tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Deadwing

Deadwing on englantilaisen progressiivista rockia soittavan Porcupine Treen kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin aluksi Euroopassa 28. maaliskuuta ja Yhdysvalloissa 26. huhtikuuta 2005. Albumista tuli nopeasti yhtyeen myydyimpiä. Levy perustuu Steven Wilsonin ja Mike Bennionin elokuvakäsikirjoitukseen, joka on perimmiltään aavetarina. Jotkut pitävät albumia konseptialbumina, vaikkei se aivan suoraa tarinaa kerrokaan.
Wilson on kirjoittanut kaikki levyn kappaleet lukuun ottamatta kappaleita "Halo" ja "Glass Arm Shattering" (Wilson/Barbieri/Edwin/Harrison) ja "The Start of Something Beautiful" (Wilson/Harrison). Albumilla vierailee jäseniä muista yhtyeistä. King Crimsonin Adrian Belew soittaa soolot kappaleissa Deadwing ja Halo, ja Opethin Mikael Åkerfeldt laulaa taustalauluja kappaleissa Deadwing, Lazarus ja Arriving Somewhere But Not Here ja soittaa viimeksi mainitun kappaleen toisen soolon.
Kappaleet.
Euroopan versio
Yhdysvaltojen version bonuskappale
Yhdysvaltojen versiossa kappaleen 9 jälkeen tulee viisi minuuttia hiljaisuutta ennen bonus-raitaa "Shesmovedon", joka on uudelleenäänitetty versio Lightbulb Sunin alkuperäisestä. Täten yhdysvaltojen version yhteispituus on 69:34.
DVD-Audio.
"Deadwing" julkaistiin myös DVD-audiona 10. toukokuuta 2005 DTS Entertainmentin myötä. Albumi sisältää 5.1-miksauksen yhdysvaltalaisesta versiosta sekä kolme lisäkappaletta "Revenant", "Mother &amp; Child Divided" ja "Half Light". Myös "Shesmovedonin" uudelleenäänitys on mukana vaikkei sitä kappalelistassa luekaan.
LP.
"Deadwing" on saatavilla myös tuplavinyylinä lisäkappaleilla "So Called Friend" ja "Half Light".
Julkaisemattomat kappaleet.
Yhtye on sanonut haastatteluissa, että Deadwing-levyä varten nauhoitettiin 15 kappaletta, joista 9 pääsi varsinaiselle levylle. Neljä näistä julkaisemattomista löytyy jo erikoispainoksista. Steven Wilson soitti Blackfieldin keikalla kappaleen nimeltä "Christenings", joka oli alun perin Deadwingin kappale, josta tuli kuitenkin Blackfieldin virallinen kappale levyllä Blackfield II. Viidestoista julkaisematon kappale on vielä tuntematon.
Konsepti.
Albumin koko tarinaa ei ole ikinä julkaistu, johtuen luultavasti Wilsonin halusta luoda tarinasta elokuva. 1. syyskuuta 2006 hän ilmoitti blogissaan Mike Bennionin julkaisseen tarinan kymmenen ensimmäistä sivua. Se on luettavissa Bennionin blogissa sekä Deadwingin minisivustolla. Käsikirjoitus on tähän asti paljastanut muutamia yhteyksiä albumin sanoituksiin, esimerkiksi Mellotron Scratchin sanoihin "A tiny flame inside my hand" ja albumin kansilehtiön kuvitukseen, etenkin Haloa käsittelevään kansilehtiön sivuun.
António Variações

António Joaquim Rodrigues Ribeiro eli António Variações (3. joulukuuta 1944 – 13. kesäkuuta 1984) oli portugalilainen laulaja-lauluntekijä. Hän oli lyhyeksi jääneestä urastaan huolimatta maansa tärkeimpiä Neilikkavallankumouksen jälkeisiä populaarimusiikin esittäjiä.
Variações julkaisi elinaikanaan singlet "Povo Que Lavas No Rio/Estou Além" (1982) ja "É P'ra Amanhã.../Quando Fala Um Português..." (1983) sekä albumit "Anjo da Guarda" (1983) ja "Dar &amp; Receber" (1984). Tuotantoa on julkaistu myös postuumisti.
Variações kuoli 39-vuotiaana AIDS:in aiheuttamiin keuhkokomplikaatioihin.
Espanjalainen ratsu

Espanjalainen ratsu on siirrettävä puolustuseste sodankäynnissä. Sen keskiaikainen versio muodostui puukehikosta tai pelkästä tukista, johon oli kiinnitetty rautaisia tai puisia piikkejä tai oikeita keihäitä. Estettä käytettiin pääasiallisesti ratsuväen torjumiseen. Sen englannin- ja ranskankielinen nimi on "cheval de frise", joka tarkoittaa sananmukaisesti friisiläishevosta. Friisit, joilla oli erinomainen ratsuväki, käyttivät paljon tällaisia esteitä puolustukseen. Nykyään esteessä käytetään piikkilankaa.
Suomesta espanjalaisten ratsujen käytöstä on tietoja sisällissodasta ainakin Tampereen taisteluista: ”Valloitus sujui vaikeasti, sillä keskikaupungin kadut oli suljettu maasta ja kivistä sekä paperimassapaaleista tehdyin barrikadein, joita vielä paikoin espanjalaiset ratsut vahvistivat.”
Estetyyppiä käytettiin edelleen talvi- ja jatkosodassa.
Earl Thomson

Earl ”Tommy” Thomson (15. helmikuuta 1895 Birch Hills, Saskatchewan – 19. huhtikuuta 1971) oli kanadalainen aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Earl Thomson voitti 110 metrin aitojen olympiakultaa Antwerpenissa 1920 ME-ajalla 14,8. Hän alitti ensimmäisenä 120 jaardin aidoissa 15 sekunnin rajan vuonna 1916. Hän menetti ennätyksen langolleen Robert Simpsonille samana vuonna, mutta otti sen takaisin juostessaan ajan 14,4 Philadelphiassa 1920.
Thomson piti hallussaan 110 metrin aitajuoksun maailmanennätystä vuoteen 1928, kunnes George Weightman-Smith rikkoi sen ja 120 jaardin maailmanennätystä vuoteen 1930 saakka. Ennätyksen rikkoi lopulta Percy Beard.
190 senttimetriä pitkästä Thomsonista tuli lähes kuuro ensimmäisessä maailmansodassa. Hän toimi aktiiviuransa jälkeen Yhdysvaltain laivaston yleisurheiluvalmentajana yli 30 vuoden ajan.
Kalevi Tauru

Kalevi Tauru (14. elokuuta 1930 Antrea – 27. heinäkuuta 2003 Hämeenlinna) oli suomalainen iskelmälaulaja.
Tauru voitti iskelmäkuninkuuden 1952, 1953 ja 1954. Hän oli kotoisin Antrean Taurun kylästä. Sokerijuurikaspellolla 1952 Erkki Junkkarisen serkku oli kuunnellut Kalevin lauluääntä ja todennut: "Jos minulla olisi tuollainen ääni, en täällä pellolla savessa rypisi! Tee niinkuin Erkki ja mene iskelmälaulukilpailuihin."
Maaliskuussa 1964 Tauru tuomittiin Riihimäen kihlakunnanoikeuden talvikäräjillä törkeän pahoinpitelyn yrityksestä sekä vahingonteosta 3 vuodeksi kuritushuoneeseen ammuttuaan autolla ohi ajanutta naapuriaan hirvikiväärillä.
David D’Or

 
David D'Or (, s. 1966 Holon, Israel) on israelilainen laulaja, joka sijoittui vuoden 2004 Eurovision laulukilpailujen semifinaalissa 57 pisteellä sijalle 11. Edustuskappaleen nimi oli "Le'Ha'Amin" ("Usko") mutta hän ei selviytynyt finaaliin asti.
D'Or on saanut kahdeksan kulta- ja platinalevyä.
Pan-Amerikan kisat

Pan-Amerikan kisat ovat neljän vuoden välein järjestettävät urheilukilpailut, joihin voivat osallistua kaikki Amerikan mantereen maat.
Historia.
Idea koko Amerikan mantereen kattavista urheilukilpailuista kasvoi 1920-luvulla järjestetyistä Keski-Amerikan kisoista. Vuonna 1932 perustettiin Pan-Amerikan urheiluorganisaatio ("Pan American Sports Organisation") ja tehtiin ensimmäinen aloite kilpailujen järjestämiseksi. Ensimmäisen kerran kilpailut oli tarkoitus järjestää Buenos Airesissa vuonna 1943, mutta toisen maailmansodan takia kilpailut siirrettiin vuoteen 1951. Tästä lähtien kilpailut on järjestetty joka neljäs vuosi ja viimeisimmissä kilpailuissa oli yli 5 000 urheilijaa 42 eri maasta. 
Pan-Amerikan kisat ovat menettäneet merkitystään erityisesti Yhdysvalloissa. Esimerkiksi vuoden 1999 kisoihin Winnipegissä osallistui lähinnä kansallisen tason yhdysvaltalaisurheilijoita, eivätkä kisat saaneet juurikaan huomiota mediassa. Yksikään yhdysvaltalainen televisiokanava ei näyttänyt kisoja, mutta urheilukanava ESPN näytti tapahtumasta tunnin koosteen. Kanadan mediassa kisat sen sijaan saivat runsaasti näkyvyyttä. CBC näytti kilpailuista päivittäisen kahden tunnin lähetyksen. 
Latinalaisessa Amerikassa Pan-Amerikan kisojen suosio sen sijaan on suurta. Vuoden 2007 kisat järjestettiin Rio de Janeirossa Brasiliassa, ja kisoja varten järjestelykomitea restauroi merkittäviä suorituspaikkoja, kuten Estádio do Maracanãn, ja rakensi uuden kisakylän. Kisojen toivottiin parantavan kaupungin infrastruktuuria ja muodostavan pohjan mahdolliselle anomukselle vuoden 2014 jalkapallon MM-kilpailuista.
Myös talvikisoja on yritetty järjestää, mutta ne eivät ole saavuttaneet kovin suurta suosiota. Vuodelle 1989 suunnitellut kisat piti siirtää vuotta myöhäisemmäksi huonojen sääolosuhteiden takia ja sittenkin vain alppilajit voitiin viedä läpi. Vuoden 1993 talvikisat peruttiin kokonaan, eikä talvikisoja ole järjestetty sen jälkeen.
Pius Ncube

Pius Alick Mvundla Ncube (s. 1946) on zimbabwelainen ihmisoikeusaktivisti ja entinen Bulawayon arkkipiispa. Hän on maansa ndebelevähemmistön jäsen ja tunnettu Robert Mugaben hallinnon kritisoija. Human Rights First myönsi hänelle ihmisoikeuspalkintonsa 23. lokakuuta 2003. 
Ncube on Zimbabwessa kiistelty henkilö. Mm. ministeri Nathan Shamuyarira ja presidentti Robert Mugabe ovat lausunnoissaan ilmoittaneet vastustavansa hänen toimiaan. Ncubea vastaan nostettiin 16. heinäkuuta 2007 oikeusjuttu, jossa häntä syytetään aviorikoksesta; hänellä on väitetty olleen avioliiton ulkopuolinen suhde naimisissa olevaan Rosemary Sibandaan. Sekä Ncube että hänen lakimiehensä ovat puolestaan väittäneet syytösten olevan poliittisesti motivoituneita. Ncube erosi arkkipiispan tehtävästään saman vuoden syyskuussa. Sibanda kuoli keuhkokuumeeseen toukokuussa 2008.
Ncube ilmoitti 1. heinäkuuta 2007, että hän hyväksyisi Britannian suorittaman miehityksen Zimbabwessa hallituksen kaatamiseksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Robert Burnsin kansainvälinen humanitaarinen palkinto.
Ncube syntyi Gwandassa yhdeksi vanhempiensa neljästä lapsesta. Perhe muutti vuonna 1952 Bulawayoon, jossa Ncube sai pappisvihkimyksensä vuonna 1973. Hän työskenteli sodan aikana silloisen Rhodesian maaseudulla. Mugaben noustessa valtaan 1980 Ncube oli katolisena pappina Matabelemaassa. Hänet nimitettiin vuonna 1998 Bulawayon ensimmäiseksi mustaksi arkkipiispaksi. Myös Hararen arkkipiispa Robert Christopher Ndlovu on julkisuudessa kritisoinut Mugabea.
Hammaskiille

Hammaskiille eli adamantiini () on hampaiden pinnalla oleva erittäin kova, vaalea, läpikuultava, lähes kokonaan mineraaleista (n. 96 %) muodostunut kudos. Hammaskiille on elimistön kovin kudos, ja se suojaa hampaita kulutukselta. Hammaskiillettä hoidetaan pesemällä hampaita ja käyttämällä hammaslankaa.
Vuosina 2017 ja 2018 on kehitetty materiaaleja, jotka pystyvät uudelleengeneroimaan hammaskiillettä.
Macrauchenia

Macrauchenia (nimi merkitsee ”isoa niskaa”) oli suuri Etelä-Amerikassa elänyt nisäkäs, joka ilmestyi myöhäisellä mioseenikaudella (noin 10 miljoonaa vuotta sitten) ja katosi myöhäisellä pleistoseenikaudella (noin 20 000 vuotta sitten). Tällä kasvinsyöjällä oli jopa 44 hammasta kasvien pureskeluun.
Fthiotis

Fthiotis (; ) eli Fthiotiin alueyksikkö (Περιφερειακή Ενότητα Φθιώτιδας, "Perifereiakí Enótita Fthiótidas") on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Keski-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Lamía. Alueyksikön pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Fthiotis sijaitsee keskisessä Manner-Kreikassa. Fthiotiin eteläpuolella rajanaapureina ovat Boiotia ja Fokis. Lounaassa sijaitsee Aitolia-Akarnania, lännessä Evrytanía, pohjoisessa Kardítsa ja Lárisa. Koilliseen Fthiotiista sijaitsee Magnesia. Alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä ja se korvasi tuolloin lakkautetun Fthiotiin prefektuurin (Νομός Φθιώτιδας, "Nomós Fthiótidas").
Kunnat.
Alueyksikkö jakaantuu seitsemään kuntaan seuraavasti:
Historia.
Antiikki.
Fthiotis on Kreikan historiallisia maakuntia ja peräisin antiikin ajalta. Antiikin aikana se käsitti Farsaloksen kaupunkivaltion ympäristön, ja se oli yksi antiikin Thessalian neljästä tetrarkioiksi kutsutusta pääalueesta. Laajemmassa merkityksessä Fthiotis käsitti myös Akhaia Fthiotiin alueen. Kreikkalaisessa perinteessä Fthiotis oli aluetta, jossa sijaitsi alkuperäinen Hellas, joka antoi myöhemmin nimensä koko Kreikalle.
IFUTURELIST

iFUTURELIST (äännetään ""I, futurist", suom. "minä, futuristi"") on japanilaisen muusikko/säveltäjän Akira Yamaokan ensimmäinen albumi. Yamaoka on parhaiten tunnettu muun muassa Konamin pelien musiikeista ja ääniefekteistä, esimerkiksi Silent Hill ja Bemani. Albumin sävy on tietynlaista elektronista musiikkia, muistuttaen Bemani-pelisarjan musiikkia, vaikka mukana onkin muutama samankaltainen laulu kuin Silent Hill:ssa. Albumi sisältää myös remix-versiot hänen töistään "beatmania IIDX" -pelissä.
Aiheesta muualla.
MusicBrainz
Ilja Kašafutdinov

Ilja Kašafutdinov (1936–2006, ) oli venäläinen kirjailija. Suomeksi häneltä on julkaistu "Punainen susi" vuonna 1984 WSOY:n Neuvostokirjallisuutta-sarjassa.
Saksinuolikko

Saksinuolikko ("Ptereleotris evides") on nuolikoiden alaheimon kuuluva tokkokalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Saksinuolikko kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sen vartalo on edestä vaaleansininen, takaa ruskea. Leveät evät vatsa- ja selkäpuolella ovat myös ruskeat.
Alkuperä.
Saksinuolikko elää luonnossa koko Indopasifisella merialueella. Se pysyttelee varsin matalissa vesissä: tyypillisesti noin puolentoista metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen.
Saksinuolikko on vilkas ja enemmän esillä kuin muut nuolikot. Se voi olla aggressiivinen lajitovereita tai muita suunnilleen saman muotoisia kaloja kohtaan. 
Ravinto.
Saksinuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta.
Trianon (Frankfurt am Main)

Trianon on pilvenpiirtäjä Frankfurt am Mainin kaupungissa, Saksassa. Se on rakennettu vuosina 1989–1993. Sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehtitoimistot Albert Speer &amp; Partner, Hentrich, Petschnigg &amp; Partner ja Novotny Mähner Assoziierte. Rakennuksen tieltä purettiin vuonna 1964 valmistunut 12-kerroksinen BfG Bankin rakennus. Trianon yltää 186 metrin korkeuteen ja siinä on 45 maanpäällistä sekä neljä maanalaista kerrosta.
Jaroslav Bába

Jaroslav Bába (s. 2. syyskuuta 1984 Karviná, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Bába kilpaili 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hän sijoittui korkeudessa kymmenenneksi tuloksella 205. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Kingstonin nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi tuloksella 218. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän oli yhdeksäs hypättyään 225. Hän voitti alle 20-vuotiaiden EM-kultaa Tampereella tuloksella 228. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui yhdenneksitoista Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Bába voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-pronssia tuloksella 225. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiapronssia tuloksella 234. Kauden lopussa hän oli seitsemäs.
Bába oli 2005 neljäs sisäratojen EM-kisoissa ja viides Helsingin MM-kisoissa. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Erfurtissa tuloksella 229. Kauden lopussa hän sijoittui seitsemänneksi. Ulkoratakaudella 2006 Bába ei kilpaillut. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli kahdeksas. Seuraavana vuonna hän sijoittui yhdeksänneksi Valencian halli-MM-kisoissa ja kuudenneksi Pekingin olympialaisissa. Bába karsiutui loppukilpailusta Torinon EM-hallikisoissa 2009. Myöhemmin samana vuonna hän oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa, viides Berliinin MM-kisoissa ja toinen . Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän sijoittui viidenneksi. Pariisin EM-hallikilpailuissa 2011 hän sijoittui toiseksi tuloksella 234 cm. Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa hän oli kolmas ja Daegun MM-kilpailuissa neljäs. Vuonna 2012 hän sijoittui kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa, mutta karsiutui loppukilpailusta Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa ja Lontoon olympialaisissa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui kolmanneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa. Vuonna 2014 hän oli kolmas Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa ja neljäs Zürichin EM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi Prahan EM-hallikilpailuissa ja seitsemänneksi Pekingin MM-kilpailuissa. Vuonna 2016 hän oli seitsemäs Amsterdamin EM-kilpailuissa ja neljästoista Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän on lisäksi voittanut kotimaansa mestaruuksia.
Lähde: Tilastopaja
Keravan lukio

Keravan lukio on toisen asteen oppilaitos, jonka ainoa toimipiste on Nikkarin toimitila. Keravan lukio ja Nikkarin lukio yhdistettiin 1. elokuuta 2005 ja oppilaitoksen nimeksi otettiin Keravan lukio. Vanhassa Keravan lukion rakennuksessa jatkoi Sompion koulu. Lukiossa opiskelee lähes 600 opiskelijaa. Lukion rehtorina toimii Pertti Tuomi.
Historia.
Keravan yhteiskoulun historia alkaa vuodesta 1921, jolloin Keravan yhteiskoulu aloitti toimintansa. Se oli Keski-Uudenmaan ensimmäinen oppikoulu. Keravan yhteiskouluun saatiin lukioaste vuonna 1933 ja oppilasmäärä ylitti 200 oppilaan rajan seuraavana vuonna. Oma koulutalo otettiin käyttöön vuonna 1949. Vuonna 1972 yhteiskoulu saavutti 900 oppilaan määrän. Vuonna 1974 Keravan yhteiskoulun tiloissa aloitti iltalukio, Keski-Uudenmaan aikuislukio. Vuonna 1976 yhteiskoulussa siiryttiin peruskoulujärjestelmään ja se jakoi yhteiskoulun yläasteen opetusta antavaksi Sompion kouluksi ja lukiotason opetusta opettavaksi Keravan lukioksi. Samassa rakennuksessa toimi kolme eri koulua: Keravan lukio, Sompion koulu ja Keski-Uudenmaan aikuislukio.
Keravalle perustettiin vuonna 1967 toinen yhteiskoulu, joka oli Keravan kauppalan omistama yksityiskoulu. Vuonna 1973 otettiin käyttöön nykyisin käytössä oleva Nikkarin toimitila. Vuonna 1976 siirryttiin peruskoulujärjestelmään ja Keravan uusi yhteiskoulu jakaantui kahdeksi omaksi kouluksi: Kalevan yläasteeksi ja Nikkarin lukioksi. Vuonna 1993 Kalevan koulu muutti nimensä Nikkarin kouluksi. Vuonna 2005 Keravan lukio ja Nikkarin lukio yhdistyivät yhdeksi lukioksi. Peruskorjattu Nikkarin koulun aiempi rakennus valmistui syksyllä 2009. Rakennukseen muuttivat Keravan lukio ja Keski-Uudenmaan aikuislukio.
Keravan lukio ja aikuislukio.
Elokuussa 2011 Keravan lukio ja Keski-Uudenmaan aikuislukio yhdistettiin. Uuden oppilaitoksen nimeksi tuli Keravan lukio ja aikuislukio. Sen sijaitsee Keravan keskustassa, rautatieaseman lähistöllä osoiteessa Keskikatu 5, Kerava. Oppilaitoksessa toimi aikoinaan päivälukio, aikuislukio ja aikuisten perusopetusyksikkö, jossa tarjottiin seuraavia opintoja: kymppiluokka, aikuisten perusopetus ja maahanmuuttajien perusopetus sekä kotoutumiskoulutus. Aikuisten perusopetus sekä kymppiluokka ovat siirtyneet osaksi Keski-Uudenmaan ammattioppilaitosta ja aikuisten lukiokoulutus on päättymässä. Oppilaitoksen nimeksi vaihdettiin 1. tammikuuta 2021 alkaen Keravan lukio.
Keravan lukion opiskelijoille on tarjolla koulun omia soveltavia kursseja pakollisten ja syventävien valtakunnallisten kurssisisältöjen lisäksi. Lukio-opintoihin voi sisällyttää kursseja myös Keravan ammatillisesta oppilaitoksesta ja aikuislukiosta. Useimpia oppiaineita opiskellaan etäopintoina netin kautta (Moodle-ympäristössä). 
Keväällä 2014 Keravan lukio ja aikuislukio sijoittui Yleisradion kokoamalla Suomen lukioiden ranking-listalla 228. sijalle 442 listatusta lukiosta.
Alumnit.
Tunnetuimpia Keravan lukiosta valmistuneita:
Auringonpistos

Auringonpistos eli "helioosi" on hypertermian lievä muoto ja se johtuu ruumiin liiallisesta päähän kohdistuvasta suorasta lämpösäteilystä. Auringonpistos aiheuttaa hermostollisia oireita, kuten päänsärkyä, huimausta, pahoinvointia ja ärtynyttä oloa. Vaikeissa tapauksissa se voi saada aikaan verenkiertošokin tai tajuttomuustilan.
Auringonpistokseen ei tarvita fyysistä rasitusta. Sitä voidaan ehkäistä käyttämällä ilmavia päähineitä, jotka vähentävät päähän kohdistuvaa lämpökuormaa. Sen sijaan tietyt suojakypärät saattavat lisätä auringonpistoksen todennäköisyyttä. Pienet lapset ovat erityisen herkkiä saamaan auringonpistoksen.
Auringonpistospotilas tulee siirtää viileään, pois auringonvalosta. Lepo auttaa. Lisäksi käsiä ja jalkoja on hyvä pitää kohoasennossa ja otsalle voi laittaa kylmän kääreen tai viedä potilas kylmään suihkuun. Yleistilan heikentyessä on kuitenkin vietävä potilas lääkärin hoitoon.
Helsingborgin raatihuone

Helsingborgin raatihuone () on Helsingborgin kaupungissa, Ruotsin etelärannikolla sijaitseva raatihuone. Se on rakennettu vuosina 1892-1897. Sitä varten järjestettiin arkkitehtikilpailu vuonna 1889, ja voittajaksi selviytyi Tukholmassa opiskellut 26-vuotias Josef Alfred Hellerström.
Helleström suunnitteli rakennuksesta uusgoottilaista tyyliä mukailevan. Siinä on neljä kerrosta, ja sen kellotorni kohoaa 65 metrin korkeuteen. Päätornin lisäksi rakennuksen kulmia koristavat neljä pienempää tornia. Raatihuoneen lasimaalauksista on vastannut Gustaf Cederström. Ne edustavat Helsingborgin historian eri vaiheita.
Sininen talo (Turku)

Sininen talo oli Turun keskustan VII kaupunginosassa Koulukatu 2:ssa sijainnut jugendtyylinen puutalo. Talo oli tyypillinen Turun kaksikerroksinen jugendtalo, jonka alempi kerros oli kiveä ja ylempi kerros puuta. Talon suunnitteli melko tuntemattomaksi jäänyt arkkitehti, kreivi Carl Carlsson Armfelt ja se valmistui vuonna 1902 konsuli Oscar Wikeströmin asuintaloksi. Wikeströmin laivakonttori ja myöhemmin huolintaliike Wikeström &amp; Krogius toimivat rakennuksessa yli sadan vuoden ajan. 1960-luvulla rakennus muutettiin kokonaan toimistorakennukseksi. Turun maakuntamuseon näkemyksen mukaan rakennus kuului rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaiden rakennusten luokkaan.
Talo sai nimensä kauppiassukujen Wikeström ja Krogius mukaan, jotka ensimmäisen maailmansodan koettelemusten vuoksi fuusioivat yhtiönsä. Oy Wikeström &amp; Krogius Ab teki ensimmäisen aloitteen rakennuksen purkamista jo vuonna 1990, mutta vasta vuonna 2002 tehty aloite johti kaavamuutokseen 27. marraskuuta 2006. Purkamista vastustaneet kansalaiset ja ”Puu ja Talo ry” järjestivät 25. marraskuuta 2006 mielenosoituksen talon säilyttämisen puolesta.
Sinisen talon purkaminen alkoi keskiviikkona 16. helmikuuta 2011.
Allende

Allende on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Saale

Saale on Elben 413 kilometriä pitkä sivujoki, joka virtaa Saksassa Baijerin, Thüringenin ja Saksi-Anhaltin osavaltioissa. Se virtaa Jenan ja Hallen kaupunkien läpi. Se yhdistyy Elbeen Magdeburgin eteläpuolella. Saalen alajuoksulla on hedelmällistä maata, jossa viljellään vehnää, ohraa ja sokerijuurikasta.
Mulde

Mulde on Elben 124 kilometriä pitkä sivujoki joka virtaa Saksin ja Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa.
Mulden alkulähteet ovat Erzgebirgen vuoristossa lähellä Tšekin rajaa. Joki syntyy itse asiassa kahdesta haarasta Zwickauer Muldesta ja Freiberger Muldesta, jotka yhdistyvät Colditzissa.
Joki virtaa Colditzista luoteeseen ja matkan varrella siihen on padottu Mulden tekojärvi. Mulde yhdistyy Elbeen Roßlaussa.
Koivuniemi (Helsinki)

Koivuniemi () on kirjailija Zachris Topeliuksen vanhuudenkotina tunnettu huvila Helsingin Östersundomissa, alkujaan Sipoon alueella. Koivuniemen tila lohkaistiin Östersundomin kartanosta Topeliuksen ostettua sen vuonna 1879.
Arkkitehti Wilhelm Linsénin suunnittelema puuhuvila rakennettiin vuosina 1856–1858 asunnoksi Östersundomin kartanossa asuneelle leskelle Antoinette Lindforsille. Zachris Topelius osti Koivuniemen vuonna 1879 kodikseen ja kirjoitti siellä eräitä myöhäistuotantoonsa kuuluvia teoksia. Siellä asuivat jonkin aikaa hänen perheensä luona myös kirjailijat Alexandra Gripenberg ja Alta Dahlgren sekä taidemaalari Anna Wengberg. Topelius kuoli Koivuniemessä vuonna 1898. Koivuniemi myytiin vuonna 1900 kauppaneuvoksetar Ina Borgströmille ja hieman myöhemmin Liliuksen suvulle, jonka omistuksessa se on pysynyt 2000-luvulle saakka.
Nykyään Koivuniemi lasketaan osaksi Östersundomin kartanon alueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Huvilan ympäristöön kuuluvat lisärakennukset ovat myös suojelun alaisia. Koivuniemi ei ole yleisölle avoinna.
Frans Oskar Lilius

Frans Oskar Lilius (15. huhtikuuta 1871 Messukylä – 12. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän toimi nuorsuomalaisena kansanedustajana, senaatin oikeusosaston senaattorina, korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena ja oikeusministerinä kolmessa hallituksessa.
Ura.
Liliuksen vanhemmat olivat varatuomari Frans Emil Lilius, joka kuoli neljä kuukautta ennen hänen syntymäänsä, ja Mathilda Maria Hildén. Lilius valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1890. Hän valmistui Keisarillisesta Aleksanteri-Yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1892 ja maisteriksi vuonna 1894 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1896 ja tohtoriksi vuonna 1903. Hän väitöskirjansa nimi oli "Testamentin muodosta". Lisäksi hän sai varatuomarin arvon vuonna 1899. Lilius suoritti opintoja myös ulkomailla Uppsalassa, Berliinissä, Pariisissa ja Tukholmassa.
Lilius työskenteli senaatin oikeus- ja talousosaston kopistina 1900–1904, oikeusosaston kanslistina 1904–1908 ja protokollasihteerinä 1908–1917 sekä lainvalmistelukunnan jäsenenä 1907–1912. Hänen etenemistään virkauralla estivät poliittiset syyt. Lilius oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1911–1917. Kansanedustajana hän toimi suuren valiokunnan varapuheenjohtajana ja jäsenenä, lakivaliokunnan puheenjohtajana ja jäsenenä sekä tarkastusvaliokunnan jäsenenä. 
Lilius nimitettiin senaatin oikeusosaston senaattoriksi vuonna 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1918 hänet nimitettiin oikeusosaston tilalle perustetun korkeimman oikeuden jäseneksi, ja hän toimi virassa kuolemaansa asti. Korkeimman oikeuden jäsenenä Lilius ei enää toiminut aktiivipoliitikkona, mutta hän toimi ammattiministerin asemassa oikeusministerinä Cajanderin I hallituksessa vuonna 1922, Cajanderin II hallituksessa vuonna 1924 ja Tulenheimon hallituksessa vuonna 1925.
Lilius oli Suomalaisen lakimiesyhdistyksen varapuheenjohtaja 1904–1913 ja puheenjohtaja 1931–1920 sekä yhdistyksen julkaiseman Lakimies-lehden toimitussihteeri 1904–1917 ja päätoimittaja 1918–1920. Hän toimi myös Kansanvalistusseuran johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana sekä Pohjoimaisen Lakimieskongressin johtokunnan jäsenenä. Vuonna 1908 hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian apujäseneksi. Naimattomana kuollut Lilius määräsi testamentissaan suuria rahamääriä sivistystarkoituksiin.
Suuhaara

Suuhaaroja muodostuu jokeen sen laskiessa mereen tai joskus järveen suistona. Suuhaaroja on myös sisämaassa esiintyvissä kuivan maan suistossa, kuten Okavangon suisto, jossa joki ei tavoita merta kuivuudesta johtuvan haihtumisen takia vaan muodostuu sisäinen valuma-alue. Suomessa ainakin Kokemäenjoen suistossa joen suuhaarojen paikallinen nimitys on "juopa". 
Esimerkkejä suuhaaroista.
Kokemäenjoki.
Kokemäenjoen suiston suurimpia suuhaaroja ovat Luotsinmäenjuopa, Raumanjuopa, Huvilajuopa, Lanajuopa, Hevosluodonjuopa, Isojuopa ja Kyläsaarenjuopa Porin edustalla. Kokemäenjoen vanhempia suistovaiheita edustavat muiden muassa Varvourinjuopa ja Kirkkojuopa Porin ja Ulvilan välillä. 
Neva.
Pietarissa Venäjällä Nevan suuhaaroista suurimmat ovat Suuri Neva, Pieni Neva, Suuri Nevka ja Pieni Nevka, ja pienempiin suuhaaroihin kuuluu muiden muassa Fontanka.
Freiberg

Freiberg on kaupunki Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin pinta-ala on 48,05 km². Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 39 825 asukasta. 
Kaupunki on perustettu vuonna 1186. Se oli alkujaan hopeakaivoksen ympärille syntynyt kaivoskaupunki.
Kaupunki on tunnettu teknillisestä yliopistostaan (perustettu 1765) sekä goottilaisesta katedraalistaan.
Liza Minnelli

Liza Minnelli [ˈlaɪzə mɪˈnɛli] (s. 12. maaliskuuta 1946 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näyttelijä-laulaja Judy Garlandin ja elokuvaohjaaja Vincente Minnellin tytär.
Ura.
Minnelli suunnitteli nuorena uraa taitoluistelijana, mutta vuonna 1963 hän sai roolin Off-Broadwayllä esitetystä musikaalista "Best Foot Forward". Hän sai tunnustusta työstään ja pääsi esiintymään muun muassa televisio-ohjelmiin "The Ed Sullivan Show" ja "The Tonight Show".
Minnelli sai vuonna 1965 pääroolin John Kanderin ja Fred Ebbin ensimmäiseen musikaaliin "Flora, the Red Menace". Vaikka musikaalia esitettiin vain 87 kertaa, se toi Minnellille Tony-palkinnon parhaasta naispääösasta musikaalissa. Hän oli pitkään palkinnon nuorin voittaja. Minnelli jatkoi tuon jälkeen noin 40 vuoden ajan yhteistyötä Kanderin ja Ebbin kanssa.
Minnelli lähti "Floran" jälkeen soolokiertueelle. Hän kieltäytyi useista elokuvatarjouksista mutta otti lopulta vastaan pienen roolin elokuvasta "Charlie Bubbles – haihattelija" (1968). Seuraavan vuoden elokuussa Minnelli sai jo ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta "Steriili kukko". Vuonna 1970 puolestaan valmistui elokuva "Rakastathan vielä, Junie Moon".
Minnelli tunnetaan luultavasti parhaiten "Sally Bowlesin" roolista elokuvamusikaalista "Cabaret" (1972), jossa hän näytteli amerikkalaista kabaree-esiintyjää, joka tavoittelee kuuluisuutta Berliinissä. Rooli toi hänelle parhaan naisnäyttelijän Oscarin ja Bafta-palkinnon sekä Golden Globen. Samana vuonna Minnelli palkittiin vielä Emmyllä television konserttielokuvasta "Liza with a Z".
Vuonna 1977 hän näytteli Martin Scorsesen ohjaamassa elokuvassa "New York, New York", jossa hänen vastanäyttelijänään oli Robert De Niro. Se ei ollut kaupallinen menestys, mutta Minnellin ohjelmistoon jäi siitä kaksi tunnettua laulua, ”Theme from New York, New York” ja ”But the World Goes ’Round”. Vaikka hänen seuraavat elokuvansa eivät olleet yhtä onnistuneita kuin hänen aiemmat elokuvansa, niin vuonna 1981 ilmestynyt "Arthur" tienasi hyvin lippuluukuilla.
Elokuvauransa välissä Minnelli näytteli jatkuvasti myös näytelmissä. "Cabaretin" jälkeen hän ehti voittaa toisen Tony-palkintonsa Winter Garden Theatressa esitetystä näytelmästä. Kolmannen Tonynsä hän sai vuosina 1977–1978 esitetystä musikaalista "The Act".
Elokuvauransa lisäksi Minnelli on luonut äitinsä tavoin myös menestyksekkään laulajanuran. Vuonna 1989 hän julkaisi brittiläisen Pet Shop Boys -yhtyeen säveltämän ja tuottaman albumin "Results". Hän on myös esiintynyt muun muassa My Chemical Romancen "The Black Parade" -levyllä kappaleessa "Mama".
Minnellillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Yksityiselämä.
Minnelli on ollut naimisissa neljästi. Avioliitot ovat päättyneet eroon.
Fensyklidiini

Fensyklidiini eli PCP on dissosiatiivinen päihde, jota aiemmin käytettiin suonensisäisenä anestesialääkkeenä. Lyhenne "PCP" tulee aineen englanninkielisen kemiallisen nimen 1-(1-PhenylCyclohexyl)Piperidine alkukirjaimista.
Historia.
Vuonna 1926 syntetisoitiin PCP:n esiaste PCC, josta 1950-luvulla syntetisoitiin PCP jonka patentoi lääkeyhtiö Parke-Davis. Anestesialääkkeen kauppanimeksi tuli "Sernyl", mutta sen käytöstä luovuttiin 1960-luvun puolivälissä, koska sillä oli voimakkaita neurotoksisia ja hallusinaatioita aiheuttavia sivuvaikutuksia sekä pitkä puoliintumisaika. PCP palasi kuitenkin myöhemmin markkinoille "Sernylan"-nimisenä eläinlääketieteen nukutusaineena, mutta jälleen sen käytöstä luovuttiin.
Päihdekäyttö.
Voimakkaiden psykoaktiivisten vaikutusten myötä PCP:tä on käytetty myös päihteenä, koska sitä on helppo ja halpa valmistaa. Päihteenä se ilmestyi katukäyttöön 1960-luvulla. PCP:tä valmistetaan laittomissa laboratorioissa ja myydään kadulla mm. "enkelipölynä". PCP:tä voidaan syödä tabletteina tai siitä valmistettua jauhetta nuuskataan tai poltetaan. PCP:tä on saatavilla myös nesteenä, jota voidaan imeyttää muihin materiaaleihin ja polttaa. PCP:n vaikutus kestää muutaman tunnin, mitä seuraa lyhyt vieroitusvaihe, jolloin käyttäjä voi olla ärtyisä ja masentunut.
Huumetesteissä PCP voidaan havaita virtsasta noin 48 tunnin ajan viimeisestä käyttöhetkestä lähtien. Kroonikkokäyttäjien virtsasta aine voidaan havaita jopa viikon kuluttua viimeisestä käyttökerrasta. Suomessa PCP on harvinainen päihde, eikä se ole enää myöskään muodissa Yhdysvalloissa.
Vaikutukset.
PCP:n vaikutukset vaihtelevat käyttäjäkohtaisesti. Sen psyykkisiksi vaikutuksiksi on mainittu euforia, häiriöt paikan- ja ajantajunnassa, ajatusten sekavuus ja irrallisuudentunne ympäristöstä ja omasta ruumiista. Fyysisiä vaikutuksia voivat olla kiputunnon väheneminen, lihaskoordinaation heikkeneminen, huimaus, kohonnut pintaverenkierto, hikoilu sekä silmien nykiminen. Myös itsetuhoisuutta ja etenkin väkivaltaisuutta on havaittu PCP:n käyttäjillä – lähinnä siitä se tunnetaan populaarikulttuurissa, vaikka James A Inciardin mukaan väkivaltaisuutta on lähinnä muutenkin väkivaltaisilla. Yliannostus voi aiheuttaa kouristelua, koomatilan tai jopa kuoleman.
Synteesi.
Fensyklidiiniä voidaan valmistaa usealla tavalla, joissa monista on välituotteena piperidinosykloheksaanikarbonitriili. Eräs synteesi lähtee sykloheksanonista, joka reagoi natriumvetysulfiitin kanssa muodostaen sulfiittiadditiotuotteen. Tämä välituote reagoi piperidiinin ja syanidisuolan kanssa piperidinosykloheksaanikarbonitriiliksi, josta muodostuu fensyklidiiniä fenyylimagnesiumbromidin kanssa reagoidessaan.
Napero-Finlandia

Napero-Finlandia on vuodesta 1993 asti järjestetty sadunkirjoituskilpailu, joka on tarkoitettu peruskoulun 1.–6. luokkien oppilaille. Kilpailun järjestää taivalkoskelainen Päätalo-instituutti. Sen tarkoituksena on kannustaa lapsia kirjoittamisen ja kirjallisuuden pariin ja luovuuden kehittämiseen. Kilpailun tulokset julkaistaan Sadun päivänä 18. lokakuuta. Voittajia nimetään useissa ikäluokissa (1–2-lk., 3–4-lk. ja 5–6-lk.) ja yksi kokonaiskilpailun voittaja. 
Napero-Finlandia palkittiin vuonna 2011 Lastenkirjainstituutin myöntämällä Onnimanni-palkinnolla.
Ismael Falcón

Ismael Gómez Falcón (s. 24. huhtikuuta 1985 Cádiz, Cádizin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla La Ligassa pelaavaa Celta Vigoa.
Falcón pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Atlético Madridin paidassa kaudella 2005–2006. Atléticoon hän tuli kaudella 2003–2004 synnyinkaupunkinsa seurasta Cádizista. Kevätkauden 2007 Falcón pelasi lainasopimuksella Segunda Divisiónin Hérculesissa. Kesällä 2008 hän siirtyi nykyiseen seuraansa Celta Vigoon.
Verhneviljuiskin ulus

Verhneviljuiskin ulus tai Verhneviljuiskin piiri (), ) on paikallinen itsehallintoalue Viljuijoen yläjuoksulla Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Viljuiskin ja Gornyin uluseihin, etelässä Oljokminskin ulusiin sekä lännessä Njurban piiriin ja Suntarin ulusiin.
Verhneviljuiskin ulusin pinta-ala on 43 170 km². Vuonna 2005 sen asukasluku oli 21 200 ja asukastiheys 0,5 asukasta neliökilometriä kohden. Vuonna 1989 väestöstä oli jakuutteja 94,5 prosenttia, venäläisiä kolme prosenttia, evenkejä 0,3 prosenttia ja eveenejä 0,2 prosenttia sekä muita kaksi prosenttia. Kaikkiaan väestö koostui 27 eri kansallisuudesta.
Kuntajako.
Verhneviljuiskin ulusin hallinnollinen keskus on Verhneviljuiskin eli Üöhee Bülüün kylä.
Verhneviljuiskin ulusissa on 21 maalaiskuntaa eli naslegia: 
Xomustaaxin, Balagannahin, Byrakanin ja Edjugeiskin kunnat lakkautettiin vuoden 2006 kunnallishallintouudistuksessa.
Njurban piiri

Njurban piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Njurban piiri rajoittuu pohjoisessa Olenjokin kansalliseen piiriin, idässä Verhneviljuiskin ulusiin, etelässä Suntarin ulusiin ja lännessä Mirnyin piiriin. Perinteisesti tärkeitä elinkeinoja piirissä ovat maanviljely, nautakarjan- ja hevostenkasvatus. Nykyisin taloudellisesti merkittävää on erityisesti timanttikaivostoiminta. Alueella tuotetaan myös kultaa, ruskohiiltä ja puolijalokiviä.
Maantiede.
Njurban piiri sijaitsee Keski-Jakutian tasangolla. Sen pinta-ala on 52 400 km². Piirin läpi virtaa Viljui ja siihen laskeva Marha. Tammikuun keskilämpötila vaihtelee -36 ja -40 °C välillä ja heinäkuun +16 ja +17 °C välillä. Vuoden sademäärä on noin 200–250 mm.
Väestö.
Vuonna 2002 piirin asukasluku oli 25 858 ja väestötiheys 0,5 as/km². Vuonna 2002 väestöstä asui piirin ainoassa kaupungissa Njurbassa 10 309 ja maalaiskunnissa 15 549. Samana vuonna uluusin väestöstä oli naisia 51,1 prosenttia ja miehiä 48,9 prosenttia. 
Vuonna 1989 oli väestöstä jakuutteja 81,8 prosenttia, venäläisiä 13,7 prosenttia, evenejä ja evenkejä molempia 0,2 prosenttia sekä muita (29 eri kansallisuutta) 4,1 prosenttia.
Asukasluvun kehitys:
Kunnat.
Piirin hallinnollinen keskus on sen eteläosassa sijaitseva Njurban kaupunki. Njurban kaupunkikunnan lisäksi piirissä on 18 naslegia (maalaiskuntaa), joissa on yhteensä 24 kylää. 
Historia.
Njurban piirin edeltäjä oli Marhan ulus. Nykyisen alueen käsittävä Leninskin piiri perustettiin 9. tammikuuta 1930. Neuvostoliiton hajottua Sahan tasavallan korkein neuvosto muutti nimen Njurban piiriksi 5. helmikuuta 1992.
John Connelly

John Michael Connelly (18. heinäkuuta 1938 St. Helens – 25. lokakuuta 2012 Barrowford) oli englantilainen jalkapalloilija.
Connelly aloitti ammattilaisuransa Burnleyssa. Vuonna 1964 hän siirtyi Manchester Unitediin, jonka paidassa hän teki 35 maalia. Kahden vuoden kuluttua hänet myytiin taas: tällä kertaa Blackburniin. Uransa Connelly lopetti vuonna 1973 Buryssa.
Englannin maajoukkuetta Connelly edusti uransa aikana 20 kertaa tehden seitsemän maalia. Connelly edusti Englantia vuoden 1962 MM-kisoissa. Hän kuului myös maailmanmestaruuden voittaneeseen MM-ryhmään vuoden 1966 kotikisoissa.
Jalkapallouransa jälkeen Connelly johti Connelly’s Plaice -nimistä fish and chips -ravintolaa Brierfieldissä.
Cielos Airlines

Cielos Airlines on perulainen rahtilentoyhtiö, joka perustettiin 1997. Yhtiö aloitti lentotoimintansa 1998.
Laivasto.
Cielos Airlinesin laivasto koostui seuraavasti elokuussa 2006:
Latam Cargo Chile

Latam Cargo Chile on chileläis-brasilialaisen LATAM Airlines Groupin omistama rahtilentoyhtiö. Yhtiö lentää rahtilentoja Pohjois- ja Etelä-Amerikan välillä.
Yhtiö on muodostettu kolmesta entisestä rahtilentoyhtiöstä: LAN Chilestä, Ladecosta ja Fast Airista. Latam Cargo Chilen sisaryhtiöitä ovat LATAM Cargo México, LATAM Cargo Brasil ja LATAM Cargo Colombia.
Laivasto.
LAN Cargon lentueeseen kuului tammikuussa 2016 seuraavat lentokoneet:
Varig Logística

Varig Logistica (myös VarigLog) oli brasilialainen São Paulossa pääkonttoria pitävä rahtilentoyhtiö. Yhtiö perustettiin syyskuussa 2000 ja se oli Varigin täysin omistama tytäryhtiö. Yhtiö myytiin joulukuussa 2005 Volo do Brasil -konsortiolle. Heinäkuussa 2006 yhtiö osti konkurssin partaalla horjuneen entisen emoyhtiönsä, Varigin ja Varigin tytäryhtiön Rio Sulin. VarigLog meni konkurssiin 27. syyskuuta 2012.
Laivasto.
Varig Login laivasto koostui seuraavasti (elokuussa 2007):
SAM Colombia

SAM Colombia on kolumbialaisen Aviancan omistama lentoyhtiö, jonka tukikohtana toimii Bogotan El Doradon kansainvälinen lentoasema. Yhtiö perustettiin 1945.
Laivasto.
Elokuussa 2006:
Copa Airlines Colombia

AeroRepública (operoi nimellä Copa Airlines Colombia) on kolumbialainen lentoyhtiö, joka lentää reittiliikennettä Kolumbiassa sekä Kolumbiasta Väli- ja Etelä-Amerikkaan sekä Eurooppaan. Yhtiöllä on myös charterlentoja Väli- ja Etelä-Amerikkaan. AeroRepública on Kolumbian toiseksi suuri lentoyhtiö. Yhtiö on 90-prosenttisesti panamalaisen Copa Airlinesin omistama.
Laivasto.
Copa Airlines Colombian laivasto koostui seuraavista lentokoneista (heinäkuu 2015):
Imrahil

Imrahil on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Imrahil on Dol Amrothin, Belfalasin provinssin pääkaupungin 24. suuriruhtinas. Imrahil syntyi vuonna 2917 kolmatta aikaa ja kuoli 34 neljättä aikaa. Hänen isänsä oli Adrahil II ja poikansa oli Elphir. Imrahilin sisko Finduilas nai Gondorin käskynhaltija Denethor II:n. Lothíriel, Imrahilin tytär, nai Éomerin, Rohanin kuninkaan. 
Elämäkerta.
Imrahil syntyi vuonna 2955. Hän eleli lapsuudenpäiviä isänsä luona Dol Amrothissa ja kävi useasti Minas Tirithissä, Gondorin pääkaupungissa. Kun Ecthelion II kuoli ja Denethorista tuli Gondorin käskynhaltija, Imrahil ystävystyi Denethorin kanssa ja hän alkoi oleskella enemmän pääkaupungissa. Vuosi oli tällöin 2984. Vuonna 3010 Imrahilin isä Adrahil II kuoli, ja vuonna 2988 Imrahilin sisko Finduilas Kuoli. Imrahil palveli käskynhaltijaa hyvin ja taisteli urhoollisesti aina kun hänen ritareita tarvittiin taistelussa.
Vuonna 3019 Sauron aloitti suurhyökkäyksen Gondoriin. Imrahil johti noin kuuttasataa Dol Amrothin ritaria puolustamaan pääkaupunkia. Kun 200 000 örkkiä ja 50 000–100 000 Khandin, Haradin ja Rhûnin miehiä hyökkäsi Gondoriin, Imrahil johti Gondorin suuren portin yläpuolella olevissa jousiampujavarustuksissa olevia Dol Amrothin jousimiehiä. Imrahil jatkoi taistelua silloinkin, kun Minas Tirithin portti murrettiin.
Kun Rohanin ratsastajat saapuivat Pelennorin kentille ja hyökkäsivät örkkien kimppuun, Imrahil johti ratsastajat ja jalkaväen uloshyökkäykseen auttaakseen rohanilaisia. Imrahil oli jo aikaisemmin tehnyt yhden uloshyökkäyksen ratsuväellä, kun Faramir oli ollut vaarassa. Pelennorin kenttien taistelun jälkeen Imrahil otti kaupungin komentoon, koska Denethor oli polttanut itsensä ja Faramir makasi Parannuksen tarhassa saatuaan vakavia vammoja.
Kun valtaistuimen perijä Aragorn johti Lännen armeijat Mustalle Portille, Imrahil oli myös mukana. Kun Mordor oli kukistettu ja Sauron tuhottu, Aragorn kruunattiin Gondorin kuninkaaksi. Imrahilin vaimo oli tuolloin kuollut. Hänen tyttärensä nai Rohanin kuninkaan Éomerin, ja tämän pojasta Elphiristä tuli Dol Amrothin suuriruhtinas Imrahilin kuoltua vuonna 34 neljättä aikaa. Elphir kuoli vuonna 67 neljättä aikaa ja hänen poikansa Alphros syntyi vuonna 3017 kolmatta aikaa ja kuoli vuonna 95 neljättä aikaa. Imrahiliä kutsutaan Gondorin prinssiksi, vaikkei hän ole sukua Aragornille.
Tattan ulus

Tattan ulus (, ) on piiritason kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Tattan ulus sijaitsee Aldanin vesistöalueella ja se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Tompon piiriin, etelässä Ust-Majan ulusiin sekä lännessä Tšuraptšan ja Ust-Aldanin ulus uluseihin.
Tattan ulusin pinta-ala on 18 984 km². Sen asukasluku vuonna 2002 oli 17 323 ja väentiheys 0,9 as/km². Väestö on vahvasti jakuuttivoittoista. Ulusiin kuuluu 14 maalaiskuntaa eli naslegia. Hallinnollinen keskus on Ytyk-Kjujolin kylä.
Tattan ulusin johtoon valittiin Mihail Aleksndrovitš Protodjakonov joulukuussa 2002.
Leipzigin taistelu

Leipzigin taistelu (myös Kansojen taistelu) käytiin 16.–19. lokakuuta 1813 Ranskan keisarin Napoleon I:n ja liittoutuneiden joukkojen välillä Leipzigissa Saksin kuningaskunnassa. Taistelu kuuluu Napoleonin sotiin. Napoleon hävisi taistelun johtuen huonosta ja kokemattomasta armeijastaan ja vihollisen ylivoimasta, minkä vuoksi hänen oli vetäydyttävä Ranskaan. Taistelun seurauksena liittoutuneet saattoivat aloittaa taistelun Ranskasta selvällä ylivoimalla.
Taistelun kulku.
Taistelu alkoi Napoleonin hyökätessä Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan joukkoja vastaan, mutta nämä väistivät. Napoleon jäi kolmen vihollisarmeijan osittain saartamaksi ja perääntyi kohti Leipzigia. Liittoutuneet aloittivat taistelun, jossa he käyttivät pääosin samoja taktiikkoja kuin Napoleon aikanaan. Taistelukentällä jylisi yli 2 000 tykkiä. Napoleon onnistuttiin yllättämään monella tavalla, sillä ensinnäkään hän ei ollut uskonut vihollistensa hyödyntävän tykkien tulivoimaa niin tehokkaasti ja toiseksi hän oli uskonut Gebhard von Blücherin saapuvan joukkoineen taistelukentälle myöhemmin.
Pahimman yllätyksensä Napoleon koki vasta taistelun ensimmäisen päivän jälkeisenä aamuna. Liittoutuneet olivat tuoneet taistelukentälle 110 000 miestä lisäjoukkoja. Venäläisiä oli 50 000 ja ruotsalaisia ja saksalaisia yhteensä 60 000. Taistelu jatkui ja Napoleon perääntyi. Hän tiesi häviävänsä, sillä ammukset olivat lopussa, vihollisia oli enemmän ja hänen armeijansa oli kokematon. Napoleonin oli tarkoitus vetäytyä Leipzigiin ja räjäyttää silta heti, kun viimeiset ranskalaiset olivat ehtineet yli. Hänen joukkonsa kuitenkin hätäilivät ja 20 000 ranskalaista sotilasta jäi sillan väärälle puolelle. Napoleon joutui pakenemaan Ranskaan menettäen yhden armeijansa.
Taistelun paikalla on nykyään valtava muistomerkki.
KNVB-cup

KNVB-cup () eli Alankomaiden cup on Alankomaiden kuninkaallisen jalkapalloliiton KNVB:n vuosittain järjestämä jalkapallon cup-kilpailu. Kilpailua on järjestetty vuodesta 1899 alkaen. Eniten mestaruuksia on saavuttanut amsterdamilainen Ajax, jolla on 20 mestaruutta.
Loppuottelut.
1 Voittaja ratkaistiin rangaistuspotkukilpailulla.
2 Voittaja ratkaistiin kahden ottelun yhteistuloksella.
3 Voittaja ratkaistiin toisella osaottelulla.
Aaroninparta

Aaroninparta ("Saxifraga stolonifera") on amppeli- ja maanpeitekasviksi soveltuva itäaasialainen kasvi.
Tuntomerkit.
Lehdet ovat normaalisti tummanvihreät ja nukkapintaiset. Puna-valko-vihreän kirjava lajike 'Tricolor' sopii huonekasvatukseen paremmin kuin vihreälehtinen.
Kukkii vaatimattomin valkoisin kukin, mutta kasvattaa pitkät rönsytaimet, jotka lisäävät kasvin koristeellisuutta ja käyttöarvoa.
Hoito.
Viihtyy valoisassa tai puolivarjossa, ei kestä suoraa auringonvaloa. Keväästä syksyyn kastellaan reilusti ja annetaan sitten kuivahtaa ennen seuraavaa kastelua. Lannoitetaan keväästä syksyyn parin viikon välein. Viihtyäkseen vihreälehtinen aaroninparta tarvitsee talvella 5–15 celsiusasteen lämpötilan, kun 'Tricolor' menestyy 15–20 celsiusasteen.
Kasvia on helppo lisätä rönsytaimista, jotka istutetaan juurtumaan pieniin ruukkuihin ruukutusmultaan joko ennen niiden irrottamista emokasvista tai sen jälkeen.
Ust-Aldanin ulus

Ust-Aldanin ulus eli Ust-Aldanin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Aldanin alajouksun ympäristössä ja rajoittuu pohjoisessa Kobjain ulusiin, koillisessa Tompon piiriin, idässä Tattan ulusiin, etelässä Tšuraptšan ja Megino-Kangalassin uluseihin ja lännessä Namin ulusiin.
Ust-Aldanin ulusin hallinnollinen keskus on Borogontsy. Piirin pinta-ala on 27 060 km². Asukasluku oli vuonna 2002 noin 22 000 ja väestötiheys 1,23 as/km². Väestöstä 98 prosenttia oli jakuutteja. Kaikkiaan piirissä (ulusissa) on 21 maalaiskuntaa (naslegia) ja niissä 35 asutuskeskusta.
Keskilämpötila tammikuussa on -42 °C ja heinäkuussa 17–18 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 200–250 mm. Alueen halki virtaavan Aldanin lisäksi piiri rajoittuu lounaassa myös Lenaan. 
Ust-Aldanin piiri perustettiin 9. tammikuuta 1930.
Rutakko

Rutakko oli nykyisen Sonkajärven alueella vuosina 1872–1906 toiminut laiton kunta. Paikallisesti tätä yhteenliittymää kutsuttiin ”Rutakon ruhtinaskunnaksi”.
Historia.
Toive paikallishallinnosta.
Vuonna 1854 perustettiin Rutakon rukoushuonekunta osaksi Iisalmen maaseurakuntaa. Rukoushuonekuntaan kuuluivat silloiset Rutakon, Kilpisaaren, Sonkajärven, Oinasjärven ja Petäjäjärven kylät. 556 seurakuntalaista anoi oman kappeliseurakunnan perustamista, mutta anomus hylättiin 1862.
Rutakkolaiset jatkoivat taistelua oman paikallishallinnon puolesta suunnittelemalla omaa itsenäistä seurakuntaa. Hanke raukesi 1866 saarnaajan muutettua pois paikkakunnalta.
Kunnallishallinto.
Uuden mahdollisuuden omaan paikallishallintoon tarjosi vuoden 1865 kunnallisasetus. Siihen nojautuen perustettiin vuonna 1872 Rutakon kunta, vaikka Rutakko ei ollutkaan asetuksen edellyttämä kappeli- tai itsenäinen seurakunta. Perustettuun kuntaan liittyi kyliä myös rukoushuonekunnan ulkopuolelta.
Rutakon kunta toimi kunnallisasetusten mukaisesti. Se keräsi asukkailtaan veroja, järjesti kunnallishallinnon, perusti lainajyvästön ja kunnallisrahastoja kuten vaivaiskassa, äyrikassa, koiraverokassa, köyhäin lasten opetuskassa, Englannin ystäväin lahjarahasto, hätäapukassa, lainamakasiinin tili- ja manttaalikassa. Lisäksi perustettiin Sukevan (1887), Jyrkän (1888) ja Rutakon (1896) koulut sekä lainakirjasto.
Samaan aikaan rutakkolaiset talolliset osallistuivat kuitenkin Iisalmen maalaiskunnan kuntakokouksiin. Viimein 1900-luvulle tultaessa iisalmelaiset valittivat Rutakon omalaatuisen kunnan olemassaolosta valtiolle. Vuonna 1902 kuvernööri totesi Rutakon kunnan olevan laiton ja 34 vuotta toimittuaan kunta lakkautti itsensä 1906.
Sonkajärveksi.
Anomus oman seurakunnan perustamisesta hyväksyttiin viimein 1897. Ilmeisesti oma-aloitteinen kunnallishallinto kuitenkin viivytti sen toiminnan aloittamista aina vuoteen 1921 saakka.
Ust-Majan ulus

Ust-Majan ulus tai "Ust-Majan piiri" (, ) on paikallinen itsehallintoalue Aldanin yläjuoksun ympäristössä Sahan tasavallan kaakkoisrajalla Venäjällä. Se rajoittuu idässä ja etelässä Habarovskin aluepiiriin, lännessä Aldanin ja Amgan uluseihin, pohjoisessa Tšuraptšan, Tattan ja Tompon uluseihin ja koillisessa Oimjakonin ulusiin. 
Piirin pinta-ala on 95 300. Aldan ja sen sivujoet Maja ja Allah-Jun virtaavat sen alueella. Alueella harjoitetaan kullan ja muiden metallien kaivua ja rakennusaineiden tuotantoa.
Hallinto.
Piirin hallinnollinen keskus on Ust-Majan taajama, joka sijaitsee 310 kilometriä kaakkoon tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Kaikkiaan piirissä on 5 kaupunkikuntaa ja 5 maalaiskuntaa, ja lisäksi yksi kuntien ulkopuolinen kuoleva taajama. 
Väestö.
Ust-Majan uluusin asuakasluku oli 10 600 vuonna 2006. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan väestöstä oli venäläisiä 64,2 prosenttia, evenkejä 9,3 prosenttia, jakuutteja 7,1 prosenttia, eveenejä 0,2 prosenttia ja muita 19,2 prosenttia. Asukasluku on romahtanut Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen alle puoleen siitä mitä se oli 1990-luvun alussa. Tämä on johtunut pitkälti venäläisten ja muiden slaavien poismuutosta.