Tapaen taistelu (101)

Tapaen taistelu käytiin keisari Trajanuksen johtaman Rooman armeijan ja daakialaisten joukkojen välillä syyskuussa 101 Daakian Tapaessa (nykyinen Romania). Taistelu päättyi roomalaisten voittoon, mutta tappiot olivat suuret molemmilla puolilla ja sodankäyntikausi oli lopuillaan, joten Trajanus ei pystynyt hyödyntämään menestystään aivan kuin edellisen Tapaen taistelun jälkeen vuonna 88. Roomalaiset lähtivät Daakiasta mutta palasivat seuraavana vuonna, jolloin daakialaiset kukistettiin.
"Päärtikkelit:Daakian sodat, Daakia, daakialaiset"
Taustaa.
Daakialaiset olivat muinainen kansa, joka asui Daakiassa karpaateilla Tonavan pohjoispuolella. He olivat kuningas Decebaluksen johdolla tehneet useita hyökkäyksiä Rooman hallitsemaan Moesian provinsseihin. Keisari Domitianus oli sotinut heitä vastaan, mutta sota oli lopulta loppunut roomalaisten kannalta epäsuotuisiin rauhanehtoihin. Kun Trajanus nousi Rooman keisariksi vuonna 98, hän suunnitteli jo alusta asti daakialaisten alistamista. Hän kokosi suuren sotajoukon Moesiaan ja eteni sitten Tonavan yli Daakiaan. Lopulta hän kohtasi Decebaluksen joukot Tapaessa, samassa paikassa missä Domitianuksen pretoriaaniprefekti Cornelius Fuscus oli kärsinyt raskaan tappion vuonna 86/87 ja missä Tettius Julianus oli kukistanut daakialaiset vuonna 88.
Taistelu.
Tapaen taistelusta ja Daakian sodista on säilynyt hyvin vähän lähteitä nykypäivään. Roomalaisen historioitsija Dio Cassiuksen tekstit ovat ainoa kirjallinen lähde tapahtumista, mutta ne eivät kerro juuri mitään sodan yksityiskohdista. Päälähteenä on Trajanuksen Roomaan vuonna 113 rakennuttama Trajanuksen pylväs, jotka spiraalimaisesti kiertävät kohokuvat kertovat Daakian sodista.
Trajanus järjesti ulkomaalaisista koostuvat auxilia-joukkonsa etulinjaan ja sijoitti legioonat ja pretoriaanikaartin kohortit näiden taakse. Tämän taktiikan tarkoitus oli säästää Rooman kansalaisista koostuvien legioonalaisten verta ja käydä taistelu pääasiassa auxilia-joukoilla. Tosin legioonat olivat myös tehokkaampia reservissä, kuin etulinjassa. Taistelusta kertovat kohokuvan yläpuolella näkyy salamia sinkoava jumala, joka saattaa ehkä viitata siihen että taistelu käytiin tai lopetettiin ukkosilmassa.
Taistelu alkoi kun auxilia-joukot iskivät daakialaisten rintamaa vastaan. Samalla ratsuväki hyökkäsi sivustoja vastaan ja yritti kiertää vihollisen selustaan. Dio Cassiuksen mukaan taistelu oli niin rajua, että roomalaisten sidontapaikoilta loppuivat sidekääreet. Trajanus antoi tällöin omia vaatteitaan leikattaviksi kääreiksi. 
Roomalaisten hyökkäys oli lopulta menestyksekäs ja Decebalus joutui perääntymään. Legioonalaiset ja auxilia-joukot hyödynsivät menestystään ja hyökkäsivät lähistöllä sijaitsevia linnoituksia vastaan ja sytyttivät ne palamaan. Dio Cassiuksen mukaan roomalaiset löysivät yhdestä linnoituksesta Fuscuksen armeijalta kaapattuja standaareja ja sotakoneita. 
Taistelun jälkeen Trajanuksen sotilaat huusivat keisarinsa imperaattoriksi. Tämä oli toinen kerta Trajanuksen uralla. Roomalaisten tappiot olivat kuitenkin suuret ja talvi lähestyi, joten hän ei pystynyt kukistamaan daakialaisia kokonaan. Sota päättyi seuraavana vuonna kun roomalaiset valtasivat Daakian pääkaupungin Sarmizegethusan. Vihamielisyydet roomalaisten ja daakialaisten välillä eivät kuitenkaan päättyneet, ennen kuin Trajanus kukisti daakialaiset lopullisesti toisessa Daakian sodassa vuosina 105–106.