tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The White Lotus

The White Lotus on yhdysvaltalainen draamakomediasarja, jonka on luonut, käsikirjoittanut ja ohjannut Mike White. Sarja keskittyy kuvittellisen White Lotus -hotellin vieraisiin ja työntekijöihin, joiden käyttäytymiseen vaikuttavat erilaiset toimintahäiriöt. Sarjan tapahtumapaikka ensimmäisellä kaudella on Havaiji, toisen kaudella Sisilia ja kolmannella kaudella Thaimaa.
Sarjan esittäminen aloitettiin 11. heinäkuuta 2021 HBO-suoratoistopalvelussa. Sarjan oli alun perin tarkoitus jäädä kuusiosaiseksi, mutta positiivisen vastaanoton johdosta HBO päätti tuottaa sille toisenkin kauden, jonka esittäminen alkoi 30. lokakuuta 2022. Kolmas kausi sai ensi-iltansa vuonna 2025 ja neljäs kausi on tekeillä.
Sarjaa on kehuttu sen käsikirjoituksesta, roolisuorituksista ja huumorista. Sarja on palkittu muun muassa viidellätoista Primetime Emmy -palkinnolla ja kahdella Golden Globella.
Jens Bilgrav-Nielsen

Jens Bilgrav-Nielsen (s. 14. toukokuuta 1936 Ølstrup) on tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1966–1977 ja 1979–1979 sekä toiminut Tanskan energiaministerinä vuosina 1988–1990. Vuosina 1994–1998 hän oli Tanskan valtiontilintarkastaja ("statsrevisor").
Mora Tidning

Mora Tidning on ruotsalainen vuonna 1893 perustettu sanomalehti. Sen kotipaikka on Mora ja se ilmestyy paperisena kolmesti viikossa. Lehti on poliittisesti sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-konserniin.
Hallitse, Britannia!

”Hallitse, Britannia!” on brittiläisen runouden suomennosantologia. Runot on suomentanut Yrjö Jylhä. Antologia on ilmestynyt vuonna 1929, ja sen on kustantanut WSOY. Siitä on julkaistu vuonna 1931 toinen painos ja vuonna 2013 kolmas, näköispainos, jonka on julkaissut Ntamo.
Antologia on Jylhän ensimmäinen suomennosteos. Runot oli julkaistu 1920-luvulla lähinnä "Valvojassa". Jylhän suomennoksen vastaanotto oli myönteinen, mikä mukaan johtunee siitä, että klassikkosuomennosten julkaisemista arvostettiin ja ne ansaitsivat huomiota, eikä valittuihin runoihin siten kiinnitetty erityistä huomiota.
Nuoren Voiman kriitikko T. S. kiittää vuonna 1930 vuolaasti: ”tämä on minun kirjani, johon minä mielistyin – – kirja sisältää parasta englantilaista runoutta, mitä on olemassa meikäläisen nuoren hyvän runonsuomentajan kääntämänä” ja intoutuu vielä säälimään Brittiläistä kansainyhteisöä: ”Miten järkyttävästi tunnemme, minkä raskaan hinnan Englanti on saanut maksaa maailmanvallastaan”.
Runot.
Lähde:
Ni Hao, Kai-Lan

Ni Hao, Kai-Lan on yhdysvaltalainen lastenanimaatiosarja, jossa kuusivuotias tyttö, "Kai-Lan" seikkailee ystäviensä kanssa ja opettaa katsojilleen kiinaa. Sarjaa on Suomessa esitettänyt Nick Jr ja Fox.
Sarjan hahmoja.
Listassa on vain osa sarjan hahmoista.
Oleksandr Šapoval

Oleksandr Mykolajovytš Šapoval (; 9. helmikuuta 1975 Kiova – 12. syyskuuta 2022 lähellä Majorskea, Donetskin alue) oli ukrainalainen balettitanssija.
Šapoval oli vuosina 2013–2021 balettisolistina Ukrainan kansallisoopperassa. Hän oli kotoisin Kiovasta. Hän sai Ukrainan kunniataiteilijan arvonimen. Šapoval taisteli Ukrainan armeijan palveluksessa Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen alettua vuonna 2022. Hän kuoli taistelussa lähellä Majorskea Donetskin alueella 12. syyskuuta 2022.
Gianni Morandi

Gianni Morandi (s. 11. joulukuuta 1944) on italialainen laulaja ja näyttelijä. Vuonna 1962 Morandi sai levytyssopimuksen RCA Italianan kanssa ja saavutti suosiota kappaleella "Fatti mandare dalla mamma". Morandi voitti Canzonissima-festivaalin 1969 kappaleella "Scende la pioggia" sekä 1970 kappaleella "Ma chi se ne importa".
Morandi edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Occhi di ragazza" ja sijoittui kahdeksanneksi 12 kilpailijan joukosta. Morandi voitti San Remon musiikkifestivaalit 1987 Enrico Ruggerin ja Umberto Tozzin kanssa kappaleella "Si può dare di più".
Eva Sršen

Eva Sršen (s. 1951 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen laulaja. Sršen voitti jugoslavialaisen Jugovizija-laulukilpailun 1970 kappaleella ”Pridi, dala ti bom cvet” ja valikoitui samalla Jugoslavian edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1970. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Sršen sijoittui 11:nneksi 12 kilpailijan joukosta.
Sršen pyrki Jugoslavian euroviisuedustajaksi uudestaan vuonna 1974 kappaleella "Lepa ljubezen", joka sijoittui Jugoslavian karsintana toimineessa Opatija Festival -laulukilpailussa yhdeksänneksi.
Aspys

Aspys () oli ukrainalainen kirjailijajärjestö. Se toimi Kiovassa 1923–1924. Se hajosi 1924, ja useimmat sen jäsenet olivat perustamassa kirjailijajärjestö Lankaa, josta myöhemmin tuli MARS.
Mars (kirjailijajärjestö)

Mars (, ) oli Kiovassa 1924 nimellä Lanka perustettu kirjallinen järjestö, jonka jäsenet olivat aiemmin kuuluneet Aspysiin. Uusi nimi Mars otettiin käyttöön 1926. Sen jäsenistö koostui kirjallisuuden eri suuntauksia edustavista kirjailijoista, joita yhdisti halu pysytellä erossa virallisesta kirjallisuuspolitiikasta. Useimmat kuuluivat myös "Žyttja i revoljutsijan" toimituskuntaan. Uusklassistien ohella he jatkoivat pitkään kirjallisuuden politisoinnin vastustamista.
Järjestö jouduttiin lakkauttamaan 1929. Useimmat jäsenet teloitettiin Stalinin vainojen aikana. Osmatška onnistui pakenemaan toisen maailmansodan lopulla, ja Antonenko-Davydovytšia vainottiin hänen kuolemaansa asti (1984). Kaikkien maine puhdistettiin 1980-luvun lopulla, ja heidän tuotantoaan on sen jälkeen julkaistu.
Arvid Ohlsson

Karl Arvid Ohlsson (28. toukokuuta 1893 Hämeenlinna – 10. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rehtori, kauppalanjohtaja, toimittaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Ohlssonin vanhemmat olivat puutarhuri Johan Alfred Ohlsson ja Anastasia (Nasta) Nikitin ja puoliso 1920–1958 Edith (Etti) Elise Dahlström. Ohlsson tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1911 ja suoritti opintoja Helsingin yliopistossa ja Marburgin yliopistossa 1911–1918. Hän oli Kuopion lääninvankilan kanslia-apulainen 1912–1913, konttoriapulainen Saimaan kanavalla 1915, Hämeenlinnan lyseon vt. saksan ja ranskan kielen lehtori 1915, Saimaan kanavan kanavakirjuri 1916–1918, Valkeakosken kanavakaitsija 1918–1927, Etelä-Suomen Pankin, vuodesta 1928 Liittopankin ja vuodesta 1931 Helsingin Osakepankin Hämeenlinnan konttorin johtaja 1927–1936, Aulanko-Karlberg Oy:n toimitusjohtaja 1927–1938, Suomen Matkailijayhdistyksen talousjohtaja, Suomen Matkaravinto ja Maja Oy:n eli sittemmin Matkaravinto-yhtiön apulaisjohtaja 1936–1938 ja toimitusjohtaja 1938–1964. Ohlsson oli myös "Sääksmäen Sanomien" eli vuodesta 1928 "Valkeakosken ja Sääksmäen Sanomien" toimittaja 1921–1930, Valkeakosken kauppalan johtaja 1922–1927, Valkeakosken yhteiskoulun rehtori 1923–1926, Valkeakosken Työväenopiston va. johtaja 1924–1925 ja Hämeenlinnan Höyrylaiva Oy:n isännöitsijä 1927–1929. Hänellä oli lisäksi useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Ohlsson sai 1953.
Vesannon Kuuslahden työväentalo

Kuuslahden työväentalo oli Vesannon kunnan Kuuslahden kylässä sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Kuuslahden työväenyhdistys perustettiin 14. huhtikuuta 1907. Talo valmistui vuonna 1913. Rakennus oli alun perin Kiesimän Karhun tilalla tallina, mistä se siirrettiin uudelle paikalle. Vuonna 1920 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 talo takavarikoitiin. Yhdistyksen jäsenet perustivat uuden yhdistyksen nimellä Etelä-Vesannon Työväenyhdistys vuonna 1928 ja saivat ilmeisesti talon jälleen haltuunsa. Kommunistilakien nojalla myös tämä yhdistys kuitenkin lakkautettiin vuonna 1931.
Vuonna 1931 paikkakunnalle oli perustettu myös Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys. Kun työväentalo kommunistilakien nojalla pakkohuutokaupattiin, sosialidemokraattinen yhdistys osti sen.
Jo vuonna 1930 "Suomen Sosialidemokraatti" kuitenkin kirjoitti, että työväentalon aiemmin ”vallanneet” kommunistit olivat luovuttaneet sen Etelä-Vesannon Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Kyseisen yhdistyksen perustamisesta uutisoitiin jo vuonna 1928. Se oli perustettu ”kommunistien valtaaman ja sittemmin lakkautetun yhdistyksen tilalle”. Nimet Etelä-Vesannon Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys ja Kuuslahden Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys tarkoittavat todennäköisesti samaa yhdistystä. Talo päätyi siis joka tapauksessa 1930-luvun alussa sosialidemokraattisen yhdistyksen haltuun. Vuonna 1934 yhdistyksellä sanottiin olleen viime vuosina vaikeuksia, mutta taloa oli saatu kunnostettua ja tanssit järjestettyä. Yhdistys kuitenkin kärsi edelleen talousvaikeuksista ja joutui ilmeisesti vielä 1930-luvun aikana myymään talon paikalliselle nuorisoseuralle. 
Aiemmin kommunistisena lakkautettu Etelä-Vesannon Työväenyhdistys herätettiin jälleen henkiin sotien jälkeen. Se onnistui hankkimaan talon taas itselleen. Vuosien 1947–1948 aikana taloa korjattiin talkootyönä. 1980-luvulla talo ja tontti myytiin yksityisomistukseen. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Rakennus.
Talon pinta-ala oli 204 neliömetriä, ja se oli hirsirunkoinen. Kate oli osittain päreestä ja osittain kattohuovasta. Sisäseinien alaosat olivat kovalevyä, yläosat ”oulutapettia” ja sisäkatto paneelia. Talossa oli eteinen, juhlasali ja keittiö.
Latvian parlamenttivaalit 2022

Latvian parlamenttivaalit 2022 järjestettiin 1. lokakuuta, ja niissä valittiin kaikki parlamentin eli Saeiman 100 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi.
Tausta ja vaalijärjestelmä.
Äänioikeus vaaleissa on kaikilla Latvian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18. Äänestäjäksi ei tarvitse erikseen rekisteröityä eikä äänestäminen ole pakollista.
Maa on jaettu viiteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan 13–32 edustajaa. Ehdokkaaksi voivat asettua äänioikeutetut vähintään 21-vuotiaat kansalaiset. Myös hakemuksella kansalaisuuden saaneet sekä ulkomailla asuvat kansalaiset saavat asettua ehdokkaaksi. Ehdokkaaksi eivät saa asettua sellaiset henkilöt, jotka ovat työskennelleet Neuvostoliiton hallinnossa, oikeuden vajaavaltaiseksi julistamat henkilöt sekä rikoksesta tuomitut henkilöt.
Vaaleissa noudatetaan suhteellista vaalitapaa avoimilta listoilta. Poliittisiin puolueisiin sovelletaan 5 %:n äänikynnystä. 
Tulokset.
Kaksi päivää vaalien jälkeen presidentti Levits nimitti Krišjānis Kariņšin hallitustunnustelijaksi, jonka tehtävänä oli muodostaa maalle uusi hallitus. Seuraavana päivänä ZZS ilmoitti, ettei se aio tukea Kariņšin muodostamaa hallitusta. Joulukuussa 2022 Kariņšin toinen hallitus aloitti toimintansa: siihen kuuluivat JV, NA ja AS.
Akeat

Akeat ("Dodonaea") on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 70–80 lajia.
Akeoita tavataan ympäri maapallon lämpimillä ja trooppisilla alueilla.
Elias Saura

 
Kustaa Elias Saura, aiemmin Selenius (17. huhtikuuta 1898 Pöytyä – 23. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Sauran vanhemmat olivat maanviljelijä, kanttori-urkuri Kaarle Emil Saura, aiemmin Selenius, ja Ida Eufemia Ketola ja puoliso vuodesta 1940 Lempi Irene Saloranta. Saura kävi Päivölän maamieskoulun 1922 ja Mustialan maamiesopiston 1923–1924. Hän osallistui Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan laboratoriotöihin ja seurasi luentoja 1928–1933. Opintomatkoja Saura teki useisiin eri maihin. 
Saura oli Perä-Pohjolan maanviljelysseuran rajaseutukonsulentti 1925, Pienviljelijäin Keskusliiton piirikonsulentti Uudellamaalla 1926–1927, Kulutusmaidontuottajain Liiton sihteeri 1927–1937 ja toiminnanjohtaja 1937–1944, Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtaja 1941–1959, Suomen Maitopropagandatoimiston toiminnanjohtaja 1929–1939, Helsingin kaupungin kansanhuollon johtaja 1939–1941 ja Tuottajain Lihakeskuskunnan toimitusjohtaja 1948–1949. Saura oli lisäksi "Maito"-lehden toimitussihteeri 1927–1944, "Kodin Maitokirja" -julkaisusarjan toimitussihteeri 1929–1934, "Osuusteurastamo"-lehden päätoimittaja 1948–1949 ja "Maamiehen lääke" -lehden päätoimittaja 1961–1971. Hän oli Medvastön tilan omistaja Kirkkonummella 1936–1944 ja Pikku-Siikajärven tilan omistaja vuodesta 1946.
Sauralla oli lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä, mukaan lukien Maidon hintaneuvottelukunta, Kotieläintuotteiden mainostoimikunta, Lihataloudellinen Yhdistys, Helsingin meijeriyhdistys, Maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Maito- ja kermakauppakartellin luottamusvaliokunta, Helsingin Maidontarkastusyhdistys, valtion moottoriajoneuvotoimikunta, Lihanhankintayhdistysten liitto, Kulutusmaidontuottajain Liitto, Helsingin maitoliikkeiden luottamusvaliokunta, Liiketyönantajain Keskusliitto, Pellervo-Seuran taloudellinen neuvottelukunta ja Maataloustuottajain Keskusliiton teuraskarjakaupallinen keskustoimikunta. Hän oli Walter Ehrströmin nimeä kantavan säätiön perustajia ja hallituksen jäsen vuodesta 1958. Kauppaneuvoksen arvonimen Saura sai 1953.
Maanviljelijä, kansanedustaja Kalervo Saura oli Elias Sauran veli.
Niinivedenpään työväentalo

Niinivedenpään työväentalo (myös Niiniveden työväentalo) oli Vesannon kunnan Niinivedenpään kylässä sijainnut työväentalo. Talo tuhoutui tulipalossa vuonna 1995. 
Historiaa.
Niinivedenpään työväenyhdistys perustettiin 3.1.1909. Perustavassa kokouksessa yhdistykseen liittyi 25 jäsentä, ja yhdistys päätettiin liittää sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jäsenistöstä oli aluksi enemmistö torppareita ja muita tilattomia maatyöläisiä, mutta pian osuudet laskivat ja käsityöläisten ja ammattitaidottomien työmiesten osuudet sen sijaan kasvoivat. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 75 jäsentä, joista hieman yli puolet erilaisia maatyöläisiä. Tuolloin se oli myös Vesannon suurin työväenyhdistys. 
Rakennus.
Vuonna 1911 yhdistys osti rantatontin meijerin vierestä ja alkoi rakentaa siihen taloa. Vihkiäiset pidettiin 28. syyskuuta 1913. Talo jäi pian ahtaaksi, ja sitä laajennettiin vuonna 1926. Talo oli hirsirakenteinen, yksikerroksinen ja pinta-alaltaan laajennuksen jälkeen 198 neliömetriä. Sen korkeus oli 7 metriä. Juhlasalissa oli 130 istumapaikkaa. Vuonna 1927 Vapaus -lehti kertoi, että talon kaikkien seinien alaosaan oli asennettu Enson pahvi, joka oli "tammeksi maalattu". Juhlasalin ja eteisen laipiot oli maalattu valkeiksi. Ikkunapuut sisältä ja ulkoa oli myös maalattu valkeiksi. Juhlasalin uunit oli maalattu keltaisiksi, ja kaikkien huoneiden lattiat oli maalattu. Seinät oli "pelkotettu" ja rakennuksen vanhempi osa uudelleen katettu.
Taloon vedettiin sähköt vuonna 1954, vesikatto uusittiin 1949 ja aaltopeltikatto asennettiin 1963. 1980-luvun lopulla talo oli vielä hyväkuntoinen.
Toimintaa työväentalolla.
30. syyskuuta 1934 yhdistys aikoi järjestää 25-vuotisjuhlat omalla talollaan, mutta ne kiellettiin viime tipassa paikkakunnalla sattuneen poliotapauksen vuoksi. Samaan aikaan suojeluskunnan ja lottien sallittiin kuitenkin pitää arpajaisia nuorisoseurantalolla, joten kiellon arveltiin olleen poliittinen. Vuonna 1939 30-vuotisjuhlat sen sijaan onnistuivat, ja ohjelmassa oli muun muassa puheita, näytelmä, soittoa ja tanssiaiset.
Talo säilyi Niinivedenpään työväenyhdistyksen hallussa loppuun saakka, vaikka oma käyttö olikin vähäistä. Loppuaikoina talossa oli vuokralla urheiluvaateompelimo. Tammikuussa 1995 talo tuhoutui tulipalossa käytännössä korjauskelvottomaksi.
Harinkaan työväentalo

Harinkaan työväentalo oli Vesannon kunnan Harinkaan kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityiskäyttöön vuonna 1975. 
Historiaa.
Harinkaan Työväenyhdistys (31.10.1920 saakka Vesijärven Työväenyhdistys) perustettiin vuonna 1906. Pian perustamisen jälkeen yhdistystoiminta kuitenkin hiipui, sillä jo vuonna 1909 ”kuollut” yhdistys päätettiin "herättää eloon". Mahdollisesti tämän jälkeen yhdistys osti vuokratontilla olleen torpan. Torppa oli pieni, ja siinä pystyttiin järjestämään kokouksia, mutta ei iltamia. Yhdistys myi torpan Osuusliike Savolle myymälätiloiksi voitolla. Nimenvaihdoksen jälkeen yhdistys ryhtyi hankkimaan uutta taloa. Puutavarayhtiön metsään jättämistä ”alimittaisista” puista, jotka eivät kelvanneet tukkipuiksi, alettiin rakentaa 19 x 9 metrin suuruista taloa. Hirret saatiin veistettyä ja kehikko koottua talven 1920–1921 aikana, ennen kuin rahat loppuivat.
Vuonna 1921 yhdistys liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen, ja vuonna 1923 rakennuskehikko takavarikoitiin. Vuonna 1924 perustettu, Työväen Urheiluliittoon kuulunut Voimistelu- ja Urheiluseura Elo onnistui ostamaan kehikon kesällä 1925, ja rakennustyöt jatkuivat niin, että talon tupaantuliaisia vietettiin keväällä 1926. Vuokratontin omistus oli kuitenkin muuttunut, ja uusi omistaja ei suostunut jatkamaan tontin vuokraa. Lopulta Voimistelu- ja Urheiluseura Elo lakkautti itsensä vuoden 1930 alussa ja myi talon edellisenä vuonna perustetulle Harinkaan Sosialidemokraattiselle Työväenyhdistykselle. Talo siirrettiin hevosvoimin uudelle tontille, ja kesäkuun 13. päivänä vuonna 1930 sosialidemokraattinen yhdistys pääsi kokoontumaan talolla. Talo oli yhdistyksen käytössä 1960-luvulle saakka. Vuonna 1975 se myytiin yksityiselle kesäasunnoksi, missä käytössä se oli vielä vuonna 1988. Talon myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa. 
Rakennus.
Talo oli hirsirakenteinen, ja sen pinta-ala oli 172 neliömetriä. Taloon kuului eteinen, keittiö, juhlasali ja näyttämö. Tontille rakennettiin erikseen myös putka. Sähköt taloon vedettiin vuonna 1954.
Vaihdokas (vuoden 1980 elokuva)

Vaihdokas (, tunnetaan Suomessa myös nimellä Keskiyön painajainen) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut kanadalainen yliluonnollinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Peter Medak. Sen pääosia esittävät George C. Scott, Trish Van Devere ja Melvyn Douglas.
Elokuva kertoo New Yorkilaisesta säveltäjästä, joka muuttaa Seattleen suureen ja syrjäiseen taloon, joka saattaa olla kirottu. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Russell Hunterin laatimaan tarinaan, joka taas perustuu hänen omiin kokemuksiinsa 1960-luvun loppupuolella.
"Vaihdokas" sai maailmanensi-iltansa 26. maaliskuuta 1980 elokuvafestivaaleille, Dallasissa. Suomen-ensi-iltansa se sai 11. heinäkuuta 1980. Nykyään sitä pidetään kulttielokuvana, yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista kauhuelokuvista sekä yhtenä vaikutusvaltaisimmista kanadalaisista elokuvista.
Andi Matichak

Andi Matichak (s. 7. kesäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi "Halloween"-kauhuelokuvasarjasta.
Unionin tila -puhe

Unionin tila -puhe (, lyhenne SOTEU) on Euroopan komission puheenjohtajan vuosittainen pitämä puhe Euroopan parlamentin täysistunnossa. Syyskuisin pidettävä puhe tarkastelee kuluvaa vuotta ja käsittelee Euroopan komission seuraavien vuosien painopisteitä. Puheen jälkeen parlamentissa käydään täysistuntokeskustelu Unionin poliittisesta tilanteesta.
Unionin tila -puheen tavoitteena on ollut tehdä Euroopan unionin politiikasta demokraattisempaa ja avoimempaa kansalaisille. Vuosittainen puhe otettiin käyttöön Lissabonin sopimuksen jälkeisellä Euroopan parlamentin ja Euroopan komission välisistä puitesopimuksella vuonna 2010.
Puitesopimuksessa määrätään myös, että vuosittaisen puheen yhteydessä komission puheenjohtaja lähettää parlamentin puhemiehelle ja neuvoston puheenjohtajavaltiolle aiekirjeen, jossa esitellään kirjallisesti päälinjat niistä toimista, joihin komissio aikoo työohjelmassaan ryhtyä seuraavan vuoden aikana.
Historia.
José Manuel Barroso.
Puheenjohtaja José Manuel Barroso piti ensimmäisen Unionin tila -puheen 7. syyskuuta 2010. Puheessaan hän käsitteli pääasiassa taloudellista tilannetta ja työttömyyttä.
Barroson toisessa puheessa 28. syyskuuta 2011 hän peräänkuulutti eurobondeja ja finanssitransaktioveroa eurokriisin hillitsemiseksi. Hän myös vastusti Ranskan ja Saksan ehdotusta hallitustenvälisestä euroalueen taloushallinnosta todeten, että tämä rooli kuuluu komissiolle.
Kolmannessa puheessaan 12. syyskuuta 2012 Barroso vaati ”käänteentekevän uudistusohjelmaa talous- ja rahaliiton täydentämiseksi” ja uutta perussopimusta, joka veisi EU:ta kohti ”kansallisvaltioiden liittoa” vielä ennen vuoden 2014 Europarlamenttivaaleja.
Hän myönsi myös, että EU tarvitsee ”vakavaa Euroopan kansalaisten välistä keskustelua etenemisestämme” ja kehotti kaikkia EU-myönteisiä voimia mobilisoitumaan ”populistien ja nationalistien” EU-kriittistä agendaa vastaan.
Jean-Claude Juncker.
Komission puheenjohtaja Jean-Claude Junckerin ensimmäinen puhe pidettiin 9. syyskuuta 2015. Puheen otsikkona oli ”Rehellisyyden, yhtenäisyyden ja solidaarisuuden aika”, ja se keskittyi etenkin Euroopan pakolaiskriisin ratkaisemiseen.
Juncker käytti vuoden 2017 Unionin tila -puhettaan vaatiakseen ”vahvempia sisämarkkinoita”.
Ursula von der Leyen.
Vuonna 2020 puheenjohtaja Ursula von der Leyenin puhe keskittyi Euroopan nousuun koronaviruspandemiasta, korostaen etenkin vihreän ja digitaalisen siirtymän merkitystä talouden elpymisessä. Puheessaan hän myös esitteli uuden 55 % päästövähennystavoitteen ja korosti, että Iso-Britannia ei voi yksipuolisesti muuttaa brexit-erosopimustaan.
Von der Leyen piti vuoden 2021 Unionin tila -puheensa 15. syyskuuta otsikolla ”Unionin sielun vahvistaminen”. Hän sanoi Euroopan olevan maailman kärjessä koronarokotteiden tuotannossa ja jakamisessa, mutta totesi samalla, että ”pandemia ei ole pikamatka vaan maraton”, sillä rokottamista on tehtävä maailmanlaajuisesti.
Puheessaan hän korosti Euroopan toimia ilmastonmuutoksen ja biodiversiteettikriisin torjumiseksi ja vaati kaikilta maailman valtioilta toimia niiden eteen. Von der Leyen kutsui Glasgow’n ilmastokokousta ”totuuden hetkeksi globaalille yhteisölle”.
Humala-akea

Humala-akea ("Dodonaea viscosa") on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon, akeoiden ("Dodonaea") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on hyvin muunteleva laji ja siitä on erotettu seitsemän eri alalajia. Alalajit eroavat toisistaan muun muassa maantieteellisen levinneisyyden, lehtituntomerkkien sekä kasvutavan perusteella.
Humala-akean kukat ovat pieniä ja terälehdettömiä. Kukkien leveys on alle 1 cm. Kukat ovat yleensä yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia. Humala-akea kukkii kevään ja kesän aikana. Laji on tuulipölytteinen. Hedelminä olevat siivekkäät kodat muuttuvat kypsyessään vihreän- tai kermanvärisistä kirkkaanpunaisiksi. Kotien halkaisija on noin 2 cm.
Varhaisimmat Australiaan saapuneet eurooppalaiset käyttivät humala-akeaa oluen valmistukseen. Australian aboriginaalit ovat puolestaan käyttäneet humala-akeaa lääkkeenä hammassärkyyn, haavoihin sekä keihäsrauskujen pistoihin. Lisäksi humala-akeaa voidaan käyttää koristekasvina.
Kukkakorisienet

Kukkakorisienet (Euplectellidae) on lasisieniin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Kukkakorisienet jaetaan kolmeen alaheimoon ja yhteensä niissä on 27 sukua. Alaheimot eivät välttämättä ole monofyleettisiä, ja niistä luopumista on ehdotettu. Kukkakorisienet ovat muodoltaan putkimaisia, tai mustuttavat maljaa tai säkkiä. Niiden tukiranka kostuu verkkomaisen mutta kuitenkin joustavan rakenteen muodostavasta piidioksidista. Tukirangassa on myös neulamaisia piikkejä eli spikuleja.
Befana

Befana () on Italian kansanperinteen tuntema vanha ja ruma loppiaisnoita, joka täyttää lasten sukat lahjoilla loppiaisaattona. Tarinan mukaan hän oli liian kiireinen lähteäkseen kolmen viisaan miehen mukana kunnioittamaan Jeesuksen syntymää, mutta lupasi tavata nämä paluumatkalla. Kun Itämaan tietäjät vaihtoivat reittiään, noita oli tuomittu odottamaan heitä ikuisesti. Befana laskeutuu koteihin savupiipusta.
Sana "Befana" tulee italian loppiaista tarkoittavasta sanasta "Befana" tai "Epifania".
Garnett Spearsin murha

Garnett-Paul Thompson Spears (3. joulukuuta 2008 – 23. tammikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen poika, jonka hänen äitinsä Lacey Spears myrkytti suolalla tämän ollessa viisivuotias. Henkirikos on yksi tunnetuimpia niin sanotun välillisen Münchhausenin oireyhtymän aiheuttamia tapauksia, joissa huoltaja kuvittelee sairauksia huollettavalleen.
Lacey Spears.
Lacey Spears (s. 1987) vietti lapsuutensa Decaturissa, Alabamassa. Ennen lapsensa syntymää hän oli lapsenvahtina toimiessaan ottanut luvatta kuvia lapsista ja väitti heitä omakseen. Hän oli yksinhuoltaja ja julkaisi sosiaalisessa mediassa tietoja poikansa terveysongelmista. Lacey muutti Garnettin kanssa Floridaan asuakseen isoäitinsä Peggyn kanssa. 14 kuukautta ennen pojan kuolemaa he muuttivat Chestnut Ridgeen New Yorkin osavaltioon. Lacey väitti, että Garnettin isä oli poliisi nimeltä Blake, joka oli kuollut autokolarissa. Tämä väite todistettiin kuitenkin myöhemmin valheeksi. Pojan oikea isä oli Laceyn ystävä Chris Hill, joka olisi halunnut olla osa pojan elämää, mihin tämän äiti ei kuitenkaan suostunut.
Hän keksi pojalleen useita sairauksia ja vaivoja, joita tällä ei kuitenkaan ollut. Tämä viittaa Münchhausenin oireyhtymään.
Murha.
Tammikuussa 2014 Garnett vietiin Nyackin sairaalaan New Yorkissa. Kaksi päivää myöhemmin hänen vointinsa huononi ja huomattiin, että pojan natriumtasot tasot olivat nousseet vaarallisen korkeiksi. Hänet myöhemmin siirrettiin Maria Faferin lastensairaalaan Valhallassa. Hänen vointinsa oli parantunut, mutta hänen aivonsa olivat jo turvonneet, minkä takia hänet laitettiin elintoimintojen ylläpitoon. 23. tammikuuta Garnett Spears julistettiin virallisesti kuolleeksi. Lääkärit epäilivät Laceyn myrkyttäneen poikansa suolalla, minkä vuoksi aloitettiin tutkinnat.
Tutkinta.
Kotietsinnässä poliisit löysivät kaksi tiputuspussia. Kun ne tutkittiin tarkemmin, niistä löydettiin valtavia määriä suolaa. Samalla talosta löytyi useita suolapakkauksia. Lacey pidätettiin lähes viisi kuukautta lapsensa kuoleman jälkeen 17. kesäkuuta 2014.
Oikeudenkäynti.
Spearsin oikeudenkäynti alkoi helmikuussa 2015. Laceyn ei kerrottu osoittaneen juurikaan tunteita istuntojen aikana. Hänen asianajajansa väittivät, että Garnettin kuolema johtui sairaalan tekemästä hoitovirheestä. Oikeus kuitenkin totesi naisen syylliseksi poikansa murhaan. Hän sai 20 vuotta vankeutta toisen asteen murhasta.
Pietarsaaren toimitalo

Pietarsaaren Toimitalo - TT-halli on vuonna 1956 valmistunut Pietarsaaren kaupungissa sijaitseva järjestöjen toimitalo.
Historiaa.
Pietarsaaren Toimitalon rakentajajärjestöt perustivat Pietarsaaren Toimitaloyhdistyksen 17. päivänä maaliskuuta 1952. Yhdistykseen liittyivät paikalliset sotien jälkeen toimintaoikeudet saaneet SKP:n osastot ja uuden Suomen Kansandemokraattisen Liiton (SKDL) yhdistykset sekä demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) ja naisten demokraattisen liiton (SNDL) yhdistykset. Mukana oli myös ruotsinkielisiä yhdistyksiä, jotka alun perin olivat suunnitelleet oman talon rakentamista. Suuremman talon rakentamiseen oli tullut tarve koska yhdistysten aiemmin käytössä ollut talo Skatan kapunginosassa oli käynyt yhdistysten tarpeeseen nähden pieneksi. Vanha talo myytiin 1957 Jehovan todistajille. Myös uuden talon rakentamista suunniteltiin Skataan, mutta kaupunki ei sieltä myöntänyt tonttia. Tontti saatiin lopulta kuudennesta kaupunginosasta Ahlströminkadun varrelta. Uusikin talo kävi pieneksi ja sen kylkeen aloitettiin juhlasalin rakentaminen 1960 ja sen avajaisjuhlat pidettiin syyskuussa 1963. Aiemmin juhlasali oli sijainnut rakennuksen kolmikerroksisessa osuudessa.
Rakennus.
Talon rakennustyöt käynnistyivät ensimmäisellä lapion pistolla 13. päivänä elokuuta 1954. Suurin osa rakennustöistä tehtiin talkoilla ja talkoisiin osallistui 585 henkilöä ja talkootunteja kertyi yhteensä 26 373. Rakennus on kolmikerroksinen, jossa on myös kellaritilat ja lisäkerroksessa oleva kerhohuone. Kolmikerroksisen osan ulkomitat ovat 10 x 15 metriä. Pääasiallinen rakennusmateriaali on kiveä ja tiiltä, ulkovuoraus on rapattu ja katolla peltikate. Näyttämöosasta tuli yksikerroksinen. Uuden osan salin mitat ovat 13 x 19 metriä ja se on mitoitettiin 560 hengelle. Salin kiinteä näyttämö on syvyydeltään 4 metriä ja siirrettävä lisäosa on myös 4 metriä. Uudessa osassa on myös kahvila- ja eteistilat sekä vaatesäilö.
Toimintaa toimitalolla ja TT-hallilla.
Talolla ovat toimineet monet talon perustamisessa mukana olleet työväenjärjestöt ja yksityisetkin ovat pitäneet siellä häitä, syntymäpäiviä ja muita juhlia. Valmistumisen jälkeen taloon muutti myös Kansan Ääni-lehden aluetoimitus ja SKP:n Pietarsaaren piirijärjestö ry:n toimistot. Kellariin tuli tilat Pietarsaaren Innon nyrkkeilijöille ja painijoille. Myös Innon voimistelijoille oli talossa tilaa. Näyttämötiloja ja juhlasalia oli suunniteltu yhteistyössä Pietarsaaren Näyttämön kanssa, joten sieltä löytyi myös näyttämötoimintaan tiloja. Talossa toimi vuokralla myös kaupungin päiväkoti vuoteen 1993 asti. Päiväkodin lähdettyä sen tiloihin tuli myös yksityistä ravintolatoimintaa.
Talon toiminta nykyään.
Nykyään talolla on perinteisesti parustajajärjestöjen kokous- ja muuta toimintaa. Talolla toimii myös kirpputori ja Venäjän hyökättyä Ukrainaan talon saliin muutti myös paikallinen Ukraina-keskus
Saustila

Saustila on kylä ja kartano Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Historia.
Saustilan omisti 1400-luvun alussa Rötker Olofsson Diekn, jonka tyttären naimisen kautta tila näyttää siirtyneen Skelge-suvulle. Vuonna 1490 Henrik Dieknin puoliso Lucia Skelge myi sen arkkipiispa Jakob Ulfssonille, piispa Maunu Särkilahdelle, valtionhoitaja Sten Sture vanhemmalle ja asemies Knut Posselle, jotka samana vuonna lahjoittivat sen monien muiden ostamiensa tilojen ohella Naantalin luostarille. Vuonna 1531 Saustila peruutettiin kruunulle ja oli sitten "kuninkaan perintöä ja omaa", kunnes se vuonna 1553 vaihdon kautta siirtyi Nils Mickelssonille, Liesniemen herralle, jonka jälkeläisillä (Blåfield-suvulla) se oli vuoteen 1693. Samana vuonna sen osti nimismies Johan Forsskåhl. jonka äiti oli Blåfield-sukua. 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla mainitaan Saustilan omistajana myös Olaf Svart, jonka puoliso oli omaa sukua Blåfield. Forsskåhlin kuoltua 1703 ovat Saustilan omistaneet muun muassa ratsumestari Lindbom (1703–1722), hovioikeuden asessori ja sittemmin maaherra Lars Johan Ehrenmalm (1722–1754), piispa Johan Browallius, kapteeni Georg Ehrenmalm (1758–1798), professori ja sittemmin valtioneuvos Gabriel Erik von Haartman (k. 1815), Fock-suku (n. vuoteen 1863), tilanomistaja K. H. Haartman ja agronomi Otto Rotkirch (1901–1909). Kartanon puinen päärakennus on vuodelta 1817 ja on mahdollisesti Carl Ludvig Engelin piirtämä.
Jake Austin Walker

Jake Austin Walker (s. 22. kesäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan työstään Jared Talbotina Rectifyssa ja Henry King Jr.nä DC Universe -sarjassa Stargirl.
Bourisp

Bourisp (oksitaaniksi: "Borisp") on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Neste-joen varrella, noin 43 kilometriä Bagnères-de-Bigorren kaupungista kaakkoon.
Kunnan keskustassa oleva Notre-Damen kirkko on alkujaan peräisin 1200-luvulta. Nykyisen ulkoasunsa se sai 1500-luvun lopulla. Samalta ajalta on peräisin kirkon seinämaalaukset.
Aase Olesen

Aase Olesen (24. syyskuuta 1934 Horsens – 1. helmikuuta 2013) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1974–1977 ja 1979–1990 sekä toimi Tanskan sosiaaliministerinä 1988–1990. Koulutukseltaan hän oli opettaja.
Xenacoelomorpha

Xenacoelomorpha on eläinkunnan pääjakso, joka sisältää noin 400 lajia matoja. Ne elävät lähes yksinomaan meressä. Pääjakson monimuotoisin ryhmä on alkeislattanat (Acoela). Suomesta lajeja tunnetaan seitsemän, jotka ovat kaikki alkeislattanoita.
Kuvaus.
Xenacoelomorpha-lajit ovat pehmeäruumiisia, litteitä matoja, joilla ei ole ruumiinonteloa. Lisäksi niiltä puuttuu muun muassa peräaukko, nefridiot ja verenkiertojärjestelmä. Umpimadot (Acoelomorpha) ovat pieniä, korkeintaan muutaman millimetrin kokoisia, mutta Xenoturbellida-ryhmän lajit ovat paljon suurempia. "Xenoturbella monstrosa" voi kasvaa jopa yli 20 senttimetrin pituiseksi.
Elintavat.
Xenacoelomorpha-lajit elävät meressä, esimerkiksi rantahiekassa ja mutasedimentissä, jotkin lajit myös pelagisessa vyöhykkeessä. Jotkin umpimadot ovat endobiontteja, jotka elävät merimakkaroiden ja merisiilien ruumiiden sisällä. Xenacoelomorpha-lajit ovat hermafrodiitteja.
Luokittelu.
Xenacoelomorpha sisältää kolme pääryhmää – alkeislattanat (Acoela), Nemertodermatida ja Xenoturbellida –, joita ei aina ole osattu yhdistää toistensa sukulaisiksi. Aiemmin nämä ryhmät luokiteltiin värysmatoihin (Turbellaria). Molekyylifylogeneettiset tutkimukset ovat kuitenkin muuttaneet käsitystä luokittelusta, vaikka tutkimustulokset ovat olleet usein ristiriitaisia. Kolme pääryhmää yhdistävä Xenacoelomorpha-pääjakso kuvattiin vuonna 2011.
Xenacoelomorpha-pääjakson jaottelu:
Toisin kuin muilla kaksikylkisillä, Xenacoelomorpha-lajeilla ei ole nefridioita. Todennäköisesti pääjakso onkin kaikkien muiden kaksikylkisten eli Nephrozoa-kladin sisarryhmä. Alla on kladogrammi, joka osoittaa Xenacoelomorphan mahdollisen sijainnin eläinten evoluutiopuussa:
Zakho

Zakho () on kaupunki Pohjois-Irakissa lähellä Turkin rajaa. Sen asukkaat ovat pääosin kurdeja.
Maantiede.
Zakho sijaitsee Phjois-Irakissa Tigrisjoen sivujoki Khaburjoen varrella lähellä Irakin Turkin ja Syyrian vastaista rajaa. Turkin rajalle Zakhosta on matkaa vain noin 8 kilometriä ja Syyriaan noin 20 kilometriä.
Historia.
Zakho saattaa olla sama kaupunki, kuin syyriankielissä 1000-luvun lähteissä mainittu "bet zakhu". Viereinen Khaburjoki oli ennen nykyaikaista moottoriliikennettä tärkeä kauppareitti kohti Tigriksen tasankoja, mikä teki Zakhosta huomattavan kauppapaikana. Kaupungissa oli juutalaisia kauppiasperheitä, jotka kuljettivat kauppatavaraa Zakhosta jokea alas lampaannahoista valmistetuilla veneillä. Kaupungin juutalainen väestönosa muutti Israeliin 1950-lun aikana. Juutalaisten lisäksi kaupungissa asui kristittyjä ja muslimeja. Eri väestönosat asuivat tyypillisesti omissa kortteleissaan oman kirkkonsa, synagogansa tai moskeijansa ympärillä.
Persianlahden sodan jälkeen Zakho tuli tunnetuksi kurdipakolaisten tilantesta tuhansien kurdien yrittäessä paeta sen kautta Turkkiin pakoon Saddam Husseinin asevoimien iskuja. Pakolaisten myötä kaupungin asukasluku myös kasvoi huomattavasti.
Heinäkuussa Turkin armeijan mukaan PKK:ta vastaan suunnattu ja kuollonuhreja aiheuttanut tykistöisku johti laajoihin mielenosoituksiin Irakissa.
Väestö.
Vuonna 1992 kaupungin asukasluku oli ehkä noin 350 000 ja vuonna 1950 noin 30 000. Zakhon asukkaiden valtaosa on islaminuskoisia ja kurmandžinkielisiä kurdeja. Kaupungissa on myös kristityistä kaldealaisista, nestoriolaisista ja armenialaisista koostuva vähemmistö. Historiallinen juutalainen vähemmistö on hävinnyt.
Neon Noir

 Neon Noir on Ville Valon ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2023. Albumin miksasi Tim Palmer. Albumin julkaisi Heartagram Records ja sen jakelusta vastaa Spinefarm/Universal. Valo suunniteli kansitaiteen yhdessä graafikko Rami Mursulan kanssa, ja mustavalkoiset filmivalokuvat otti Joonas Brandt. Albumin nimikappaleesta on tehty musiikkivideo.
Hryhori Kosynka

Hryhori Kosynka, oikea nimi Hryhori Strilets, (29. marraskuuta 1899 Štšerbanivka, Kiovan kuvernementti – 17. joulukuuta 1934 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija.
Kosynka asui vuodesta 1920 Kiovassa ja kuului kirjailijaryhmiin Hrono, Aspys, Lanka (myöhemmin nimellä MARS). Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa 1919 kirjailijaryhmä "Borotban" saman nimisessä lehdessä. Hän julkaisi elinaikanaan 20 kertomuskokoelmaa. Niistä sensuuri kielsi kokoelman "Sertse" (1933, ) julkaisemisen. Puolueen kriitikot syyttivät häntä ”kulakki-ideologian, vastavallankumouksellisten ajatusten ja rosvoilun” levittämisestä kirjoissaan. Hänen kirjojensa julkaisu kiellettiin 1930-luvun alkupuolella, ja hän toimi sen jälkeen käsikirjoittajana. Hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana, ja sotilastuomioistuin tuomitsi tekaistuilla syytteillä hänet ja 36 muuta osallistumisesta terroristiseen toimintaan. Hänet ja 27 muuta ammuttiin.
Kosynka oli merkittävimpiä 1920-luvun ja 1930-luvun alun neuvostoukrainalaisia kertomusten kirjoittajia. Hän käsitteli kertomuksissa asenteita, suhteita ja poliittisia muutoksia ukrainalaisen talonpoikaiston keskuudessa vuosina 1917–1921. Neuvostokritiikki piti häntä jäljittelijänä. Tämä näkemys on Ivan Košelivetsin mukaan ristiriitainen analysoitaessa hänen tyyliään, jossa on runsaasti esimerkkejä ekspressionismista ja kokeilevasta tyylistä. Kosynkan maine palautettiin lyhyenä suojasään aikana Stalinin kuoleman jälkeen. Hänen tuotantoaan on myöhemmin julkaistu Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Neuvostoliitossa.
Lennart Kinnunen

Lennart Johannes Kinnunen (28. syyskuuta 1903 Kuopio – 28. helmikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kelloseppä, kauppias ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kinnusen vanhemmat olivat kirjansitojamestari Johannes Kinnunen ja Johanna Karolina Hoffrén ja puoliso vuodesta 1928 ekonomi Kyllikki Olga Helena Valorinta. Kinnunen tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1923 ja sai päästötutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulusta 1925. Hän oli harjoittelija And. Auvinen Oy:ssä Savonlinnassa 1921 ja 1923, E. J. Aikala Oy:n eli vuodesta 1930 Kello Oy:n myyntipäällikkö ja prokuristi 1926–1932 ja johtokunnan jäsen 1927–1933, Kello-Tukku Oy:n toimitusjohtaja 1932–1967 ja johtokunnan jäsen 1932–1967 ja puheenjohtaja vuodesta 1968 sekä Kello Oy:n toimitusjohtaja 1941–1967 ja johtokunnan jäsen 1941–1968. Kinnusella oli myös lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli tenniksen Suomen mestari ikämiesten sarjan nelinpelissä sisäkentillä 1946, 1951, 1953 ja 1964. Sotilasrvoltaan Kinnunen oli reservin kapteeni (1940). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1953. Leea Isotalo maalasi 1964 hänen muotokuvansa, joka on esillä Apollon yhteiskoulussa.
Borotba

Borotba (, ”Taistelu”) oli 1918 perustettu ukrainalainen kirjailijaryhmä, jonka jäsenet kuuluivat borotbisteihin tai olivat sen kannattajia. Ryhmään kuului useita ryhmän julkaiseman sanomalehden "Borotba" kirjoittajia, kuten päätoimittaja Vasyl Blakytnyi sekä Andri Zalyvtšyi, Hnat Myhailytšenko ja Vasyl Tšumak. He olivat ensimmäisiä, jotka puhuivat työläiskirjallisuudesta. He julkaisivat 1919 kirjalliset kalenterit "Zšytky borotby" (”Taistelun muistikirja”) ja "Tšervonyi vinok" (”Punainen seppele”). Kun Zalyvtšyi ja Tšumak olivat kuolleet, ryhmän muut jäsenet olivat 1919 mukana aikakauskirjan "Mystetstvo" (1919–1920) perustamisessa.
Aleksi Hyppölä

Aleksi Hyppölä (19. joulukuuta 1883 Jämsä – 16. kesäkuuta 1976 Tampere) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hyppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Hyppölä ja Amanda Friman ja puolisot 1911–1913 Vilma Salmelin ja vuodesta 1917 Amanda (Ami) Matilda Elers. Hyppölä kävi kansakoulun Jämsässä 1892–1896. Hän oli töissä kotitilallaan Hyppölässä Jämsässä 1896–1899 ja Viktor Tuorilan maalaistavarain tukku- ja vähittäiskaupan harjoittelija ja nuorempi apulainen Tampereella vuodesta 1899.
Hyppölä oli Viktor Ahlmanin siirtomaatavarain tukku- ja vähittäisliikkeen palveluksessa Turussa, ruokakauppias Tampereen kauppahallissa, liikeapulainen Helsingissä vuodesta 1904, Toiminimi Erkkilä &amp; Kumpp:n osakas, Sulo Salmelinin paperipussitukkuliikkeen myyntiedustaja Tampereella 1906–1910, Paperipussitehdas ja Kauppa Oy:n osakas vuodesta 1909 ja tehtaan isännöitsijä ja johtaja 1913–1914, paperipussitukkuliikkeen omistaja Tampereella 1911–1913, Oy Printz &amp; Co:n osakas, prokuristi ja myyntipäällikkö Äetsässä 1914–1916 ja Paperipussitehdas ja Kauppa Oy:n, vuodesta 1954 Hyppölä Oy, toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1916–1959. 
Hyppölä oli myös Pukutehdas Oy:n perustajaosakas 1911 ja Kylmäkoski-yhtiön perustajaosakas ja johtokunnan puheenjohtaja 1919–1928. Hän kuului Lapuanliikkeen Pohjois-Hämeen piirin johtokuntaan ja oli Isänmaallisen Kansanliikkeen Pohjois-Hämeen piirin puheenjohtaja 1932–1934. Kansalliskaartiin Hyppölä kuului 1905 ja Tampereen suojeluskuntaan vuodesta 1917 ja sen esikuntaan 1942–1944. Hyppölä sai kauppaneuvoksen arvonimen 1953.
Mystetstvo

Mystetstvo (, ”Taide”) oli ukrainalainen taide- ja kirjallisuuslehti, joka ilmestyi 1919–1920.
"Mystetstvo" ilmestyi Kiovassa, ja siitä ehti tulla touko-heinäkuussa 1919 kuusi numeroa, myöhemmin samana vuonna yksi ja viimeinen numero huhtikuussa 1920. Lehden päätoimittajat olivat Hnat Myh’ailytšenko ja Myh’ailo Semenko. Se oli Ukrainan kirjallisuuskomitean Ukrainan osaston äänenkannattaja ja numerosta kolme alkaen Koulutuksen kansankomissariaatin taideosaston äänenkannattaja. Lehdessä käytiin keskustelua, mihin suuntaan neuvosto-Ukrainan kulttuurin olisi lähdettävä.
"Mystetstvo" perustettiin, kun kaksi "Borotba"-nimisen kirjailijaryhmän jäsentä ja saman nimisen lehden toimittajaa Andri Zalyvtšyi ja Vasyl Tšumak olivat kuolleet ja "Borotba" lakannut ilmestymästä.
Riigikogun vaalit 2023

Riigikogun vaalit 2023 järjestettiin 5. maaliskuuta 2023 ja niissä valittiin 101 jäsentä Riigikoguun vaalikaudeksi 2023–2027. Vaalit voitti ylivoimaisesti Kaja Kallaksen johtama Reformipuolue, joka nousi suurimmaksi puolueeksi 37 voitetulla paikalla. Kaja Kallas oli taas Viron kaikkien aikojen ääniharava noin 32 000 äänellä.
Ehdokasasettelu ja vaalijärjestelmä.
Viron vaaleissa sovelletaan viiden prosentin äänikynnystä. Ehdokkaiden tulee olla vähintään 21-vuotiaita Viron kansalaisia, jotka eivät toimi missään muissa luottamustoimissa. Äänioikeus on 18 vuotta täyttäneillä Viron kansalaisilla.
Maa on jaettu 12 vaalipiiriin, joista valitaan alueen väkilukuun suhteessa oleva määrä edustajia. Kun edustajien määrää päivitettiin vuonna 2022, Itä-Virumaa menetti yhden paikan kun taas Harju- ja Raplamaan vaalipiiri sai yhden paikan lisää.
Yhteensä yhdeksän puoluetta asetti ehdokkaita, minkä lisäksi vaaleissa oli ehdolla kymmenen sitoutumatonta ehdokasta. Kaiken kaikkiaan ehdokkaita on yhteensä 968. Ehdokkaita asettaneet puolueet olivat reformipuolue, keskusta, EKRE, isänmaa, sosiaalidemokraatit, oikeistolaiset, Viro 200, vihreät ja yhdistynyt vasemmisto. 
Tulokset.
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet
! colspan="3"| Äänet
! colspan="2"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"|%
! width="35"|+/–
! width="30"| Paikat
! width="35"|+/–
Vaalien seuraukset.
EKRE ilmoitti heti vaalituloksen selvittyä, ettei se hyväksy tulosta ja aikoo kyseenalaistaa sen oikeusteitse. Puolueen mielestä erityisesti sähköisessä äänestyksessä oli epäselvyyksiä. Vaali-iltana EKRE johti ääntenlaskennassa, mutta sähköisesti annettujen äänten laskun jälkeen reformipuolue kiilasi EKRE:n ohi ja lopulta voitti vaalit. Reformipuolueen puheenjohtaja ja pääministeri Kaja Kallas sanoi EKRE:n väitteiden olevan julkisuushakuinen tempaus ja yritys selitellä huonoa vaalimenestystä. EKRE uhkasi haastaa sähköisen äänestämisen perustuslaillisuuden, mutta Viron korkein oikeus hylkäsi tapauksen 13. maaliskuuta.
Kallas aloitti hallitustunnustelut sosiaalidemokraattien ja Viro 200:n kanssa 8. maaliskuuta. Tältä pohjalta muodostettu Kaja Kallaksen III hallitus astui virkaansa 17. huhtikuuta.
Helena Immonen (kirjailija)

Helena Immonen (s. 7. kesäkuuta 1986 Haapajärvi) on suomalainen kirjailija.
Elämä ja ura.
Immonen on julkaissut neljä Operaatio Kettu ‑tetralogiaan kuuluvaa sota- ja jännitysromaania sekä useita lastenkirjoja. Hänen esikoisromaaninsa "Operaatio Punainen kettu" sai Suomen dekkariseuran Vuoden esikoisdekkari ‑palkinnon vuonna 2021.
Immonen on suorittanut naisten vapaaehtoisen asepalveluksen palveluspaikkanaan Kainuun prikaati. Sotilaskoulutukseltaan hän on sissiradisti ja sotilasarvoltaan luutnantti.
Immosella on alempi ammattikorkeakoulututkinto journalismista ja ylempi ammattikorkeakoulututkinto viestinnästä Haaga-Helia-ammattikorkeakoulusta. 
Hän on työskennellyt Puolustusvoimissa Pääesikunnan viestintäosastolla vuosina 2013–2022 muun muassa media-analyytikkona ja "Ruotuväki"-lehden verkkouutispäällikkönä.
Immonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
The Passage

The Passage on vuonna 2019 esitetty yhdysvaltalainen kauhusarja. Televisiosarjan on luonut Liz Heldens ja se perustuu Justin Croninin samannimiseen kolmiosaiseen kirjasarjaan. Sarjan pääosia esittävät Saniyya Sidney ja Mark-Paul Gosselaar. Televisiosarjan tuotanto keskeytettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.
Sarja kertoo salaisessa tutkimuslaboratoriossa tekeillä olevasta hankkeesta, jonka tavoitteena on kehittää kaikki sairaudet parantava virus. Kun nuori tyttö nimeltä Amy Bellafonte valitaan koehenkilöksi, liittovaltion agentti Brad Wolgast kääntyy projektia vastaan. Samaan aikaan virukselle altistetut muut koehenkilöt, kuten entinen tutkija Tim Fanning ja kuolemaantuomittu vanki Shauna Babcock, yrittävät kaikin keinoin päästä vapauteen.
Vastaanotto.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan sarjan ensimmäisen tuotantokauden 26 arvioinnista 62 prosenttia oli positiivisia. Pääosan esittäjistä pidettiin, mutta sen juonessa ja sävyssä oli kriitikoiden mielestä parantamisen varaa. Metacriticin mukaan sarja on saanut 18 arvostelussa keskimäärin 60 pistettä sadasta eli ”vaihtelevan tai keskiverron” vastaanoton.
Sarjan ensimmäisen jakson katsoi noin 5,2 miljoonaa henkilöä. Määrä putosi sarjan edetessä ja sen viimeinen jakso keräsi vain noin kolme miljoonaa katsojaa.
Vesannon kirkonkylän työväentalo

Vesannon kirkonkylän työväentalo tai Vesannon työväentalo on Vesannon kunnan kirkonkylässä sijaitseva työväentalo. Talo on ollut pitkään tyhjillään.
Historiaa.
Vesannon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 19 jäsentä. Ensimmäinen talo valmistui vuonna 1931 vuokratontille, joka koettiin epävarmaksi järjestelyksi. Niinpä vuonna 1939 yhdistys osti oman tontin uutta taloa varten. Tontin ostoa ja rakennusta varten kerättiin rahaa arpajaisilla. Rakennustyöt aloitettiin saman tien, mutta sota-aika katkaisi työt. Ensimmäinen talo myytiin puusepänverstaaksi vuonna 1948, ja uusi talo valmistui lopulta vuonna 1950. Yhdistys sai muun muassa Vesannon kunnalta avustusta talon rakentamiseen. Rakennustyöt tehtiin suurimmaksi osaksi talkoilla, ja jotkut yhdistyksen jäsenet tekivät talkootyötä jopa 2 000 tuntia. Talo sijaitsee parinsadan metrin päässä kirkonkylän keskustasta, maantien varressa.
Vuonna 1970 talo muutettiin hallinnaltaan järjestötaloyhdistykseksi. Omistus jaettiin niin, että 1/3 omisti Vesannon sosialidemokraattinen työväenyhdistys, 1/3 ammattiosastot ja 1/3 SKDL:n järjestöt.
Vuonna 2011 talo oli jo tyhjillään ja lahoamispisteessä. Yksityishenkilö oli käynyt pelastamassa talosta muun muassa yhdistyksen arkistot ja elokuvakoneen. Talo on vuonna 2022 edelleen pystyssä. Nilakan ympäristölautakunta, joka huolehtii Vesannon alueesta, käsitteli työväentaloa kokouksessaan vuoden alussa. Lautakunnalle oli osoitettu huolta talon kunnosta, ja se päätti, että rakennustarkastaja selvittää talon tilanteen ja ”mahdollisuuden tehdä yhteistyötä työväentalon lainmukaiseksi saattamiseen”.
Rakennus.
Vuonna 1950 valmistunut talo on pinta-alaltaan 299 neliömetriä, ja siihen kuuluu 12 x 9 metrin kokoinen sali, jossa istumapaikat 200 hengelle, ravintola, keittiö, kaksi asuinhuonetta vahtimestarille ja myöhemmin rakennettu sisä-WC. Lisäksi talossa on 34 neliömetrin kellarikerros, jossa on sauna, putka ja varastotilaa. Talossa oli alusta lähtien sähköt. Ulkoseinät ovat ponttilautaa, vesikatto huopaa, alapohjat betonia ja jalusta säästöbetonia. Talon suunnitteli Vesannon Työväenyhdistyksen silloinen puheenjohtaja, urakoitsija Ukko Mäkeläinen.
Toimintaa työväentalolla.
Vesanto oli vuosikymmeniä poikkeuksellinen paikkakunta, sillä työväenliikkeen eri suuntaukset toimivat siellä sovussa. Esimerkiksi vappupuhujia vuoroteltiin, ja taloa hoidettiin yhdessä SKDL:n ja sosialidemokraattien kesken. Talossa alettiin esittää elokuvia vuonna 1959, ja elokuvatoiminta jatkui ainakin 1980-luvun lopulle saakka.
Mika Siltala

Mika Siltala (s. 1961 Kemi) on suomalainen elokuvien levittäjä ja maahantuoja.
Siltala ollut perustamassa "Like Kustannusta" ja kuuluu "Rakkautta ja anarkiaa" -elokuvafestivaalin perustajiin. Siltala on myös 1990 perustetun elokuvien maahantuonti- ja levitysyhtiö "Cinema Mondon" perustaja yhdessä Matti Paunion ja Pekka Lanervan kanssa sekä yhtiön toimitusjohtaja. "Cinema Mondo" on tuonut Suomen valkokankaille ja tallenteina yli 500 pääosin art house -elokuvaa. Mondo on erityisesti aasialaisen elokuvan levitysyhtiö.
Siltala on kääntänyt ja toimittanut useita elokuvakirjoja.
Siltala oli kuusi vuotta Jussi-palkintoja jakavan Filmiaura ry:n puheenjohtaja ja useita vuosia Suomen elokuvatoimistojen liiton hallituksessa.