Bo Högberg

Bo "Bosse" Reine Högberg (18. joulukuuta 1938 Mollösund, Länsi-Götanmaa – 8. marraskuuta 2005 Mölndal) oli ruotsalainen nyrkkeilijä, joka saavutti tammikuussa 1966 ammattinyrkkeilyn kevyen keskisarjan Euroopan mestaruuden, jota hän piti hallussaan reilun kuukauden.
Ura amatöörinyrkkeilijänä.
Bosse Högberg aloitti nyrkkeilyn tammikuussa 1955 16-vuotiaana kevyessä sarjassa ja saavutti sarjan Ruotsin mestaruuden jo 17-vuotiaana helmikuussa 1956. Amatöörinä hän edusti aluksi göteborgilaista Hisingens BK:ta ja sen jälkeen BK Defenceä ennen siirtymistään ammattilaiseksi. Hän saavutti amatööriurallaan vielä kaksi Ruotsin mestaruutta vuosina 1961 ja 1962 kevyessä välisarjassa. Viimeisen tappion hän koki amatööriuralla Pohjoismaiden mestaruuskisoissa Norjan Roy Askevoldille. Sitä ennen hän oli voittanut Suomen Kurt Mattssonin. Maaotteluja Högberg kisasi seitsemän kertaa, joissa voittoja tuli viisi. Suomalaisvastustajia maaotteluissa olivat Viljo Aho tammikuussa 1961 ja Vihtori Pöyhönen lokakuussa 1961. Molemmissa Högberg otti voiton. Amatööriuraa jatkui aina maaliskuuhun 1962, jolloin hän oli otellut kaikkiaan 63 ottelua, joista hän hävisi 21.
Ura ammattilaisnyrkkeilijänä.
Ammattilaisuran Bosse Högberg aloitti huhtikuussa 1962 promoottorinaan ruotsalainen Edvin Ahlqvist. Hän voitti ammattilaiseksi siirryttyään 12 ensimmäistä otteluaan ja kohtasi tappion elokuussa 1963 englantilaista Harry Scottia vastaan. Sen jälkeen Högberg kävi tiheään tahtiin otteluita vuoden 1963 aikana merkittävimpänä voitto belgialaisesta Euroopan listan nyrkkeilijästä Emiel "Milo" Sarensista maaliskuussa 1964. Sen jälkeen Högberg otti vielä yhdeksän voittoa vaihtaen sen jälkeen vielä tanskalaisen promoottorin Mogens Pallen tallin, joka sai järjestettyä Högbergin haluaman EM-ottelun italialaista mestaria Bruno Visintiniä vastaan 1. tammikuuta 1966 Kööpenhaminassa. Uudenvuoden päivänä 1966 käyty ottelu päättyi Högbergin voittoon luovutuksella 6. erän jälkeen Visintin loukattua toisen kätensä. Högberg menetti kuitenkin mestaruutensa jo seuraavassa ottelussa 11. helmikuuta 1966 ranskalaiselle Yoland Lévèquelle, joka mursi Högbergin leuan ensimmäisessä erässä. Loukkaantumisesta huolimatta he jatkoivat nyrkkeilyä vielä 14 erää.
Toivottuaan Lévèque-tappiostaan Högberg otteli kovia vastustajia vastaan niin, että pääsi syksyllä 1966 uudelleen EM-otteluun. Marraskuun 11. päivänä Tukholmassa hän sai tilaisuuden haastaa kotikentällään italialainen Sandro Mazzinghi, joka oli voittanut Lévèquen EM-ottelussa muutamaa kuukautta aiemmin.
Ottelu päättyi keskeytykseen 14. erässä käytännössä Högbergin tyrmäykseen. Sen jälkeen Högberg otteli vielä seitsemän tappiotonta ottelua huhtikuuhun 1968 mennessä. Huhtikuussa 1968 Högberg kävi keskisarjan ottelun amerikkalaista Harold Richardsonia vastaan häviten pistein. Tämä oli käytännössä hänen ammattilaisuransa päätös, vaikka hän otteli vielä kaksi tappioon päättynyttä ottelua vuonna 1973. 
Uran jälkeinen aika.
Bo Högberg oli Ruotsissa iltapäivälehtien palstoilla myös muiden kuin nyrkkeilyasioiden vuoksi urheilu-uransa loppuvaiheessa. Kesäkuussa 1967 hänet tuomittiin 10 kuukaudeksi vankeuteen vakuutuspetoksesta ja juopuneena autolla ajamisesta. Myöhemmin häntä syytettiin konkurssirikoksesta.
Bo Högberg oli naimisissa kolme kertaa. Tunnetuin avioliitto oli laulaja Anita Lindblomin kanssa vuosina 1966–1970.
Högberg kärsi afasiasta saatuaan aivohalvauksen vuonna 1988. Hän kuoli syksyllä 2005 66-vuotiaana. Hänestä tehtiin dokumenttiromaani vuonna 1979 ja myöhemmin myös dokumenttielokuva "Bosse Högberg - en film om kärlek", joka esitettiin SVT2:lla lokakuussa 2000.