tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sovetskoje šampanskoje

Sovetskoje šampanskoje () on kuohuviinibrändi, jonka tuotanto aloitettiin Neuvostoliitossa vuonna 1936.
Venäläisen kuohuviinin historia juontaa ruhtinas Lev Golitsynin (1845-1915) kehitystoimintaan.
Samaa nimeä käyttävät useat valmistajat, joten kyseessä on ennemmin tuoteperhe kuin yhden valmistajan merkki. Useimmat Sovetskoje šampanskoje -nimellä myydyt kuohuviinit ovat makeita tai puolimakeita.
Kieltolain kumoamisen jälkeen 1924 Aleksei Rykovin johtama kansankomissaarien neuvosto antoi viinintuottajille määräyksen tuottaa kuohuviini, joka olisi laajimpien kansankerrosten saatavilla. Kemisti Anton Frolov-Bagrejev, joka nimetään neuvostosamppanjan isäksi, kehitti teollisen valmistusmenetelmän, joka vähensi viinin valmistusajan kolmesta vuodesta kuukauteen. Hänet palkittiin saavutuksesta Stalinin palkinnolla vuonna 1942.
Ensimmäiset kuohuviiniä tuottavat tehtaat rakennettiin Rostovin ja Gorkiin. Neuvostoliiton hajottua tehtaat Venäjällä, Valko-Venäjällä ja Ukrainassa sekä Latviassa jatkoivat nimen käyttämistä.
Venäjällä valtion Sojuzplodoimport sai tuotemerkin haltuunsa vuonna 2004 ja pakotti 25 sitä valmistavaa tehdasta maksamaan lisenssimaksuja.
Latviassa merkkiin sai puolestaan yksinoikeuden Latvijas Balzams.
Kaikki evoluutiosta

Kaikki evoluutiosta on Gaudeamuksen julkaisema kokoomateos, joka julkaistiin Tieteen päivillä 2009. Teoksen ovat toimittaneet Ilkka Hanski, Ilkka Niiniluoto ja Ilari Hetemäki. Teos on julkaistu yhteistyössä Tieteellisten seurain valtuuskunnan kanssa.
Teos ilmestyi juhlavuonna, jolloin oli kulunut 200 vuotta sitten Charles Darwinin ja 150 vuotta luonnonvalintakäsityksen syntymästä. Teoksen kirjoittajat ovat suomalaisia tutkijoita, jotka käsittelevät luonnon, ihmisen ja kulttuurin kehitystä yleistajuisesti omien alojensa näkökulmista. Teos esittelee evoluution perusasiat ja käsittelee kirjoitusajankohdan tutkimustiedon avulla sellaisia kysymyksiä kuin miten kaikkeus ja elämä ovat syntyneet, mikä on moraalin ja uskonnon alkuperä ja millainen on maapallon ja ihmiskunnan tulevaisuus.
Sisällys.
Osa I: Evoluutio luonnossa
Osa II: Ihmisen ja kulttuurin evoluutio
Osa III: Tulevaisuus
Kainalojutut:
Neliöaste

Neliöaste, merkintä deg² tai (°)², on avaruuskulman yksikkö, jota käytetään tyypillisesti tähdistöjen ja muiden taivaankohteiden koon ilmaisemiseen. Neliöaste ei kuulu SI-järjestelmään. Samaan tapaan kuin aste on π/180 radiaania, neliöaste on (π/180)2 steradiaania.
Täysi avaruuskulma, esimerkiksi koko taivaanpallo on 4π steradiaania ≈ 41 252,96 neliöastetta.
Hyvin pienten avaruuskulmien mittana käytetään neliökaariminuuttia (, 1/3600 neliöastetta) ja neliökaarisekuntia (, 1/3600 neliökaariminuuttia).
Asteen ja neliöasteen yhteys.
Kuten nimi antaa ymmärtää, neliöastetta voi pitää yhden asteen korkuisen ja yhden asteen levyisen "neliön" rajoittamana pallopinnan osana.
Tarkkaan ottaen pallopinnalle ei sen kaarevuuden vuoksi voi piirtää neliötä. Riittävän pieniä avaruuskulmia voi silti melko tarkasti käsitellä kuten tasokuvioiden pinta-aloja. Esimerkiksi neliöpohjaisen pyramidin avaruuskulma on
formula_1
kun sivutahkojen kulma on "α"; pienillä kulman arvoilla tämä on melko tarkkaan "α"2 kuten neliön pinta-alan kaavassa. Jos "α" = 1°, on Ω ≈ 0,999 975 neliöastetta eli hyvin lähellä yhtä neliöastetta. Suuremmilla kulmilla ero kuitenkin kasvaa: jos "α" = 10°, on Ω ≈ 99,75 neliöastetta.
Samoin pienen ympyränmuotoisen taivaankohteen koko voidaan laskea käyttämällä ympyrän pinta-alan kaavaa "A" = (π/4)·"d"2, jossa halkaisijaksi "d" asetetaan kohteen kulmaläpimitta.
Esimerkkejä.
Suurin tähdistö, Vesikäärme, on kooltaan noin 1 300 neliöastetta. Pienin, Etelän risti, on noin 70 neliöastetta.
Kuun kulmaläpimitta on noin 0,5 astetta, joten se peittää taivaasta noin (π/4)·0,52 ≈ 0,2 neliöastetta eli noin viisi miljoonasosaa.
David Černý

David Černý (s. 15. joulukuuta 1967) on tšekkiläinen kuvanveistäjä. Hän herätti huomiota 1991 maalaamalla vaaleanpunaiseksi "Monumentin neuvostoliittolaisille panssarimiehille" Prahan keskustassa.
Hän on tehnyt parodian Damien Hirstin teoksesta "The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living", jossa hain sijaan formaldehyditankissa ui Saddam Hussein.
Černýn teos "Entropa", joka asetettiin näytteille Euroopan neuvoston Justus Lipsius -rakennukseen Brysseliin Tšekin EU-puheenjohtajuuskauden alkaessa 2009, herätti keskustelua ympäri Eurooppaa eri Euroopan maiden stereotyyppisillä kuvauksillaan.
James Dobson

James Clayton Dobson (21. huhtikuuta 1936 Shreveport, Louisiana, Yhdysvallat – 21. elokuuta 2025) oli yhdysvaltalainen psykologi ja konservatiivisen Focus on the Family -järjestön perustaja. Hän oli yksi Yhdysvaltojen vaikutusvaltaisimmista kristillisistä johtajista.
Dobson oli koulutukseltaan lastenpsykologi, ja hänestä tuli tunnettu 1970-luvulla kirjojensa kautta. Hän julkaisi vanhemmuusoppaita, kuten "Rakastava kuri", ja vaikutti niiden kautta moniin evankelikaanisiin vanhempiin. "Rakastavassa kurissa" hän kannatti muun muassa tiukkaa auktoriteettia ja ruumiinrangaistusta. Dobson julkaisi kaikkiaan yli 70 kirjaa. Ne käsittelevät pääasiallisesti kasvatusta ja perhe-elämää.
Dobson perusti 1977 Focus on the Family -järjestön, jonka päämääränä on edistää Jumalan asettamaa perheinstituuttia. Hän oli 1980-luvun alussa perustamassa myös kristillistä ajatushautomoa Family Research Councilia. Vuonna 2010 Dobson perusti Family Talk -järjestön. 
Dobson oli 1980-luvulla konservatiivien keskuudessa niin suosittu, että presidentti Ronald Reagan ja tämän henkilökunta kutsuivat hänet useasti konsultoimaan. Hänet valittiin myös 1985 oikeusministeri Edwin Meesen pornografiaa käsitelleeseen komissioon. Dobson oli myös presidentti George H. W. Bushin ja George W. Bushin neuvonantajana. Lisäksi hän tuki Donald Trumpia vuoden 2020 vaaleissa.
Dobson kannatti lasten asianmukaista kurinalaisuutta ja perinteistä avioliittokäsitystä. Hän myös vastusti aborttioikeutta, evoluution opettamista kouluissa sekä seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia. Hän erosi vuonna 1973 American Psychological Associationista, kun se poisti homoseksuaalisuuden mielenterveyden häiriöiden listalta.
Liikuntasauma

Liikuntasauma on rakenne, joka estää siihen kohdistuvien rasitusten siirtymisen rakenneosasta toiseen ja sallii rakenteiden liikkeen. Tyypillisesti liikuntasaumaa käytetään sallimaan lämpölaajenemisesta aiheutuvaa rakenteiden liikettä, mutta sitä voidaan käyttää myös rakenteiden värähtelyn tai maanjäristyksen aiheuttamien liikkeiden sallimiseen. Liikuntasaumoja voi helpoiten nähdä silloissa tai rautatiekiskoissa.
Eagle tuulivoima

Eagle tuulivoima Oy oli Suomessa toiminut tuuliturbiineja valmistava ja markkinoiva yritys. Se valmisti 2 kW:n, 5 kW:n, 10 kW:n ja 20 kW:n tehoilla toimivia tuuliturbiineja ja -voimaloita. Yhtiö syntyi Lahden tiede- ja yrityspuiston yrityshautomossa. Vuonna 2008 perustettu yritys asetettiin konkurssiin vuonna 2012.
Yhtiön valmistamia pienvoimaloita voidaan joko kytkeä verkkoon tai käyttää verkosta irrallisina, akkua lataavina off-grid-laitteina. Tuuliturbiinien roottorien lavat tehdään lahtelaisessa yrityksessä kehitetystä hyptoniitista, joka on hiilinanoputkista ja hartsista kemiallisesti yhdistämällä valmistettu supervahva materiaali. Koska hiilinanoputki on noin 100 kertaa niin vahvaa kuin teräs, hyptoniitistä valmistetut lavat ovat puolta kevyempiä ja paljon kestävämpiä kuin lasikuidusta valmistetut. Keveyden ansiosta roottorin lavat voidaan tehdä pidemmiksi, jolloin niiden pyyhkäisypinta-ala ja samalla teho kasvaa. Rakenteen ansiosta pienvoimaloilla voidaan tuottaa tuulivoimaa myös sisämaassa, vaikka tuulen nopeus olisi vain 2 m/s.
Yhtiö kehitti myös kevyen roottorin pyörittämäksi soveltuvan matalakierroksisen generaattorin, sillä markkinoilta ei löytynyt sopivaa valmiina. Generaattori on suoravetoinen, ja sen tuottaman äänen voimakkuus on alle 40 db. Generaattorien valmistuksen hoitaa lappeenrantalainen alihankkija.
Yhtiölle valmistui vuoden 2010 alkupuolella Kouvolaan kokoonpanotehdas, jonka kapasiteetin arvioitiin nousevan kolmeen tuhanteen pienvoimalaan vuodessa. Yhtiöllä oli Intiassa tytäryhtiö Eagle Windpower India Pvt. Ltd., jolla se pyrkii Intian nopeasti laajeneville markkinoille.
Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL valitsi yrityksen perustamisvuonnaan 2008 vuoden hautomoyritykseksi.
Yhtiö yritti hakeutua 23.2.2011 yrityssaneeraukseen. Saneerauksen selvitysmies Jonni Mäkinen selvitystyönsä tuloksena, että saneerausmenettely keskeytetään välittömästi, koska saneerausohjelman aikaansaamiselle tai vahvistamiselle ei ole edellytyksiä. Hän totesi selvityksessään muun muassa, että suurimmat velkojat vastustivat saneerausmenettelyä. Käräjäoikeus määräsi 17.6.2011 saneerausmenettelyn keskeytettäväksi. Yhtiö asetettiin konkurssiin kesällä 2012.
Lurene Tuttle

Lurene Tuttle (29. elokuuta 1907 Pleasant Lake, Indiana – 28. toukokuuta 1986 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Tuttle aloitti uransa radiossa ja esiintyi keskimäärin 15 ohjelmassa joka viikko. Hän esiintyi muun muassa sarjoissa "Lux Radio Theater", "The Great Gildersleeve", "Screen Guild Players" ja "Doctor Christian". Elokuvissa hänellä oli roolit muun muassa Orson Wellesin "Macbethissa" ja Alfred Hitchcockin "Psykossa".
Lurene Tuttlella on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Smiley Face

Smiley Face on Gregg Arakin ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007.
Elokuva kertoo Jane F. -nimisestä nuoresta näyttelijästä (Anna Faris), joka toiminnantäyteisen päivän aamuna erehtyy syömään kämppiksensä jääkaapissa säilyttämät kannabisleivokset. Myöhemmin tajutessaan olevansa erittäin vahvasti kannabiksen vaikutuksen alaisena hän päätyy päivän mittaan muun muassa tärkeään koe-esiintymiseen, epäonnistuu erääntyneen sähkölaskun maksamisessa ja saa haltuunsa sattuman kautta Kommunistisen manifestin ensipainoksen.
Elokuva sai ensi-iltansa Sundance-elokuvafestivaalilla, ja sitä näytettiin rajatulla, viikon kestäneellä elokuvateatterikierroksella Los Angelesissa. Elokuva julkaistiin DVD:llä Yhdysvalloissa 8. tammikuuta 2008 ja Suomessa 16. tammikuuta 2009.
Frampolin pommitus

Frampolin pommitus oli Saksan ilmavoimien suorittama pommitus osana Puolan offensiivia toisen maailmansodan alussa 13. syyskuuta 1939.
Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939. Luftwaffe aloitti siviilikohteiden pommittamiset jo varhain: Wielunin kaupungin pommitus oli toisen maailmansodan ensimmäinen väkivaltainen sotatoimi.
Frampol oli tuolloin pieni kolmen tuhannen asukkaan kaupunki, jossa ei ollut sotilaallisia kohteita tai merkittävää teollisuutta. Frampolin väestöstä noin puolet oli juutalaisia. 1700-luvun alussa perustetun Frampolin barokkikeskusta oli rakennettu täydelliseksi ja symmetriseksi geometriseksi ruudukoksi, jonka keskipisteenä seisoi kaupungintalo.
Koepommitus.
Luftwaffe valitsi Frampolin koeluonteisen pommituksensa kohteeksi kaupungin erikoisen keskustan vuoksi ja siksi, ettei alueella sijainnut toimenpidettä mahdollisesti häiritseviä ilmatorjunta-aseita. Kaupungissa ei ollut edes Puolan armeijan joukkoja. Frampolin ruudukonmuotoinen kaava antoi mahdollisuuden mitata pommien aiheuttamia vahinkoja ilmakuvauksen avulla. Suuren neliönmuotoisen toriaukion keskellä oleva kaupungintalo tarjosi erinomaisen suunnistus- ja tähtäyspisteen saksalaisille lentäjille.
13. syyskuuta 1939 saksalaiskoneet aloittivat useita tunteja kestäneen pommituksen. Iskun takana oli Wolfram von Richthofenin ja Alexander Löhrin johtaman erikoiskomennuskunnan ("Fliegerführer z.b.V.") alaisen 8. lentoarmeijakunnan Dornier Do 17 -pommikoneet. Historioitsija Norman Daviesin mukaan sen aikana 125 pommikonetta pudotti Frampoliin 700 tonnia räjähteitä. Pommikoneita saattaneet hävittäjät harjoittivat maakohteiden tulittamista juokseviin siviileihin, jotka yrittivät paeta kaupungista. Kaupungin rakennuksista tuhoutui 90 prosenttia. Vain kaksi katua ja muutamia rakennuksia säilyi vaurioitta. Daviesin mukaan noin puolet kaupungin 3 000 asukkaasta kuoli pommituksen ansiosta, mutta uhrien määrästä ei ole varmuutta ja siitä on esitetty pienempiä lukuja.
Pommituksen jälkeen.
Muutamia päiviä pommituksen jälkeen puna-armeijan joukot valtasivat kaupungin, jonka raunioille kaupungista paenneet joutuivat palaamaan. Myöhemmin Neuvostoliitto luovutti Frampolin takaisin saksalaisille ennen sotaa solmitun sopimuksen mukaisesti. Valtaosa kaupungin juutalaisväestöstä tuhottiin Puolan miehityksen aikana. Se ei koskaan toipunut toisen maailmansodan tuhoista ja siellä asuu tänään noin puolet siitä määrästä, joka asui kaupungissa ennen pommitusta.
Baedeker

Verlag Karl Baedeker on matkakirjojen julkaisija ja matkakirja-alan pioneeriyritys. 
Karl Baedeker perusti yhtiön vuonna 1827. Baedekerin nousu sijoittui aikaan, jolloin hänen poikansa Fritz Baedeker otti sen haltuunsa ja siirsi Leipzigiin vuonna 1872. Fritz alkoi julkaista Baedeker-kirjoja saksan lisäksi myös muilla kielillä.
Karl Baedeker (1801−1859) oli kirjakauppias Koblenzissa, kuuluisa erinomaisten matkakäsikirjojen toimittajana. Baedekerin matkakäsikirjoja ilmestyy useilla kielillä, kuten saksan-, englannin- ja ranskankielisinä. Suomi esiteltiin alkujaan osassa "Russland". Omistus siirtyi Karl Baedekerin pojalle, pojanpojalle ja Heinrich Ritterille. Kustannusliikke siirrettiin 1872 Leipzigiin.
Teollisen kehityksen myötä matkailu yleistyi varsinkin 1800-luvun lopulla ja Baedekereista tuli suosituimpia matkakirjoja Euroopassa ensimmäiseen maailmansotaan mennessä.
Oranssinokkakardinaali

Oranssinokkakardinaali ("Saltator aurantiirostris") on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Ulkonäkö.
Oranssinokkakardinaalista on kuusi alalajia, joiden hyöhenpuvut vaihtelevat melko paljon. Koirailla nokka on kokonaan tai osittain oranssi. Naaraiden nokka on musta oranssein pilkuin ja nuorten yksilöiden nokka on musta. Lajin tummassa päässä on kaksi tunnusomaista valkoista raitaa. Oranssinokkakardinaalin rinta on yleensä ruskehtava.
Elinympäristö.
Oranssinokkakardinaalia tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinan, Bolivian, Brasilian, Chilen, Paraguayn, Perun ja Uruguayn alueella. Lajia tavataan alankomaiden metsissä ja tiheiköissä. Laji yleensä huomataan äänestään ennen kuin se nähdään. Oranssikardinaalit elävät yksin tai pareittain.
Pro Artjärvi

Pro Artjärvi on Kristillisdemokraattien, Kokoomuksen, SDP:n ja kolmen kunnallisjärjestöstään erkaantuneiden keskustalaisten muodostama ryhmä, joka muodosti enemmistön Artjärven kunnanvaltuustoon jakaakseen luottamushenkilöpaikat. Pro Artjärvestä käytetään nimitystä "tekninen vaaliliitto", vaikka Artjärven Kristillisdemokraatit, Artjärven Kokoomus, Artjärven SDP sekä Artjärven Keskusta, myös siitä erkaantuneet, kävivät kunnallisvaalit 2008 kukin omalla puolueen vaalilistalla.
Pro Artjärveen kuuluvat kolme entistä Artjärven Keskustan valtuustoryhmään kuulunutta kunnanvaltuutettua muodostavat Artjärvi-valtuustoryhmän. Pro Artjärven aikaisempi nimitys oli Artjärvi-liike.
Jon Zazula

Jon ”Jonny Z” Zazula (1952 – 1. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja manageri, joka perusti levy-yhtiö Megaforce Recordsin. 
Jon ja hänen vaimonsa Marsha Zazula omistivat 1980-luvulla East Brunswickissä New Jerseyssä levykaupan nimeltä Rock'n Roll Heaven. Levykauppansa ansiosta pariskunta oli aktiivinen nauhatreidauksen parissa ja he soittivat kaupassaan usein tuntemattomien yhtyeiden demonauhoja. Itärannikon metallimusiikki levisi tehokkaasti treidausverkostossa, johon kuuluivat Yhdysvaltain länsirannikolla myös Metal Blade Recordsin perustaja Brian Slagel, Metal Mania -lehden toimittaja Ron Quintana ja musiikkituottaja Mark Whitaker.
Kuultuaan thrash metal -yhtye Metallican demon "No Life Til Leather" Jon Zazula tarjosi Metallicalle sen ensimmäisen levytyssopimuksen. Zazulan pariskunnan oli samalla perustettava Megaforce Records, jotta he pystyivät julkaisemaan Metallican esikoisalbumin "Kill 'Em Allin". Ensi töikseen hän järjesti myös Metallicalle lyhyen itärannikon kiertueen yhteistyössä muiden yhtyeiden kanssa. Yhtiö toimi aluksi täysin Zazulan henkilökohtaisten varojen turvin, mutta "Kill 'Em Allin" menestyksen jälkeen Zazula jatkoi työskentelyä useiden metalliyhtyeiden kanssa. Hänen yhtiönsä kuuluisimpia artisteja ovat sittemmin olleet Testament, Overkill, Frehley's Comet, King’s X, Ministry ja Anthrax.
Brian Slagel

Brian Slagel (s. 14. helmikuuta 1961 Woodland Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja levy-yhtiö Metal Blade Recordsin perustaja. 
Slagel on tunnettu thrash metal -yhtye Metallicalle vuonna 1982 antamastaan tilaisuudesta esiintyä hänen yhtiönsä varhaisella kokoelma-albumilla "Metal Massacre" sekä Slayerin ensimmäisten albumien julkaisusta. 
Brian Slagelin levy-yhtiön muita kuuluisia artisteja ovat olleet muun muassa Mercyful Fate, Cannibal Corpse, Fates Warning ja Amon Amarth.
Gordon Clapp

Gordon Clapp (s. 24. syyskuuta 1948 North Conway, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan rikostutkija Greg Medavoyn roolista "NYPD Blue" -televisiosarjassa, jossa hän näytteli kaikki 12 tuotantokautta. Hän sai roolistaan Emmy-palkinnon 1998. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa, elokuvissa ja näytelmissä.
Clapp esitti Chicago White Soxin sieppari Ray Schalkia vuonna 1988 draamaelokuvassa "Lahjotut". Hän näytteli "" -sarjan jaksossa ”Vortex”. Vuonna 2008 hän näytteli korruptoitunutta poliisia "Todistettavasti syyllinen" -sarjan jaksossa. Elokuvassa "Isiemme liput" Clapp esitti Yhdysvaltojen merijalkaväen kenraali Holland McTyeire ”Howlin’ Mad” Smithiä ja elokuvassa "The Game Plan" valmentaja Mad Maddoxia. Clapp näytteli Broadwayllä David Mametin Pulitzer-palkitun "Glengarry Glen Ross" -näytelmän uudessa versiossa, josta hän oli ehdokkaana Tony-palkinnon saajaksi parhaasta pääosasuorituksesta.
Gordon Clapp syntyi ja varttui North Conwayssä, New Hampshiressä. Hän aloitti koulun pienessä yksityisessä sisäoppilaitoksessa South Kentissä. Myöhemmin hän valmistui Williams Collegesta pääaineenaan englanti.
Borovsk

Borovsk () on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Protvajoen rannalla 106 kilometriä Kalugasta pohjoiseen. Kaupunki on Borovskin piirin keskus. Asukkaita on 11 600 henkeä (vuonna 2010).
Borovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Aluksi se kuului Tšernigovin käskynhaltijoille ja myöhemmin siirtyi osaksi Rjazanin ruhtinaskuntaa. Vuonna 1382 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, vuonna 1386 lahjoitettiin Serpuhovin ruhtinaalle ja vuoteen 1453 saakka toimi Serpuhovin ja Borovskin lääniruhtinaskunnan keskuksena. Kaupungin lähelle 1400-luvulla perustetusta Pafnutjevin luostarista muodostui Moskovan rajalinnoitus. 1600-luvun lopulla luostari oli Venäjän rikkaimpia. Se toimi myös esipappi Avvakumin ja hänen kannattajiensa vankilana.
1600-luvun puolivälin jälkeen Borovskista muodostui kauppa- ja käsityöläiskaupunki, joka oli vallankumoukseen saakka yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan aikana ranskalaiset miehittivät ja polttivat kaupungin sekä luostarin. 1900-luvun alussa Borovskin taloudellinen merkitys väheni sen ohittaneen Moskovan ja Kiovan välisen rautatien rakentamisen takia. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään kaupungissa on mm. tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat kaupungin sen lähiseutujen lukuisat kirkot sekä kolmen kilometrin päässä Protvajoen rannalla sijaitseva Pafnutjevin luostari. Kaupungissa on asunut ja työskennellyt Venäjän astronautiikan isä Konstantin Tsiolkovski.
Oranki (Pello)

Oranki on kylä Pellon kunnassa. Kylä sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Pellon keskustaajamasta pohjoiseen Naamijoelta Orajärvelle johtavan Orankitien varrella. 
Orangin kylä syntyi 1930-luvun alussa kun Naamijoen ja Orangin kylien alueille perustettiin uusia asutustiloja. Pääosa perustetuista tiloista sijaitsi Orangissa. Edellä mainittu Orankitie rakennettiin aluksi Naamijoelta vain perustettuja asutustiloja varten ja se päättyi kylään. Tietä jatkettiin 1950-luvulla ja tällöin yhteys myös Orajärven kylälle ja Torniosta Kolariin ja edelleen Kilpisjärvelle johtavalle valtatielle valmistui.
Viime sodan aikana toimi Orangissa kesän 1942 ajan sotavankileiri. Leiri oli Kemissä sijainneen sotavankileiri n:o 9:n alainen Orangin työpiste.
Naamijoen ja Orangin kylien aktiivisuuden ansiosta saatiin valtuuston vastustuksesta huolimatta vuonna 1953 aikaan Orangin koulu, kun oppilaita oli ilmaantunut 30. Koulu kuitenkin lopetettiin 1962 koulukuljetusten alkaessa.
Kesäisin Orangissa järjestetään Oranki Art -ympäristötaidenäyttely. Tapahtuma koostuu Oranki Art -ympäristötaidenäyttelystä ja työpajasta, jossa taiteilijat toteuttavat taideteoksensa näyttelyyn.
HMS Neptune (1909)

HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston Neptune-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 19. tammikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 11. tammikuuta 1911.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen "Neptune" liitettiin koeajojen ajaksi Erikoispalvelusviirikköön. Alus oli Kotilaivaston lippulaiva toukokuusta 1911 toukokuuhun 1912, jolloin se siirrettiin 1. taistelulaivaviirikköön, jossa se palveli aina kesäkuuhun 1916.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä alus kuului Suuren laivaston () 1. taistelulaivaviirikköön. Huhtikuussa 1916 alus törmäsi SS "Needvaalin" kanssa, mutta törmäys ei aiheuttanut merkittäviä vaurioita. Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun. Alus ampui 48 kranaattia pääaseillaan osuen useita kertoja Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaiva "SMS Lützowiin". "Neptune" ei kärsinyt taistelussa vaurioita.
Vuonna 1917 alus siirrettiin 4. taistelulaivaviirikköön.
"Neptune" poistettiin 1922 palveluksesta ja myytiin syyskuussa romutettavaksi.
Golitsyno

Golitsyno () on kaupunki Moskovan alueen Odintsovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Smolenskin välisen rautatien varrella 40 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupungin kautta kulkee myös Moskovan ja Valko-Venäjän rajan välinen M1-valtatie. Asukkaita on 17 500 henkeä (vuonna 2010).
Historia.
Paikkakunta on saanut nimensä Golitsynin ruhtinassuvusta, joka omisti siellä Bolšije Vjazjomyn kartanon vuodesta 1694 aina vuoteen 1917 asti. Venäjän keisari Pietari Suuri lahjoitti kartanon ja maat ruhtinas Boris Golitsynille, joka toimi hänen yksityisopettajana. 
Viimeinen omistaja oli jalkaväenkenraali, ylihovijahtimestari, ruhtinas Dmitri Borisovitš Golitsyn, joka toimi keisarillsen metsästysseurueen johtajana Aleksanteri III:n ja Nikolai II:n aikana. 
Vuonna 1870 rakennettiin rataosuus Moskovan ja Brestin välille. Uusi rataosuus kulki alueen läpi. Golitsynin aikana tila käsitti 8000 eekkeriä. 6700 eekkeriä oli metsää. 
Tila tarvitsi lisää tuloja, jonka takia ruhtinas Golitsyn päätti rakentaa lomakylän, jota kutsuttiin Golitsynin kaupungiksi. Aleksei Nikolajevitš Tolstoi, Anna Ahmatova, Aleksandr Ivanovitš Kuprin, Anton Semjonovitš Makarenko, Konstantin Andrejevitš Trenjov, Konstantin Georgijevitš Paustovski, Musa Cəlil, Marina Ivanovna Tsvetajeva ja monet muut asuivat ja työskentelivät paikkakunnalla. 
Bolšije Vjazjomynin kartanon ja kylän erottivat toisistaan lampi ja Vjazma-joki. 
Nykyhetki.
Vuonna 2004 Golitsynosta tehtiin virallisesti kaupunki. Nykyään Golitsinossa toimii mm. keramiikka- ja linja-autotehdas. Golitsyno on nykyään Odintsovon piirin toiseksi suurin kaupunki.
Kapila

Maharshi Kapila () (n. 500 eaa.) oli vedalainen viisas, joka mainitaan Bhagavata Puranassa hindulaisen filosofian Samkhya-koulukunnan perusperiaatteiden muotoilijana. Hänen opetuksiaan siteerataan laajasti useissa klassisissa hindulaisissa kirjoituksissa.
Mahabharatan mukaan Kapila oli yksi Brahmanin seitsemästä pojasta, muiden ollessa Sanaka, Sananda(na), Sanatana, Asuri, Vodhu ja Pancagikha. Kapila on keskeinen henkilö Ganges-jokeen liittyvässä kertomuksessa, jonka mukaan joki tuotiin alas taivaasta.
Kanavuori

Kanavuori on Jyväskylän 72. kaupunginosa, joka kuului Jyväskylän maalaiskuntaan ennen vuoden 2009 kuntaliitosta. Alueella sijaitsee samanniminen mäki, jonka korkeus on noin 200 metriä. Kanavuori tunnetaan suositusta luontopolustaan.
Kanavuoren alueen asutus koostuu pääasiassa Etu-Kanavuoren omakotitaloalueesta, joka sijaitsee mäen juurella Vaajanvirran rannalla sekä Jyväskylä–Pieksämäki-radan varrella. Myös Ruokosaaren asuinalue sekä Naissaari kuuluvat viralliseen kaupunginosaan. Kanavuoressa oli aiemmin rautatieseisake, mutta se poistettiin käytöstä 1983. Kanavuoren asukasluku oli vuoden 2007 lopussa 738 henkeä.
Maantietoa.
Maankohoamat.
Kanavuori on jyrkkäseinäinen, kallioinen ja sijaitsee Leppäveden rannalla. Mäen korkeus on 197,5 metriä merenpinnasta ja yli sata metriä viereisten vesistöjen pinnasta. Kanavuoren pohjoispuolella on Koskenvuori. Koskenvuoren huippu ympäristöineen on luonnonsuojelualue. Kanavuoren lähistöllä on neljä pienempää luonnonsuojelualuetta. Kanavuori ja Koskenvuori ovat EU:n Natura 2000 -ohjelman suojelukohteita.
Ruokosaari.
Ruokosaari on Kanavuoren kaupunginosan itäosassa, Leppäveden rannalla sijaitseva niemi. Asutus ja vapaa-ajan asunnot sijaitsevat niemen pohjoisosassa, jossa on myös yksi maatila sekä Jyväskylän seurakunnan Koivuniemen leirikeskus. Vuonna 2008, jolloin alue kuului vielä Jyväskylän maalaiskuntaan, Ruokosaarella oli noin 60 taloa vapaa-ajan asunnot mukaan luettuna. Niemen eteläosassa sijaitseva Mustaniemi on asumaton, mutta siellä on toiminut kivimurskaamo. Vuoden 2008 osayleiskaavan laatimisen yhteydessä tutkittiin mahdollista pientalorakentamista Ruokosaarelle ja Kairahtaan.
Kanavuoren luolasto.
Vuoren toisella puolen sijaitsi aiemmin puolustusvoimien Suojeluvarikko (SluV, niin sanottu Kanavuoren varikko). Puolustusvoimien käyttöön oli Kanavuoren sisälle louhittu useaan kerrokseen noin 13 000 neliömetriä taisteluvälineiden säilytykseen ja huoltoon tarkoitettua varasto- ja työskentelytilaa. Luolastoa louhittiin talvisodan ajan, ja tunnelit valmistuivat 1940. Vuonna 1944 siellä aloitettiin pistoolin patruunoiden valmistus. Sotien jälkeen sinne varastoitiin aseita ja ampumatarvikkeita, 1950-luvulla linnoituskalustoa ja huoltovarmuusmateriaalia. Vuonna 1966 luolastosta tuli Puolustustusvoimien suojeluvarikko, ja 1974 aloitettiin suojelualantarvikkeiden kuten kaasunaamareiden valmistus. Puolustusvoimien toiminta päättyi luolastossa vuonna 2003.
Luolasto on vuodesta 2006 lähtien ollut yksityisen "Kiinteistö Oy Vuoriluolat" -yrityksen omistuksessa. Joulukuussa 2009 Helsingissä toimiva valtakunnallinen Tekniikan museo solmi vuokrasopimuksen varastotilojensa sijoittamisesta Kanavuoreen. Myös jyväskyläläisen Alvar Aalto -museon varastotilat sijaitsevat Kanavuoren luolissa. Luolastossa on vuokratiloja myös tietotekniikalle. Vuonna 2019 Jyväskylän yliopiston kirjaston vapaakappalekokoelma siirrettiin luolastoon.
Lisäksi Kanavuoressa on ampumarata, pienyrityksiä ja korkean turvallisuusluokan konesali, jota operoi Tnnet Oy.
Anna palaa 3

Anna palaa 3 ("Bring it on: All or nothing") on vuonna 2006 julkaistu cheerleadereistä kertova elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Hayden Panettiere ja Solange Knowles-Smith. Elokuvan on ohjannut Steve Rash, käsikirjoittanut Alyson Fouser ja julkaissut Universal Pictures. Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle.
"Anna palaa 3" on osa Anna palaa -sarjaa, johon kuuluvat elokuvat "Anna palaa" (2000), "Anna palaa 2" (2004) ja "Anna palaa 4" (2007). "Anna palaa 3" ei liity juonensa suhteen elokuvasarjan edellisiin osiin.
Juoni.
Britney Allen (Hayden Panettiere) toimii Pacific Vista High Schoolin cheerleader-joukkueen Piratesin kapteenina ja seurustelee koulun jalkapallotähden Brad Warnerin (Jake McDorman) kanssa. Hän joutuu kuitenkin muuttamaan ja joutuu samalla ulos cheerleader-joukkueestaan. Hän lupaa joukkuetoverilleen Winnielle (Marcy Rylan), että hän ei enää koskaan liity cheerleader-joukkueeseen. Hän kuitenkin liittyy uudessa koulussaan Crenshaw Heightsissa Warriors -joukkueeseen, jonka kapteeni Camille (Solange Knowles-Smith) ei ensin voi sietää häntä. Winnie sekä Britneyn muut ystävät saavat tietää tästä ja suuttuvat Britneylle. Britneyllä on myös riitoja Warriors-joukkueen kanssa, ja hänet erotetaan, mutta otetaan myöhemmin takaisin. Hän myös ystävystyy Warrioirsiin kuuluvan Jessen (Gus Carr) kanssa.
Warriors osallistuu kilpailuun, joka esitetään televisiossa Rihannan erikoislähetyksessä, ja heitä vastassa ovat Pirates. Warriors voittaa kilpailun ja pääsee Rihannan uudelle musiikkivideolle. Elokuvan lopussa Britney alkaa seurustelemaan Jessen kanssa.
Pyhän Demetrioksen kirkko

Pyhän Demetrioksen kirkko () on kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde. Kirkko on pyhitetty Thessalonikin suojeluspyhälle Demetrios Mirhanvuodattajalle ("Ágios Dimítrios").
Kirkko on rakennettu Pyhän Demetrioksen marttyyrikuoleman paikalle lähelle kaupungin antiikin aikaista roomalaista kylpylää. Ensimmäinen kirkko rakennettiin paikalle noin vuonna 313 heti sen jälkeen, kun kristinuskosta oli tullut Rooman valtakunnan valtionuskonto. Vuonna 413 paikalle rakennettiin suurempi kolmilaivainen basilikakirkko. Se paloi noin vuonna 636–634. Pian tämän jälkeen rakennettiin nykyisen kirkon alkuperäinen versio. Osmanivallan aikana vuonna 1493 kirkosta tehtiin moskeija. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1912. Kirkko paloi vuonna 1917 ja rakennettiin uudestaan samanlaiseksi kuin alkuperäinen. Kirkko otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1949.
Kirkko on viisilaivainen basilika. Se on yksi Kreikan suurimpia kirkkoja. Kirkko on tunnettu bysanttilaisista mosaiikeistaan ja seinämaalauksistaan, vaikkakin suuri osa niistä tuhoutui tulipalossa. Kirkon alla on krypta, joka on Pyhän Demetrioksen surma- ja hautapaikan paikalla. Siellä on nykyisin esillä palosta säilynyttä varhaista aineistoa. Kirkkoon on liitetty Pyhän Euthymioksen kappeli.
Yajnavalkya

Yajnavalkya () oli vedalainen viisas, jota pidetään Shatapatha Brahmanan, Yogayajnavalkya Samhitan ja Yājñavalkya Smṛtin kirjoittajana. Hän on myös merkittävä henkilö Upanishadeissa.
Intialaisen perinteen mukaan Yajnavalkya oli Devaraatan poika ja Vaisampayanan oppilas. Hänellä oli kiistoja opettajansa kanssa, ja opettaja käski oppilastaan antamaan kaiken hänelle opetetun tiedon takaisin. Yajnavalkya oksensi kaiken saamansa tiedon ulos. Muut oppilaat ottivat linnun muodon ja söivät oksennuksen. Yajnavalkya päätti, ettei ota itselleen enää ihmisgurua. Hän alkoi palvoa auringonjumala Suryaa. Tältä hän sai Veda-kirjojen osia, joita muut eivät vielä tunteneet.
Hindulaisen filosofian ohella Yajnavalkyan katsotaan antaneen panoksensa myös tähtitieteeseen. Hän määritteli 95-vuotisen syklin auringon ja kuun vaiheiden synkronisoimiseksi.
HMS Indomitable (1907)

HMS Indomitable oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1906. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 25. kesäkuuta 1908.
Palvelus.
Vuonna 1909 alus teki ennätysajassa matkan Kanadaan ja takaisin mukanaan silloinen Walesin prinssi (myöhemmin kuningas Yrjö V). Alus osallistui myös laivastokatselmukseen Spitheadissä 1910.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Indomitable" oli Välimeren laivastossa ja osallistui Saksan keisarikunnan laivaston "SMS Goebenin" ja "SMS Breslaun" takaa-ajoon. "Indomitablen" ensimmäinen taistelu tapahtui yhdessä taisteluristeilijä "HMS Indefatigablen" sekä vanhentuneiden Ranskan laivaston taistelulaivojen "Suffrenin" ja "Véritén" kanssa. Laivasto-osaston tehtävänä oli tulittaa turkkilaisten Sedd-al-Bahrin sekä Kum Kalen linnoituksia. Taistelu oli vain juuri ja juuri menestys. Menestystä lisäsi osaltaan Amiraliteetin saama varmuus laivojen kyvystä tuhota maakohteita sekä kestää rannikkolinnakkeiden tulta.
"Indomitable" osallistui 1916 Skagerrakin taisteluun 3. taisteluristeilijäviirikön mukana.
Vuonna 1919 alus siirrettiin reserviin ja poistettiin seuraavana vuonna palveluksesta. Alus romutettiin 1922 Washingtonin sopimuksen mukaisesti.
Moskovski

Moskovski () on kaupunkikunta Moskovan Novomoskovskin piirikunnassa Venäjällä. Moskovski sijaitsee lähellä M3-valtatietä, 26 kilometriä Moskovan keskustasta lounaaseen. Asukkaita on 15 600 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1969 rakennetun kasvihuoneviljelmän yhteyteen. Vuonna 2004 Moskovskin taajamasta tuli kaupunki. Nykyään vihannesten viljelyyn erikoistuneet kasvihuoneet omistaa ZAO Agrokombinat Moskovski.
Heinäkuun 1. päivänä 2012 Moskovskista tuli osa lounaaseen laajentunutta Moskovaa.
Göktürk-1

Göktürk-1 on Turkin ilmavoimien operoima kaukokartoitussatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 5. joulukuuta 2016 Vega-kantoraketilla Ranskan Guayanassa sijaitsevasta Kouroun avaruuskeskuksesta. Satelliitin paino on noin 1 000 kg ja käyttöikä noin seitsemän vuotta. Göktürk-1 kiertää Maata noin 700 kilometrin korkeudessa, ja siinä on korkearesoluutioinen optinen laitteisto (0.80 m). Göktürk-1:n edeltäjä Göktürk-2 laukaistiin avaruuteen vuonna 2012, ja se on edelleen käytössä.
Satelliitin suunnittelu- ja rakennusvaiheessa Israel esitti vaatimuksia, ettei sen valtioaluetta saa kuvata avaruudesta. Vaatimuksiin ei suostuttu.
Luettelo Slipknotin demoista

Luettelo Slipknotin demoista sisältää tietoa alternative metal -yhtye Slipknotin demojulkaisuista.
Mate. Feed. Kill. Repeat..
Mate. Feed. Kill. Repeat. on Slipknotin ensimmäinen studiotuotos, josta tehtiin noin tuhannen kappaleen painos vuonna 1996. Virallisesti se ei kuitenkaan ole Slipknotin esikoisalbumi, vaan äänenlaadultaankin lähinnä demoäänitettä muistuttava julkaisu. 
Kaikki demoalbumin kappaleet on kirjoitettu vuonna 1995, ja osa niistä nauhoitettiin ja julkaistiin uudestaan Slipknotin virallisena pidetyllä esikoisalbumilla "Slipknot".
Roadrunner Records Demo.
Roadrunner Records Demo on vuonna 1998 julkaistu demoäänite yhdysvaltalaiselta nu metal -yhtye Slipknotilta. Slipknot meni uuden laulajan Corey Taylorin kanssa studioon tekemään uutta musiikkia ja tuloksena oli viiden kappaleen demo.
Yksi demoalbumi lähetettiin myös levy-yhtiö Roadrunner Recordsille.
Kappaleet "Spit It Out" ja "Wait And Bleed" ilmestyivät myöhemmin varsinaisella ensimmäisellä studioalbumilla "Slipknot". Kappale "Snap" oli elokuvan Freddy vs. Jasonin soundtrackilla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Slipknot. 
Crowz.
Crowz on Mate. Feed. Kill. Repeat. -levyn jälkeen tehty harvinainen demoalbumi, jota ei ole virallisesti julkaistu.
Bändin molemmat laulajat esiintyvät levyn kappaleissa. Crowz tuli tunnetummaksi bändin mainittua sen vuonna 2005.
Simo Morri

Simo Artturi Morri (s. 10. marraskuuta 1944 Tampere) on suomalainen ampuja. Morri edusti Suomea Meksikon olympialaisissa 1968, ja hänet on palkittu muun muassa Ampumaurheiluliiton vuoden ampujana 1967. Hän menestyi 1960-luvulla myös Poliisien Ampumaseuran SM- ja EM-kilpailuissa. Hänen lajejaan olivat pienoiskivääri ja varsijousi. 
Morri tuomittiin vuonna 2009 elinkautiseen vankeusrangaistukseen avovaimonsa surmaamisesta ampumalla. Kesäkuussa 2010 Helsingin hovioikeus kuitenkin alensi rikosnimikkeen tapoksi ja rangaistuksen 11 vuodeksi vankeutta.
Pamela Moore

Pamela Moore on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen soolomateriaalinsa on yhdistelmä hard rockia, popia ja electronicaa.
Ura.
Moore syntyi ja kasvoi Seattlessa Washingtonin osavaltiossa ja innostui jo nuorena teatterista ja esiintymisestä. Hän kävi musiikkipainotteisen high schoolin ja itseopiskeli soittamaan akustista kitaraa ja pianoa.
Uransa alkuaikoina Moore lauloi erinäisissä yhtyeissä sekä radio- ja televisiomainoksissa. 1980-luvun alussa hän sai mahdollisuuden levyttää ensimmäiset sooloalbuminsa "Take a Look" (1981) ja "You Won’t Find Me There" (1982). Varsinkin ensimmäinen sai hyvää palautetta, mutta pian toisen ilmestymisen jälkeen levy-yhtiö First American Records ajautui konkurssiin, mikä keskeytti Mooren lupaavasti alkaneen levytysuran.
Moore tunnetaan myös yhteistyöstään seattlelaisen Queensrÿchen kanssa. Yhtye etsi naislaulajaa vuoden 1988 konseptialbumilleen ' ja otti yhteyttä Mooreen kuultuaan hänen ääntään televisiomainoksessa. Moore antoi äänen sisar-Maryn hahmolle ja lauloi Geoff Taten kanssa dueton kappaleessa ”Suite Sister Mary”. Hän palasi rooliin albumin jatko-osassa ' (2006), minkä lisäksi hän on esiintynyt useilla yhtyeen kiertueilla ja konserttitallenteilla.
1990-luvun lopussa Moore liittyi newyorkilaiseen Radar-yhtyeeseen, jonka ainoa albumi "RPM" ilmestyi vuonna 2000. Vuonna 2002 Moore teki Paul Spearin kanssa kappaleen ”Reminds Me”, joka soi indie-elokuvassa "Minimal Knowledge". Konsertoituaan Queensrÿchen kanssa vuonna 2004 hän sai innostuksen elvyttää soolouransa, minkä seurauksena syntyi vuonna 2006 ilmestynyt albumi "Stories from a Blue Room". Hän kirjoitti albumin yhdessä Rorschach Test -yhtyeen entisen kitaristin Benjamin Andersonin kanssa, ja sen tuotti Neil Kernon.
Moore on esiintynyt myös Paul Rodgersin ja Berlin-yhtyeestä tunnetun serkkunsa Terri Nunnin kanssa. Vuonna 2008 hän lauloi Solnan "Eurameric"-albumilla Ralf Scheepersin kanssa ja vieraili Eden’s Cursen "The Second Coming" -albumilla.
Diskografia.
Sooloalbumit
Queensrÿche
Radar
Solna
Eden’s Curse
Jubileinyi (Moskovan alue)

Jubileinyi () on pieni kaupunki ja kaupunkipiirikunta Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan koillispuolella lähellä Jaroslavlin maantietä 7 kilometrin päässä Moskovan kehätiestä, käytännössä Koroljovin kaupunkipiirikunnan ympäröimänä. Bolševon asemalta on rautatieyhteys Moskovaan. Kaupungin ohi virtaa Kljazmajoki. Asukkaita on 33 237 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa Bolševoon vuonna 1946 perustetun ohjus- ja avaruustekniikan tutkimuslaitoksen ympärille syntyneestä asutuksesta. Paikkakunta kehittyi aluksi kolmen suljetun sotilaskylän ympärille, joiden yhteyteen kehittyi myös siviili-infrastruktuuria. Vuonna 1972 perustettiin Bolševo-1-niminen työläisasutus, joka oli suljettu taajama 1972–1989. Vuonna 1992 siitä tuli Jubileinyin kaupunki. Nykyään kaupungissa toimii Venäjän puolustusministeriön ohjustekniikan tutkimuslaitos, avaruustutkimuslaitos, tietoturvakeskus ja muita sotateknologian parissa toimivia yrityksiä.
B. D. Wong

Bradley Darryl Wong (s. 24. lokakuuta 1960 San Francisco) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Kylmä rinki", "All American Girl", "Kim Possible", "Salaiset kansiot", "Gotham" ja ', jossa hän näyttelee tohtori George Huangia. Hän on näytellyt myös elokuvissa "Jurassic Park", "Jurassic World", ' ja "The Normal Heart". Vuodesta 2015 lähtien hänellä on ollut sivurooli televisiosarjassa "Mr. Robot."
Wong on avoimesti homoseksuaali ja on seurustellut kykyjenetsijä Richert Schnorrin kanssa vuodesta 1988. Pari avioitui New Yorkin Brooklynissä lokakuussa 2018.
Tartto (kunta)

Tarton kunta () oli Viron kunta Tartumaan maakunnassa. Kunnassa oli 6 161 asukasta (2011). Pinta-ala on 298,69 neliökilometriä. Kunnan keskuspaikka oli Kõrveküla. Kunnanjohtaja oli Aivar Soop.
Kunnan lakkauttaminen.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tarton kunta, Laevan ja Piirissaaren kunnat sekä Tabivere Jõgevamaalta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi.
Väestö.
Vuonna 2011 Tarton kunnassa oli 6 991 asukasta, joista 6 576 (94,1 %) oli virolaisia, 300 (4,3 %) venäläisiä ja 108 (1,5 %) muita kansallisuuksia.
Mario Cimarro

Mario Cimarro (1. kesäkuuta 1971 Havanna, Kuuba) on kuubalainen näyttelijä. 
Cimarro on esiintynyt urallaan useissa telenoveloissa.
Torangin portti

Torangin portti on Kuusamon keskustaajaman läheisyydessä sijaitseva valtatien 20 ylittävä jalankulun ja pyöräilyn silta. Liittorakenteinen teräksinen jatkuva palkkisilta on valmistunut vuonna 1997, ja se toimii Kuusamon maamerkkinä kaupunkiin Taivalkosken suunnasta saavuttaessa. Sillan on suunnitellut oululainen Insinööritoimisto Ponvia Oy.
Siltakansi muodostuu kolmesta jänteestä, joiden pituudet ovat 9,84 m, 18,55 m ja 11,2 m. Jänteet lepäävät yläpäistään yhdistyvien vinopylväiden varassa.
Ramanuja

Ramanuja ("Ramanujacharya"; ) (1017–1137) oli intialainen filosofi ja teologi. Sri Vaishnavalaiset pitävät häntä perinteensä kolmantena ja merkittävimpänä opettajana ("ācārya"), ja hindulaiset puolestaan hindulaisen filosofian Vedanta-koulukuntaan kuuluvan Vishishtadvaita-suuntauksen johtavana ajattelijana.
Ramanujan filosofiaa kutsutaan nimellä Vishishtadvaita, koska se yhdistelee Advaita (Jumalan ykseys) ja Vishesha (ominaisuudet) -ajattelua.
Teokset.
Ramanuja on saattanut kirjoittaa seuraavat yhdeksän teosta. Niihin viitataan nimellä "Navarathna", yhdeksän arvokasta jalokiveä:
Toranki

Toranki on järvi Kuusamon keskustan eteläpuolella ja valtatien 5 itäpuolella. Järveä ympäröivät keskustan eteläosan lisäksi Torangin asuinalue lännessä, Torangintaus etelässä ja Tolpanniemi idässä. Järvi sijaitsee kokonaisuudessaan Kuusamojärveen työntyvässä Tolpanniemessä, ja sen erottaa Kuusamojärvestä vain kapea kannas pohjoisessa sekä Taivallahdenkannas etelässä. Järvi laskee Kuusamojärveen koillisesta pientä ojaa pitkin. Järven pohjois- ja itärannat ovat tiheästi asuttuja, kun taas eteläiset rannat ovat lähinnä maa- ja metsätalousaluetta.
Järven pinta-ala on 2,26 neliömetriä, eikä siinä ole ainoatakaan saarta. Luoteesta järvenselälle työntyvä Pukkisaari on itse asiassa niemi, jota erottaa mantereesta kapea kaivettu oja. Pukkiniemen tyvessä sijaitseva Kuusamon vedenpuhdistamo laskee käsitellyt vedet Torankiin. Järvi on rehevä, ja sitä on pidetty hapekkaana keinotekoisesti.
Järven luoteispäässä Munakkapuron suulla sekä kaakkoispäässä on lintutornit. Rannoiltaan eritoten järven kaakkoisosa on ruovikkoista.
Järvi on merkittävä lintuvesi ja siten Natura 2000 -kohde, mutta sitä ei ole suojeltu luonnonsuojelulain nojalla. Järvessä on voimakas särkikanta, ja siellä on suoritettu vähempiarvoisten kalalajien tehopyyntiä vuosina 2001–2005. Vuonna 2005 järveen siirrettiin 200 aikuista haukea.
Lahden kansainvälinen julistetriennaali

Lahden kansainvälinen julistetriennaali (vuoteen 2011 julistebiennaali) on Lahdessa vuodesta 1975 järjestetty julistetaiteen katselmus ja kilpailu. Aiemmin kahden (biennaali), nykyisin kolmen vuoden välein (triennaali) järjestettävän tapahtuman näyttelypaikkana ja järjestäjänä on Lahden taidemuseon Julistemuseo yhdessä Mainosgraafikot ry:n ja Grafian kanssa. 
Kilpailun sarjajako vakiintui pitkäksi aikaa kansainvälisen julistekilpailujen tavan mukaiseksi:
Nykyisin tapahtumassa on kaksi kilpailusarjaa. Ensimmäisessä sarjassa kilpailevat sosiaaliset ja aatteelliset, kaupalliset ja kulttuurijulisteet, toisessa ympäristöjulisteet.
Toiseen biennaaliin 1977 saapuneista 502 julisteesta yli puolet tuli Puolasta. Vuonna 2009 biennaaliin saapui 2 600 työtä, joista näyttelyyn valittiin 252 julistetta 35 eri maasta. Tapahtumassa kävi yleisöä noin 4 500, mikä oli 700 kävijää enemmän kuin edelliskerralla.
Suomen 1990-luvun alun lamassa vuoden 1995 biennaali korvattiin pienimuotoisemmilla näyttelyillä. Tuolloin mukaan kilpailuun tuli ympäristöaiheisten julisteiden sarja ympäristöministeriön kansliapäällikön Lauri Tarastin aloitteesta.
Kansainvälisesti merkittäväksi, joka toinen vuosi järjestetyksi alan tapahtumaksi noussut julistebiennaali muuttui vuonna 2014 joka kolmas vuosi järjestettäväksi triennaaliksi. Sellainen järjestettiin vuonna 2017, mutta vuoden 2020 triennaali on päätetty siirtää vuoteen 2021, jolloin valmistuu uusi "Taide- ja Julistemuseo LAD" Päijänteenkadulle Mallasjuoman vanhaan tehdaskiinteistöön.
Julistemuseo.
Vuonna 1975, samana vuonna kun biennaalitoiminta aloitettiin, Lahden taidemuseon yhteyteen perustettiin Julistemuseo, jonka tavoitteena on kerätä, taltioida, tutkia ja pitää esillä suomalaista ja ulkomaista graafista muotoilua ja julkaista sitä käsitteleviä tutkimuksia. Kokoelmaa kartutetaan pääosin lahjoituksin. Museon kokoelmissa oli vuonna 2016 noin 75 000 painotuotetta. Kokoelmiin kerättiin aiemmin myös etikettejä ja exlibriksiä, mutta niiden kokoelmaa ei enää kartuteta.
Lähteet.
Narayana Guru

Nārāyana Guru () (n. 1854 – 1928) oli intialainen guru, filosofi ja Keralan osavaltion yhteiskunnallinen uudistaja. Hän työskenteli yhteiskunnallisia epäoikeudenmukaisuuksia ja kastijärjestelmää vastaan väkivallattomasti. Hänen tunnetuimpia ajatuksiaan on ”yksi "jati" [kasti], yksi uskonto, yksi Jumala ihmisille”.
Nārāyana Gurun oppilaita ovat muun muassa Bodhananda Swamikal ja Nataraja Guru.
Teoksia.
Malajalamin kielellä
Sanskritin kielellä
Tamilin kielellä
Wang Yangming

Wang Yangming (, pinyin "Wáng Yángmíng") (1472–1529 Yuyao, Zhejiang) oli kiinalainen Ming-dynastian aikana toiminut uuskungfutselainen filosofi, virkamies, sotapäällikkö ja kalligrafi. Häntä pidetään merkittävimpänä uuskungfutselaisena Zhu Xin jälkeen.
Wang oli johtava hahmo uuskungfutselaisessa ”mielen koulukunnassa”, jonka perusti Lu Jiuyuan. Koulukunta pyrki yhdistämään tiedon ja toiminnan. Kilpaileva koulukunta ”prinsiipin koulukunta” käsitti tiedon eräänlaiseksi esivalmisteluksi, joka pystyi saavutettuna ohjaamaan toimintaa.
Triumph Thruxton

Triumph Thruxton on Triumphin valmistama moottoripyörämalli, jossa on 2-sylinterinen ilmajäähdytetty nelitahtimoottori. Thruxtonissa on sama moottori kuin Bonneville-mallissa, mutta erilaisilla nokka-akseleilla, joilla saadaan kaksi hevosvoimaa enemmän.
Teknisiä tietoja.
Tiedot ovat vuoden 2009 mallista.
Stephen Gill

Stephen Gill (s. 1950) on Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin ensimmäinen ajankohtaisen yhteiskuntatutkimuksen professori. 2009 nimitetty Gill on tunnettu etenkin globaalin poliittisen talouden tutkijana. Stephen Gill hoitaa valtio-opin professuuria Yorkin yliopistossa Kanadassa. Hänen tutkimusalaansa ovat kansainväliset suhteet ja poliittinen talous.
Gillin virkakausi Helsingissä käsittää ajanjakson 1.8.2009 - 31.7.2010. Viran on mahdollistanut 2,92 miljoonan euron rahoitus, jonka yliopisto sai Jane ja Aatos Erkon säätiöltä 2008.
Suomen Madridin-instituutti

Suomen Madridin-instituutti on yksi 16:sta ulkomailla toimivasta kulttuuri- ja tiedeinstituutista. Instituuttia ylläpitää Madridissa Iberialais-amerikkalainen säätiö. Rahoituksensa instituutti saa suurimmaksi osaksi opetusministeriöltä. 
Instituutti perustettiin vuonna 1996 yhteistyössä Madridin Complutense-yliopiston kanssa. Instituutin virallinen toimipiste on Complutense-yliopiston filologisen tiedekunnan tiloissa. Pääasialliset tilat, toimisto ja näyttelytilat sijaitsevat Madridin keskusta-alueella Barrio de las Letrasin kaupunginosassa. 
Instituuttia on johtanut Tiina Jortikka-Laitinen lokakuusta 2024. Häntä edelsi tehtävässä Pauliina Ståhlberg.
Toiminta-alue.
Instituutin toiminta-alue kattaa periaatteessa koko espanjan- ja portugalinkielisen (lusohispaanisen) maailman: Pyreneiden niemimaan, Latinalaisen Amerikan sekä Afrikan ja Aasian espanjan- ja portugalinkieliset maat ja historialliset vaikutusalueet. Koska instituutilla on poikkeuksellisen laaja toiminta-alue, yhteyksien ja toimintamahdollisuuksien kehittämiseksi on perustettu asiamiesverkosto. Tällä hetkellä instituutilla on edustaja Portugalissa.
Kulttuurikeskus.
Suomen Madridin-instituutin tavoitteena on tehdä tunnetuksi suomalaista kulttuuria espanjan- ja portugalinkielisissä maissa, lähinnä Pyreneiden niemimaalla ja Latinalaisessa Amerikassa, sekä edistää kulttuuri-, tiede- ja talouskontakteja. Instituutti toimii espanjalaisten suomen kielen opiskelijoiden ja Espanjassa asuvien suomalaisten kohtauspaikkana. Omissa tiloissaan instituutti järjestää muun muassa taidenäyttelyitä, luentoja ja konsertteja. Yhteistyössä erilaisten sekä yksityisten että julkisten organisaatioiden kanssa instituutti toteuttaa muun muassa tanssi- ja teatteriesityksiä sekä elokuvaviikkoja. Merkittäviä ovat myös instituutin järjestämät, sekä suomalaiseen että lusohispaaniseen kulttuuriin liittyvät ajankohtaisia teemoja käsittelevät luennot, seminaarit ja kongressit. Instituutti harjoittaa myös julkaisutoimintaa. Instituutin tieteellinen julkaisusarja on nimeltään Acta Iberoamericana Fennica.
Tietolähde.
Instituutti pyrkii jakamaan tietoa Suomeen liittyvistä asioista mahdollisimman monipuolisesti. Lisäksi sen tavoitteena on edistää kohdealueiden tutkijoiden vuorovaikutusta ja opiskelijoiden toimintamahdollisuuksia. Tiedonvälitys opiskelumahdollisuuksista Suomessa ja suomen kielen opiskelusta Espanjassa, Portugalissa sekä Suomessa kuuluvat myös osana instituutin tehtäväkenttään. Madridin Complutense-yliopiston filologisen tiedekunnan tiloissa oleva toimisto toimii pääasiassa neuvonta- ja tietopalvelupisteenä. Tila on myös tutkijoiden käytettävissä.
Näyttelysali.
Instituutin näyttelysali on monitoimitila, jossa järjestetään muun muassa taidenäyttelyitä, konsertteja ja kirjaesittelyitä. Mahdollisuuksien mukaan näyttelytilaa voidaan tarjota myös instituutin ulkopuolisille sidosryhmille instituutin toiminta-ajatuksen mukaisiin tilaisuuksiin.