Paholaisen morsian

Paholaisen morsian ("The Devil Rides Out") on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1968. Elokuvan tuotti Hammer Film Productions ja sen pääosaa näytteli Christopher Lee.
Tarina.
Rikas aatelismies Duc de Richleau (Christopher Lee) ja hänen ystävänsä Rex van Ryun (Leon Greene) ovat kovasti huolissaan Ducin kummipojasta Simon Aronista (Patrick Mower). He epäilevät että tämä on joutunut huonoon seuraan. Nopeasti paljastuu että Simon onkin liittynyt johonkin outoon noituusyhteisöön, mutta ei ole vielä sisällä. Yhteisön johtajaksi ilmenee outo mies, hallitsevaluonteinen Mocata (Charles Gray).
Duc ja Rex onnistuvat tunkeutumaan mukaan ja hakemaan Simonin pois. Asiaa ymmärtämätön palvelija tosin ottaa Simonin kaulasta ristiketjun jonka Duc oli asettanut suojaamaan koska jokin outo pahuus pakotti poikaa kuristamaan itseään sillä - ja poika karkasi. 
Duc de Richleau hankkii lähteistään salaperäisiä suojakeinoja, mm. suolalla ja elohopealla täytettyjä koeputkia jotka Rex saa suojakseen. 
Simonin jäljitys vie miehet erikoisten tapahtumien keskelle: tilanne huipentuu itse Paholaisen ilmestymiseen keskelle noitasapattia - Duc karkottaa ilmestyksen heittämällä ristin. 
Nyt alkaa outo viestipeli de Richleaun ja Mocatan välillä. Panoksena ovat Simonin ja oudon, kauniin nuoren naisen Tanith Carlislen (Nike Arrighi) sielut. Richleau ja Rex vievät heidät turvaan Ducin sisaren Marie Eatonin (Sarah Lawson)perheen luo. Näiden olohuoneen huonekalut siirretään sivuun ja lattiaan piirretään monimetrinen maaginen kaksoisympyrä, jonka sisälle seurue kerääntyy. Tanith ei tosin pysty tulemaan sen sisään jostain syystä ja Rex kätkeekin hänet vajaan jääden suojelijaksi. Myös perheen pikkutytär (Rosalyn Landor) jää vuoteeseensa ristin suojaamana eikä tule taikaympyrään.
Seuraa hyytävän jännittävä taikaympyrässä vietetty yö, jonka aikana pimeyden voimat riehuvat täysin irti. Richleau onnistuu torjumaan useimmat, jopa lopulta hyökänneen Kuoleman Ratsastajan lausumalla latinankielisen rukouksen.
Aamulla todetaan ympyrän ulkopuolella olleen Tanithin kuolleen ja pikkutyttären kadonneen. Richleau tekee henkienmanauksen Tanithin sielulle käyttäen sisartaan meediona ja saa tietoja siitä mihin kadonnut lapsi on viety.
Monimutkainen jäljitys vie seurueen outoon kartanoon, jossa Mocata aikoo juuri uhrata pikkutytön Paholaiselle. Nyt pimeän ja valon voimat iskevät lopullisesti yhteen. Richleau ei pysty enää toistamaan tarvittavia sanoja, jotka karkottaisivat pahuuden - mutta yllättäen outo mahti ottaa Marien haltuunsa ja hän sanelee pikkutytölle ratkaisevat sanat jotka tämä toistaa, ja äkkiä Mocata seurueineen kieltävän tuskanhuutonsa ("Noo-ooo!")säestämänä sekä huoneen pahuudensisustus katoavat liekkeihin, seinälle ilmestyy suuri risti ja samassa niin aika kuin paikkakin pyörähtävät: kun Richleaun seurue tilanteen tasauduttua nousee uudelleen jaloilleen, onkin jo mennyt ajankohta eli kauhun yön jälkeinen aamu, seurue on kokonaisuudessaan taikaympyrähuoneessa, Rex taluttaa hyvinkin elävän Tanithin sisään ja hovimestari tuo niin ikään täysin kunnossa olevan pikkutytön paikalle.
Richleau selittää, että Mocata pelasi uhkapeliä kutsuessaan Kuoleman Ratsastajan: se ei poistu ellei saa jotakuta mukaansa - ja koska Mocata hävisi pelin, se vei hänet. Ja koska näin tapahtui, kaikki kulunut aika ja sattuneet tapahtumat ratsastajan poistumisen jälkeen pyyhkiytyivät pois: Tanith palasi elämään, pikkutyttöä ei koskaan ryöstettykään - itse asiassa kartanon tapauksia ei koskaan sattunutkaan. 
Kritiikki ja jälkimaine.
Kriitikot ottivat elokuvan huonosti vastaan mutta katsojat sentään seurasivat sitä kohtuullisesti. Yhtiö suunnitteli kokonaista Dennis Wheatley -elokuvien sarjaa mutta jo toinen saman kirjailijan teokseen pohjautunut elokuva, "Salainen manner" ("The Lost Continent", 1968) osoittautui flopiksi ja loput suunnitelluista elokuvista jäi tekemättä.