tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ljudmyla Semykina

Ljudmyla Mykolajivna Semykina (; 23. huhtikuuta 1924 – 12. tammikuuta 2021) oli ukrainalainen taidemaalari ja toisinajattelija.
Tausta.
Semykina valmistui Kiovan valtiollisesta taideinstituutista vuonna 1953.
Semykina oli naimisissa taiteilija Mihail Barojantsin kanssa tämän kuolemaan asti 2006.
Ura.
Vuonna 1963 Semykina liittyi Luovan nuorison klubiin, mikä teki hänestä toisinajattelijan Neuvostoliitossa. Hänet erotettiin kahdesti Ukrainan taiteilijoiden unionista: ensimmäisen kerran vuodeksi vuonna 1964 oltuaan mukana toteuttamassa Kiovan yliopiston tilaamaa lasimaalausta Alla Horskan kanssa, sillä maalaus kuvasi Taras Ševtšenkoa ja toisen kerran 1968 allekirjoitettuaan julkisen adressin ihmisoikeuksien puolesta. Hänet hyväksyttiin unionin jäseneksi uudestaan vuonna 1988.
Semykina on suunnitellut myös pukuja, jotka perustuvat ukrainalaisiin kansanpukuihin.
Semykina kuoli 12. tammikuuta 2021.
Dilleniales

Dilleniales on koppisiemenisten kasvien lahko, johon kuuluu heimo Dilleniaceae.
Historia.
Lahkon sijoittelu koppisiemenisten luokittelussa on vaihdellut eri aikoina. Tunnetuimmissa luokitteluissa Takhtajanin luokittelussa 1960-luvulla se kuului alaluokkaan Dilleniidae ja sen alla erilliseen ylälahkoon Dillenianae ja sisälsi heimon Dilleniaceae. Cronquistin luokittelussa 1980-luvulla lahkossa oli toisena heimona pionikasvit. Uusimmassa APG-luokittelussa lahko sijoittuu aitokaksisirkkaisiin ja niiden pääryhmän tyvipuoliskoon, rosideihin ja asterideihin johtavien suurten kehityslinjojen kanssa rinnakkaiseksi ryhmäksi. Dilleniales-lahko on mukana vasta APG:n neljännessä systeemissä, jossa siihen kuuluu yksi heimo Dilleniaceae, joka luokittelun edellisissä versioissa on ollut ilman lahkosijoitusta.
Tuntomerkit.
Lahkon ainoassa heimossa on 11 sukua ja reilut 500 lajia. Suurin osa niistä on puuvartisia. Lahkon kasveja luonnehtii esimerkiksi hedelmätyyppinä oleva tuppilo ja siemenkuoren sisempi kerros on paalumainen, voimakkaan puutunut. Ulompi siemenkuori on usein mehevä.
Ilona Luoma

Ilona Luoma (s. 1964 Karvia) on suomalainen lääketieteen tohtori ja psykoterapeutti, joka toimii Itä-Suomen yliopiston lastenpsykiatrian professorina ja sivutoimisesti Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) lastenpsykiatrian ylilääkärinä. Hän on tutkinut muun muassa äidin raskausaikana kokemien masennusoireiden yhteyttä lapsen sosiaaliseen toimintakykyyn sekä käytöksen ja tunne-elämän oireisiin kehityksen ohjelmoitumisen kautta.
Luoma opiskeli Tampereen yliopistossa lääkäriksi ja edelleen lääketieteen tohtoriksi (LL 1989 ja LT 2004). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2004) tarkasteli lapsen sosio-emotionaalisen hyvinvoinnin kehitystä raskausajasta keskilapsuuteen. Tutkimus oli otsikoitu "From pregnancy to middle childhood : what predicts a child's socio-emotional well-being?". Luoma pätevöityi myös perheterapiaa antavaksi psykoterapeutiksi (2008). Tampereen yliopiston lastenpsykiatrian dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 2015.
Työurallaan Luoma on työskennellyt Tampereen yliopistollisen sairaalan (TAYS) lastenpsykiatrian osastonlääkärinä (1997–2008), erikoislääkärinä (2008-2010), apulaisylilääkärinä (2011–2017) ja ylilääkärinä (2017). Ennen nimitystään varsinaiseksi lastenpsykiatrian professoriksi Itä-Suomen yliopistoon (1.4.2019-), hän toimi lastenpsykiatrian määräaikaisena professorina (2017–2019). Kuopion yliopistollisen sairaalan (KYS) lastenpsykiatrian ylilääkäri Luoma on ollut vuodesta 2017.
Ukrainan taiteilijoiden unioni

Ukrainan taiteilijoiden unioni () on ukrainalainen taiteilijoiden etua ajava kansalaisjärjestö. Järjestön perustava kokous pidettiin 27. lokakuuta 1938.
Järjestö oli alusta alkaen tiukasti kommunistisen puolueen ohjauksessa. Tästä syystä monet Ukrainan merkittävimmistä taiteilijoista eivät koskaan olleet sen jäseniä. 1980-luvun loppua kohden järjestö sanoutui irti puolueen kontrollista ja sosialistisesta realismista. Vuonna 1998 sille myönnettiin kansallisen järjestön asema.. Samassa yhteydessä presidentti Leonid Kutšma määräsi, että maassa aletaan viettää Taiteilijoiden päivää lokakuun toinen sunnuntaina.
Volodymyr Tšepelyk on toiminut järjestön puheenjohtajana vuodesta 1990 alkaen.
Taidon maailmanmestaruuskilpailut

Ensimmäiset taidon MM-kilpailut järjestettiin 1993 Japanissa ja seuraavat MM-kilpailut järjestettiin Suomessa vuonna 1997. MM-kilpailut järjestetään nykyisinkin neljän vuoden välein, samoin EM-kilpailut. Vuoden 2021 MM-kilpailut oli suunniteltu pidettäväksi Australiassa, mutta ne siirtyivät koronapandemian vuoksi ja pidettiin lopulta Japanissa vuonna 2023. Tämän johdosta EM-kilpailuja ei pidetä vuonna 2023.
MM-tasolla kilpaillaan yksilölajien (hokei ja jissen) lisäksi joukkuelajeissa (dantai hokei ja dantai jissen), sekä tenkaissa. Dantai hokeissa viisihenkinen joukkue tekee liikesarjansa mahdollisimman yhtäaikaisesti, jonka tuomarit arvostelevat pistein. Dantai jissenissä viisihenkinen joukkueet ottelevat yksi kerrallaan toisen joukkueen ottelijaa vastaan. Enemmän voittoja saavuttanut joukkue voittaa. Dantai jissenissä on kuitenkin mahdollista päätyä tasapeliin yksittäisten otteluiden osalta, ja mikäli voittojen määrä on lopussa tasan, otteluissa saavutettujen pisteiden määrä ratkaisee voittajan.
Tokiossa Japanissa järjestettiin ensimmäiset kansainväliset kilpailut (1st International Taido Friendship Championship) vuonna 1984. Näissä kilpailuissa suomalainen Jukka Kirsi voitti sekä ottelussa että liikesarjoissa kultaa. Japanissa järjestettiin vastaavat kilpailut Sendaissa vuonna 1989.
International Taido Friendship Championship (Tokio, 1984) tulokset: (Suomen Taido)
Miehet ottelu: 1. Jukka Kirsi, Fin 2. Naoki Ogura, Jpn 3. Nagatsuku Ogura, Jpn - Miehet Hokei: 1. Jukka Kirsi, Fin 2. Tony Antinazi, Usa 3. Hiroaki Tohara, Jpn - Naiset hokei: 1. Miyoko Takashima, Jpn 2. Akiko Yahata, Jpn 3. Yoko Somemiya, Jpn - Joukkueottelu: 1. Tokio A 2. Suomi 3. Tokio C - Joukkuehokei: 1. Japan D 2. U.S.A. 3. Japan A - Tenkai: 1. Japan C 2. Japan A 3. Japan B
International Taido Friendship Championship (Sendai, 1989) tulokset: (Gamae, 3/1989)
Miehet ottelu: 1. Takeshi Abe, Jpn 2. Jukka Kirsi, Fin 3. Taiji Muruyama, Jpn 3. Akihiko Katoh, Jpn -
Miehet hokei: 1. Mitsuji Doi, Jpn 2. Mitsuo Katoh, Jpn, 3. Jukka Kirsi, Fin 3. Nayo Tanzawa, Jpn -
Naiset hokei: 1.Teruko Miyahara, Jpn 2. Riitta Korhonen (o.s. Airamo), Fin 3. Fumiko Takahashi, Jpn 3. Noriko Dakurige, Jpn 
Lisäksi Suomi oli joukkuelajeissa ottelussa ja tenkaissa pronssilla Japanin viedessä muut mitalit.
Maailmanmestaruuskilpailujen tulokset.
Lähde:
Taidon euroopanmestaruuskilpailut.
Taidon euroopanmestaruuksista on kilpailtu vuodesta 1987 lähtien. Joinakin vuosina kilpailut ovat olleet avoimet, jolloin kilpailuihin on osallistunut runsaasti japanilaisia taidokoita.
Taidon EM tulokset: (Ahava, 2003 &amp; Gamae/Kamae 1987—2013 &amp; Suomen Taido)
Tarja Malm

Tarja Malm (s. 1977 Iisalmi) on suomalainen neurobiologi ja filosofian tohtori, joka toimii Itä-Suomen yliopiston molekulaarisen neurobiologian professorina. Hän johtaa neuroinflammaation tutkimusryhmää Itä-Suomen yliopiston A.I. Virtanen -instituutissa. Tutkimusryhmä selvittelee keinoja aivojen tulehdusvasteen säätelyyn hermoston rappeumasairauksissa kuten Alzheimerin taudissa. 
Malm valmistui Kuopion yliopistosta filosofian maisteriksi (sovellettu bioteknologia, 2002) ja edelleen filosofian tohtoriksi (neurobiologia, 2006). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2006) käsitteli aivojen tulehdusreaktioihin osallistuvien mikrogliasolujen toimintaa Alzheimerin taudissa. Tutkimustyö oli otsikoitu "Glial cells in Alzheimer's disease models".
Työurallaan Malm on ollut Itä-Suomen yliopiston post doc -tutkija (2007–2012) ja yhdysvaltalaisen Case Western Reserve Universityn vieraileva tutkija (Cleveland, Ohio; 2012–2013). Hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2009–2013). Sitten hän jatkoi Itä-Suomen yliopiston yliopistotutkijana (2014–2015), jota seurasi apulaisprofessorin urapolkutyö (2015–2019) ja Suomen Akatemian akatemiatutkijuus (2016–2022). Itä-Suomen molekulaarisen neurobiologian professori hän on ollut heinäkuusta 2019 lähtien.
Renata Nielsen

Renata Nielsen (s. 18. toukokuuta 1966 Otwock, Puola) on puolalaissyntyinen tanskalainen pituushyppääjä. Hänen ennätyksensä on 6,96 metriä, jonka hän hyppäsi Sevillassa 5. kesäkuuta 1994.
Nielsen osallistui vuonna 1991 sisäratojen MM-kilpailuihin ja sijoittui pituushypyssä 10:nneksi. Vuonna 1992 Nielsen osallistui sisäratojen EM-kilpailuihin ja Barcelonan olympialaisiin. EM-kilpailuissa hän sijoittui 10:nneksi ja olympialaisissa 11:nneksi. Vuoden 1993 sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui yhdeksänneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Nielsen voitti pronssia. Nielsen osallistui vuonna 1994 sisäratojen EM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui 11:nneksi ja EM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui neljänneksi. Vuonna 1995 Nielsen osallistui sisäratojen MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän ei menestynyt. Nielsen osallistui vuonna 1996 sisäratojen EM-kilpailuihin ja Atlantan olympialaisiin. EM-kilpailuista hän voitti kultaa, mutta olympialaisissa hän ei menestynyt. Vuonna 1997 Nielsen osallistui sisäratojen MM-kilpailuihin ja MM-kilpailuihin, mutta ei menestynyt kummassakaan kilpailussa.
Rare (verkkomedia)

Rare on taustaltaan tamperelainen suomalainen media, joka on perustettu vuonna 2018. Se julkaisee nuorille suunnattuja sisältöjä somekanavissa. Median toiminta on inspiroitunut kestävän kehityksen tavoitteista. 
Helsingin Sanomain Säätiö palkitsi Raren Uutisraivaaja-kilpailun vuoden 2019 voittajana. Kilpailussa säätiö hakee kahden vuoden välein uusia teknologioita soveltavia, yhteiskunnallisesti merkittäviä ja ajankohtaisia journalistisia projekteja. Palkintoon liittyi 250 000 euron suuruinen hankkeen kehitysraha. 
Mediaa julkaisee RARE Media Oy:n, jonka osakkaina ovat median perustajat.
Torsten Tiebout

Torsten Tiebout on jazz- ja klassinen muusikko Helsingistä. Hänen soittimiinsa kuuluvat alttoviulu ja viulu.
Tiebout opiskeli "Internationale Händel-Akademie" -ssa Karlsruhessa, Saksassa. Tällä hetkellä (2020) hän soittaa HKO -ssa ja kamariorkesterissa Avanti!. Klassisten konserttien lisäksi hän on soittanut yhdessä jazz- ja rockmuusikkojen kanssa, esimerkiksi John Storgårds, Antti Sarpila ja Pave Maijanen.
Vapaa-ajallaan hän on pelannut jalkapalloa useissa harrasteliigan seuroissa vuodesta 2012 lähtien, mm Saksan maahanmuuttajaklubille FC Germania Helsinki.
Syttyköön toinen aurinko

Syttyköön toinen aurinko on Kauniin Kuolemattoman kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 18 ja fyysisten äänitteiden listan sijalle 7.
Tuonenmarjat

Tuonenmarjat ("Osyris") on santelipuukasvien (Santalaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu 3–8 lajia.
Śakuntalā

Śakuntalā (Devanagari: अभिज्ञानशकुन्तलम्, IAST: "Abhijñānaśākuntalam", Sakuntalan tunnustus) on intialaisen runoilijan Kālidāsan kirjoittama sanskritinkielinen näytelmä, joka pohjautuu Mahabharata-eepoksessa kerrottuun Śakuntalā-tarinaan. Teosta pidetään yleisesti intialaisen kirjallisuuden kaikkein suurimpana tuotoksena. Sen tarkka ajoitus on epävarma, mutta Kālidāsan on tavallisesti arveltu eläneen vuoden 400 jKr. paikkeilla.
Teos kertoo kuningas Dushyantan viettelemästä nymfi Śakuntalāsta ja heidän lapsestaan Bharatasta, intialaisen kansakunnan myyttisestä esivanhemmasta. Näytelmä pohjautuu vanhaan legendaan, mutta Kālidāsa on muokannut alkuperäistä tarinaa oman mielensä mukaan.
Meghadūta

Meghadūta (”pilvisanansaattaja”) on intialaisen runoilijan Kālidāsan 400-luvulla jKr. kirjoittama lyyrinen runo. Se kertoo maanpakoon lähetetystä vaurauden jumalasta, joka lähettää puolisolleen viestin pilven välityksellä. Samalla kuvaillaan intialaisia paikkoja ja maisemia, jotka pilvi ohittaa matkallaan. Meghadūtassa on noin 115 säettä, ja sen tyyli on ainutlaatuinen sanskritinkielisessä kirjallisuudessa. Teos on antanut vaikutteita myös Friedrich Schillerin näytelmään Maria Stuart.
Shimmer Chinodya

Shimmer Chinodya (s. 1957 Gweru) on zimbabwelainen kirjailija.
Chinodya opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta ja kasvatustiedettä Zimbabwen yliopistossa. Sittemmin hän sai "Master of Arts" -oppiarvon luovassa kirjoittamisessa Iowa Writers' Workshop -ohjelmassa. Hänen ensimmäisenä romaaninaan julkaistiin "Dew in the Morning" vuonna 1982. Chinodya toimi vuosina 1995–1997 luovan kirjoittamisen ja afrikkalaisen kirjallisuuden professorina St. Lawrencen yliopistossa. Hän on saanut töistään monia palkintoja, kuten Commonwealth Writers' Prizen Afrikan osalta teoksesta "Harvest of Thorns".
Chinodyan tuotantoon kuuluu romaanien ohella novelleja ja runoutta. Chinodya laati tilaustyönä tarinan, jota käytettiin Tsitsi Dangarembgan ohjaaman "Everyone's Child" -elokuvan pohjalla.
Ella Korpinen

Ella Korpinen (s. 30. lokakuuta 2007) on suomalainen näyttelijä. Korpinen tunnetaan Ylen draamasarjasta "Lasten tasavalta", jossa Korpinen näytteli pääosaa. Hän on myös ollut "Billy Elliot" -musikaalissa Tampereen Työväen Teatterissa. Syksyllä 2021 Korpinen nähtiin Tampereen Työväen Teatterissa "Matilda"-musikaalissa.
Chenjerai Hove

Chenjerai Hove (9. helmikuuta 1956 Mazvihwa, Rhodesia – 12. heinäkuuta 2015 Stavanger, Norja) oli zimbabwelainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. 
Elämä.
Hove syntyi Rhodesian maaseudulla lähellä Zvishavanen kaivoskaupunkia paikallisen päällikön poikana. Hän opiskeli kotimaansa katolisissa kouluissa, sitten yliopistoissa Etelä-Afrikassa ja Hararessa. Opintojensa jälkeen Hove työskenteli opettajana ja kustannustoiminnassa. Vuonna 1984 hänestä tuli Zimbabwen kirjailijaliiton ensimmäinen puheenjohtaja, jona hän toimi vuoteen 1992. Vuonna 1990 hänestä tuli Zimbabwen ihmisoikeusjärjestön perustavan johtokunnan jäsen.
Toimiessaan Zimbabwen PEN:in puheenjohtajana Hove sai osakseen Robert Mugaben hallinnon vihamielisyyden. Hän asui maanpaossa vuodesta 2000-luvun alkuvuosista lähtien. Hove matkusti laajalti ja toimi yliopistojen residenssikirjailijana länsimaissa. Aluksi hän pakeni Ranskaan ja sitten Yhdysvaltoihin. Välillä hän vietti aikaansa myös Alankomaissa, mutta lopulta hän siirtyi Norjaan, jossa kuoli 59-vuotiaana maksan vajaatoimintaan. Leskeksi jäi vaimo Tekla. Hovella oli myös kuusi lasta. 
Kirjallisuus.
Hoven tuotantoon kuuluu romaaneja, runoja, näytelmiä ja esseitä. Hän kirjoitti sekä äidinkielellään shonaksi että englanniksi. Kansainväliseen näkyvyyteen hän nousi ensimmäisellä englanninkielisellä romaanillaan ("Bones", 1988), joka toi hänelle Noma-palkinnon julkaisusta Afrikassa ja josta on tehty käännökset lukuisille kielille. "Bones" sijoittuu aiheeltaan Rhodesiaan ennen maan itsenäistymistä Zimbabwena. Runokokoelmia Hove julkaisi neljä.
Leonard Peikoff

Leonard Sylvan Peikoff (s. 15. lokakuuta 1933 Winnipeg, Kanada) on kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi. Hän jatkaa Ayn Randin työtä objektivistisen filosofian kehittämisessä. Peikoff oli vuonna 1985 perustamassa Ayn Rand Institutea.
Loisjuurio

Loisjuurio ("Thonningia sanguinea") on Balanophoraceae-heimoon kuuluva loiskasvilaji. Se loisii puilla sekä monivuotisilla, puumaisilla kasveilla. Loisjuurio on täysin lehtivihreätön ja se elää täysin isäntäkasvistaan ottamiensa ravinteiden varassa. Kasvista nousevat maanpinnan yläpuolelle ainoastaan kukat, jotka voivat olla noin 7 cm korkeita.
Loisjuurion isäntäkasveja ovat ainakin valkotähtiomena ("Chrysophyllum albidum"), "Cola gigantea", "Erythrophleum suaveolens", "Alstonia boonei", rohtomobola ("Parinari excelsa") ja afrikaniroko ("Milicia excelsa"). Se voi loisia myös viljelykasveilla, kuten kautsupuilla ("Hevea"), afrikanöljypalmulla ("Elaeis guineensis") sekä kaakaopuulla ("Theobroma cacao"). Loisjuurio ei yleensä ole isäntäkasvilleen tappava, mutta heikentää jonkin verran isäntäkasvinsa satoisuutta. Suuri määrä loisjuurioita samalla isäntäkasvilla saattaa kuitenkin aiheuttaa isäntäkasvin kuoleman.
Loisjuuriota kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Senegalista Etiopiaan ja etelässä Angolaan, Sambiaan sekä Tansaniaan. Loisjuuriota kasvaa sademetsissä sekä harvakseltaan savanneilla merenpinnan tasosta aina noin 1700 metrin korkeuteen asti.
Loisjuurion juuria käytetään mausteena sekä perinteisessä lääkinnässä. Nigeriassa loisjuurion juuria myydään yleisesti toreilla.
Tout l’univers

Tout l’univers on sveitsiläisen laulajan Gjon’s Tearsin esittämä kappale, jolla hän edusti Sveitsiä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 432 pistettä ja saavutti kolmannen sijan.
Embers

Embers on englantilaisen laulajan James Newmanin esittämä kappale, jolla hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se ei saanut yhtään pistettä ja saavutti viimeisen sijan.
Epirus (provinssi)

Epirus (), noin vuodesta 293 Epirus vetus (), oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti varhaisemman Epeiroksen maakunnan ja vastasi suunnilleen Epeiroksen aluetta nykyisessä Kreikassa.
Maantiede.
Epiruksen provinssi sijaitsi Luoteis-Kreikassa nykyisen Kreikan Epeiroksen alueella. Siihen kuuluivat myös muun muassa Korkyran, Leukaksen, Ithakan ja Kefallonian saaret. Sen pohjois- ja itäpuolella sijaitsi alun perin Macedonian provinssi ja eteläpuolella Achaean provinssi. Myöhemmässä vaiheessa provinssin pohjoispuolella sijaitsi Epirus novan provinssi ja itäpuolella Macedonian lisäksi myös Thessalian provinssi. Epiruksen hallinnollinen keskus oli Nikopolis (lat. "Nicopolis").
Kaupunkeja.
Epiruksen ja Epirus Vetuksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Epiruksen alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Epiruksen provinssin perustamisvuodeksi mainitaan toisaalta 67 ja toisaalta 103–114. Tuolloin se erotettiin Macedonian provinssista omaksi provinssikseen. Tämä saattoi tapahtua useamman kerran, mutta varmuudella Epirus oli siis olemassa omana provinssinaan 100-luvun alkupuolelta.
Keisari Diocletianuksen vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin provinssin nimi muutettiin Epirus Vetukseksi eli ”Vanhaksi Epeirokseksi”, samalla kun sen pohjoispuolelle perustettiin uusi Epirus novan eli ”Uuden Epeiroksen” provinssi. Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 lähtien provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Epirus nova

Epirus nova () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Illyriassa ja käsitti suunnilleen nykyisen Albanian alueen.
Maantiede.
Epirus nova käsitti historiallisen Illyrian alueen eteläosan pääosin nykyisen Albanian alueella aivan nykyvaltion pohjoisosaa lukuun ottamatta. Epirus novan pohjoispuolella sijaitsi Praevalitanan provinssi, itäpuolella Macedonian provinssi (myöhemmin Macedonia prima ja Macedonia secunda) ja eteläpuolella nykyisen Kreikan Epeiroksen alueella Epirus Vetuksen provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Dyrrhakhion (lat. "Dyrrachium").
Kaupunkeja.
Epiruksen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Epirus novan alue oli aiemmin osa Macedonian provinssia. Epirus novan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin. Sen nimi, ”Uusi Epeiros”, viittaa provinssin eteläpuolella sijainneeseen vanhaan Epeirokseen, jonka alueella sijaitsi aiemmin Epiruksen provinssi. Se nimettiin Epirus novan perustamisen aikoihin Epirus Vetuksen eli ”Vanhan Epeiroksen” provinssiksi.
Noin vuosina 293–395 Epirus novan provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Galatia (provinssi)

Galatia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Vähän-Aasian keskiosissa nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Galatian provinssi käsitti alun perin historiallisen Galatian maakunnan alueen, sekä myös osia Fryygian, Lykaonian ja Pisidian maakunnista. Alue sijaitsi Vähän-Aasian ja samalla nykyisen Turkin keskiosissa. Myöhäisroomalaisessa vaiheessa provinssiin kuului vain alkuperäisen Galatian maakunnan alue. Provinssin pohjoispuolella sijaitsi alun perin Bithynia et Pontuksen provinssi, länsipuolella Asian ja Lycia et Pamphylian provinssit, kaakkoispuolella Cilician provinssi ja itäpuolella Cappadocian provinssi.
Alueella oli lukuisia hellenistisellä kaudella kreikkalaistuneita kaupunkeja. Provinssin hallinnollinen keskus oli Ankyra (lat. "Ancyra").
Kaupunkeja.
Galatian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Huomautukset:
Historia.
Galatian provinssi perustettiin vuonna 25 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa Rooman koko myöhemmän historian ajan, ja näin muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Sen alueessa tapahtui kuitenkin ajan kuluessa paljon muutoksia.
Vespasianuksen aikana vuonna 74 Galatiaan yhdistettiin aiempi Cappadocian provinssi. Trajanuksen aikana 98–117 Cappadocia erotettiin jälleen omaksi provinssikseen. Noin vuonna 293 Galatian provinssista oli erotettu Pisidian provinssi ja noin vuonna 395 Galatia salutariksen eli Galatia secundan provinssi.
Noin vuodesta 293 jäljellä ollut Galatian provinssi kuului Pontican diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Gallia comata

Gallia comata (), myös Tres Galliae, oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Galliassa nykyisten Ranskan, Belgian ja Sveitsin alueilla.
Maantiede.
Gallia comatan provinssi käsitti Alppien tuonpuoleisen Gallian pohjois- ja keskiosat, siinä missä eteläosa muodosti noihin aikoihin Gallia Narbonensiksen provinssin. Siihen kuuluivat myös muun muassa myöhemmät roomalaisen Germanian alueet, toisin sanoen alueet, joista myöhemmin tehtiin Germania inferiorin ja Germania superiorin provinssit.
Historia.
Gallia comatan provinssi perustettiin Rooman tasavallan aikana noin vuonna 50 eaa. sen jälkeen, kun Julius Caesar oli vallannut alueen vuosina 58–51 eaa. Se sai lisänimensä ”Pitkähiuksinen Gallia” gallien pitkistä hiuksista, siinä missä roomalaisten miesten hiukset olivat lyhyet.
Provinssi lakkautettiin Augustuksen aikana vuonna 16 eaa., jolloin se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Gallia Aquitania, Gallia Belgica ja Gallia Lugdunensis. Vanha nimitys Gallia comata säilyi kuitenkin käytössä näihin kolmeen provinssiin viitattaessa vielä ensimmäiselle vuosisadalle. Flaviusten ajoista lähtien niistä alettiin käyttää enemmässä määrin nimitystä "Tres Galliae", ”Kolme Galliaa”.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Larisa Leisiö

Larisa Gennadievna Leisiö (o.s. Afonina; s. 1962, Zagorsk (nyk. Sergijev Posad), Moskovan alue) on taustaltaan venäläinen kielitieteilijä, joka työskentelee Itä-Suomen yliopiston venäjän kielen professorina. Hän on tutkinut muun muassa suomenvenäjää ja Venäjän vähemmistökieliä kuten samojedikieliin kuuluvaa nganasanin kieltä. 
Leisiö opiskeli Leningradin valtionyliopistossa, josta valmistui filosofian maisteriksi (1985). Hän opiskeli edelleen Tampereen yliopistossa filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi (FL 1994, FT 2001). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2001) tarkasteli lauseiden rakenteellisia piirteitä suomenvenäläisten puheessa. Leisiö jakoi suomenvenäjän tutkimuksessaan kahdeksi eri aineistoryhmäksi (korpukseksi). Ensimmäisen aineistoryhmän puhujat polveutuvat Suomen kaupunkeihin lähinnä 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saapuneista venäläisistä. Toisen aineistoryhmän puhujina ovat niin sanotut Kyyrölän venäläiset. Tutkimustyö oli otsikoitu "Morphosyntactic convergence and integration in Finland Russian". Hänen väitöskirjatyötään ohjasi professori Marja Leinonen. Tampereen yliopiston uralilaisten kielien ja kielikontaktien dosentti hän on ollut vuodesta 2006 ja Helsingin yliopiston venäjän kielen dosentti vuodesta 2008.
Työurallaan Leisiö on toiminut erityisesti tutkijana ja opettajana ensin Tampereen yliopistossa, vuodesta 2016 lähtien professuuria hoitaen Itä-Suomen yliopistossa. Hän oli Tampereen yliopiston venäjän kielen lehtori ja tuntiopettaja (1994–1995). Sitten hän työskenteli Tampereen yliopistossa Suomen Akatemian projektitutkijana Syntaksi kielikontakteissa -hankkeessa (1997–1999), tutkijatohtorina (2003–2006) ja akatemiatutkija (2008–2013). Hän toimi määräaikaisena Itä-Suomen yliopiston venäjän kielen professorina vuosina 2016–2018 ja on ollut venäjän kielen professori vuodesta 2018 lähtien.
Leisiön puoliso on etnomusikologian emeritusprofessori Timo Leisiö.
Cherry Bullet

Cherry Bullet () on eteläkorealainen seitsenjäseninen tyttöyhtye, joka debytoi singlealbumilla "Let's Play Cherry Bullet" tammikuussa 2019. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Haeyoon, Yuju, Bora, Jiwon, Remi, Chaerin ja May. Yhtyeeseen kuului alun perin kymmenen jäsentä, mutta Mirae, Kokoro ja Linlin lähtivät joulukuussa 2019. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii FNC Entertainment.
Lynn Wilms

Lynn Wilms (s. 3. lokakuuta 2000) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 53 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Turkkia vastaan syyskuussa 2019. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälierässä ja tappiollisessa puolivälierässä.
Seuratasolla Wilms edustaa saksalaista VfL Wolfsburgia, johon hän siirtyi kotimaansa FC Twentestä kesällä 2021.
Wrocławin jäätikköjokilaakso

Wrocławin jäätikköjokilaakso () on fysikaalis-maantieteellinen mesoalue Puolassa ja osa Sleesian alankoa. Se on yli 100 kilometrin mittainen, 10–12 kilometriä leveä ja 1 220 neliökilometrin laajuinen jäätikköjokilaakso. Wrocławin jäätikköjokilaakso sijaitsee Oderin jokilaakson keskikohdassa ja ulottuu siinä sen kapenemiskohdasta Krapkowicen alapuolella Racibórzin laakson rajalla aina Lubiążin ja Malczycen kohdalle Wrocławin alapuolella. Jäätikköjokilaakso koostuu pleistoseenikautisesta alluviaalisesta ja holoseenikautisesta hiekkaisesta jokisedimentistä. Alueelle on perustettu lukuisia luonnonsuojelualueita. Opolen läheisyydessä laaksossa on liitukiveä, jota louhitaan sieltä sementtiteollisuuden tarpeisiin. Oderin jokilaakso on historiallisesti ollut tärkeä kulkureitti, johon syntyi keskiajalla useita kaupunkeja (esimerkiksi Opole, Wrocław, Brzeg, Brzeg Dolny ja Oława).
Katja Snoeijs

Katja Snoeijs (s. 31. elokuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 38 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Turkkia vastaan marraskuussa 2019.
Seuratasolla Snoeijs edustaa englantilaisseura Evertonia. Hän edusti kausina 2020–2022 ranskalaisseura Girondins de Bordeaux'ta, johon hän siirtyi kotimaansa PSV:stä.
Gita Ramjee

Gita Ramjee (8. huhtikuuta 1956 Kampala, Ugandan protektoraatti – 31. maaliskuuta 2020 Umhlanga, Etelä-Afrikka) oli ugandalais-eteläafrikkalainen HIV-tutkija, joka erikoistui naisten HIV-tartuntojen ehkäisemiseen liittyviin tekniikoihin, kuten mikrobisideihin. 
Gita Ramjee syntyi Ugandassa vuonna 1956, mutta hänen intialaistaustainen perheensä joutui lähtemään maanpakoon 1970-luvulla, kun Idi Amin pakotti kaikki aasialaiset ulos maasta. Gita kävi high schoolin loppuun Intiassa ja muutti sen jälkeen opiskelemaan Englantiin, Sunderlandin yliopistoon. Siellä hän tapasi tulevan miehensä Pravin Ramjeen.
Gita Ramjee suoritti Sunderlandissa alemman korkeakoulututkinnon kemiasta ja fysiologiasta. Ramjeet muuttivat vuonna 1980 Etelä-Afrikkaan ja asettuivat Durbaniin, missä Gita Ramjee alkoi työskennellä KwaZulu-Natalin yliopiston lastentautien laitoksella. Ramjeet saivat 1980-luvun alussa kaksi lasta, ja vuonna 1994 Gita sai valmiiksi väitöstutkimuksensa. Hänen väitöstyönsä käsitteli lapsuuden munuaissairauksia.
Etelä-Afrikka kärsi 1990-luvun alussa räjähdysmäisestä HIV-epidemiasta, ja Ramjeeta pyydettiin johtamaan tutkimusta, joka tutki vaginamikrobisidien käyttöä seksityöläisten HIV:n leviämisen estämiseksi. Ramjee kertoi myöhemmin, että tutkimus oli hänen ensikosketuksensa HIV-tartuntojen ehkäisemisestä. Ramjee jatkoi mikrobisiditutkimusta South African Medical Research Councilissa, jossa hän aloitti vuonna 1996. Hän keskittyi alkuun tutkimuslaitoksessa mikrobisideihin.
Ramjee kohosi SAMRC:ssa aina HIV:n torjuntaan keskittyneen tutkimusyksikön johtavaksi tutkijaksi. Hän johti tutkimusorganisaatiossa muun muassa suuria HIV-estolääkityksiä kolmannen vaiheen tutkimuksiin ja oli kehittämässä SAMRC:n kliinisen tutkimuksen yksikköä. SAMRC:lta Ramjee siirtyi Aurum-instituuttiin, missä hän toimi HIV:n torjunnan johtava tutkija.
Ramjee oli kansainvälisesti arvostettu HIV-tutkija, ja hänen tavoitteena oli, että naisia eikä erityisesti marginalisoitujen yhteisöjen naisia unohdettaisi HIV:n vastaisessa työssä. Hänen tutkimustyönsä keskittyi erityisesti vaginamikrobisideihin, joiden tarkoitus on vähentää HIV-tartunnan riskiä, mutta hän auttoi myös rakentamaan kansainvälisen kliinisten tutkimusyksiköiden verkostoa. Ramjee painotti uransa aikana kokonaisvaltaista näkemystä HIV:n torjuntaan ja puhui muun muassa lisääntymisterveyden hoidosta.
Ramjee sairastui maaliskuun 2020 puolivälissä palattuaan London School of Hygiene &amp; Tropical Medicinestä, missä oli ollut konferenssimatkalla. Hän oli sairastunut covid-19-sairauteen, jonka aiheuttamiin komplikaatioihin hän kuoli eteläafrikkalaisessa sairaalassa.
Suuri äänikirjapalkinto

Suuri äänikirjapalkinto on Storytelin jakama kirjallisuuspalkinto ansioituneille äänikirjoille. Palkinto jaettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2020 ja se pohjautuu Ruotsissa vuodesta 2008 alkaen jaettuun "Stora Ljudbokspriset" -äänikirjapalkintoon. Palkinnot jaetaan vuosittain järjestettävässä Storytel Awards -gaalassa. Suuren äänikirjapalkinnon tavoitteena on edistää äänikirjamarkkinan kehitystä, jakaa kuuntelemisen iloa sekä tehdä tunnetuksi ammattitaitoisten tekijöiden merkitystä kuunteluelämysten luomisessa.
Palkinnot jaetaan viidessä (aiemmin neljässä) kategoriassa: kaunokirjallisuus, jännitys ja dekkarit, tietokirjallisuus ja elämäkerrat, lasten- ja nuortenkirjallisuus sekä romantiikka ja feelgood (2023 alkaen). Suuri äänikirjapalkinto jaetaan kunkin kategorian voittajateoksen kirjoittajalle sekä äänikirjan lukijalle. Jos teos on ulkomainen käännöskirja, palkinto myönnetään kirjailijan sijaan kääntäjälle. Palkinnon arvo on tuhat euroa.
Storytel valitsee esivalintalistalle kaikista kategorioista noin 20 palvelun käyttäjien suosituinta ja parhaiten arvioitua äänikirjaa palkintovuoden aikana julkaistuista teoksista. Kustantajat voivat nimetä esivalintalistalta haluamansa määrän omia ehdokkaitaan osallistumismaksua vastaan. Sen jälkeen yleisö saa äänestää ehdokkaista suosikkejaan ja lopulta kolmihenkiset raadit päättävät lopulliset voittajat viiden eniten yleisöääniä saaneen äänikirjan joukosta. Valinnassa painotetaan kokonaisvaltaista kuuntelukokemusta, tarinan onnistunutta tulkintaa ja sovittamista ääniformaattiin.
PragerU

PragerU, lyhenne sanoista Prager University on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon mediayhtiö, joka tuottaa indoktrinoivia videoita erilaisista poliittisista, yhteiskunnallisista, taloudellisista ja filosofisista aiheista yhdysvaltalaisen konservatismin näkökulmasta. PragerU:n perustivat vuonna 2009 Allen Estrin, sekä talk show -isäntä ja toimittaja Dennis Prager, jonka mukaan se on nimetty. Organisaation rahoitus perustuu lahjoituksiin, ja suuri osa sen alkuperäisestä rahoituksesta on peräisin energiatuotannon miljardööreiltä Dan ja Farris Wilksiltä.
Organisaation nimessä esiintyvästä "University"-sanasta () huolimatta PragerU ei ole akateeminen instituutio, eikä se järjestä luentoja tai myönnä tutkintoja. PragerU tunnetaan parhaiten YouTube-kanavastaan, jolla on lähes kolme miljoonaa tilaajaa, ja yli miljardi yhteenlaskettua näyttökertaa. Kanavalla on ollut vierailemassa tunnettuja konservatismin ja oikeistolaisuuden äänitorvia, kuten Ben Shapiro, Steven Crowder, Candace Owens ja Jordan Peterson.
PragerU tukee muun muassa juutalais-kristillistä jumalakäsitystä ja maailmankuvaa, oikeistopolitiikkaa, talousliberalismia, fossiilisten polttoaineiden käyttöä, kuolemanrangaistusta, aseiden omistusoikeutta ja maahanmuuton rajoittamista. Videoissa usein kritiikin aiheina ovat muun muassa, sosialismi, feminismi, abortti, islam ja Black Lives Matter.
Naripuut

Naripuut ("Putranjiva") on naripuukasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Ne ovat läheisiä rypälepuille ("Drypetes"). Naripuiden suvussa on neljä lajia, joita esiintyy tropiikissa ja subtropiikissa Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Pakistanista Japaniin ja Uuteen-Guineaan.
Naripuut kasvavat joko puiksi tai pensaiksi. Niiden kukat ovat yksineuvoisia ja teriöttömiä. Hedelmät ovat yksisiemenisiä luumarjoja.
Lajit.
"Putranjiva formosana", "Putranjiva matsumurae", "Putranjiva roxburghii" ja "Putranjiva zeylanica".
Dąbrowa (Opolen voivodikunta)

Dąbrowa on maalaiskunta () Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 8 269. Kunnan hallintokeskus on Dąbrowan kylä.
Tammikuussa 2017 Wrzoskin ja Sławicen kylät ja osa Karczówin kylästä siirrettiin Dąbrowan kunnasta osaksi Opolen kaupunkia, mitä ennen kunnan pinta-ala oli noin 131 km².
Kunnan kylät ovat Chróścina, Ciepielowice, Dąbrowa, Karczów, Lipowa, Mechnice, Narok, Niewodniki, Nowa Jamka, Prądy, Siedliska, Skarbiszów sekä Żelazna. Sen pinta-ala on 114 neliökilometriä. Dąbrowan kunta rajautuu Komprachcicen, Tułowicen, Niemodlinin, Lewin Brzeskin, Popielówin ja Dobrzeń Wielkin kuntiin sekä Opolen kaupunkiin.
Vuoden 2019 lopussa 50,9 prosenttia Dąbrowan asukkaista oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,5 prosenttia, työikäiset 63,6 prosenttia ja eläkeikäiset 19,9 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,1 vuotta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 14 prosenttia oli saksalaisia.
Naomi Ellemers

Naomi Ellemers (s. 31. tammikuuta 1963 Amsterdam) on alankomaalainen sosiaalipsykologi, joka työskentelee Utrechtin yliopiston professorina. Hän on keskittynyt työryhmineen erityisesti sosiaalisen identiteetin merkitykseen motivaatiossa (erityisesti työmotivaatiossa), työtiimien suoritukseen ja innovaatioihin. Lisäksi hänen tutkimusaiheitaan ovat olleet vähemmistöryhmien sosiaalinen identiteetti ja syrjintä työmarkkinoilla. Ellemers on työtovereineen osallistunut kirjoituksillaan - esimerkiksi kirjalla "Social Identity: An Introduction" (1999) - sosiaalisen identiteetin teoriasta käytävään keskusteluun ja teorian kehittämiseen.
Ellemers opiskeli Kalifornian yliopistossa (UCLA Berkeley; 1980-1981) ja sitten Groningenin yliopistossa valmistuen sosiaalipsykologiasta (B.Sc., 1987). Tohtoritutkinnon sosiaalipsykologiasta hän suoritti samassa yliopistossa (1991). Väitöstyön aiheena oli "Identity management strategies: The influence of socio-structural variables on strategies of individual mobility and social change". 
Vuosina 1987-1990 hän työskenteli Groningenin yliopiston sosiaali- ja organisaatiopsykologian tutkijana. Ellemers palkittiin vuonna 1991 korkeakoulunsa parhaana psykologian opettajana. Väitöskirjan jälkeen hän työskenteli seuraavat vuodet Amsterdamin vapaassa yliopistossa apulaisprofessorina. Vuodesta 1999 Ellemers oli Leidenin yliopiston sosiaali- ja organisaatiopsykologian professori. Vuonna 2015 hän siirtyi Utrechtin yliopiston professoriksi. Vuodesta 2019 hän on ollut myös australialaisen Queenslandin yliopiston kunniaprofessori. 
Ellemers on julkaissut yksin tai yhdessä työtovereineen yli 300 tieteellistä artikkelia tai kirjan lukua. Hän on kolmen tieteellisten julkaisun toimitusneuvoston jäsen. Hänet on palkittu usein akateemisen maailman ulkopuolelle ulottuvasta toiminnastaan monilla tunnustuksilla. Hänet esimerkiksi valittiin Alankomaiden kuninkaallinen sosiaali- ja humanististen tieteiden akatemian jäseneksi (2010), Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (, KNAW) jäseneksi vuonna 2011, British Academy (for the Humanities and Social Sciences) kirjeenvaihtajajäsen (2014) ja Academia Europaean jäsen (2020). Hänelle on myönnetty myös belgialaisen KU Leuven-yliopiston kunniatohtorin arvo (2019). Moniin Ellemersin saamiin palkintoihin ja mitaleihin kuuluvat muun muassa Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian Merian-palkinto tieteen naisille (2009), Spinoza-palkinto (2010) ja Euroopan psykologiliittojen federaation Aristotele-palkinto (2019).
Gelsemium

Gelsemium on Gelsemiaceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suvussa on kolme lajia. Suvun tyyppilaji on Pohjois-Amerikassa esiintyvä liaani rohtojasminio. Se sisältää myrkyllisiä gelsemiini-alkaloideja, mutta on käytetty rohtokasvina.
Neitiöt

Neitiöt ("Stilbe") on neitiökasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Neitiöitä on seitsemän lajia. Ne ovat varpumaisia pensaita, jotka kasvavat Etelä-Afrikan Kapmaalla fynbos-kasvillisuusvyöhykkeellä.
Viron presidentinvaali 1938

Viron presidentinvaali 1938 järjestettiin Virossa 24. huhtikuuta 1938. Vaalit ovat Viron ensimmäiset vaalit. Seuraavat vaalit järjestettiin vasta vuonna 1992. Konstantin Päts voitti vaalit ja hänestä tuli samalla maansa ensimmäinen presidentti.
Suopapuut

Suopapuut ("Quillaja") on Quillajaceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suopapuita on kaksi lajia, joita esiintyy Etelä-Amerikan keskiosissa, Perussa, Brasiliassa, Chilessä ja Argentiinassa. Suopapuulajit ovat "Quillaja brasiliensis" ja suopapuu ("Quillaja saponaria"), jonka kuori sisältää saponiineja.
Vesipähkinät

Vesipähkinät ("Trapa") on rantakukkakasveihin kuuluva kasvisuku, aiemmin se on viety heimoon vesipähkinäkasvit. Suvussa on kahdeksan vanhan maailman lajia. Tunnetuin laji on tärkkelyspitoisten hedelmiensä vuoksi hyödynnetty ja viljelty vesikasvi vesipähkinä ("Trapa natans").
Lou Ottens

Lou Ottens (21. kesäkuuta 1926 – 6. maaliskuuta 2021) oli alankomaalainen insinööri, joka työskenteli koko uransa Philipsillä. Hän oli C-kasetin keksijä.
Ottens kuoli 94-vuotiaana Duizelissä 6. maaliskuuta 2021.
Kanukkeet

Kanukkeet ("Alangium") on kasvisuku ja toinen kanukkakasvien kahdesta suvusta. Suku on joskus sijoitettu myös omaan, kanukkakasvien kanssa rinnakkaiseen heimoon. Kanukkeita on 57 lajia, joita esiintyy Afrikassa, eteläisessä Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa. Ne ovat kesävihantia puita ja pensaita. Kanukelajeista yhdellä on suomenkielinen nimi: puikkokanuke ("Alangium chinense").
Aki Heino

Aki Heino (s. 11. elokuuta 1977 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Heinon kasvattajaseura oli Hämeenlinnan Pallokerho, jonka riveissä hän teki liigadebyyttinsä kaudella 1996–1997.
Debyyttikaudellaan Heino oli vielä A-juniori-ikäinen ja pelasi pääosan kaudesta HPK:n A-juniorien SM-liigajoukkueessa. Liigajoukkueen mukana hän pääsi pelaamaan kolme ottelua tehden niissä kuitenkin kaksi maalia. Runkosarjan jälkeen hän pelasi edustusjoukkueessa myös kuudessa pudotuspelissä.
Kaudella 1997–1998 Heino pelasi suurimman osan kaudesta edustusjoukkueessa ja niiden ohessa 16 peliä A-junioreissa. Edustusjoukkueessa otteluja kertyi 34.
Kaudella 1998–1999 Heino pelasi 45 ottelua HPK:ssa ja kävi seitsemän ottelun verran lainalla I divisioonan Hyvinkään Ahmoissa. Kolmella kaudella HPK:ssa Heinon rooli jäi kuitenkin pienehköksi ja kaudelle 1999–2000 hän lähti hakemaan lisää vastusta Ruotsin Allsvenskanista Piteån joukkueesta. Piteåssa hän pelasi 46 ottelua joissa teki tehot 4+8. Seuraavalle kaudelle Heino siirtyi Norjan pääsarjaan Sparta Sarpsborgin joukkueeseen, josta kuitenkin palasi neljän ottelun jälkeen Suomeen ja Forssaan. FPS:n Mestis-joukkueessa Heino pelasi 18 ottelua ja kävi yhden ottelun verran lainalla HPK:ssa.
Kauden 2001–2002 Heino aloitti Forssassa, mutta siirtyi sieltä 27 pelatun ottelun jälkeen HPK:n liigajoukkueeseen. Kauden aikana Heino esiintyi myös viiden ottelun verran Suomen B-maajoukkueessa.
Kauden 2002–2003 Heino pelasi HPK:n liigajoukkueessa ja teki ainoan kerran urallaan liigassa yli 10 tehopistettä. Kauden saldo oli kolme maalia ja 13 syöttöä 56 ottelussa.
Kauden 2003–2004 Heino aloitti HPK:ssa, josta siirtyi 17 pelatun ottelun jälkeen Lahteen Pelicansin riveihin. Kausi oli kokonaisuudessaan varsin vaisu, sillä 29 pelatun ottelun pistesaldoksi jäi vain viisi tehopistettä ja +/- saldokin oli 14 pykälää pakkasen puolella.
Kaudelle 2004–2005 Heino sai sopimuksen Ässien liigajoukkueeseen, jossa pelasi kaudella 39 ottelua tehoin 3+6. Siirtorajalla Heino siirtyi Ässistä Ruotsiin, joten hänen liigauransa päättyi kahdeksan kauden ja 227 pelatun ottelun jälkeen.
Ässistä lähdön jälkeen Heino pelasi vielä keväällä 2005 seitsemän ottelua Allsvenskanin Växjö Lakersin joukkueessa, jossa pelasi vielä seuraavatkin kolme kautta. Keväällä 2007 Heino kävi Itävallan kakkostason Dornbirner EC:ssä pelaamassa kolme pudotuspeliottelua, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin Växjön riveihin. Kolmella Växjössä pelatulla kaudella Heino teki pisteet 19, 20 ja 26.
Kaudelle 2008–2009 Heino siirtyi Allsvenskanista Tanskan pääsarjaan Esbjergiin yksivuotisella sopimuksella. Kauden 38 ottelussa syntyivät tehot 3+21. Esbjergistä Heino palasi vuoden jälkeen takaisin Allsvenskaniin Björklövenin joukkueeseen. Kausi jäi kuitenkin loukkaantumisten vuoksi vain 13 ottelun mittaiseksi ja niissä Heino kirjautti vain yhden syöttöpisteen. Uransa viimeisen kauden Heino pelasi Allsvenskanin Mora IK:n joukkueessa ja pelasi 46 ottelun runkosarjan jälkeen vielä 10 ottelua Elitserienin nousukarsinnoissa. Nousu jäi kuitenkin saavuttamatta ja Heino päätti uransa karsintojen jälkeen.
Klusiat

Klusiat ("Clusia") on klusiakasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suvussa on vähän yli 320 lajia, joita esiintyy luonnonvaraisena subtrooppisessa ja trooppisessa Amerikassa, Yhdysvaltojen Floridasta Pohjois-Argentiinaan. Koriste- ja huonekasvina on tunnettu yksi laji, kuristajaklusia eli valefiikus ("Clusia rosea"), joka on Keski-Amerikasta kotoisin oleva vaaleanpunakukkainen nahkealehtinen puu.
Nitraria

Nitraria on natronmarjakasvien heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on yhdeksän lajia, joita esiintyy Aasiassa, Pohjois-Afrikassa ja Australiassa. Lajit ovat matalia pensaita, jotka kasvavat usein kuivilla aavikoilla ja suolamailla. "Nitraria" on aiemmassa luokittelussa yhdistetty nyt eri lahkossa oleviin mehikorvakasveihin (Zygophyllaceae).
Loranthus

Loranthus on Loranthaceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Suvussa on seitsemän lajia, joita esiintyy Euraasiassa temperaattisella vyöhykkeellä. Tyyppilaji on Keski-Euroopasta Lounais-Aasiaan esiintyvä "Loranthus europaeus", joka on misteliä muistuttava puiden oksilla kasvava puoliloiskasvi.
Ileana Citaristi

Ileana Citaristi on italialaissyntyinen intialaistunut odissi- ja chhau-tanssija. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Padma Shri -palkinto ensimmäisenä ulkomaalaissyntyisenä tanssijana. Hän on toiminut myös koreografina intialaisissa elokuvissa, joista ensimmäinen oli Aparna Senin Yugant vuodelta 1995. Kyseinen elokuva toi hänelle kansallisen elokuvapalkinnon parhaasta koreografiasta seuraavana vuonna. 
Citaristin isä Severino Citaristi oli italialainen parlamentaarikko ja hänen kaksi setäänsä olivat pappeja. Konservatiivisen perhetaustansa vuoksi hänen ei sallittu tanssia lapsena. Opiskellessaan Milanossa hän liittyi teatteriryhmään. Venetsiassa hän siirtyi opiskelemaan itämaista filosofiaa ja siellä hän kiinnostui kathakalitanssista. Opettajansa kehotuksesta hän matkusti Keralaan vuonna 1978 opiskelemaan kathakalia. Intiassa hän kuuli odissista ja matkusti Bhubaneswariin saamaan oppia Kelucharan Mohapatralta.
Harmikit

Harmikit ("Peganum") on natronmarjakasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Harmikkeja on neljä lajia, joita esiintyy Aasiassa, Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Meksikossa ja Teksasissa. Ne ovat monivuotisia ruohoja, joilla on epäsäännöllisen kaitaliuskaiset (möyheät) lehdet, viisilukuiset valkeat tai keltaiset kukat ja hedelmänä kota. Laajimmalle levinnyt ja tunnetuin laji on huumaavia ainesosia sisältävä pilviharmikki ("Peganum harmala").
Tähtiöt

Tähtiöt ("Swertia") on katkerokasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 159 lajia, jotka ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja. Niillä on usein tähtimäiset kukat. Tähtiöitä esiintyy hyvin laajasti Euraasiassa ja Afrikassa, lisäksi läntisessä Pohjois-Amerikassa. Niitä ei kasva Pohjoismaissa, laji mustetähtiö kasvaa Suomea lähimpänä Virossa.
Tulikruunut

Tulikruunut ("Lantana") on verbenakasveihin eli rautayrttikasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 112 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä laajasti Amerikassa, Afrikassa ja eteläisessä Aasiassa. Useat tulikruunulajit ovat levinneet vieraslajeina alkuperäisalueensa ulkopuolella. Suvun kasvit ovat ruohoja, varpuja tai pensaita. Kukat kasvavat tiiviinä kukkapäinä versojen latvassa.
Puolan presidentinvaalit 1990

Puolan presidentinvaalit 1990 järjestettiin Puolassa 25. marraskuuta 1990 ja toinen kierros 9. joulukuuta 1990. Ne olivat ensimmäiset suorat presidentinvaalit Puolan historiassa ja ensimmäiset vapaat presidentinvaalit vuoden 1926 toukokuun vallankaappauksen jälkeen.
Solidaarisuus-liikkeen johtaja Lech Wałęsa voitti ensimmäisen kierroksen. Hän ei kuitenkaan saanut yli 50% äänistä, mikä johti toiseen kierrokseen. Wałęsa kohtasi kanadalaisen liikemies Stanisław Tymińskin toisella kierroksella ja voitti hänet selvästi.
Helena Erbenová

Helena Karaskova-Erbenová (s. 6. helmikuuta 1979) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka oli mukana Tšekin hiihtomaajoukkueessa vuosien 2001–2009 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuosien 2002 ja 2006 talviolympialaisissa. 
Erbenová osallistui nuorten MM-kisoihin Kanadan Canmoressa vuonna 1997 ja hiihti siellä viiden kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa sijalle 45. Samana vuonna hän debytoi myös maailmancupin kilpailuissa Italian Val di Fiemmessä osallistuen niinikään viiden kilometrin perinteisen tyylin kisaan. Tässä kisassa hänen loppusijoituksensa oli 101. 1998 hän kilpaili Sveitsin Pontresinassa järjesteyissä nuoren MM-kisoissa viiden kilometrin vapaan tyylin kisassa sijoittuen sijalle 34 sekä viidentoista kilometrin perinteisen tyylin kisassa, jossa sijoitus oli 23. Vuonna 1999 hän osallistui kolmansiin nuorten MM-kisoihinsa Itävallan Saalfeldenissä, jossa sijoittui viiden kilometrin perinteisen tyylin kisassa sijalle 23 ja viidentoista kilometrin vapaan tyylin hiihdossa sijalle 15.
Aikuisten arvokisoissa Erbenován parhaat sijoitukset henkilökohtaisilla matkoilla ovat ollet sprintin 20. sija vuoden 2001 Lahden MM-kisoissa sekä 26. sija 2 x 7.5 kilometrin takaa-ajossa vuoden 2006 talviolympialaisissa. FIS-kisoissa hän on voittanut seitsemän kertaa henkilökohtaisen hiihtomatkan. Maailmancupin loppupisteissä hän on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 63 vuonna 2007. Viimeisen kerran hän osallistui maailmancupin kisoihin vuonna 2009 ja FIS-kisoihin vuonna 2011. Vuonna 2021 hän teki paluun hiihtoladuille osallistuen pitkän matkan kilpailuihin Tšekissä ja Ruotsissa. Tšekissä hiihdetyssä 50 kilometrin kilpailussa hän sijoittui sijalle 19.