tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kieruhelotähti

Kieruhelotähti ("Hypoxis obtusa") on iirikkikasvien (Hypoxidaceae) heimoon, helotähtien ("Hypoxis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka voi kasvaa noin 15–50 cm korkeaksi.
Kieruhelotähti kasvaa luonnossa avoimilla heinämailla, kausivihannissa sekametsissä sekä soiden ja kosteikkojen reunamilla. Lajia tavataan laikuittaisesti päiväntasaajan eteläpuolisessa Afrikassa, ja laji oli vuonna 2013 luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Kieruhelotähteä on kerätty luonnosta varsin paljon lääkinnällisiin tarkoituksiin. Koristeellisen ulkonäkönsä ansiosta laji voisi sopia myös koristekasviksi.
Gran Princesa de los Cielos y San Nicolás de Tolentino

Gran Princesa de los Cielos y San Nicolás de Tolentino oli Espanjan laivaston vuonna 1720 ostettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Köli laskettiin Genovassa vuonna 1717. Alus laskettiin vesille 1719. Espanjan laivasto osti 23. lokakuuta 1720 Genovassa valmistetun aluksen, jolle annettiin lempinimi "Nuestra Señora de Loreto". 
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 1720 päällikönään Carlos Grillo, joka siirsi aluksen Rotaan. Alukselle nousi sotilaita Ceutaan toimitettavaksi. Alus lähti 31. lokakuuta 1721 Rotasta. Vuonna 1724 aluksen päällikkönä oli Juan de Olea, kun se oli matkalla Havannaan. Alus oli Cartagena de Indiasissa estämässä salakuljetusta, kunnes se palasi Cádiziin.
Alus lähti 1726 Cádizista Cartagenaan de Indiasiin estämään salakuljetusta. Se haaksirikkoutui 1. huhtikuuta 1726 Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla.
San Felipe el Real

San Felipe el Real oli Espanjan laivaston vuonna 1716 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Antonio Gaztañeta, joka suunnitteli aluksen ja valvoi valmistusta, tilasi 1714 aluksen Cataluñan rannikolta Sant Feliú de Guixolsilta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1716 ja otettiin palvelukseen 8. kesäkuuta 1717.
Palvelus.
Alus lähti 24. heinäkuuta 1717 Barcelonasta Sardinian sotaretkelle Estaban Mari Centurionen, Marqués de Mari, lippulaivana. Se palasi 23. marraskuuta Barcelonaan. Alus lähti 17. kesäkuuta 1718 Sisilian sotaretkelle päällikkönään Pedro Despoix. Alus osallistui 11. elokuuta Antonio de Gaztañetan lippulaivana Cape Passeron taisteluun, missä "HMS Superbe" ja "HMS Kent" valtasivat aluksen.
Vallattu alus hinattiin Menorcalle Port Máhoniin neljän linjalaivan ja neljän fregatin kanssa. Syyskuussa 1718 alus tuhoutui räjähdyksessä, jossa sai surmansa 160 brittiä ja 50 espanjalaista.
Santísima Trinidad (1692)

Santísima Trinidad oli Espanjan laivaston vuonna 1692 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Cantabriasta Colindresilta, missä köli laskettiin 1688. Alus laskettiin vesille vuonna 1692.
Palvelus.
Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Cádiziin linjalaivojen "Nuestra Señora de Tezanoksen" ja "San Franciscon" kanssa päällikkönään Antonio Rodriguez. Se oli Cádizissa, kunnes se riisuttiin aseista toukokuussa 1700. Aluksen miehistö ja tykit siirrettiin Navarreten laivastolle, joka oli lähdössä Darieniin. Vuonna 1701 alus oli Cádizissa päällikkönään Antonio Gaztañeta.
Alus muutettiin 13. huhtikuuta 1703 kuljettamaan elohopeaa Veracruziin. Se oli 31. toukokuuta valmis merelle lähtöön, mutta sitä ei kuitenkaan käytetty suunniteltuun tehtävään. Alku vuodesta 1705 alus oli Viscayassa, mistä se palasi Cádiziin joulukuussa. Sitä suunniteltiin jälleen elohopean kuljetukseen, mutta tälläkin kertaa "Nuestra Señora de Begoña" korvasi sen. Alus romutettiin 1706 Cádizissa.
Kasthanaia

Kasthanaia (, myös "Kasthanaie", , "Kastanaia", ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Magnesiassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Rígas Feraíoksen kunnan alueella lähellä nykyistä Keramídin kylää.
Maantiede.
Kasthanaian kaupunki sijaitsi Pelion (nyk. Pílio) -vuoren juurella Magnesian itärannikolla eli Egeanmeren rannalla. Samalla rannikolla Kasthanaiasta pohjoiseen sijaitsivat Rhizuksen ja Eurymenain kaupungit ja etelään Sepiaksen niemi. Kasthanaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Kasthanaian historiasta tiedetään vain vähän. Antiikin historiassa sen mainitsee lähinnnä Herodotos, kertoessaan suuresta myrskystä, johon Kserkseen laivasto joutui Magnesian rannikon edustalla vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan, ja joka tuhosi osan laivoista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Kasthanaios" () ja "Kassanaeus" (). Pelion-vuoren itärinteellä runsaana kasvanut kastanjapuu sai nimensä kaupungista.
Rakennukset ja löydökset.
Kasthanaian paikalta on löydetty akropoliin ja alakaupungin muurien jäänteitä, jotka ajoitetaan 400-luvulle eaa. Muurit oli tehty tasakokoisista kivistä, ja niitä on säilynyt parhaimmillaan seitsemän kivikerroksen korkeudelta. Kaupungissa oli Afrodite Kasthanitiille omistettu temppeli.
Luettelo Taylor Swiftin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Yhdysvaltalainen laujala-lauluntekijä Taylor Swift on voittanut uransa aikana satoja musiikki - ja viihdealan palkintoja, muun muassa 14 Grammy-palkintoa, 12 CMA-palkintoa ja Primetime Emmy -palkinnon.. Hänellä on myös paljon palkintoehdokkuuksia. Hän on ollut ehdolla muun muassa parhaan kappaleen Golden Globe -palkinnon voittajaksi. Vuonna 2023 Swift valittiin "Time"-lehden Vuoden henkilöksi.
Academy of Country Music Awards.
Academy of Country Music Awards - eli (ACM) -palkinto, Academy of Country Musicin myöntämä countrymusiikin palkinto, Yhdysvallat
American Music Awards.
American Music Awards - eli AMA-palkinto, musiikkipalkinto, Yhdysvallat
Brit Awards.
Brit Awards, musiikkipalkinto, Iso-Britannia
Country Music Association Awards.
Country Music Association Awards - eli CMA-palkinto, countrymusiikin palkinto, Yhdysvallat
Critics’ Choice.
Critics’ Choice -palkinto, kriitikoiden jakama elokuvapalkinto
GLAAD-mediapalkinto.
GLAAD-mediapalkinto, Gay &amp; Lesbian Alliance Against Defamation -järjestön myöntämä palkinto työstä seksuaalivähemmistöjen hyväksi
Golden Globe -ehdokkuudet.
Golden Globe-palkinto, elokuva- ja televisioalan palkinto, Yhdysvallat
Grammy-palkinnot.
Grammy-palkinto, alan arvostetuin musiikkipalkinto, Yhdysvallat
MTV Europe Music Awards.
MTV Europe Music Awards - eli EMA -palkinto, MTV:n myöntämä musiikkivideopalkinto, Eurooppa
MTV Video Music Awards.
MTV Video Music Awards - eli VMA-palkinto, MTV:n myöntämä musiikkivideopalkinto, Yhdysvallat
Nickelodeon Kids’ Choice Awards.
Nickelodeon Kids’ Choice -palkinto eli Kids’ Choice -palkinto, Nickelodeonin myöntämä lasten äänestämä palkintom Yhdysvallat
Primetime Emmy.
Primetime Emmy -palkinto, televisioalan palkinto, Yhdysvallat
Vuoden henkilö.
Vuoden henkilö, yhdysvaltalaisen Time-lehden valitsema henkilö (tai yhteisö), joka on ollut merkittävä kyseisenä vuonna
Olizon

Olizon () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Magnesia Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Nótio Pílion kunnan alueella lähellä Ágios Andréaksen kylää.
Maantiede.
Olizon sijaitsi Pelionin (nyk. Pílio) niemimaalla Magnesiassa. Plutarkhoksen mukaan kaupunki sijaitsi vastapäätä Euboian Artemisionin niemeä, ja siksi se sijoitetaan kannakselle, joka yhdistää nykyisen Tríkerin niemenkärjen muuhun Pílion niemeen. Kaupungilla oli akropolis eli yläkaupunki- ja linnavuori, joka tunnetaan nykyisin nimillä Palaiókastro ja Vígla. Sillä oli myös satama. Olizonin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Varhaisin maininta Olizonista on Homeroksen "Iliaan" Laivaluettelossa, jossa sillä on epiteetti ”kivipohjainen”. Kaupungin varsinaisesta historiasta tiedetään vain vähän. Magnesian kaupunkina Olizon osallistui joskus "hieromnēmōn"-jäsenellä Delfoin amfiktyoniliittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Olizōnios" ().
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin paikalta on löydetty akropoliin ympäröineiden muurien ja pienen marmorisen prostyylitemppelin jäänteet sekä keramiikan sirpaleita. Läheltä on löydetty varhaiselta kristilliseltä kaudelta 400- tai 500-luvulta peräisin olevan basilikakirkon rauniot.
Rhizus

Rhizus ( tai "Rhizous"; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Magnesiassa Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Agián kunnan alueella noin kuusi kilometriä koilliseen nykyisestä Melívoian kylästä.
Maantiede.
Rhizuksen kaupunki sijaitsi Magnesiassa lähellä sen itärannikkoa eli Egeanmeren rantaa, mikä käy ilmi Pseudo-Skylaksin luettelosta Pagasainlahden ulkopuolisista kaupungeista. Se sijoitetaan Ossa-vuoren itäpuolelle lähelle nykyisin nimellä Tarsanás tunnettua paikkaa, joka on nykyistä Paliourián kylää ja koilliseen Melívoian kylästä. Samalla rannikolla kaupungista pohjoiseen sijaitsi Eurymenai ja etelään Kasthanaia. Rhizuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Historia.
Rhizuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se löi omaa pronssirahaa 300-luvun eaa. puolivälissä, ja sen kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Rhizūntios" (). Rhizuksen asukkaat siirrettiin Demetriaahan kaupungin perustamisen yhteydessä vuonna 293 eaa.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyisestä Tarsanásista on löydetty joitakin rakennuskiviä ja muita jäänteitä antiikin ajalta ja bysanttilaiselta keskiajalta, mikä kertoo siitä, että paikalla on ollut kyseisinä aikakausina asutus.
Bukovinan ja Dalmatian metropoliittojen residenssi

Bukovinan ja Dalmatian metropoliittojen residenssi () on vuosien 1864–1882 aikana ortodoksisen kirkon metropoliitan asunnoksi rakennettu palatsi- ja kirkkorakennusten kokonaisuus Tšernivtsissä, Länsi-Ukrainassa.
Se rakennettiin aikana, jolloin Tšernivtsi ympäristöineen oli osa Itävalta-Unkaria. Rakennuksen suunnitteli tšekkiläinen arkkitehti Josef Hlávka. Siellä sijaitsi piispan asunto toiseen maailmansotaan saakka.
Rakennuskokonaisuus yhdistelee useaa rakennustyyliä. Siinä on nähtävissä elementtejä bysantin, goottilaisen ja barokin arkkitehtonisista tyyleistä. 
Vuonna 1955 kiinteistö siirrettiin Tšernivtsin yliopiston käyttöön. Rakennuskompleksi toimii yliopiston pääkampuksena.
Vuonna 2011 rakennuskokonaisuus liitettiin kulttuurikohteena Unescon maailmanperintökohteisiin Ukrainassa.
Pedestal

Pedestal () on tšekkiläisen laulajan Aikon esittämä kappale, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2023. Aiko voitti kappaleella Tšekin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimineen "ESCZ 2024" -kilpailun ja täten edusti kappaleella Tšekkiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 38 pistettä.
Stoned Statues (albumi)

Stoned Statues on suomalaisen samannimisen yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2022 levymerkillä Sakara Records. Albumi oli äänitetty valmiiksi omakustanteena jo vuonna 2020, mutta miksattiin uudelleen ennen sen julkaisua.
Berndt Jonas Aminoff vanhempi

Berndt Jonas Aminoff (9. syyskuuta 1729 Iisalmi - 1. lokakuuta 1804 Nummenkylä, Siuntio) oli suomalainen kapteeni ja Valhalla-seuran varainhoitaja.
Perhe.
Aminoffin vanhemmat olivat kapteeni Gregori Aminoff (1696-1758) ja Schmiedefeltin aatelissuvun jäsen Beata Elisabet Schmiedefelt (1714-1793).
Hän avioitui vuonna 1770 Armfeltin-sukuun kuuluvan vapaaherratar Lovisa Charlotta Armfeltin kanssa, joka oli majuri, vapaaherra Claes Armfeltin tytär. Häät pidettiin Pernajan Sarvisalossa. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta. Everstiluutnantti Berndt Jonas Aminoff oli Aminoffin poika. Valtiopäivämies, eversti Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Aminoffin pojanpoika.
Ura.
Aminoff liittyi vapaaehtoisena Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentin palvelukseen. vuonna 1747. Hänet ylennettiin kersantiksi Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1749, kirjuriksi vuonna 1750, vänrikiksi vuonna 1758, luutnantiksi vuonna 1768, majoitusmestariksi vuonna 1771 ja kapteeniksi vuonna 1777. Aminoff erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1781.
Hänet palkittiin Ruotsin kuninkaallisen Miekkaritarikunnan ritarin arvolla. 
Aminoff valittiin vuonna 1781 perustetun Valhalla-seuran jäseneksi ja hän toimi seuran kassaintendenttilaitoksen walfauderina. Aminoff huolehti seuran taloudesta. Seura toimi Helsingin Suomenlinnassa. 
Valhalla-seuran johtaja Johan Anders Jägerhorn otti vaikutteita eversti Georg Magnus Sprenghtportenilta itsenäisestä Suomesta. Seura vaikutti Anjalan liiton syntyyn. Anjalan liiton johtaja, majuri Karl Henrik Klick luovutti Aminoffille kokoelman Anjalan liiton papereita, jotka myytiin myöhemmin kreivi Jacob Gustaf de la Gardielle. Kokoelma päätyi Lundin yliopiston arkistoihin. 
Aminoff kirjoitti helsinkiläisten elämäntyylistä "Stockholmspostenissa" vuonna 1790. Hän kertoi, että Helsinkiin saapui komediantteja, tanssimestareita, kieltenopettajia, taiteilijoita, musikantteja ja monia muita.
Aminoff omisti Siuntion Nummenkylän kartanon perintötilan, joka oli hänen jälkeläisten hallussa vuosina 1780-1834.
Honjo (Sumida)

Honjo () on Tokion kaupunginosa ja alue Sumidan erillisalueella. Alueen nimenä Honjo viittaa Sumidan eteläosaan, joka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla osana Edon ’alakaupunkia’ eli kauppias- ja käsityöläiskaupunginosia ("shitamachi"). Siihen kuului muun muassa osa Ryōgokun viihdekortteleista. 1800-luvulta vuoteen 1947 saakka Honjo muodosti oman Honjo-kun suuralueensa osana Tokion kaupunkia, kunnes se liitettiin yhteen Mukōjima-kun suuralueen kanssa Sumidan erillisalueeksi. Honjon seudulla on nykyisin asuinrakennusten lisäksi pienteollisuutta.
Sumidan kaupunginosajaossa Honjo käsittää entistä suuraluetta suppeamman alueen Sumidajoen itärannalla. Tämän kaupunginosan pinta-ala on 0,42 neliökilometriä, ja se jakautuu neljään osa-alueeseen, jotka on numeroitu Honjo 1-chōme–Honjo 4-chōme. Niissä on yhteensä 9 839 asukasta (joulukuussa 2023). Kaupunginosan väestötiheys on siten noin 23 400 asukasta neliökilometrillä.
Historia.
Honjo on alavaa suistoaluetta. Alun perin siellä sijaitsi Katsushikan piirikuntaan kuulunut kyläasutus. Paikannimi "Honjo" lienee viitannut Japanin keskiajalla "shōen"-kartanon päähän. Vuoden 1657 Meireki-suurpalon jälkeen aluetta ryhdyttiin rakentamaan vauhdikkaasti: sinne kaivettiin kanavia ja niistä saadulla maalla täytettiin alavimpia alueita. Honjoon sijoitettiin kauppias- ja käsityöläisluokan asuintaloja, sotilasluokan asumuksia ja temppeleitä. Alueen eteläosan Ryōgoku kehittyi viihdekorttelina.
Honjon seutu kärsi pahoja tuhoja sekä suuressa Kantōn maanjäristyksessä vuonna 1923 että Tokion pommituksissa toisessa maailmansodassa. Honjo-kun suuralue perustettiin Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1878. Maailmansodan jälkeen vuonna 1947 se liitettiin yhteen Mukōjima-kun suuralueen kanssa ja perustettiin nykyinen Sumidan erillisalue.
Kaupunkikuva ja rakennukset.
Alueen nimenä Honjo viitttaa Sumidan erillisalueen eteläosaan, joka muodosti aiemmin Honjon suuralueen. Se on osa Tokion historiallista ’alakaupunkia’ ("shitamachi"), jota asuttivat erityisesti kauppiaat ja käsityöläiset. Alueella on edelleen asuinkortteleiden lisäksi kauppaa ja pienteollisuutta, kuten konepajateollisuutta ja tekstiilien tuotantoa.
Honjon kaupunginosa sijaitsee Sumidajoen itärannalla Honjon alueen keskellä Ryōgokun koillis- ja Asakusan kaakkoispuolella. Se muodostaa suorakulmaisen, ruutukaavaan rakennetun alueen, joka ulottuu idässä Ōyokogawan vesipuistolle saakka. Naapurikaupunginosia ovat pohjoisessa Higashi-Komagata, idässä Yokokawa, etelässä Ishiwara ja Yokoami sekä lännessä Sumidajoen vastarannalla Kuramae ja Komagata.
Liikenne.
Honjon kaupunginosan alueella ei ole raideliikennettä. Sumidajoen rantaa pitkin kulkee Tokion pääkaupunkimoottoritien 6. linja. Kaupunginosan läpi itä–länsisuunnassa kulkee pääkatu Kasuga-dōri, pohjois–eteläsuuntaisia valtakatuja ovat Kiyosumi-dōri ja Mitsume-dōri.
Laajempaa Honjon seutua palvelee muun muassa JR Higashi-Nihonin Chūō–Sōbu-linja, joka pysähtyy Ryōgokun ja Kinshichōn rautatieasemilla. Sen suuntaisesti Chibaan päin johtaa Japanin valtatie 14 eli Keiyō-dōro-tie.
Guardian (albumi)

Guardian on Stoned Statuesin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2023 levymerkillä Sakara Records.
Jan Schugk

Jan Schugk on tunnettu suomalainen lääkäri, jolla on ollut runsaasti luottamustehtäviä. Hän opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja toimi Lääketieteenkandidaattiseuran puheenjohtajana 1991 ja Nuorten lääkärien yhdistyksen puheenjohtajana ja myöhemmin Helsingin alumniyhdistyksen hallituksessa. Työelämässään hän toimi asiantuntijalääkärinä Elinkeinoelämän keskusliitossa, josta hän siirtyi vuonna 2019 eläkevakuutusyhtiö Varman ylilääkäriksi.
Schugk on pohtinut paljon eläköitymiseen johtavia diagnooseja, ja kyseenalaistaa sellaisia toiminnallisiin häiriöihin perustuvia diagnooseja kuten krooninen väsymysoireyhtymä, koska niitä kuvaavia todentavia tutkimuksia ei ole, puuttuu vain hoitojärjestelmä. Tämän lisäksi hän varoittaa itsediagnostiikasta etenkin psykiatrian alalla ja muistuttaa, että "tunteissa vellominen työelämässä" voi johtaa aiheettomaan eläköitymiseen siinä mielessä, että potilaalla voi olla valmis diagnoosi, jonka lääketieteen ammattilainen vahvistaa. Hän kysyy myös, onko hoidon priorisointi edes mahdollista Suomen perustuslain puitteissa. Hän myös arvostelee lääkärien työajan lyhyyttä huomauttamalla, että osa-aikaisen lääkärin kouluttaminen maksaa saman kuin kokopäivätyötä tekevän.
Cebus aequatorialis

Cebus aequatorialis on Etelä-Amerikan sademetsissä elävä kapusiiniapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Apinan pään ja vartalon yhteispituus on 30–50 cm, ja häntä voi olla suunnilleen samanpituinen. Koiraat painavat noin 3,5 kg, naaraat vajaat kolme kiloa. Selkäpuoli ja raajat ovat ruskeita, vatsapuoli vaalea.
Sitä tavataan Ecuadorin länsiosan alavilla mailla sekä Perun luoteisosassa trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä. Sen uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsästys ja elinympäristön tuhoaminen. Elinympäristöksi sopivasta metsästä on tuhottu 99 % kun ihmisasutus on laajentunut ja metsää on hakattu pelloiksi ja laitumeksi.
Cebus kaapori

Cebus kaapori on Brasilian sademetsissä elävä kapusiiniapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Aikuinen koiras painaa noin kolme kiloa, sen pituus päästä hännäntyveen on 46 cm ja hännän pituus noin puoli metriä. "Cebus kaapori" -apinan tärkeintä ravintoa ovat hedelmät ja siemenet, mutta se syö myös kukkia, hyönteisiä, hämähäkkejä ja munia.
"Cebus kaapori" -apinoita tavataan Brasililassa Maranhãon ja Parán osavaltioissa. Sen uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet metsästys ja elinympäristön tuhoaminen sekä pyydystäminen lemmikeiksi.
Vuonna 2018 arvioitiin, että tämä laji on maailman 25 uhanalaisimman apinalajin joukossa.
Kampamyyrät

Kampamyyrät (Ctenomyidae) eli tukot on piikkisikamaisiin jyrsijöihin kuuluva heimo. Siihen kuuluu suku "Ctenomys". Kampamyyrät muistuttavat ulkonäöltään hieman marsua ja ne elävät Etelä-Amerikassa.
Frode Fjellheim

Frode Fjellheim (s. 27. elokuuta 1959) on norjansaamelainen muusikko. Hän on valmistunut Trøndelagin konservatoriosta ja soittaa pianoa. Vuodesta 2010 hän on toiminut musiikin professorina Nord-yliopistossa. Fjellheim voitti vuonna 2004 avoimen luokan Spellemannprisenin.
Uzbekkien kaanikunnat

Uzbekkien kaanikunnat tarkoittavat turkkilais-mongolialaisten uzbekkien perustamia islamilaisia dynastioita Transoxianassa eli nykyisten Kazakhstanin, Uzbekistanin ja eteläisen Venäjän alueilla. Kaanikunnat, joita uzbekit perustivat 1500-luvulta alkaen joutuivat 1800-luvun lopulla Venäjän haltuun sen protektoraateiksi. 
Kaanikuntiin kuuluivat shaibanidien dynastian sukuhaarojen perustamat Buharan kaanikunta (1501-1785) ja Hivan kaanikunta (1511–1920) sekä myöhempi Kokandin kaanikunta (1709–1876). Shaibanidit olivat vallanneet Transoxianan timurideilta 1400-luvun lopussa, mutta heidän valtansa kaanikunnissa päättyi jo vuonna 1598. 
Shaibanidit olivat tyypillinen turkkilainen valloittajakansa. Sen eliitti oli jakautunut hallitsevaan dynastiaan, sen hallinnollisiin, uskonnollisiin ja kaupallisiin tukijoihin sekä heimopäälliköihin ja näiden klientteihin. Osa valloitetuista maista kuului veromaina hallitsijalle joko suoraan tai valtion maina, toinen osa jaettiin uskonnollisille johtajille ja kolmas ylimystölle.
Shaibanidihallitsijat legitimoivat valtaansa sunnalaisella islamilla ja Persian kirjallisen kulttuurin suosijoina. Hallitsijoiden kunnianimenä oli "khalifat al-rahman" (Armeliaan Jumalan sijainen). Shaibanidit kehittivät oman versionsa timuridien perinnöstä ja loivat näin uzbekkijohtoisen irano-islamilaisen valtion.
Egil Olli

Egil Olli (s. 13. lokakuuta 1949) on norjansaamelainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan saamelaiskäräjien puheenjohtajana vuosina 2007–2013. Tätä ennen hän oli saamelaiskäräjien jäsen vuodesta 1989.
Galepsos (Khalkidike)

Galepsos (; ) tai Gale () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Khalkidiken alueella Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Sithonían kunnan alueelle lähelle Nikítin kaupunkia.
Maantiede.
Galepsoksen kaupunki sijaitsi Sithonian niemen pohjoisosan länsirannikolla Toronenlahden rannalla, luoteispuolisen Sermylian ja kaakonpuoleisen Toronen välissä. Sithonian niemi on keskimmäinen nykyisen Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä, ja kuului antiikin ajalla Khalkidiken alueeseen, joka ei käsittänyt koko niemimaata mutta josta se on saanut nykyisen nimensä. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartasto sijoittaa kaupungin noin 2,5 kilometriä etelään nykyisestä Nikítin kaupungista, tosin joskus se on sijoitettu etelämmäksi, etelään nykyisestä Néos Marmarásista.
Galepsoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 tai jopa 100–200 neliökilometriä. Sisämaassa sijainnut Parthenopolis kuului mahdollisesti Galepsoksen alueeseen.
Khalkidiken Galepsosta ei tule sekoittaa Traakian toiseen Galepsokseen, joka sijaitsi Thasoksen "peraia"-alueella kaakkoon Amfipoliista.
Historia.
Galepsoksen historiasta tiedetään vain vähän. Herododoksen mukaan kaupunki antoi joukkoja ja laivoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Herodotoksella kaupungin nimi on muodossa "Galepsos", mutta on mahdollista, että oikea nimi oli "Gale", ja Herodotos sekoitti kaupungin nimen Traakian toisen Galepsoksen nimeen. Myöhemmissä lähteissä esiintyy kaupunki nimeltä "Fyskella" (, lat. "Physcella"), jota on ehdotettu samaksi paikaksi kuin Sithonian Galepsos.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Galepsos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 436/435–433/432 eaa. sekä vielä 422/421 eaa. Galepsos saattoi osallistua seudun kaupunkien vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan, ja mahdollisesti liitettiin tuolloin "synoikismoksessa" Olynthokseen. Tuossa yhteydessä se mahdollisesti tuhottiin. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Galaios" () ja "Galēpsios" ().
300-luvulle eaa. ajoitetut rahat, joissa esiintyy kirjoitus , ”galepsoslaisten [polis]”, on joskus laitettu Sithonian Galepsoksen nimiin, mutta useimmiten ne laitetaan Traakian toisen Galepsoksen nimiin.
Galepsos (Traakia)

Galepsos (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Pangaíon kunnan alueella lähellä Karianín kylää.
Maantiede.
Galepsoksen kaupunki sijaitsi Traakian rannikolla kaakkoon Amfipoliista. Se oli Thasoksen "peraia"-aluetta. Samalla rannikolla kaupungista länteen sijaitsivat Eion ja Argilos ja itään Apollonia, Oisyme ja Neapolis. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina toimivat kaksi nimellä Gaïdourókastro tunnettua kukkulaa etelään Karianín kylästä. Galepsoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä.
Traakian Galepsosta ei tule sekoittaa toiseen Galepsokseen, joka sijaitsi Sithonian niemellä Khalkidiken alueella.
Historia.
Galepsos oli Thasoksen siirtokunta ja sen alainen "polis" sekä "emporion" eli kauppa-asema. Se perustettiin ilmeisesti arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Paikalla saattoi olla varhaisempi traakialainen asutus. Kaupungin nimi juonnettiin kreikkalaisessa mytologiassa Galepsoksesta, joka oli Thasoksen ja Telefen poika. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Galēpsios" ().
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Galepsos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Spartalaisten vallattua Amfipoliin vuonna 424 eaa. Brasidaan johdolla he saivat haltuunsa myös Galepsoksen Makedonian kuninkaan Perdikkas II:n avulla. Kleon kuitenkin valtasi sen parin vuoden sisällä takaisin Ateenalle.
Galepsos löi ilmeisesti omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Joskus kyseiset rahat on kuitenkin laitettu Khalkidiken Galepsoksen nimiin. Makedonian Filippos II valtasi ja tuhosi Galepsoksen oletettavasti pian sen jälkeen kun oli vallannut Krenideen vuonna 356 eaa. Makedonialaiset vaikuttavat kuitenkin perustaneen kaupungin uudelleen, koska Livius mainitsee sen Perseuksen pysähtymispaikkana hänen pakomatkallaan Samothrakeen vuoden 168 eaa. Pydnan taistelussa kärsimänsä tappion jälkeen.
Nykyinen Galipsóksen kylä, joka sijaitsee sisämaassa useita kilometrejä kaupungin paikasta pohjoiseen, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan.
Rakennukset ja löydökset.
Galepsoksen akropolis on ollut linnoitettu muurein, jotka ajoitetaan 400-luvun eaa. alkupuolelle. Varhaisimmat löydöt kaupungin paikalta ovat 600-luvun eaa. lopulta ja 500-luvun eaa. alusta. Kaupungissa on ilmeisesti ollut Zeukselle omistettu pyhäkkö. Kukkulan läheltä on löydetty nekropolis eli hauta-alue, jonka haudat ajoitetaan 500–300-luvuille eaa. Kaupungin lähellä on ollut Demeterille omistettu pyhäkkö, jota ei ole paikannettu, mutta jonka neljä löydettyä rajakiveä mainitsevat sen "hekatompedon"-temppelin.
Kalindoia

Kalindoia (, ) eli Alindoia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Lagkadásin kunnan Kalamotón kylää.
Maantiede.
Kalindoian kaupunki sijaitsi Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan keskisissä pohjoisosissa lähellä Mygdonian rajaa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kalindoiasta koilliseen sijaitsi Apollonia, itään Arnai, etelään Anthemus ja länteen Strepsa. Kalindoian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Kalindoian historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puolella bottiaialaisten kaupunkien liittoon ja liittoutui vuonna 422 eaa. muiden bottiaialaisten kaupunkien tavoin Ateenan kanssa. Makedonian kruunua vuosina 368/367 ja 360/359 eaa. tavoitellut Pausanias toimi alueella. Aleksanteri Suuri antoi Kalindoian ja lähiseutuja makedonialaisille vuonna 323 eaa.
Lagkadásin kunnan osa Kallíndoian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, samoin kuin Néa Kallíndoian (”Uusi Kalindoia”) kyläyhdyskunta, ovat ottaneet nimensä kaupungista.
Mekyberna

Mekyberna (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Polýgyroksen kunnan alueella lähellä Kalýves Polygýroun kylää.
Maantiede.
Mekybernan kaupunki sijaitsi Toronenlahden pohjukassa nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan rannikolla 20 stadioninmittaa kaakkoon Olynthoksesta. Lahti tunnettiin myös kaupungin mukaan Mekybernanlahtena (lat. "Sinus Mecybernaus"). Herodotos luki Mekybernan kuuluvaksi Sithonian niemeen. Se oli antiikin Khalkidiken aluetta, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata.
Mekybernan kaupunkikeskus oli rakennettu kukkulalle lähelle merenrantaa, noin kilometrin kaakkoon nykyisestä Kalýves Polygýroun kylästä. Sen kohdalla on satamina toimineita lahdenpoukamia. Mekybernan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä.
Historia.
Mekybernan perustamisaikaa tai perustajia ei tunneta. Kaupunki on ollut olemassa viimeistään arkaaisen kauden alkupuolella, ja se oli olemassa poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona ainakin vielä klassisen kauden. Mekyberna toimi Olynthoksen satamana. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Mēkybernaios" () ja "Mekypernaios" ().
Persialaiset ottivat Mekybernasta joukkoja ja laivoja hyökkäyksessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. He vaikuttavat tuhonneen kaupungin vetäytyessään vuonna 479 eaa. Myöhemmin samalla vuosisadalla Mekyberna kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä 422/421 eaa. Se saattoi osallistua vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan ja liittyä Olynthokseen "synoikismoksessa". Vuoden 421 eaa. Nikiaan rauhan jälkeen se oli jälleen oma poliksensa ja ateenalaisten hallussa. Olynthoslaiset valtasivat sen vuonna 420 eaa.
Makedonian Filippos II valtasi Mekybernan petoksella vuonna 349 eaa. ennen kuin aloitti Olynthoksen piirittämisen. Hän ei ilmeisesti tuhonnut Mekybernaa tuolloin. Kaupunki hylättiin joskus vuoden 316 eaa. jälkeen, kun sen asukkaat siirtyivät kyseisenä vuonna perustettuun Kassandreiaan. Pseudo-Skymnos mainitsee, ettei kaupunkia enää ollut.
Rakennukset ja löydökset.
Mekybernan paikalta on löydetty joitakin antiikin aikaisia jäänteitä. Sen varhaisimmat löydökset ovat varhaiselta arkaaiselta kaudelta. Kaupunkikukkulalla olevat jäänteet ajoittuvat vuosiin 432–316 eaa. Kaupungissa on ollut suunniteltu niin kutsuttu Hippodamoksen asemakaava, josta on tunnistettu seitsemän pohjois-eteläsuunnassa rakennettua kiveämätöntä, noin 2,5 metriä leveää katua, sekä useita taloja. Talot ovat olleet yksinkertaisia, ilman keskuspihoja tai lattiakiveyksiä. Kaupungin satamasta on jäljellä keinotekoisen, kahden lahdenpoukaman välillä olevan aallonmurtajan jäänteet.
Neapolis (Pallene)

Neapolis (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pallenen niemellä Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kassándran kunnan alueella, ja se sijoitetaan lähelle Polýchronon kylää.
Maantiede.
Neapolis sijaitsi Pallenen niemen (nyk. Kassándra) koillisrannikolla Toronenlahden rannalla. Niemi on läntisin nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan niemistä, mutta antiikin aikana se ei kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Samalla rannikolla Neapoliista luoteeseen sijaitsi Afytis ja itäkaakkoon Aige. Etelään niemimaan toisen puolen rannalla sijaitsivat Mende ja Skione. Neapolis sijoitetaan yleensä nykyisen Polýchronon kylän lähelle, mutta joskus samalle paikalle on sijoitettu Aige. Neapoliin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä.
Pallenen Neapolista ei tule sekoittaa toiseen Neapoliihin (nyk. Kavála) Thasosta vastapäisellä rannikolla. Erotuksena siitä tässä käsitelty kaupunki tunnettiin paitsi Pallenen Neapoliina myös mendeläisten Neapoliina.
Historia.
Neapoliin arvellaan olleen mendeläisten siirtokunta, joka perustettiin arkaaisella kaudella. Kaupunki antoi joukkoja ja laivoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Neapolis kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–415/414 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Neopolitēs" ().
Polýchronossa on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1987.
Rakennukset ja löydökset.
Polýchronosta on löydetty arkaaiselle ja klassiselle kaudelle 500- ja 400-luvuille eaa. ajoittuvan asutuksen jäänteitä. Paikalta on löydetty muun muassa rakennusten raunioita sekä kaksi hautausmaata.
Patmos (täsmennyssivu)

Patmos voi viitata seuraaviin:
Piloros

Piloros (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähellä nykyistä Aristotélisin kunnan Pyrgadíkian kylää.
Maantiede.
Piloros sijaitsi Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) pohjukassa nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Alue ei antiikin aikana välttämättä kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Piloroksen kaupunkikeskus sijoitetaan Marmarásin kukkulalle nykyisen Pyrgadíkian pohjoispuolella. Samalla rannikolla Piloroksesta etelään sijaitsi Singos ja itään Assera ja Sane. Sisämaassa kaupungista länteen sijaitsivat Stolos ja Skabala. Piloroksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 ja mahdollisesti jopa alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Piloroksen historiasta tiedetään vain vähän. Herodotos mainitsee sen yhtenä seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Piloros kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vain vuonna 434/433 eaa.
Pleume

Pleume () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle.
Maantiede.
Pleumen kaupunki sijaitsi mahdollisesti Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan länsiosassa. Seutu ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartastossa Pleume on sijoitettu Spartoloksen, Aioleionin ja Sinoksen lähelle nykyisen Néa Tríglian kaupungin eteläpuolelle. Pleumen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Pleumen historiasta tiedetään vain se, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433, 429/428 ja 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Pleumeus" ().
Luettelo Länsi-Uudenmaan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Länsi-Uudenmaan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Pirkanmaan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Pirkanmaan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Varsinais-Suomen aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Vantaan ja Keravan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vantaan ja Keravan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Kanta-Hämeen aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kanta-Hämeen hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Satakunnan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Satakunnan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
San Vicente Ferrer -luokka

San Vicente Ferrer -luokka piti olla Espanjan laivaston kolmen kaksikantisen 80-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka, mutta luokan kolmatta alusta ei koskaan valmistettu.
Suunnittelu.
Ensimmäisen aluksen valmistamisesta annettiin kuninkaallinen määräys 4. helmikuuta 1766 Cartagenan telakalle Eduardo Bryantille, jonka tekemä suunnitelma oli hyväksytty 2. kesäkuuta 1766. Alus nimettiin 1. marraskuuta 1767. Bryant kuoli tapaturmaisesti 27. huhtikuuta 1768 eli viisi päivää vesillelaskun jälkeen, joten toisen aluksen valmistuksesta vastasi Guillermo (William) Turner.
Alunperin alusten tykkeinä olivat 24, 18 ja 8 naulan tykit, mutta 16. maaliskuuta 1790 annettu tarkennettu varustelumääräys edellytti 24 naulan tykkien vaihtamisen 36 naulan tykkeihin. Luokan kolmas alus "San Rafael" ei koskaan valmistunut, vaan se paloi 1769 telakalla syttyneessä tulipalossa ennen vesillelaskua. Aluksen tilalle rakennettiin saman niminen kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva. Molemmat valmistuneet alukset olivat 1779 Ferroliin sijoitetussa laivueessa.
CAMM

Camm tai CAMM voi tarkoittaa seuraavia:
CAMM (muistimoduuli)

Compression Attached Memory Module (lyhyesti CAMM) on JEDECin standardoima muistimoduuli, jonka standardi "JESD318: Compression Attached Memory Module" on julkaistu vuonna 2023. CAMM-moduuli on tarkoitettu korvaamaan SO-DIMM-moduuli kannettavissa tietokoneissa sekä työpyödälle tarkoitetuissa tietokoneissa. CAMM-moduuli tukee DDR5- ja LPDDR5/5X -muistityyppejä, jolloin käytetään samaa liitäntää, mutta eri liitäntäpinnejä. JEDECin standardi sisältää mahdollisuuden pinoamiselle, jolloin säästetään tilaa vaakatasossa käyttämällä tilaa pystytasossa. CAMM on suunniteltu ultra-ohuisiin kannettaviin ja sen etuna ovat lyhyemmät etäisyydet muistipiirien ja muistiohjainten välillä. Lyhyempi etäisyys yksinkertaista rakennetta ja mahdollistaa suuremmat siirtonopeudet sekä pienemmät kustannukset. CAMM-moduulin nimi peräisin tavasta, jolla se painetaan kiinni muistimoduulin ja emolevyn välissä olevaa välipalkkia ("interposer") vasten.
Historia.
Standardoimatonta CAMM-moduulia käytettiin vuonna 2022 julkaistussa Dell Precision kannettavassa. Dell kertoi tuolloin, että moduuli ei ole ainoastaan Dellin käyttöön vaikka se on suunnitellut sen. Kesällä 2023 Adata esitteli CAMM-moduulia, joka oli erilainen kuin Dellin esittelemä.
Muun muassa Samsung on ilmoittanut valmistavansa CAMM-moduuleja LPDDR-muisteilla (LPCAMM). Eduksi tavallisten LPDDR-muistien käyttöön sanotaan mahdollisuus tehdä moduulista irrotettava, jonka myötä se tarjoaa joustavuutta tietokoneiden valmistajille tuotantovaiheen aikana.
Ensimmäinen kannettava tietokone, joka tukee LPCAMM2-muistia on Lenovon ThinkPad P1.
Toukokuussa 2024 MSI ilmoitti ensimmäisestä kuluttajille työpöytäkoneisiin suunnatusta emolevystä, joka tukee CAMM2-moduuleja.
Hansnes

Hansnes on taajama Kalsan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 469 vuonna 2022.
Torsvågin majakka

Torsvågin majakka () on Kalsan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1916, automatisoitiin 1955 ja jätettiin miehittämättömäksi 2006.
Fugløykalvenin majakka

Fugløykalvenin majakka () on Kalsan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1920, automatisoitiin 1987 ja jätettiin miehittämättömäksi 2003.
Ringvassøyn kirkko

Ringvassøyn kirkko () on Kalsan kunnassa Tromssan läänissä sijaitseva betoninen kirkko vuodelta 1977.
Tapio Parviainen

Veikko Tapio Parviainen (7. tammikuuta 1928 Pyhäselkä – 2. tammikuuta 2020 Joensuu) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen ja talousneuvoksen arvonimet.
Parviaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Parviainen ja emäntä Sulo-Liisa Puustinen ja puoliso vuodesta 1957 Sirkka-Liisa Riikkinen. Parviainen kävi keskikoulun Joensuun lyseossa 1939–1945 ja suoritti metsäalan kursseja. Hän oli maanviljelijä Pyhäselässä 1942–1954 ja samalla hakkuunvalvoja metsätiloilla. Vuonna 1954 Parviainen perusti Puutavaraliike Tapio Parviaisen, vuodesta 1971 nimeltään Sahakuutio. 
Hän oli Kiihtelysvaarassa Saha-Tapio Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1984–1997 ja Kerimäellä Sahakuutio Oy:n perustaja ja hallituksen puheenjohtaja 1994–2008 sekä Ekosampo Oy:n perustaja 1997 ja hallituksen puheenjohtaja. Joensuuhun Parviainen perusti 1997 Teemakaari Oy:n ja Talo-Tapio Oy:n ja Pyhäselkään 1999 Kaivospuu Oy:n ja 2002 Flaxwood Oy:n. Hän oli Pyhäselässä myös Ikipuu Oy:n perustajaosakas 1998 ja Appo Wood Oy:n perustajaosakas 1999. Parviainen sai talousneuvoksen arvonimen 1982 ja teollisuusneuvoksen arvonimen 1997.
Luettelo Pohjois-Pohjanmaan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Päijät-Hämeen aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Päijät-Hämeen hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
HIV/AIDS Venäjällä

HIV-tilanteen kuvaillaan olevan vakava, laajasti levinnyt, hallitsematon ja paheneva epidemia Venäjällä. Vuonna 2017 Venäjällä arvioitiin olevan suurin määrä HIV-positiivisia ihmisiä Euroopassa. Arvioidaan, että 30–39-vuotiaista venäläismiehistä 2,8 %:lla on HIV. AIDS-kuolemat ovat lisääntymässä. Vuonna 2020 Venäjällä oli yli 32 000 HIV:iin liittyvää kuolemaa. HIV/AIDS on yksi suurimmista ennenaikaisten kuolemien aiheuttajista Venäjällä. Vuonna 2021 HIV-positiivisten ihmisten määrä Venäjällä nousi yli 1,1 miljoonaan. Edellisen viiden vuoden aikana oli raportoitu 85 000–100 000 uutta infektiota vuosittain. Todellisten HIV-potilaiden määrän arvioidaan olevan suurempi diagnosoimattomien ja raportoimattomien tapausten vuoksi. 424 974 ihmistä on kuollut epidemian aikana. Venäjän HIV-epidemia oli aluksi keskittynyt huumeidenkäyttäjiin, seksityöläisiin, miehiin jotka harrastavat seksiä miesten kanssa ja vankeihin. HIV-epidemia on kuitenkin sittemmin levinnyt laajemmin väestöön; esimerkiksi naisten osuus HIV-positiivisista on kasvanut. 1,4 % 15–49-vuotiaista venäläisistä oli HIV-positiivisia vuonna 2020. YK:n HIV- ja AIDS-ohjelman (UNAIDS) mukaan Venäjä on yksi viidestä maasta, jossa uusien HIV-tartuntojen määrä lisääntyy nopeiten maailmassa. UNAIDSin mukaan Venäjällä rekisteröitiin 3,9 % maailman 1,5 miljoonasta uudesta HIV-tartunnasta vuonna 2021. Vain Etelä-Afrikassa, Mosambikissa, Nigeriassa ja Intiassa rekisteröitiin Venäjää enemmän HIV-tartuntoja. Euroopan tautiehkäisy- ja valvontakeskuksen mukaan Venäjällä diagnosoitiin eniten HIV-tartuntoja Euroopassa 100 000 asukasta kohti. Venäjän johto on vaiennut maan HIV- ja AIDS-epidemiasta ja HIV:iä vastaan toimivia järjestöjä on nimetty ulkomaalaisiksi agenteiksi.
Real Felipe (1732)

Real Felipe oli Espanjan laivaston vuonna 1732 vesille laskettu kolmikantinen 114-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Ciprián Autránin ja Juan Pedro Boyerin suunnittelema alus tilattiin Guarnizosta, missä köli laskettiin oletettavasti vuonna 1728. Alus laskettiin vesille heinäkuussa 1732 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus lähti 3. syyskuuta 1732 päällikkönään Francisco de Liaño y Arjona koeajoihin ja Cádiziin 7. syyskuuta. Se jatkoi 1733 Barcelonaan. Alus lähti 29. marraskuuta 1733 laivueen mukana Napoliin suojaten joukkoja kuljettanutta saattuetta päällikkönään Miguel de Sada y Antillón, kreivi de Clavijo, mistä se palasi 18. heinäkuuta 1734 Cádiziin. Alus siirrettiin reserviin, missä se oli Arsenal de la Carracassa toukokuussa 1735 toteutettua huoltoa lukuun ottamatta vuoteen 1738.
Vuonna 1738 alus oli Santanderissa, mistä se lähti elokuussa Cádiziin 70-tykkisen "Santa Anan" ja "Príncipen" sekä 60-tykkisten "San Carlosin" ja "Santa Teresan" kanssa. Alus oli 1739-1741 La Carracassa ja sen jälkeen Cádizissa, mistä se lähti 15. marraskuuta 1741 Barcelonaan Juan José Navarron, Marqués de la Victorian, laivaston mukana päällikkönään Nicolás Geraldino. Laivasto liittyi 19. marraskuuta Cartagenassa Toulonista saapuneeseen Ranskan laivastoon, jota johti Charles-Elisée de Court de la Bruyere. Yhdistynyt laivasto saapui 4. tammikuuta 1742 Barcelonaan, mistä se suojasi 14. tammikuuta 66 joukkojenkuljetusalusta, joissa oli täydennyksiä Orbetellossa olevaan Espanjan armeijaan. Saattue oli 19.-27. tammikuuta Hyeresissä ja 30. tammikuuta - 13. helmikuuta La Speziassa, joissa laskettiin joukkoja maihin. Se saapui 24. helmikuuta Touloniin, missä se oli Britannian kuninkaallisen laivaston amiraalin Thomas Matthew'n laivaston saartamana 20. helmikuuta 1744 asti.
Alus osallistui 22. helmikuuta 1744 Navarron lippulaivana Toulonin taisteluun (Cape Sicié), missä se menetti liikuntakykynsä. Aluksella sai taistelussa surmansa tai haavoittui 500 miehistönjäsentä. Taistelun jälkeen alus hinattiin korjattavaksi Cartagenaan, jonne se saapui 9. maaliskuuta. Alus oli poistettuna palveluksesta päällikkönään Carlos Casanueva, kunnes 17. kesäkuuta 1747 päällikkyyden vastaanotti Isidoro García de Póstigo y del Prado. Helmikuussa 1748 alus riisuttiin aseista ja hylky myytiin 1755.
Luettelo Kymenlaakson aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kymenlaakson hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Lapin aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lapin hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Luettelo Etelä-Karjalan aluevaltuutetuista

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Etelä-Karjalan hyvinvointialueen aluevaltuutettuina:
Piper Alpha -öljynporauslautan onnettomuus 1988

Piper Alpha oli Pohjanmerellä sijainnut öljynporauslautta, joka tuhoutui onnettomuudessa 6. heinäkuuta 1988. Lautalla tapahtui useita räjähdyksiä ja suuri tulipalo, mikä aiheutti 167:n ihmisen kuoleman.
Onnettomuus.
Kello 22.00 Ison-Britannian aikaan korjauksessa ollut kaasupumppu aktivoitui yövuorossa olleen työntekijän virheen takia. Pumppu alkoi vuotaa kaasua, ja ensimmäinen räjähdys tapahtui. Tuli levisi nopeasti ja pelastusveneet laskettiin vesille evakuointia varten. Kello 22.20 tuli levisi veden alla kulkevaan suureen kaasuputkeen, joka kuljetti kaasua läheiseltä öljynporauslautta Tartanilta, aiheuttaen putken sulamisen, mikä taas aiheutti toisen räjähdyksen. Kello 22.30 suuri pelastusalus Tharos purjehti apuun onnettomuuspaikalle, pelastaen noin 30 henkilöä lautalta. Kello 22.50 toinen suuri kaasuputki räjähti vapauttaen noin 1 280 tonnia kaasua. Kello 00:45 mennessä koko lautta, lukuun ottamatta A-moduulin runkoa, oli palanut. Kuolonuhreja kertyi lopulta 167, ja henkiin jääneitä 61.
Adolf Aminoff (1733–1800)

Adolf Aminoff (8. syyskuuta 1733 Iisalmi – 16. tammikuuta 1800 Juva) oli suomalainen kenraalimajuri ja Savon prikaatin komentaja.
Perhe.
Aminoff oli kapteeni Gregori Aminoffin ja Beata Elisabet Schmiedefeltin poika. Aminoff oli naimisissa Ulrika Eleonora Nohrströmin kanssa, joka oli ruukinpatruuna, Strömforsin ruukin omistaja Anders Nohrströmin ja Ester Sidonia von Raschaun tytär. Pariskunta sai yhteensä seitsemän lasta. Valtiopäivämies, eversti oli Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Adolf Aminoffin lapsenlapsi. 
Ura.
Aminoff aloitti rummunsoittajana Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1745. Hän liittyi vapaaehtoisena jalkaväkirykmentn palvelukseen vuonna 1748. Ylennettiin korpaaliksi vuonna 1749. Siirtyi Helsingissä sijainneen tykistörykmentin palvelukseen vuonna 1749. Hänet ylennettiin kersantiksi Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1757 ja vänrikiksi vuonna 1758. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1760, luutnantiksi vuonna 1766, kapteeniksi vuonna 1771 ja majuriksi vuonna 1776. Tämän jälkeen Aminoff siirtyi Uudenmaan läänistä Savon lääniin. 
Aminoff ylennettiin Savon ja Savonlinnan läänin jalkaväkirykmentin everstiluutnantiksi vuonna 1780 ja everstiksi vuonna 1789. Hänet korotettiin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1790. Hän osallistui Pommerin sotaan 1757–1762 ja an 1788–1790. Aminoff allekirjoitti protestikirjeen, jossa hän muiden upseerien tavoin vastusti Anjalan liiton toimintaa ja osoitti uskollisuutta kuningas Kustaa III:lle. Aminoff ylennettiin kenraalimajuriksi ja Savon prikaatin komentajaksi vuonna 1796.
Neitralnyi Turkmenistan

Neitralnyi Turkmenistan (Нейтральный Туркменистан, ”Puolueeton Turkmenistan”) on Turkmenistanin pääkaupungissa Aşgabatissa ilmestyvä venäjänkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin vuonna 1924 nimellä "Turkmenskaja iskra" (”Turkmenistanin kipinä”). Se oli neuvostoaikana Turkmenistanin kommunistisen puolueen keskuskomitean sekä Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja, jonka rinnalla ilmestyi turkmeeninkielinen "Sowet Türkmenistany". Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 60 000 kappaletta vuonna 1975.
Lehti sai nimen "Neitralnyi Turkmenistan" vuonna 1995. Sitä julkaisee Turkmenistanin lehdistökeskus ja se toimii maan hallituksen äänenkannattajana. Kuudesti viikossa ilmestyvä "Neitralnyi Turkmenistan" on nykyään Turkmenistanin ainoa venäjänkielinen sanomalehti. Sen painosmäärä oli 14 000 kappaletta joulukuussa 2023. Vuodesta 2012 lehden rinnalla ilmestyy myös englanninkielinen viikkoliite "Neutral Turkmenistan".