tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nahkapohjainen vene

Nahkapohjainen vene oli pronssikautinen venetyyppi ainakin Euroopassa. Veneen runkokehikko tehtiin puurimoista nahkahihnoin sitomalla, jotta rakenteesta saatiin joustava, ja se päällystettiin nahasta ommellulla, vahvasti rasvatulla vaipalla. Pohjan alle kiinnitettiin pitkä, suuren suksen kaltainen irtoköli, joka suojasi arkaa pohjanahkaa.
Samantyyppistä vesikulkuneuvoa käyttävät edelleen eskimot kutsuen omaa malliaan nimellä umiak ja irlantilaiset nimellä currach. Myös walesilaisilla on oma versionsa, coracle.
Currachia (”curragh” on englantilaistettu kirjoitusmuoto; iiriksi "currach", vanh. "curach", paikall. "naomhóg" ) käytetään edelleen kalastukseen, mutta myös virkeään soutukilpailutoimintaan. Niiden näkeminen Irlannin länsirannikolla muiden veneiden joukossa ei ole mitenkään harvinaista. Vaippamateriaali on nykyään tosin vaihtunut tervakankaaksi. Currachin varsinainen etu on sen keveys; se on helppo kantaa turvaan rantatyrskyiltä. Keveyden ansiosta myös syväys on hyvin pieni ja tyynessä vedessä kolmen soutajan kilpavauhdilla currach tuntuu suorastaan lentävän veden päällä, vaikka se ensin saattaakin antaa kömpelön ”kanoottimaisen” vaikutelman. Joustavan rakenteensa ansiosta currach on merenkäynnissä lähes äänetön, sillä aallot eivät loisku sen runkoa vasten, toisin kuin on laita puurunkoisessa ja etenkin lasikuituisessa veneessä.
Tietyin edellytyksin currach voidaan tarvittaessa varustaa ulkolaitamoottorilla tai purjeella. Currachin merikelpoisuuden todistamiseksi Tim Severin purjehti vuosina 1976–1977 retkikuntansa kanssa uudelleen pyhän Brendanin (n. 489–583 jaa.) oletetun reitin Irlannista Pohjois-Amerikkaan kaksimastoisella, saarnesta ja naudanvuodista rakennetulla currachilla, jossa oli raakatakila. Severinin tästä matkasta kirjoittama kirja on käännetty suomeksi nimellä "Nahkaveneellä yli Atlantin".
Joan Lino Martínez

Joan Lino Martínez (s. 17. tammikuuta 1978) on kuubalaissyntyinen pituushyppääjä, joka edustaa nykyisin Espanjaa.
Martínez hyppäsi Sydneyn nuorten MM-kisoissa 1996 pituuden seitsemänneksi tuloksella 759. Hän sai Espanjan edustusoikeuden 28. heinäkuuta 2004. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 832 ja hyppäsi neljänneksi. Vuonna 2005 Martínez voitti sisäratojen EM-kultaa tuloksella 837. Helsingin MM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän karsiutui.
Suplementtikulmat

Kaksi kulmaa ovat tasogeometriassa toistensa suplementtikulmat, jos kulmien summa on 180° eli oikokulman suuruinen.
Jos suplementtikulmat asetetaan vierekkäin niin, että kulmien kärjet yhtyvät ja toisen kulman vasen kylki yhtyy toisen kulman oikeaan kylkeen, muodostuavat vapaat kyljet yhdessä suoran. Tällöin sanotaan, että kulmat ovat toistensa vieruskulmat.
Kulmien ominaisuuksia.
Jos α ja β ovat toistensa suplementtikulmat, ovat seuraavat yhtälöt voimassa:
Trigonometristen funktioiden arvot ovat vastaavasti seuraavat:
Pina Bausch

Pina Bausch (oik. Philippina Bausch, 27. heinäkuuta 1940 – 30. kesäkuuta 2009) oli saksalainen koreografi, merkittävä modernin tanssin ja tanssiteatterin kehittäjä. Lähellä vasemmistolaista opiskelijaliikettä ollut tanssija-koreografi Bausch yhdisti teoksissaan saksalaista vapaan tanssin perinnettä, kokeilevaa teatteria ja amerikkalaista modernia tanssia. Pina Bausch käytti teoksissaan poikkitaiteellisesti tanssia, teatteria, elokuvaa, musiikkia, performanssia ja kuvataidetta. Useiden taiteenalojen ainesten käyttö saa Bauschin teokset muistuttamaan wagnerilaista kokonaistaideteosta, jossa eri taiteenalojen keinot sulautuvat yhteen. 
Bausch opiskeli tanssia ensin Essenissä ja vuosina 1960–1962 maailmankuulussa Juilliardin koulussa New Yorkissa. New Yorkin aikanaan hän esiintyi Metropolitan-oopperan balettiryhmässä ja New American Ballet -ryhmässä. Saksaan palattuaan hän pääsi Kurt Joossin vasta perustamaan Folkwang-Tanztheater -ryhmään soolotanssijaksi. Siellä hän myös loi ensimmäiset omat koreografiansa. Vuonna 1972 Bausch siirtyi Wuppertalin oopperan baletin taiteelliseksi johtajaksi. Oopperan balettiryhmä Wuppertalin tanssiteatteri muutti myöhemmin nimekseen Tanztheater Pina Bausch.
Bausch esiintyi myös tunnettujen ohjaajien elokuvissa, kuten Pedro Almodóvarin "Puhu hänelle" (2002) ja Federico Fellinin "Fellinin Laiva" (1983).
Wim Wenders ohjasi Pina Bauschin muistoksi elokuvan "Pina", joka on ensimmäisiä 3D-tekniikalla toteutettuja taide-elokuvia. Elokuva oli tarkoitus tehdä yhteistyössä Bauschin kanssa, mutta ennen työn aloittamista Bausch kuoli keuhkosyöpään.
Pina Bausch esiintyi tanssiteatterinsa kanssa Suomessa vuonna 2005.
Bauschille myönnettiin Frankfurtin kaupungin vuoden 2008 Goethe-palkinto.
Meleagros (mytologia)

Meleagros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Althaian ja Oineuksen poika. Meleagroksen syntyessä kohtalottaret määräsivät lapsen kohtaloksi, että hän elää niin kauan kunnes eräs puunkappale, joka paloi perheen uunissa, olisi palanut loppuun. Althaia sieppasi heti puun pois tulesta, kastoi sen veteen ja kätki sen vuosikausiksi. Vartuttuaan Meleagros nai Idaan tyttären Kleopatran.
Vuosia myöhemmin, kun Artemiin lähettämä Kalydonin metsäkarju aiheutti suurta tuhoa Kalydonissa, Oineus kutsui kokoon Kreikan sankareita sitä metsästämään ja lähetti mukaan myös poikansa Meleagroksen. Tämä otti mukaansa Atalanten ja rakastui tähän. Metsästyksen aikana Meleagroksen enot Eurypylos ja Ifikles loukkasivat Atalantea, jolloin Meleagros tappoi heidät. Atalantekin osallistui jahtiin ja ensimmäisenä haavoitti karjua. Meleagroksen tapettua metsäkarjun hän palkitsi Atalanten osumastaan eläimen vuodalla. Tästä raivostuneet Meleagroksen toiset enot Tokseus ja Pleksippos veivät vuodan Atalantelta, jolloin Meleagros tappoi heidätkin antaakseen vuodan takaisin Atalantelle. Järkyttyneenä Meleagroksen äiti Althaia heitti säästämänsä puunpalaan tuleen ja surmasi poikansa Meleagroksen.
Köthen otaksuma

Matematiikassa Köthen otaksuma on toistaiseksi ratkaisematon matemaattinen ongelma, joka liittyy rengasteoriaan. Se voidaan muotoilla monella tapaa. Olkoon "R" rengas. Eräs otaksuman muotoilu on, että jos "R":llä ei ole muita nollaideaaleja kuin {0}, ei sillä ole muita yksipuolisia nollaideaaleja kuin {0}. Otaksuman esitti Gottfried Köthe vuonna 1930.
Yhtäpitävä formulointi on, että renkaan kahden nollaideaalin summa on nollaideaali. Kegel (1964) otaksui, että kahden nolla-alirenkaan summa on myös nolla-alirengas. Vastaesimerkin löysi Kelarev vuonna 1993. Tiedetään, että alkuperäinen otaksuma on yhtäpitävä sen kanssa, että nilpotentin alirenkaan ja nolla-alirenkaan summa on nolla-alirengas.
Nollaideaali

Renkaan nollaideaali on joukko formula_1 (eli formula_2), missä formula_3 on kyseisen renkaan nolla-alkio (neutraalialkio yhteenlaskun suhteen). Se on aina ideaali.
Tetsuya Takahashi

Tetsuya Takahashi (, s. 18. marraskuuta 1966) on japanilainen videopelisuunnittelija, joka on Monolith Softin johtaja ja Squaren entinen työntekijä. Vaimonsa Soraya Sagan kanssa hän on suunnitellut oman yhtiönsä luomaa "Xenosaga"-trilogiaa, joka on julkaistu PlayStation 2:lle.
Ura.
Työskennellessään Squarella Takahashi osallistui muutaman huomattavan pelin kehitykseen. Super Nintendo Entertainment System -peleissä hänen tehtävänsä olivat hyvin grafiikapainotteisia: "Final Fantasy IV":ssä hän huolehti taistelugrafiikasta, pelin seuraajassa taas kenttägrafiikasta. "Final Fantasy VI":ssä ja "Chrono Triggerissä" hän oli yksi grafiikkaohjaajista. Takahashin viimeisiä projekteja Squarella olivat "Final Fantasy VII" ja "Xenogears", jossa hänen osansa oli kaikista siihen astisista peleistä merkittävin, koska hän sekä ohjasi että käsikirjoitti pelin.
"Xenogearsin" jälkeen Takahashi siirtyi Squarelta Hirohide Sugiuran perustamaan Monolith Softiin, sillä hänestä Square keskittyi liikaa yksinomaan "Final Fantasy" -sarjaan, eivätkä Takahashin suunnitteilla olevat "Xenogearsin" kaltaiset pelit saaneet yrityksessä riittävästi jalansijaa. Namco puolestaan tarjosi Takahashin ideoille taloudellista tukeaan, ja "Xenosaga"-pelejä tuottava Monolith syntyi. "Xenosagan" ensimmäiseen osaan, "iin", otettiin paljon vaikutteita "Xenogearsista", jolle pelin odotettiin jopa olevan jatko-osa; niin ei kuitenkaan lopulta käynyt. Sarjan julkaistiin vuonna 2004 ja vuonna 2006.
Babatunde Wusu

Babatunde Enitan Wusu (s. 18. huhtikuuta 1984 Lagos, Nigeria) on nigerialais-suomalainen entinen jalkapalloilija, joka toimii nykyisin Miesten Kolmosessa pelaavan Jyväskylän Komeettojen päävalmentajana. Peliurallaan hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Wusu muutti Suomeen Konnevedelle vuonna 2001. Alkujaan hän ei tullut Suomeen pelaamaan jalkapalloa mutta osallistui paikallisen urheiluseuran jalkapalloharjoituksiin. Ura Konneveden Urheilijoissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kaudelle 2002 Kakkosessa pelanneen laukaalaisen Kanavan Pallohaiden valmentaja Marko Ikonen houkutteli Wusun seuraansa. Wusu voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkosen maalikuninkuuden 20 maalilla. Hänet palkittiin samana vuonna Keski-Suomen piirin parhaana miespelaajana.
Laukaasta hän siirtyi Turun Palloseuran Veikkausliigajoukkueeseen. Hän oli tätä ennen käynyt FC Lahden testissä. Hän ei onnistunut Turussa, ja vuonna 2004 hän siirtyi kesken kauden Ruotsiin Ljungskile SK:n riveihin. Siellä hän oli nostamassa seuraa Superettaniin. Hän pelasi kymmenen ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudeksi 2005 hän palasi Suomeen ja Ykkösen Mikkelin Palloilijoihin. Mikkelissä hän pelasi kaksi kautta, joissa hän teki 16 maalia. Kaudeksi 2007 Wusu siirtyi JJK:iin.
JJK menestyi erinomaisesti ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä ja oli loppukesään asti kärkivauhdissa. Syksyllä loukkaantumisista kärsinyt joukkue päätti sarjakauden kolmannelle tilalle. Wusu auttoi joukkuetta 16 maalilla ja oli sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Seuraava kausi olikin Wusun kannalta täysosuma; 2008 hän voitti Ykkösen maalikuninkuuden ja auttoi seuraansa nousemaan pääsarjaan ensimmäisenä keskisuomalaisena joukkueena. Kaudeksi 2009 hän palasi Turun Palloseuraan. 11. marraskuuta 2010 Wusu siirtyi takaisin JJK:hon kolmen vuoden mittaisella sopimuksella. Wusu siirtyi kesken kauden 2013 Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Al Khaleej SCC-seuraan. Hyökkääjä palasi Suomeen vuoden 2014 kesällä tehtyään sopimuksen FC Vaajakosken kanssa.
Georgy Girl – keinoista paras

Georgy Girl – keinoista paras on elokuva vuodelta 1966. Sen pääosan esittäjä Lynn Redgrave oli tästä roolista Oscar-ehdokkaana. Elokuva pohtii parisuhteita ja vanhemmuutta, kiitollisuutta ja aikuisuutta. Roolijako on varsin perinteinen: vanha mies, nuori mies, kiltti tyttö, huikentelevainen tyttö ja vauva. Elokuva perustuu elokuvan toisen käsikirjoittajan Margaret Forsterin samannimiseen romaaniin.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Georgy Girlin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Leamington (James Mason) on vanha rikas mies, Georgy (Lynn Redgrave) hänen alaisensa tytär, johon Leamington on kovin kiintynyt. Kaunis Meredith (Charlotte Rampling) on Georgyn kämppäkaveri, joka tulee raskaaksi. Lapsen isä Jos Jones (Alan Bates) rakastuu Georgyyn. Näistä tulee vähäksi aikaa pari ja he pitävät vauvan. Heillekin tulee ero, lapsi jää Georgylle, joka lopuksi menee naimisiin leskeksi jääneen Leamingtonin kanssa. 
Roolit.
Lähde:
Næstved

Næstved on Tanskassa Sjællandin alueella sijaitsevan Næstvedin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 41 857 asukasta.
Næstved sijaitsee etelä-Själlannissa. Vuonna 1135 benediktiinimunkit perustivat alueelle luostarin, ja vuotta pidetään myös kaupungin perustamisvuotena. Paikka tunnettiin vahtihusaarien (gardehusarer) rykmentistä, joka suoritti näyttäviä vahdinvaihtoja kaupungin vanhan keskustan kaduilla. Rykmentti muutti Slagelseen vuonna 2003. Gavnøn linna hiukan kaupungin ulkopuolella tunnetaan tulppaaneistaan.
2000-luvun alussa neljännes kaupungin asukkaista oli maahanmuuttajia.
Daytona Beach

Daytona Beach on kaupunki Yhdysvalloissa Floridan osavaltiossa. Vuonna kaupungissa oli 61 005 asukasta, ja siellä käy lähes kahdeksan miljoonaa turistia vuodessa. Siellä on useita oppilaitoksia, mutta parhaiten se tunnetaan vapaa-ajan harrastusmahdollisuuksistaan kuten moottoriradoista. Joka vuosi helmikuussa yli 200 000 NASCAR-fania tulee kaupunkiin katsomaan kauden avajaiskisaa, Daytona 500 -kilpailua, joka ajetaan legendaarisella Daytona International Speedwayllä.
Kaupungin ranta on leveä, ja niin tiivistä hiekkaa, että sille voi ajaa tavallisella autolla. Hiekkaradalla on kilpailtu autoilla ja moottoripyörillä jo vuodesta 1902. Vuonna 1959 rakennettiin erillinen moottorirata; rantahiekalla saa edelleen ajaa mutta ei enää kilpaa.
Kaupunki on houkutellut rantalomalaisia myös ilmastollaan: tammikuun kylmimpinäkään öinä lämpötila ei yleensä laske alle +8 asteen, ja toisaalta heinäkuun helteen jäävät kohtuullisiksi, yleensä alle +32 °C.
Syntyneet tappajiksi

Syntyneet tappajiksi () on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka Warner Bros. julkaisi vuonna 1994. Elokuvan on ohjannut Oliver Stone. Tarinan on tehnyt Quentin Tarantino, ja käsikirjoitukseksi sen muokkasivat Richard Rutowski, Oliver Stone ja David Veloz.
Vastaanotto.
Elokuvalle myönnettiin vuoden 1994 Venetsian elokuvajuhlissa Pasinetti-palkinnon parhaan naisnäyttelijän tunnustus Juliette Lewisin roolityöstä. Lisäksi Oliver Stone sai kilpailun tuomariston erikoispalkinnon.
Elokuva oli lisäksi ehdolla puolalaisen Camerimage-elokuvajuhlien Vihreän sammakon saajaksi sekä ehdokkaana Golden Globe ja MTV Movie Award -palkintojen saajaksi.
Väitetyt kopiomurhat.
"Syntyneet tappajiksi" -elokuvaa on väitetty osasyyksi useisiin elokuvaa kopioiviin murhiin, joista tunnetuin on huhtikuussa 1999 tapahtunut Columbinen verilöyly, jossa kaksi koulun oppilasta, Eric Harris ja Dylan Klebold, tappoivat aseiden ja räjähteiden avulla yhteensä 14 oppilasta (mukaan lukien itsensä), sekä yhden opettajan. Harris ja Klebold olivat katsoneet elokuvan yli 50 kertaa ja nimesivät ammuskelunsa sen mukaan ("The holy April morning of NBK").
PA2-luokka

PA2 (, "Lentotukialus 2") oli Ranskan laivaston suunnitelma uuden sukupolven lentotukialukseksi. Aluksia piti rakentaa vain yksi kappale runkonumerolla R92.
Ranskan hallituksen 28. huhtikuuta 2013 julkaisema puolustusselonteko 2013 lopetti suunnitelman toteuttamisen. Selonteko kuitenkin mahdollisti suunnitelman loppuunsaattamisen ja tuotoksen myymisen ulkomaille.
Taustaa.
Ranskan aiemmat tukialukset, "FS Foch" ja "FS Clemenceau" valmistuivat jo vuosina 1961 ja 1963, ja on jo poistettu vahvuudesta. Laivaston nykyinen lippulaiva "FS Charles de Gaulle" valmistui 1994, mutta lukuisten teknisten ongelmien johdosta sen luovuttaminen venyi aina vuoteen 2001. Tämän johdosta Ranskan laivasto luopui enempien "de Gaulle" -luokan alusten rakentamisesta ja aloitti suunnittelun uudelleen puhtaalta pöydältä.
PA2:n syynnittelutyön virallisesti aloitti 24. tammikuuta 2005 Ranskan puolustusministeri Michele Alliot-Marie, jolloin keskityttiin Britannian ja Ranskan yhteistyö mahdollisuuksiin. Jacques Chirac allekirjoitti alustavan sopimuksen uusista aluksista. Tammikuussa 2006 Ranskan ja Britannian laivastoministerit allekirjoittivat yhteistyösopimuksen uusien lentotukialusten rakentamisesta. Maat tekevät osittaista yhteistyötä, vaikkakin PA2- ja brittien Queen Elizabeth-luokassa on myös eroavaisuuksia.
Suunnittelu.
PA2-luokan alusten piti suunnitelmien mukaan kyetä operoimaan 32-40 lentokoneella, joihin sisältyisivät Rafale M -hävittäjät, E-2C/D Hawkeye -tutkakoneet sekä AS565 Panther ja NH90-helikopterit. Lentokannen pituus tulisi olemaan 285 metriä ja leveyden 67,5 - 69 metriä. Vesirajassa aluksen leveys olisi ainoastaan 37,5 metriä. Uppouma olisi 62 000 tonnia.
Aluksen maksiminopeus olisi 26 solmua. Perinteisellä koneistoilla, jossa kolme dieselmoottoria ja kaasuturbiini (CODAG/CODLAG), varustetun aluksen kantama olisi 5 000-8 000 merimailia riippuen lopullisista päätöksistä, jotka jäivät tekemättä. Aluksen tuli kyetä toimimaan merellä viisi viikkoa ilman täydennyksiä. Miehistöä aluksella tarvittaisiin 900 henkeä ja lisäksi 650 hengen lennosto. Alukselle suunniteltiin myös tilat 220 matkustajalle.
Alukselle on alustavasti ehdotettu nimeä "FS Richelieu" kardinaali Richelieun mukaan. Samaa nimeä tosin ehdotettiin aikanaan "de Gaullelle". Lopullista päätöstä asiassa ei kuitenkaan ole tehty.
Propulsio.
Alukset piti varustaa tavanomaisilla diesel- ja kaasuturbiinikoneistoilla sähköisellä voimansiirrolla. Yhteistyökumppani Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat hylkäsi ydinkäyttöisyyden johtuen sen kalleudella. Ranskan laivastokin ei katsonut tarpeelliseksi tehdä ydinreaktorin tarvitsemia muutoksia. Osasyynä on "de Gaullesta" saadut huonot kokemukset.
Jos koneistoratkaisu on sama kuin briteillä, voimanlähteinä on kaksi Rolls-Royce-kaasuturbiinia ja 4 Wärtsilä 38-dieselmoottoria (2 12- ja 2 16 sylinteristä.) Potkureille energia välittyisi sähköisesti. Alusten toimintamatka olisi noin 19 000 kilometriä.
Komplementtikulmat

Komplementtikulmilla tarkoitetaan tasogeometriassa kahta kulmaa, joiden summa on 90° eli suora kulma. Jos komplementtikulmien kärjet asetetaan vierkkäin niin, että kärjet yhtyvät ja että toisen kulman vasen kylki yhtyy toisen kulman oikeaan kylkeen, muodostavat toiset kyljet suoran kulman. Komplementtikulman havaitseminen mahdollistaa eräiden trigonometristen funktioiden ominaisuuksien käytön laskennassa.
Kulmien ominaisuuksia.
Jos α ja β ovat toistensa komplementtikulmat, ovat seuraavat yhtälöt voimassa:
Trigonometristen funktioiden arvot ovat vastaavasti seuraavat:
Trigonometristen funktioiden suomalaisissa nimissä esiintyvä "ko-" etuliite viittaa komplementtikulmaan: kosini (cos) on komplementtikulman sini, kotangentti (cot) on komplementtikulman tangentti ja kosekantti (csc) komplementtikulman sekantti. 
Pythagoraan lause voidaan kirjoittaa komplementtikulmien avulla uudelleen:
ja vastaavalla tavalla voidaan kirjoittaa uudelleen kaikki trigonometrian lausekkeet.
Suomen rautatiesilta

Suomen rautatiesilta () on Nevan ylittävä rautatiesilta Pietarissa. Todellisuudessa se koostuu kahdesta vierekkäisestä sillasta.
Rakennusvaiheet.
Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov tutustui Suomen suuriruhtinaskunnan rautatielaitokseen ja näki puutteeksi sen, että Viipuri–Pietari -linja päättyi Nevan pohjoisrannalle ilman välitöntä yhteyttä Venäjän keisarikunnan rataverkostoon. Keisari Nikolai II:n toukokuussa 1899 antamien ohjeiden mukaan oli ryhdyttävä toimenpiteisiin "Suomen ja Venäjän rautatieverkostojen yhdistämiseksi rakentamalla kiinteä silta Nevan ylitse". Sen jälkeen alkoi useita vuosia kestänyt suunnitteluvaihe. Lopullisen päätöksen noin 10 miljoonaa ruplaa maksaviksi arvioitujen Nevan rautatiesillan ja yhdysradan rakentamisesta keisari teki keväällä 1904.
Ensimmäinen silta rakennettiin vuosina 1910–1912. Sen suunnittelivat ja rakennuttivat arkkitehti Vladimir Petrovitš Apyškov ja insinöörit Nikolai Apollonovitš Beleljubski, Grigori Grigorjevitš Grivošein ja I. G. Aleksandrov. Rakentamisen rahoitti pääasiassa Suomen suuriruhtinaskunta, jolle silta oli tärkeä, koska sen kautta Suomen rataverkko yhdistyi Venäjän rataverkkoon. Vuonna 1988 ensimmäinen silta suljettiin junaliikenteeltä korroosion aiheuttamien vaurioiden vuoksi, ja vuonna 1994 sen nostosilta purettiin kokonaan pois. Laatokan rautatieaseman rakentamisen vuoksi kyseinen silta remontoitiin täysin vuosina 2002–2003. Siihen asennettiin uusi nostosilta, ja sen tornit ja liikennöintiväylät peruskorjattiin. Kunnostustyöt maksoivat yhteensä 900 miljoonaa ruplaa.
Toinen siltaosuus rakennettiin ensimmäisen sillan viereen 1983–1987. Projektin pääinsinöörinä toimi O. Rusin. Sillasta tehtiin vanhan sillan näköinen. 
Rakenne.
Silta on metallirakenteinen ja 538 metriä pitkä, ja siinä on neljä 110 metrin pituista jännettä. Keskellä on nostosilta, joka mahdollistaa suurten alusten liikennöinnin Nevaa pitkin. Sillalla on kaksi raidetta sekä jalankulkuväylä. Vuonna 1983 siltaan törmäsi 500 tonnin kalalastia kuljettanut laiva Komsomolets Tatarii. Alus upposi muutaman sadan metrin päässä törmäyspaikasta, noin puolimatkassa Aleksanteri Nevskin sillan suuntaan.
Akastos

Akastos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen kuninkaan Peliaan ja Anaksibian poika. Hän oli myös yksi Iasonin mukana purjehtineista argonauteista. Medeian juonittua hänen isänsä kuoleman hänestä tuli Iolkoksen kuningas. Kostoksi isänsä kuolemasta hän ajoi Iasonin ja Medeian maanpakoon.
Akastoksella oli puolisonsa Astydameian kanssa useita poikia ja tyttäret Laodameia, Sterope ja Sthenele.
Peleuksen paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin, Akastos suoritti tälle puhdistusrituaalin. Astydameia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn hän lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Lisäksi hän uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin.
Toteuttaakseen kostonsa Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydameian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydameian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi.
Giselle

Giselle on baletin romanttista tyylisuuntaa edustava teos, joka sai ensi-iltansa vuonna 1841. 
Romantiikka oli vallitseva tyylisuuntaus baletissa 1830–1850-luvulla ja "Giselle" on harvoista aikakaudelta säilyneistä baleteista. "Gisellen" musiikin sävelsi ranskalainen säveltäjä Adolphe Adam ja libreton kirjoittivat Théophile Gautier ja Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges. Koreografiasta kunnia annettiin alun perin Jean Corallille, vaikka oli yleisesti tiedossa, että varsinkin Giselle-roolin tanssiosuudet olivat Jules Perrot'n käsialaa. Hän oli Gisellenä ensi-illassa tanssineen nuoren ballerinan Carlotta Grisin opettaja. "Gisellen" ensiesitys tapahtui Pariisissa 28. kesäkuuta 1841, jolloin sen esitti Académie Royale de Musiquen baletti, joka tunnetaan nykyisin nimellä Ballet de l'Opéra national de Paris (Pariisin oopperan baletti). Teos oli alusta alkaen suuri menestys ja Grisin läpimurto tanssijana.
Teoksessa käytetään puolisääreen ulottuvia tiukkamiehustaisia, hihattomia, valkoisia tyllihameita, jotka ovat eräs "tutun" muunnelma. Tällainen ballerinan peruspuku yhdistettynä vaaleanpunaisiin sukkahousuihin ja balettitossuihin vakiintui juuri romanttisen baletin myötä ballerinan perusasuksi. Myös varvastossutekniikan käyttö osana tanssi-ilmaisua on aikakauden perua.
"Gisellestä" on tehty vuosien varrella useita sovituksia. Alkuperäistä ranskalaista "Giselle"-balettia ei ole säilynyt dokumentoituna. Suuri osa nykyisestä koreografiasta pohjautuu Marius Petipan venäläisiin versioihin, jotka hän teki vuosina 1850, 1884, 1887 ja 1899. Vuoden 1884 sovitusta varten säveltäjä Ludwig Minkus muokkasi Adamin alkuperäistä musiikkia.
"Giselle" on kuulunut useina vuosina Suomen Kansallisbaletin ohjelmistoon. Ranskalainen ballerina ja koreografi Sylvie Guillem harjoitti Suomen Kansallisbaletille "Gisellestä" tekemänsä uuden sovituksen, joka sai ensi-iltansa Helsingissä 16. lokakuuta 1998. "Giselle" palasi Kansallisbaletin ohjelmistoon vuonna 2018 Cynthia Harveyn ohjaamana.
Juoni.
Giselle on nuori maalaisneito, joka on rakastunut Loys-nimiseen mieheen. Todellisuudessa Loys on valepukuinen aatelismies Albrecht, joka on kihloissa herttuan tyttären Bathilden kanssa. Giselleen rakastunut maalaispoika Hilarion, joka on Gisellen lapsuudentoveri jota tämä ei rakasta, yrittää mustasukkaisuuttaan selvittää Albrechtin salaisuuden. Kun Giselle saa kuulla Albrechtin todellisen taustan, hän kuolee. Aikojen kuluessa on Gisellen eri tulkinnoissa esitetty erilaisia kuolinsyystä, muun muassa nykyisin yleisin versio, ettei Gisellen sydän kestä petosta. Joissakin hän kuolee hulluuteen tai hän surmaa itsensä. 
Baletin toisessa näytöksessä esitellään "wilit", jotka ovat rakkaudessa petettyjen kuolleiden neitojen haamuja. Jos mies kohtaa wilit, nämä tanssittavat hänet kuolleeksi. Kuningattarensa Myrthan johdolla wilit saavat käsiinsä metsässä harhailevan Albrechtin ja pakottavat hänet tanssimaan itsensä näännyksiin. Giselle suojelee Albrechtia muilta wileiltä tanssimalla hänen kanssaan, kunnes aamun koittaessa wilit palaavat hautoihinsa. Ennen poistumistaan Giselle antaa Albrechtille anteeksi.
Euroopan unionin ja Venäjän huippukokous Samarassa 2007

Euroopan unionin ja Venäjän huippukokous Samarassa 2007 järjestettiin 17.–18. toukokuuta.
Saksan ja Yhdysvaltojen ulkoministerit matkustivat ennakkoon neuvottelemaan avoimista kysymyksistä. Euroopan unionin kannalta oleellisena tavoitteena oli Euroopan unionin ja Venäjän yhteistyösopimuksen uusiminen sekä osana Euroopan unionin tulliliiton yhteistä kauppapolitiikkaa Puolan lihanviennin salliminen jälleen Venäjälle. Puola oli ainoa Euroopan unionin 27 jäsenvaltioista, jonka lihaa ei saanut viedä Venäjälle. Venäjä oli esittänyt syyksi, ettei lihaa tarkasteta riittävästi ja että se voi olla tuotettu kolmansissa maissa Euroopan unionin ulkopuolella. Puola on vaatinut lihanviennin vapauttamista uhkaamalla estää Euroopan unionin neuvottelut Euroopan unionin ja Venäjän uudesta yhteistyösopimuksesta. Vladimir Putinin mukaan kysymys on Euroopan unionia ja sen sisäisiä ristiriitoja koskeva. Venäjä ei ollut kokouksessa valmis solmimaan uutta yhteistyösopimusta.
Kokouksen aikana järjestettiin tiedotustilaisuus, jossa keskusteltiin mm. ihmisoikeuksista. Angela Merkelin mukaan on tärkeää, että ihmiset saavat osoittaa mieltä. Vladimir Putinin mukaan tässä ei ole ongelmaa, mikäli mielenosoittajat noudattavat lakia eivätkä häiritse muita ihmisiä. Merkelin mukaan kuitenkin joidenkin mahdollisuudessa osallistua mielenosoituksiin on ollut ongelmia. Putinin mukaan kyseessä ovat ennalta ehkäisevät toimet, joita myös Saksan poliisi on käyttänyt Hampurissa. Putinin mukaan lisäksi tapa, jolla Tallinnan mielenosoituksia hoidettiin siten, että yksi kuoli, eikä loukkaantuneelle annettu sairasapua, on rikos. Rikolliset pitää löytää ja rangaista. Asiaa ei voida pitää Euroopan unionin arvon mukaisena. Putin ei kuitenkaan kytkenyt tapausta Euroopan unionin ja Venäjän strategisten suhteiden kehitykseen.
Toinen Venäjä järjesti kokouksen aikana mielenosoituksen.
Kokouksen osallistujat.
Euroopan unionin osallistujat:
Venäjän osallistujat:
Peter Gethin

Peter Kenneth Gethin (21. helmikuuta 1940 Ewell, Englanti, Iso-Britannia – 5. joulukuuta 2011) oli Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteensä 30 osakilpailuun ja voitti Italian GP:n 1971, samalla kun teki Formula 1 -autojen nopeusennätyksen, jonka vasta Michael Schumacher rikkoi 2003 Italian GP:ssä. Vuonna 1971 ero Gethinin ja toiseksi tulleen Ronnie Petersonin välillä oli 0,01 sekuntia, joka on Formula 1 -historian pienin voittomarginaali. Gethin on johtanut kilpailua Formula ykkösissä vain kahden kierroksen ajan.
Gethin ajoi myös McLarenin Can-Am-autoa. Hän voitti 1970 yhden kilpailun ja sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Peter Gethin kuoli 5. joulukuuta 2011. Hän oli sairastellut pidemmän aikaa. Kuollessaan Gethin oli 71-vuotias.
Cabaret (elokuva)

Cabaret on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali. Se perustuu Broadway-musikaaliin "Cabaret", joka taas perustuu Christopher Isherwoodin kirjoittamaan kirjaan. Elokuvan on ohjannut Bob Fosse ja sen pääosissa ovat Liza Minnelli, Michael York ja Joel Grey. Elokuva sai kahdeksan Oscar-palkintoa.
Juoni.
Sally Bowles (Liza Minnelli) on yhdysvaltalainen kabareelaulaja, joka on tullut 1930-luvun alun Berliiniin etsimään paikkaansa auringossa ja laulaa Kit Kat -nimisellä klubilla. Sally majoittaa luokseen englantilaisen opettajan Brian Robertsin (Michael York), jonka kanssa hänelle kehkeytyy lopulta suhde. Myöhemmin Sally tapaa saksalaisen paronin nimeltään Maximilian von Heune (Helmut Griem), jonka kanssa sekä Sallylle että Brianille kehkeytyy suhde. Max kuitenkin hylkää kummankin ja lähtee pois Berliinistä. Sally huomaa olevansa raskaana, muttei tiedä kumpi hänen lapsensa isä on. Brian tarjoutuu menemään Sallyn kanssa naimisiin, kasvattamaan lapsen yhdessä ja muuttamaan yhdessä Englantiin. Sally suostuu, mutta myöhemmin hän tajuaa ettei heillä ole tulevaisuutta ja tekee abortin. Lopulta Brian lähtee pois Berliinistä ja Sally jää laulamaan klubille natsien tehdessä samalla nousuaan valtaan.
Muut tunnustukset ja jälkimaine.
"Cabaret" valittiin vuonna 1995 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cabaret’n" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Suomalaisia kritiikkejä.
"Uuden Suomen" Heikki Eteläpää kirjoitti elokuvan VHS-videojulkaisun yhteydessä 1982, että "Cabaretista" löytää menneen tradition parhaat tunnukset: draamallisesti tehokkaan mutta sopivasti romantiikalla pumpuloidun tarinan sekä selväpiirteistä kritiikkiä ensimmäisen maailmansodan jälkeisestä inflaatiosta ja moraalin rappiosta, jotka synnyttivän natsismin nousun vuoden 1931 Berliinissä.
Hän kehui myös John Kanderin ja Fred Ebbin ”metallikkaita” lauluja, ajan perverssejä ilmiöitä tulkitsevia komeita tanssiesityksiä sekä Liza Minnellin ja Joel Greyn roolisuorituksia. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo kehui Minnelliä mittatilausroolissaan, Michael Yorkia ”kerrankin siedettävänä” ja näyttävää ylöspanoa, mutta näki tarinan kuljetuksessa pientä haparointia. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
Svante Pääbo

Svante Pääbo (s. 20. huhtikuuta 1955 Tukholma) on ruotsalainen evoluutiogenetiikkaan erikoistunut biologi. Pääbo valmistui tohtoriksi Uppsalan yliopistosta 1986. Hän on toiminut vuodesta 1997 Max Planck -instituutin genetiikan osaston johtajana Leipzigissa Saksassa. Hänelle myönnettiin 1992 Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinto, joka on Saksassa arvostetuimpia tutkimustyöstä myönnettyjä palkintoja. Pääbo tunnetaan myös paleogenetiikan alan perustajana. Paleontologian ja genetiikan yhdistävä ala tutkii muun muassa varhaisia ihmisiä ja muinaisia ihmispopulaatioita.
Perhetausta.
Pääbon äiti oli ruotsinvirolainen kemisti Karin Pääbo. Vuonna 1944 neuvostomiehitystä Ruotsiin paennut Karin Pääbo halusi poikansa integroituvan ruotsalaiseen yhteiskuntaan, joten hän ei puhunut Svantelle viroa. "Kasvoin tietäen mikä Viro on, mutta en puhu viroa. En ole koskaan käynyt virolaista koulua. Identifioidun ruotsalaisiin, mutta minulla on erityissuhde Viroon", on Pääbo kuvaillut. Pääbon isä oli biokemisti Sune Bergström, joka sai vuonna 1982 Nobelin lääketieteen palkinnon.
Pääbon tunnetuimpia löytöjä.
Pääbo nousi ensimmäistä kertaa 1985 julkisuuteen, kun hän onnistui eristämään 2 400 vuotta vanhasta muumiosta DNA:ta, jota voidaan käyttää molekyyliarkeologisiin tutkimuksiin. Pääbon johtama osasto julkisti elokuussa 2002 löytäneensä puhekykyyn vaikuttavan FOXP2-kieligeenin, jonka puute tai vahingoittuneisuus aiheuttaa ihmisillä kielellisiä ongelmia.
Max Planck -instituutin tutkijat Pääbon johdolla julkistivat 2006 aikeensa neandertalinihmisen koko genomin. He onnistuivat eristämään muinais-DNA:ta yli 30 000 vuotta vanhoista neandertalinihmisen jäänteistä.
Charles Darwinin 200-vuotispäivänä 12. helmikuuta 2009 julkistettiin Pääbon ryhmän uusia tutkimustuloksia neandertalinihmisen perimästä. Perimä oli silloin suurin piirtein kokonaan avattu, vain tarkistusluenta oli jäljellä, ja sen sanottiin olevan todennäköisesti valmis viimeistään 2010.
Kunnianosoituksia.
"Time"-lehti valitsi Pääbon vuonna 2007 sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle.
Pääbolle myönnettiin Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto vuonna 2022. Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinnon hän sai vuonna 1992.
Väisälän palkinto

Väisälän palkinto on vuonna 2000 perustettu Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän rahaston jakama palkinto. 15 000 euron arvoinen palkinto jaetaan 1–3 ansioituneelle, työuransa aktiivivaiheessa olevalle tutkijalle, joka edustaa rahaston tukemia matemaattis-luonnontieteellisiä aloja.
Väisälän rahasto ja sen myöntämät apurahat.
Väisälän rahasto syntyi, kun Vilho Väisälä lahjoitti vuonna 1963 Suomalaiselle Tiedeakatemialle 3 000 kappaletta perustamansa Vaisala Oy:n osakkeita. Ensimmäiset neljä 6 000 markan suuruista apurahaa jaettiin vuonna 1964. 2020-luvulla apurahoja on jettu vuosittain jo noin 1,5 miljoonaa euroa ja noin sadalle hakijalle. Vuonna 2016 rahasto osallistui ensimmäistä kertaa säätiöiden post doc -pooliin, jonka kautta tuetaan tohtoritason tutkijoiden työskentelyä ulkomailla.
Apurahoja myönnetään tohtorivaiheen opintoihin enintään vuodeksi kerrallaan sekä tutkijoille lyhytaikaisiin tutkimusvierailuihin ulkomaisissa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa.
Palkinnonsaajat.
Lähde (2000–)
Nikolai Starostin

Nikolai Starostin (s. 26. helmikuuta 1902 Dreskenskyn alue, Moskova, Venäjä – 17. helmikuuta 1996) oli venäläinen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija. Starostin oli urheiluseura FK Spartak Moskovan perustaja. 
Starostin pelasi jalkapalloa kesäisin ja talvella jääkiekkoa Moskovan urheilukeskuksessa vuonna 1921. Joukkue kasvoi ja rakensi stadionin. Starostin hoiti seuran raha-asioita ja seura siirtyi 13 000 katsojan Tomski-stadionille. Starostin otti yhteyttä Alexander Kosareviin, joka oli Komsolin sihteeri. Kosarev palkitsi Starostinin ja hänen veljensä ja joukkue muutti nimensä Moskovan Spartakiksi vuonna 1934. Seura otti nimensä antiikin orjien ja työläisten mukaan. Päävastustajiksi muodostuivat urheiluseurat Dynamo Moskova (salaisen poliisin johtama) ja CSKA Moskova (armeijan johtama). Starostin pelasi ja valmensi joukkueessa.
Uusi liiga- ja sarjajärjestelmä oli muodostettu vuonna 1936. Moskovan Dynamo voitti liigan ja Spartak cupin 1937. Spartak voitti liigan ja cupin vuonna 1938 ja 1939. Lavrenti Berija, salaisen poliisin päällikkö ja Dynamon puheenjohtaja oli nuoruudessaan pelannut jalkapalloa Starostin vastaan ja kärsinyt tappion 1920-luvulla. Starostin vangittiin 20. maaliskuuta 1942. Hän vietti seuraavat kaksi vuotta Lubjankan vankilassa. Starostin tuomittiin 10 vuodeksi työleireille Siperiaan. Starostin vapautui vuonna 1953. Starostin valittiin Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkueen valmentajaksi. Hän toimi Spartakin puheenjohtajana vuosina 1955–1992.
Starostin julkaisi muistelmansa "Football Through the Years" vuonna 1989.
Cecil Day Lewis

Cecil Day Lewis (myös Cecil Day-Lewis, 1904–1972) oli englantilainen arvostettu runoilija, joka kirjoitti myös rikoskirjoja salanimellä Nicholas Blake.
Day Lewis syntyi Irlannissa englantilaiseen pappisperheeseen ja opiskeli Oxfordissa, missä hän liittyi W. H. Audenin ympärille kerääntyneeseen kirjalliseen piiriin. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa ilmestyi 1925. Hän kiinnostui nuorena kommunismista, ja taisteli tasavaltalaisarmeijassa Espanjan sisällissodassa. 1930-luvun kuluessa Day Lewis pettyi kommunismiin. 
Vuonna 1935 ilmestyi Day Lewisin ensimmäinen salapoliisiromaani, jonka pääosassa oli Nigel Strangeways. Hän kirjoitti niitä lopulta seitsemäntoista kappaletta. Salapoliisiromaanien tuottojen turvin Day Lewis kykeni jättäytymään päätoimiseksi kirjailijaksi. 
Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Cecil Day Lewisin poika.
Anthony Basso

Anthony Basso (4. heinäkuuta 1979, Besançon – 25. tammikuuta 2025) oli ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka palasi kaudella 2006–2007 kasvattajaseuransa AJ Auxerren riveihin.
Karinkannanmatala

Karinkannanmatala on matala asumaton saari Siikajoen kunnassa mannermaan ja Hailuodon välisessä salmessa lähellä Hailuodon kunnanrajaa. Saari on osa Säärenperän ja Karinkannanmatalan Natura-aluetta (FI1105201) ja se sisältyy valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan.
Saari on maannousun myötä veden pinnan yläpuolelle noussutta matalikkoa, jonka korkeimmat kohdat ovat muutamia kymmeniä senttimetrejä merenpinnan yläpuolella. Saarta ympäröi matalikkoalue sekä karikko. Saarella ei ole tavanomaisten merilintujen lisäksi eritystä pesimälinnustoa, mutta sieltä tavataan valtakunnallisesti uhanalaisia upossarpiota sekä ruijanesikkoa.
Malcolm Fraser

John Malcolm Fraser (21. toukokuuta 1930 Melbourne – 20. maaliskuuta 2015) oli australialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi maansa 22. pääministerinä vuosina 1975–1983. Fraser pyrki suitsimaan valtion menoja ja puolustamaan ihmisoikeuksia.
Fraserin edeltäjän Gough Whitlamin hallitus oli monissa kriiseissä, joissa se antoi mielikuvan taitamattomasta taloudenpidosta. Fraserin johtama oppositio sai enemmistön senaatissa, mutta Whitlamin työväenpuolueella oli enemmistö edustajainhuoneessa. Häntä painostettiin hajottamaan parlamentti, mutta hän ehdotti sen sijaan senaatin puolivaalien järjestämistä. Kenraalikuvernööri John Kerr hajotti hallituksen, ja kutsui Fraserin perustamaan väliaikaishallituksen vaaleihin asti. Fraserin Australian liberaalipuolue voitti vaalit selvästi.
Toukokuussa 2010 tuli julkisuuteen tieto, että Malcolm Fraser oli eronnut joulukuussa 2009 puolueensa jäsenyydestä vastalauseena liberaalipuolueen nykylinjalle, jota Fraser piti liian konservatiivisena.
Jim Bolger

James Brendan ”Jim” Bolger ONZ (31. toukokuuta 1935 – 15. lokakuuta 2025) oli uusiseelantilainen poliitikko. Bolger toimi maansa 35. pääministerinä vuosina 1990–1997. Hän edusti Kansallispuoluetta.
Bolger syntyi Opunaken pienessä kaupungissa Pohjoissaarella irlantilaistaustaisille vanhemmille. Hän meni vuonna 1963 naimisiin Joan Riddellin kanssa, ja heillä on yhdeksän lasta.
Poliittinen ura.
Bolger pääsi edustajainhuoneeseen 1972, ja toimi myöhemmin ministerinä Robert Muldoon hallituksessa.
Bolger valittiin tuolloin oppositiossa olleen Kansallispuolueen johtoon vuonna 1986. Bolgerin johdolla puolue hävisi vuoden 1987 vaalit, mutta saavutti seuraavissa vuoden 1990 vaaleissa voiton Työväenpuolueen jäädessä oppositioon.
Pääministerinä Bolger pitäytyi Työväenpuolueen ympäristölainsäädännössä ja ydinasevastaisuudessa. Vuoden 1993 vaalien jälkeen radikaalina pidetty valtiovarainministeri Ruth Richardson jätettiin sivuun hallituksesta, minkä taustalla oli äänestäjien huonot muistot Työväenpuolueen uusliberalistisesta talouspolitiikasta ("Rogernomics"). Bolger ei henkilökohtaisesti kannattanut vaalitavan uudistamista, mutta hän pitäytyi lupauksessaan järjestää kansanäänestys suhteellisen vaalitavan käyttöönotosta, mikä myös äänestyksessä hyväksyttiin.
Bolger omaksui uuden vaalitavan nopeasti ja Kansallispuolue hallitsi koalitiossa yhdessä "New Zealand First" -puolueen kanssa. Lopulta kuitenkin kasvava paheksunta Kansallispuolueen hallituskumppania kohtaan ja hallituksen siirtyminen poliittisesti lähelle keskustaa johti Bolgerin syrjäyttämiseen pääministerin paikalta 1997, minkä jälkeen pääministeriksi nousi Jenny Shipley.
Parlamentin Bolger jätti vuonna 1998, minkä jälkeen hän toimi Uuden-Seelannin Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Hän oli suurlähettiläänä tammikuuhun 2002 asti. Hänet valittiin syyskuussa 2001 Uuden-Seelannin postin Kiwibankin perustamislautakuntaan. Postin johtokunnan puheenjohtajana hän aloitti 1. heinäkuuta 2002 ja jatkoi tehtävässä 31. lokakuuta 2010 asti.
Jarkko Tallqvist

Jarkko Kalevi Tallqvist (s. 9. maaliskuuta 1979 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. 
Aikaisemmin Tallqvist on edustanut muun muassa Kakkosen lohkossa B pelannutta KaaPoa sekä ÅIFK:ta, TPS:aa, FC Jazzia, VPS:aa ja Turun Interiä, joista neljän jälkimmäisen riveissä hän on pelannut Veikkausliigaa yhteensä 86 ottelun verran. Otteluissa hän on tehnyt yhden maalin. Tallqvist pelasi ensi kertaa pääsarjassa 3. elokuuta 1997 TPS:n paidassa vierasottelussa FC Jazzia vastaan. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan liigamaalinsa hän teki vuorostaan Jazzin paidassa vierasottelussa FC Hakaa vastaan 17. toukokuuta 2001.
Yhdystie 8300

Yhdystie 8300 on Suomen tieverkkoon kuuluva, Oulusta alkava ja Oulujoen pohjoisrantaa seuraileva Utajärvelle johtava yhdystie. Tie alkaa Oulusta Hintan kaupunginosasta, jossa se haarautuu valtatiestä 20, ja johtaa Sanginsuun, Päivärinteen, Muhoksen Montan ja Utajärven keskustaajaman kautta Keski-Niskaan, jossa se yhtyy valtatiehen 22. Tie ylittää Sanginjoen ja Utosjoen ja sen pituus on noin 77 kilometriä. Tie on päällystetty koko matkaltaan ja suurin nopeusrajoitus on 80 km/h.
Historiaa.
1950-luvulta 1970-luvulle saakka tie oli osa tuolloin Oulun ja Kajaanin välillä kulkenutta kantatietä 77. Oulujoen eteläpuolta kulkevan valtatie 22:n valmistuttua joen pohjoispuolella kulkeva tie muutettiin aluksi maantieksi 830 ja 1990-luvun puolivälissä edelleen yhdystieksi 8300.
Knut Bergsland

Knut Bergsland (7. maaliskuuta 1914 – 9. heinäkuuta 1998) oli norjalainen kielitieteilijä, joka toimi fennougristiikan professorina Oslon yliopistossa 1947–1981. Hän tutki pääasiassa saamen kieltä ja Eskimo-aleuttilaisia kieliä.
Darlington

Darlington on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan yhtenäishallintopiiri County Durhamin muodollisessa kreivikunnassa Koillis-Englannin rannikolla, noin sata kilometriä Skotlannin rajalta etelään. Darlingtonin kaupunki ei muodosta omaa kuntaansa "(unparished area)".
Vain noin kaksi prosenttia Darlingtonin väestöstä kuuluu etnisiin vähemmistöihin, kun koko maan keskiarvo on yli yhdeksän prosenttia. Kaupungin kakkosliigassa pelaava jalkapallojoukkue "Darlington F.C." on lempinimeltään ”The Quakers”, kveekarit.
Darlington tunnetaan rautateiden historiasta: maailman ensimmäinen matkustajajuna kulki Darlingtonin kautta. Siellä on ollut alaan liittyvää teollisuutta (veturi- ja tavaravaunutehtaita) sekä nyttemmin rautatiemuseo.
Gregg Allman

Gregory Lenoir ”Gregg” Allman (8. joulukuuta 1947 Nashville, Tennessee – 27. toukokuuta 2017 Savannah, Georgia) oli yhdysvaltalainen rock- ja blues-laulaja, -kosketinsoittaja, -kitaristi ja -lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Allman Brothers Bandin jäsenenä. Hänet otettiin vuonna 1995 yhtyeen mukana Rock and Roll Hall of Fameen ja vuonna 2006 Georgia Music Hall of Fameen. Musiikkilehti "Rolling Stone" sijoitti hänet 70. sijalle sadan suurimman laulajan listalla vuonna 2010.
Gregg Allmanin kitaristiveli Duane muodosti Allman Brothers Bandin vuonna 1969. Yhtyeessä olivat mukana kitaristi Dickey Betts, basisti Berry Oakley ja rumpali Butch Trucks ja tämän vastaavaa tehtävää hoitanut Jai Johanny ”Jaimoe” Johanson. Gregg Allman lauloi (myös Betts lauloi), soitti sähköurkuja ja kirjoitti jotkut yhtyeen kestävimmistä kappaleista, kuten ”Midnight Rider” ja ”Melissa”. Gregg Allmanin taitava työskentely Hammond B3 -uruissa auttoi yhtyettä nousemaan kansalliseksi ilmiöksi varhaisella 1970-luvulla. Konsertit kestivät usein yli kolme tuntia ja keräsivät stadionit täyteen.
Vuonna 1971 ilmestynyttä live-albumia "At Fillmore East" pidetään yhtenä hienoimmista live-albumeista rockin historiassa. Puolen vuoden kuluessa levyn ilmestymisestä Duane Allman kuoli moottoripyöräonnettomuudessa lähellä yhtyeen kotia Tudorin kartanoa Maconissa.
Allman Brothers Band hajosi ensimmäisen kerran 1970-luvun lopulla ja sen jälkeen se on perustettu muutaman kerran uudelleen. Allmanilla on ollut myös sooloura: hänen ensimmäinen oma albuminsa oli "Laid Back" vuonna 1973. Hän julkaisi puolisen tusinaa sooloalbumia. Allman Brothers Band on jatkanut toimintaansa vuosituhannen vaihteen jälkeenkin ja julkaisi tuoreimman studioalbuminsa vuonna 2003. 
Gregg Allman oli kuusi kertaa naimisissa ja sai viisi lasta. Avioliitosta laulajatar Cherin kanssa vuosina 1975–1979 syntyi muusikkopoika Elijah Blue Allman (1976–). Muita musiikkialalle siirtyneitä lapsia hänellä ovat Michael Sean Allman, Honeytribe-yhtyeen Devon Allman ja Picture me Broken -yhtyeen laulaja Layla Brooklyn Allman. Gregg Allman oli vuodesta 2001 naimisissa Stacey Fountainin kanssa. Pari asui Richmond Hillissä, Georgiassa.
Allmanille tehtiin maksansiirto vuonna 2010. Muiden terveysongelmien ohessa hän oli kärsinyt epäsäännöllisistä sydämenlyönneistä viime vuosina. Hän oli peruuttanut konsertteja ennen kuolemaansa.
Berry Oakley

Raymond Berry Oakley III (4. huhtikuuta 1948 Chicago, Illinois – 11. marraskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen basisti ja taustalaulaja. Hän kuului The Allman Brothers Bandin perustajajäseniin. 
Vuonna 1972 Oakley törmäsi moottoripyörällä linja-autoon lähellä samaa paikkaa, jossa yhtyeen Duane Allman kuoli. Oakley sai onnettomuudessa päävammoja sekä sisäistä verenvuotoa, joihin hän kuoli myöhemmin.
James Harper

James Harper (s. 9. marraskuuta 1980 Chelmsford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Readingia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Harper aloitti uransa Arsenalin organisaatiossa, muttei koskaan murtautunut edustusjoukkueeseen asti. Kaudella 2000-01 hän vietti kolme ottelua lainalla Cardiff Cityssä, ennen kuin siirtyi Readingiin. Readingissa Harper auttoi joukkueensa Englannin mestaruussarjan mestaruuteen ja nousuun Valioliigaan. Ensimmäisen Valioliiga-maalinsa hän teki 3–2 tappio-ottelussa Newcastle Unitedia vastaan joulukuussa 2006.
Audi A2

Audi A2 on Audin vuosina 1999–2005 valmistama pieni automalli. Viimeinen A2 valmistui Neckarsulmin tehtaalta kesäkuussa 2005. Audi A2 perustui Audin Al2 konseptiautoon, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 1997. A2:ta suunniteltaessa pyrittiin nykyaikaisiin ja aivan uusiinkin teknisiin ratkaisuihin.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä A2 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Audi A2:n kori oli alumiinia, eikä sen konepelti ollut totuttuun tapaan saranoitu, sillä sitä ei ollut tarkoitus avata kuin huollossa. Rutiinitoimenpiteet, kuten öljymäärän tarkistus ja lasinpesunesteen lisäys hoidettiin pienen tarkastusluukun kautta.
A2:n kalliista hinnasta johtuneet pienet myyntimäärät olivat pettymys Audille ja sitä valmistettiin lopulta vain 175 000 kappaletta. Vertailun vuoksi, vastaavan luokan Mercedes-Benz A-sarjaa on myyty yli 1,6 miljoonaa kappaletta.
Koska A2 oli valmistettu alumiinista, se painoi alle 1 000 kg, ja sen ansiosta se oli ensimmäinen eurooppalainen viisiovinen malli, jonka kulutus alitti 3 l/100 km. Kyseinen malli oli varustettu 1,2 litraisella TDI-dieselmoottorilla. A2 voitti Pohjoismaisen taloudellisuusajokilpailun vuonna 2005 keskimääräisellä 2,62 l/100 km kulutuksellaan.
Valmistuksen päätyttyä huhuttiin A2:n toisen sukupolven tulemisesta, kunnes Audi ilmoitti vuonna 2006 suunnittelevansa uutta pikkuautomallia Audi A1.
Mary Landrieu

Mary Loretta Landrieu (s. 23. marraskuuta 1955 Arlington, Virginia) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui vuodesta 1997 vuoteen 2015 Yhdysvaltain senaattorina Louisianasta. Hän oli ehdolla myös jatkokaudelle, mutta hävisi vaaleissa republikaanien Bill Cassidylle.
Landrieu on entisen New Orleansin pormestari Moon Landrieun tytär ja New Orleansin pormestarin Mitch Landrieun vanhempi sisar.
Landrieu valmistui Louisianan osavaltionyliopisto, Baton Rougesta vuonna 1977. Hän istui vuosina 1980–1988 Louisianan edustajainhuoneessa. Hän toimi vuosina 1988–1996 Louisianan osavaltiovarainhoitajana ja oli vuonna 1995 epäonnistuneesti ehdolla osavaltion kuvernööriksi.
Landrieu on katolilainen. Hänellä on puolisonsa Frank Snellingsin kanssa kaksi adoptiolasta.
Flukonatsoli

Flukonatsoli on triatsoleihin kuuluva sienilääke. Sen vaikutusmekanismi on sienten soluseinämän ergosterolisynteesin esto. Flukonatsoli tehoaa hyvin pinnallisiin ja syviin "Candida albicans" -infektioihin ja ihon dermatofyytteihin.
Lääkeyhtiö Pfizer suunnittelee jakavansa flukonatsolia (kauppanimellä Diflucan) ilmaiseksi köyhille AIDS-potilaille Etelä-Afrikassa. Kansalaisjärjestöt ovat painostaneet lääketeollisuutta jo pitkään, jotta AIDS-hoitoon tarkoitettujen lääkkeiden hintaa eteläisessä Afrikassa saataisiin laskettua. Flukonatsoli on ainoa lääke AIDS:in liittyvän kryptokokkimeningiitin hoitoon. Diflucan-hoito maksaa Etelä-Afrikassa noin 15 $ per päivä. Tämä on kuitenkin huomattavasti enemmän, mitä Etelä-Afrikan 27 miljoonaa lääkettä tarvitsevaa potilasta pystyvät maksamaan. Thaimaassa, jossa geneeristä tuotetta valmistetaan ilman Pfizer:in lupaa, Diflucan maksaa vain puolitoista dollaria päivässä.
Uuden raportin mukaan berberiini tehostaa synergisesti flukonatsolin vaikutusta hiivainfektioissa, myös lääkeresistenteissä tapauksissa.