Patty Schemel

Patricia Theresa Schemel (s. 24. huhtikuuta 1967) Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja rumpali. Hän oli grunge-yhtye Holen ja Courtney Loven rumpalina 1990-luvulla. Hänestä tuli maaliskuussa 1995 ensimmäinen naispuolinen muusikko, joka esiintyi arvostetun "Drum World" -lehden kannessa. Schemel kuului keskeisesti Seattlen grunge-skeneen ja sai mainetta erityisesti Hole-yhtyeen myötä. Hole oli 1990-luvun suosituimpia grunge-yhtyeitä. Schemel soitti Holessa vuosina 1992–1998.
Patty Schemel on myös LGBTQ+-aktivisti. Hän on avoimesti puhunut seksuaalisuudestaan ja seksuaalisten vähemmistöjen oikeuksista. Hän on avoimesti lesbo ja häntä on pidetty tärkeänä esikuvana seksuaalisten vähemmistöjen yhteisölle vaihtoehtorockin piirissä. Hänen uraa on varjostanut päihdeongelmat. Schemelin elämästä on tehty dokumenttielokuva nimeltä "Hit So Hard" (2011). Hole-ajan jälkeen hän on ollut mukana useissa muissa bändeissä, kuten "Upset" ja "Death Valley Girls", sekä työskennellyt myös musiikin ulkopuolella, esimerkiksi päihdekuntouttajana ja koirien hoitajana.
Ura.
Patty Schemel kasvoi alkoholistiperheessä. Hänen muistelmateoksessaan "Hit So Hard", hän kirjoittaa lapsuuden kodistaan ja vanhempiensa kamppailusta alkoholiriippuvuuden kanssa, "elämän ohjenuoramme perustuivat Kahteentoista askeleeseen." Patty Schemel oppi soittamaan rumpuja, kun hänen isänsä osti hänelle rumpusetin 11-vuotiaana. Hänen varhaisia vaikutteitaan olivat muun muassa Echo &amp; the Bunnymen, AC/DC, Wire, Annaliese Morgan ja monet punk rock -bändit. 15-vuotiaana, yhdessä veljensä Larryn Schemelin kanssa, hän perusti ensimmäisen bändinsä, Sybilin, joka myöhemmin muutti nimekseen Kill Sybil saman nimisen artistin vuoksi. Vuonna 1987 hän liittyi Seattlesta, Washingtonista kotoisin olevaan punk rock -bändiin Doll Squad. Bändi oli aktiivinen vuosina 1987–1989. 
Vuodesta 1987 vuoteen 1989 Doll Squad sai itselleen seuraajia ja yhtye soitti paljon keikkoja Nirvanan lämmittelybändinä, jolloin Patty Schemel ystävystyi Nirvanan laulajan Kurt Cobainin kanssa. Cobain harkitsi vakavasti Schemeliä Nirvanan rumpaliksi alkuperäisen rumpalin Chad Channingin lähdön jälkeen, mutta rumpaliksi päätyi Dave Grohl. Kurt Cobain ja Schemel säilyttivät hyvin läheisen ystävyyden Cobainin kuolemaan asti. Vuonna 1992, Kurt Cobainin vaimo Courtney Love pyysi Schemeliä korvaamaan Hole-yhtyeen alkuperäisen rumpalin Caroline Ruen. Patty liittyi bändiin vuonna 1992. Schemelin ensimmäinen työ Holen kanssa oli heidän neljännen singlensä, "Beautiful Son" äänittäminen, jonka b-puolella hän soitti yllättäen myös kitaraa kappaleessa "20 Years in the Dakota."
Hole.
Live Through This.
Courtney Love perusti Holen Los Angelesiin vuonna 1989 ja yhtyeen debyyttilevy, väkivaltainen ja tinkimätön "Pretty on the Inside", julkaistiin Caroline Recordsin kautta vuonna 1991. Levy sai runsaasti positiivista palautetta, erityisesti brittiläisessä musiikkilehdistössä, mutta Schemelin liittyminen Holeen aloitti kokonaan uuden aikakauden bändille. Vuoden 1993 puolivälin tienoilla Holen kokoonpanoksi muodostui Courtney Love-laulu, Eric Erlandson-kitara, Kristen M. Pfaff -basso ja Patty Schemel - rummut. 
Hole julkaisi ensimmäisen ison levy-yhtiöalbuminsa "Live Through This" -albumin DGC Recordsin kautta huhtikuussa 1994. Monet kriitikot kutsuivat sitä vuoden parhaaksi levyksi. Neljä päivää ennen albumin julkaisua Courtney Loven aviomiehen Kurt Cobainin ruumis löytyi pariskunnan Seattlen asunnosta. Hän oli ampunt itsensä kolme päivää aiemmin. Kaksi kuukautta Cobainin kuoleman jälkeen Kristen M. Pfaff löydettiin kuolleena heroiinin yliannostuksesta Seattlen asunnosta. Cobainin ja Pfaffin kuolemat järkyttivät Schemeliä syvästi. 
Hole lähti kiertueelle kaksi kuukautta myöhemmin, ja basisti Melissa Auf der Maur otti Pfaffin paikan. "Doll Parts" julkaistiin singlenä loppuvuodesta 1994 ja nousi Top 60 -listalle vuoden 1995 alussa. "Live Through This o"n yksi rockhistorian ikonisimmista grunge albumeista, ja siihen liittyneet skandaalit, kuten huhut siitä, että Kurt Cobain olisi kirjoittanut sen salaa viimeisinä päivinään, vain lisäsivät sen läsnäoloa radiossa ja mediassa. "Live Through This" nousi monien kriitikoiden listoilla vuoden lopussa, mukaan lukien "Rolling Stone" ja "Village Voice". Kaikista vaikeuksista huolimatta albumi nousi bändin kaupalliseksi läpimurroksi, tuottaen useita MTV- ja radiokappaleita ja saavuttaen platinalevystatuksen heti seuraavana vuonna. Patty jatkoi bändin kanssa kiertueelle albumin promoamiseksi, joka sisälsi keikkoja Reading Festivalilla, Big Day Outissa ja Lollapaloozassa. Huhtikuussa 1995 Schemelistä tuli ensimmäinen nainen, joka esiintyi arvostetun "Drum World" -lehden kannessa. 
Celebrity Skin.
Hole palasi aktiiviseksi vuonna 1997 ja meni studioon nauhoittamaan "Celebrity Skin" -albumia. Studiossa Patty Schemel riitaantui nopeasti levyn tuottajan Michael Beinhornin kanssa. Schemel osallistui kappaleiden demojen äänityksiin, kappaleiden säveltämiseen ja sovittamiseen ja hänet voi nähdä Celebrity Skin levyn kannen valokuvassa, mutta hän ei soita levyllä. Kaikki hänen osuutensa albumilla soitti sessiorumpali, jonka tuottaja Beinhorn oli järjestänyt. Patty on kutsunut levyn tuottajaa julkisuudessa "natsiksi.""Celebrity Skin" julkaistiin syyskuussa 1998, ja se sai myönteistä palautetta, mutta levyn tuottajan käytökseen ja albumin tuotantoon pettynyt Schemel jätti Holen samaan aikaan. Hän koki tulleensa petetyksi myös yhtyeen toimesta. Hänen paikan Hole yhtyeessä täytti newyorkilaisen Shift-yhtyeen rumpali Samantha Maloney.
Myöhempi ura.
Holen jälkeen hän koki vaikean ajanjakson, johon kuului kodittomuutta ja riippuvuutta. Schemel oli täysverinen narkomaani, joka ystäviensä hakemana juopotteli baareista ja käytti heroiinia, ainetta, jolla oli kova ote moniin taiteilijoihin ja muusikoihin grunge-piireissä Seattlessa. Haasteista huolimatta hän saavutti raittiuden vuonna 2001, kun Courtney Love auttoi häntä menemään vieroitushoitoon. Patty Schemel alkoi sitten rakentaa uudelleen musiikkiuraansa.
Hole-yhtyeen jälkeen Schemel on ollut mukana useissa musiikillisissa projekteissa, muun muassa soittamassa näyttelijä, muusikko Juliette Lewisin yhtyeessä Juliette and the Licks ja kiertänyt Imperial Teenin kanssa ja yhtyeessä nimeltä Green Eyes. Vuoden 2001 alussa Courtney Love ilmoitti mediassa suunnitelmista perustaa uuden yhtyeen nimeltä "Bastard". Yhtye solmi sopimuksen Epitaph levy-yhtiön kanssa ja mukaan palkattiin Schemel rumpaliksi. Bändi kuitenkin hajosi käytännössä ennen kuin se ehti edes alkaa. Schemel soitti kuitenkin rumpuja Courtney Loven sooloalbumilla "America's Sweetheart" (2004) Vuosien varrella Patty jatkoi osallistumistaan erilaisiin musiikillisiin projekteihin, kuten "Upset" ja Marissa Nadlerin yhtye.
Death Valley Girls perustettiin vuonna 2013 Patty Schemelin ja hänen veljensä Larry Schemelin toimesta, kun Patty tarvitsi "jotain muutakin turvallista tekemistä kuin AA-kerho". Patty Schemel jätti yhtyeen heidän debyyttialbuminsa "Street Venom" julkaisun jälkeen vuonna 2014.
Hit So Hard.
Dokumenttielokuva Schemelin elämästä, Hit So Hard ilmestyi vuonna 2012. Elokuvan ohjasi P. David Ebersole ja se sai ensi-iltansa New Yorkissa Modernin Taiteen Museossa maaliskuussa 2011 osana New Directors New Films -festivaalia, yhdistäen klassisen Hole-kokoonpanon samaan huoneeseen ensimmäistä kertaa 13 vuoteen. 
Dokumentti kertoo Schemelin tarinan ja hänen voittokkaan taistelunsa huumeongelmia vastaan. Tämä dokumentti sai positiivista palautetta, ja Hole yhtyeen entiset jäsenet osallistuivat sen markkinointiin. Elokuva sai laajan julkaisun vuonna 2012. Vuonna 2017 Patty julkaisi omaelämäkerta kirjan nimeltä "Hit So Hard: A Memoir", jossa hän avautui kokemuksistaan kuuluisuudessa, riippuvuudessa ja henkilökohtaisessa elämässään.
Aktivismi.
Schemel on ollut avoimesti lesbo jo vuosia. Hän työskentelee motivaatiopuhujana. Hän on mukana Rock ‘n’ Roll Camp for Girls -järjestön hallituksessa Kaliforniassa, joka on voittoa tavoittelematon organisaatio, joka opettaa nuorille tytöille, että on hyväksyttyä olla erilainen ja äänekäs. Patty Schemelin tarina on inspiroinut monia, erityisesti niitä, jotka kamppailevat riippuvuuden tai seksuaalisen minä-kuvan kanssa ja etsivät pelastusta taiteen kautta. Vuoden 1995 "Rolling Stone" -haastattelussa hän sanoi: "On hyvä, että muualla jossain pienessä kaupungissa asuvat ihmiset, jotka tuntevat itsensä outoiksi ollessaan homo, tietävät, että on muitakin, jotka ovat samanlaisia, ja että se on ok." Hän jatkaa esiintymistä, opettamista ja kiertämistä. Hän asuu Los Angelesissa vaimonsa ja tyttärensä kanssa.