Günter Lüling

Günter Lüling (25. lokakuuta 1928 Varna, Bulgaria – 10. syyskuuta 2014 Erlangen, Saksa) oli saksalainen teologi, yhteiskuntatieteilijä sekä arabisti ja islamintutkija. Lüling oli saksalaisen Goethe-instituutin johtaja Aleppossa Syyriassa 1962–1965. Hänen tutkimuksensa Koraanin kristillis-pakanallisesta alkuperästä tekivät hänestä perinteistä poikkeavan Koraanin tutkimuksen varhaisen edeltäjän. Vaikka Lüling oli monessa suhteessa edellä aikaansa ja ennakoi tulevaa kehitystä, hänen oma lähestymistapansa Koraaniin kytkeytyi teologisiin ennakkokäsityksiin, joita hän pyrki todistamaan oikeaksi.
Teokset.
Günter Lüling julkaisi 1970 väitöskirjaksi tarkoitetun "Kritisch-exegetische Untersuchung des Qur'antextes" ja vuonna 1973 teoksen "Ûber den Ur-Quran: Ansätze zur Rekonstruktion vorislamischer christlicher Strophenlieder im Qur'an," joka käännettiin myös englanniksi. Teoksesta "Ûber den Ur-Quran" Lüling kirjoitti uudistetun version, joka myös julkaistiin omakustanteena vuonna 2003 nimellä "A Challenge to Islam for Reformation. The Rediscovery and reliable Reconstruction of a comprehensive pre-Islamic Christian Hymnal hidden in the Koran under earliest Islamic Reinterpretations."
Lülingin kirjat saivat liikkeelle uudenlaisen tavan tutkia "Koraania" historialliskriittisesti jälkiantiikin kirjallisessa yhteydessä. Lüling katsoi, että jopa kolmasosa Koraanin suurista olisi alun perin kristillisiä hymnejä. Hän tulkitsi asian niin, että Muhammed oli saanut Mekassa vahvoja kristillisiä vaikutteita. Esimerkkinä kristillisestä suurasta on "Al-Alaq" (suura 96).
Koraanin neljä kerrostumaa.
Lüling katsoi, että Koraanissa on neljä tekstikerrosta. Niistä ensimmäinen koostuu runomittaisista hymneistä, joiden lähteenä oli Mekan kristillinen yhteisö. Se koostui sekä trinitaarisista että ei-trinitaarisista uskovaisista. Toinen kerrostuma koostuu hymneistä, jotka editoitiin ja islamisoitiin Muhammedin elinaikana. Kolmas kerrostuma syntyi Muhammedin elinaikana tehdyistä hymneistä, joilla oli jo alun perin islamilainen sisältö. Neljäs kerros muodostui, kun Koraanin "scripta defecta" korjattiin lisäämällä siihen diakriittisia pisteitä ja vokaaleja, jolloin siitä tulee lukukelpoinen "scripta plena." 
Lüling tuli siihen tulokseen, että esimerkiksi suura 96 oli alkuperältään kristillinen hymni. Puhujana ei ole Jumala vaan kristillinen seurakunta, eikä suura kerro Koraanin laskeutumisesta vaan jouluyöstä ja Kristuksen syntymästä. Lüling katsoi myös, että Koraanin moittimat "monijumalaiset" "("")" olivat todellisuudessa trinitaarisia kristittyjä."" 
Vastaanotto.
Radikaalien näkemystensä vuoksi Lüling ei enää saanut töitä arabian laitoksilta eikä julkaisijaa teoksilleen, jotka hän sitten kustansi itse. Erlangenin yliopisto ei antanut hänelle väittelylupaa, ja Lüling sai tohtorinarvon vasta vuonna 1980 kuusi vuotta kestäneen oikeudenkäynnin jälkeen. Muun muassa Jaakko Hämeen-Anttila on jyrkästi torjunut Lülingin ajatukset, joita hän kuvaa sanoilla "hyvin omaperäinen ja todellisuudelle vieras tutkimustraditio". Fred Donner kuvaa Lülingin akateemista kohtaloa seuraavasti: 
Jälkimaine.
Kritiikkiä.
Holger Zellentin katsoo, että Lüling supisti Koraanin olettamaansa "Alkukoraaniin", joka olisi Koraanin taustalla, ja jonka voisi palauttaa muodollisen tekstikritiikin ja historiallisen teologian avulla. Lüling uskoi, että Alkukoraani vastasi hänen ennakkokäsitystään siitä, mikä oli Jeesuksen edustamaa aitoa, juutalaissävyistä kristinuskoa. Hän väitti, että erot "Alkukoraanin" ja nykyisen Koraanin välillä johtuivat varhaisten muslimien tekstiväärennöksestä. 
Zellentin väittää, että Lülingia ohjasivat hänen teologiset mielipiteensä, ja että Koraani on todellisuudessa lähempänä juutalaisuuden ja kristinuskon yleistä perinnettä kuin Lülingin olettamaa Alkukoraania.
Tunnustusta.
Holger Zellentinin mukaan Lülingin tutkimustyö ennakoi monia tulevaisuuden kehityslinjoja Koraanin tutkimuksessa. Hän halusi tarkastella Koraania yhteydessä jälkiantiikin kirjalliseen kulttuuriin, mistä on hänen jälkeensä tullut tutkimuksen valtavirtaa. Lüling torjui Muhammedin yksilöpsykologiaan perustuvan tutkimuksen ja liioitellun luottamuksen islamilaiseen perimätietoon ja keskittyi Koraanin tekstiin itseensä, kuten nykyisin yleisesti tehdään. Zellentinin mukaan tärkein Lülingin havainto oli Koraanin polemiikki kristinuskoa vastaan. Valitettavasti hän ei tunnistanut kohdetta syyrialaiseksi kristinuskoksi vaan itse konstruoimakseen Jeesuksen opiksi. Koraanin polemiikin kohteen oikea tunnistaminen on kuitenkin tuottanut merkittäviä oivalluksia. Lüling ymmärsi myös Koraanin polemiikin monijumalaisuutta (shirk) vastaan tarkoittavan pakanuuden sijaan toisen olennon liittämistä Jumalaan ja siten kohdistuvan myös muihin monoteistisiin uskontoihin. Aihetta ovat myöhemmin käsitelleet Georg Hawting ja Patricia Crone.
Lüling ei ollut ensimmäinen, joka etsi Koraanin juuria juutalais-kristillisestä perinteestä. Näin oli tehnyt jo Adolf von Harnack (1851–1930). Myös myöhempi tutkimus on löytänyt tukea Lülingin ajatuksille kristillisistä vaikutuksista Koraanissa. Kristillisinä hymneinä tai mieterunoina on analysoitu esimerkiksi "Voiman suuraa" (96), "Norsun suuraa" (105) ja Niiniköyden suuraa (111). Christoph Luxenberg on yhtynyt Lülingin tulkintaan suurasta 96. 
Lülingin vanhan opiskelutoverin Fred Donnerin muistokirjoituksen mukaan "Lülingin teoksissa on monia hedelmällisiä ajatuksia, erityisesti siitä teologiasta, jota Koraanin teksti pyrkii ilmaisemaan, ja ne ansaitsisivat perusteellisempaa ja pitkäjänteisempää tarkastelua." 
Friedrich Alexander -yliopisto järjesti vuonna 2015 yhdeksän kuukautta Lülingin kuoleman jälkeen hänen muistokseen kansainvälisen tutkijasymposiumin, jonka esitelmät julkaistiin kirjana vuonna 2019.