Belfastin pommitukset

Belfastin pommitukset (, Belfastin Blitz) olivat neljä natsi-Saksan suorittamaa lentopommitusta Pohjois-Irlannin pääkaupunkiin Belfastiin toisessa maailmansodassa, huhti–toukokuussa 1941. Pommitukset oli suunnattu strategisiin kohteisiin, mutta aiheuttivat pahoja tappioita siviiliväestön keskuudessa.
Nimi ”Belfast Blitz” tulee "the Blitzistä" eli Lontoon pommituksista.
Tausta.
Vaikka toisen maailmansodan taistelu Britanniasta oli päättynyt, jatkoi Saksa Britannian kaupungin pommituksia. Belfast joutui Saksan pommittamaksi lähinnä siksi, että siellä oli suuret telakat ja lentokoneteollisuutta, jotka olivat Britannialle tärkeää tuotantoa. Esimerkiksi Harland and Wolffin telakka oli eräs maailman suurimpia. Kaupunki oli hyvin huonosti varautunut. Ilmatorjunta oli heikko ja pommisuojia liian vähän, eikä moni uskonut kaukana Saksasta sijaitsevan Pohjois-Irlannin joutuvan kohteeksi. Saksan pommikoneet yksivät lentämään Pohjois-Irlantiin asti Saksan miehittämien Ranskan ja Alankomaiden kentiltä. Saksalaiset lensivät tiedustelulentoja Belfastiin jo puolen vuoden ajan ennen pommituksia.
Pommitukset.
Saksan ilmavoimat Luftwaffe suoritti ensimmäisen pommituksen Belfastiin yöllä 7.–8. huhtikuuta 1941. Kahdeksan lentokoneen hyökkäys oli pieni mutta kohtuullisen onnistunut. Pommitus kohdistui telakoille, joilla 13 kuoli ja 81 loukkaantui. Saksa onnistui strategisesti, koska teollisuus kärsi.
Toinen pommitus tapahtui pääsiäistiistain jälkeisenä yönä, 15.–16. huhtikuuta. Ilmahälytyssireenit alkoivat soida illalla kello 22.40, ja ensimmäinen aalto pommikoneita pudotti yli 300 valopommia kello 22.45 alkaen. Yhteensä noin 160 Luftwaffen pommikonetta pääsi Belfastiin asti, ja pommitus kesti noin viisi tuntia. Pommitusten kohde oli kaupungin sotilaskohteet ja teollisuus, mutta pilvisyyden vuoksi tähtääminen oli vaikeaa ja asuinalueet kärsivät pahoin. Saksalaiset onnistuivat tuhoamaan kuitenkin tavoittelemiaan strategisia kohteita. Viestiyhteydet kärsivät, ja Lontooseen, Glasgow'hun ja Liverpooliin kulkevat runkolinjat katkesivat. Tästä syystä pommitusten laajuus selvisi Iso-Britanniassa vasta tunteja myöhemmin. Hätäkutsu lähetettiin Irlantiin, mistä lähetettiin palomiehiä ja kalustoa Belfastin avuksi. Pommituksessa pudotettiin 29 000 pientä palopommia, 674 räjähdepommia (yli 200 tonnin edestä) ja 76 laskuvarjomiinaa. Kuolleiden määrä oli epäselvä, mutta myöhemmin kuolleiden määräksi on arvioitu 858. Kyseessä oli eniten kuolleita yhdessä yössä missään Yhdistyneen Kuningaskunnan kaupungissa Lontoota lukuunottamatta.
Kolmas pommitus tapahtui 4.–5. toukokuuta, koska saksalaiset halusivat palata pommittamaan strategisia kohteita paremmin. Pilvetön yö ja kirkas kuu olivat ideaalit olosuhteet pommikoneille. 204 pommikonetta hyökkäsi keskiyön jälkeen, eikä soihtuja tarvittu. 237 tonnia räjähteitä ja 96 000 palopommia pudotettiin. Jotkin siviilikohteet kärsivät, ja 100–200 ihmistä kuoli.
Neljäs ja viimeinen hyökkäys oli heti kolmannen jälkeen 5.–6. toukokuuta. Siihen osallistui vain kaksi tai kolme pommikonetta. Pommitus aiheutti vain pieniä tappioita.
Seuraukset.
Belfast kärsi suhteellisesti enemmän kuin mikään muu kaupunki Britanniassa. Suurin osa tappioista tuli pääsiäisyön pommituksessa. Pommituksissa kuoli noin 1 000 ihmistä ja loukkaantui noin 2 400. Arviolta jopa puolet Belfastin rakennuksista tuhoutui ja 100 000 ihmistä joutui väliaikaisesti kodittomiksi. 15 000 ihmistä menetti kotinsa pysyvästi. Kaupungin teollinen tuotantokyky palasi ennalleen noin puolen vuoden kuluttua. Pommitusten pelossa ihmisiä muutti muualle, tuhansia matkusti Irlannin puolelle. Pommitusten seurauksena Belfastin ilmatorjuntaa vahvistettiin ja pommisuojia rakennettiin lisää.