Glitter (kimalle)

Glitter muodostuu pienistä, heijastavista hiukkasista, joiden muodot ja värit vaihtelevat. Glitteriä vastaavia, kooltaan hieman suurempia tuotteita ovat konfetit ja paljetit. Yleensä glitter on muovista ja alumiinista tehtyä, valoa heijastavaa hilettä, joka on joko irtonaista tai alustastaan helposti irtoavaa.
Englanninkielinen sana "glitter" tulee keski-englanninkielisestä sanasta "gliteren," joka taas pohjautuu mahdollisesti muinaisnorjalaiseen sanaan "glitra." 
Historia.
Esihistoriallisista ajoista lähtien glitteriä on valmistettu monista erilaisista materiaaleista, esimerkiksi kivistä (malakiitti ja kiille ), hyönteisistä ja lasista . Fortune-lehden mukaan ihmisten viehtymys valoa heijastaviin esineisiin on geneettistä, sillä juomavettä löydettiin heijastusten avulla. Killekivestä tehtyjä hiukkasia käytettiin jo 30 000 vuotta sitten luolamaalausten koristelussa. Esihistoriallisten ihmisten uskotaan käyttäneen myös kosmetiikkaa , jota valmistettiin jauhemaisesta hematiitista, kimaltelevasta mineraalista. 
8000 vuotta sitten Amerikan mantereilla ihmiset käyttivät jauhettua galenaa, (eräs lyijyn muoto) valmistaakseen kimaltelevaa harmaavalkoista maalia, jolla maalattiin koriste-esineitä. Galenaa kerättiin ja avolouhittiin Ylä-Mississipin laakson alueella, jossa Cahokia-alkuperäiskansa käytti sitä alueellisen kaupankäynnin välineenä, sekä raaka-aineena että helmiksi tai muiksi esineiksi muotoiltuna. 
Muinaiset egyptiläiset tuottivat 40 000 eKr. - 200 eKr. kimaltelevia aineita murskatuista kovakuoriaisista sekä hienoksi jauhettuja vihreitä malakiittikiteitä. Tutkijoiden mukaan maya-temppelit maalattiin toisinaan kiillepölystä tehdyllä punaisella, vihreällä ja harmaalla kimallemaalilla. 
Ennen nykyaikaisia glitterkankaita kimallusta saatiin ompelemalla tai kutomalla paljetteja kankaaseen. 
Nykyistä muoviglitteriä alkoi valmistaa ensimmäisenä amerikkalainen Henry Ruschmann, joka leikkasi mylar-muovilevyä glitteriksi vuonna 1934. Toisen maailmansodan aikana lasista valmistetun glitterin saatavuus heikkeni, ja Ruschmann alkoi valmistaa korvaavaa tuotetta ylijäämämuovista, joka jauhettiin glitteriksi. Hänen Bernardsvilleen New Jerseyhin perustamansa yritys Meadowbrook Inventions valmistaa yhä glitteriä. Ruschmann haki patenttia keksinnölleen vuosikymmeniä myöhemmin.
Nykyään glitter-lajikkeita lasketaan olevan yli 20 000. Niitä valmistetaan eri värisinä, kokoisina ja myös eri materiaaleista. Tutkijat ovat toivoneet muoviglitterin kieltämistä.
Vuonna 2010 alettiin kehittää biohajoavaa glitteriä. Vuonna 2019 sitä oli tarjolla noin 20 sävyssä, kun taas muovisia glittereitä sai minkä tahansa värisenä.
Vuonna 2017 National Geographic kertoi, että 19 brittipäiväkotia oli lakannut käyttämästä glitteriä askartelussa.
Lokakuussa 2020 brittiläiset vähittäiskauppaketjut Morrisons, Waitrose ja John Lewis kertoivat, etteivät ne aio käyttää glitteriä omien tuotemerkkiensä jouluvalikoimassa, esimerkiksi joulukorteissa, lahjapakkauksissa ja kransseissa.
Valmistus.
Nykyään glitter-lajikkeita lasketaan olevan yli 20 000, niitä valmistetaan eri värisinä, kokoisina ja myös eri materiaaleista. Glitterien sivujen koko vaihtelee 0,05 millistä 6,35 milliin. 
Muoviglitterit.
Yleensä glitter valmistetaan muovista. Muoviglitteriä valmistetaan monikerroksisista levyistä, jotka on tehty muovista, väriaineista ja jostain heijastavasta materiaalista, kuten alumiinista, titaanidioksidista, rautaoksidista ja vismuttioksikloridista . Levyistä leikataan pieniä partikkeleja, jotka voivat olla muodoltaan esimerkiksi neliöitä, kolmioita, suorakulmioita ja kuusikulmioita.
Muovittomat glitterit.
Muovitonta glitteriä voidaan valmistaa esimerkiksi synteettisestä kiilteestä tai eukalyptuspuun selluloosasta. Biohajoavia glittereita myyvät esimerkiksi Asos, Glitternisti ja Lush. Ekoglitter hajoaa luonnossa vain 90-prosenttisesti, sillä siihen lisätään kiilto alumiinipinnoitteella. Alumiinia esiintyy myös luonnollisena maaperässä. 
Arabikumista valmistettua glitteriä voi myös syödä. 
Käyttötapoja.
Kosmetiikka.
Kosmetiikassa glitteriä käytetään esimerkiksi kasvoissa ja kynsissä. Sitä on lähes kaikessa meikissä huulipunista aurinkopuutereihin ja suihkugeeleihin. Brittiläisen Mintelin tutkimuksen mukaan 4,1% vuonna 2018 julkaistusta kosmetiikasta sisälsi kimallusta. Glitteriä käytetään erilaisissa alakulttuureissa. Glam-rokkarit, kuten David Bowie, Gary Glitter ja Iggy Pop, hämärsivät glitterin avulla sukupuolten rajoja ja kynsitaiteilijat ja meikkitaiteilijat venyttävät glitterin avulla kauneusstandardeja. Kimalle liitetään yleensä yöelämään eikä työelämään. 
Kosmetiikassa glitter on kooltaan noin 0,15 millimetrin kokoisia palasia.
Koristelu.
Lisäksi sitä käytetään yleisesti esineissä, asusteissa ja tekstiilituotteissa. Koristehilettä käytetään myös onnittelu- ja joulukorteissa, kukissa, askartelutarvikkeissa, maaleissa ja musteissa. Glitter-pinnoitteita tai pintakäsittelyjä käytetään usein uistimissa kiinnittämään saaliskalojen huomio. 
Muita käyttötapoja.
Glitteriä on käytetty mielenosoituksissa, joissa aktivistit ovat heittäneet ihmisten päälle kimallusta. Glitter-pommitusta on käytetty esimerksi vastustamaan samaa sukupuolta olevien avioliittoja. 
Glitteriä voidaan hyödyntää myös rikosten tutkinnassa. Pienet, kirkkaanväriset hiukkaset tarttuvat usein vaatteisiin, ihoon ja huonekaluihin, ja niitä voi olla vaikea poistaa. Glitterhiukkaset siirtyvät helposti ilman kautta tai kosketuksella ruumiiseen tai uhrin vaatteisiin epäillyn sitä huomaamatta. Koska glittertuotteita on olemassa kymmeniä tuhansia, rikospaikalta löydetyt glitterhiukkasten avulla voidaan joskus todistaa, onko epäilty ollut rikospaikalla.
Ympäristövaikutus.
Koska glitter on kooltaan niin pientä, sitä kierrätetään harvoin muovien mukana. Massey-yliopiston ympäristöantropologi Trisia Farrelly on vaatinut polyeteenitereftalaatista (PETE) ja alumiinista valmistettujen glittereiden kieltämistä, koska se on mikromuovia, kemikaalia, joka häiritsee eliöiden hormonitoimintaa. Muoviglitterin biologisen hajoamisen on arvioitu kestävän tuhansia vuosia. Kun muovista glitteriä päätyy vesistöihin kalat ja muut merenelävät sekoittavat sen planktoniin. Glitter tuhoaa niiden maksan ja vaikuttaa niiden käyttäytymiseen. Kalojen kautta mikromuovi päätyy myös ihmisten lautasille. Plymouthin yliopiston professori Richard Thompson havaitsi vuonna 2012, että joka kolmas Isossa-Britanniassa pyydystetty kala oli syönyt mikromuovia. Pieniä muovinpaloja voi päätyä myös lintujen ruuansulatukseen.
Esimerkiksi kymmenet brittiläiset musiikkifestivaalit ovat luvanneet kieltää kertakäyttöiset muovit, mukaan lukien muoviglitterit, vuoteen 2021 mennessä.
Lokakuussa 2020 The Guardian kertoi tutkimuksesta, jonka mukaan myös biohajoavaksi luokiteltu glitter on ympäristölle haitallista.
EU-lainsäädäntö.
Tiistaina 17. lokakuuta 2023 astui voimaan Euroopan unionin niin sanottu "glitter- ja mikromuovikielto" eli "asetus (EU) 2023/2055) synteettisten polymeerimikrohiukkasten (mikromuovien) rajoituksen lisäämisestä REACH-asetuksen liitteeseen XVII". Asetus on osa EU:n vuonna 2018 hyväksymää Euroopan laajuista muovistrategiaa. Se tulee voimaan asteittain tuoteryhmä kerrallaan ja koskee glitterin osalta muun muassa irtokimalteita sekä kosmetiikassa käytettäviä mikrohelmiä. Osan näistä myynti tullaan kieltämään EU:n alueella ja osaa koskien valmistajilta tullaan vaatimaan "Tämä tuote sisältää mikromuoveja"-mainintaa pakkauksessa. EU:n tarkoitus ei kuitenkaan ole kieltää kaikkea glitteriä, vaan biohajoavasta luonnonmateriaalista valmistettujen glittertuotteiden myynti tulee olemaan sallittua myös kiellon jälkeen. Myyntikielto koskee myös ainoastaan 17. lokakuuta 2023 jälkeen unionin alueelle tuotuja tuotteita.