Sokol (1895)

Sokol () oli Venäjän keisarikunnan laivaston ensimmäinen torpedovenehävittäjä, joka muodosti perustan Sokol-luokan aluksille. 
Suunnittelu ja valmistus.
Britannian kuninkaallisen laivaston jälkeen seuraava oli Venäjän keisarikunnan laivasto, joka tilasi Yarrow'lta torpedoasein varustetun nopean aluksen, torpedovenehävittäjä. Yarrow'n suunnitelma aluksesta oli samankaltainen kuin sen Kuninkaalliselle laivastolle valmistamat Havock- ja Charger-luokkien alukset, mutta niissä käytettäisiin runsaammin nikkeliterästä rungossa ja alumiinia joissakin rakenteissa keventämään kokonaispainoa.
Aluksen kokonaispituus oli 57,91 metriä ja sen leveys oli 5,64 ja syväys 2,29 metriä. Aluksen uppouma oli 220 tonnia. Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta kolmivaihehöyrykoneesta, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla Yarrow'n valmistamalla vesiputkikattilalla. Höyrynpaine oli 200 psi:tä ja koneisto pyöritti kahta akselia. Järjestelmä tuotti 2 900 indusoitua hevosvoimaa, millä piti saavuttaa suunniteltu 29 solmun huippunopeus.
Aluksen pääaseistuksena oli tulenjohtotornin katolle asennettu 75 millimetrin tykki. Apuaseina oli kolme 47 millimetrin tykkiä sekä kaksi 380 millimetrin torpedoputkea, jotka oli asennettu takakannelle keskilinjaan. Aluksella oli kaikkiaan kuusi torpedoa. Aluksella voitiin myös kuljettaa kymmentä miinaa. Miehistön vahvuus oli 54.
Köli laskettiin marraskuussa 1894. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1895 ja valmistui saman vuoden lopulla. Koska propulsiojärjestelmä oli kokonaisuudessaan asennettu, voitiin alustavat koeajot aloittaa seuraavana päivänä. Alus saavutti 30,285 solmun nopeuden ja virallisissa koeajoissa 30,28 solmua, mikä oli aikansa maailmanennätys sotalaivoilla.
Vuosina 1896-1908 aluksen pohjalta valmistettiin Venäjän telakoilla 31 vastaavaa alusta, joista 26 lasketaan Sokol-luokkaan tai Pylki-luokkaan ja viisi Tvjordyi-luokkaan, johon asennettiin suuremmat torpedoputket. Venäjällä valmistetut alukset eivät kuitenkaan saavuttaneet "Sokolin" nopeutta.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1895 ja saapui Kronstadtiin lokakuun lopulla. Alus liitettiin Mustanmeren laivastoon.
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 "Prytkiksi" (). Alusta käytettiin 1902-1903 koealuksena testattaessa lennokkien käyttöä tulenjohdossa tai sääpalvelussa. Alus oli modernisoitavana 1909-1910, jolloin sen aseistus uusittiin. Alukselle asennettiin toinen 75 millimetrin tykki korvaamaan kolme 47 millimetrin tykkiä ja torpedoputket vaihdettiin 457 millimetrin putkiksi.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli vanhentunut eikä kelvannut ensilinjan tehtäviin siten se muutettiin 1915 miinanraivaajaksi. Alus oli miinanraivaajana Suomenlahdella ja Pohjanlahdella ja liitettiin tammikuussa 1916 Itämeren laivaston 2. miinanraivaajadivisioonaan.
Lokakuun vallankumouksessa aluksen miehistö siirtyi bolševikkien riveihin liittyen punaiseen laivastoon. Maaliskuussa 1918 Saksan Itämeren divisioona nousi maihin Hangossa ja aloitti marssin kohti Helsinkiä, mikä uhkasi Itämeren laivaston Helsingissä talvehtia joukkoja. Bolševikit aloittivat 10. huhtikuuta Helsingin evakuoinnin. "Prytki" saapui Kronstadtiin 19. huhtikuuta.
Elokuussa alus siirrettiin Itämeren laivastossa olevine sisaraluksineen Pietarista kanavajärjestelmän kautta Volgalle. Alukset saapuivat Nižni Novgorodiin 24. elokuuta, mistä alkaen "Prytki" osallistui sotatoimiin valkoista armeijaa vastaan Kazanin lähistöllä ja Karnajoella. Lokakuussa alus siirtyi Volgalle ja Kaspianmeren pohjoisosissa, missä se osallistui sotatoimiin 1919-1920. Alus poistettiin laivaluettelosta 16. elokuuta 1922 ja romutettiin.