tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Opiskelijahaalari

Opiskelijahaalari on opiskelijoiden käyttämä värikäs umpihaalari. Haalareihin kerätään usein haalarimerkeiksi kutsuttuja kangasmerkkejä muistoiksi opiskelijatapahtumista ja muista varsinaisista opinnoista eroavista saavutuksista. Haalarien väritys ja selässä oleva oppilaitoksen tai ainejärjestön tunnus ilmaisevat kantajansa opiskelupaikan sekä koulutusohjelman.
Haalareita käyttävät yleensä yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen opiskelijat. 
Historia.
Haalarit ovat yleistyneet alun perin Ruotsissa paikallisen sitsikulttuurin kautta. Suomessa opiskelijahaalareiden ensimmäisiä ilmentymiä ovat kuitenkin olleet Otaniemen rakentamisen (1950-60-lukujen vaihteessa) yhteydessä Rakennusinsinöörikillan opiskelijoiden yhteistuumin hankitut rakennustyömaahaalarit. Miltei samaan aikaan olivat käytössä myös niin kutsuttujen Teekkaritempausten yhteydessä tempaushaalareita. Otaniemeen haalarit rantautuivat kiltojen pariin noin 1970-luvun lopussa. Seuraavana haalarit otettiin käyttöön 1980-luvulla Vaasan kauppakorkeakoulussa. Yleisesti haalarit ovat tulleet tunnetuksi Suomessa teekkarien kautta.
Tekniikan akateemisten liitto TEK:in mukaan haalarit saapuivat Suomeen Ruotsista 1980-luvun alussa.
Haalarikulttuuri.
Etiketti.
Varsinaista haalareiden käyttöä määräävää valtakunnallista ohjesääntöä ei ole, mutta ajan mittaan on mukautunut joitain yleisesti hyväksyttyjä käytäntöjä. Eri ainejärjestöillä saattaa olla omia haalareiden käyttöä koskevia sääntöjä.
Haalareita voidaan pitää joko kokonaan ylhäällä tai sidottuna lanteille. Joidenkin opiskelijoiden mukaan vain tekniikkaa opiskelevat, eli teekkarit saavat pitää haalareita ylhäällä asti. Haalarimerkit tulee kiinnittää ompelemalla, liimaamista ei yleisesti pidetä oikeana tapana. Haalareita ei kuulu pestä, vaan läikät ja tahrat ovat osa opiskelijahaalaria. Opiskelijayhteisöt hyväksyvät kuitenkin haalareiden pesun joko käymällä suihkussa tai uimassa ne päällä.
Toisen haalareita ei tule käyttää, eikä myöskään omia haalareita tule lainata toisille. Käytettyjä haalareita ei kuulu myydä tai heittää roskikseen.
Haalarien muokkaaminen.
Joissakin opiskelijapiireissä on tapana vaihtaa osa haalarin lahkeesta (yleensä polven alapuolelta) seurustelukumppanin kanssa. Kokonaan vaihdettu lahje sen sijaan voi kieliä siitä, että haalareiden kantaja on vaihtanut alaa.
Hannibal T. Karvapallo

Hannibal T. Karvapallo ("Hannibal T. Hairball") on kuvitteellinen konna Prätkähiiret-sarjassa, jonka loi Rick Ungar. Hannibalin esiintyi ensimmäisen kerran animaatiosarjan jaksossa "Seikkailu alkaa", osa 1 vuonna 2006.
Karvapallo on suunniteltu sarjan luojan Rick Ungarin kissan mukaan.
Hahmo.
Karvapallo on Kissatronien apulaiskomentaja, joka ei ole mikään välkky, minkä lisäksi hänellä on huono tapa oksennella karvapalloja minne sattuu. Apulaiskomentaja Karvapallo yrittää saada marsilaisten uudistajan, jotta voisi laittaa koko linnunradan täyteen kissojen hiekkalaatikoita ja vallata ne itselleen. Hänen ongelmansa on kuitenkin kyvyttömyys saada mitään aikaan ilman veljeään Kattinaattoria, joka onkin kissatronien todellinen johtaja. Joka tapauksessa loputon määrä kynsijoukkoja Karvapallon alaisuudessa tekee hänestäkin vaarallisen vihollisen.
Karvapallosta on ollut lähinnä harmia tehtävien aikana, ja hän saa kuulla siitä koko ajan Kattinaattorilta, sillä ilman häntä Prätkähiiret ja heidän ikääntynyt kenraalinsa Rontti olisi napattu kauan sitten. Silti Kattinaattori ei ole jättänyt veljeään pulaan, vaikka hänen onkin tehnyt mieli monta kertaa. Karvapallo on muutenkin tilanteen tullen itsekäs ja ottaa kaiken kunnian itselleen, vaikka ei olisi tehnyt mitään. Tunaroimisesta ja tyhmyydestä huolimatta Karvapallo on osoittanut olevansa ovela ja kerran onnistunut saamaan Turbon tekemään hänelle erään tehtävän.
Kun Prätkähiiret olivat uudistajan avulla kukistaneet Kattinaattorin ja kissatronien armeijan, Karvapallo pakeni yhdessä Tohtori Katinkosken kanssa Marsiin, jossa he liittyivät Rottien puolelle. Myöhemmin Karvapallo ja Katinkoski jäivät Minnin ja tämän johtamien vapaustaistelijoiden vangiksi.
Pyhän Nikolauksen seurakunta Helsingissä

Pyhän Nikolauksen seurakunta Helsingissä on ortodoksinen uskonnollinen yhteisö, joka toimii lähinnä Helsingissä. Seurakuntaan kuuluu 2 400 jäsentä (2012). Yhdyskuntaan voi kuulua ilman kotipaikkaa Suomessa, ja sen jäsenistä noin 30 prosenttia on muita kuin Suomen kansalaisia. Seurakunta ei kuulu Suomen ortodoksiseen kirkkoon vaan Venäjän ortodoksisen kirkon eli Moskovan patriarkaatin alaisuuteen.
Pyhän Nikolauksen seurakunnan perustivat vuonna 1927 venäläiset emigrantit. Se noudattaa juliaanista kalenteria ja venäläistä kirkkojärjestystä. Jumalanpalvelukset pidetään kirkkoslaavin kielellä, saarnat venäjäksi. Seurakunta kuului aluksi Länsi-Euroopan eksarkaattiin ja vuodesta 1945 Moskovan patriarkaatin alaisuuteen. Vuonna 1997 seurakuntaan kuului runsaat 600 henkeä, joiden keski-ikä oli korkea, mutta sittemmin jäsenkunta on kasvanut ja jäseniä on nykyisin noin 2 400.
Seurakunnalla on kaksi kirkkoa, Pyhän Nikolauksen kirkko Helsingin Hietaniemessä ja Pyhän Ksenia Pietarilaisen kirkko pienkerrostalossa Mellunmäessä. Ensinmainitun yhteydessä on myös seurakunnan oma hautausmaa.
Seurakunta suunnitteli Itäkeskukseen uutta suurta Pyhän Nikolauksen kirkkoa, jonka oli tarkoitus valmistua 2017. Helsingin rakennusvirastolla oli vaikeuksia hyväksyä sipulikupolinen kirkko Itäkeskuksen yhteyteen, mutta se hyväksyi lopulta arkkitehti Markku Aallon suunnitelman, jossa kirkon erottaa kulttuurikeskus Stoasta seurakuntatalon ja asuintalon muodostama kompleksi. Rakennuslupa saatiin vuonna 2009 ja rakennustyöt alkoivat vuonna 2011. Syksyllä 2013 seurakunta- ja asuintalojen perustukset olivat valmistumassa. Vuonna 2018 seurakunta ilmoitti rakentamiseen varattujen rahojen loppuneen ja seurakunnan luopuvan rakennushankkeesta. Seurakunta pyrkii myymään keskeneräiset rakennukset 1,9 miljoonalla eurolla.
Talous.
Ortodoksinen Pyhän Nikolauksen seurakunta on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 166 000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 27 000 euroa.
Into Glory Ride

Into Glory Ride on heavy metal -yhtye Manowarin toinen albumi.
__notoc__
Atlantin valli

Atlantin valli () oli saksalaisten toisen maailmansodan aikana rakentama linnoitettu puolustuslinja. Sen tarkoitus oli puolustaa natsi-Saksaa odotetulta Englannista tulevalta liittoutuneiden hyökkäykseltä. Atlantin vallin rakentaminen aloitettiin vuonna 1942. Vallin pituus oli 3 800 kilometriä. Se ulottui Pohjois-Norjasta Tanskan kautta Ranskan eteläkärkeen ja siihen rakennettiin 17 500 bunkkeria. 
Siegfried-linjan suunnitellut Fritz Todt oli pääinsinööri, jonka Adolf Hitler oli valinnut rakentamaan Atlantin vallin suurimmat varustukset. Hitler itse suunnitteli useita tykkibunkkereita. Tuhansia pakkotyöläisiä käytettiin rakennettaessa pysyviä linnoituksia Alankomaihin, Belgiaan ja Ranskaan. Työ edistyi kuitenkin hitaasti, koska Saksa kävi sotaa ja armeija tarvitsi sekä miehiä että materiaalia. Puolustuslinjaan käytettiin 17 miljoonaa kuutiometriä betonia, 1,2 miljoonaa tonnia terästä ja 3,7 miljardia Saksan markkaa. 
Koska Todt ei saanut rakennettua puolustuslinjaa Hitlerin vaatimassa nopeudessa, vuoden 1944 alussa Hitler nimitti Pohjois-Afrikan rintamalla mainetta niittäneen saksalaisen sotamarsalkka Erwin Rommelin tehtävään. Rommelin mielestä jo olemassa olevat linnoitukset olivat ”insinöörin suunnittelemia ja keskittyivät liiaksi satamiin”. Hän alkoi välittömästi vahvistaa vanhoja ja rakentaa uusia linnoituksia, erityisesti satamien väliin jääville alueille. Rommel käski asentaa miljoonia uusia miinoja mereen ja rannoille. Lisäksi tuhansia panssarivaunuesteitä asennettiin rannoille ja maaseudulle. Uusia bunkkereita ja suojia sekä tykistölle että konekivääreille rakennettiin kiivaasti aukkopaikkoihin. Rommelin tarkoitus oli pysäyttää liittoutuneiden maihinnousu ennen kuin he saisivat vallattua pysyvää sillanpääasemaa itselleen.
Liitoutuneiden maihinnousun alkaessa saksalaiset olivat laskeneet melkein kuusi miljoonaa miinaa Pohjois-Ranskaan. Miinakenttiä ja asemia oli laajennettu sisämaahan ja teitä miinoitettu. Saksalaiset olivat myös pystyttäneet liitokoneiden ja laskuvarjohyppääjien oletetuille laskeutumispaikoille maahan upotettuja tolppia, joita he kutsuivat Rommelin parsaksi (). Lisäksi joitain jokia oli laitettu tulvimaan.
Atlantin vallia ei koskaan saatu valmiiksi. Valmiiksi saatiin kriittisimmiksi paikoiksi arvioidut rannat: Dover, Belgian rannikko, Rotterdamin ja Amsterdamin satamat ja Reinin suu. Kesken jäivät esimerkiksi Norjan rannikko ja Normandia. Esimerksi Omaha-lohkolla liittoutuneiden 35 000 sotilasta vastassa oli vain 300 saksalaista konekivääripesäkkeissä sekä jonkin verran kenttätykistöä sisämaan puolelta. Osa sen bunkkereista on vielä nykyäänkin pystyssä. Cornelius Ryan kirjoitti Normandian maihinnousun ensimmäisestä vuorokaudesta kertovan kirjan "Atlantin valli murtuu" vuonna 1959, ja siitä tehtiin myös samanniminen elokuva vuonna 1962.
Fighting the World

Fighting the World on heavy metal -yhtye Manowarin vuonna 1987 julkaisema albumi.
Warriors of the World

Warriors of the World on heavy metal -yhtye Manowarin albumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2002.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26, ja nousi seuraavalla listaviikollaan sijalle 17.
Ӝ

Ӝ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy udmurtin aakkosiin ja on aakkosjärjestyksessä yhdeksäs kirjain. Se on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta ж lisäämällä siihen treema.
Ääntäminen.
Ӝ on udmurtissa soinnillisen postalveolaarisen affrikaatan [] merkki.
Tampereen yliopistollinen sairaala

Tampereen yliopistollinen sairaala eli TAYS on Pirkanmaan hyvinvointialueeseen kuuluva yliopistollinen sairaala. Sillä on neljä toimipistettä: Keskussairaala ja Hatanpään sairaala Tampereella sekä Sastamalan ja Valkeakosken sairaalat. Lisäksi palveluita tuotetaan kotisairaalaan eri puolile Pirkanmaata.
Tampereen yliopistollisessa sairaalassa on edustettuna 34 lääketieteen erikoisalaa. Valtaosa erikoisalojen toiminnasta tapahtuu Keskussairaalassa, jossa on yli tuhat vuodepaikkaa ja runsaat 6 000 työntekijää.
Päivystys Acutan yhteispäivystyksessä hoidetaan iltaisin, viikonloppuisin ja öisin kiireellisiä Tampereelta tulevia terveyskeskuspotilaita sekä öisin myös Hämeenkyrön, Ikaalisten, Nokian, Oriveden, Pirkkalan, Ruoveden, Sastamalan, Virtain ja Ylöjärven asukkaita.
Historia.
Tampereen yliopistollinen keskussairaala perustettiin vuonna 1962, kun keskussairaalan vanhimmat rakennukset valmistuivat. Korkean 13-kerroksisen tornin ja 2–5 kerroksisen jalustan suunnittelivat arkkitehdit Erkki Helamaa ja Veijo Martikainen. 
Vuosina 1968–2007 sairaalakokonaisuuteen kuului myös Kangasalla sijaitseva Pikonlinnan sairaala, jossa toteutettiin keuhkotautien, reumatautien ja syöpätautien hoitoa. Nämä toimivat nykyisin niitä varten rakennetuissa tiloissa keskussairaalan yhteydessä. 
Yliopistollisesta sairaalasta erkanivat itsenäisiksi sairaaloiksi Tekonivelsairaala Coxa vuonna 2002 sekä TAYSin Sydänkeskus (myöhemmin Sydänsairaala) vuonna 2004. Molemmat sairaalat sijaitsevat keskussairaalan alueella ja toimivat Pirkanmaan hyvinvointialueen alaisuudessa.
Pirkanmaan sairaanhoitopiirin hallintorakennetta uudistettiin 2010-luvulla, jolloin kaikki alueelliset sairaalat yhdistettiin hallinnollisesti Tampereen yliopistollisen sairaalan alaisuuteen. Valkeakosken ja Vammalan aluesairaalat liitettiin TAYSiin vuosikymmenen puolivälissä ja viimeisenä Tampereen kaupungin Hatanpään sairaala vuoden 2018 alusta. Nokialla toiminut Pitkäniemen psykiatrinen sairaala oli liitetty yliopistollisen sairaalan yhteyteen jo aiemmin.
Pitkäniemen sairaalan toiminnot siirrettiin pääosiltaan keskussairaalan yhteyteen rakennettuun psykiatrian rakennukseen vuonna 2024.
Toimipaikat.
Keskussairaala.
Tampereen yliopistollisen sairaalan pääsairaala eli "Tampereen keskussairaala" tai "Tays Keskussairaala" sijaitsee Tampereen Kaupin kaupunginosassa Teiskontien pohjoispuolella. Valtaosa erikoisalojen toiminnasta tapahtuu Keskussairaalassa, jossa on yli tuhat vuodepaikkaa ja runsaat 6 000 työntekijää. Myös ensiapu Acuta toimii keskussairaalassa. Keskussairaala muodostaa Tampereen suurimman rakennuskokonaisuuden.
Keskussairaalan päärakennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit Erkki Helamaa ja Veijo Martikainen, valmistui vuonna 1962. Rakennuskokonaisuutta on laajennettu sittemmin useaan otteeseen. Sairaalan historian mittavin laajennus valmistui syksyllä 2019. Keskussairaalan alueella sijaitsee myös Tampereen yliopiston Kaupin kampus, jonka tiloissa toimii lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta. Lisäksi alueella on potilashotelli.
Yksiköt.
Keskussairaalassa toimivat seuraavat sairaanhoidon yksiköt:
Lisäksi keskussairaalan alueella toimivat:
Desmond Young

Desmond Young (? – 27. kesäkuuta 1966) oli englantilainen upseeri, joka julkaisi toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1950 elämäkertakirjan saksalaisesta sotamarsalkasta Erwin Rommelista. Young jäi Rommelin vangiksi Afrikassa.
Pirkanmaan sairaanhoitopiiri

Pirkanmaan sairaanhoitopiiri (lyh. PSHP) oli sairaanhoitopiiri, jonka muodostivat Pirkanmaan maakunnan kunnat Punkalaidunta lukuun ottamatta sekä Keski-Suomessa sijaitseva Jämsä. Se oli kuntayhtymä, jonka tehtävänä oli tuottaa vaativan erikoissairaanhoidon ja kehitysvammahuollon palveluja. Hoidon tuotti Tampereen yliopistollinen sairaala, jonka toimipaikkoja ovat Tays Keskussairaala ja Tays Hatanpää Tampereella, Pitkäniemen sairaala Nokialla sekä Sastamalan ja Valkeakosken sairaalat. Vuosittain sairaanhoitopiirin vuodeosastoilla hoidettiin 75 000 ja poliklinikoilla 370 000 potilasta. Liikelaitoksia oli yksi, Kuvantamiskeskus- ja apteekkiliikelaitos, ja osakeyhtiöitä kolme: Tekonivelsairaala Coxa Oy, Tays Sydänkeskus Oy ja Fimlab Laboratoriot Oy.
Kaivannon sairaala Kangasalla kuului sairaanhoitopiiriin vuoteen 2015 asti ja Ylisen kuntoutuskeskus Ylöjärvellä vuoteen 2016 asti.
Pirkanmaan sairaanhoitopiirin toiminta lakkasi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys ja pelastustoimen palvelut tuottaa Pirkanmaan hyvinvointialue. Jämsä on siirtynyt osaksi Keski-Suomen hyvinvointialuetta.
Terttu Savola

Terttu Savola (o.s. Rankila, s. 22. kesäkuuta 1941 Vimpeli) on suomalainen poliitikko. Hän oli Köyhien Asialla -puolueen puheenjohtaja ja Espoon kaupunginvaltuutettu 2008–2012 sekä Suomen YK-liiton ihmisoikeus- ja lastenoikeuslähettiläs, Suomen Pakolaisavun luennoitsija ja Espoon käräjäoikeuden lautamies.
Elämä.
Savola kuului 1990-luvun alkupuolella Suomen kristillisen liiton puoluehallitukseen ja hän toimi SKL:n Naisten puheenjohtajana. Marraskuussa 1995 Savola osallistui Perussuomalaisten perustavaan kokoukseen, jossa hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Savola erosi kristillisten hallituksesta vasta valintansa jälkeen. Kesäkuun 1997 puoluekokouksessa Savola putosi varapuheenjohtajan paikalta. Hän jäi kuitenkin puoluehallitukseen. Alkuvuonna 1998 Savola erosi puolueesta ja liittyi Remonttiryhmään. Lokakuussa 1998 Savola valittiin johtamaan puolueen naisjärjestö Naisremmiä. Savola erotettiin Remonttiryhmästä keväällä 1999, kun hän kritisoi puheenjohtaja Risto Kuismaa itsevaltaisuudesta.
Savola nousi Espoon kaupunginvaltuustoon vaaleissa 2008 ja Köyhien Asialla -puolue sai siten historiansa ensimmäisen valtuutetun. Paikka tuli perussuomalaisten kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta. Timo Soinin suuri suosio vei valtuustoon myös 176 ääntä keränneen Savolan. Savola putosi kuitenkin valtuustosta vuoden 2012 vaaleissa.
Savola pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vaaleissa 1996 (839 ääntä), 2004 (1 352 ääntä) ja 2009 (385 ääntä). Vuoden 1994 presidentinvaalissa Savola tuki RKP:n Elisabeth Rehniä, ja vaaleissa 2006 kokoomuksen Sauli Niinistöä.
Poliisi otti Savolan kiinni vuoden 2011 eduskuntavaalien vaalipäivänä, kun hän pyrki YLE:n, MTV3:n ja STT:n eduskuntapuolueiden puheenjohtajille järjestämään haastattelutilaisuuteen. Helsingin Sanomien pääkirjoituksessa kiinniottoa paheksuttiin ja verrattiin Valko-Venäjän vaalitapahtumiin. 
Terttu Savola aikoi pyrkiä presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleissa, mutta puolue ei ehtinyt kerätä riittävästi kannattajakortteja määräaikaan mennessä.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Savola oli ehdolla Paavo Väyrysen perustaman Seitsemän tähden liikkeen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Alustavan vaalituloksen mukaan hän keräsi yhteensä 39 ääntä, eikä tullut valituksi.
Savola on Helsingin eteläpohjalaisten julkaiseman Plari-lehden päätoimittaja. Hän on myös entinen malli.
Uuden Suomen blogissaan 28.11.2014 Savola kirjoittaa sukupuolineutraalista avioliitosta ja arkkipiispa Kari Mäkisestä: "Meillä on arkkipiispaksi luikerellut henkilö, joka listojen mukaan kuuluu vapaamuurarijärjestöön, jonka jäsenet palvelevat jumalanaan Luciferia eli perkelettä. Ei siis ihme, että hän innokkaasti kannattaa kaikenlaisia perkeleen töitä, kuten oli tämäkin avioliittolakiäänestys." Kirjoituksen lopuksi Savola kehottaa erottamaan arkkipiispan.
Mobilen piirikunta

Mobilen piirikunta on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 412 992 ja sen pääkaupunki on Mobile. Mobilen piirikunta perustettiin vuonna 1812.
Maantiede.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan piirikunnan pinta-ala on 4 258 km², josta 3 194 km² on maata ja 1 064 km² (25 %) vettä.
Galileo Galilei (ooppera)

Galileo Galilei on Galileo Galilein elämään pohjautuva ooppera. Sen ensi-ilta oli Chicagon Goodman-teatterissa vuonna 2002. Musiikin on säveltänyt Philip Glass ja libreton kirjoittanut Mary Zimmerman ja Arnold Weinstein. Ooppera koostuu kymmenestä kohtauksesta ilman taukoja.
Synopsis.
Ensimmäinen kohtaus (Avauslaulu): Elonsa viimeisinä päivinä sokeutunut Galilei muistelee elämänsä liittyneitä, joita ei enää voi nähdä.
Toinen kohtaus (Uskostakieläytyminen): Katolisen kirkon virkailijat nuhtelevat tiedemiestä, joka ei tahdo luopua teoriastaan, jonka mukaan Maa kiertää Aurinkoa. Paavi julistaa tuomionsa ja muistuttaa Galileita ajasta, jolloin he kävelivät puistossa ystävinä.
Kolmas kohtaus (Päärynät): Marie Celeste, Galilein tytär lähettää kirjeen, jossa julistaa rakkauttaan ja tukeaan.
Neljäs kohtaus (Oikeudenkäynti): Galilei kutsutaan kahden kardinaalin eteen vastaamaan kirjaansa "Dialogo dei due massimi sistemi del mondo" koskeviin kysymyksiin.
Viides kohtaus (Dialogo dei due massimi sistemi del mondo): Galilei kirjoittaa kirjaansa ja kuvitteellisia hahmoja ilmaantuu keskustelemaan esitetyistä teorioista.
"Tässä vanha Galilei muuttuu nuoreksi."
Kuudes kohtaus (Kallistuneet tasot): Galilei testaa teorioitaan laboratoriossaan.
Seitsemäs kohtaus (Kävely puistossa): Galileo ja hänen ystävänsä kardinaali Barberini keskustelevat Galilein uusimmasta kirjasta puistossa. Kardinaalin vaimeiden runojen jälkeen Galilein ilmaisee pelkonsa vihollisiaan kohtaan. Barberini varoittaa Galileita jatkamasta planeettoja koskevaa teoriaansa.
Kahdeksas kohtaus (Lamput): Ollessaan messussa tyttärensä kanssa Galilei havaitsee katosta riippuvan lampun heiluvan heilurin tapaan ja selittää teoriaansa Marielle.
Yhdeksäs kohtaus (Teleskoopin esittely): Galileo esittelee keksintöänsä herttuattarelle ja hänen neideilleen. Herttuatar ja Galilei muistelevat nuoruuttaan, jolloin he kävivät katsomasta Galilein isän Vincenzon säveltämän oopperan.
Kymmenes kohtaus (Ooppera oopperassa): herttuatar ja Galilei, nyt lapsina, ovat yleisönä Vincenzon oopperassa. Maaginen tarina kuljettaa Galilein kuolleen tyttärensä luo.
Ernst Ruska

Ernst August Friedrich Ruska (25. joulukuuta 1906 Heidelberg – 25. toukokuuta 1988 Berliini) oli saksalainen fyysikko ja sähköinsinööri. Hänet tunnetaan erityisesti elektronimikroskoopin keksijänä.
Ruska opiskeli elektroniikkaa Münchenin teknillisessä yliopistossa 1925–1927 ja siirtyi tämän jälkeen Berliinin teknilliseen yliopistoon. Siellä hän keksi, että näkyvän valon asemesta elektroneja havainnoiva mikroskooppi muodostaa tarkemman kuvan, johtuen elektronien värähtelytaajuudesta, joka on sähkömagneettiseen värähtelyyn verrattuna 100 000-kertainen. Ruska rakensi maailman ensimmäisen elektronimikroskoopin vuonna 1931.
Ruska työskenteli Siemens-Reiniger-Werke AG:llä tutkimusinsinöörinä 1937–1955 ja johtajana Fritz Haberin mukaan nimetyssä Elektronimikroskopian instituutissa 1955–1972. Vuodesta 1949 hän toimi professorina Berliinin vapaassa yliopistossa. Ennen eläköitymistään vuonna 1972 Ruska toimi Berliinin teknillisessä korkeakoulussa professorina vuodesta 1957. Osoituksena lukuisista saavutuksistaan optoelektroniikassa hänelle myönnettiin vuonna 1986 puolet Nobelin fysiikanpalkinnosta; toinen puoli jaettiin tunnelointimikroskoopin kehittäjille Gerd Binnigille ja Heinrich Rohrerille.
Siegfried Sassoon

Siegfried Loraine Sassoon, salanimi Saul Kain, (8. syyskuuta 1886 Matfield Kent Britannia – 1. syyskuuta 1967) oli englantilainen runoilija ja proosakirjailija. Hän tuli ensimmäisen maailmansodan aikana tunnetuksi satiirisista sodanvastaisista runoistaan mutta sai myöhemmin mainetta proosateoksistaan.
Sassoonin isä Alfred Sassoon oli intianjuutalaista sukua, ja hänen äitinsä oli brittiläinen protestantti Theresa Thornycroft. Etunimensä Siegfried hän sai, koska hänen äitinsä ihaili saksalaista säveltäjää Richard Wagneria. Hän opiskeli 1905–1907 Clare Collegessa Cambridgessa oikeustiedettä ja historiaa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa ja kulutti aikaansa metsästellen ja krikettiä pelaten. Häneltä ilmestyi omakustanteena jokunen vähälle huomiolle jäänyt runoteos. Tulot riittivät vaatimattomaan elämään. Esikoisteos "The Daffodil Murderer" ilmestyi 1913 salanimellä Saul Kain 
Sassoon kääntyi vanhoilla päivillään katoliseksi. Hänen ainoa poikansa, tutkija, kielitieteilijä ja kirjailija George Sassoon, kuoli syöpään 2006. Georgella oli kolme lasta, joista kaksi kuoli auto-onnettomuudessa 1996.
Kuopion nähtävyydet

Tämä on luettelo Kuopion nähtävyyksistä. Luettelo on keskeneräinen.
Arkkitehtuuria - rakennuksia ja rakennelmia.
"Eivät sisällä muihin kategoriohin mahtuvia"
AMD Opteron

AMD Opteron on AMD:n K8-arkkitehtuuriin pohjautuva palvelinsuoritin.
Suoritin eroaa Athlon 64 -suorittimista ainoastaan siten, että useimmissa Opteron-malleissa on useampi HyperTransport-väylä sekä useimmiten erilainen suoritinkanta, joka mahdollistaa niiden käytön monisuoritinkokoonpanoissa. Tosin jotkin halvemmat Opteronit käyttävät samaa kantaa kuin Athlon 64:t ja ovat siten täysin identtisiä näiden kanssa. Toisaalta osa Athlon 64 FX -sarjan suorittimista käyttää samaa kantaa kuin kalliimmat Opteronit ja ovat siten täysin identtisiä näiden kanssa.
Opteron julkaistiin 22. huhtikuuta 2003 1,4–1,8 GHz kellotaajuuksilla. Myöhemmin kellotaajuutta on nostettu 3 GHz:iin asti.
Etenkin 939-kantaiset prosessorit (ja nimenomaan "1yy"-mallinumeron Opteronit) ovat nousseet tietokoneharrastajien suosioon niiden hyvien ylikellottamisominaisuuksien vuoksi.
K8-ytimisien Opteron-prosessorien mallinumeroiden muodostuminen.
Jokaisen Opteronin mallinumero koostuu kolmesta tai neljästä numerosta: Opteron "xnyy" tai Opteron "xyy"
Ensimmäinen numero ("x") kertoo montako prosessoria kyseisessä kokoonpanossa voi olla:
Viimeiset numerot ("yy") kertovat kyseisen prosessorin suhteellisen suorituskyvyn (kellotaajuudesta riippuva).
"xnyy"-mallinumeroisten Opteronien "n" kertoo suoritinkannan mallin. Numero "2" kertoo Opteronin olevan suoritinkannaltaan Socket F (1207) tai Socket AM2.
xnyy-mallinumeroisten Opteronien suoritinkanta on aina joko Socket AM2 tai Socket F, ja ne käyttävät DDR2-muisteja.
K8-ytimisten Opteron-prosessorien mallit.
"Istanbul".
Istanbul-koodinimellä tunnettu Opteron integroi kuusi ydintä samalle prosessorille. Mallissa on HT Assist -ominaisuus, joka seuraa välimuistin käyttöä vähentäen suorittimien välistä liikennettä.
Istanbul valmistetaan GlobalFoundriesin 45 nanometrin SOI-tekniikalla ja sisältää 904 miljoonaa transistoria.
Jamais vu

Jamais vu (ranskaa, suomeksi ’ei koskaan nähty’) tarkoittaa psykologiassa ennalta tuttua tilannetta, jota havainnoija ei tunnista.
"Jamais vu" tarkoittaa yleensä käsitteen "déjà vu" vastakohtaa. Usein kuitenkin ilmiö selitetään tilanteeksi, jossa henkilö ei muista ihmisen nimeä, jotakin sanaa tai paikkaa, joka on hänelle entuudestaan tuttu.
Sydämeeni joulun teen (vuoden 1988 albumi)

Sydämeeni joulun teen on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin jouluaiheinen 12. studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1988. Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 1998 albumista julkaistiin uusintapainos CD-levynä, johon on lisätty muutama uusi kappale. Vuonna 2018 alkuperäinen albumi julkaistiin uudelleen LP-levynä Warner Music Finlandin toimesta 500 kappaleen rajoitettuna painoksena.
Albumi sisältää pääasiassa vanhoja joululauluja Loirin tulkitsemana, mutta seassa on myös kaksi levyä varten tehtyä kappaletta: ”Tähti tähdistä kirkkain” ja ”Sydämeeni joulun teen”, josta on noussut yksi tunnetuimmista suomalaisista joululauluista.
Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1989 ja tuplaplatinarajan 1998. Albumia on myyty yhteensä 167 788 kappaletta ja on täten Loirin myydyin albumi sekä Suomen myydyin joulualbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Kalervo Halonen, ellei toisin mainita.
Elias Erkko

Juho Elias Rudolf (Ruuto) Erkko (12. huhtikuuta 1863 Orimattila – 21. marraskuuta 1888 Merano, Tiroli) oli suomalainen arvostelija, runoilija ja kirjallisuuden suomentaja.
Erkon vanhemmat olivat talollinen Juhani Eerakkala ja Maria Kyöstilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Jyväskylän lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Elias Erkko kuoli 25-vuotiaana Meranon kylpylässä Tirolissa, jonne hän oli hakeutunut saamaan hoitoa sairastamaansa rintatautiin.
Erkko oli kihloissa Hilda Aspin kanssa, johon hän oli tutustunut kuuluessaan Minna Canthin kirjallisuus- ja ystäväpiiriin. Heidän kirjeenvaihtoaan on julkaistu teoksessa "Hilda &amp; Elias. Hilda Aspin ja Elias Erkon kirjeenvaihtoa vuosilta 1884–88".
Runoilija J. H. Erkko sekä "Päivälehden" (sittemmin "Helsingin Sanomat") perustaja ja päätoimittaja Eero Erkko olivat Elias Erkon vanhempia veljiä.
Yellow Magic Orchestra

Yellow Magic Orchestra (lyh. YMO) on 1978 perustettu japanilainen elektronisen pop-musiikin yhtye. Sen jäseniä ovat olleet Haruomi Hosono (basso), Yukihiro Takahashi (rummut) ja Ryūichi Sakamoto (koskettimet).
Yellow Magic Orchestra hajosi 1983, mutta palasi yhteen vielä yhden albumin ajaksi kymmenen vuotta myöhemmin.
François de La Mothe-Le-Vayer

François de La Mothe-Le-Vayer (1588 Pariisi, Ranskan kuningaskunta – 1672 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, itsenäinen ajattelija ja yksi oppineista libertiineistä. Hän kehitti skeptisismin filosofian, joka oli radikaalimpi kuin Michel de Montaignen, mutta vähemmän absoluuttinen kuin Pierre Baylen.
Hänen isänsä oli Pariisin parlamentissa toiminut poliitikko, joka oli kirjoittanut diplomatiaa käsittelevän teoksen "Legatus, seu De legatorum primlegiis, officio et munere libellus" (1579). La Mothe-Le-Vayer seurasi isäänsä asianajajana parlamentissa, mutta luopui virastaan vuonna 1647 ja omisti itsensä matkoille ja kirjallisuudelle. 
Vaatimattomana ja skeptisenä henkilönä ja joskus hieman epäsiveellisillä runoillaan La Mothe-Le-Vayer ansaitsi aseman Ranskan hovissa, jossa libertiineille ominainen ajatusten ja tapojen vapaamielisyys viehätti ihmisiä. Hänen teoksensa "La Contrariété d’humeur entre la nation française et l’espagnole" (1636; ”Eturistiriidat Ranskan ja Espanjan kansojen välillä”) sekä"Considérations sur l'éloquence française" (1638) tuottivat hänelle vuonna 1639 Ranskan akatemian jäsenyyden tuolipaikalla 13, ja teos "De l'instruction de Mgr. le Dauphin" (1640) sai kardinaali Richelieun huomion. 
Vuonna 1649 kuningatar Anna Itävaltalainen antoi hänelle nuoremman poikansa Gastonin kasvatuksen ja myöhemmin myös tulevan Ludvig XIV:n koulutuksen, mikä oli aiemmin laiminlyöty. Hän toimi useiden aatelisnuorten opettajana, kuten Ludvig XIV:n vuosina 1652–1657, jolle hän kirjoitti täydellisen tekstisarjan. Hänen pedagogiikkaa koskevien töidensä lopputuloksena syntyi sarja teoksia: "Géographie", "Rhétorique", "Morale", "Economique", "Politique", "Logique" ja "Physique du prince" (1651–1658). Kuningas palkitsi La Mothe-Le-Vayerin nimittämällä hänet Ranskan historiografiksi ja valtioneuvokseksi.
Koulutusta koskevien teosten lisäksi hän kirjoitti filosofiset teokset "De la vertu des païens" (1642; ”Pakanoiden hyvyydestä”); "Jugement sur les anciens et principaux historiens grecs et latins" (1646); tutkielman nimeltä "Du peu de certitude qu'il y a en histoire" (1668, Varmuuden puutteesta historiassa), joka merkitsi historiallisen kritiikin alkua Ranskassa; sekä viisi skeptistä dialogia "Dialogues", joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen salanimellä Orosius Tubero ja jotka käsittelevät mielipiteiden monimuotoisuutta, elämäntapojen ja sukupuoliroolien vaihtelua, yksinäisyyden arvoa, aikansa typerysten hyveitä ja uskontojen eroja.
Osittainen painos hänen teoksistaan toimitettiin Dresdenissä vuosina 1756–1759.
Ben Bernanke

Ben Shalom Bernanke (s. 13. joulukuuta 1953 Augusta, Georgia) on yhdysvaltalainen ekonomisti, joka toimi Yhdysvaltain keskuspankin, Federal Reserve Systemin, puheenjohtajana vuosina 2006–2014. Bernanken kaudelle keskuspankin johdossa ajoittui subprime-kriisi ja siitä kehittynyt finanssikriisi, joka oli akuutti vuosina 2007–2009. Bernanken johtamana keskuspankki turvautui elvyttämään setelirahoituksen avulla. Bernankelle myönnettiin Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 2022 yhdessä Douglas Diamondin ja Philip Dybvigin kanssa.
Nuoruus ja opinnot.
Bernanke suoritti kandidaatin tutkinnon Harvardin yliopistossa ja tohtorin tutkinnon MIT:ssä. Hän on opettanut Stanfordin, Princetonin ja New Yorkin yliopistossa sekä MIT:ssä.
Ura.
Bernanke oli Federal Reserve Systemin hallituksen jäsen vuosina 2002–2005 ja vuosina 2006–2010 sen puheenjohtaja. Vuosina 2005–2006 hän toimi Yhdysvaltain presidenttiä taloudellisissa kysymyksissä avustavan CEA:n (Council of Economic Advisers) puheenjohtajana. Aikakauslehti "Time" valitsi Bernanken joulukuussa 2009 vuoden henkilöksi. Perusteena oli hänen toimintansa taantuman aikana.
Yksityiselämä.
Bernanken puoliso on Anna Friedmann, jonka Bernanke tapasi sokkotreffeillä. Heillä on kaksi lasta.
Pandamonninen

Pandamonninen "(Corydoras panda)" on monnislaji, jonka luontainen elinympäristö sijaitsee Etelä-Amerikan jokivesissä. Pandamonninen on yleinen akvaariokala.
Koko ja ulkonäkö.
Pandamonninen on pieneksi jäävä monninen. Sen enimmäispituus on viisi senttiä. Pandamonnisen pyöreäkuonoisessa päässä on leveä tumma pandanaamio sekä selkäevässä sen lähes kokonaan peittävä musta laikku ja pyrstön tyvellä toinen yhtä suuri laikku. Evät ja kyljet ovat muuten yksiväriset. Nuorilla kaloilla väri on kellanruskea, vanhoilla lähes harmaa.
Alkuperä.
Pandamonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazon-joesta.
Käyttäytyminen.
Kuten muut monniset, pandamonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Pandamonninen on melko vilkas monninnen. Se viihtyy parvessa, jossa on vähintään 5-6 yksilöä. Akvaariolla pitää olla kokoa vähintään 50 litraa, mieluiten 60-70 litraa.
Vesiolot.
Lämpötila on 20-25 °C, pH 6-8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25).
Lisääntyminen.
Lisääntyy monesti kotiakvaariossakin melko helposti, kunhan akvaarion olosuhteet ovat suotuisat, ja vesi puhdasta.
Kirjomonninen

Kirjomonninen "(Corydoras schwartzi)" on monnislaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko.
Kirjomonnisen pituus on enintään 6 cm.
Alkuperä.
Kirjomonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta, Purus-joesta.
Käyttäytyminen.
Kuten muut monniset, kirjomonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Kirjomonninen tonkii mielellään hienojakoista hiekkaa. Viihtyy parvessa. Parven minimikoko 5-6 yksilöä. Melko passiivinen monnislaji, joka viettää monia muita monnisia enemmän aikaa paikoillaan. akvaariolla saisi olla kokoa vähintään vajaa 100 litraa. Altaassa saisi olla myös kohtuullinen suodatus.
Vesiolot.
Sopiva lämpötila on 22-26 °C, pH 6-7,5 ja vesi pehmeästä keskikovaan (dH 2-25).
Lisääntyminen.
Lisääntyy samalla tavalla kuin sukulaisensa kuparimonninen. On kuitenkin vaikeampi saada kutemaan.
Mustaselkämonninen

Mustaselkämonninen "(Corydoras metae)" on pieni monnislaji, joka sopii hyvin seura-akvaarioon.
Koko ja ulkonäkö.
Mustaselkämonninen on pienehkö monninen, jonka pituus on noin viisi senttiä.
Alkuperä.
Mustaselkämonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta, Rio Metasta.
Käyttäytyminen.
Kuten muut monniset, mustaselkämonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Viihtyy parvessa.
Vesiolot.
Sopiva lämpötila on 22–26 °C, pH 6–8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (°dH 2–25).
Pikkumonninen

Pikkumonninen "(Corydoras habrosus)" on monnislaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko.
Pikkumonninen on monnisten kääpiö ja jää vain noin 3 cm:n mittaiseksi.
Alkuperä.
Pikkumonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Orinoco-joesta.
Käyttäytyminen.
Kuten muut monniset, pikkumonninen oleilee mieluiten pohjalla, jonka materiaalin pitäisi olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta se ei vahingoita siihen viiksiään. Se viihtyy parvessa. Parvessa olisi hyvä olla ainakin 6–10 kalaa.
Vesiolot.
Sopiva lämpötila on 25 °C, pH 6–8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (°dH 2–25). Akvaarion minimikoko 40 litraa, kunhan altaassa on hyvä suodatus. Viihtyy parhaiten puhtaassa vedessä, ja vedenvaihdot olisi suoritettava säännöllisesti.
Paatinjärvi

Paatinjärvi on Oulujoen vesistöön kuuluva järvi Oterman kylässä Vaalan kunnan pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Järvi sijaitsee noin 25 kilometriä koilliseen Vaalan kuntakeskuksesta. Sen rannalla sijaitsevat Oterman kylän osa-alueet Paatinjärvi ja Velholanperä.
Paatinjärvi on neljä kilometriä pitkä ja kolme kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 9,16 neliökilometriä ja rantaviivan pituus 17,0 kilometriä. Järvi on matala, ja sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja syvin kohta 2 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa. Järven tilavuudeksi on laskettu 10,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0108 kuutiokilometriä. Järvellä ei ole saaria.
Järven rannat ovat pääosin metsämaata tai soistunutta metsämaata. Järven itärannalle painottuneen asutuksen yhteydessä on lisäksi peltoja. Seututie 800 kulkee järven kaakkoispuolelta.
Paatinjärvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ylä-Oulujoen alueen (59.2) Otermanjärven alueella (59.26), jonka Paatinjärven valuma-alueella (59.265) se sijaitsee. Vedenpinnan korkeus on 141,2 mpy. Järveen laskee lukuisia suo-ojia. Niiden lisäksi Susilampi ja Tervalampi laskevat järveen Susipuroa ja Tervapuroa pitkin. Paatinjärvi laskee sen eteläpäästä lähtevää Paatinjokea pitkin Otermanjärveen. Paatinjoki on kolme kilometriä pitkä, ja sen pudotus on 0,6 metriä.
Vihermonninen

Vihermonninen ("Brochis splendens" syn. "Brochis coeruleus" ja "Corydoras splendens") on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Vihermonninen on vihermonnisista kooltaan pienin. Sen pituus on enintään 8 cm. Sen erottaa muista monnisista selkäevän huomattava pituus. Selkäevässä on ruotoja 10–12, kun monnisilla yleensä vain 6–8. Muilla vihermonnislajeilla on taas tätäkin pitempi selkäevä.
Alkuperä.
Vihermonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Amazon-joesta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Kuten muut monniset, vihermonninen oleilee mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja, jotta kala ei vahingoita viiksiään. Vihermonninen viihtyy ainoastaan parvessa, jonka yksilömäärän tulee olla vähintään 6 kalaa. Vihermonninen on monia muita monnisia passiivisempi laji, ne ovat lähinnä parvimuodostelmassa akvaarion pohjalla.
Kudetus on vaikeampaa kuin monilla muilla monnisilla, muttei mahdotonta.
Vesiolot.
Sopiva lämpötila on 22–28 °C, pH 5,8–8 ja vesi pehmeästä keskikovaan (°dH 2–30).
Gabriel Naudé

Gabriel Naudé (2. helmikuuta 1600 – 10. heinäkuuta 1653) oli ranskalainen kirjastonhoitaja ja yksi oppineista libertiineistä. Hän oli Gui Patinin, Pierre Gassendin ja monen muun aikansa liberaalin ajattelijan ystävä.
Elämä.
Naudé syntyi Pariisissa ja opiskeli lääketiedettä Pariisissa ja Padovassa. Hänestä tuli Ludvig XIII:n lääkäri. Vuonna 1629 hänestä tuli kardinaali Bagnin kirjastonhoitaja Roomassa, ja tämän kuoltua vuonna 1641 kardinaali Barberinin kirjastonhoitaja. Myös Kardinaali Richelieu aikoi tehdä Naudésta kirjastonhoitajansa, ja tämän kuoltua Naudé hyväksyi saman viran kardinaali Mazarinin palveluksessa. Seuraavan kymmenen vuoden ajan hän kokosi kirjoja Euroopan eri puolilta suureen "Bibliothèque Mazarineen".
Fronde-kapinan seurauksena "parlement" myi kirjaston. Kuningatar Kristiina kutsui Naudén Tukholmaan. Hän ei kuitenkaan viihtynyt Ruotsissa, ja Mazarinin pyydettyä tätä palaamaan ja kokoamaan hajallaan olevan kirjaston uudelleen, tämä suostui. Hän kuitenkin kuoli matkalla Abbevillessä vuonna 1653.
Tricia Helfer

Tricia Helfer (s. 11. huhtikuuta 1974 Donalda, Alberta) on kanadalainen entinen malli ja Leo-palkittu näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Lucifer", "Taisteluplaneetta Galactica" ja "Burn Notice", sekä useissa tietokonepeleissä, esimerkiksi ' ja '. StarCraft II-pelisarjassa Helfer näyttelee erästä päärooleista, Queen of Blades - Sarah Kerrigania.
Marian Oprea

Marian Oprea (s. 6. kesäkuuta 1982 Pitești) on romanialainen kolmiloikkaaja.
Oprea loikki 1999 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssille tuloksella 15,98 ja alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa neljänneksi tuloksella 15,70. Seuraavana vuonna hän voitti Santiago de Chilessä nuorten maailmanmestaruuden tuloksella 16,41. Vuonna 2001 hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa, mutta voitti alle 20-vuotiaiden EM-kultaa tuloksella 16,65 ja sijoittui Pekingin universiadeissa toiseksi loikittuaan 17,11. Lisäksi hän voitti kolmiloikan Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti 2002 sisäratojen EM-hopeaa tuloksella 17,22, mutta karsiutui Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 Oprea loikki kahdeksanneksi. Samana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa tuloksella 17,28 sekä karsiutui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän sijoittui viidenneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa tuloksella 17,55. Hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan kolmiloikkakilpailun. hän oli kahdeksas.
Oprea voitti 2005 Euroopan cupin ykkösliigan pituushypyssä ja kolmiloikassa. Helsingin MM-kisoissa hän voitti pronssia tuloksella 17,40. Samana vuonna hänet valittiin Romanian vuoden urheilijaksi. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja kolmas Göteborgin EM-kisoissa. Kauden lopussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli viides. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui toiseksi tuloksella 17,51 m. Hän voitti maanosien cupin kolmiloikkakilpailun tuloksella 17,29. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 17,62 m. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan kolmiloikan, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Daegun MM-kilpailuissa. Hän karsiutui myös Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja Helsingin EM-kilpailuissa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kuudenneksi ja Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 neljänneksi. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen ykkösliigan 2014 ja oli Zürichin EM-kilpailuissa viides.
Oprea saavutti Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 pronssia kolmiloikassa tuloksella 16,91. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kuudenneksi ja Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 kymmenenneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Oprea on voittanut kolmiloikan Romanian-mestaruuden ulkoradoilla 2003–2008, 2013, 2017 ja 2018 sekä sisäradoilla 2001–2003, 2006, 2011–2016 ja 2018. Balkanin-mestaruuden hän voitti ulkoradoilla 2002, 2013 ja 2014 sekä sisäradoilla 2002, 2003 ja 2006. Balkanin kisoissa hän sai kultaa 2003. Pituushypyssä hän voitti 2014 ulkoradoilla sekä Romanian että Balkanin-mestaruuden.
William Kennedy

William Joseph Kennedy (s. 16. tammikuuta 1928 Albany, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Useat hänen teoksensa kuvaavat Albanyn todellista ja kuvitteellista historiaa. Albanyn historiasta hän on kirjoittanut teoksen "O Albany" (1983). Hän sai romaanistaan "Karhiainen" vuonna 1984 Pulitzer-palkinnon.
Kennedy oli 1952–1956 ja 1963–1970 toimittaja kotikaupunkinsa Albanyn lehdessä "Times-Union" ja 1957–1959 Time-Lifen kirjeenvaihtaja Puerto Ricossa. Hän oli yliopistolehtori New Yorkin yliopistossa Albanyssa 1974–1982 ja sen jälkeen englannin kielen professori.
Kennedy loi maineensa vuoden 1983 romaanilla "Ironweed" ("Karhiainen"), vaikka useat kustantajat olivat hylänneet sen käsikirjoituksen ennen kuin Viking Press sen hyväksyi. Romaani tapahtuu kolmen vuorokauden aikakehyksessä ja sen rakenne mukailee katolista messua. Päähenkilö tekee viinanhuuruisessa tajunnassaan tiliä menneisyydestään. Se on monitasoinen teos syyllisyydestä, sovituksesta ja lunastuksesta. Kennedy kirjoitti sen jälkeen samaan Albany-sarjaan liittyviä romaaneja, ja nekin saivat hyvän menestyksen. Kennedy on perinteisen tyylin tarinankertoja. Hänen henkilöhahmonsa ovat ääri-ihmisiä, kuten gangstereita, pelureita ja pultsareita.
Omdurman

Omdurman tai Omdur () on Sudanin suurin kaupunki ja kaupan keskus. Omdurman sijaitsee Niilin länsirannalla, joen vastarannalla sijaitsee maan pääkaupunki Khartum. 
Vuonna 2008 Omdurmanissa oli 1,8 miljoonaa asukasta. Yhdessä Bahrin ja Khartoumin kanssa se muodostaa maansa kulttuurin ja teollisuuden tärkeimmän keskuksen. Kaupungissa toimii Omdurmanin islamilainen yliopisto.
Kaupunki perustettiin 1880-luvulla Mahdiyyan aikana. Sen tunnetuimpuia nähtävyyksiä ovat Al-Mahdin mausoleumi, kamelimarkkinat, Sudanin suurin souq ja Khalifan kotimuseo. Hamed el-Nilin moskeijassa voi perjantaisin nähdä tanssivia dervissejä.
Nitroglykoli

Nitroglykoli, eli etyleeniglykolidinitraatti on kellertävä, öljymäinen räjähtävä nestemäinen kemiallinen yhdiste. Sitä valmistetaan nitraamalla etyleeniglykolia ja käytetään esimerkiksi räjähdysaineissa. Nitroglykoli on samantapainen nitroglyserolin kanssa valmistustavaltaan ja ominaisuuksiltaan, mutta vähemmän viskoottinen ja räjähdysherkempi.
Vaikutukset elimistöön ja ensiapu.
Nitroglykoli saattaa aiheuttaa päänsärkyä ja verenpaineen laskua ihokosketuksen tai hengitysilman kautta. Ihokosketusta tulee välttää käyttämällä suojakäsineitä. Iholle joutunut räjähdysaine poistetaan ja alue pestään vedellä ja saippualla. Silmiin joutunut aine huuhdotaan runsaalla vedellä. Mahdollisen ärsytyksen jatkuessa otettava yhteys lääkäriin. Haalarit ja muut työvaatteet, joihin on kuivunut räjähdysainetta, voivat syttyä palamaan. Työvaatteisiin tarttunut räjähdysaine poistetaan mekaanisesti, jonka jälkeen työvaatteet pestään normaalilla vesipesulla.
Ympäristövaikutukset.
Nitroglykoli ei juurikaan liukene veteen. Se hajoaa luonnossa erittäin hitaasti. Nitraatilla on vesistöön joutuessaan rehevöittävä vaikutus ja se likaa pohjavettä.
Imperium Galactica II

Imperium Galactica II on Digital Realityn kehittämä ja Infogramesin julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille. Peli on jatko-osa "Imperium Galactica" -pelille.
Pelissä eri kansat yrittävät valloittaa avaruutta itselleen rakentamalla suuria laivastoja, armeijoita ja valtaamalla niiden avulla planeettoja itselleen. Pelissä voi suunnitella omia aluksia ja tankkeja tai ostaa niitä toisilta kansoilta, luoda diplomaattisia suhteita muihin kansoihin, vakoilla toisia kansoja ja kehitellä uusia keksintöjä. 
Pelissä on 4X-lajityypin ominaisuuksia.
Vastaanotto ja palkinnot.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.4/10.
Peli on voittanut BAFTA Interactive Entertainment Awards -palkinnon musiikistaan.
Mary Hopkin

Mary Hopkin (s. 3. toukokuuta 1950 Pontardawe, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen laulaja. Hänen äidinkielensä on kymri.
Hän nousi kuuluisuuteen 18-vuotiaana ensimmäisen singlensä, ”Those Were the Days” (1968), myötä. Laulusta tuli hitti muun muassa Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hän levytti laulun myös saksaksi nimellä ”An jenem Tag”, mikä menestyi Saksan liittotasavallassa.
Hopkin valittiin sisäisesti edustamaan Isoa-Britanniaa Eurovision laulukilpailussa 1970. Hopkin esitti 7. maaliskuuta pidetyssä karsinnassa kuusi kappaletta, joista postikorttiäänestyksellä edustuskappaleeksi valittiin ”Knock Knock Who’s There”. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Hopkin sijoittui toiseksi. Hän lopetti musiikin tekemisen vuonna 1971 mennessään naimisiin Tony Viscontin kanssa. He saivat kaksi lasta, Delaneyn joka syntyi 1972 (muutti myöhemmin nimensä Morganiksi) ja Jessican vuonna 1976. Liitto päättyi eroon vuonna 1981. 
Hopkin on laulanut ja levyttänyt myöhemminkin, muun muassa joululauluja.
2010 Hopkinin tytär Jessica Lee Morgan julkaisi ensimmäisen CD:nsä nimeltään "I Am Not", jolla myös Mary Hopkin oli joissakin kappaleissa mukana laulamassa.
Lokakuussa 2010 Hopkin julkaisi kokoelmalevyn "You Look Familiar", joka sisälsi Hopkinin säveltämiä, sanoittamia ja esittämiä kappaleita hänen poikansa Morgan Viscontin uudelleen sovittamina versioina.
Dave Pybus

 
Dave Pybus (s. 4. kesäkuuta 1970) on Cradle of Filthin basisti. Hän on soittanut myös yhtyeissä Anathema ja Dreambreed.
Antti-Pekka Pietilä

Antti-Pekka Pietilä (s. 16. huhtikuuta 1954 Raisio) on pitkään eri viestimien päällikkötehtävissä työskennellyt journalisti, joka on julkaissut tietokirjoja.
Pietilä oli Taloussanomien ensimmäinen päätoimittaja lehden perustamisesta 1997 lähtien.
Hän tuli Ilta-Sanomien (IS) vastaavaksi päätoimittajaksi eläkkeelle jääneen Vesa-Pekka Koljosen jälkeen. Hän erosi 25. syyskuuta 2006 ilmoittaen syyksi lehden huonon levikkikehityksen. Eron syyksi esitettyä levikkikehitystä ei pidetty uskottavana, koska kyse oli maailmanlaajuisesta ilmiöstä. Eroilmoituksesta muodostui julkinen keskustelu ja epäilys siitä, olisiko Suomen Keskusta myötävaikuttanut eroon. Pietilä esitti saman väitteen myöhemmin itse erääseen toiseen asiaan liittyneessä oikeudenkäynnissä. Timo Laaninen kiisti painostusväitteen omalta osaltaan 4. joulukuuta 2006 Yleisradiolle. IS:n silloinen toimittaja Pasi Kivioja kertoi, että toimituksessa riemuittiin Pietilän potkuista ja "jotkut korkkasivat samppanjapullon". Kivioja on myös todennut, että Pietilän erottaneen Mikael Pentikäisen muistion mukaan IS:n toimituksen johto epäili Pietilän harkintakykyä ja oli sen vuoksi pelännyt hänen tekevän harkitsemattomia päätöksiä. Historioitsija Aleksi Mainion mukaan useat lehden työntekijät eivät sietäneet Pietilän persoonaa. Pietilä kirjoittaakin olleensa "liian monelle iltisläiselle ei-toivottu päätoimittaja."
Pietilä sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon teoksestaan "Pankkikriisin peitellyt paperit" (2008) ja myös ”korkeatasoisesta ja syvällisestä asianhallintaa osoittaneesta taloustoimittajan työstä”, palkintoperusteissa todettiin.
Keväällä 2008 Pietilä nimettiin Suomen Lehtiyhtymän kaupunkilehtien julkaisujohtajaksi. Samalla hänet nimitettiin Helsingin Uutisten, Vantaan Sanomien ja Länsiväylän vastaavaksi päätoimittajaksi. 1. huhtikuuta 2010–2014 hän toimi Turkulaisen vastaavana päätoimittajana. Hän jatkaa Lehtiyhtymän kaupunkilehtiryhmän julkaisujohtajana ja Keskisuomalainen-konsernin kaupunkilehtimatriisin johtajana.