tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karvasmanteli

Karvasmanteli tarkoittaa sekä tarhamanteleiden ("Prunus dulcis") vähäisessä määrin esiintyviä karvaita siemeniä että sukuun kuuluvaa muunnosta "Prunus dulcis" var. "amara" ja sen siemeniä. Karvasmantelit ovat myrkyllisiä, mutta kypsennettyinä vähäisissä määrin nautittuna vaarattomia.
Koostumus.
Käsittelemättömät karvasmantelit eivät ole ihmisravinnoksi sopivia. Ne sisältävät noin 3–5 % amygdaliinia (C20H27NO11) ja sitä hajottavaa entsyymiä. Tämä on syanidiglykosidi, josta syntyy ruuansulatuskanavassa bentsaldehydiä (C6H8
5CHO) ja sinihappoa (HCN). Molemmat yhdisteet haisevat voimakkaasti, ja sinihappo on erittäin myrkyllistä. Karvasmantelin hydrolyysin jälkeen yhden yksittäisen karvasmantelin amygdaliini tuottaa kuitenkin vain noin yhden milligramman sinihappoa.
Myrkyllinen, mutta käyttökelpoinen.
Sinihappo on erittäin myrkyllistä, mutta haihtumisen ja lämpöherkkyyden vuoksi sitä kertyy kuumennettuihin ja ruuaksi valmistettuihin karvasmanteleihin vain harmiton määrä. Sen sijaan kuumentamattomien karvasmanteleiden nauttiminen on erittäin vaarallista mahaan muodostuvan sinihapon vuoksi. Aikuisten vakavat myrkytykset ovat harvinaisia, mutta lapset voivat joutua vaaraan jo pienistä määristä kypsentämättömiä karvasmanteleita. Kuolemaan johtavan sinihappomyrkytyksen aiheuttava määrä on lapsille noin 10 ja aikuisille 50–60 karvasmantelia, oireita saattaa aiheuttaa jo yksi karvasmanteli.
Karvasmantelin epämiellyttävä maku tavallisesti estää myrkytysvaaran. Terveysviranomaisten kanta onkin rauhoittava: karvasmanteli (Prunus amygdalus) on myrkyllinen, mutta pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita. Mikäli altistus kuitenkin tapahtuu, myrkytyksen oireet, kuten oksentelu, mahakipu, nopeutunut hengitys ja takykardia ilmenevät viimeistään kahden tunnin kuluttua.
Elintarviketuotanto.
Tavallisesti makeita siemeniä tuottavat tarhamantelit tuottavat satunnaisesti karvasmanteleita, joita ei voida paljain silmin erottaa. Näiden osuus on osapuilleen kaksi prosenttia ja terveyden kannalta merkityksetön. 
Luonnollisen karvasmanteliöljyn tuotanto perustuukin erikseen tarkoitusta varten perustettuihin viljelmiin. Kun karvasmanteli murskataan ja siihen lisätään vettä, entsyymi hajottaa amygdaliinin glukoosiksi, karvasmanteliöljyksi ja sinihapoksi. Karvasmanteliöljyä on käytetty liköörien, kuten Amaretton maustamiseen, ja jonkin verran myös leipomotuotteisiin tai niiden päällysteisiin, esimerkiksi marsipaaniin.
Willelmus Auvergnelainen

Willelmus Auvergnelainen (, , noin 1180–1249) oli ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi sekä Pariisin piispa.
Elämä ja ajatukset.
Guilelmus syntyi Aurillacissa. Hän muutti Pariisiin opiskellakseen Pariisin yliopistossa, ja hänestä tuli ensin yliopiston filosofisen tiedekunnan professori ja myöhemmin teologisen tiedekunnan professori vuonna 1220.
Hänen ajattelunsa perustui uusplatonilaiseen ja augustinolaiseen filosofiaan. Hän muun muassa vastusti voimakkaasti ajatusta maailman ikuisuudesta sekä sitä, että sielu jakautuisi eri kykyihin.
Guilelmus oli kuitenkin ensimmäisiä läntisiä filosofeja, joka alkoi sovittaa Aristoteleen ajattelua yhteen kristinuskon opetusten ja erityisesti Augustinuksen ajatusten kanssa. Aristoteleen teosten käännökset olivat tuohon aikaan kuitenkin hyvin huonoja ja täynnä arabialaisten kääntäjien tekemiä virheitä. Guilelmus halusi pelastaa Aristoteleen islamilaisilta oppineilta.
Pariisin piispana Guilelmus toimi vuodesta 1228 kuolemaansa vuoteen 1249 saakka. Piispana hän tuki voimakkaasti yliopistoa. Hän myös ryhtyi toimiin kaupungin prostituutiota vastaan. Vuonna 1248 hän toimi sijaishallituksessa kuningas Ludvig IX:n ollessa seitsemännellä ristiretkellä.
Kouvolan hovioikeus

Kouvolan hovioikeus oli vuosina 1978–2014 toiminut hovioikeus. Hovioikeus yhdistettiin 1. huhtikuuta 2014 Itä-Suomen hovioikeuteen, jolla on pysyvä istuntopaikka Kouvolassa.
Historiaa.
Hovioikeus aloitti toimintansa vuonna 1978, kun Suomeen perustettiin kaksi uutta hovioikeutta, Kouvolaan ja Rovaniemelle.
Hovioikeus toimi piirinsä käräjäoikeuksien muutoksenhakutuomioistuimena. Hovioikeuden tehtävänä on lisäksi valvoa alueensa käräjäoikeuksien toimintaa. Hovioikeuden henkilökuntaan kuuluivat presidentin, hovioikeudenlaamannien, hovioikeudenneuvosten ja esittelijöiden lisäksi kansliapäällikkö, kirjaaja, apulaiskirjaaja, atk-suunnittelija, informaatikko, notaareja, osastosihteeri, toimistosihteerejä sekä virastomestareita. Hovioikeudessa oli yhteensä 58 virkaa. Alkuvuosina hovioikeus toimi vuokratiloissa, hovioikeus muutti uuteen sille suunniteltuun taloon huhtikuussa 1996. Hovioikeuden ensimmäinen presidentti oli Heimo Lampi ja viimeinen Pertti Nieminen. Kouvolan hovioikeuden jäsenenä, eli hovioikeudenneuvoksena on työskennellyt muun muassa Paavo Nikula. Aiemman Kouvolan hovioikeuspiirin kuuluivat Hyvinkään, Päijät-Hämeen, Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson käräjäoikeudet. Hovioikeuspiirin asukasluku oli noin 700 000.
Giancarlo Baghetti

Giancarlo Baghetti (25. joulukuuta 1934 Milano, Italia – 27. marraskuuta 1995 Milano, Italia) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän ajoi F1-sarjassa kausilla 1961–1967 Ferrari, ATS , BRM, Brabham ja Lotus -talleissa. Baghetti muistetaan erityisesti siitä, että hän on yksi kolmesta kuljettajasta, jotka ovat onnistuneet voittamaan Formula 1 -debyyttikilpailunsa. Itse asiassa Baghetti voitti kolme ensimmäistä kilpailuaan, mutta kaksi edeltävää kilpailua olivat MM-sarjan ulkopuolisia F1-kilpailuja.
Tarmo (nimi)

Tarmo on suomalainen ja virolainen miehen etunimi. Suomessa nimi on annettu 1900-luvun alusta maaliskuuhun 2025 mennessä 8 297 miehelle ja muutamalle naiselle. Virossa Tarmo oli vuoden 2025 alussa nimenä 3571 miehellä, ja se on 27:nneksi suosituin miehen nimi.
Tukuittain Tarmoja.
Katso Tarmo-nimen moninaisesta käytöstä täsmennyssivulta Tarmo.
Sansibaringueretsa

Sansibaringueretsa ("Piliocolobus kirkii") on kahdella Tansanian saarella elävä apinalaji.
Aikuisten koko ilman häntää vaihtelee 45–70 cm:n välillä. Hännän pituus on 55–77 cm. Urokset voivat painaa yli 12 kg ja naaraat 10 kg. Sukupuolten erottaminen ei ole helppoa, mutta keskimäärin naaraat ovat hoikempia kuin urokset, kun taas uroksilla on leveämmät hartiat, suurempi kallo ja pidemmät kulmahampaat.
Sansibaringueretsan erottaa muista gueretsoista kolmivärisen karvapeitteen perusteella: sillä on mustat hartiat ja eturaajat, kastanjanruskea selkä, valkea vatsapuoli, takaraajat ja otsakiehkura. Laji elää vain Sansibarissa ja istutettuna Pemballe Tansaniassa. Sansibaringueretsa elää sekä mangrove- että kuivametsissä pieninä ryhminä. Gueretsat syövät pääasiassa lehtiä ja pitävät erityisesti mangosta.
Sansibaringueretsa on uhanalainen laji, mutta jo 1980-luvulla arvioitiin, että se välttynee sukupuutolta, sillä sen tärkein elinalue Jozanin metsä on suojeltu. Vuonna 2019 kannaksi arvioitiin yli 5 800 yksilöä, mikä on kolminkertainen verrattuna aikaisempiin arvioihin.
Olympia Snowe

Olympia Jean Bouchles Snowe (s. 21. helmikuuta 1947 Augusta) on yhdysvaltalainen republikaaninen poliitikko ja liittovaltion entinen senaattori (1995–2012) syntymäosavaltiostaan Mainesta.
Nuoruus.
Olympia Snowe syntyi Kreikasta muuttaneen isän lapseksi nimellä Olympia Jean Bouchles. Hänen äitinsä kuoli rintasyöpään hänen ollessaan vasta kahdeksanvuotias, ja isä menehtyi sydäninfarktiin vuotta myöhemmin. Jäätyään orvoksi hän siirtyi New Yorkin osavaltioon Garrisoniin, jossa kävi koulunsa St. Basil's Academyssa. Hän palasi Augustaan 1969 Mainen yliopistoon opiskelemaan valtiotieteitä. Valmistuttuaan hän meni naimisiin Peter Snowen kanssa, joka kuitenkin kuoli liikenneonnettomuudessa jo 1973. 
Olympia Snowe on uskonnoltaan kreikkalaiskatolinen.
Poliittinen ura.
Snowe asettui republikaanien ehdokkaaksi Mainen osavaltion edustajistoon jo 26-vuotiaana ja tuli valituksi. Hän toimi myöhemmin osavaltion senaatissa sekä liittovaltion kongressissa. Vuonna 1989 Snowe meni avioon Mainen kuvernöörin John R. McKernan Jr:n kanssa. Mainesta valittu demokraattien senaattoriryhmän johtaja George J. Mitchell luopui paikastaan vuonna 1994, jolloin Snowe asettui ehdolle senaattiin ja sai 60 prosenttia äänistä. Vuoden 2000 senaatin vaalissa Snowen ääniosuus oli 69 prosenttia, ja republikaanien tappiovaaleissa 2006 Snowe onnistui saamaan osavaltiostaan 74 prosentin kannatuksen. Kiinnostavaksi tämän tekee se, että Mainessa demokraattien ehdokas sai presidentin valitsijamiehet taakseen sekä vuonna 2000 että 2004.
Poliittisessa toiminnassaan Snowea on luonnehdittu maltilliseksi republikaaniksi. Hänen neuvottelutaitonsa ja kykynsä tiukkojen äänestysten luotsauksessa ovat herättäneet laajaa huomiota. Puolueen konservatiiviset voimat kuten Club for Growth ja Concerned Women for America ovat leimanneet Snowen "vain nimelliseksi republikaaniksi". Presidentti Bill Clintonin oikeudenkäyntijupakassa Snowe oli niitä ratkaisevia poliitikkoja, jotka mahdollistivat tämän jatkamaan virassaan. Hän on kannattanut laillista aborttia, homoseksuaalien oikeuksia ja aseiden hallussapidon valvontaa. Talouspolitiikassa hän on vastustanut presidentti George W. Bushin verojen alentamiseen tähtäävää linjaa yhdessä republikaanisenaattoreista 2006 paikkansa menettäneen Rhode Islandin Lincoln Chafeen ja Arizonan "vahvan miehen" John McCainin ohella.
Snowe on toisaalta arvokonservatiivi huumepolitiikassa, Kuubaan matkustuskiellon jatkamisen kannattamisessa ja lehdistön sensuurikysymyksissä, ja sodan ja rauhan kysymyksissä hänet luetaan yksiselitteisesti niin sanotuksi haukaksi, joskin aivan viime aikoina vuonna 2006 hän on alkanut kritisoida Irakin sotaa.
Joissakin mielipidetiedusteluissa hänet on rankattu Yhdysvaltain suosituimmaksi senaattoriksi.
Electric Café

Electric Café on Kraftwerkin albumi, joka julkaistiin 1986. Albumin tekeminen aloitettiin jo vuonna 1982 (jolloin työniminä olivat "Technicolour" ja "Techno Pop"), mutta julkaisu viivästyi Ralf Hütterin vakavan pyöräilyonnettomuuden vuoksi. Yhtye oli tämän jälkeen myös huolissaan albumin tuotannollisesta laadusta, ettei albumi edustaisi aikansa huippua, joten albumin materiaalia työstettiin reilusti uusiksi.
Albumista julkaistiin englannin, saksan ja espanjankieliset versiot. Se oli ensimmäinen Kraftwerk-albumi, joka luotiin käyttäen pääasiassa digitaalista laitteistoa. Kappale "Der Telefonanruf" oli yhtyeen ainoa kappale, jossa Karl Bartos toimi laulajana.
Albumia pidettiin yleisesti steriilimpänä ja vähemmän innostavana kuin sen neljä vuotta aiemmin ilmestynyttä edeltäjää, "Computerweltiä". Jotkut kriitikot ovat tuoneet esille kappaleita yhdistävän vahvan teeman puutteen verrattuna neljään aiempaan albumiin.
Vuonna 2009 julkaistussa, remasteroiduista albumeista koostuvassa "The Catalogue" -paketissa albumi julkaistiin nimellä Techno Pop, joka oli myös toinen albumin alkuperäisistä projektinimistä.
Rautakallio (Siikajoki)

Rautakallio on saari Siikajoen kunnan alueella Perämerellä, Hailuodon kunnanrajan välittömässä läheisyydessä. Se sijaitsee noin neljä kilometriä pohjoiseen Siikajoen suulta, ja noin viisi kilometriä etelään Hailuodon eteläisimmästä niemestä. 
Siikajoen edustalle Rautakallion–Seljänsuunmatalan–Tauvon alueelle on suunniteltu rakennettavaksi tuulivoimapuisto. Alueella harjoitetaan sekä trooli- että verkkokalastusta, ja tuulivoimapuiston rakentamisen katsotaan vaikeuttavan troolikalastusta troolausesteiden muodossa.
Merimerkit.
Saarella on kalastuksen ohjausta varten rakennettu putkimainen sektoriloisto, joka on varustettu lisäksi tutkaheijastimella. Loistolaite näyttää vilkkuvaa punaista valoa ympäri näköpiirin, ja sen korkeus on yhdeksän metriä merenpinnasta.
Saarella on aiemminkin ollut merimerkkejä: vuodesta 1875 lähtien luodolle pystytettiin joka purjehduskaudella vinopuin tuettu 8,8 metriä korkea tanko, jonka huippumerkkinä oli musta tynnyri. Vuonna 1971 luodolle rakennettiin kartiomainen puuteline, jonka päälle kuuden metrin korkeuteen sijoitettu loistolyhty näytti vilkkuvaa punaista valoa ympäri näköpiirin. Tämä puurakenteinen loisto mainitaan loistoluettelossa viimeisen kerran vuonna 1993: seuraavassa, vuoden 1996 loistoluettelossa loiston rakenteeksi on ilmoitettu nykyinen putkimainen rakenne.
Ferdinand von Richthofen

Vapaaherra Ferdinand von Richthofen (5. toukokuuta 1833 – 6. lokakuuta 1905) oli saksalainen tutkimusmatkailija, maantieteilijä ja geologi. Hän kehitti maantieteen tutkimusmenetelmiä ja vaikutti geomorfologian tieteenalan syntymiseen.
Von Richthofen syntyi Karlsruhessa, Baden-Württembergissä ja opiskeli Berliinissä. 
Hän opiskeli Tirolissa ja lomaili Transilvaniassa. Vuonna 1860 hän meni Friedrich Albrecht zu Eulenburgin (Preussin rahoittamalle) retkikuntaan Ceyloniin, Japaniin, Taiwaniin, Sulawesille, Jaavalle, Filippineille, Siamiin ja Burmaan vuosina 1860−1862. Vuosina 1862−1868 hän oli töissä geologina Yhdysvalloissa Goldfieldsissä Kaliforniassa. Von Richthofen painatti karttoja ja kirjoja matkaltaan.
Hän oli professorina Bonnissa ja Leipzigin yliopistoissa ja Humboldt-yliopistossa Berliinissä. 
Ferdinand von Richthofenin kuuluisin oppilas oli ruotsalainen tiedemies ja tutkimusmatkailija Sven Hedin.
Ensimmäisen maailmansodan kuuluisa saksalainen lentäjä-ässä Manfred von Richthofen (Punainen Paroni) oli Ferdinand von Richthofen veljenpoika.
George Eastham

George Edward Eastham (23. syyskuuta 1936 Blackpool, Englanti – 20. joulukuuta 2024) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai ns. piilokärki. Hän toimi myös peliuransa jälkeen Stoke Cityn managerina.
Eastham aloitti uransa isänsä George R. Easthamin valmentamassa pohjois-irlantilaisessa Ardsissa, josta siirtyi Newcastleen vuonna 1956. Neljän Newcastle -kauden jälkeen hän siirtyi Arsenaliin, jossa hän teki debyyttinsä Boltonia vastaan joulukuussa 1960. Elokuussa 1966 Arsenalin kapteeninakin toiminut Eastham siirtyi 223 "Gunners" ottelun ja 41 maalin jälkeen Stoke Cityyn. Eastham vietti seuraavat 8 kautta Stokessa ja oli mukana voittamassa liigacupia vuonna 1972. Liigacupin loppuottelussa Eastham viimeisteli voittomaalin Chelseaa vastaan.
Englannin maajoukkuetta Eastham edusti 19 kertaa, tehden 2 maalia. Hänet valittiin Englannin joukkueeseen vuoden 1962 -ja 1966 MM-kisoihin. Vuoden 1966 kisoissa Englanti voitti maailmanmestaruuden.
The Adventurers

The Adventurers on Ruotsissa vuonna 1963 perustettu yhtye. Sen alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Johnny Lundin (soolokitara), Christer Hedin (rytmikitara), Olle Nordström (bassokitara) ja Kurt Mattson (rummut). Laulusolistina oli Lenne Broberg. Broberg oli vieraillut Suomessa edellisenä vuonna The Adventures -nimisen yhtyeen kanssa ja lisäsi uuden kokoonpanonsa nimeen yhden r-kirjaimen. Ruotsissa yhtye kuitenkin esiintyi sekaannusten välttämiseksi nimellä The Wild Ones.
Kun yhtye vuonna 1963 tuli kiertueelle Suomeen, kiinnitti Erik Lindström sen levy-yhtiöönsä Finndisc. Kesällä 1963 yhtye levytti kappaleen "The Wind", joka on paremmin tunnettu Helena Siltalan esityksenä nimellä "Tuuli tuo, tuuli vie". Singlen B-puolella oli "Sait multa kukkaset toukokuun" ("Greensleeves"). Letkajenkkakuumeen noustessa The Adventurers oli hyvin ajan tasalla ja levytti ensimmäisen jenkkasinglensä "Kukkuva kitara / Letkajenkka". Näin voi ruotsalaisen yhtyeen sanoa olleen melkoisesti "vastuussa" letkajenkkavillityksen leviämiseen Suomessa. Vuoden lopulla yhtye olikin suosionsa huipulla.
Kun Lenne Broberg lähti armeijaan, hänen tilalleen tuli laulusolistiksi norjalainen Jan Rohde. Hän ja The Adventurers levyttivät vuonna 1963 singlen "Doin' The Jenka", josta tuli suuri menestys ja oli vuonna 1964 ykkösenä levymyyntitilastoissa. Seuraavat menestyjät olivat "At The Jenka Show" ja "Finnjenka". 
Vuonna 1981 The Adventurers yritti jälleen uutta tulemista mutta nyt suomalaisen iskelmän ehdoilla. He äänittivät LP-levyllisen rautalankaversioita suomalaisista hittikappaleista, kuten "Liljankukka", "Aamu toi, ilta vei" ja "Tahdon olla sulle hellä". Levy ei kumminkaan menestynyt väärän ajoituksen vuoksi. Jan Rohde vieraili säännöllisesti Suomessa erilaisissa 1960-luvun nostalgiatapahtumissa.
Jan Rohde

Jan Rohde (4. heinäkuuta 1942 New York, Yhdysvallat – 9. lokakuuta 2005 Tukholma, Ruotsi) oli norjalainen pop- ja rocklaulaja. 
Rohde siirtyi vanhempiensa mukana Norjaan 13-vuotiaana. Kolme vuotta myöhemmin hän aloitti esiintymisensä eri yhtyeissä kuten "The Cool Cats", tyttöbändi "The Melody Sisters", jonka mukana hän oli Euroopan kiertueella, sekä ruotsalainen The Adventurers.
Ruotsin televisio nimitti Rohden Skandinavian rockkuninkaaksi 1970-luvulla. Hän oli suosittu myös Suomessa. Eräitä viimeisiä kertoja Rohde vieraili Suomessa syksyllä 2002. 
Jan Rohde kuoli syöpään. Jyrki Hämäläinen kertoo Rohden kuolemasta kirjassaan Iso D.
Veli (lehti)

Veli oli suomalainen nuorten miesten tyylilehti ja Trendi-lehden sisarlehti. Lehti käsitteli muotia, populaarikulttuuria, urheilua, ihmisiä ja ilmiöitä. Ensimmäinen Veli ilmestyi vuonna 2006, ja viimeinen joulukuussa 2008.
Veli-lehden päätoimittaja oli Antti Isokangas. Toimituspäällikkönä työskenteli Niklas Thesslund, AD:na Pekka Toivonen ja toimittajana Tero Kartastenpää.
Bargellon palatsi

Bargellon palatsi on Firenzen kaupungissa Italiassa sijaitseva rakennus, joka on rakennettu vuonna 1255 ja jossa on vuodesta 1865 lähtien sijainnut Bargellon kansallinen museo (ital. "Museo Nazionale del Bargello"), jonka kokoelmat sisältävät suuren määrän goottilaista ja renessanssin veistotaidetta. Kokoelma on Italian merkittävin. 
Nimestä.
Nimi Bargello johtuu myöhäislatinan sanasta "bargillus", joka puolestaan tulee gooteilta sanasta "barfi" ja germaaneilta sanasta "burg", joka merkitsee linnaa tai linnoitettua tornia. Keskiajan Italiassa nimitystä käytettiin kaupungin sotilaallisesta komentajasta, jonka tehtävänä oli kaupungin turvallisuudesta ja oikeudenkäytöstä huolehtiminen. Firenzessä yleensä tehtävään palkattiin ulkopuolinen, toisesta kaupungista kotoisin oleva henkilö, jotta olisi vältytty erilaisilta suosikkijärjestelmiltä. Näin nimitys ulottui myös rakennukseen, joka oli komentajan koti ja virasto.
Historia.
Taidehistorioitsija, arkkitehti ja kuvanveistäjä Giorgio Vasarin mukaan Bargellon palatsi rakennettiin 1200-luvulla ja sen arkkitehtina toimi Lapo Tedesco, joka tunnetaan arkkitehti ja kuvanveistäjä Arnolfo di Cmabion isänä. Rakennusta laajennettiin 1400-luvulla, sillä kaupunkivaltiota hallinnut Cosimo de' Medici (Cosimo Vanhempi) (1389–1464) halusi julkisivulle maalattavaksi kapinaan nousseiden, sittemmin hirtettyjen aatelisten muotokuvan. Vuosina 1502 ja 1574 palasissa toimivat oikeusviranomaiset, ja sen jälkeen rakennus muutettiin julkiseksi vankilaksi.
Vuonna 1840 palatsin kappelista löytyi Dantea esittävä muotokuva, jonka oli maalannut Giotto. Tämä herätti uuden mielenkiinnon rakennusta ja sen entisöintiä kohtaan. Vuonna 1859 kuninkaallisella asetukselle määrättiin toscanalaisen kulttuurin museo sijoitettavaksi palatsin tiloihin. Museo sai avajaisten yhteydessä nimekseen Bargellon kansallinen museo, jolla se myös nykyisin tunnetaan.
Kokoelmat.
Museon kokoelmissa on joukko erittäin merkittäviä mestariteoksia, esimerkkeinä seuraavat:
Museo vastaanottaa pienesineistä koottuja kokoelmia, kuten vuonna 1888 tehty Carrandin lahjoitus. Myös erilaiset keskiaikaan ja renessanssiin liittyvät muut pienesineet, kuten emalityöt, norsunluuesineet, kameet, metallit ja niin edelleen, kiinnostavat museota.
Alf Ramsey

Alfred Ernest "Alf" Ramsey (22. tammikuuta 1920 Dagenham, Englanti – 28. huhtikuuta 1999) oli englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän valmensi Englannin maajoukkuetta vuosien 1963 ja 1974 välillä. Hänen uransa huippukohta sijoittuu vuoden 1966 MM-kotikisoihin, jossa Englanti voitti maailmanmestaruuden. Hän valmensi Englannin pronssille EM-kisoissa vuonna 1968 ja vuoden 1970 MM-kisoissakin Englanti selvisi puolivälierävaiheeseen. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1967.
Pelaajaura.
Ramsey aloitti uransa Portsmouthissa, ennen kuin siirtyi Southamptoniin 1946. Seitsemän kauden jälkeen hän siirtyi Tottenhamiin. Menestyksekkäällä "Spurs"-ajalla Ramsey pelasi oikean pakin paikalla 226 liiga-ottelua, joissa hän teki 84 maalia. Vuonna 1948 hän teki debyyttinsä maajoukkueessa ottelussa Sveitsiä vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 32 maaottelua ja toimi niistä kolmessa maajoukkueen kapteenina. Ramseyn viimeinen maajoukkueottelu oli 6–3 päättynyt ottelu Unkaria vastaan vuonna 1953. Hän teki ottelussa maalin rangaistuspotkusta. Hän teki maaotteluissa yhteensä kolme maalia.
Managerina.
Vuonna 1955 Ramsey aloitti managerin tehtävät Ipswichissa. Hän valmensi joukkueen Englannin 1. divisioonan mestaruuteen vuonna 1962. Seuraavana vuotena Englannin maajoukkueen valmentaja Walter Winterbottom erosi tehtävästään ja Ramsey valittiin uudeksi päävalmentajaksi. Hänen tähtäimenään oli vuoden 1966 MM-kotikisat.
MM-kisoissa Englannin kanssa samassa lohkossa pelasi Uruguay, Meksiko ja Ranska. Englanti voitti alkulohkonsa vakuuttavasti päästämättä maaliakaan omiin. Puolivälierissä Englanti kaatoi Argentiinan Geoff Hurstin maalilla 1–0. Välierissä maalivahti Gordon Banks yllätettiin ensimmäistä kertaa, kun Portugalin Eusébio maalasi rangaistuspilkulta 82. minuutilla. Englanti voitti ottelun kuitenkin 2–1 ja eteni loppuotteluun. Loppuottelussa Englanti kaatoi Länsi-Saksan jatkoajan jälkeen 4–2 ja voitti maailmanmestaruuden. 4–4–2 systeemiä käyttänyt Ramsey on edelleen ainoa englantilainen valmentaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden valmentajana.
Kaksi vuotta myöhemmin, 1968 EM-kisoissa, Englanti saavutti pronssia. Se lähti ennakkosuosikkina myös 1970 MM-kisoihin, missä se kuitenkin putosi puolivälierävaiheessa hävittyään Länsi-Saksalle maalein 3–2. Länsi-Saksa pudotti Englannin puolivälierissä myös kaksi vuotta myöhemmin 1972 EM-kisoissa.
1974 MM-kisoihin Englanti ei selviytynyt lainkaan. Tämän johdosta FA antoi potkut Ramseylle, jonka alaisuudessa Englanti oli pelaamastaan 113 ottelusta voittanut 69 ja pelannut 27 tasapeliä.
Myöhempi ura ja kuolema.
Myöhemmin urallaan Ramsey toimi Birminghamin managerina. Vuosien 1979 ja 1980 välillä hän toimi teknisenä neuvonantajana kreikkalaisessa Panathinaikosissa. Hän toimi myös "Roy of the Rovers" -sarjakuvan parissa.
Ramsey kuoli Alzheimerin tautiin kotonaan Ipswichissä 30. huhtikuuta 1999, ollessaan 79-vuotias.
Kunnianosoitukset.
Vuonna 2002 Ramsey nimettiin Englannin jalkapallon historian Hall of Fameen. Portman Walkin katu Ipswichissa nimettiin Ramseyn mukaan Sir Alf Ramsey Wayksi vähän hänen kuolemansa jälkeen.
Kaulakylkiluu

Kaulakylkiluu on luu, joka sijaitsee joillakin ihmisillä ja eläimillä päänsuuntaisesti ensimmäisestä kylkiluusta. 
Normaalisti ihmisellä on selkärangassa seitsemän kaulanikamaa ja kaksitoista rintanikamaa. Kylkiluut kiinnittyvät rintanikamiin sekä ruston välityksellä rintalastaan. Kaulakylkiluulla tarkoitetaan kylkiluuta, joka lähtee alimmasta kaulanikamasta. Tila on patologinen eli sairaudeksi katsottava tila. Kaulakylkiluu voi olla tois- tai tavallisemmin molemminpuolinen. Se voi painaa hermoja, verisuonia ja lihaksia ja aiheuttaa kipua sekä yläraajan väsymistä ja tunnottomuutta. 
Kaulakylkiluun voi poistaa kirurgisesti.
Tyrvännön lentokenttä

Tyrvännön lentokenttä oli Lentorykmentti 2:n talvisodassa käyttämä jäälentokenttä Tyrvännön kunnan alueella Vanajavedellä.
Lähteet.
Luettelo Suomen sisällissodan aikaisista lentokentistä

Luettelo Suomen sodanaikaisista lentokentistä
Suomen sisällissodan aikaiset ilmavoimat perustuivat venäläisten hallussaan pitämiin lentokoneisiin, joista valtaosa päätyi Suomen kansanvaltuuskunnalle, Suomen senaatin ulkomailta hankkimiin tai kansanvaltuuskunnalta lopuksi sotasaaliina saamiin lentokoneisiin sekä saksalaisten lentokoneisiin.
Granbodan lentoasema

Granbodan lentoasema oli Venäjän Itämerenlaivaston II ilmailuprikaatin 4. lentodivisioonan lentoasema Degerön saarella, jolla oli tukikohtinaan Torpvikin laskusilta ja Saltvikin laskusilta Jungfrusundissa lentoveneilleen.
Tukikohtaa alettiin rakentaa heinäkuussa 1916, ja siihen kuului kaksi lentokonehallia, varastorakennuksia ja muita rakennuksia. Tukikohtaa oli tarkoitus laajentaa kolmannella lentokonehallilla, mutta hanke ei toteutunut Venäjän helmikuussa 1917 tapahtuneen vallankumouksen seurausten vuoksi.
Turun Vähä-Heikkilän lentoasema

Turun Vähä-Heikkilän lentoasema oli Venäjän Itämeren laivaston II Ilmailuprikaatin 5. lentodivisioonan toinen lentoasema. Toinen oli sijoitettuna Dragsfjärdin Söderlångvikiin. Lentoasema sijaitsi lähellä Aurajoen suuta, mikä vaikeutti sen toimintaa laivaliikenteen ja veneiden vuoksi.
Lentoasemalla oli neljä lentokonesuojaa, korjaamot sekä esikunta-, kasarmi- ja varastorakennukset. Suomen ilmavoimien lentotoiminta alkoi siellä heinäkuussa 1918, kun lento-oppilaat siirrettiin Hermannin lentoasemalta Vähä-Heikkilään. Venäläisten tarkoituksena oli laajentaa lentoasemaa rakentamalla yhteyteen vielä maalentokenttäkin, mutta sen toimeenpano jäi vallankumouksen vuoksi.
Ilmavoimien käytössä oli Stetinin M-16-, Stetinin M-16- ja Friedrichshafen-lentokoneita. Turun Lentokoulu muuttui 1. lokakuuta 1918 Lentopataljoonaksi, jonka sijaintipaikaksi määrättiin Santahaminan lentoasema. Turkuun jäänyt lento-osastokin siirrettiin Santahaminan lentoasemalle, kun lento-osasto liitettiin Ilmailupataljoonaan.
Vähä-Heikkilän lentoasemalla ja Söderlångvikin lentoasemilla olivat venäläisaikana tukikohtinaan Mäntyluodon lentotukikohta, Jurmon lentotukikohta Korppoossa ja Lappvikin lentotukikohta Hangossa.
Floriini

Floriini on ollut useiden eurooppalaisten rahayksiköiden nimitys. Rahat on yleensä lyöty kullasta. Rahayksiköstä on käytetty yleisimmin lyhenteitä fl tai ƒ joko yksikölle "floren" tai "florenus".
Tunnettu floriini lyötiin rahaksi Firenzessä Toscanassa 1200-luvulla, ja tällöin raha tunnettiin nimellä "florenus". Tätä rahayksikköä käytettiin laajasti eri puolilla Eurooppaa. Rahayksikön latinankielinen nimi tulee fleur de lys -liljasta, joka on puolestaan Firenzen kaupungin symboli ja koristi lyötyjä rahoja. 
Näitä Firenzen kaupunkivaltion lyömiä rahoja on myöhemmin käytetty esikuvina kansallisvaltioiden rahanlyönnissä. Usein floriinista ovat eri kansallisvaltiot käyttäneet nimitystä gulden ja guilder, kuitenkin usein näissäkin rahoissa on käytetty symbolina Firenzen fleur de lys -liljaa.
Koivisto (Äänekoski)

Koivisto eli Koivistonkylä on kylä Äänekosken eteläisellä puolella. Se oli menneinä vuosisatoina maantieliikenteen risteys, jossa Vaasan ja Kuopion välinen tie on kohdannut Laukaasta pohjoiseen kulkevan tien. Kylä on ollut 1700-luvulta 1840-luvulle alueellinen keskus, jossa on toiminut seudun ainoa postikonttori. Kylässä toimii alakouluopetusta antava Koiviston koulu.
Kylä rajoittuu lännessä Hirvaskankaalla Uuraisten ja Äänekosken rajaan, etelässä Uuraisten puolella sijaitsevaan Hirvaskylään sekä Laukaan ja Äänekosken rajaan, pohjoisessa Äänekosken Rannankylään, sekä idässä Kapeenkoskeen ja Pörrinsalmen siltaan, jonka kohdalla on myös Laukaan ja Äänekosken itäinen raja, joskin kantatietä 69 kuljettaessa lähes heti sillan jälkeen on toinen Laukaan ja Äänekosken raja, koska koskiomistukset ovat ennen vanhaan olleet monimuotoisia. 
Kylän tunnettu maamerkki ja juhlapaikka, Koiviston seuratalo, sijaitsee kylän keskellä. Koivistosta Suolahteen päin mentäessä, Pörrinsalmen sillan oikealla puolella on Kapeenkoski, jossa on mainiot kalastusmahdollisuudet. Koiviston länsiosissa sijaitsee Hirvaskangas, joka on tullut tunnetuksi maantieteellisesti ja palvelullisesti merkittävänä risteyspaikkana, niin entisaikaan kuin nykyäänkin. 
Koiviston Niiniveden rantaa pitkin kulkee Koivistonkyläntie, vanha maantie, jota pitkin pääsee 4-tien varteen Myllyntauksen paikkeille. Tie on nykyisin museotie. Tunnetuksi kylä on tullut Anita Hirvosesta, joka vietti lapsuutensa Koiviston maisemissa, sekä Jorma Kinnusesta, joka heitti aikoinaan keihäänheiton epävirallisen maailmanennätyksen Koiviston koulun kentällä. Heittoa ei pystytty kunnolla mittaamaan, koska keihäs lensi epätasaiselle pellolle. Koivistossa on oma urheiluseura, Koiviston Kipinä. Kipinässä harrastetaan liikuntaa monipuolisesti, kuten lentopalloa, koripalloa, hiihtoa ja yleisurheilua. Seuran koripallojoukkue on pelannut vuodesta 1991 Keski-Suomen 3- ja 4-divisioonassa. Koiviston koulun vieressä kulkee valaistu hiihtolatu.
Einari Junttila

Einari Kristian Johannes Junttila (28. joulukuuta 1901 Kittilä – 21. maaliskuuta 1975 Kittilä) oli suomalainen taidemaalari.
Henkilöhistoria.
Einari Junttila syntyi Kittilässä kanttori Samuel Junttilan ja Matilda Korvan perheeseen. Hän aloitti maalaamisen kymmenvuotiaana ja maalasi lähes tuntemattomana noin kahdenkymmenen vuoden ajan. 1930-luvun alussa hänet löysi lomamatkalla ollut saksalainen toimittaja ja kirjailija Günther Thaer. Tämä vei osan Junttilan tauluista mukanaan Saksaan, missä hän kirjoitti taidelehdessä Junttilan maalauksia ylistävän artikkelin. Tämän seurauksena Junttilan teoksia oli esillä 1930-luvun puolivälissä Suomen Taideakatemian järjestämässä yhteisnäyttelyssä, joka kiersi Düsseldorfissa, Berliinissä ja Hampurissa.
Junttila eli lähes koko elämänsä Kittilässä. Hilja-vaimonsa, o.s. Nilivaara, kanssa hän perusti yhdeksänhenkisen perheen, jonka hän elätti maalaustensa myynnillä. Lokakuun alussa 1936 Junttilan irtaimisto ja huomattava määrä hänen maalauksiaan tuhoutui hänen kotitalossaan syttyneessä tulipalossa. Junttilan 1930-luvun lopulla rakentama kotitalo paloi Lapin sodassa. Sodan jälkeen hän rakensi uuden talon palaneen kotitalon perustuksille. Se toimii nykyään hänen nimeään kantavana Einari Junttila -taidemuseona, jossa on esillä noin 85 maalausta.
Taiteellinen tuotanto.
Junttila tunnetaan ennen kaikkea akvarelleistaan, mutta hän maalasi myös öljyväri- ja pastellitöitä. Junttilalla oli tapana samoilla yksin tuntureilla Lapin maisemia maalaten yli 60 vuoden ajan. Hänen usein jalkaisin tekemänsä maalausmatkat ulottuivat Suomen Tunturi-Lapista myöhemmin aina Norjan tuntureille saakka. 
Junttila suunnitteli myös kotikuntansa Kittilän vaakunan.
Junttila mainitaan useissa yhteyksissä itseoppineeksi taidemaalariksi, vaikka tutkimus on selvittänyt hänen saaneen oppia jo nuorena Lapissa käyneiltä taiteilijoilta sekä Helsingissä muutaman kuukauden ajan.
The Ratzz

The Ratzz on suomalainen pilailukappaileiden tekoon erikoistunut yhtye. The Ratzzin musiikkivideot ovat tietokoneanimaatioita.
The Ratzzin kokoonpanoon kuuluvat kappaleiden teksteistä vastaava Rizzy Ratson, kitaransoition jo lapsena oppinut kitaristi Gene La Borotta ja bändin cateringistä vastaava rumpali Hercules "Herkku" von Wotta.
The Ratzzin historia alkoi siitä, kun Gene ja Hercules tutustuivat kaupungin puhtaanapitolaitoksen viemärin kannella ja päättivät tehdä omaa rokkia. Pojat alkoivat treenata kovasti löytämässään hienosti kaikuvassa viemärissä. Eräällä kerralla harjoitustunnelin päästä kuului tömähdys ja kolinaa. Mennessään katsomaan, mitä oli tapahtunut, pojat näkivät tulevan laulajansa Rizzyn silmät kauhusta selällään ja silinteri littanana. Pojat rauhoittivat pelästyneen ja saivat uuden, musikaalisen ja verbaalisen ystävän. Laulajan myötä kolmen hengen yhtye oli täydellinen, ja sen nimeksi tuli The Ratzz.
Diskografia.
Hard Ratzz Hallelujah (2006)
Kuuma Kesä (2007)
Kulkuset – herkullinen joululevy (2007)
Jan Demidovitš

Jan Demidovitš (s. 24. huhtikuuta 1988) on virolainen Suomeen muuttanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kaudella 2008 Veikkausliigassa helsinkiläisessä FC Viikinkien joukkueessa.
Demidovitšin isoisä on inkerinsuomalainen, joten perhe muutti Suomeen vuonna 2005. Tästä syystä Demidovitš käyttää nykyään sukunimensä yhteydessä inkeriläistä sukunimeä Mekeläinen. Demidovitš on kotoisin Itä-Virumaalta ja aloitti jalkapalloilun 9-vuotiaana Kohtla-Järvellä SK Järven joukkueessa.
Demidovitš debytoi Ykkösessä vuoden 2006 syyskuussa vierasottelussa Vaasan IFK:ta vastaan, joka päättyi Viikinkien 0-2 voittoon. Demidovitš on esiintynyt Viron Meistriliigan kentillä historian nuorimpana pelaajana. Hän on pelannut urallaan Meistriliigassa FC Lootus Alutagusen, sekä alemmilla sarjatasoilla Tamme Auton riveissä.
Despair and Demise

Despair And Demise black metal -albumi joka muistuttaa tyylisuunnaltaan Burzumin alkuaikojen levyjä. Grand Nocturne julkaisi "Despair And Demise" albumin vinyylinä ja CD -levynä vuonna 2006.
Vinyylin painos on rajattu 350 kopioon. Levymerkkinä on Asgard Musik ja albumin on tuottanut Grand Nocturne.
Ned Leeds

Ned Leeds on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo. Hän kuuluu Hämähäkkimies sarjakuva seikkailujen sivuhahmoihin. Hän oli työskentelemässä Daily Buglessa, jossa myös Peter Parker työskentelee. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #25-lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Ned Leeds muissa medioissa.
Televisio.
Ned Leeds esiintyy vain pienessä toimitustyö roolissa Hämähäkkimies-animaatiosarjassa jaksoissa 42 "Syyllinen" ja 47 "Herääminen" 
Bob Bergen toimi hahmon äänenä.
Sidney Govou

Sidney Govou (s. 27. heinäkuuta 1979) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänellä on myös beniniläisiä sukujuuria. Hän edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Eviania.
Ura.
Vuodesta 1999 Olympique Lyonnais'ta edustanut ranskalaishyökkääjä oli menestyksekkään joukkueen kanssa voittamassa seitsemää Ranskan mestaruutta, neljää Ranskan supercupia ja kerran liigacupin sekä cupin mestaruutta. Debyyttinsä Lyonissa Govou teki 15. tammikuuta 2000 ottelussa Auxerrea vastaan.
Kesällä 2010 Govou jätti Lyonin 11 vuoden jälkeen siirtyen kolmivuotisella sopimuksella Kreikan Superliigan puolustavan mestarin Panathinaikosin paitaan. 
Ranskan maajoukkuetta Govou on edustanut 49 kertaa ja on tehnyt 10 maalia. Debyyttinsä maajoukkueessa hän teki 21. elokuuta 2002 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Tunisiaa vastaan. Govou'ta ei alun perin valittu Ranskan joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoihin, mutta hyökkääjä Djibril Cissén loukkaannuttua muutama päivä ennen kisoja, valmentaja Raymond Domenech nosti Govoun MM-joukkueeseen.
Vuoden 2008 Euroopan-mestaruuskisojen karsinnoissa Govou teki kaksi maalia hallitsevaa maailmanmestaria Italiaa vastaan, ja Ranska voitti 3–1. Hän oli mukana myös Ranskan joukkueessa MM-kisoissa 2010, jotka päättyivät katastrofaalisesti alkulohkon jumbosijaan ja joukkueen sisäisiin riitoihin.
Fred Wacker

Frederick 'Fred' G. Wacker Jr. (10. heinäkuuta 1918, Chicago, Illinois – 16. kesäkuuta 1998, Lake Bluff, Illinois) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja.
Ennen Formula 1:iä Wacker ajoi Yhdysvalloissa keskilännen ja itärannikon alueilla Cadillac Allardilla, jonka nimesi Eight Balliksi (). Useimmat kisoistaan hän kuitenkin ajoi Euroopassa toisen maailmansodan jälkeen.
Hän osallistui viiteen Grand Prix -kilpailuun kausilla 1953 ja 1954, joista kolmessa hän osallistui itse lähtöön. Lisäksi hän osallistui F1:n MM-sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin, mutta F1-urallaan hän ei saavuttanut yhtään MM-pistettä. Hänen parhaaksi F1:n MM-sarjan kilpailun sijoituksekseen jäi kuudes sija Italian GP:stä 1954.
Ura kilparatojen ulkopuolella.
Tekniikan ala.
Wacker työskenteli collegen jälkeen teknikkona A-C Spark Plug -yrityksessä Michiganissa ennen kuin liittyi Yhdysvaltain laivastoon. Sodan jälkeen hän perusti omat yrityksensä Ammco Tools Inc. (autonosien valmistusta) vuonna 1948 sekä Liquid Controls Corp. (nesteenmittauslaitteet) vuonna 1954.
Harrastukset.
Wacker keräili harrastuksenaan moottoripyöriä ja soitti jazzia perustamissaan Windy City Seven sekä Freddie Wacker's Big Band -bändeissä 1950-60-luvuilla. Hän pelasi myös squashia ja golfia, keilasi sekä purjehti.
Yhteisöt.
Wacker ja hänen vaimonsa Jana kuuluivat 1950-60-luvuilla Chicagon seurapiireihin, mitä hän kommentoi seuraavasti Chicago Tribune -lehdelle vuonna 1967: "Pidän ehdottomasti itseäni liikemiehenä. Jos olen seurapiirihenkilö, niin se johtuu syntymästäni (saadusta statuksesta)."
Wacker perusti ja toimi Amerikan urheiluautokerhon Chicagon osaston () puheenjohtajana. Yritysjohtajan statuksensa vuoksi hän kuului myös Nuorten johtajien organisaatioon (), Illinois'n valmistajien yhdistykseen () sekä General Motorsin instituuttiin ().
Perhe.
Wackerin isoisä Charles H. Wacker oli Chicagon kaupunginsuunnittelukomission johtoportaassa ja hänen kunniakseen Chicagon alueelle on nimetty tiealue Wacker Drive.
Wacker ja Jana saivat kolme lasta, jotka olivat tytär Wendy sekä pojat Frederick Wacker III ja Joseph C. Wacker.
Meri sisälläni

Meri sisälläni () on espanjalainen vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Alejandro Amenábarin ohjaama elokuva. Se perustuu tositarinaan galicialaisesta merimiehestä Ramón Sampedrosta (Javier Bardem), joka vammautuu uimahyppyonnettomuudessa ja taistelee 28 vuotta eutanasian puolesta ja oikeudesta lopettaa oma elämänsä. 
Palkinnot.
"Meri sisälläni" voitti vuoden 2004 Oscarin ja Golden Globen parhaana vieraskielisenä elokuvana. Se voitti myös 14 Goya-palkintoa sekä muun muassa European Film Awardsin parhaasta ohjauksesta ja miespääosasta.
Neuvostoliiton säveltäjäliitto

Neuvostoliiton säveltäjäliitto () oli neuvostoliittolainen taidemusiikin säveltäjien järjestö, joka perustettiin 1920-luvulla kilpailleiden "Uuden musiikin yhdistyksen ASM:in" ja Venäläisten proletariaattimuusikoiden yhdistyksen RAPM:in tilalle kommunistisen puolueen päätöksellä vuonna 1934. Liitto valvoi puolueen näkemyksen mukaisen sosialistisen realismin ideaalin toteutumista Neuvostoliiton musiikkielämässä. Musiikki, joka ei täyttänyt näitä ideaaleja, tuomittiin ”formalistisena”, ja sen todettiin olevan ”mädäntyneen lännen dekadenttia musiikkia”. Järjestön pääsihteerinä toimi yli 40 vuoden ajan säveltäjä Tihon Hrennikov.
Frankfurtin pörssi

Frankfurtin pörssi () on pörssi Frankfurt am Mainin kaupungissa ja sen naapurikaupungissa Eschbornissa Saksassa.
Frankfurin pörssi on maailman suurimpia arvopaperipörssejä. Se on osa Deutsche Börse AG (Saksan pörssi) -yhtiötä. Frankfurtin pörssi on suurin Saksan pörsseistä ja merkittävä toimija myös Euroopan markkinoilla.
Tammikuussa 2016 Deutsche Börse oli (Frankfurtin pörssissä) listattujen yhtiöiden yhteenlasketulta markkina-arvoltaan (1 563 mrd.) maailman yhdeksäneksi suurin pörssi. Eurooppalaisista pörsseistä suurempia kuin Deutsche Börse (Frankfurtin pörssi) ovat Lontoon pörssi ja Euronext.
Frankfurtin pörssin (Deutsche Börsen) osakeindeksejä ovat DAX, DAXplus, CDAX, DivDAX, LDAX, MDAX, SDAX, TecDAX, VDAX ja EuroStoxx 50.
Gaël Givet

Gaël Givet-Viaros (s. 9. lokakuuta 1981 Arles) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi 4,5 vuotta Englannissa. Hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä 208 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, ja Englannin Valioliigassa 99 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ranskan maajoukkuetta Givet edusti 12 kertaa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa elokuussa 2004 ja viimeisen lähes päivälleen kaksi vuotta myöhemmin. Hän kuului Ranskan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2006 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan.
Hermannin lentoasema

Hermannin lentoasema oli Helsingin Vanhankaupunginlahdella vuosina 1915–1918 toiminut venäläisten, saksalaisten ja suomalaisten vesilentokenttä. Se sijaitsi nykyään mantereeseen täytetyn Kyläsaaren pohjoispuolella. Lentoasema kuului Venäjän Itämeren laivaston 2. ilmailuprikaatin organisaatioon 4. ja 5. ilmailudivisioonasta riippumattomana erillisyksikkönä. Lentoasemalla oli kaksi kankaista lentokonehallia sekä muutamia muita rakennuksia miehistöä ja varastointia varten. Lentoasema rakennettiin 1915 alussa.
2. ilmailuprikaatin käytössä ollessaan Hermannin lentoasemalla oli lentokoneita kahdeksan, joista Viroon liittyvän yhteystoiminnan vuoksi paikalla saattoi olla kerrallaan 2–4 lentokonetta. Koneet olivat pääasiassa Stetinin M-9 -lentoveneitä ja Stetinin M-16 -vesitasolentokoneita. Vanhankaupunginlahden jäätyessä talven ajaksi tehtiin vesitasoihin jalakset ponttonien sijaan. 
Saksalaiset ja suomalaiset valkoisen armeijan joukot valtasivat lentoaseman 13. huhtikuuta 1918 Helsingin taistelun aikana. Pari päivää myöhemmin sen johdon otti luutnantti Väinö Mikkola. Aseman kalustona oli neljä sotasaaliina saatua Stetinin M-16 -lentovenettä. Kapteeni Seber määräsi 5. toukokuuta lentoaseman päälliköksi luutnantti Bertel Mårtensonin, joka saapui 8. toukokuuta Helsinkiin Friedrichshafenilla. Saksalaiset siirsivät asemalle kesällä neljän Friedrichshafen-lentokoneen osaston.
Kesäkuussa 1918 annettiin lentoasemalla myös ohjaaja- ja tähystäjäkoulutusta, mutta elo–syyskuussa 1918 kaksi Stetinin M-16:ta siirrettiin Santahaminan lentoasemalle ja kaksi Turun Vähä-Heikkilän lentoasemalle. Hermannin lentoasema lakkautettiin ja sinne jäivät ainoastaan saksalaiset Friedrichshafenit.
Trendi

Trendi on A-lehtien kustantama naisille suunnattu digimedia ja entinen aikakauslehti. Se käsittelee muotia, kauneutta, trendejä, hyvinvointia, lifestylea ja ilmiöitä.
Historia.
Vuonna 1989 perustettu "Trendi" ilmestyi paperilehtenä maaliskuuhun 2024 asti. Paperilehti ilmestyi 10 kertaa vuodessa. Huhtikuussa 2024 Trendi muuttui digitaaliseksi mediaksi.
Painetun lehden lopettaminen perusteltiin lukijoiden uudenlaisilla tottumuksilla, sillä lehden digitaaliset sisällöt olivat jo pitkään keränneet huomattavasti enemmän yleisöä kuin painettu versio. Muutoksen yhteydessä Trendin artikkelit muuttuivat maksuttomiksi digisisällöiksi.
Trendin päätoimittaja on vuodesta 2017 ollut Mari Karsikas.
Trendi-lehden sisarusjulkaisuna oli aiemmin "Veli"-lehti, alun perin nimellä "Trendi Veli." Sisarusjulkaisu lopetti joulukuussa 2008.
Tunnetuimmat artikkelit.
Lokakuussa 2020 ilmestyneen Trendi-lehden haastattelu pääministeri Sanna Marinista levisi kansainväliseksi viraalihitiksi. Erityistä huomiota keräsivät haastattelun ohessa julkaistut Jonas Lundqvistin ottamat ja Suvi Poutiaisen stailaamat muotikuvat, joissa Marin poseerasi jakussa ja suomalaisen Kalevala Koru -merkin asusteissa ilman aluspaitaa, jolloin dekoltee jäi paljaaksi. Uutismedioiden artikkelit aiheesta keräsivät yhteensä 142 miljoonaa näyttökertaa, ja kuvat herättivät ihailun lisäksi myös runsaasti somekeskustelua pääministerille sopivasta käytöksestä. Vastaliikkeenä naisvihaksi koetulle kommentoinnille lukuisat naiset ja miehet ympäri maailmaa jakoivat sosiaalisessa mediassa omia paidattomia jakkukuviaan aihetunnisteella #imwithsanna, jolla osoitettiin tukea Marinille ja naisten vapauksille pukeutua kuten haluaa.
Luis Ángel González Macchi

Luis Ángel González Macchi (s. 13. joulukuuta 1947) on paraguaylainen lakimies ja poliitikko. Hän oli maansa presidentti 1999–2003 Colorado-puolueesta.
Parlamentin puhemiehenä González nousi presidentiksi 29. maaliskuuta 1999 kuusi päivää varapresidentti Luis María Argañan salamurhan jälkeen ja presidentti Raúl Cubas Graun erottua, kun hänen syytettiin osallistuneen murhaan.
Presidenttinä González kokosi hallituskoalition kriisin vahingoittaman talouden korjaamiseksi. Hallitusyhteistyö ei kestänyt kauan ja Partido Liberal Radical Auténtico lähti hallituksesta ja jätti Gonzálezin ilman parlamentin enemmistön tukea. Hänen suosionsa laski talouden alamäen jatkuessa ja lakien saaminen läpi oli lähes mahdotonta ilman tukea. Gonzálezia vastaan tehtiin vallankaappausyritys toukokuussa 2000. Vallankaappauksesta syytettiin maanpaossa olevalle kenraali Lino Oviedolle uskollisia voimia.
González joutui erikoiseen valoon, kun huomattiin, että hän käyttää virka-autonaan varastettua panssaroitua BMW:tä.
Toukokuussa 2001 keskuspankin johtaja erosi syytettynä laittomista rahansiirroista Yhdysvaltoihin. Rahat olivat peräisin vuonna 1994 ja 1998 konkurssiin menneiltä pankeilta. Gonzálezia vastaan tehtiin viraltapanoyritys korruptiosyytteiden vuoksi 2002, mutta se epäonnistui, ja hän pystyi säilyttämään paikkansa vuoden 2003 vaaleihin asti. Kun Nicanor Duarte Frutos voitti vaalit, Gonzálezia kiellettiin poistumasta maasta ja häntä vastaan nostettiin syyte. Hänet tuomittiin 4. joulukuuta 2006 kahdeksaksi vuodeksi vankilaan laittomista rahansiirroista.
Theodoricus Chartreslainen

Theodoricus Chartreslainen (, , n. 1100–1150) oli ranskalainen skolastinen uusplatonilainen filosofi ja teologi. Hän toimi ensin Chartresissa, jossa katedraalikoulu toimi oppineisuuden keskuksena ennen Pariisin yliopiston perustamista, ainakin vuoden 1121 tienoilla. Myöhemmin hän opetti Pariisissa noin vuoden 1140 tienoilla. Vuonna 1141 hän siirtyi jälleen Chartesiin kansleriksi. Theodoricuksen uskotaan olleen Bernardus Chartreslaisen veli. Hänen oppilaitaan olivat Johannes Salisburylainen ja Herman Carinthialainen.
Veljensä tavoin Theodoricus kiinnitti paljon enemmän huomiota platonilaiseen kuin aristoteeliseen filosofiaan. Hän kirjoitti teoksen "De Sex Dierum Operibus", joka käsitteli luomisen kuutta päivää tulkiten Jumalan platonilaisesti korkeimmaksi ideaksi, josta kaikki muut ideat luodaan. Tässä hän hyödynsi myös lukuja. Luku yksi vastasi Jumalaa. Samoin kuin kaikki muut luvut johdetaan yhdestä, samoin kaikki muut asiat tulevat Jumalasta.
Theodoricus kirjoitti myös teoksen "Heptateukhon", joka käsitteli seitsemää vapaata taidetta, sekä kommentaarion teokseen "De Inventione Rhetorica ad Herennium", joka on osoitus Chartresin koulussa vaikuttaneista humanistisista virtauksista.
Theodoricus oli ensimmäisiä läntisiä oppineita, jotka tukivat arabialaisen kirjallisuuden hyödyntämistä.
Alou Diarra

Alou Diarra (s. 15. heinäkuuta 1981 Villepinte, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Diarra aloitti uransa CS Louhans-Cuiseaux'ssa, josta hän siirtyi Bayern Müncheniin vuonna 2000. Hän ei pelannut otteluakaan Münchenissä ja viettikin suurimman osan ajastaan lainalla SC Freiburgissa. Vuonna 2002 Diarra siirtyi Gérard Houllierin valmentamaan Liverpooliin, mutta ei päässyt sielläkään kertaakaan kentälle ja viettikin kauden 2002–2003 lainalla Le Havressa ja seuraavan kauden pääasiassa Bastiassa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi lainalla Lensissa.
Kesällä 2006 Olympique Lyonnais hankki Diarran korvaamaan Real Madridiin 17,7 miljoonalla punnalla siirtynyttä Mahamadou Diarraa. Diarra siirtyi Lyonista kesällä 2007 vahvistamaan Girondins Bordeaux'n keskikenttää. Kauden 2011–2012 hän pelasi Marseillessa ja seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi West Ham Unitediin.
Ranskan maajoukkueessa Diarra on pelannut vuodesta 2004 lähtien ja maaotteluita hänelle on kertynyt 44. Hänet valittiin Ranskan joukkueeseen vuosien 2006 ja 2010 MM-kisoihin.
Lino Oviedo

Lino César Oviedo Silva (23. syyskuuta 1943 – 2. helmikuuta 2013) oli paraguaylainen kenraali ja poliitikko, joka toimi maan asevoimien komentajana.
Oviedo nousi kuuluisuuteen helmikuussa 1989 osallistuessaan kaappauksessa, joka syöksi vallasta pitkäaikaisen diktaattori Alfredo Stroessnerin. Oviedo lähti politiikkaan aluksi Colorado-puolueessa ja myöhemmin oman Unace-liikkeensä johdossa.
Hän yritti kaapata vallan presidentti Juan Carlos Wasmosylta huhtikuussa 1996. Sotaoikeus tuomitsi hänet 1998 kymmeneksi vuodeksi vankilaan, mutta presidentti Raúl Cubas armahti hänet. Kun Cubas erosi 1999 Luis María Argañan salamurhan jälkeen, johon sekä Oviendon että Cubasin katsottiin sekaantuneen, Lino Oviendo pakeni maasta Argentiinaan. Oviendo sai turvapaikan Argentiinassa, mutta sekaantui vastoin sen ehtoja Paraguayn politiikkaan ja hänet karkotettiin Patagoniaan Tulimaan saaristoon. Myöhemmin hän siirtyi Brasiliaan.
Hän palasi Paraguayhin 28. kesäkuuta 2004 ja hänet vapautettiin vankilasta syyskuussa 2007 hänen kärsittyään puolet kymmenvuotisesta rangaistuksestaan. Vapautuksen jälkeen korkein oikeus kumosi Oviedon tuomion entisten kenraalien todistuksen perusteella, jonka mukaan mitään kaappausta ei ollut tapahtunut. Tämä salli Oviedon asettua ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaleihin. Hän sai vaaleissa noin viidenneksen äänistä.
Oviedo oli ilmoittautunut uudestaan ehdokkaana vuoden 2013 presidentinvaaleihin. Hän kuitenkin kuoli helikopterionnettomuudessa, kun oli palaamassa maan pohjoisosissa pidetystä vaalitilaisuudesta.