tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Daverio

John Daverio (1954 Sharon, Pennsylvania – 2003) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä.
Daverio opiskeli Bostonin yliopistossa. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1975, humanististen tieteiden maisteriksi 1976 ja filosofian tohtoriksi 1983. Hän työskenteli Bostonin yliopistossa yli kahdenkymmenen vuoden ajan ja oli vuosina 2001–2002 sen musiikkikoulun väliaikainen johtaja. Daverio erikoistui 1800-luvun musiikin, varsinkin saksalaisen romantiikan tutkimiseen. Daverio sai 1980-luvun loppupuolella American Musicological Societyn Alfred Einstein -palkinnon musiikkitieteellisestä julkaisusta "Schumann’s ‘Im Legendenton’ and Friedrich Schlegel’s Arabeske". Vuonna 1997 hänelle myönnettiin Metcalf Award for Excellence in Teaching.
Daverio julkaisi kirjat "Nineteenth-Century Music and the German Romantic Ideology" (Schirmer Books, 1993), "Robert Schumann: Herald of a New Poetic Age" (Oxford Press, 1997) ja "Crossing Paths: Schubert, Schumann and Brahms" (Oxford Press, 2002). Vaikka hänet tunnettiin ensisijaisesti musiikkitieteilijänä, hän myös esiintyi säännöllisesti viulistina. Daverio katosi 48-vuotiaana maaliskuussa 2003. Hänet löydettiin 14. huhtikuuta 2003 hukkuneena Charlesjoesta. Hänen muistokseen perustettiin hänen mukaansa nimetty rahasto.
Henry Bucher

Henry Bertram Bucher (9. helmikuuta 1864 Kristiania – 29. lokakuuta 1944 Oslo) oli norjalainen arkkitehti.
Itävallan herttuakunta

Itävallan herttuakunta () perustettiin vuonna 1156, kun Pyhä Rooman keisari Fredrik I Barbarossa myönsi herttuakunnan Wienin herttualle. Tämä tapahtui Hohenstaufen-dynastian aikana, ja se oli merkittävä askel Itävallan alueen hallinnon kehityksessä. Herttuakunta laajeni myöhemmin ja vaikutti Itävallan historialliseen kehitykseen.
Itävallan herttuakunta jatkui monien muutosten ja laajennusten kautta vuoteen 1806 asti, jolloin Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta lakkautettiin Ranskan keisari Napoleon I:n toimesta. Tämä tapahtui Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueiden ja hallintojärjestelmien radikaalin muutoksen seurauksena, ja se merkitsi myös Itävallan herttuakunnan loppua osana vanhaa hallintojärjestelmää. Myöhemmin Itävallan historia liittyi Itävallan keisarikuntaan ja muihin valtiomuodostelmiin, kuten Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaan.
Kalliráchi

Kalliráchi () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 452 (vuonna 2011).
Kalliráchin kylä sijaitsee Thásoksen läntisissä sisäosissa noin 26 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista ja noin kaksi kilometriä sisämaahan saaren länsirannikosta. Kalliráchi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Καλλιράχης, "Dimotikí Koinótita Kalliráchis"), johon kuuluu varsinaisen Kalliráchin kylän lisäksi sen ranta-asutus Skála Kalliráchis. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 018.
Koínyra (kylä)

Koínyra (; transl. myös "Kínira") eli Loutrá (Λουτρά) on Kreikan kylä, joka joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 105 (vuonna 2011).
Koínyran kylä sijaitsee Thásoksen itärannikolla noin 22 kilometriä kaakkoon saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Kylä on osa Theológoksen kyläyhdyskuntaa. Koínyrassa on useita rantoja, joista tunnetuin on Parádeisoksen ranta. Kylän edustalla sijaitsee Koínyran saari.
Koínyra

Koínyra () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Mariés

Mariés () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 158 (vuonna 2011).
Mariésin kylä sijaitsee Thásoksen läntisissä keskiosissa noin 40 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu vuoristoon noin 200 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Mariés on saaren vanhimpia kyliä ja saanut alkunsa keskiajalla. Sen nimen, suomeksi ”Maríat”, on selitetty joko viittaavan kylän lukuisiin María-nimisiin naisiin tai mulperipuihin ("mouriá"). Mariésin pääkirkko on omistettu arkkienkeleille ("Taxiárches"). Kylän lähellä on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou") omistettu luostari.
Mariés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μαριών, "Topikí Koinótita Marión"), johon kuuluu varsinaisen Mariésin kylän lisäksi sen ranta-asutus ja satama Skála Marión, joka sijaitsee saaren lounaisrannikolla noin 11 kilometrin päässä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 537.
Panagía (Thásos)

Panagía () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 725 (vuonna 2011).
Panagían kylä sijaitsee Thásoksen koillisissa sisäosissa noin kahdeksan kilometriä eteläkaakkoon saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut nimensä Neitsyt Marian ("Panagía") kirkosta, joka on tarkemmin omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou"). Panagía toimi saaren keskuksena osmanivallan vastaisen kansannousun aikaan vuonna 1821.
Panagía muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παναγίας, "Topikí Koinótita Panagías"), johon kuuluu varsinaisen Panagían kylän lisäksi Chrysí Ammoudián kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 802.
Potós

Potós () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 815 (vuonna 2011).
Potóksen kylä sijaitsee Thásoksen etelärannikolla noin 40 kilometriä etelälounaaseen Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on osa Theológoksen kyläyhdyskuntaa ja toimii sen satamana. Kylässä ja sen lähellä on useita rantoja, ja se on nykyisin kehittynyt lomakohteeksi.
Rachóni

Rachóni () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 446 (vuonna 2011).
Rachónin kylä sijaitsee Thásoksen pohjoisissa sisäosissa noin 15 kilometriä länsilounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista ja noin neljä kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta. Rachónin pääelinkeino on maanviljely ja erityisesti oliivien viljely. Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Rachóni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ραχωνίου, "Topikí Koinótita Rachoníou"), johon kuuluu varsinaisen Rachónin kylän lisäksi sen ranta-asutus ja satama Skála Rachoníou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 729.
Skála Kalliráchis

Skála Kalliráchis () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 566 (vuonna 2011).
Skála Kalliráchisin kylä sijaitsee Thásoksen länsirannikolla noin 23 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista. Kylä on osa noin kaksi kilometriä saaren sisäosissa sijaitsevan Kalliráchin kyläyhdyskuntaa ja toimii sen satamana ja ranta-asutuksena.
Skála Marión

Skála Marión () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 379 (vuonna 2011).
Skála Mariónin kylä sijaitsee Thásoksen lounaisrannikolla noin 30 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on osa saaren sisäosissa noin 11 kilometrin päässä sijaitsevan Mariésin kyläyhdyskuntaa ja toimii sen satamana ja ranta-asutuksena. Kylässä on kolme rantaa, Plátanes (Platána), Limanáki ja Atspá.
Skála Rachoníou

Skála Rachoníou () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 283 (vuonna 2011).
Skála Rachoníoun kylä sijaitsee Thásoksen pohjoisrannikolla noin 13 kilometriä länteen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on osa Rachónin kyläyhdyskuntaa ja toimii sen ranta-asutuksena ja satamana. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Paraskevalle ("Agía Paraskeví").
Skála Sotíra

Skála Sotíra (), usein Skála Sotíros (), on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 376 (vuonna 2011).
Skála Sotíran kylä sijaitsee Thásoksen länsirannikolla noin 20 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on osa saaren sisäosissa noin kolmen kilometrin päässä sijaitsevan Sotírasin kyläyhdyskuntaa ja toimii sen ranta-asutuksena ja satamana. Nykyisin Skála Sotíra on kehittynyt rantansa ansiosta pienimuotoiseksi turistikohteeksi. Kylän profeetta Elialle ("Profítis Ilías") omistetun kirkon läheltä on tehty esihistoriallisia löytöjä noin ajalta 2500 eaa.
Sotíras

Sotíras (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 19 (vuonna 2011).
Sotírasin kylä sijaitsee Thásoksen läntisissä sisäosissa noin 23 kilometriä lounaaseen saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu Ypsário-vuoren rinteeseen noin 380 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.
Sotíras muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Σωτήρα/Σωτήρος, "Topikí Koinótita Sotíra/Sotíros"), johon kuuluu varsinaisen Sotírasin kylän lisäksi sen ranta-asutus ja satama Skála Sotíra eli Skála Sotíros, joka sijaitsee rannikolla noin kolmen kilometrin päässä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 395.
Theológos (Thásos)

Theológos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thásoksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Thásoksen kuntaan, Thásoksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 636 (vuonna 2011).
Theológoksen kylä sijaitsee Thásoksen kaakkoisissa sisäosissa tietä pitkin noin 54 kilometriä etelään saaren keskuksesta Thásoksen kaupungista eli Liménasista. Se on rakennettu noin 220 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Varhaisin maininta paikasta on vuodelta 1287. Tuolloin siellä oli Athoksen Filótheoksen luostarin alainen sivuluostari, joka oli omistettu Johannes Teologille. Kylä on saanut nimensä tästä. Osmanivallan aikana Theológos toimi saaren keskuksena. Kylä tunnetaan vanhoista suojelluista taloistaan.
Theológos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Θεολόγου, "Dimotikí Koinótita Theológou"), johon kuuluvat varsinaisen Theológoksen kylän lisäksi kylät Alykí, Astrís, Koínyra, Livádi, Parádeisos, Paralía Astrídos, Potós, Psilí Ammos, Rosogkremós, Skídia ja Thymoniá, Koínyran saari sekä Arkkienkelin luostari ("Moní Archangélou"). Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 762. Potóksen kylä toimii Theológoksen satamana.
Mihail Teplinski

Mihail Jurjevitš Teplinski (, s. 9. tammikuuta 1969, Mospine) on venäläinen sotilas, arvoltaan kenraalieversti ja Venäjän federaation sankari.
Teplinski liittyi neuvostoarmeijaan 1987. Vuonna 1991 hän valmistui Rjazanin laskuvarjojoukkojen koulusta. Teplinski otti osaa Transnistrian levottomuuksien rauhoittamiseen 1992--1993. Joulukuusta 1994 maaliskuuhun 1995 hän osallistui ensimmäiseen Tšetšenian sotaan. 1. tammikuuta 1995 laskuvarjojoukot valtasivat Groznyin keskustassa rautatieaseman ympäristön, jossa 131. Maykopin moottoroidun prikaatin kalusto vielä paloi. Teplinski kunnostautui myös Sunžajoen ylityksessä. Maaliskuun 1. 1995 hän sai Venäjän federaation sankarin arvonimen.
Vuonna 1999 Teplinski valmistui Venäjän asevoimien aselajiakatemiasta. Vuodesta 1999 hän komensi laskuvarjopataljoonaa. Hän taisteli toisessa Tšetšenian sodassa. Hän oli Pihkovassa 76. divisioonan 234. kaartin laskuvarjorykmentin komentaja. Vuodesta 2002 hän oli divisioonan varakomentaja ja vuodesta 2003 sen esikuntapäällikkö.
Vuonna 2007 hän valmistui pääesikunnan akatemiasta ja kesällä hänet nimitettiin 212. koulutuskeskuksen johtoon. Kesäkuusta 2009 hän oli 20. armeijakunnan komentaja Moskovan sotilaspiirissä ja 2013 36. armeijakunnan komentaja Kaukoidässä Ulan-Udessa. Kenraalimajurin arvon hän sai joulukuussa 2012.
Vuodesta 2015 hän palveli eteläisessä sotilaspiirissä Donin Rostovissa ja huhtikuusta 2019 pääesikuntapäällikkö ja varakomentaja keskisessä sotilaspiirissä Jekaterinburgissa. Teplinski ylennettiin elokuussa 2021 kenraalieverstiksi.
Kesäkuusta 2022 Teplinski oli Venäjän laskuvarjojoukkojen komentaja. Hän on osallistunut Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan ja ollut huhtikuusta 2023 joukkojen varakomentaja.
Germanistiikka

Germanistiikka eli germaaninen filologia on kielitieteen ala, joka tutkii laajasti käsitettynä germaanisia kieliä. Suppeammassa merkityksessä germanistiikka tutkii Keski-Euroopassa puhuttuja germaanisia kieliä, kuten saksaa, goottia ja hollantia. Ala tutkii myös germaanisen kieliperheen yhteistä pohjaa eli germaanisen kantakielen, sen kehityksen ja sen indoeurooppalaista alkuperää. Keski-Euroopassa germanistiikassa korostuu muita maita enemmän myös Saksan kirjallisuuden tutkimus. Germanistiikan tutkijaa kutsutaan germanistiksi.
Kun historiallinen kielitiede syntyi 1800-luvun alkupuolella, germaaninen filologia käsitti kaikkien germaanisten kielten tutkimuksen. Sittemmin siitä ovat eronneet englantilainen filologia eli anglistiikka ja pohjoismaisten kielten tutkimus eli nordistiikka.
Tieteenalan historiaa Suomessa.
Saksan kielen opetuksella ja tutkimuksella on Suomen yliopistoissa pitkät perinteet. Turun akatemiassa toimi saksan opettajia jo 1700-luvun alkupuolella. Kaiketi ensimmäinen varsinainen germanistiikan alaan kuuluva tutkimus oli A. J. Sjögrenin väitöskirja "De Coganatione linguarum Graecae et Teunocae" vuodelta 1815. Sitä seurasi Kaarlo Bergbomin väitöskirja vuodelta 1868. Varsinaisesti germaanisen filologian ala käynnistyi Suomessa kuitenkin 1800-luvun lopulla. Nykyään germaanistia filologiaa voi opiskella esimerkiksi Helsingin yliopistossa. Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 52 germanistiikan alan väitöskirjaa.
Anjouanin tähden ritarikunta

Anjounin tähden ritarikunta () on komorilainen kunnianosoitus. Se on perustettu vuonna 1874. Ranskan otettua Komorit siirtomaakseen vuonna 1896 ritarikunta otettiin osaksi ranskalaista palkitsemisjärjestelmää, ja vuonna 1950 se nimettiin uudelleen Merentakaisen Ranskan ritarikunnaksi. 13 vuotta myöhemmin ritarikunta lakkautettiin ja sen tilalle perustettiin kansallinen ansioritarikunta. Siirtomaa-aikana sitä myönnettiin tunnustuksena vähintään 3 vuoden ansiokkaasta palveluksesta siirtomaahallinnon hyväksi Intian valtamerellä. Myöhemmin vaatimus pidennettiin 9 vuoteen.
Ritarikunta palautettiin vuonna 1992, ja sitä myönnetään tunnustuksena erinomaisista ansioista kansakunnan hyväksi niin sotilaille kuin siviileillekin. Ritarikunnan suurmestarina toimii Komorien presidentti.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Mohélin tähden ritarikunta

Mohélin tähden ritarikunta () on Komoreihin kuuluvassa Mohélin saarella jaettava ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1851 saaren kuningatar Djoumbé Fatiman käskystä. Ranskalaiset siirtomaaisännät lakkauttivat ritarikunnan vuonna 1912.
Vuonna 1975 Mohélin saaren hallinto alkoi harkita ritarikunnan palauttamista. Tämä tehtiin kuitenkin vasta virallisesti vuonna 2005. Kunnianosoitusta myönnetään tunnustuksena saaren asukkaiden hyväksi tehdyistä ansioista. Mohélin kuvernööri toimii ritarikunnan suurmestarina.
Kunniamerkkiä jaetaan viidessä luokassa:
Vihreän kuun sirpin ritarikunta

Vihreän kuun sirpin ritarikunta () on komorilainen ritarikunta. Se on perustettu vuonna 1965 Komorien kuningasperheen käskystä, ja sitä uudistettiin vuonna 1992. Kunnianosoitusta jaetaan sellaisille Komorien kansalaisille, jotka ovat ansioituneet niin sotilas- kuin siviiliviroissa. Komorien presidentti toimii ritarikunnan suurmestarina.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
Martti Asunta

Martti Tapio Asunta (s. 4. helmikuuta 1955 Ruovesi) on suomalainen metsänhoitaja, yrittäjä ja pankin- ja yritysjohtaja, joka on saanut metsäneuvoksen arvonimen.
Asunta syntyi maanviljelijä Tauno Asunnan ja vakuutusvirkailija Kaarina Gyllenbögelin perheeseen ja avioitui 1980 röntgenhoitaja Pirjo Penttilän kanssa. Asunta tuli ylioppilaaksi Ruoveden yhteiskoulusta 1975 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1982. Hän oli Kurun normaalimetsäopiston suunnittelun opettaja 1982 ja Pohjois-Hämeen metsänhoitoyhdistysten liiton kenttäpäällikkö 1982–1985 ja toiminnanjohtaja 1985–1988. 
Tampereen Aluesäästöpankin, vuodesta 1992 Suomen Säästöpankki - SSP Oy, Tampereen Säästöpankkialueen Kurun aluejohtaja hän oli 1988 ja Kurun ja Ruoveden aluejohtaja 1990–1993, Suomen Yhdyspankin Ruoveden konttorin pankinjohtaja 1993–1995 ja Suomen Yhdyspankin Pirkanmaan konttoriryhmän johtoryhmän jäsen ja maa- ja metsätalousasiantuntija 1994–1995. Kiinteistötoimisto Martti Asunnan liikkeenharjoittajaksi Asunta tuli 1995, Pirkanmaan Kotikuusi Oy:n toimitusjohtaja hän oli 1998–2007, Kurun loma-asuntomessujen projektipäällikkö 2001–2003 sekä Huoneistokeskus-yhtiön myyntihoitaja ja franchingyrittäjä 2002–2005 ja toimistonjohtaja Tampereella 2003–2005. Asunta on toiminut myös Kurun Hakelämpö Oy:n toimitusjohtajana. 
Asunta oli Ruoveden kunnanvaltuutettu 1976–1980 ja Kurun kunnanvaltuutettu 1996–2000. Hänen useisiin asiantuntija- ja luottamustehtäviinsä ovat kuuluneet muun muassa Metsäliitto Osuuskunnan hallintoneuvoston jäsenyys ja puheenjohtajuus, Metsä Board -yhtiön hallituksen varapuheenjohtajuus sekä Metsä Tissue ja Metsä Fibre -yhtiöiden hallitusten jäsenyydet. Metsäneuvoksen arvonimen Asunta sai 2010.
Mohammed Achik

Mohammed Achik (, s. 1. helmikuuta 1965) on marokkolainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Soulissa 1988, jolloin hän sijoittui 54 kilon sarjassa sijalle 33. Barcelonan olympialaisissa 1992 Achik saavutti pronssia 54 kilon sarjassa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui 57 kilon sarjassa sijalle 17. Välimeren kilpailuissa 1991 hän saavutti pronssia 54 kilon sarjassa.
Hänen veljensä on nyrkkeilijä Abdelhak Achik.
Mesenaatti (täsmennyssivu)

Mesenaatti tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Frida Ånnevik

Frida Ånnevik (s. 18. kesäkuuta 1984 Hamar) on norjalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tyylilajeja ovat laulelmamusiikki ja jazz. Hän opiskeli musiikkia Agderin yliopistossa, ja hänen esikoisalbuminsa "Synlige hjerteslag" ilmestyi vuonna 2010. Ånnevik on voittanut useita Spellemannpriseneitä.
Yksityiselämä.
Ånnevik synnytti esikoisensa vuonna 2023.
Anders Baasmo Christiansen

Anders Baasmo Christiansen (s. 29. tammikuuta 1976 Hamar) on norjalainen näyttelijä. Hän valmistui Norjan teatterikorkeakoulusta vuonna 2000. Baasmo on voittanut kaksi Amanda-palkintoa ja kolme Gullrutenia.
Sjåstadin kirkko

Sjåstadin kirkko () on Lierin kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko. Se valmistui vuonna 1896 arkkitehti Henry Bucherin suunnittelemana. Kirkossa on 275 istumapaikkaa.
Frederick Schwatka

Frederick Schwatka (1849–1892) oli yhdysvaltalainen pohjoisnapaseutujen tutkija. Hän etsi 1878–1880 turhaan Franklinin retkikunnan jäänteitä Hudsoninlahdelta alkaen Great Fish Riverin suun tienoille ja Kuningas Williamin saareen asti. Hän teki sitten retkiä Youkonjoelle (1883) ja Pyhän Eliaan vuorelle (1886), jonka huipulle hän turhaan koetti kiivetä. Hän julkaisi muun muassa teokset "Report of a military reconnaissance in Alaska" (1885), "Along Alaska’s great river" (1885).
Nièvre (joki)

 
Nièvre on Loiren sivujoki Ranskassa Bourgogne-Franche-Comtén alueella.
Nimen alkuperä.
Nimen alkumuoto on Albert Dauzat'n mukaan ollut "Nevera", joka on metateesin johdosta muuntunut ensin muotoon "Nevra" tai "Nevre" ja lopulta nykyiseen muotoon Nièvre. Vastaavaa metateesiä ei kuitenkaan ole tapahtunut Neversin nimessä, jonka alkumuoto "Nevirnum" esiintyy roomalaisaikaisessa teoksessa "Itinerarium Antonini".
Nimen vanhoja kirjoitusasuja ovat olleet "[Molendinum super] Nervium [fluvium]" (1200-luvulla), "[Ripparia] Nervii" (1298), "[Riviere de] Nyevre" (1429), "La Nieuvre" (1598) ja "La Niepvre" (1629)..
Maantiede.
Nièvre on 49,98 kilometrin pituinen ja virtaa pohjoiskoillisesta etelälounaaseen. Se saa alkunsa Champlemyn kunnasta lähellä Bourras-la-Grangen kylää, 276 metrin korkeudella merenpinnasta. Se on 49,98 kilometrin pituinen ja virtaa pääasiassa pohjoiskoillisesta etelälounaaseen.
Nièvre laskee Loireen aivan Neversin keskustassa, oikeustalon ja kulttuuritalon välissä, 171 metrin korkeudella.
Nièvre virtaa laajojen niittyalueiden halki. Sillä on useita sivuhaaroja, ja se kulkee Urzyn ja Coulanges-lès-Neversin kuntien kautta. Aikoinaan Nièvre kulki alajuoksullaan Neversin suojavarustusten ohi ja laski Loireen hiemen kaupungin keskustasta alavirtaan. Tämä osuus on nykyisin aivan vähävetinen ja osittain maanalainen. Suurin osa Nièvren vesistä johdetaan Loireen vuosina 1863–1865 kaivetun kanavan, "Canal de dérivation de la Nièvren" kautta, joka johtaa ne Coulanges-lès-Neversiin Bords-de-Loiren kaupunginosaan Neversin itäpuolella.
Nièvre ja sen latvajoet.
Varsinaisesti nimi Nièvre sellaisenaan tarkoittaa vain joen osuutta Guérignystä Neversiin. Laajemmassa mielessä Nièvreen kuuluviksi luetaan kuitenkin myös sen latvajoet, joiden nimiin myös sisältyy nimi Nièvre:
Guérignyssä siis Champlemyn ja Arzembouyn Nièvret yhtyvät toisiinsa. Tästä yhtymäkohdasta Neversiin, Loiren varrelle saakka joen nimenä on yksinkertaisesti Nièvre.
Nièvren latvajoista Nièvre de Champlemyn lähde sijaitsee kauimpana Loiresta. Sieltä Nièvren ja Loiren yhtymäkohtaan mitattuna joki on 53 kilometrin pituinen.
Jokivarren kunnat ja kantonit.
Nièvre on kokonaan Nièvren departementissa. Se virtaa kolmentoista kunnan ja kuuden kantonin kautta.
Jokivarren kunnat ovat Champlemy, Saint-Malo-en-Donziois, Châteauneuf-Val-de-Bargis, Dompierre-sur-Nièvre, La Celle-sur-Nièvre, Beaumont-la-Ferrière, Saint-Aubin-les-Forges, Parigny-les-Vaux, Guérigny, Urzy, Saint-Martin-d'Heuille, Coulanges-lès-Nevers ja Nevers. Jokivarren kantonit ovat Prémeryn kantoni, jossa sen lähde sijaitsee, sekä Donzyn, Charité-sur-Loiren, Pougues-les-Eaux'n ja Guérignyn kantoni, joista viimeksi mainitun alueella se laskee Loireen. 
Nièvren valuma-alue ulottuu kaikkiaan 12 kantonin ja 49 kunnan alueelle. 
Nièvren mukaan nimensä ovat departementin lisäksi saaneet La-Celle-sur-Nièvren ja Dompierre-sur-Nièvren kunnat.
Sivujoet.
Nièvrellä on 21 sivujokea, joista huomattavimpia ovat:
Hamar Arbeiderblad

Hamar Arbeiderblad on norjalainen vuonna 1925 perustettu sanomalehti, jonka kotikunta on Hamar. Lehti kuuluu Amedia-konserniin. Syksystä 2023 lähtien lehden paperiversio on ilmestynyt kolmesti viikossa.
Matter (standardi)

Matter on yhteentoimivuusstandardi, jonka avulla toisiinsa kytketyt kodinkoneet voivat viestiä keskenään talon sisäisesti ilman yhteyttä pilvipalveluun. Matter ei ole älykodin ohjelmistoalusta, sellainen kuin Apple HomeKit, Google Home tai Amazonin Alexa, vaan Matter ainoastaan toimittaa välineet ja kielen laitteiden väliseen viestintään. 
Ennen Matteria esimerkiksi Googlen automaatiojärjestelmään kuuluvat laitteet eivät toimineet yhdessä Applen järjestelmän laitteiden kanssa. Matterin avulla mihin tahansa automaatiojärjestelmään kuuluvien laitteiden olisi tarkoitus toimia yhdessä toisten vastaavien järjestelmien laitteiden kanssa. Matter-yhteensopivat laitteet voivat myös kuulua useaan eri ohjelmistoalustaan samaan aikaan.
Matterin tukeemia laitetyyppejä ovat valaisimet, pistorasiat, kytkimet, termostaatit, lukot, ikkunaverhot ja kaihtimet, turva- ja ympäristöanturit, jääkaapit, astianpesukoneet, pyykinpesukoneet, robottipölynimurit, palovaroittimet, tuulettimet, ilmanlaatumittarit, medialaitteet kuten televisiot, autotallin ovien ohjaimet, LVI-ohjaimet, ilmastointilaitteet ja ilmanpuhdistimet. Lokakuussa 2023 Matter-standardia tukee 1 214 tarkastettua laitetta. Myöhemmin odotetaan tuleviksi tukea esimerkiksi valvontakameroille ja sähköauton latauslaitteille.
Matter on suunniteltu turvalliseksi ja yksityiseksi, helpoksi asentaa ja laajasti yhteensopivaksi. Mikään ei kuitenkaan takaa, että Matter-laitteet tukisivat toistensa kaikkia toimintoja.
Matterin ovat kehittäneet Apple, Amazon, Google ja Samsung. Standardia ylläpitää Connectivity Standards Alliance. Liittoumaan kuuluu 625 jäsenyritystä, esimerkiksi Panasonic ja LG. 
Matter-standardi on avoimen lähdekoodin hanke. Laitteita valmistavat yhtiöt voivat käyttää Matterin ohjelmistokehityspakettia ilman korvausta sovittaakseen tuotteensa Matter-järjestelmään. 
Verkon rakenne.
Jotkut laitteet, kuten älykaiuttimet, toimivat sekä ohjaimina että reitittiminä.
Historia.
Matter-standardi julkaistiin 2022 ja samana vuonna julkaistiin ensimmäiset standardinmukaiset laitteet. Vuonna 2023 julkaistiin Matterin versio 1.2, joka toi mukanaan tuen yhdeksälle uudelle laitetyypille. Matter 1.3 vuonna 2024 toi tuen useammille laitteille, mukaan lukien mikroaaltouunit, uunit, keittotasot, kuivausrummut, liesituulettimet, sähköautojen latauslaitteet, vesivuototunnistimet, jäätymistunnistimet, sadetunnistimet, vesiventtiilit; lisäsi energian ja veden hallinnan välineitä; sekä toi uusia ominaisuuksia Matterin "casting"-tiedonjakoprotokollaan – mutta samaan aikaan myynnissä oli vain harvoja laitteita, jotka ylsivät edes 1.2-tasolle, eivätkä suuret yritykset olleet lisänneet tuotteisiinsa Matterin tukea. 
Tekninen perusta.
Matterin toiminta perustuu IP-protokollan käyttöön. Matter toimii Wi-Fin, Ethernetin ja mesh-verkkoprotokolla Threadin kautta. Thread on tarkoitettu vähän kaistanleveyttä vaativille laitteille, kuten hehkulamppuille tai antureille, ja Wi-Fi tai Ethernet on tarkoitettu suuremman kaistanleveyden laitteille, kuten suoratoistomediasoittimille ja kameroille. Matter käyttää Bluetooth LE:tä laitteiden asennuksessa.
Toistojakso

Toistojakso on monta kertaa samanlaisena toistuva nukleotidijakso nukleiinihappoketjussa, eli DNA:ssa tai RNA:ssa. Toistojaksoja esiintyy sekä esitumaisilla että aitotumaisilla. Erityisen paljon niitä on nisäkkäillä, joiden perimästä toistojaksot kattavat 25–50 prosenttia. Ihmisillä niitä on noin puolet koko perimästä. Toistojaksot voivat sijaita perimässä sekä koodaavilla että koodaamattomilla alueilla, mutta suurin osa niistä on intronialueilla.
Aiemmin luultiin virheellisesti toistojaksojen olevan toiminnaltaan merkityksettömiä. Tutkimukset ovat sittemmin osoittaneet, että ne vaikuttavat evoluutioon, säätelevät geenien ilmentymistä ja lisäävät geneettistä vaihtelua. Toistojaksot on liitetty myös moniin perinnöllisiin ja neurologisiin sairauksiin sekä syöpiin.
Toistojaksoja voidaan ryhmitellä esimerkiksi toistojen lukumäärän tai niiden sijainnin mukaan. Toistojaksoja ovat muun muassa satelliitti-DNA, mikro- ja minisatelliitit, tandemitoistosekvenssit ja transposonit.
Blæstadgrenda

Blæstadgrenda tai Vangli on taajama Hamarin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 434 vuonna 2022. Blæstadgrendassa sijaitsee muun muassa Innlandetin korkeakoulun maa- ja metsätaloustieteiden kampus.
Ingeberg

Ingeberg on taajama Hamarin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 916 vuonna 2022. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Hamarin keskustasta koilliseen.
Paula Vartiainen

Paula Vartiainen (s. 1950 Pello) on ruotsinsuomalainen kirjailija ja kirjoittajakouluttaja. Vartiainen kasvoi Kolarissa ja muutti Tukholmaan vuonna 1979.
Tuotanto.
Vartiainen voitti vuonna 2011 ruotsinsuomalaisen Kaisa Vilhuinen -palkinnon esikoisteoksellaan "Taftihame" (2010). Omaelämäkerrallisia aineksia sisältävä teos sijoittuu 1950-luvun Tornionjokilaaksoon ja kuvailee ympäristöään nuoren, omapäisen tytön näkökulmasta.
Vartiaisen novellit ovat saaneet kunniamainintoja eri kirjoituskilpailuissa, ja niitä on julkaistu muun muassa "Peiliin piirtynyttä" -antologiassa (2009) ja "Aavan meren täältä puolen" -antologiassa (2020). Hänellä on ollut oma PiuPau-kolumnipalsta "Luoteis-Lappi"-lehdessä, ja hänen kolumnejaan on julkaistu myös ruotsinsuomalaisessa kielenhuoltolehti "Kieliviestissä".
Ferran Sibila

Ferran Sibila Pont (s. 13. heinäkuuta 1988) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Allsvenskanissa pelavaan IFK Värnamon päävalmentajana.
Hän toimi tammikuusta 2024 toukokuuhun 2024 Veikkausliiga-seura HJK:n apuvalmentajana. Ennen apuvalmentajuutta Sibila toimi 12 päivän ajan HJK:n päävalmentajana, mutta hänet jouduttiin alentamaan apuvalmentajaksi, sillä Sibila ei täyttänyt Veikkausliigan lisenssiehtoja.
Ennen HJK:ta Sibila toimi muun muassa Allsvenskanissa pelaavan Malmö FF:n apuvalmentajana vuosina 2022–2023.
Ura.
Katalonian Gironellassa syntynyt Sibila aloitti valmennusuransa Atletic Gironellassa, jossa hän työskenteli juniorivalmentajana vuosina 2007–2013. Vuosina 2013–2015 hän työskenteli barcelonalaisessa Turbulan valmentajakoulussa, jossa hän koulutti UEFAn A- ja B-valmentajatutkintoja suorittavia valmentajia.
Sibila työskenteli Ruotsin Allsvenskanissa pelaavan GIF Sundsvallin apuvalmentajana vuosina 2017–2018. Hän toimi vuosina 2019–2021 IFK Göteborgin apuvalmentajana.
Sibila työskenteli Englannin ykkösliigassa (League One) pelaavan Barnsley FC:n apuvalmentajana vuosina 2021–2022. Hän aloitti elokuussa 2022 Allsvenskanissa pelaavan Malmö FF:n apuvalmentajana.
Marraskuussa 2023 Veikkausliiga-joukkue HJK ilmoitti palkanneensa Sibilan päävalmentajakseen kausille 2024–2025. HJK:n urheilujohtaja Vesa Mäen kerrotaan tunteneen Sibilan vuosikymmenen takaa ja olleen suuressa roolissa hänen valinnassa päävalmentajaksi.
Joulukuussa 2023 selvisi, ettei Sibilalla ole Veikkausliigan lisenssivaatimusten mukaista UEFA Pro -valmentajalisenssiä. Urheilujohtaja Mäki kertoi Sibilan ”aloittavan kurssin Ruotsissa” helmikuussa, sillä Suomen Palloliiton seuraava kurssi alkaisi vasta loppuvuodesta 2024. Tammikuussa 2024 selvisi, ettei Sibila päässyt hakemuksestaan huolimatta Ruotsin jalkapalloliiton järjestämälle alkuvuoden UEFA Pro -lisenssikurssille. Täten Sibila ei voisi toimia HJK:n päävalmentajana Veikkausliigan lisenssiehtojen mukaan.
Sibila toimi HJK:n päävalmentajana 12 päivän ajan tammikuussa 2024, kunnes HJK ilmoitti siirtävänsä Sibilan apuvalmentajaksi ja nimenneensä uudeksi päävalmentajaksi Ossi Virran. Sibilan vastuualueeksi uutena apuvalmentajana kerrottiin ”pelillisen prosessin kehittäminen”. Toukokuussa 2024 Sibila erotettiin roolistaan apuvalmentajana.
HJK:sta lähdettyään Sibila pääsi Skotlannin jalkapalloliiton järjestämälle UEFA Pro -kurssille. Hänet nimettiin elokuussa 2024 Allsvenskan-seura IFK Värnamon päävalmentajaksi.
Mine (Taylor Swiftin kappale)

Mine on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2010. Swift on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa. ”Mine” julkaistiin ensimmäisenä singlenä Swiftin albumilta "Speak Now" 4. elokuuta 2010. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 3.
Tuotanto ja julkaisu.
”Mine” on country pop -kappale, jossa on piirteitä pop rock -musiikista.
Kappaleen sanoitukset kertovat parisuhteesta. Swiftin mukaan kappale kertoo siitä, kuinka oikea ihminen voi saada uskomaan rakkauteen pettymystenkin jälkeen. Swift kirjoitti kappaleen yksin ja tuotti sen Nathan Chapmanin kanssa.
”Mine” julkaistiin singlenä 4. elokuuta 2010. Singlen julkaisua aikaistettiin, koska kappale oli vuotanut internetiin. Single julkaistiin digitaalisena latauksena ja CD-singlenä. ”Mine” on ensimmäinen single Swiftin kolmannelta albumilta "Speak Now". 
Kappale miksattiin uudelleen kansainvälistä julkaisua varten. Uusi korvasi alkuperäisen kappaleen albumin ja singlen kansainvälisillä julkaisuilla. Albumin deluxe-painokset sisältävät molemmat versiot. Alkuperäinen versio on merkitty kansainvälisillä julkaisuilla nimellä ”Mine (US Version)”. Kansainvälinen versio on puolestaan merkitty yhdysvaltalaisella deluxe-painoksella nimellä ”Mine (Pop Mix)”. 
Swift julkaisi vuonna 2023 kappaleesta uuden version ”Mine (Taylor’s Version)”. Kappale on mukana "Speak Now" -albumin uudella versiolla "Speak Now (Taylor’s Version)". Uusi levytys on samantyylinen kuin alkuperäinen. Swift on levyttänyt uudelleen vanhaa tuotantoaan levytysten oikeuksiin ja omistajuuteen liittyvän kiistan takia.
Kaupallinen menestys.
”Mine” menestyi hyvin kaupallisesti etenkin Yhdysvalloissa, mutta ei saavuttanut yhtä suurta suosiota kuin Swiftin edellisen albumin "Fearless" singlet ”Love Story” ja ”You Belong with Me”. Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kolmossijalle. Se oli listojen kymmenen kärjessä Yhdysvaltojen lisäksi Japanissa, Kanadassa ja Australiassa. Isossa-Britanniassa se oli sijalla 30.
Uusi levytys ”Mine (Taylor’s Version)” nousi listojen top 10:een Australiassa, Irlannissa, Filippiineillä ja Singaporessa vuonna 2023. Yhdysvalloissa se oli Billboard Hot 100 -listan sijalla 11.
Musiikkivideo.
Kappaleelle kuvatiin musiikkivideo, jonka ohjasivat Swift ja Roman White. Video kertoo nuoren pariskunnan elämäntarinan. Swift esiintyy videolla yhdessä näyttelijä Toby Hemingwayn kanssa.
Polyftaaliamidi

Polyftaaliamidi eli PPA on polyamideihin kuuluva polymeeri, jonka valmistuksessa käytetään aromaattisia dikarboksyylihappoja ja alifaattisia diamiineja. Polyftaaliamideilla on korkean sulamispisteensä ja hyvän kestävyytensä vuoksi useita käyttökohteita. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Polyftaaliamidien valmistuksessa käytettävistä dikarboksyylihapoista vähintään 55 % on tereftaalihappoa tai isoftaalihappoa. Muut dikarboksyylihapot voivat olla alifaattisia, esimerkiksi adipiinihappoa. Diamiineina käytetään usein heksametyleenidiamiinia tai metyylipentanediamiinia. Polyftaaliamidien sulamispiste on polymeeriksi korkea, noin 294–332 °C. Aineen moolimassa on useimmiten 11 000–14 000 g/mol. Polyftaaliamidin lasisiirtymälämpötila on noin 50 °C ja kiteisyysaste 33–45 %. Tereftaalihaposta valmistetut polyftaaliamidit ovat kiteisempiä kuin isoftaalihaposta valmistetut, mikä johtuu siitä, että isoftaalihappo aiheuttaa polymeeriketjuun taitteen ja ketjun pakkautuminen ei ole yhtä täydellistä. Polyftaaliamidi ei reagoi useiden kemikaalien kanssa ja liukenee vain fenoleihin. Polyftaaliamidit kestävät hyvin kulutusta, eivät viru ja niiden mekaaninen kestävyys on hyvä. Polymeeri saattaa kuitenkin olla haurasta, ja sitkeyttä parannetaankin seostamalla mukaan lasikuitua. Polyftaaliamidien tiheys on 1,2–1,5 g/cm3, ja lasikuitu lisää tiheyttä.
Polyftaaliamideja valmistetaan kuumentamalla dikarboksyylihappoja diamiinien kanssa. Reaktio on tyypiltään polykondensaatioreaktio ja katalyyttinä käytetään happoja. Markkinoille polymeeri tuli vuonna 1991.
Polyftaaliamidia käytetään useissa korkeiden lämpötilojen kestoa ja kulutuksenkestoa vaativissa sovelluksissa. Niitä ovat muun muassa ajoneuvojen moottoreiden kuoret, pumput, kytkimet, autojen polttoaineputket, ajoneuvojen valaisinten osat, kodinkoneiden osat ja kaasuputket.
Karel Kryl

Karel Kryl (12. huhtikuuta 1944, Kroměříž, Böömin ja Määrin protektoraatti, natsi-Saksa – 3. maaliskuuta 1994 , München, Saksa) oli tšekkiläinen runoilija ja laulaja-lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi Tšekkoslovakian ja myöhemmin Tšekin tasavallan hallitusten kritisoimisesta. Hänen esittämänsä protestilaulut olivat hyvin suosittuja Tšekkoslovakian miehityksen sekä Samettivallankumouksen aikana.
Elämä.
Kryl syntyi toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan miehittämässä Määrissä, Kroměřížin kaupungissa.
Kryl nousi valtakunnanmaineeseen kun hänen laulunsa Bratříčku zavírej vrátka ("Sulje portti pikkuveli") tuli symboloimaan tšekkoslovakialaisten vastarintaa Varsovan liiton miehitettyä maan elokuussa 1968. Laulu kertoi kansansadun mukaisesti varoittavan tarinan siitä, mitä tapahtuu kun lammasaitauksen veräjä jätetään auki. Kryl kirjoitti laulun hyökkäyksen jälkeisenä yönä ja onnistui äänittämään sen jo seuraavana päivänä. Kappaleen saaman suuren suosion jälkeen Kryl solmi levytyssopimuksen Panton levy-yhtiön kanssa ja julkaisi ensimmäisen albuminsa keväällä 1969.
Ilmapiiri Tšekkoslovakiassa kehittyi yhä suvaitsemattomampaan suuntaan vuoden 1969 kuluessa. Krylin aiemmin sopimia konsertteja peruttiin, eikä häntä enää soitettu radiossa. Niinpä kun hän sai kutsun festivaaleille Länsi-Saksaan saman vuoden syksynä, ei hän enää palannut. Seuraavat 20 vuotta Kryl asui Münchenissä ja työskenteli Radio Free Europessa toimittaen muun muassa musiikkiohjelmaa. Tämän ansiosta Krylin pysyi suosittuna kotimaassaan koko normalisaation ajan.
Samettivallankumouksen alettua marraskuussa 1989 Kryl palasi Tšekkoslovakiaan. Joulukuun kolmantena hän esiintyi ensimmäistä kertaa maanmiehilleen yli 20 vuoteen. Hän kuoli äkilliseen sydänkohtaukseen vuonna 1994.
Kunnianosoitukset.
Muistomerkit.
Kryllin mukaan on nimetty aukio Ostravassa, sekä katu Prahassa.
Osmanien valtakunnan maalaki (1858)

Osmanien valtakunnan maalaki vuodelta 1858 oli Tanzimat-kauden uudistusohjelmaan kuulunut laki maanomistuksesta. Laissa maat luokiteltiin viiteen ryhmään: yksityinen maa (arabiaksi "milk"), uskonnolliseen käyttöön tarkoitettu maa ("waqf") ja kolme erilaista valtion maaomaisuuden muotoa ("miri, matruk, mawat"). Uudistuksen tarkoituksena oli valtion aseman vahvistaminen ja verotulojen lisäys. Uusi laki edellytti maiden rekisteröintiä, mitä fellahit välttelivät, koska siihen liittyi epäilyttäviä piirteitä, kuten uhka verojen noususta ja uhka asepalvelukseen joutumisesta.
Osmanien hallitsemassa Palestiinassa maalaki mahdollisti alijan alkamisen. Maita rekisteröitiin kyläpäälliköille ja ylimyksille, jotka eivät olleet viljelijöitä, ja he myivät maita uusille omistajille. Viljelijöitä ja heidän perheitään häädettiin kodeistaan ja alueilta, joilla heidän sukunsa oli asunut kauan. Mandaatin aikana omistajiksi kirjattiin myös brittejä, joilta maat siirtyivät Israelin valtiolle vuonna 1948.
Humaid bin Rašid al-Nuaimi

Šeikki Humaid bin Rašid al-Nuaimi (, s. 1931) on Ajmanin emiiri ja Arabiemiraattien korkeimman neuvoston jäsen vuodesta 1981. Hän on uudistanut hallitsemaansa, pienintä arabiemiraattia paljon.
Humaid bin Rašid kävi koulunsa Dubaissa ennen kuin siirtyi Kairoon jatkamaan opintojaan. Hän toimi isänsä Rašid bin Humaid al-Nuaimin varamiehenä 20 vuoden ajan, 1960–1981 ennen kuin nousi tämän seuraajaksi syyskuussa 1981.
Kaspar Schwenckfeld

Kaspar Schwenckfeld (1489–1561) oli saksalainen uskonnollisen lahkon perustaja. Hän opiskeli Kölnissä ja Frankfurtissa ja astui 1510 Liegnitzin herttuan palvelukseen mutta luopui hovipalveluksesta 1522. Talvella 1521–1522 hän tutustui uskonpuhdistajiin Wittenbergissä. Hän kuitenkin irtautui 1524 Lutherista, joka hänen mielestään pilasi uskonpuhdistuksen kirkkolaitoksellaan. Erottuaan uskonpuhdistajista hän lähestyi kasteenuudistajia, joiden kanssa hänellä oli paljon yhteistä. Hän piti tärkeänä välitöntä hengen ilmoitusta, jota hän vastoin ulkonaista sanaa nimitti sisälliseksi sanaksi. Hänen näkemyksensä mukaan Raamattua kuitenkin tarvitaan ohjeena, jonka kautta oikea hengen ilmoitus erotetaan väärästä. Kirkko on uskovaisten näkymätön yhteys. Sakramenteista Schwenckfeldillä oli oma mystinen käsityksensä. Hänen oppinsa nimenomaan kirotaan Sovinnon kaavassa.
Sleesiassa ja Itä-Preussissa muodostui hänen kannattajistaan pieniä seurakuntia, jotka vainosta huolimatta jatkuvasti pysyivät voimassa. Ankara vaino vuonna 1720 pakotti jäljelle jääneet siirtymään Saksiin, josta he sitten muuttivat Amerikkaan. Pennsylvaniassa oli 1910-luvulla noin 700 kannattajaa, joilla oli oma vuonna 1782 laadittu kirkkojärjestys. He pitivät myös huolta Schwenckfeldin teosten uudestaan painattamisesta.
Nykyisin Yhdysvalloissa toimivat Schwenckfeld-kirkot ovat itsenäisiä mutta ovat yhteydessä keskenään ja järjestävät yleiskokouksia, joihin osallistuu edustajia kustakin itsenäisestä kirkosta.
Kuljunniemen tuulivoimapuisto

Kuljunniemen tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Kuljunniemellä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 9 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 21 megawattia ja vuosituotanto noin 53 gigawattituntia. Voimalat on rakennuttanut Suomen Hyötytuuli Oy, joka myös omistaa ne.
Yleistä.
Tuulivoimapuiston voimalat sijaitsevat Rautaruukin tehdasalueella ja Kuljunniemeen johtavalla patotiellä. Voimala-alue on 2,5 kilometriä pitkä, alle kilometrin leveä, ja tuulivoimalat sisältävä alueen pinta-ala on noin 75 hehtaaria. Tuulivoimapuiston viisi vanhempaa tuulivoimalaa ovat Bonus B82-mallia, joiden napakorkeus on 80 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija 82 metriä. Niistä kaksi sijaitsee patotien varressa ja kolme muuta Kuljunniemen lounaispäässä. Uudemmilla neljällä tuulivoimalalla, jotka ovat Siemens SWT-2.3-101-mallia , on napakorkeus myös 80 metriä ja turbiinin halkaisija 101 metriä. Ne sijaitsevat Kuljunniemen kannaksella ja siitä suoraan pohjoiseen. Kaikkien voimaloiden kapasiteetti on 2,3 megawattia.
Alueella sijaitsee yhteensä 11 tuulivoimalaitosta, joten kaksi pohjoisinta voimalaa ei sisälly tähän tuulivoimapuistoon. Ne ovat Nordex N117-mallia (3 megawattia) ja kuuluvat Raahen sataman tuulivoimapuistoon, jonka omistaja on Raahen Tuulienergia Oy.
Rakentaminen.
Kuljunniemeen pystytettiin ensimmäiset viisi tuulivoimalaa vuonna 2004 ja seuraavat neljä hankkeessa "Raahe II" vuonna 2010. Ensimmäinen vaihe maksoi 13 miljoonaa euroa. Vanhoille ja uusille voimaloille tehtiin melumallinnukset vasta vuonna 2017.
Oleg Protopopov

Oleg Aleksejevitš Protopopov (; 16. heinäkuuta 1932 Leningrad, Neuvostoliitto – 31. lokakuuta 2023 Interlaken, Sveitsi) oli venäläinen pariluistelija, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän oli vaimonsa Ljudmila Belousovan kanssa kaksinkertainen olympiavoittaja (1964, 1968) ja nelinkertainen maailmanmestari (1965–1968). Vuonna 1979 pariskunta loikkasi Sveitsiin ja heistä tuli Sveitsin kansalaisia vuonna 1995. He jatkoivat luistelua jäänäytöksissä ja näyttelyissä 70-vuotiaaksi asti.
Lestijärven tuulivoimapuisto

Lestijärven tuulivoimapuisto on Keski-Pohjanmaalla Lestijärven kunnassa Lestijärven lounaispuolelle rakennettava tuulivoimapuisto, jossa tulee toimimaan 69 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetiksi ilmoitetaan 455 megawattia ja vuosituotannoksi 1 300 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston rakentaa OX2 ja sen omistaa Lestijärven Tuulivoima Oy. Puiston hinnaksi arvioidaan tulevan 650 miljoonaa euroa.
Yleistä.
Lestijärven tuulivoimapuisto sijaitsee kokonaan Lestijärvellä Lestijärven kirkonkylän ja Yli-Lestin kaakkoispuolella. Se muodostuu kolmesta alueesta, jossa tuulivoimaloita on tiiviimmin. Ne ovat Kosolankangas, Hittisenneva ja Iso-Korteneva. Kosolankankaalle tulee 24 tuulivoimalaitosta, Hiittisennevalle 24 voimalaa ja Iso-Kortenevalle 21 voimalaa. Voimaloiden tuottama sähkö siirretään sähköasemille maakaapeleilla, joiden siirtojännite on 20 kilovolttia . Kunkin alueen yhteyteen tulee oma sähköasemansa, jossa tuotetun sähkön jännite nostetaan siirtolinjalle 110 kilovoltin jännitteeseen. Siirtolinja kulkee alueiden läpi ja jatkaa luoteeseen päin, jossa Hiittisennevan luoteispuolella sijaitsee Eltonevan sähköasema. Siellä 110 kilovoltin jännite nostetaan 400 kilovoltin jännitteeseen. Sähköasemalta on rakennettu uusi 55 kilometriä pitkä sähkölinja Alajärven sähköasemalle, josta sähkö syötetään kantaverkkoon.
Kaikki tuulivoimalaitokset toimittaa espanjalainen Siemens Gamesa ja ne ovat mallia Siemens Gamesa SG 6.6-170, joiden tuuliturbiinin halkaisija on 170 metriä ja kapasiteetti 6,6 megawattia.
Historiaa.
Energiayhtiöt Kymppivoima, Oulun Energia ja Kuopion Energia muodostavat tuulipuiston omistavan yhtiön Lestijärven Tuulivoima Oy, jossa Kymppivoiman osuus on 65%, Oulun Energian osuus on 25% ja Kuopion Energian 10%. Rakennuttamista totetuttamaan otettiin YIT, jonka tehtäväksi tuli järjestää lupahakemukset tuulivoimapuiston rakentamiseksi. Hankkeen vaikutuksia selvitettiin ympäristövaikutusten arviointimenettelyn (YVA) avulla vuosina 2013–2014. Siinä kohteena oli 110 neliökilometrin laajuinen alue ja tarkoituksena oli toteuttaa korkeintaan 121 tuulivoimalaitoksen kokonaisuus, jonka kapasiteetiksi arvioitiin 423,5 megawattia . Ruotsalainen OX2 osti hankkeen YIT:ltä itselleen vuonna 2021 ja alkoi rakennuttamaan tuulipuistoa YIT:n suunnitelmien mukaisesti.
Tuulipuistolle rakennetaan oma Eltonevan sähköasema, jonka yhteyteen rakennetaan uudet 110 kilovoltin ja 400 kilovoltin sähkölinjat. Ne toimittaa Eltel. Siirtolinjojen kapasiteetti on noin 1 300 megawattia. Ne johtavat Alajärven sähköasemalle, josta sähkö syötetään kantaverkkoon. Uusi 400 kilovoltin linja toivotaan hyödyttävän muitakin alueen tuulipuistoja.
Tuulivoimapuiston rakentaminen on kesken (marraskuu 2023). Alueen infrarakenteet rakennetaan valmiiksi vuoden 2023 aikana, tuulivoimaloita aletaan pystyttämään vuoden 2024 aikana ja tämä työ saadaan valmiiksi syksyllä 2024. Puisto on tarkoitus luovuttaa omistajilleen vuoden 2024 loppuun mennessä. Tuulivoima-alalla ja myös sen valmistuspuolella on kuitenkin meneillään inflaatiosta johtuva kriisi, joka saattaa hidastaa tuulipuiston valmistumista.
Rašid bin Humaid al-Nuaimi

Šeikki Rašid bin Humaid al-Nuaimi (; 1902–1981) oli Ajmanin emiiri vuosina 1928–1981. Hän allekirjoitti Arabiemiraattien perustuslain ja oli sen korkeimman neuvoston jäsen vuodesta 1971.
Petoahvenet

Petoahvenet ("Bathybates") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu seitsemän lajia, jotka kaikki elävät kotoperäisenä Tanganjikajärvessä.
Nordistiikka

Nordistiikka eli pohjoismainen filologia (myös pohjoismainen kielentutkimus tai skandinavistiikka) on kielitieteen ala, joka tutkii skandinaavisia kieliä. Näistä skandinavistiikka lienee ulkomailla käytetympi, ja sen alle saatetaan liittää myös fennistiikka. Käsitteen rajaus ei ole yksiselitteinen, ja on esitetty, että nordstiikan osa-alueita olisivat pohjoismaisten kielten tutkimus ja pohjoismainen filologia. Nordistiikan tutkijaa kutsutaan nordistiksi.
Nordistiikka tarkastelee skandinaavisia kieliä ja pohjoismaisilla kielillä tehtyjä tuotoksia. Se tarkastelee kieliä ja historiaa, tekstejä ja niiden asiayhteyksiä sekä kielen ja kulttuurin välisiä yhteyksiä. Aikaisemmin ala luettiin osaksi germanistiikkaa.
Vuosina 1902–2001 Suomessa tehtiin 75 nordistiikan alan väitöskirjaa.
Schütz

Schütz on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Dovbuš

Dovbuš () on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut ukrainalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Oles Sanin (Олесь Санін). "Dovbuš" sai ensi-iltansa Ukrainan itsenäisyyspäivänä 24. elokuuta 2023. 
Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen heinäkuussa 2021 ja ensi-ilta oli tarkoitus järjestää toukokuussa 2022. Venäjän hyökkäyssodan vuoksi ensi-ilta lykättiin aluksi sodan loppumisen jälkeiseen aikaan. Kun sotaisuudet olivat venyneet jo yli vuoden kestäviksi, ohjaaja Oles Sanin sai sovittua, että elokuva julkaistaisiin kesällä 2023. Dovbuš on ajankohtainen elokuva, koska se kertoo toivosta ja miehittäjiä vastaan taistelevista ukrainalaisista.
Elokuva on luonnehdittu Ukrainan elokuvahistorian suurimmaksi panostukseksi. Elokuvan tekoon osallistui yli 3 000 ihmistä ja elokuvan budjetti oli 120 Ukrainan hryvniaa (noin 4,4 miljoonaa dollaria, 2018 kurssin mukaan). Ensi-iltaviikolla uutisoitiin myös, että elokuvan oikeudet oli myyty jo yli 20 maahan, ja sen ensiesitys järjestettiin esimerkiksi Baltian maissa, Saksassa, Slovakiassa, Etelä-Koreassa ja Israelissa. Dovbuš nousi nopeasti Ukrainan itsenäisyyden ajan toiseksi eniten lipputuloja keränneeksi elokuvaksi; sen näytöksiin oli 31. lokakuuta 2023 mennessä myyty Ukrainassa jo yli 462 000 pääsylippua. Joidenkin arvioiden mukaan katsojia oli ollut jo yli 500 000. Monet olivat käyneet katsomassa elokuvan useastikin. Dovbušia oli näytetty myös sotilaille rintaman lähiseuduilla. 
Elokuvan pääsankari on 1700-luvun alkupuolella (1700-1745) elänyt historiallinen henkilö, Ukrainan Robin Hoodiksi mainittu Oleksa Dovbuš (). Elokuvassa häntä esittää Serhi Strelnykov (Сергі́й Стре́льников). Dovbush oli Itä-Karpaattien hutsulialueella toimineen 30-50 hengen suuruisen lainsuojattoman opryšok-joukon johtaja. Hänen joukkonsa ryösti muun muassa maanomistajia, puolalaisia aatelisia, kauppiaita ja varakkaita juutalaisia, antoi osan saaliistaan köyhille, nousten heidän sankarikseen.
Aiempin filmatisointi samasta historiallisesta hahmosta on Viktor Ivanovin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva Oleksa Dovbuš (Олекса Довбуш, 1959).