The Fuzztones

The Fuzztones on vuonna 1980 perustettu yhdysvaltalainen rock yhtye New Yorkista. The Fuzztones on saavuttanut legendaarisen kulttisuosikin aseman pitkän uransa aikana. Heidän musiikki on yhdistelmä garage rockia, psykedeelistä rockia ja punk rockia. 
The Fuzztones oli 1980 luvulla osa "Garage Revival" -liikettä, jolloin monet yhtyeen alkoivat jäljitellä 1960-luvun garage rock yhtyeitä. He olivat yksi harvoista garage revival -yhtyeistä, jotka onnistuivat saamaan suurlevy-yhtiön sopimuksen, kun RCA julkaisi "In Heat"-albumin vuonna 1989. Vaikka he pian palasivat takaisin indie-piireihin, yhtyeen johtohahmo, laulaja Rudi Protrudi on pitänyt bändin elossa lukuisten kokoonpano muutosten ja aktiivisen kiertämisen avulla. Hän on nykyään yhtyeen ainoa alkuperäinen jäsen. Rudi Protrudi asuu Berliinissä, Saksassa, missä yhtye pitää tukikohtaansa. 
URA.
Yhtyeen perustaminen.
The Fuzztones sai alkunsa Rudi Protrudin (s. Glen Dalphis, 15. joulukuuta 1952, Washington, D.C.) luovasta visiosta. Protrudi kasvoi Camp Hillissä, Pennsylvaniassa ja innostui rock &amp; rollista nähtyään The Beatlesin kuuluisan esiintymisen "The Ed Sullivan Show'ssa" vuonna 1964. Hän tarttui kitaraan ja perusti ensimmäisen bändinsä, King Arthur’s Quartin, 14-vuotiaana. Toinen varhainen bändi, Rigor Mortis, esiintyi paikallisella TV-kanavalla Hersheyssä, Pennsylvaniassa vuonna 1970. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 1972 Springhead Motorsharkin kanssa. Vuonna 1976 Protrudi innostui punk rockista ja alkoi käydä legendaarisella CBGB-klubilla New Yorkissa. Hän ystävystyi The Dead Boys -yhtyeiden jäsenten kanssa ja hän soitti hetken aikaa yhtyeen tuuraavana basistina. 
Protrudi perusti yhdessä tyttöystävänsä Deb O’Nairin kanssa myöhemmin new wave -bändin Tina Peel, joka ammensi vaikutteita 60-luvun radioystävllisestä popista ja 60-luvun yhtyeistä kuten Paul Revere &amp; the Raiders ja The Monkees. Vaikka Tina Peel sai suosiota New Yorkin klubeilla, Protrudi ja O’Nair kiinnostuivat yhä enemmän psykedeliasta ja protopunkista. He hajottivat Tina Peelin ja perustivat uuden yhtyeen: The Fuzztonesin, joka sai nimensä fuzzbox-efektipedaalista, jonka Rolling Stones teki tunnetuksi kappaleellaan "(I Can’t Get No) Satisfaction."
The Fuzztones sai alkunsa kesällä 1980 ja se vakiinnutti nopeasti asemansa kaupungin legendaarisilla punk-klubeilla, kuten CBGB:ssä ja Mudd Clubilla. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat Rudi Protrudi (laulu ja kitara), Deb O’Nair (koskettimet), Elan Portnoy (soolokitara), Michael Jay (basso) ja Ira Elliot (rummut). He vakiinnuttivat asemansa kiertueella Lords of the New Churchin kanssa ja nauhoittivat live-EP:n "Leave Your Mind at Home" (1984). Se julkaistiin Midnight Recordsin kautta ja sai runsaasti huomiota garage rock ja punk-piireissä. Yhtye pääsi myös esiintymään legendaarisen Screamin’ Jay Hawkinsin kanssa ja julkaisi neljän kappaleen live-EP:n yhteiseltä keikalta. 
The Fuzztonesin ensimmäinen studioalbumi, "Lysergic Emanations" (1985), julkaistiin Britanniassa ABC-levymerkillä ja Pohjois-Amerikassa Enigman Pink Dust -alamerkillä. "Lysergic Emanations" on saavuttanut kulttistatuksen ja se on sittemmin julkaistu useiden eri levy-yhtiön toimesta.
Euroopan valloitus.
Vuoden 1985 ensimmäinen Euroopan-kiertue – kolmen kuukauden mittainen Englannin, Walesin, Skotlannin, Saksan ja Italian valloitus – loi yhtyeelle omistautuneen fanikunnan. The Fuzztones on kiertänyt Eurooppaa intohimoisesti vuodesta 1985 lähtien, keikkaillen pääesiintyjänä muun muassa Italiassa, Espanjassa, Kreikassa, Ranskassa, Norjassa, Ruotsissa, Belgiassa, Walesissa, Skotlannissa, Itävallassa, Saksassa, Tšekissä, Portugalissa, Tanskassa ja Suomessa. Eurooppalainen yleisö on aina rakastanut yhtyeen retrohenkistä soundia. Sen takia The Fuzztones julkaisivat "Live in Europe" (1987) livealbumin, joka sisälsi keikkataltiointeja Euroopan kiertueilta. Juuri ennen live-albumin julkaisua The Fuzztones hajosi ensimmäisen kerran. 
Protrudi muutti Kaliforniaan ja kokosi nopeasti uuden The Fuzztones -kokoonpanon: Jordan Tarlow (kitara), John Carlucci (basso), Jason Savall (koskettimet) ja "Mad" Mike Czekaj (rummut). Uusi kokoonpano nousi nopeasti suosioon, ja he solmivat levytyssopimuksen brittiläisen Beggars Banquetin, sekä ison monikansallisen levy-yhtiön RCA:n kanssa, mikä oli harvinaista garage revival -bändeille.
In Heat, Braindrops ja Monster A-Go Go.
Vuonna 1989 julkaistu "In Heat" oli The Fuzztonesin ensimmäinen albumi, joka sisälsi pelkästään alkuperäistä materiaalia. Tuottajana toimi Shel Talmy, joka oli aikaisemmin työskennellyt esimerkiksi The Whon, The Kinksin, The Creationin kaltaisten artistien kanssa. Vaikka levy myi hyvin omassa genressään, se ei täyttänyt ison levy-yhtiön, RCA:n odotuksia, ja bändi tiputettiin pois. 
Tämän jälkeen yhtyeen kokoonpano muuttui jälleen, ja seuraavalla albumilla "Braindrops" (1991) Protrudi ja Czekaj saivat seurakseen kitaristi Phil Arriagadan, basisti Chris Harlockin ja kosketinsoittaja Jake Cavalieren. Levy sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja se sisältää useita yhtyeen tunnetuimpia klassikoita kuten "Romilar D" ja "Third Times The Charm". Sitä seurasi albumi, "Monster A-Go-Go"(1992), joka oli halloween-teemainen. Levy ilmestyi juuri ennen yhtyeen seuraavaa hajoamista. 
Yhtyeen myöhemmät vuodet.
Vuonna 2000 Protrudi ja Deb O’Nair kokosivat The Fuzztonesin uudelleen keikkailua varten. Euroopan-kiertueiden jälkeen he nauhoittivat uuden studioalbumin "Salt for Zombies" (2004). Mukana olivat uudet jäsenet Batlord (kitara), Gabe Hammond (basso) ja Andrea Kusten (rummut), sekä vierailevina artisteina The Electric Prunes-yhtyeen James Lowe ja The Seedsin laulaja Sky Saxon. Samana vuonna julkaistiin "Raw Heat: The In Heat Demos", joka sisälsi alkuperäisiä raakaversioita "In Heat" albumin materiaalista. Vuoden 2005 kokoelma "LSD 25: 25 Years of Fuzz and Fury" esitteli yhtyeen pitkää uraa ja sisälsi myös bonus-DVD:n. 
Vuonna 2008 ilmestyi albumi "Horny as Hell", jossa yhtyeeseen liittyi torvisektio tuomaan R&amp;B-vaikutteita. Yhtyeen seuraava studioalbumi, "Preaching to the Perverted" (2011), nauhoitettiin Protrudin muutettua Saksaan. Se oli harvinainen Fuzztones-albumi, koska se ei sisältänyt yhtään cover-kappaleita. Vuonna 2013 julkaistu "Snake Oil" kokoelma kokosi yhteen Fuzztonesin harvinaisia kappaleita. Samoihin aikoihin englantilainen Easy Action -levymerkki julkaisi "Psychomania"-boksin (7 CD:tä ja 1 DVD) sekä koko Fuzztonesin katalogin uudestaan vinyylinä. 
Saksalainen FanPro Publishing kirjakustantamo julkaisi Rudi Protrudin omaelämäkerran "The Fuzztones", kesäkuun 2016 lopussa. Vuoden 2020 albumilla "NYC" yhtye tulkitsi 15 New Yorkiin liittyvää kappaletta. Vuonna 2022 julkaistiin uusi EP "Encore", jolla vierailivat The Stoogesin saksofonisti Steve Mackay ja The Pretty Thingsin basisti Wally Waller. Samana vuonna The Fuzztones yllätti fanit yhteistyöllään Ann-Margretin kanssa coverilla "Born to Be Wild". Yhtye on keikkaillut ahkerasti Euroopassa, sekä Kanadassa, Israelissa, Serbiassa, Kroatiassa ja Meksikossa. The Fuzztones on säilyttänyt asemansa yhtenä vaikutusvaltaisimmista garage rock -bändeistä yli 40 vuoden ajan. 
Vuonna 2025 yhtyeen urasta tehtiin pitkä dokumenttielokuva "The Fuzztones vs. The World."
Musiikin tyyli ja merkitys.
The Fuzztones oli yksi ensimmäisistä ja suosituimmista 1980-luvun garage rock -revival-yhtyeistä. Heidän musiikki kuulosti usien siltä kuin se olisi tuotu aikakoneella suoraan 60-luvun puoliväliltä. Laulaja-kitaristi Rudi Protrudin johtama The Fuzztones vaali autenttista soundia, soittaen 1960-luvun soundeilla ja aikakauden yhtyeiden covereita, sekä samanhenkisiä omia kappaleitaan. Käyttämällä esimerkiksi farfisa urkuja sekä fuzzboxia, – 1960-luvun yhtyeiden suosimaa efektipedaalia, joka loi äärimmäisen säröisen, psykedeelisen kitarasoundin – The Fuzztones kehitti soundia, jota he itse kutsuivat mediassa "Grungeksi". Heidän vuoden 1984 singlellään "Bad News Travels Fast" soolokitaristi Elan Portnoy on merkitty soittamaan "lead grungea" – vähintään kymmenen vuotta ennen kuin Seattlen grunge-invaasio alkoi. Yhtye sai mediassa myös lempinimen "The Gurus of Garage Grunge". 
The Fuzztones on julkaissut yli 80 vinyyliä ja CD:tä, mukaan lukien yli 15 albumia, lukuisia singlejä ja kokoelmia. Paisley-kuvioisiin ja nahkaisiin asuihin pukeutunut yhtye on inspiroinut muusikoita monista eri genreistä. Esimerkiksi Ian Astbury sekä Marc Almond kopioivat yhtyeen visuaalista tyyliä käyttämällä mustia poolopaitoja ja luukoruja. Punkbändi Dwarves puolestaan varasti X-rated-logonsa The Fuzztonesin "Lysergic Ejaculations" -levyn kannesta. Mudhoney-yhtyeen Mark Arm on maininnut laulaja Rudi Protrudin suureksi vaikuttajakseen. Myös suomalainen The 69 Eyes-yhtye on maininnut The Fuzztonesin yhdeksi esikuvakseen.