Kalevi Lankinen

Kalevi Heikki Lankinen (1. tammikuuta 1932 Oulu – 21. tammikuuta 1980, Söll, Itävalta) oli suomalainen arkkitehti ja pedagogi.
Lankinen perusti Arkkitehtitoimisto Kalevi Lankisen, joka tunnetaan linjakkaan modernistisista töistään. Toimiston tunnetuin työ on Karjasillan kirkko, joka lukeutuu Pohjois-Pohjanmaan merkittävimpiin modernistisiin sakraalitiloihin Hailuodon, Intiön, Kastellin ja Puolivälinkankaan kirkkojen rinnalla. Muodoltaan voimakkaasta kirkosta on tullut alueensa tärkein maamerkki. Sille tunnusomaista on epäsymmetrinen kaari-ikkunajako ja kirkkosalin näyttävät kattokaaret, jotka symboloivat elämänkaaria. 
Lankinen oli viipurilaista sukua, mutta vietti nuoruutensa pääosin Oulussa. Käytyään Oulun Lyseon Lankinen opiskeli arkkitehtuuria Helsingin Teknillisessä korkeakoulussa 1950–1956. Tämän jälkeen hän toimi arkkitehdin toimen ohessa rakennusopin assistenttina ja erikoisopettajana arkkitehtiosastolla. Itsenäinen arkkitehdin ura sai pontta, kun Lankinen voitti yhdessä arkkitehti Niilo Mattilan kanssa pohjoissuomalaisille arkkitehdeille suunnatun arkkitehtuurikilpailun Oulun yliopiston ensimmäisestä opiskelija-asuntolasta. Domus Botnica valmistui Toivoniemeen 1957–1959 ja kuuluu Koskikeskuksen valtakunnallisesti arvokkaaseen rakennettuun kulttuuriympäristöön. 
Lankisen toimisto.
Karjasillan kirkko toi arkkitehtitoimistolle valtakunnallista huomiota. Helsingin Sanomat otsikoi lokakuussa 1963 kirkkoa käsittelevän artikkelin: ”Hätkähdyttävän modernia arkkitehtuuria Oulussa”. Menestys poiki toimistolle toisen kirkkotilauksen, Tampereen metodistikirkon (1966). Tämä tilaus oli sikälikin sattuva, että Kalevi Lankisen isä oli arkkitehti Heikki Lankinen, joka oli uskonnoltaan harras metodisti.
Suomen Postista tuli Lankisen suurasiakas, ja toimisto suunnittelikin Postille esimerkiksi suuret maksupalvelukeskukset Tampereen Hervantaan ja Oulun Karjasillalle. Toimisto suunnitteli myös paljon toimitiloja ja asuntoja etenkin pääkaupunkiseudulle. Useita kohteita on Helsingin Munkkiniemessä ja Lauttasaaressa, kuten esimerkiksi kerros- ja rivitalot osoitteissa Hakolahdentie 12–18 ja 13 sekä Lentokapteeninkuja 4 A–B. Toimitiloista mainittakoon Valiokellot Munkkiniemessä (nyk. Indonesian suurlähetystö).
Kirjallinen työ.
Lankinen seurasi etenkin 1960-luvulla tarkasti rakentamisen ilmiöitä ja osallistui keskusteluun arkkitehtuurista. Oman alansa arkkitehtilehtien lisäksi hän kirjoitti arkkitehtuurista talousalan lehtiin. Lankiselle läheisiä aiheita olivat uudet rakennusmateriaalit sekä konttori- ja asuntosuunnittelun tulevaisuus. Hän pohti esimerkiksi, mitä seurauksia rakentamisen teollistumisella on ja voisiko omakotitalo olla tulevaisuuden asumismuoto.
Lankinen epäili, että vapaiden markkinoiden ohjaama asuntoteollisuus ei pysty tuottamaan asukkaiden tarpeita tyydyttäviä, laadukkaita asuntoja varsinkaan aluerakentamisessa. Sen vuoksi hän ehdotti julkista keskustelua asuttavuudesta sekä uusia asuntoja koskevan lehtikritiikin ja kuluttajavalistuksen lisäämistä.
Lankisen kirjoittama käsikirja "Rakennamme kesämökin" (Tammi, 1962) on keskeinen dokumentti 1960-luvun kesämökki-ihanteista. Lisäksi Lankinen oli yksi "Omakotikirjan" (1959) tekijöistä.