tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ademola Lookman

Ademola Olajade Alade Aylola Lookman (s. 20. lokakuuta 1997 Lontoo, Englanti) on englantilais-nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa. Hän on pelannut myös Englannin ja Saksan pääsarjoissa.
Lookman nousi Charlton Athleticin junioreista Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2015–2016 ja jatkoi samassa seurassa seuraavalla kaudella ykkösliigassa, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2017 Evertoniin ja pelasi siellä ensimmäiset valioliigaottelunsa. Vuoden 2018 alkupuoliskon Lookman oli lainassa saksalaisseura RB Leipzigissa, joka osti hänet itselleen kesällä 2019. Leipzigista hän oli lainassa Valioliigassa kaudella 2020–2021 Fulhamin ja kaudella 2021–2022 Leicester Cityn joukkueessa. Elokuussa 2022 hän siirtyi Atalantaan. Lookman on pelannut Englannin Valioliigassa 96 ottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia, Saksan Bundesliigassa 22 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia, ja Italian Serie A:ssa jouluun 2024 mennessä 76 ottelua, joissa hän on tehnyt 33 maalia. Hän oli kaudella 2022–2023 Atalantan paras maalintekijä Serie A:ssa 13 maalillaan. Hän on pelannut Mestarien liigassa vuoden 2024 loppuun mennessä kuusi ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia, ja Eurooppa-liigassa 18 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Toukokuussa 2024 hän teki Eurooppa-liigan loppuottelussa kaikki kolme maalia, kun Atalanta voitti Bayer Leverkusenin 3–0.
Lookman pelasi Englannin alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 Englannin yltäessä välieriin. Hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 ja teki kaksi maalia neljännesvälierässä Costa Ricaa vastaan sekä yhden maalin välierässä Italiaa vastaan.
Aikuisten maaotteluissa Lookman on edustanut Nigeriaa maaliskuusta 2022 alkaen. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 27 A-maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia: Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa kesäkuussa 2022 ja syyskuussa 2023 São Tomé ja Príncipea vastaan, tammi-helmikuussa 2024 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Nigeria saavutti hopeaa, kaksi maalia neljännesvälierässä Kamerunia ja yhden maalin puolivälierässä Angolaa vastaan, maaliskuussa 2024 yhden maalin ystävyysottelussa Ghanaa vastaan sekä syyskuussa 2024 kaksi maalia Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa Beniniä vastaan.
Lookman valittiin vuoden 2024 parhaaksi afrikkalaiseksi miesjalkapalloilijaksi.
Hahmoluokka (Dungeons &amp; Dragons)

Dungeons &amp; Dragons, lyhyesti D&amp;D on fantasia-aiheinen roolipeli, jossa pelaaja valitsee kolmestatoista eri perushahmoluokasta. Hahmoluokan valinnalla on pelaajahahmon luonnissa on suuri merkitys, koska se määrittää millaisia kykyjä hahmolla tulee olemaan.
Luokkia, jotka ovat olleet mukana useassa eri sääntöversiossa ovat Barbarian, Bard, Cleric, Druid, Fighter, Monk, Paladin, Ranger, Rogue, Sorcerer, Warlock ja Wizard.
Dungeons &amp; Dragons 5th edition.
"Player’s Handbook" -kirjassa (2014) esitellään kaksitoista perusluokkaa. Jokaisella luokalla on jokin alaluokka. D&amp;D hahmolla voi olla useampi, kuin yksi hahmoluokka, mutta sen täytyy olla ainakin tasolla kaksi, ja sillä täytyy olla tarpeeksi hyvä "ability score" tietyssä kyvyssä.
Suomalais-ugrilainen koulu

Suomalais-ugrilainen koulu (, , ) on perus- ja toisen asteen koulutuslaitos Petroskoissa, Karjalan tasavallan pääkaupungissa Venäjällä. Koulun täydellinen nimi on Petroskoin Elias Lönnrotin suomalais-ugrilainen koulu.
Koulu avattiin kansallisten yhdistysten ja kansalaisten pyynnöstä osana jokaisen kansan oikeutta opiskella omaa äidinkieltään.
Historia.
Suomalais-ugrilainen koulu perustettiin 1. syyskuuta 1994 Petroskoin koulun nro 17 rakennuksessa, jossa se toimi kouluna nro 52. Nykyisin koulu toimii vuonna 1963 rakennetussa koulurakennuksessa. 
Aluksi koulussa oli 114 oppilasta ja kymmenen opettajaa. 
Koulu nimettiin 1. syyskuuta 2000 Elias Lönnrotin mukaan. Vuosina 2001–2002 koulurakennukseen tehtiin mittava peruskorjaus.
Vuonna 2004 koulu pääsi Venäjän paras koulu 2004 -kilpailun loppukilpailuun kategoriassa ”Koulu, jossa on etnokulttuurinen osa”. 
Koulussa oli keväällä 2024 yli 921 oppilasta ja 71 opettajaa.
Opiskelun ohjelma.
Oppilaiden opettamiseksi kouluissa on kehitetty omia ohjelmia karjalan, vepsän ja suomen kielistä, Suomen ja Karjalan historiasta, karjalaisten ja vepsäläisten rituaaleista ja perinteistä, "Kalevala"-eepoksesta sekä karjalaisista kansankäsitöistä kertovia erityiskursseja.
Koulussa on kielilaboratorioita, tietokonehuoneita, liikuntasaleja, puusepän- ja lukkosepänpajoja, ruoanlaitto- ja ompeluhuoneita, kuntosali, kirjasto lukusaleineen, kokoussali, ruokala, lääkäriasema ja tukipalveluhuoneita: puheterapeutin, psykologin ja sosiaalityöntekijän huoneita.
Koulussa toimii karjalaisten ja vepsäläisten historian ja kulttuurin koulumuseo. Museo toimii myös virtuaalisesti.
Koulun oppilaat tekevät säännöllisesti retkiä Karjalan tasavallan museoihin ja näyttelytiloihin, vierailevat eri oppilaitoksissa ja yrityksissä sekä matkustavat retkille muihin Venäjän kaupunkeihin.
Koulussa käyvät käytännön harjoittelussa opiskelijat Petroskoin valtionyliopistosta ja Petroskoin pedagogisesta ammattiopistosta.
Kielet.
Koulu on erikoistunut vepsän, karjalan päämurteiden varsinaiskarjalan ja livvinkarjalan, suomen sekä englannin kielten opettamiseen.
Kaikki oppilaat opiskelevat kahta kieltä: äidinkieltä (suomea, vepsää tai yhtä karjalan kielen kahdesta päämurteesta) ja englantia. Äidinkieltä opiskellaan ensimmäiseltä luokalta alkaen ja englantia toiselta luokalta alkaen.
Juhlat ja tapahtumat.
Koulu järjestää karjalan, vepsän ja suomen kielten asiantuntijoiden kilpailuja, etnokulttuurisia festivaaleja sekä seuraavia tapahtumia ja juhlia:
Harrastekerhot.
Koulussa toimivat seuraavat kerhot: 
Koulu julkaisee omaa koululehteä, ja sillä on myös koulu-tv.
Letkaliiteri

Letkaliiteri on tanssilava Keski-Suomessa Rutalahden kylässä. Lavan toiminnasta vastaa Rutalahden Nuorisoseura. Alun perin Jussilan tilan puimalaksi tehty lato on rakennettu vuonna 1949.
Letkaliiterillä on järjestetty tansseja 1950-luvulta lähtien. Siellä on esiintynyt monia tunnettuja artisteja. Tanssiladon nimi on peräisin 1960-luvun muotitanssista, letkajenkasta.
Steve 'n' Seagulls soitti Letkaliiterillä toukokuussa 2020 "Streaming Thunder" -suoratoistokonsertin. Yhtye on esiintynyt Letkaliiterillä myös yleisön edessä kesällä 2019.
Letkaliiteri populaarikulttuurissa.
Rap-artisti Asteen vuonna 2020 julkaistussa laulussa "Tuhansien hiekkateiden maa" mainitaan kahdesti Letkaliiteri:
Riejanne Markus

Riejanne Markus (s. 1. syyskuuta 1994 Diemen, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Parkhotel Valkenburg -joukkueessa vuosina 2013–2015, edusti Team Liv–Planturia 2016, WM3 Pro Cycling / WaowDeals Pro Cycling / CCC Liv Teamia vuosina 2017–2020, Team Jumbo-Visma / Team Visma–Lease a Bike -tallia 2021–2024 ja on vuodesta 2025 kilpaillut Lidl-Trekissä.
Markus voitti sekaviestin maailmanmestaruuden 2019 ja sai MM-hopeaa 2021. EM-kilpailuissa hän saavutti sekaviestissä kultaa 2019 ja aika-ajossa pronssia 2022. Hän sijoittui vuoden 2024 La Vuelta Femenina -kilpailussa toiseksi minuutin ja 49 sekuntia Demi Volleringille hävinneenä. Hän on voittanut Alankomaiden-mestaruuden maantieajossa 2022 sekä aika-ajossa 2023 ja 2024.
Markus on kilpaillut myös maastopyöräilyssä. Hän on voittanut rantakilpailussa Euroopan-mestaruuden 2017 sekä saavuttanut EM-hopeaa 2018, 2019 ja 2021.
Saavutuksia maantiepyöräilyssä.
Lähteet: Pro Cyclnig Stats, Cycling Archives
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa viides
Giro Rosa, 9. etapilla toinen
Omloop van Borsele, voitto
Gracia–Orlová, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 3. (aika-ajo) etapin voitto
Amstel Gold Race, neljäs
EM-kilpailut, sekaviestissä kultaa
MM-kilpailut, sekaviestissä kultaa
Tour of Norway, 2. etapin voitto
EM-kilpailut, aika-ajossa viides
MM-kilpailut, sekaviestissä hopeaa, aika-ajossa yhdeksäs
Bloeizone Fryslân Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Maantieajon Alankomaiden-mestaruus
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa 12:s
EM-kilpailut, aika-ajossa pronssia
Holland Ladies Tour, kokonaiskilpailussa neljäs, 4. etapin voitto
Liège–Bastogne–Liège, neljäs
La Vuelta Femanina, kokonaiskilpailussa neljäs
Clasica de Navarra, voitto
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
Tour de France Femmes, kokonaiskilpailussa 11:s
MM-kilpailut, aika-ajossa ja maantieajossa yhdeksäs
EM-kilpailut, aika-ajossa seitsemäs
La Vuelta Femanina, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailussa ja 8. etapilla kolmas
Veenendaal–Veenendaal Classic, voitto
Volta Ciclista a Catalunya, kokonaiskilpailussa toinen
Aika-ajon Alankomaiden-mestaruus
Tour de Romandie, 3. etapin voitto
EM-kilpailut, aika-ajossa neljäs
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
Tour of Britain Women, kokonaiskilpailussa neljäs
MM-kilpailut, maantieajossa viides
Tour of Chongming Island, kokonaiskilpailussa neljäs
Tour of Guangxi, kuudes
Veli, sisko

Veli, sisko ("kuulet kummat soitot...") on suomalainen laulu, jonka on sanoittanut Elsa Rautee vuonna 1936. Laulua on kuvailtu yhdeksi Suomen tunnetuimmista työväenlauluista, kisällilauluista sekä rauhanlauluista.
Laulun syntyhistoria.
Laulun sanat kirjoittanut Elsa Rautee toimi 1920- ja 1930-luvuilla useissa Nokian sosiaalidemokraattien tehtävissä, ja hän kirjoitti lukuisia runoja ja lauluja työväenliikkeelle, kuten vuonna 1932 kirjoitetun "Työn tyttäret". Vuonna 1936 hän liittyi paikallisten sosiaalidemokraattien nuoriso-osastoon, ja samana vuonna osaston kisällien johtajat Arvo Viitanen ja Arvo Nieminen tilasivat häneltä uuden laulun, josta tuli lopulta "Veli, sisko".
Rauteen alkuperäinen versio päättyi sanoihin: "Sotain synnyttäjä riistovalta, sekin tieltä väistyä jo saa", mutta häntä pyydettiin kirjoittamaan laululle toisenlainen viimeinen säkeistö, sillä työväenyhdistyksen naisjaoston naisten lauluryhmä piti alkuperäistä liian poliittisena laulettavaksi. Rautee kirjoitti vaihtoehtoisen viimeisen säkeistön, jossa toivotaan ihmisyyden voittoa ja sodan kauhun karkottamista.
Laulu oli aluksi suosittu ja se levisi Nokialta myös Pirkanmaan muiden kisälliryhmien pariin, mutta se unohtui muiden kisällilaulujen tapaan 1950- ja 1960-lukujen aikana. Rautee oli kirjoittanut laulun salanimellä, koska omalla nimellä kirjoittaminen olisi saattanut herättää joko Lapuanliikkeen tai jopa Etsivän keskuspoliisin huomion, joten alkuperäisestä sanoittajastakaan ei ollut enää tietoa. Laululle esitettiin vähintään kolmea eri tekijää, kuten esimerkiksi "joku Ukkonen", kunnes Rautee ilmoittautui sen tekijäksi työväenlaulukeräykselle kirjoittamassaan kirjeessä vuonna 1976. Kirjeessä Rautee kertoo laulun syntymisestä näin:
Laulun sävelen alkuperä on tuntematon, mutta se on luultavasti peräisin venäläisestä kansansäveleestä.
Merkittävät levytykset.
Vaikka "Veli, sisko" kirjoitettiin jo 1930-luvulla, se levytettiin kuitenkin ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1969 julkaistua Scandian Työväen lauluja-albumia varten. Laulun sanat oli saatu Työväen Sivistysliiton 50-vuotisjuhlan keräyksessä, ja sen sävelen muisti Reijo Frank, joka myös lauloi sen levyllä.
Frankille laulusta tuli yksi hänen tunnetuimmista levytyksistään. Frank halusi myös selvittää vielä tuntemattoman kirjoittajan nimen, ja hänen ansiostaan Elsa Rauteen nimi löytyikin, kun hän varmisti asian Rauteen veljenpojalta Erkki Rauteelta.
Laulun on levyttänyt myös mm. KOM-teatteri, jonka versio julkaistiin vuoden 1972 albumilla Kansainvälinen.
Eino Nikupaavola

Eino Ensio Nikupaavola (16. marraskuuta 1905 Viipuri – 10. kesäkuuta 1981 Tampere) oli suomalainen juristi, joka toimi muun muassa Valtion poliisikoulun johtajana.
Henkilöhistoria.
Eino Nikupaavolan vanhemmat olivat rautasorvaaja Karl Viktor Nikupaavola ja Fanny Emilia Wallenius. Hänen puolisonsa 1934–1951 oli Ragnhild Hedvig Roine ja vuodesta 1952 Hely Pirkko-Liisa Juurinen. Kääntäjä Renne Nikupaavola oli Eino Nikupaavolan poika ensimmäisestä avioliitosta. Eino Nikupaavola tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1925 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1932, varatuomarin arvon hän sai 1936. Nikupaavola valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1941 ja lisensiaatiksi 1949 ja väitteli lakitieteen tohtoriksi 1954.
Nikupaavola oli nimismies Muonion piirissä 1933, Muolaan piirissä vuodesta 1934 ja Jaakkiman piirissä 1938–1940. 1930-luvulla Nikupaavola toimi myös Rajajoen kihlakunnan vt. kruununvoutina, Viipurin vt. lääninreviisorina ja Kurkijoen kihlakunnan vt. kruununvoutina. Viipurin läänin ylimääräinen apulaispoliisitarkastaja hän oli 1939–1940, valtiovarainministeriön arvioimislautakuntien tarkastaja ja ylimääräinen esittelijä 1940–1944, Kalajoen nimismies 1944–1946, Kuopion läänin poliisitarkastaja 1946–1948 ja Valtion poliisikoulun johtaja 1948–1955. Hän oli korkeimman oikeuden ylimääräinen virkamies 1953, ylimääräinen esittelijä 1954 ja nuorempi oikeussihteeri 1955–1957, Hauhon tuomiokunnan tuomari 1957–1963 ja Pirkkalan tuomiokunnan tuomari 1963–1973.
Nikupaavola

Nikupaavola on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Bostonkakku

Bostonkakku pullataikinasta tehty kakku. Sen alkuperää on arveltu suomalaiseksi, mutta muitakin vaihtoehtoja on esitetty: saksalainen ("Rosenkuchen, Pljuschka-Kranz"), yhdysvaltalainen ("Swedish rolls"), englantilainen ("monkey bread"), ruotsalainen ("butterkaka"). Englanniksi vastaavalla nimellä Boston cake kulkeva leivonnainen on sokerikakkupohjainen.
Pullataikinasta tehdään ensin levy, jonka päälle laitetaan täyte. Sitten levy kääritään kääröksi ja leikataan paloiksi, jotka asetetaan paistovuokaan leikkauspinta ylöspäin. Paistossa on syytä olla huolellinen, ettei sisäosa jää raa'aksi. Kakun yläosan liian aikaista paistumista voidaan estää laittamalla paiston loppuvaiheessa päälle leivinpaperi. Bostonkakkuun laitetaan joskus myös manteleita, pähkinöitä tai kuivattuja marjoja ja hedelmiä. Mantelitäyte sisältää myös sokeria ja kermaa. Kun pähkinöiden kanssa kakkuun lisätään kuivattuja marjoja tai rusinoita ja kanelia, bostonkakku sopii joulupöytään. Bostonkakun voi koristella esimerkiksi raesokerilla, suklaakuorrutteella, pikeerillä tai tomusokerikuorrutteella (sekoitetaan tomusokeria ja vettä).
Koreansyreeni

Koreansyreeni ("Syringa wolfii") on oliivikasvien (Oleaceae) heimoon, syreenien ("Syringa") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on luokiteltu myös villasyreenin ("Syringa villosa") alalajiksi tai muunnokseksi. Koreansyreeniä kasvatetaan ja käytetään koristepensaana.
Koreansyreeni on suurimmillaan noin kuusi metriä korkeaksi kasvava pensas. Nuoret versot ovat vihreitä, mutta muuttuvat vanhemmiten harmaiksi. Lehdet ovat suurin piirtein soikeita ja yleensä 3,5–12 cm pitkiä sekä 1,5–7 cm leveitä, mutta joskus suurempiakin. Lehtiruodit ovat 1–3 cm pitkiä. Koreansyreenin kukintona on verson kärjessä sijaitseva terttu, joka on pysty ja 5–30 cm pitkä sekä 3–18 cm leveä. Kukkien teriöt ovat suppilomaisia ja väriltään vaaleanvioletteja tai violetinpunaisia. Heteiden ponnet ovat keltaisia. Koreansyreeni kukkii kesäkuussa ja tuottaa hedelmiä elokuussa. Hedelmät ovat sileitä, 1–1,7 cm pitkiä kotia.
Koreansyreeni kasvaa luontaisena Venäjän itäosissa, Korean niemimaalla ja Kiinan koillisosissa Heilongjiangin, Jilinin ja Liaoningin maakunnissa. Lajia tavataan sekametsissä, tiheiköissä, metsiköissä sekä jokivarsilla 500–1600 metrin korkeudella merenpinnasta.
Toscakakku

Toscakakku, myös toskakakku, on mantelilastuilla ja kinuskilla kuorrutettu kahvileipänä käytetty torttu tai piirakka. Ruotsissa 1930-luvulla kehitetty leivonnainen on saanut nimensä Giacomo Puccinin ooperasta Tosca. Kuorrute on peräisin Aasiasta. Sitä on harrastettu 1800-luvun puolenvälin tienoilla Sveitsissä, ja 1900-luvun alussa se tuli Ruotsiin, joskin vasta 1930-luvulla reseptejä on ruotsalaisissa keittokirjoissa nimellä "toscakaka".
Klassikkona toscakakun reseptistä on monia muunnelmia. Joskus pohjaan voidaan lisätä esimerkiksi appelsiinimehua ja kuorrutteeseen siirappia.
Toskaleivos on toskakakun muunnelma.
Ainakin miljoona sinistä kissaa

Ainakin miljoona sinistä kissaa on Kaarina Helakisan kirjoittama novelli, joka julkaistiin vuonna 1978. Kirjan on kuvittanut Jori Svärd ja kirjassa esiintyvät laulut on säveltänyt Merja Somiska.
Kirja kertoo Samuel Tuuli nimisestä pojasta, joka kuvittelee sinisiä kissoja, jotka karkaavat hänen mielikuvituksestaan.
Vuonna 2012 Kajaanin teatterissa alkoi Aino Kiven ohjaama teokseen perustuva teatteriesitys. Kirjassa kissoista uutisoidaan paljon lehdissä, mutta esityksessä mediaa on päivitetty kattamaan internetiä.
Juoni.
Kirjan alussa päähenkilö Samuel Tuuli soittaa nokkahuiluaan ja ikävöi entistä kissaansa Ensio Niemistä. Kun Samuel löytää oikean sävelen, tuulenhenki nimeltä Ariel ilmestyy hänen huoneeseensa. Ariel kertoo, että se, minkä osaa kuvitella on olemassa ja totta. Samuel kuvittelee sinisen kissan istumaan pöydän reunaan, mutta kissa karkaa ulos raolla olevasta ikkunasta.
Sinisiä kissoja alkaa ilmestyä ympäri kaupunkia, ja ne aiheuttavat kaaosta monien ihmisten elämiin, joilla ei ole mitään tekemistä Samuel Tuulen kanssa. Kissat levittäytyvät lopulta koko maanlaajuiseksi riesaksi, jota uutisoidaan lehdissä ja televisiossa. Monet yrittävät rikastua kissoja kouluttamalla ja kuvaamalla.
Samuelia kiusataan koulussa ja hän yrittää kertoa kiusaajille keksineensä siniset kissat, mutta kiusaajat alkavat pilkata häntä lisää. Alakuloisena Samuel katselee lätäkössä heijastuvia pilviä ja ajattelee tiikerinkokoista sinistä kissaa. Lätäkköön ilmestyy suuri hurjannäköinen kissa, jonka nimi on Kalivan. Kalivan pelästyttää kiusaajat ja istuu kehräämään Samuelin jaloissa. Myöhemmin Kalivan tekee niin paljon tuhoa ihmisten omaisuudelle, että sitä aletaan vainota.
Lopulta Arielin kehottamana Samuel päättää ottaa ajatuksensa haltuunsa ja kuvitella kissat pois. Hän kuvittelee sinisten kissojen kokoontuvan merenrantaan ja suuren sinisen meteoriitin laskeutuvan mereen. Kaikki siniset kissat pakkautuvat tähdelle ja lentävät avaruuteen.
Hahmot.
Samuel Tuuli on 11-vuotias poika, jota kiusataan koulussa. Hän kuvittelee siniset kissat.
Tuulenhenki Ariel ilmaantuu Samuelin huoneeseen tuulisävelen kutsumana. Ariel on leikkisä ja pitää laulamisesta ja runoilusta, mutta myös opastaa Samuelia hallitsemaan unelmansa.
Anna Tuuli on Samuelin äiti. Hän pitää maalaamisesta ja maalaa sinisiä kissoja. Hän ymmärtää monia asioita lasten tavoin, mutta Samuel ei kerro edes hänelle Arielista ja kissoista. Hän kutsuu poikaansa tuulenpojaksi, miestään tuuliherraksi ja itseään tuulirouvaksi.
Ilmari Tuuli on Samuelin isä. Hän on valokuvaaja. Hän saa paljon töitä alkaessaan, Samuelin avustuksella, kuvata sinisiä kissoja ja myydessään niitä lehdille.
Kalivan on suurikokoinen sininen kissa, joka puolustaa Samuelia koulukiusaajia vastaan. Se eroaa ulkonäöltään todella paljon muista kissoista: se on suurempi ja vanhempi kuin muut, sillä on kellertävät hampaat, yksi sokea silmä ja toinen musta silmä, sekä musta hännänpää.
Ville Laitinen on Samuelin ystävä, jonka kanssa Samuel kulkee usein kouluun. Ville on välillä väkivaltainen eläimiä kohtaan ja hän kiusaa Samuelia. Hän ei ole hyvä koulussa ja Samuel auttaa häntä läksyjen kanssa.
Nakkelivanga

Nakkelivanga ("Hypositta corallirostris") on vangoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilla. Toisinaan se luetaan kuuluvaksi omaan heimoonsa Hyposittidae.
Koko ja ulkonäkö.
Nakkelivanga kasvaa 13–14 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Nakkelivangakoiras on kauttaaltaan harmahtavan sininen lukuun ottamatta silmien ympärillä olevaa mustaa aluetta. Naaraslintu on koirasta vaaleampi ja erityisesti päästään ja vatsastaan ruskehtavampi. Nakkelivangan nokka on oranssinpunainen.
Levinneisyys ja elintavat.
Nakkelivangaa tavataan Madagaskarin itäosista. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät. Se liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä ja liittyy usein sekaparviksi muiden vangalajien kanssa. Nakkelivanga syö hyönteisiä. Laji rakentaa kuppimaisen pesän puuhun.
Nakkelivangan kanta on vähenemässä elinympäristön hävittämisen vuoksi, ja laji luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Taylor Barnard

Taylor Barnard (s. 1. kesäkuuta 2004 Norwich) on brittiläinen autourheilija, joka ajaa Formula E -sarjassa McLaren -tallin kuljettajana.
Entinen Formula 1 -kuljettaja ja kauden 2016 maailmanmestari Nico Rosberg on toiminut suojattina hänen urallaan.
Ura.
Barnard aloitti uransa Karting-sarjoista vuonna 2012 Trent Valley Kart Clubissa. Sieltä hän haarautui Super 1 National Championship -sarjaan ja lopulta ylsi sarjan mestariksi vuonna 2017. Barnard siirtyi OK Junior -luokkaan vuonna 2018. Hän ajoi Nico Rosbergin pyörittämässä Rosberg Racing Academy -tiimissä siirryttyään KF2 OK -luokkaan vuonna 2019 ja voitti WSK Champions Cupin. Vuonna 2020 Barnard saavutti CIK-FIA European Championship — OK -luokassa toisen sijan.
Barnard aloitteli kilpauraansa Italian Formula 4 -sarjassa vuonna 2020. Hän ajoi kahdeksan kilpailua saavuttaen kaksi pistettä. Vuonna 2021 Barnard siirtyi ADAC Formula 4 -sarjaan. Hän saavutti kauden aikan 17 pistettä. Vuonna 2022 Barnard jatkoi sarjassa saavuttaen viisi voittoa, kolme paalupaikkaa ja kymmenen palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä toiseksi. Samana vuonna hän kilpaili myös Formula 4 UAE ja Italian F4 -sarjoissa. Vuonna 2023 Barnard siirtyi FIA Formula 3 Championship -sarjaan ajaen Jenzer Motorsportilla. Hän saavutti yhden voiton ja kolme palkintosijoitusta sijoittuen kymmenenneksi. Samana vuonna Barnard ajoi Formula Regional Middle East Championship -sarjassa sijoittuen sarjassa toiseksi.
Vuonna 2024 Barnard siirtyi FIA Formula 2 Championship -sarjaan PHM Racing -tallin kuljettajaksi. Samana vuonna hän ajoi jälleen Formula Regional Middle East Championship -sarjassa ja sijoittui jälleen toiseksi.
Barnard on toiminut McLarenin Formula E -tallin testikuljettajana vuodesta 2023. Barnard teki debyyttinsä kaudella 2024 Monacon ePrix'ssä, jossa hän tuurasi tallin vakituista kilpakuljettajaa Sam Birdiä. Barnard ajoi myös Berliinin ePrix'ssä. Hän saavutti pistesijat 10 ja 8. Barnard ajaa täyden kauden Formula E -sarjassa kaudella 2024-2025.
ECDSA

ECDSA ("Elliptic Curve Digital Signature Algorithm") on elliptisen käyrän salausmenetelmään perustuva sähköisen allekirjoituksen menetelmä. ECDSA perustuu elliptisen käyrän laskutoimituksiin.
NIST on kieltänyt digitaalisien allekirjoituksien luomisen aiemmalla DSA:lla vuonna 2019 ja sen sijaan on käytettävä ECDSA- ja EdDSA-menetelmiä. ECDSA on määritelty standardissa FIPS 186-5.
ECDSA-avaimen murtaminen vaatii logaritmien (ECDLP) ratkaisemista, joissa ei ole merkittävästi edistytty ongelman esittäminen jälkeen vuonna 1985. ECDSA:ssa salainen avain on satunnaisluku, ja julkinen avaimen on elliptiselle käyrälle sijoittuva arvo, joka muodostetaan salaisen avaimen ja "generaattorin" avulla.
Kuten DSA myös ECDSA on haavoittuva vuotamaan yksityistä tietoa mikäli satunnaisluvun valinta on heikko tai vihamielisesti toteutettu.
Zorron merkki (vuoden 1974 elokuva)

Zorron merkki () on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Brian Taggertin käsikirjoittamassa ja Don McDougalln ohjaamassa elokuvassa Zorroa esittää Frank Langella.
Kalamata (oliivi)

Kalamata on kreikkalainen nimisuojattu oliivityyppi. Tummat kalamata-oliivit kypsyvät puussa, kunnes ne ovat violetinsävvyisiä. Erotuksena kalamatoista mustat oliivit ovat värjättyjä eivätkä yhtä vahvamakuisia.
Käsin poimittavat kalamata-oliivit ovat peräisin Kreikasta Kalamátan alueelta. Niitä käytetään muun muassa salaateissa.
Segelskär

Segelskärin pooki on tunnusmajakka Hangon itäisen selän ja Jussarön karikkoisen merialueen uloimmalla saarella. Segelskärillä on ollut merimerkki ainakin vuodesta 1817 lähtien. Vuonna 1821 salkomerkki korvattiin noin kymmenen metriä korkealla nelisivuisella puupookilla eli tunnusmajakalla. Nykyinen betonitorni valmistui 1920-luvun alussa. Sen korkeus on 13,4 metriä ja sivuleveys 5,6 metriä. Merimerkin tehtävänä oli yhdessä Storgaddenin pookin kanssa ohjata Tammisaareen johtavalle väylälle.
Siirtolaisuus Eurooppaan

Euroopassa asui vuonna 2020 yli 40 miljoonaa Euroopan ulkopuolelta muuttanutta siirtolaista. Heistä yli puolet on syntynyt Aasiassa, 11 miljoonaa Afrikassa, 5 miljoonaa Latinalaisessa Amerikassa tai Karibialla, 2 miljoonaa Pohjois-Amerikassa ja lisäksi pieni määrä Oseaniassa.
Historia.
Siirtomaakauden aikana Etelä-Eurooppaan tuotiin orjia Afrikasta. Myöhemmin Eurooppaan muutti myös Amerikkaan vietyjen orjien jälkeläisiä. 1800-luvun aikana Euroopaan muutti hyvin vähän siirtolaisia samalla kun eurooppalaisia muutti runsaasti siirtomaihin. Siirtolaisuus Eurooppaan kasvoi 1900-luvulla huomattavasti, mihin oli viisi keskeistä syytä. Maailmansodat toivat Eurooppaan sotilaita ja työväkeä. Siirtomaavallan purkautuminen toi Eurooppaan paluumuuttajia ja heidän liittolaisiaan. Toisen maailmansodan jälkeen Eurooppa kaipasi työvoimaa, jota houkuteltiin entisistä siirtomaista ja muualtakin Euroopan ulkopuolelta. Poliittista turvapaikkaa Länsi-Euroopasta hakevien määrä kasvoi kylmän sodan aikana voimakkaasti. Eurooppaan muutettiin paljon myös kulttuurisista ja koulutuksellisista syistä.
Euroopassa asuvien mutta Euroopan ulkopuolella syntyneiden ihmisten lukumäärä on yli kaksinkertaistunut vuosien 1990–2020 välillä, sillä vuonna 1990 Euroopassa asui vain 20 miljoonaa ensimmäisen polven siirtolaista.
Vuosina 2014–2015 koettiin niin sanottu Euroopan pakolaiskriisi tai Euroopan siirtolaiskriisi, jossa suuri määrä Lähi-idästä, Afrikasta ja Etelä-Aasiasta lähteneitä pakolaisia ja siirtolaisia pyrkii Eurooppaan hakeakseen turvapaikkaa. Vuoden 2015 alkupuolella turvapaikanhakijoiden pääreitit kulkivat Välimeren yli Italiaan sekä Egeanmeren saariston ja Balkanin kautta kohti Keski-Eurooppaa.
Merkitys ja vaikutus.
Jotkut pitävät siirtolaisuutta Euroopalle välttämättömänä, koska ilman maahanmuuttoa maanosa vanhenee ja sen työtä tekevä väestö pienenee, mikä uhkaa palveluita ja taloutta. Maahanmuuttokriitikoiden mukaan maahanmuutto uhkaa kantaväestön työpaikkoja ja vahingoittaa lähtömaita verottamalla niistä osaajia. Joidenkin mukaan massamaahanmuutto uhkaa eurooppalaisten kulttuurien ja kansojen olemassaoloa.
Porchetta

Porchetta on Italiasta peräisin oleva sianliharuoka. Se on rullattua ja täytettyä porsaankylkeä. Täytteen olennaisin osa ovat yrtit. Porchetta sopii joulupöytään kinkun tai kalkkunan vaihtoehdoksi. Ruoka haudutetaan pitkän ajan kuluessa ja näin lihasta tulee mureaa. Täyte paistetaan ensin ja lopulta kääritty liha paistetaan pellillä uunissa. Ruoan annetaan paistamisen jälkeen levähtää ennen tarjoilua. Porchetta sopii tarjoiltavaksi rosmariinilla maustettujen uuniperunoiden ja soteerattujen kasvisten kanssa.
Storgadden

Pooki Storgadden on tunnusmajakka Tammisaaren saaristossa.
Tunnusmajakka on 8,8 metriä korkea pohjalkaavaltaan neliön muotoinen (tyvestä 4,05 x 3,9 m), hieman ylöspäin kapeneva betonitorni. Tornissa on räystäätön ja matala pyramidikatto, jonka juuressa, rakennuksen länsinurkassa on kahdeksankulmaisella betonilevyllä varustettu vaakasuora viitta (ns. käsivarsi). Sen tehtävänä oli yhdessä Segelskärin pookin kanssa ohjata Tammisaareen johtavalle väylälle. Ensimmäinen merimerkki rakennettiin v. 1858. Nykyinen tiilitorni valmistui 1920-luvun alussa (tai vuonna 1933).
Socklothällan (Soklothällen)

Pooki Soklothällen ja luotsiasema ovat Soklothällenin saarella, missä on ollut myös kaasulla toimiva loisto. Luotsit käyttivät pookia ilmeisesti myös merkin antoon. Merimerkin tehtävänä on ohjata laivaväylälle Uuteenkaarlepyyhyn Pohjanmaan rannikolla. Tunnusmajakka on 21,4 metriä korkea puinen torni ja joka rakennettiin vuonna 1824. Oheisena kuva Soklothällanin pookista. Pooki on korkea torni mikä opastaa vesitse tulevaa läheiseen kaupunkiin. Niistä suurimmissa on tähystyshuone ylhäällä luotseille.
Blue Devils Weiden

Blue Devils Weiden on saksalainen jääkiekkojoukkue Weiden in der Oberpfalzin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1985 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Siluurit

Siluurit ("Silures") olivat kelttiheimo, joka asui Glamorgansissa Gwentissä ja mahdollisesti myös eteläisessä Powysissa. Siluurien mäkilinnoissa, kuten myös heidän länsinaapureidensa demetojen linnoituksissa, näkyy vaikutteita Lounais-Englannin varustuksista. Siluurien pohjoispuolella asuivat ordovikit, ja siluureista itään puolestaan dobunnit.
Paleotsooisen kauden kolmatta jaksoa kutsutaan siluurien mukaan siluurikaudeksi, sillä tämän geologisen jakson esiintymiä on siluurien asuinsijoilla Kaakkois-Walesin vuoristossa.
Presbyterian Church in America

Presbyterian Church in America (lyh. PCA, aik. National Presbyterian Church) on Yhdysvaltojen toiseksi suurin presbyteerinen kirkkokunta. 2000-luvun alkupuolella kirkkokuntaan kuului yli 340 000 jäsentä ja 1400 seurakuntaa. Kirkon päätoimipaikka on Lawrencevillessä, Georgiassa.
Oppi.
PCA:n oppi perustuu Westminsterin tunnstukseen sekä Westminsterin isoon ja pieneen katekismukseen. Kirkko tukeutuu vahvasti raamatun auktoriteettiin ja reformoituun perinteeseen perustuvaan käsitykseen armosta, jonka mukaan ihmiskunta on täysin turmeltunut ja Jumalan armo on vastustamaton niille, jotka Jumala on valinnut pelastukseen.
Naisten vihkiminen virkaan ei ole sallittua. Kirkkokuntaa johtavat paikallistasolla presbyteerit eli vanhimmat, aluetasolla presbyteerit ja koko kirkon tasolla yleiskokous.
Historia.
Kirkon juuret ovat eteläisessä presbyteerikirkossa, "Presbyterian Church in the United Statesissa" (lyh. PCUS), joka hajaantui 1950- ja 1960-luvuilla yleistyneen teologisen liberalismin vuoksi vuonna 1973. Konservatiiviset presbyteerit turhautuivat kirkkokunnan yleiseen kehitykseen. PCA perustettiin 274 kirkon ja 41 000 jäsenen toimesta. Ensimmäisenä toimintavuotenaan kirkko käytti nimeä "National Presbyterian Church", kunnes vaihtoi nimensä nykyiseen muotoon. Vuonna 1982 PCA:han liittyi toinen kirkkokunta, Reformed Presbyterian Church, Evangelical Synod.
Kannatusalueet.
PCA:n suhteellisesti vahvimpia kannatusalueita osavaltioittain ovat Mississippi, Alabama, Etelä-Carolina, Tennessee ja Virginia. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Cleveland, Jackson, Chattanooga, Homosassa Spring ja Birmingham.
Swingi (huvipuistolaite)

 
Swingi on vuonna 2024 avattu huvipuistolaite Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Laitteen on valmistanut sveitsiläinen Intamin, ja se rakennettiin samalla paikalla sijainneen Kieputtimen tilalle.
Laite on heiluri, jonka maksimikulma on 120 astetta ja lakipiste 42 metrin korkeudessa. Laite heiluttaa kyydissä olijoita puolelta toiselle lähes 100 kilometrin tuntivauhtia. Siinä on 40 paikkaa ja ajo kestää kaksi minuuttia. Laitteen maksimikapasiteetti on 320 henkilöä tunnissa.
Charles De Ketelaere

Charles De Ketelaere (s. 10. maaliskuuta 2001 Brugge) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa, jossa hän pelasi jo kauden 2023–2024 lainalla saman sarjan AC Milanista.
De Ketelaere edusti kotimaassaan synnyinkaupunkinsa Club Bruggea. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 90 ottelua marraskuusta 2019 alkaen ja teki niissä 18 maalia, joista 14 maalia kaudella 2021–2022. Hän voitti kaikilla kolmella kaudellaan Belgian liigamestaruuden. Hän pelasi Mestarien liigassa 16 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.
De Ketelaere siirtyi Italiaan AC Milanin joukkueeseen elokuussa 2022 ja pelasi kauden 2022–2023 aikana Serie A:ssa 32 ottelua, joissa hän oli yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua mutta ei saanut enää peliaikaa puolivälierissä ja välierissä. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainasopimuksella Atalantassa. Serie A:ssa hän pelasi 35 ottelua, joissa hän oli 25 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki niissä kymmenen maalia, joista kaksi helmikuussa Laziota ja kaksi toukokuussa Romaa vastaan. Eurooppa-liigassa Atalanta voitti mestaruuden ja De Ketelaere pelasi 11 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
De Ketelaere pelasi Belgian alle 16-, alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023. Hän pelasi ensimmäisen kerran Belgian A-maajoukkueessa marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Seuraavan A-maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2021 Belgian tappioon päättyneessä Kansojen liigan pronssiottelussa Italiaa vastaan ja teki joukkueensa ainoan maalin. Toisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Viroa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi vaihdosta kentälle Ranskaa vastaan pelatun tappiollisen neljännesvälieräottelun lopulla. Hän on pelannut syyskuun 2024 puoliväliin mennessä 18 maaottelua, joissa hän on ollut neljä kertaa avauskokoonpanossa.
Pariisin ilmastokokous

Pariisin ilmastokokous (COP21, ) järjestettiin Pariisissa Ranskassa 30. marraskuuta – 12. joulukuuta 2015. Se oli vuonna 1997 solmitun Kioton sopimuksen sopimuskumppanien 11. kokous.
Kokoukseen osallistui noin 40 000 osallistujaa: eri maiden valtuuskuntien jäseniä, järjestöjen tarkkailijoita ja toimittajia.
Pariisissa solmittiin Pariisin ilmastosopimus, jossa ilmaston lämpötilan nousu rajataan 1,5 asteeseen esiteolliseen aikaan verrattuna.
Pariisin sopimuksen tavoitteena on, että maailmanlaajuiset kasvihuonekaasupäästöt käännetään laskuun ja että päästöt ja nielut ovat tasapainossa tämän vuosisadan jälkipuoliskolla.
Sopimuksen mukaan edistymistä suhteessa tavoitteisiin tarkastellaan viiden vuoden välein. Ensimmäinen kokonaistarkastelu (Global Stocktake, maailmanlaajuinen tilannekatsaus) oli määrä tehdä vuonna 2023.
Matteo Ruggeri

Matteo Ruggeri (s. 11. heinäkuuta 2002 San Giovanni Bianco) on italialainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on vasemmalla laidalla. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia.
Ruggeri nousi Atalantan junioreista edustusjoukkueeseen marraskuussa 2020 ja pelasi kauden 2020–2021 aikana Serie A:ssa kuusi ja Mestarien liigassa kaksi ottelua. Seuraavan kauden hän oli lainalla Salernitanassa ja pelasi 14 Serie A -ottelua syyskuussa tulleen loukkaantumisen pidettyä hänet syrjässä kentiltä monen kuukauden ajan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Atalantassa 15 Serie A -ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 34 Serie A -ottelua ja oli niissä 28 kertaa avauskokoonpanossa. Atalanta voitti kauden 2023–2024 Eurooppa-liigan ja Ruggeri pelasi kymmenen ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, alkulohkossa portugalilaista Sportingia ja toisessa välieräottelussa ranskalaista Marseillea vastaan. Hän pelasi täyden ajan loppuottelussa Bayer Leverkusenia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Serie A:ssa 30 ottelua, joista 19 avauskokoonpanossa, sekä Mestarien liigassa kuusi ottelua. 
Heinäkuussa 2025 Ruggeri siirtyi Atalantasta viisivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Atlético Madridiin.
Ruggeri on pelannut Italian kaikissa nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi vuonna 2019 neljä ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Italia sai hopeaa, ja neljä ottelua saman ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa Italia jäi puolivälieriin.
Mauri Nevonmaa

Mauri Tapio Nevonmaa (9. maaliskuuta 1947 Somero – 10. tammikuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä. Hänen rooleihinsa kuului esimerkiksi Mosca komediassa "Volpone".
Ura.
Mauri Nevonmaan vanhemmat olivat Laila ja Valto Nevonmaa. Hän aloitti ammattiuransa kiinnityksellä Imatran Teatteriin 1969–1975, jatkoi Joensuun kaupunginteatterissa 1975–1981 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1981–1989.
Nevonmaan roolitehtäviä olivat muun muassa renki ("Lapualaisooppera"), Nisse ("Ikiliikkuja"), Isak ("Jääkärin morsian"), Akseli Koskela ("Täällä Pohjantähden alla") ja Mosca ("Volpone").
Nevonmaa vieraili Turun Kesäteatterissa 1979. Teatteriuransa ohella hän näytteli sivuosan lentäjänä televisioelokuvassa "Kätkäläinen" (1980). Elonetissä rooli on kreditoitu virheellisesti nimellä Neuvonmaa.
Martti Räsänen (näyttelijä)

Martti Johannes Räsänen (9. helmikuuta 1920 Viipurin maalaiskunta – 17. lokakuuta 2002) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Räsäsen pisin kiinnitys oli Joensuun kaupunginteatteriin.
Ura.
Martti Räsäsen vanhemmat olivat Juho Fredrik Räsänen ja Miina Kärkkäinen. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli näyttelijä Lahja Thure. Vuonna 1947 solmittu liitto päättyi eroon 1961. Räsänen aloitti ammattiuransa Varkauden Työväen Näyttämöllä 1945–1947, mitä seurasi useita parin vuoden mittaisia kiinnityksiä eri teattereihin ja pesti Riihimäen teatterin johtajana 1958–1961. Hän toimi Varkauden teatterin ohjaajana 1961–1965 ja johtajana 1965–1972. Uran viimeinen vaihe oli Joensuun kaupunginteatterin ohjaajana ja näyttelijänä 1972–1985.
Räsäsen varhaisia rooleja olivat esimerkiksi Klaus Kurki ("Elinan surma") ja Turkka ("Tukkijoella"). Rooliluettelo karttui Ryhtilän osalla komediassa "Miljoonavaillinki", Tevjen osalla musikaalissa "Viulunsoittaja katolla" ja Aleksis Kiven osalla näytelmässä "Kivi, jonka rakentajat hylkäsivät" sekä lukuisilla muilla tehtävillä. Räsänen näytteli myös operettiosia.
Räsänen ohjasi muun muassa näytelmät "Lapualaisooppera", "Niskavuoren naiset", "Rouva Suorasuu", "Täällä Pohjantähden alla" ja operetin "Havaijin kukka".
Räsäsellä oli Kolehti-Kolehmaisen rooli televisioelokuvassa "Kätkäläinen" (1980). Hänen ainoa valkokangastehtävänsä oli syyttäjän rooli Yrjö Nortan rikoselokuvassa "Kolmas laukaus" (1959).
Pentti Lähde

Pentti Kullervo Lähde (30. huhtikuuta 1917 Turku – 26. joulukuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja.
Ura.
Pentti Lähteen vanhemmat olivat toimittaja Ernst Vilhelm Lähde ja Lahja Maria Hurme. Lähde aloitti taiteellisen uransa iltanäyttelijänä Turun Työväen Teatterissa 1941–1945 ja jatkoi Nummenmäen Työväen Näyttämön ohjaajana 1945–1949. Sitä seurasivat pitkät rupeamat Työväen Näyttämöiden Liiton ohjaajana 1949–1963 ja Riihimäen teatterin johtajana 1963–1973. Uransa viimeisessä vaiheessa vuodesta 1973 alkaen Lähde toimi Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana.
Lähde näytteli uransa alussa muun muassa kappaleessa "Sysmäläinen". Uran edetessä hän keskittyi ohjaamiseen. Lähde ohjasi näytelmät "Justiina", "Lapualaisooppera", "Niskavuoren Heta", "Papin perhe", "Punainen viiva", "Suutarin tyttäret", "Täällä Pohjantähden alla I", "Täällä Pohjantähden alla II", "Varsovan ghetto" ja useita muita.
Teatteriuransa ohella Lähde näytteli pieniä sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuvissa ("Kolmas laukaus" (1959), "Täällä Pohjantähden alla" (1968), "Matti ja Mathilda" (televisioelokuva, 1975)).
Nyss

Nyss (lyhenne sanoista "Nyheiter frå Stranda og Sykkylven") on norjalainen paikallislehti, joka kattaa Strandan ja Sykkylvenin kunnat. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä "Sunnmøringen" ja "Sykkylvsbladet". Lehti ilmestyy paperisena kahdesti viikossa ja kuuluu Polaris Media -konserniin.
Strandan kirkko (Stranda)

Strandan kirkko () on Strandan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1838.
Geirangerin kirkko

Geirangerin kirkko () on Strandan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1842.
El Bilal Touré

El Bilal Touré (s. 3. lokakuuta 2001 Adjamé, Norsunluurannikko) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa.
Touré siirtyi vuonna 2016 Norsunluurannikolta malilaisseura Afrique Football Éliteen, jota hän edusti vajaat neljä vuotta. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Ranskaan Stade de Reimsiin, jossa hän pelasi 64 Ligue 1 -ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Syyskuussa 2022 hän siirtyi espanjalaisseura Almeríaan, jossa hän pelasi 21 La Liga -ottelua ja teki seitsemän maalia. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi italialaiseen Atalantaan. Hän on pelannut kaudella 2023–2024 pitkäaikaisesta loukkaantumisesta toivuttuaan Serie A:ssa kahdeksan ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Kauden 2023–2024 Eurooppa-liigassa Atalanta on edennyt loppuotteluun ja Touré on pelannut kolme ottelua sekä tehnyt yhden maalin toisessa välieräottelussa Olympique de Marseillea vastaan.
Touré pelasi Malin joukkueen avauskokoonpanossa vuoden 2019 alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Mali voitti kultaa. Touré pelasi Malin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 Ghanaa vastaan ja teki heti maalin, kuten myös toisessa A-maaottelussaan marraskuussa 2020 Namibiaa vastaan. Hän on pelannut huhtikuun 2024 loppuun mennessä 17 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Tammikuussa 2022 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa kaksi ottelua mutta oli kahdesta alkulohko-ottelusta poissa tultuaan ajetuksi ulos kentältä ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Tunisiaa vastaan.
Sunnylvenin kirkko

Sunnylvenin kirkko () on Strandan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1859.
Liabygdan kirkko

Liabygdan kirkko () on Strandan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1917.
Hellesylt

Hellesylt on taajama Strandan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 241 vuonna 2023.
Are Kalvø

Are Kalvø (s. 31. joulukuuta 1969 Stranda) on norjalainen kirjailija ja koomikko. Hän tuli 1990-luvulla tunnetuksi "Hallo i uken" -satiiriohjelman juontajana NRK:lla. Kalvø on kirjoittanut humoristisia kirjoja, joissa hän muun muassa leikittelee nykynorjalaisten tiedostamattomilla käytösmalleilla. Lisäksi hän tekee stand upia ja revyitä.
Andrei Belousov

Andrei Belousov (s. 17. maaliskuuta 1959) on venäläinen taloustieteilijä, joka nimitettiin Venäjän puolustusministeriksi toukokuussa 2024. Edellisessä hallituksessa hän oli varapääministeri.
Belousov opiskelli taloustiedettä Moskovan valtionyliopistossa ja väitteli vuonna 2006.
Belousovilla ei ole sotilastaustaa, mutta hänellä on osaamista ja kiinnostustaa korkean teknologian aseita, kuten droneja kohtaan. Vuonna 2023 Belousov ilmoitti suunnitelmista rakentaa 18 000 suurta ja keskikokoista dronea vuonna 2024. Hän käynnisti uuden toimialan, miehittämättömien ilmailujärjestelmien valmistuksen.
On myös arveltu, että Kreml toivoo, että Belousovin kokemus taloustieteilijänä tehostaisi sotilasmenoja ja vähentäisi korruptiota.
Caritasbrønden

Caritasbrønden on Kööpenhaminan vanhin suihkulähde. Se valmistui kuningas Kristian IV:n toimesta vuonna 1608 ja sijaitsee Gammeltorv-aukiolla, joka oli tuohon aikaan kaupungin keskus. Suihkulähteen päällä on saksalaisen Statius Otton suunnittelema äitiä ja kahta lasta esittävä patsas. ”Caritas” tarkoittaa latinaksi lähimmäisenrakkautta. Patsaiden valamisessa käytetty pronssi saatiin kirkonkelloista, jotka oli takavarikoitu tykkien valmistusta varten. Alun perin naisfiguurin nänneistä ja poikahahmon peniksestä suihkusi vettä, mutta tätä pidettiin 1800-luvulla sopimattomana, ja reiät tukittiin vuonna 1857. Ne on sittemmin avattu uudelleen.
Suihkulähdettä pidetään yhtenä Kööpenhaminan tärkeimmistä renessanssin muistomerkeistä.
Agatharkhos

Agatharkhos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Muxtar Babayev

Muxtar Babayev (s. 16. lokakuuta 1967) on azerbaidžanilainen poliitikko ja liikemies. Hän on maan ympäristöministeri vuodesta 2018.
Babayev valittiin maansa parlamenttiin vuonna 2010. Hän kuului parlamentin ympäristö- ja luonnonvaravaliokuntaan.
Ennen politiikkaan tuloaan Babayev toimi 26 vuotta Azerbaidžanin valtiollisen öljy-yhtiön SOCARin johtajana. Hänet on nimitetty Bakun ilmastokokouksen puheenjohtajaksi.
Agatharkhos Samoslainen

Agatharkhos (, ; toimi 416/415 eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Samoksesta.
Agatharkhos oli Eudemoksen poika ja Alkibiadeen ja Zeuksiin aikalainen. Hänen teoksistaan tiedetään vain vähän, mutta hän ei vaikuta olleen erityisen ansiokas taidemaalari; hän kehui ansiokseen lähinnä sitä, että teki teoksensa helposti ja nopeasti. Plutarkhos, ja Andokides pidempänä, kertovat anekdootin siitä, kuinka Alkibiades houkutteli hänet kotiinsa ja piti hänet siellä kolme kuukautta, saaden hänet koristelemaan talonsa maalauksin. Mainittu Andokideen puhe vaikuttaa ajoittuvan Meloksen tuhon vuonna 416 eaa. jälkeen ja ennen Sisilian sotaretken alkua vuonna 415 eaa., mikä ajoittaa Agatharkhoksen tarkasti.
Joskus samoslainen Agatharkhos on nähty samana kuin toinen taidemaalari, Agatharkhos Ateenalainen, joka toimi Aiskhyloksen aikana. Tämän toisen Agatharkhoksen on kuitenkin täytynyt elää ainakin 50 vuotta Agatharkhos Samoslaista aiemmin.
Agatharkhos Syrakusalainen

Agatharkhos (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sotilas, joka oli kotoisin Syrakusasta. Hän toimi 12 laivan muodostaman osaston komentajana Ateenan laivastoa vastaan ateenalaisten Sisilian sotaretken aikaan vuonna 413 eaa. Myöhemmin samana vuonna hän oli yksi syrakusalaisista sotapäälliköistä Syrakusan satamassa käydyssä ratkaisevassa taistelussa.
Alkisthene

Alkisthene (, ) oli antiikin kreikkalainen naispuolinen taidemaalari. Plinius vanhempi mainitsee erään hänen maalauksensa, joka esitti tanssijaa. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.
Anaksandra (taidemaalari)

Anaksandra (, ; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari. Hän oli taidemaalari Nealkeen tytär ja toimi noin vuoden 228 eaa. tienoilla.
Muissa yhteyksissä.
Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni nimesi Venuksessa sijaitsevan 20 kilometriä halkaisijaltaan olevan kraatterin Anaksandran muistoksi. Caroline B. Cooney nimesi Troijan sotaan sijoittuvan romaanin "Goddess of Yesterday" päähenkilön Anaksandraksi.
Anaksandra

Anaksandra (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Antifilos Egyptiläinen

Antifilos Egyptiläinen eli Antifilos Naukratislainen (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Naukratiista Egyptistä.
Antifilos oli Ktesidemoksen oppilas ja Apelleen aikalainen ja kilpailija. Hän siirtyi jo nuorena Egyptistä Makedonian hoviin, missä hän maalasi muotokuvia Filippos II:sta ja Aleksanterista. Myöhemmän osan elämästään hän vietti jälleen Egyptissä Ptolemaioksen hovissa, ja teki muun muassa maalauksen, joka esitti tätä metsästämässä. Näin Antifilos toimi selvästi 300-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Ptolemaioksen hovissa Antifilos syytti Apellesta väärin perustein, mutta kärsi tappion, ja joutui Ptolemaioksen määräyksestä Apelleen orjaksi.
Quintilianus mainitsee Antifiloksen yhtenä Filippoksen ja Aleksanterin ajan suurimmista taidemaalareista, ja luonnehtii hänen teoksiaan ilmaisulla, joka antaa niistä kuvan valoisan ja ilmavan elegantteina maalauksina. Plinius vanhemman antamassa Antifiloksen teosten luettelossa osa nimikkeistä tuntuu selvästi vastaavan tätä luonnehdintaa. Varro mainitsee Antifiloksen samassa yhteydessä kuin Lysippoksen.
Antifilos

Antifilos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
De Clare

de Clare oli merkittävä normannisuku Englannissa, Walesissa ja Irlannissa. Suvun kantaisä oli Normandian herttua Rikhard I:n avioton poika, kreivi Geoffrey.
Cambridgen yliopiston Clare College on saanut nimensä perustajansa Elizabeth de Claren mukaan vuonna 1347. Claren kreivikunta Irlannissa on saanut nimensä joko Richard de Claren eli Strongbow'n, tai Thomas de Claren mukaan.
Martti Räsänen

Martti Räsänen -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Anitra

Anitra on naisen etunimi, joka tunnetaan Henrik Ibsenin näytelmästä "Peer Gynt" (1867) ja Edvard Griegin siihen säveltämästä "Anitran tanssista". Näytelmässä Anitra on arabialainen beduiinipäällikön tytär. Nimi on tulkittu Ibsenin omaksi luomukseksi, sillä se ei ole lähtöisin arabian kielestä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on toukokuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 280–290 Anitra-nimistä naista. Suomen lisäksi tätä etunimeä on käytetty ainakin Skandinaviassa, Saksassa ja englanninkielisissä maissa.
Wachter

Wachter on seuraavien henkilöiden sukunimi: