Tieteellisten yliopistotutkintojen opinnäytetyöt

Suomalaisiin tieteellisiin yliopistotutkintoihin liittyviä opinnäytetöitä ovat nykyisin alemman korkeakoulututkinnon yhteydessä laadittava kandidaatintutkielma, ylemmän korkeakoulututkinnon yhteydessä laadittava pro gradu -tutkielma tai diplomityö sekä tieteellisen tieteellisen jatkotutkinnon eli tohtorin- tai lisensiaatintutkinnon yhteydessä laadittava väitöskirja tai lisensiaatintutkielma. 
Aiemmin on ollut käytössä myös pro exercitio -väitöskirja"," jonka tarkoituksena oli harjoitella tieteellisen ajattelun ja argumentoinnin lisäksi myös tieteellistä ilmaisua latinan kielellä.
Ylempään korkeakoulututkintoon sisältyvä opinnäytetyö on Suomessa julkisuuslain mukainen julkinen asiakirja, joka on annettava jokaiselle sitä pyytävälle.
Ylemmät korkeakoulututkinnot.
Diplomityö.
Diplomityö on diplomi-insinöörin tai arkkitehdin tai maisema-arkkitehdin tutkinnon päätteeksi tehtävä opinnäytetyö, joka tehdään pääaineeseen liittyvästä aiheesta. Vastaava opinnäytetyö muissa ylemmissä korkeakoulututkinnoissa on nimeltään pro gradu -tutkielma. Englannin kielellä diplomityöstä ja pro gradu -töistä käytetään nimitystä "master's thesis". Työn laajuus on 30 opintopistettä, ennen vuoden 2005 tutkintouudistusta 20 opintoviikkoa. Diplomityö toteutetaan usein jollekin yritykselle tai oman yliopiston laitokselle työsuhteessa tai stipendillä. Jonkin verran diplomitöitä tehdään myös ”omarahoitteisesti” opintotuella. Näin tehtyjen töiden määrä vaihtelee kulloisenkin alan työtilanteen mukaan, mutta on suhteellisen pieni.
Pro gradu.
Prō gradū (, puhekielessä yleisesti vain "gradu") on yliopistoissa maisterin tutkintoa varten pääaineessa laadittava syventävien opintojen tutkielma, jolla opiskelija osoittaa, että hän kykenee ilmaisemaan itseään selkeästi ja tieteellisesti sekä tuomaan esiin oman alansa tuntemusta. Se tunnetaan nykyään monessa suomalaisessa yliopistossa nimellä "maisterintutkielma", ja sen vaatimukset ovat 2000-luvulla Suomessa merkittävästi keventyneet.
Valtioneuvoston asetus yliopistojen tutkinnoista toteaa, että " Tutkinnon pääaineen tai siihen rinnastettavan kokonaisuuden taikka koulutusohjelman syventäviin opintoihin sisältyy vähintään 20 ja enintään 40 opintopisteen laajuinen opinnäyte."
Kansainvälisesti tunnettu englanninkielinen nimi pro gradulle, kuten myös diplomityölle, on "master's thesis" (termi "graduate thesis" tarkoittaa sekä pro gradua että väitöskirjaa).
Tieteelliset jatkotutkinnot.
Lisensiaatintutkielma.
Lisensiaatintutkielma on yliopistollinen opinnäyte, joka kirjoitetaan lisensiaatintutkintoa varten. Vaativuudeltaan se sijoittuu pro gradu -tutkielman ja väitöskirjan välille. Lisensiaatintutkielman ei tarvitse tuottaa uutta tieteellistä tietoa, niin kuin väitöskirjalta edellytetään, vaan se voi pohjautua kirjallisuuteen. Tässä tapauksessa työltä kuitenkin vaaditaan huomattavaa laajuutta. 
Aikaisemmin oli suoritettava lisensiaatintutkinto ennen tohtorintutkintoa, mutta nykyisin tätä velvoitetta ei enää ole. Tämä on johtanut siihen, että suurin osa jatko-opiskelijoista jatkaa maisterintutkinnosta suoraan tekemään väitöskirjaa.
Väitöskirja.
Väitöskirja on opinnäyte, joka laaditaan tohtorintutkinnon suorittamiseksi. Väitöskirjan tulee sisältää uutta tieteellistä tietoa ja osoittaa tekijän kykyä itsenäiseen tutkimukseen. Väittelijä puolustaa väitöskirjaansa julkisessa väitöstilaisuudessa tiedekunnan määräämää vastaväittäjää vastaan.
Poistuneet opinnäytetyöt.
Pro exercitio -väitöskirjan (lat. "harjoitusta varten") tarkoituksena oli harjoitella tieteellisen ajattelun ja argumentoinnin lisäksi tieteellistä ilmaisua latinan kielellä, joka oli ollut vuosisatojen ajan Suomen yliopistojen ainoa opetuskieli.