio Isometsä (s. 20. huhtikuuta 1959 Valkeakoski) on suomalainen lääkäri ja psykiatrian professori.
Erkki Isometsä syntyi rehtori Kalle Tapio Isometsän ja opettaja Lea Marjatta Rimmin perheeseen. Hänen puolisonsa on hammaslääkäri Sisko Rissanen. Isometsä tuli ylioppilaaksi Valkeakosken lukiosta 1978 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1984, sai siellä psykiatrian erikoislääkärin pätevyyden 1991 ja väitteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1994.
Isometsä oli Kansanterveyslaitoksen erikoistutkija 1994–1996, ylilääkäri 1997–2004 ja sitten osa-aikainen tutkimusprofessori. Toimittuaan psykiatrian dosenttina Helsingin yliopistossa vuodesta 1996 hänestä tuli yliopiston psykiatrian professori 2004. Hän on toiminut myös yksityisenä psykiatrina. Isometsä oli depression Käypä hoito -työryhmän puheenjohtaja 2000–2004 ja sai 2014 merkittävän Nordiska medicinpriset -tiedepalkinnon mielenterveyshäiriöiden tutkimuksista ja hoitojen kehittämisestä. Isometsän tutkimuskohteena ovat olleet muun muassa masennus ja kaksisuuntainen mielialahäiriö ja niiden yhteys itsetuhoisuuteen.
Narval-luokka (Ranska)

Narval-luokka oli Ranskan merivoimien kuuden dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat 1957-1960.
Créole-luokka

Créole-luokka oli Ranskan merivoimien viiden dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka.
Taustaa ja suunnittelu.
Luokan muodostivat viisi Aurore-luokan sukellusvenettä, jotka olivat jääneet keskeneräisinä telakoille toisen maailmansodan alkaessa ja läytyneet sodan päättyessä lähes vahingoittumattomina. Näistä "Créole" oli hinattu Ranskan antautuessa Brittteinsaarille. Se siirrettiin takaisin ja sijoitettiin Le Havren telakalle, mistä se laskettiin uudelleen vesille 8. toukokuuta 1946. "Créole" ja kaksi sen sisaralusta valmistuivat muokattujen suunnitelmien mukaisina. Niiden kansitykiksi asennettiin saksalainen 88 mm tykki suurennetun tornin etuosaan. Tornin takaosaan sijoitettiin kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Aluksilla oli 10 torpedoputkea eli yksi lisätty aiempaan määrään. Niistä neljä oli keulassa ja kaksi perässä. Lisäksi kannella oli kaksi paria, jotka oli sijoitettu tornin etu- ja takapuolelle.
Enemmän keskeneräiset "Artémis" ja "Andromède" suunniteltiin uudelleen, jotta sukellusnopeutta ja nopeutta pinnan alla saataisiin kasvatettua. Tavoitteena oli 10, 3 solmun nopeus sukelluksissa. Aluksiin myös asennettiin snorkkelit, jotka olivat samankaltaisia kuin Yhdysvaltain laivaston GUPPY hankkeessa. "Artémiksen" valmistusta viivästytti uuden Narval-luokan aluksiin suunnitellun taistelunjohtojärjestelmän käyttöönotto ja testaus. "Créoleen" asennettiin snorkkeli samanaiakisesti viimeisten luokan alusten kanssa.
Eeva-Mari Haikala

Eeva-Mari Haikala (s. 1974 Lappeenranta) on suomalainen kuvataiteilija, joka työskentelee performanssi-, media- ja valokuvataiteen keinoin. Haikala asuu ja työskentelee Suomessa ja Belgiassa. 
Haikala on kouluttautunut taiteen tohtoriksi (PhD) Lontoossa Roehamptonin yliopiston draaman, teatterin ja performanssi -osastolla vuosina 2009–2016. Hän on opiskellut lisäksi Taiteen maisterin tutkinnon Aalto-yliopistossa 2001–2004 ja valmistui 2009 Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi taidehistorian alalta. 
Taiteellinen työskentely.
Haikalan tuotannossa toistuvia teemoja ovat kehollisuus, omaelämäkerrallisuus ja historiankirjoitus. Hän käyttää teostensa toteutuksessa usein videota ja valokuvaa. Monet Haikalan teoksista ovat yksinkertaisia kameran edessä toteutettuja tekoja tai esityksiä, joissa tapahtuu hyvin vähän. Teostensa pysähdyskuvan kaltaisuutta Haikala on luonnehtinut niiden maalauksellisuudeksi tai valokuvallisuudeksi. 
Haikalan teoksiin sisältyy usein viittauksia toisten taiteilijoiden teoksiin, teatteriin ja kirjallisuuteen. Hän on tutkinut teoksillaan myös esityksen ja liikkuvan kuvan suhdetta maalaustaiteen genreihin, kuten asetelmiin ja tableaux vivant -perinteeseen. Haikalan tuotannossa esille nousevia teemoja ovat muun muassa häpeä ja nolous, muisti ja oleminen kahden eri kielen ja kulttuurin välissä. Monet Haikalan teoksista ovat humoristisia tutkielmia naisena olemisesta. 
Vuonna 2024 Haikala toteutti Lappeenrantaan moniosaisen julkisen tilan teoksen "Tarinaranta", joka perustuu paikallisten omiin tarinoihin. Teoksen eri puolille kaupunkia sijoittuvat osat kertovat merkityksellisistä tapahtumista, joita kaupunkilaiset ovat näillä paikoilla kokeneet.
Haikalan yksityisnäyttelyitä on vuodesta 2003 lähtien ollut esillä Suomessa, Iso-Britanniassa ja Belgiassa. Hän on osallistunut 2000-luvun alusta lähtien yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Mäntässä, Helsingissä ja Lontoossa. Haikalan video- ja performanssiteoksia on ollut mukana lukuisissa taidetapahtumissa, festivaaleilla ja videonäytöksissä.
Gymnote (S655)

Gymnote (runkonumero 655) oli Ranskan laivaston ensimmäinen strateginen ydinasein varustettu sukellusvene.
Taustaa.
Vuonna 1954 julkaistiin tutkimus ydinkäyttöisestä torpedoin varustetusta sukellusveneestä, jonka köli laskettiin 1956 Cherbourgissa runkona numero Q244. Suunnitelman mukaan aluksen uppouma pinnalla olisi 4 000 tonnia ja pituus 120 metriä. Ranskan kyvyttömyys rikastaa uraania johti siihen, että rikastamatonta uraania käyttävä raskasvesireaktio oli tuolloin ainoa vaihtoehto. Reaktori osoittautui liian raskaaksi, minkä seurauksena suunnitelmasta luovuttiin 1958. Yhdysvaltain kanssa käydyt keskustelut reaktorin hankkimiseksi epäonnistuivat samoin kuin keskustelut rikastetun uraanin hankkimiseksi. Projekti lopetettiin 1959.
Ranskan hallituksen päätös luoda erilliset merelle sijoitettavat ydinpelotejoukot johtivat päätökseen töiden jatkamisesta. Runko sai uuden numeron Q251 ja töitä jatkettiin kokeellisen ballistisin ohjuksin varustettavan sukellusveneen luomiseksi. Tornin taakse sijoitettiin neljä pystysuoraan asennettua siiloa. Alukselle asennettiin ohjaus- ja inertianavigaatiolaitteiston prototyypit, jotka myöhemmin asennettiin Redoutable-luokan veneisiin.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal de Cherbourgilta, missä köli laskettiin 17. maaliskuuta 1963. Alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1964 ja valmistui 17. lokakuuta 1966.
Palvelus.
Alukselta laukaistiin vuoden 1968 lopulla Landesin koealueella ensimmäinen M1 ohjus. Aluksella testattiin myöhemmin muita saman sarjan ohjuksia. Alus oli 1977-1979 modernisoitavana, jolloin keskimmäisiä siiloja suurennettiin M4 ohjusten testaamiseksi. M4-ohjukset otettiin käyttöön 1985. Alus osallistui ohjuksen testaukseen, kunnes se poistettiin laivastoluettelosta 1986.
Kuta (kala)

Kuta ("Thyrsites atun") on käärmemakrilleihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan eteläisen pallonpuoliskon valtameristä.
Koko ja ulkonäkö.
Kuta kasvaa useimmiten 75–100 cm pitkäksi, ja voi suurimmillaan saavuttaa noin 200 cm:n pituuden. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen, hoikka ja virtaviivainen. Alalaeuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Kalalla on kaksi selkäevää, joita seuraa viidestä kuuteen eväkettä. Eväkkeitä on myös peräevän jälkeen. Lajin vatsaevät ovat pienet. Kudan hampaat ovat suurehkot. Väriltään kuta on harmahtavan sininen ja väri vaalenee vatsaa kohden.
Levinneisyys ja elintavat.
Kutaa tavataan Etelä-Amerikan, Eteläisen Afrikan, Australian ja Uuden-Seelannin lähistöltä. Laji elää avomerellä useimmiten lähellä pohjaa ja on parvikala. Yöaikaan kala liikkuu lähempänä pintaa. Kudan ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja pääjalkaiset. Lajin lisääntymiskausi vaihtelee esiintymisalueittain. Australian läheisyydessä lisääntymiskausi on eteläisen pallonpuoliskon talven aikana.
Kuta on kaupallisesti merkittävä ruokakala ja suosittu urheilukalastuksen kohde. Sitä myydään tuoreena, pakastettuna, savustettuna tai säilöttynä.
Toivo Lemmetyinen

Toivo Alexander Lemmetyinen (13. maaliskuuta 1914 Pietari – 5. syyskuuta 2008 Kotka) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja kirjailija. 
Perhetaustat.
Vanhemmat olivat nuohoojamestari Elias Lemmetyinen ja Hilda Lemmetyinen, s. Pulkkinen.
Lemmetyinen vihittiin terveyssisar Sisko Anneli Laurikkalan kanssa vuonna 1949. Puoliso kuoli 1976. Toinen puoliso oli konttoristi Hellin Marjatta Lemmetyinen, ent. Ripatti, s. Huomo, vuodesta 1980 lähtien.
Lemmetyisen perheeseen syntyivät Riitta, Jukka ja Leena.
Koulutus.
Lemmetyinen kirjoitti ylioppilaaksi 1936 Turun suomalaisessa lyseossa. Teologian kandidaatiksi hän valmistui 1943 Helsingin yliopistossa ja vihittiin papiksi 1943 Mikkelissä. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1952.
Työura.
Lemmetyinen oli aluksi Anttolan vt. kirkkoherrana 1943‒1944. Sotilaspastorin tehtäviä hän hoiti 1944–1946 ja oli Kotkan kirkkoherran viran armovuoden saarnaajana samoihin aikoihin 1945‒1946. Haminan rovastikunnan nuorisopappina Lemmetyinen oli 1946‒1947 sekä Kallion kirkkoherran apulaisena 1947‒1948. Kansan Raamattuseuran työkausi hänellä oli 1948‒1953. Loput työajastaan Lemmetyinen oli Kotkassa. Ensiksi Kotkan esikaupunkipappina 1953‒1964 ja sitten Langinkosken kirkkoherrana 1964‒1977, jolloin siirtyi eläkkeelle. 
Sivutoimet.
Uuraan yhteiskoulun uskonnonopettajana Lemmetyinen toimi 1946 sekä Kotkan yhteislyseon uskonnonopettajana vuodesta 1958. Oman toimen ohessa hän oli Kotkan rannikkopatteriston sotilaspastorina vuodesta 1955 lähtien.
Huomioita.
Lemmetyinen työskenteli välillä Kansan Raamattuseurassa. Työhön kuului raamatunopetusta ja evankeliointia niin Vivamossa kuin koko maassa. Lemmetyisen puheisiin sisältyi puhuttelevia tarinoita. Hakupalvelu Finnassa on luetteloitu eläkeajalta viitisentoista kasettiäänikirjaa, joissa on eräänä puhujana Toivo Lemmetyinen. Eniten on raamattutuntitaltioita lähinnä Oronmyllyn leiri- ja kurssikeskuksesta Parikkalasta. Myös Helsingin Raamattukoulusta on raamattuluentosarjoja, joissa Lemmetyinen on ollut opettajana.
Tanganakaasia

Tanganakaasia ("Acacia adenocalyx", syn. "Senegalia adenocalyx") on akaasioiden ("Acacia") sukuun kuuluva kasvilaji.
Tanganakaasia on liaanimainen kasvi, joka kiipeilee usein läheisiin puihin tukeutuen. Kasvin varret ovat sileitä, mutta niissä on piikkejä. Piikit sijaitsevat yksittäin ja ovat pieniä sekä koukkukärkisiä. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja niissä on 8–23 lehdykkäparia. Lehdykät ovat hyvin pieniä. Kukat ovat valkoisia ja sijaitsevat latvatertuissa. Hedelminä olevat palot ovat 5–15 cm pitkiä.
Tanganakaasia kasvaa hiekkapohjaisissa metsissä sekä rantapensaikoissa. Lajia tavataan luontaisena Afrikassa Keniasta Zimbabween ja Mosambikiin ulottuvalla alueella.
Froyla Tzalam

Froyla Tzalam on belizeläinen antropologi, joka on vuodesta 2021 lähtien toiminut maansa kenraalikuvernöörinä.
Tausta ja yksityiselämä.
Tzalam on syntynyt San Antoniossa, Toledossa. Hän on opiskellut antropologiaa Texasin Trinity-yliopistossa, josta hänellä on kandidaatintutkinto. Hän on sittemmin jatkanut opintojaan Sussexin yliopistossa keskittyen maaseudun kehittämiseen ja on valmistunut maisteriksi. 
Tzalam on naimisissa David Mendezin kanssa, joka on eläköitynyt ammattisotilas. Parilla on kaksi lasta.
Ura.
Tzalam oli jo nuorena kiinnostuneensa mayakulttuurin säilymisestä ja tutkimisesta. Hän on toiminut alkuperäisväestöä edustavan kansalaisjärjestö Sarstoon Temashin alkuperäisväestön hallinnon instituutin johdossa. Tzalamia ehdotettiin edustajaksi Belizen senaattiin jo vuonna 2017, mutta hän kieltäytyi.
Kenraalikuvernöörinä.
Pääministeri Johnny Briceño ilmoitti 22. huhtikuussa 2021 ehdottavansa Tzalamia uudeksi kenraalikuvernööriksi sen jälkeen kun Colville Young jäi eläkkeelle. Virkaanastujaiset pidettiin 27. toukokuuta 2021. Tzalam oli virkaan astuessaan ensimmäinen alkuperäisväestöön (mayat) kuuluva kenraalikuvernööri.
Kenraalikuvernöörinä Tzalam edusti maataan sekä kuningatar Elisabet II:n hautajaisissa että Charles III:n kruunajaisissa.
Elna Sallinen

Elna Sallinen on suomalainen lapsinäyttelijä.
Sallinen on toiminut ääninäyttelijänä muun muassa elokuvissa "Muuttomatka" (Gwen) ja "Niko ja myrskyporojen arvoitus" (Lili).
Joelle Anderson

Joelle Anderson (s. 6. lokakuuta 1998) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Anderson edusti aiemmin vuodet 2022–2023 nykyisen joukkueensa kanssa samassa sarjassa pelaavaa Houston Dashia.
Ne Obliviscaris

Ne Obliviscaris on australialainen metallimusiikin -yhtye. Vuonna 2003 perustetun yhtyeen tyylilaji on progressiivinen metalli.
Tammikuussa 2025 kerrottiin, että perustajajäseniin kuuluva Marc "Xenoyr" Campbell jättää yhtyeen ja hänen sijaisenaan vuodesta 2023 toiminut James Dorton astuu hänen tilalleen.
Diskografia.
Yhtyeen albumit:
Dorian Bailey

Dorian Josey Bailey (s. 28. tammikuuta 1997 Mission, Johnsonin piirikunta, Kansas) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Hänet edusti aiemmin vuodet 2019–2023 sen kanssa samassa sarjassa pelaavaa Washington Spiritiä. Bailey voitti joukkueen kanssa vuoden 2021 sarjamestaruuden.
Pieni Vehkalahti

Pieni Vehkalahti on järvi Kaavin ja Kuopion rajalla Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 40 kilometriä itäkoilliseen ja Kaavin keskustasta kahdeksan kilometriä pohjoisluoteeseen. Lähimpänä sijaitsee Juankosken keskusta, noin kolme kilometriä Pieneltä Vehkalahdelta länteen.
Maantiede.
Pieni Vehkalahti on rantaviivaltaan rikkonainen, suurimmaksi osaksi kulttuurimaiseman reunustama vakavesi. Lahdet (Kivilahti, Asikkalanlahti, Venäänlahti, Rupsanlahti) ovat leveäsuisia. Eteläisimmän osan Antikkalanlahti on sitä vastoin kapea. Merkittävin niemi on noin kilometrin pituinen koillisrannalta lounaaseen työntyvä Venäänniemi. Sen eteläpuolella sijaitsee Kiviniemi. Runsas kolmasosa Pienestä Vehkalahdesta on enintään metrin syvyinen ja runsas viidesosa on vähintään kuuden metrin syvyinen. Noin kuusitoista hehtaaria on vähintään kymmenen metriä syvää. Syvin piste on noin kuusitoista metriä.
Pienen Vehkalahden saariluku on viisi. Saaret ovat yli aarin mutta alle hehtaarin laajuisia. Niiden yhteenlaskettu pinta-ala on noin 1,2 hehtaaria. Pienen Vehkalahden rannat ovat pääosin viljeltyä kulttuurimaisemaa. Järven länsipuolella sijaitsee Iso Vehkalahti (86,4 metriä merenpinnan yläpuolella). Järviä erottavan kannaksen leveys on vähimmillään huomattavasti alle sata metriä.
Pieneen Vehkalahteen virtaa useita tulouomia. Niistä karttanimi on kaakosta laskevalla Heinäojalla ja koillisesta laskevalla Hirvijoella. Pienen Vehkalahden lasku-uoma on Rajosalmi, joka sijaitsee Antikkalanlahden luoteisosassa.
Pienen Vehkalahden vesitilavuus on 6 879 000 kuutiometriä.
Pieni Vehkalahti (04.612.1.014) kuuluu Karjalankosken alueeseen (04.612), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen jakovaihe on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Pieni Vehkalahti on toiseksi laajin Karjalankosken alueen 15:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Natalia Bartholdi

Natalia Bartholdi (s. 1994 tai 1995 Espoo) on suomalainen cheerleadingin Suomen mestari, personal trainer ja sosiaalisen median vaikuttaja. Hän on kerännyt yli miljoonan seuraajan yleisön Instagramissa kehonpainoharjoittelu- ja voimailuvideoillaan.
Elämä ja ura.
Natalia Bartholdi on puoliksi sveitsiläinen äitinsä puolelta, mutta on syntynyt Suomessa ja asunut suurimman osan elämästään Espoossa. Hän aloitti cheerleadingin 14–15-vuotiaana ja on saavuttanut lajissa merkittäviä meriittejä, kuten 11 Suomen mestaruutta, 2 Euroopan mestaruutta ja 5 MM-pronssia. Bartholdi toimi Suomen cheerleading-maajoukkueen kapteenina vuosina 2022–2023.
Bartholdi on koulutukseltaan liikuntaneuvoja, personal trainer ja tradenomi. Hän on myös suorittanut psyykkisen valmentajan koulutuksen ja opiskellut urheiluravitsemusta avoimessa yliopistossa.
Bartholdi päätti lopettaa kilpailu-uransa cheerleadingissa vuonna 2023 taloudellisten syiden vuoksi. Ammattimaisena cheerleaderina toimiminen oli hänelle taloudellisesti haastavaa, ja hän oli joutunut ottamaan velkaa kyetäkseen edustamaan Suomea kansainvälisissä kilpailuissa.
Sosiaalisen median ura.
Urheilijan lopetettua cheerleading-uransa, hän alkoi jakaa enemmän treeni- ja temppuvideoitaan sosiaalisessa mediassa. Bartholdin videoiden suosio kasvoi räjähdysmäisesti vuoden 2023 loppupuolella, kun yksi hänen videoistaan keräsi TikTokissa miljoona katselukertaa, ja sama tapahtui myöhemmin myös Instagramissa.
Bartholdin suosituin video, kooste vuodesta 2023, on kerännyt yli 38 miljoonaa katselukertaa Instagramissa. Hänellä on useita videoita, joiden katselukerrat ylittävät 20 miljoonaa. Seuraajamäärän kasvu on ollut nopeaa: helmikuussa 2024 hänellä oli lähes 400 000 seuraajaa, ja huhtikuuhun 2024 mennessä määrä oli ylittänyt miljoonan.
Videoiden tunnuspiirteisiin kuuluu, että Bartholdi ei koskaan puhu tai katso kameraan eikä yritä neuvoa ketään. Hänen tarkoituksenaan on inspiroida ihmisiä liikkumaan omalla esimerkillään. Videot kuvataan usein kotona puolapuilla, salilla tangossa, laitteilla tai vapailla painoilla, uima-altaalla tai ulkona luonnossa.
Bartholdi julkaisee Instagramiin 4–5 videota viikossa ja käyttää jokaisen tekemiseen useita tunteja. Hänen seuraajistaan suurin osa on Yhdysvalloista, ja viiden suurimman maan joukossa ovat myös Saksa, Meksiko, Italia ja Britannia.
Alyssa Malonson

Alyssa Michelle Malonson (s. 9. huhtikuuta 1999) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 160-senttimetrinenj, ja on hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay.
Suurkaupungin Buddha

Suurkaupungin Buddha ("The Buddha of Suburbia") on BBC:n tuottama brittiläinen television minisarja vuodelta 1993. Se perustuu Hanif Kureishin pakistanilaisten maahanmuuttajien lähiöelämää 1970-luvun Lontoossa kuvaavaan romaaniin "Esikaupunkien Buddha" (1990). Kureishi sovitti käsikirjoituksen yhdessä sarjan ohjaajan Roger Michellin kanssa. Päähenkilöitä ovat 17-vuotias teinipoika Karim (Naveen Andrews), tämän englantilainen äiti (Brenda Blethyn) ja pakistanilainen isä (Roshan Seth).
Musiikkia sarjaan teki David Bowie, ja sitä julkaistiin muiden Bowien uusien kappaleiden lisäksi albumilla "The Buddha of Suburbia" (1993). Kureishi kertoi Bowien innostuneen myös uusien kappaleiden tekemisestä sarjaan Kureishin kysyttyä tältä alun perin vain "Ziggy Stardust" -albumin kappaleiden käyttölupaa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Bowie teki soundtrackin näytelmäelokuvaan.
Neliosainen minisarja esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla kahtena peräkkäisenä iltana, lauantaina 10. ja sunnuntaina 11. joulukuuta 1994.
Olivia Halme

Olivia Halme (s. 5. joulukuuta 2003) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Hollolan Urheilijat -46 -seuraa. Hän kilpaili nuorten talviolympialaisissa Lausannessa 9.–22. helmikuuta 2020.
Halme on kilpaillut sekä ampumahiihdossa että maastohiihdossa. Hän on saavuttanut useita sijoituksia kansallisissa hiihtokilpailuissa. Halme valittiin Suomen Ampumahiihtoliiton nuorten Vuokatti-ryhmään kaudelle 2020–2021. Aiemmin Halme on menestynyt erityisesti nuorten sarjoissa, kuten N16-sarjassa, jossa hän on saavuttanut useita kärkisijoituksia kansallisissa kilpailuissa vuosina 2018-2019.
Ari Määttänen

Ari Juhani Määttänen (23. tammikuuta 1940 Helsinki – 2017) oli suomalainen näyttelijä.
Ura.
Ari Määttäsen vanhemmat olivat muusikko Vilho Määttänen ja leipuri Elvi Ristiina Määttänen. Määttänen opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1955–1960 ja Elsa Sylvesterssonin balettikoulussa 1961–1964. Lisäksi hän opiskeli laulua Ture Aran johdolla 1957–1962. Määttäsen ensimmäinen kiinnitys oli Lohjan Teatteriin 1963–1965. Hän jatkoi uraansa Jyväskylän kaupunginteatterissa 1965–1967, Kotkan kaupunginteatterissa 1967–1969, Vaasan kaupunginteatterissa 1969–1973 ja Operettiteatterissa 1973–1988, minkä jälkeen hän työskenteli vapaana taiteilijana.
Määttäsen teatterirooleja ovat olleet esimerkiksi Esko ("Nummisuutarit"), Tuomas ("Seitsemän veljestä"), Cajalen ("Katariina kaunis leski"), Turkka ("Tukkijoella") ja Edwin ("Mustalaisruhtinatar").
Suomalaisissa elokuvissa Määttänen on näytellyt lähinnä sivurooleja. Vuonna 1974 hänellä oli Manun rooli Seppo Huunosen ohjaamassa komediassa "Karvat". Vuonna 1990 hän näytteli poliisia pornokaupassa Matti Ijäksen ohjaamassa draamakomediassa "Räpsy &amp; Dolly eli Pariisi odottaa" ja vuonna 1995 hänellä oli Hermusen rooli Arto Lehkamon ohjaamassa rikoselokuvassa "Yöjuna".
Määttäsen sisar oli oopperalaulaja Raija Määttänen (1933–2015).
Rachel Hill

Rachel Morgan Hill (s. 17. huhtikuuta 1995 Rollinsford, Straffordin piirikunta, New Hampshire) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen joukkueensa on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Hän on edustanut kotimaansa lisäksi Ruotsissa ja Australiassa.
Maddie Moreau

Madeleine Moreau (s. 5. joulukuuta 2000 Youngsville, Lafayetten piirikunta, Louisiana) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Hän on kerännyt joukkueessa huhtikuuhun 2025 mennessä 13 sarjaottelua ja niistä kaksi avauskokoonpanossa.
Portugalin ralli 2025

Portugalin ralli 2025 (virallinen nimi "WRC Vodafone Rally de Portugal 2025") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2025. Kilpailu järjesttiin 15–18. toukokuuta 2025 ja kilpailun huoltopaikka oli Matosinhosissa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui yhteensä 95 autokuntaa, jossa oli mukana Rally1-autojen (P1) lisäksi WRC2, WRC3 ja JWRC-sarjoissa ajavia Rally2- ja Rally3-autoja (P2, P3 ja P4).
Erikoiskokeet.
Kilpailussa ajettiin 24 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli . Rallissa oli siirtymiä ja kokonaispituus oli .
Tapahtumia.
Kilpailun aikataulu herätti keskustelua ja FIA aikoo arvioida aikataulua ennen seuraavan vuoden kilpailua. Aikataulun vuoksi kilpailuun osallistujat olivat perjantaina 14 tuntia autoissa. Yhden päivän aikana ajettavaa tuli 683 kilometriä, josta 146 kilometriä oli kilpailullisia osuuksia. Päivän aikana oli lyhyitä etähuoltoja ja kaksi lyhyttä kokoontumista, joissa kilpailijat pääsivät syömään ja lepäämään. Lauantaina kilpailijat olivat 13 tuntia autoissa. Pitkät haasteet kiinnostivat, mutta nukkuma-aika jäi lyhyeksi. Kilpailijoiden lisäksi myös televisioryhmät, virkailijat ja mekaanikot tekivät pitkiä päiviä.
Emilia Brangefält

Emilia Brangefält (10. toukokuuta 2002 – 13. marraskuuta 2023) oli ruotsalainen kestävyys- ja polkujuoksija.
Brangefält sai pronssimitalin vuorijuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa Thaimaassa vuonna 2022. Hän sijoittui vuorijuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa Innsbruckissa kesällä 2023 viidenneksi. Brangefält oli lisäksi vuoden 2022 Ruotsin-mestari.
Brangefält pyrki psykiatrisen hoidon piiriin 12. marraskuuta 2023. Hänen veljensä mukaan hoitoon pääsemisen epäonnistuminen johtui henkilöstön puutteesta. Brangefält teki itsemurhan päivä myöhemmin. Ennen kuolemaansa Brangefält oli ollut syvästi masentunut ja kärsinyt erittäin korkeasta sykkeestä sekä kävelyyn liittyneistä kivuista. Hän oli uskonut olleensa ylirasituksen tilassa. Hän oli kertonut seuraajilleen Instagramissa käyneensä useita kertoja sairaalassa.
Jordan Silkowitz

Jordan Silkowitz (s. 27. maaliskuuta 2000) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay. Vuodet 2023–2024 hän oli virallisesti Kansas City Currentin pelaaja, mutta ei pelannut joukkueessa ollenkaan, sillä hän vieraili koko tuon ajan Australian Brisbane Roarissa.
Helena Helmersson

Helena Helmersson (s. 1973) on ruotsalainen yritysjohtaja.
Helmersson on lähtöisin Skellefteåsta. Hän opiskeli kansainvälistä liiketoimintaa Uumajan yliopiston kauppakorkeakoulussa ja valmistui vuonna 1997. Helmersson aloitti työskentelyn H&amp;M-konsernissa muutettuaan Tukholmaan. Hän toimi sen kestävyyspäällikkönä vuodesta 2010. Lopulta Helmersson eteni H&amp;M:n toimitusjohtajaksi ja toimi tässä asemassa neljän vuoden ajan. Hän kertoi tammikuussa 2024 lähtevänsä yhtiön palveluksesta. Hänen seuraajakseen tuli Daniel Ervér. Helmersson aloitti vuoden 2024 lopussa toiminnan puheenjohtajana tekstiilien kierrätysyhtiö Circulosessa, joka oli aiemmin toiminut nimellä Renewcell ja jättänyt konkurssihakemuksen.
Emmie Allen

Emmie Allen (s. 25. lokakuuta 2002) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hänen edustamansa joukkue on ollut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaava Bay.
Overlord (pelisarja)

Overlord on Triumph Studiosin kehittämä toimintaseikkailupelien sarja. Pelien julkaisija on Codemasters.
Sarjan peleissä omaksutaan pahan hallitsijan rooli tavoitteena valloittaa.
Kirja-alan edistämispalkinto

Kirja-alan edistämispalkinto on Suomen Messusäätiön vuosina 2022 jakama tunnustus lukemisharrastuksen hyväksi tehdystä työstä. Palkinnon voi saada yksityishenkilö tai yhteisö, joka on pitkään ja ansiokkaasti edistänyt lukemisharrastuksen ja kirjallisuuden asemaa tai muuten tehnyt kirjallisuutta tunnetuksi. Palkinto jaetaan Helsingin kirjamessuilla ja sen arvo on 15 000 euroa.
Kirja-alan edistämispalkinto.
Palkintoa edelsi Rakkaudesta kirjaan-palkinto 5000 €:n arvoisena 2001-2021.
Plecotus sardus

Plecotus sardus on siippojen heimoon kuuluva harvinainen lepakkolaji.
Se on pienikokoinen laji, painaa tyypillisesti vajaat yhdeksän grammaa. Naaras on pitkäraajaisempi mutta sirompi kuin uros, eikä sukupuolten välillä ole juuri painoeroa.
"Plecotus sardus" on kotoperäinen Sardinian saarella, missä se esiintyy vain saaren keskiosassa. Lajia on havaittu saarella 24 paikassa, joihin kuuluu 18 yöpymispaikkaa ja kuusi paikkaa, joissa lajin esiintyminen on vahvistettu verkkopyydyksillä. Lajin esiintymiskorkeus vaihtelee nollan ja 1 030 metrin välillä merenpinnasta. Lajin elinympäristönä ovat vanhat lehtimetsät, joiden vallitsevat puulajit ovat rautatammi ja korkkitammi.
"Plecotus sardus" kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 2002. Seuraavana vuonna lepakoita arvioitiin olevan noin 950 yksilöä, mistä kanta pieneni noin 340 yksilöön vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2023 populaatiossa oli enää noin 150 sukukypsää yksilöä. Lajia uhkaavat ennen kaikkea sopivien lepopaikkojen tuhoutuminen, ilmastonmuutoksen aiheuttamat helleaallot ja sateiden muutokset sekä metsäpalot, jotka ovat usein ihmisten aiheuttamia ja joita erityisen kuumat ja kuivat kesät suosivat. IUCN arvioi, että jos lepopaikkoja ei suojella tiukasti eikä metsäpaloja ehkäistä tehokkaasti, on laji sukupuuton partaalla seuraavien vuosikymmenten aikana.
Kexi

Kexi on tietokantasovelluksien tekoon tarkoitettu ohjelma, jolla voi suunnitella tietokantarakenteen, syöttää ja muokata tietoja, sekä tehdä lomakkeita ja raportteja, jotka jaetaan tietokannan mukana. Kexi on Calligra- ja KDE-projektien yhteistyössä kehittämä avoimena lähdekoodina julkaistu projekti. Kexin alkuperäinen kehittäjä oli OpenOffice Polska, joka julkaisi version 0.1 24. marraskuuta 2004.
Kexissä voi käyttää sisäänrakennettua tukea SQLite-tietokannalle, tai yhteyden voi ottaa MySQL/MariaDB ja PostgreSQL-palvelimiin.
Ayllu

Ayllu on Andien alkuperäiskansojen yhteiskunnille ominainen yhteisö, joka asuu samalla alueella ja muodostuu useista eri sukuihin kuuluvista suurperheistä. Yhteisö harjoittaa vuoroviljelyä epämuodollisen johtajan alaisuudessa. Ayllut ovat yleisiä varsinkin ketšua- ja aimarakansojen keskuudessa. Yleensä ne nimetään henkilön tai paikan mukaan.
Ayllujen tapaisia yhteisöjä oli jo esikolumbiaanisena aikana. Inkavaltakunnassa ayllun jäsenyys perustui mieslinjassa periytyvään sukulaisuuteen. Avioliitot solmittiin yhteisön sisällä. Jokaisella aylluun kuuluvalle pariskunnalle osoitettiin maa-alue viljeltäväksi. Maat jaettiin vuosittain uudelleen, jotta viljelykierto säilyi ja perheillä oli mahdollisuus kasvattaa itselleen riittävästi ruokaa. Ayllut elivät pääosin omavaraistaloudessa.
Nykyajan antropologit ovat toisinaan rinnastaneet ayllun klaaniin, mutta rinnastus ei ole tarkka. Klaaneista poiketen aylluilla ei esimerkiksi ole totemistista sidettä tiettyyn eläimeen tai kasviin. Espanjalaisten siirtomaa-ajalla laatimat kronikat käyttävät ayllu-käsitettä hyvin vapaamuotoisesti viitaten sillä sekä inkakuninkaallisten sukulinjoihin että yhteisöihin ja heimoihin. Ketšuan sana viittaa erilaisiin sukuryhmiin, ja sen tarkempi merkitys selviää asiayhteydestä.
Paradox (ohjelmisto)

Paradox on Ansa Softwaren kehittämä ohjelmisto tietokantojen suunnitteluun. Ohjelman julkaisusta uutisoitiin vuonna 1985. Borland hankki Paradoxin, jota se myi alennuksella kilpailevan dBasen käyttäjille, ja hankki Ashton-Taten ja dBase-ohjelmiston 1990-luvun alkupuolella. Borland julkaisi Paradoxista version Windowsille vuonna 1993, mutta viivästyksen myötä Microsoft Access ehti markkinoille aiemmin. Accessia kuitenkin kritisoitiin ohjelmointivirheistä, jotka aiheuttivat kaatumisia ja tietojen menettämistä.
Vuonna 1996 Borland myi Paradoxin Corelille.
Barbro Backberger

Barbro Elisabeth Backberger (synt. Carlsson, vuosina 1957–1958 Andersson; 3. kesäkuuta 1932 Kungälv – 1999 Hässelby) oli ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli feministisen Grupp 8 -järjestön perustajia.
Backberger varttui Kungälvissä ja opiskeli Uppsalan yliopistossa sosiologiaa sekä kirjallisuustiedettä. Hänen esikoisteoksensa, runokokoelma "Goddag, yxskaft" ilmestyi vuonna 1965. Samoihin aikoihin hän tuli tunnetuksi "Dagens Nyheterin" ja "Ord &amp; Bildin" kolumnistina. Hän arvosteli muun muassa patriarkaalista yhteiskuntahierarkiaa, avioliittoinstituutiota, tunkkaisia seksuaalinormeja, vankeinhoidon tilaa, epäsosiaalista lähiörakentamista ja ydinasekokeita.
Backberger liittyi vuonna 1971 Vasemmistopuolue kommunisteihin ja oli puoluehallituksen jäsen 1975–1980. Hän erosi sen jälkeen puolueesta, koska katsoi sen olevan liian autoritäärinen ja miesvaltainen.
Patonin silta

Patonin silta () on Kiovassa sijaitseva Dneprjoen ylittävä yli 1500 metriä pitkä silta, joka on nimetty sen suunnitelleen Jevheni Patonin mukaan.
Patonilla oli kokemusta siltojen rakentamisesta jo entuudestaan. Uutta siltaa rakentaessa tarkoitus oli kuitenkin nyt rakentaa yksinomaan hitsaamalla, mikä oli Patonin erikoisalaa. Vastushitsaus oli kuitenkin vainvastikään keksitty, ja monien mielestä Patonin suunnittelema silta ei tulisi kestämän. Patonin onnistui kuitenkin vakuuttamaan Nikita Hruštšov ideastaan, ja sillan rakennustyöt saattoivat alkaa. Sillan tieltä piti purkaa aikaisemman sillan jäänteitä ja sen ontot tukipilarit päätettiin räjäyttää pudottamalla niihin räjähteitä. Jotta räjähteet olisivat pysyneet kuivana, ne suljettiin kaupunkilegendan mukaan kondomeihin.
Silta avattiin liikenteelle 5. marraskuuta 1953. Valmistuessaan 1543-metrinen silta oli maailman pisin hitsattu rakennelma. Silta on myös maailman ensimmäinen kokonaan hitsaamalla rakennettu silta, jossa hyödynnettiin automatisoitua hitsaamista. Paton itse ei ennättynyt nähdä avajaisia, vaan kuoli elokuussa 1953. Vuonna 1963 sillan reunoille asennettiin liikenneturvallisuuden parantamiseksi teräsaidat.
Siltaa pitkin vielä 2000-luvulle asti raitiotie, joka kuitenkin poistettiin vuonna 2004 tehtyjen korjaustöiden yhteydessä. Tämä aiheutti useita protesteja Kiovassa, ja kaupungin raitiotieverkosto on tämän takia jakautunut kahteen osaan.
Sophie Nyweide

Sophie Nyweide (heinäkuu 2000 – 14. huhtikuuta 2025) oli yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä.
Nyweide syntyi entisen näyttelijä Shelly Gibsonin lapsena. Hän esiintyi 6-vuotiaana nimiroolissa ensimmäisessä merkittävässä elokuvassaan "Bellassa". Hän teki televisioesiintymisiä muun muassa "Kovassa laissa". Elokuvia, joissa Nyweide esiintyi, olivat "And Then Came Love", "Margot at the Wedding", "An Invisible Sign", "Mammutti" (2009) ja "Noah" (2014).
Nyweide kuoli äkillisesti 24-vuotiaana. Hänen ruumiinsa löydettiin 19. huhtikuuta 2025 joen rannalta Vermontissa. Poliisi alkoi tutkia kuolemaa mahdollisena yliannostuksena. Nyweide oli kuollessaan raskaana. Hänen äitinsä oli aiemmin kertonut uskovansa tyttärensä käyttävän huumausaineita.
Monica Zak

Monica Zak (s. 1939 Dresden) on ruotsalainen toimittaja ja lasten- ja nuortenkirjailija.
Zak syntyi Saksassa ruotsalaiselle äidille ja tšekkiläiselle isälle. Perhe pakeni maasta juuri ennen toisen maailmansodan syttymistä. Ruotsissa Zak opiskeli toimittajaksi ja työskenteli "Aftonbladetissa". Vuonna 1966 hän purjehti miehensä kanssa Latinalaiseen Amerikkaan, missä he viettivät kuusi vuotta. Hänen kokemuksensa siellä heijastuvat monissa hänen teoksissaan.
Elin Lindell

Elin Lindell (s. 1981) on ruotsalainen toimittaja ja lasten- ja nuortenkirjailija. Hänen esikoisteoksensa "Iris Karlssons värsta sommar" ilmestyi vuonna 2011. Lindell on myös kuvittanut muiden kirjailijoiden teoksia.
Melody Farshin

Melody Farshin (s. 1988) on ruotsalainen stand up -koomikko ja lasten- ja nuortenkirjailija. Hän varttui iranilaisten vanhempiensa kanssa Tukholman Husbyssä. Farshin esikoisromaani "Mizeria" ilmestyi vuonna 2018.
Lepilemur hollandorum

Lepilemur hollandorum on kärppämakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Lajia tavataan Madagaskarin koillisosassa. Ainoat vahvistetut havainnot ovat toistaiseksi peräisin Mananara-Nordin biosfäärialueelta. Tämä laji elää alavien alueiden sademetsässä. Metsäluontotyyppien määrä ja laatu ovat heikentyneet merkittävästi maatalouden siirtyessä vaniljan, palmun ja muiden myyntikasvien viljelyyn. Vaikka tarkkoja tietoja ei ole saatavilla, oletetaan, että tämä laji on pääosin lehtiä syövä, kuten muutkin sukulaisensa.
Lepilemur tymerlachsoni

Lepilemur tymerlachsoni on kärppämakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Aikuiset yksilöt ovat 50–70 cm pitkiä ja painavat noin 450-900 grammaa. Turkki on pääasiassa vaaleanruskeanharmaa. Tummemman harmaa rengas kiertää sen kasvot. Tästä naamiomaisesta piirteestä tuijottaa kaksi punasävyistä silmää. Selkäpuolelta turkki on punertavampi, ja selkärankaaa pitkin kulkee musta raita. Turkki muuttuu vaiheittain punertavanharmaaksi takapuolen ja raajojen ympärille. Tämä väritys jatkuu hännän pituudelta.
Lajia tavataan Madagaskarin luoteisosassa. Sen esiintymisalue rajoittuu nykyisin Lokoben kansallispuistoon ja Nosy Ben saaren pirstaloituneisiin talousmetsiin. Lajia uhkaavat elinympäristöjen menetys, maatalouden kestämättömät käytännöt sekä liiallinen metsästys. Paikalliset pyydystävät näitä puoliapinoita myydäkseen niitä laittomasti turisteille; valitettavasti kärppämakit eivät selviä vankeudessa ruokavaliorajoitusten vuoksi.