tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuittulan työväentalo

Tuittulan työväentalo oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Tuittulan kylässä sijainnut työväentalo, jonka omisti Kokkilan-Tuittulan työväenyhdistys. Kokkilan ja Tuittulan kylät sijaitsevat vierekkäin.
Historiaa.
Kokkilan-Tuittulan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Alkuaikoina sen nimi oli pelkkä Tuittulan työväenyhdistys, ja Kokkilan työväenyhdistys oli oma yhdistyksensä. SDP:n puoluetilastoissa esiintyi 1920-luvulla useimmiten pelkästään joko Tuittulan tai Kokkilan työväenyhdistys, mutta ilmeisesti yhdistyksestä käytettiin jo tuolloin myös nimeä Kokkilan-Tuittulan työväenyhdistys. Vuonna 1931 puoluetilastossa on Tuittulan-Kokkilan työväenyhdistys, jossa oli 12 jäsentä.
Vuonna 1909 Tuittulan työväenyhdistyksen jäsenluku oli 34, ja se oli hankkinut ilmeisesti samana vuonna talon. Rakennusrahaston kartuttamiseksi yhdistys oli järjestänyt arpajaiset jo vuonna 1907. Alkukesästä 1907 yhdistys sai eräältä talolliselta ilmaiseksi ”huvihuoneen”, ja yhdistyksen jäsenet leikkasivat kiitoksena kyseisen talon rukiin ilmaiseksi. Ei ole varmaa, onko tämä sama talo, joka mainitaan vuoden 1909 tilastossa.
Toimintaa työväentalolla.
1910–1920-luvuilla talolla järjestettiin iltamia. Kesällä 1932 yhdistys järjesti 30-vuotisjuhlailtaman talollaan. Ohjelmassa oli Tuittulan vapaapalokunnan torvisoittoa, runonlausuntaa, kansanedustaja Väinö Kivisalon puhe, näytelmä sekä tanssia. 
Yhdistyksen tai talon vaiheista 1930-luvulta eteenpäin ei ole tietoa.
Hauhon Portaan työväentalo

Portaan työväentalo oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Portaan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Portaan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Alkuvuosikymmeninä yhdistyksen jäsenluku vaihteli 10–20 välillä. Talon yhdistys hankki ilmeisesti vuonna 1909.
Talolla järjestettiin muun muassa iltamia ja kesäjuhlia. Vuonna 1930 siellä pidettiin piiritoimikunnan järjestämiä luento- ja opastuskursseja. Aiheina oli kirjanpito ja järjestötyö. 30.11.1939 ilmoitettiin reserviläisten perheiden avustamiseksi järjestettävästä iltamasta. Talon tai yhdistyksen vaiheista vuoden 1939 jälkeen ei ole tietoa.
Hauhon Vuolijoen työväentalo

Vuolijoen työväentalo oli Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Vuolijoen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Vuolijoen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1917. Kansanedustaja Väinö Vuolijoki lahjoitti yhdistykselle tontin, ja sille rakennetun työväentalon vihkiäisiä vietettiin kesäkuussa 1926. Ohjelmassa oli päiväjuhla puheineen ja urheilukilpailuineen sekä iltajuhla, jossa muun muassa esitettiin näytelmä "Miksi Saara nauroi". Iltajuhlassa oli yleisöä lähes 200 henkeä. 
Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli 12. Seuraavana vuoden keväällä talolla pidettiin piiritoimikunnan järjestämiä luento- ja opastuskursseja, joilla oli 19 osallistujaa. Kurssien päättäjäisissä, jotka pidettiin 29.5., oli ohjelmassa muun muassa laulua, lausuntaa, puhe, kurssilaisten esittämä näytelmä sekä lopuksi tanssia. Talon tai yhdistyksen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.
Lux Æterna (Metallican kappale)

Lux Æterna on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Metallican kappale, ja ensimmäinen single heidän huhtikuussa 2023 julkaistulta studioalbumiltaan "72 Seasons". Single julkaistiin musiikkivideon kanssa 28. marraskuuta 2022.
Lux Æterna

Lux Æterna voi viitata muun muassa seuraaviin:
Auringonkukkapelletti

Auringonkukkapelletti on polttoaine, joka valmistetaan auringonkukansiementen kuorista. Kuoria syntyy auringonkukkaöljyn tuotannon sivutuotteena.
Käyttö.
Auringonkukkapelletti toimii kuten tavallinen puupelletti. Auringonkukkapelletillä voi lämmittää esim. pellettijärjestelmää. Käyttämällä pellettikoria tai pellettiarinaa pellettiä voi polttaa myös kamiinassa ja takassa tai jopa kiukaassa. Sitä on käytetty pitkään voimalaitoksissa ja teollisuudessa.
Varastointi.
Auringonkukkapellettiä on helppo varastoida sisätiloihin säkeissä. Näin ne vievät vähemmän tilaa ja roskaavat vähemmän kuin klapi. Auringonkukkapellettiä varastoidaan myös varalämmönlähteeksi sähkökatkojen varalle.
Auringonkukkapellettiä on saatavilla 15 kg:n säkeissä, lavana tai puolikkaana lavana. Saatavana on myös 500 kg:n ja 1000 kg:n säkkejä. Ne voi varastoida pihamaalla lavan päällä, kun päälle asetetaan vesitiivis pressu.
Ominaisuudet.
Auringonkukkapelletin tehollinen lämpöarvo on n. 16,7 MJ/kg (5,3 kWh/kg). Puupelletin vastaava lämpöarvo on 4,6 kWh/kg. Auringonkukasta valmistetussa pelletissä on puupellettiä parempi lämpöarvo. Vertailun vuoksi koivuklapissa lämpöarvo on keskimäärin 4,15 kWh/kg. Yksi tonni auringonkukkapellettiä sisältää n. 5 300 kWh energiaa ja yksi heittokuutio kuivaa koivuklapia noin 1 000 kWh. Lavallinen auringonkukkapellettiä sisältää suunnilleen saman verran energiaa kuin 5,2 heittokuutiota koivuklapia.
Koko.
Pellettien pituus on 10–30 mm ja halkaisija 6-8 mm.
Tuhkan määrä.
Auringonkukkapelletin poltossa syntyy 2–4 % tuhkaa. Puupelletistä sitä syntyy 0,5–1 %. Polttokattilan nuohous ja tuhkanpoisto siis on syytä tehdä useammin. Auringonkukan poltosta syntyvä tuhka sopii käytettäväksi lannoitteena, sillä se sisältää kaikkia keskeisimpiä kasvien tarvitsemia ravinteita.
Kosteus.
Auringonkukkapelletin kosteusprosentti vaihtelee toimittajasta ja olosuhteista riippuen 5–10 % välillä, mikä on pienempi kuin A1-luokan puupelletissä. Tämä parantaa auringonkukkapelletin palamista pienentämällä savukaasuvirtaa, mikä taas kasvattaa polttokattilan hyötysuhdetta. Pienempi kosteus parantaa myös pelletin mekaanista kestävyyttä, vähentää siiloutumisongelmia ja aiheuttaa talvella vähemmän jäätymisongelmia.
Pellettijärjestelmän säätäminen auringonkukkapelletille.
Auringonkukkapelletin energiamäärä on puupellettiä suurempi sen öljypitoisuuden vuoksi. Siksi polttimen nuohous- ja puhdistusasetuksia kannattaa säätää suuremmalle kuin puupellettiä käytettäessä: 10–15 min -&gt; 3–5 min, ja ruuvin syöttöä kannattaa säätää 10–25 % pienemmälle.
Pellettijärjestelmien suuren kirjon vuoksi parhaat asetukset löytää kokeilemalla. Koska auringonkukkapelletti on vähän öljypitoinen, se savuttaa hieman. Useissa järjestelmissä polttoaine toimii ilman erityistä säätämistä.
Melodi Grand Prix 2023

Melodi Grand Prix 2023 oli Norjassa 14. tammikuuta – 4. helmikuuta 2023 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja Eurovision laulukilpailuun 2023. Kilpailijat julkaistiin 4. tammikuuta 2023. Kilpailu koostui kolmesta semifinaalista ja finaalista. Semifinaalit pidettiin 14., 21. ja 28. tammikuuta. Jokaisessa semifinaalissa oli seitsemän kilpailijaa, joista yleisö äänesti kolme finaaliin.
Finaali järjestettiin 4. helmikuuta Trondheim Spektrum -areenalla Trondheimissa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä yleisö ja musiikin asiantuntijoista koostuva kansainvälinen raati. Kilpailun voitti Alessandra kappaleella ”Queen of Kings”.
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 14. tammikuuta.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpaitiin 21. tammikuuta.
Kolmas semifinaali.
Kolmas semifinaali kilpailtiin 28. tammikuuta.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 4. helmikuuta.
Jope Ite

Jope ite on helmikuussa 2023 ensi-iltansa saanut Jope Ruonansuun elämästä kertova dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Marko Talli. Talli on myös tuottanut elokuvan ja käsikirjoittanut sen yhdessä Mika Räinän ja Nikke Baggen kanssa. Elokuvan tuotantoyhtiö on Yellow Film &amp; TV ja sen levittää SF Studios.
Propamokarbi

Propamokarbi (C9H20N2O2) on karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa propamokarbi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin sekä hieman etyyliasetaattiin. Aineen fungisidiset ominaisuudet perustuvat soluseinän heikentymiseen ja läpäisevyyden kasvuun. Propamokarbi tehoaa vain munasieniin.
Propamokarbia valmistetaan "N,N"-dimetyylipropaani-1,3-diamiinin ja propyyliklooriformiaatin reaktiolla. Usein siitä tehdään hydrokloridisuola.
Propamokarbia käytetään muun muassa nurmien ja koristekasvien munasienitautien torjuntaan. Aine on hyväksytty käytettäväksi kasvinsuojeluaineena muun muassa Euroopan unionin alueella.
Tonacatecuhtli

Tonacatecuhtli (”lihamme herra”) on asteekkien ylijumala sekä luojajumala ja hedelmällisyyden jumala. Tonacatecuhtlin nimi tarkoittaa sitä, että ihmisten tulee olla hänelle kiitollisia kaikesta siitä ruoasta, joka ravitsee kehomme. Tonacatecuhtli istuu vaimonsa Tonacacihuatlin kanssa ylimmässä taivaassa, ja yhdessä he edistävät uusien sukupolvien syntymistä. Tässä ominaisuudessa Tonacatecuhtli kantaa myös nimeä "Ometecutli" (“kaksinaisuuden herra”).
Tonacacihuatl

Tōnacācihuātl (“lihamme kuningatar”) on asteekkien jumalatar, joka yhdessä aviomiehensä Tonacatecuhtlin kanssa vastasi ihmislasten sielujen siirtämisestä taivaasta äitien kohtuihin. Tässä ominaisuudessa hänet tunnetaan myös nimellä "Omecihuatl" (“kaksinaisuuden kuningatar”).
Alvettulan työväentalo

Alvettulan työväentalo tai Väinölän työväentalo on Hauhon kunnan (vuodesta 2009 lähtien osa Hämeenlinnaa) Alvettulan kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa.
Väinölän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja perustavassa kokouksessa läsnä oli 200 henkeä. Vuonna 1906 yhdistyksen jäsenluku oli jopa 273, ja siihen kuului puuseppiä, kirvesmiehiä, muurareita, maalareita, kyläseppiä, vaattureita, maa- ja metsätyöntekijöitä sekä joitakin maanviljelijöitä.
Talo valmistui vuonna 1907. Se rakennettiin osin talkoilla ja osin palkkatöinä. Rakennustarvikkeita saatiin lahjoituksina, ja myös pankkilainaa otettiin.
Vuonna 1917 yhdistyksen jäsenluku oli 173. Kyseisen vuoden syksyllä kylälle muodostettiin punakaarti, joka otti työväentalon tukikohdakseen ja harjoituspaikakseen. Yhdistyksen maltillisemmat jäsenet vastustivat tätä. Sisällissodan aikana ja sen jälkeen Väinölän työväenyhdistyksen jäseniä kuoli yhteensä 27 henkeä, osa taisteluissa, osa teloitettuina ja osa vankileireillä. Talo takavarikoitiin keväällä 1918.
Kesällä 1919 yhdistys aloitteli toimintaansa uudelleen ja sai talon takaisin. Sodan ja takavarikon aikana talon ikkunat oli rikottu, näyttämövälineet ja liput tuhottu ja ravintolakalusto otettu paikallisen suojeluskunnan käyttöön, jolta se pitkällisten neuvottelujen jälkeen saatiin osin takaisin.
Vuonna 1931 yhdistyksen jäsenluku oli noin 15. Väinölän työväenyhdistys lakkautettiin vuoteen 1982 mennessä, ja sen omaisuus luovutettiin Hauhon työväenyhdistykselle. Hauhon työväenyhdistys ylläpitää nykyään (2022) myös Eteläisten työväentaloa.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1926 talolla pidettiin piiritoimikunnan järjestämiä luento- ja harjoituskursseja. Vuonna 1930 Hämeenlinnan Työväen Näyttämö vieraili talolla esittämässä näytelmän "Vauva". Saman vuoden palmusunnuntaina Voimistelu- ja urheiluseura Kisa järjesti talolle palmuretken ja ohjelmallisen voimisteluiltaman. Ohjelmassa oli voimisteluesitysten lisäksi muun muassa tunti tanssia yleisölle.
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen, hirsirunkoinen ja pystylaudoilla vuorattu. Sen pinta-ala on 214 m². Vuonna 1948 talo maalattiin punaiseksi. Katto oli alun perin päreistä, vuonna 1938 laitettiin peltikatto. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja pukuhuone näyttelijöille. Vuonna 1982 talo oli autiona, huonossa kunnossa, eikä siinä ollut vesijohtoa, viemäriä eikä WC:tä. Tällöin arvioitiin, että vaihtoehtoina olivat täyskorjaus tai myynti. Ilmeisesti talo sittemmin peruskorjattiin.
Ted Dicks

Edward "Ted" Dicks (5. toukokuuta 1928 Lontoo – 27. tammikuuta 2012) oli brittiläinen säveltäjä ja televisiokäsikirjoittaja, joka työskenteli opettajana ennen menestyksen saavuttamista West Endin teattereita varten tekemällään musiikilla.
Dicks syntyi Pohjois-Lontoossa postin työntekijä Fred Dicksin ja tämän vaimon Violetin poikana. Hän opiskeli Hornsey College of Artissa ja vietti sitten kaksi vuotta Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien (Royal Air Force, RAF) palveluksessa. Tämän jälkeen Dicks pääsi stipendillä Royal College of Artiin, jossa alkoi hänen elinikäinen ystävyytensä tulevan kirjailija Len Deightonin kanssa. Dicks teki maalaustaidetta koko elämänsä ajan ja myi monia töitään, mutta keskittyi silti ensisijaisesti uraansa musiikin alalla. 1950-luvun puolessavälissä opettajana työskennellessään Dicks liittyi pohjoislontoolaiseen amatööriteatteriin, jota varten sävelsi ensimmäisen show'nsa ("Let's Go Mad"). Sille annettiin uusi nimi "Look Who's Here!" West Endissä pidettäviä esityksiä varten vuonna 1960.
Dicks teki yhteistyötä Barry Cryerin kanssa muun muassa show'ssa, jossa tähtenä esiintyi Danny La Rue. Läpimurtonsa hän teki aloitettuaan yhteistyön näyttelijä, sanoittaja Myles Rudgen kanssa. Dicks ja Rudge tekivät yhdessä revyyn "And Another Thing" (1960), jossa esiintyivät Anna Quayle, Lionel Blair, Joyce Blair ja Bernard Cribbins. Vuonna 1962 Top 10 -hiteiksi pääsivät koomiset laulut "The Hole in the Ground" ja "Right Said Fred", jotka tuottaja George Martin tilasi Dicksiltä ja Rudgelta Cribbinsiä varten. Tämän jälkeen kaksikko teki vielä hitin "A Windmill in Old Amsterdam" (1965) Ronnie Hiltonia varten. Dicksin ja Rudgen lauluja levyttivät myös Chaim Topol, Jim Dale, Joan Sims, Petula Clark ja Val Doonican. Vuonna 1966 Dicksin ja Rudgen romanttinen balladi "Other People" julkaistiin Matt Monron hitin "Born Free" B-puolena. Vuonna 1967 Dicks ja Rudge tekivät kappaleita Kenneth Williamsia varten albumiin "On Pleasure Bent".
Dicks sävelsi vuonna 1969 uudet laulut, joita käytettiin televisiosarjassa "Cribbins". Hän laati myös lasten televisiosarjan "Catweazle" (1970–1971) teemamusiikin, musiikin elokuvaan "Virgin Witch" (1972) ja yhdessä Rudgen kanssa teemalaulun elokuvaan "Carry On Screaming!" (1966). Käsikirjoittamassa hän oli saippuaoopperoita "Compact" ja "Crossroads". Dicksin viimeiseksi yhteistyöksi Rudgen kanssa jäi musikaali "Strip", joka tilattiin Coventryn Belgrade Theatreen 1970-luvun alkupuolella, mutta jota ei koskaan esitetty näyttämöllä. Dicks kuoli 83-vuotiaana. Hänellä oli vaimo Liz ja poika Adam.
Viggo Starcke

Viggo Starcke (13. maaliskuuta 1895 Kööpenhamina – 22. maaliskuuta 1974) oli tanskalainen lääkäri ja poliitikko. Hän oli yksi Retsforbundet-puolueen keskeisimmistä jäsenistä ja oli puolueen puheenjohtaja vuosina 1938–1939 sekä ryhmänjohtaja kansankäräjillä 1946–1957. Vuosina 1957–1960 hän oli salkuton ministeri Hans Christian Hansenin ja Viggo Kampmannin hallituksissa.
Yksityiselämä.
Viggo Starcken vaimo Lis Starcke oli kansankäräjäedustaja 1977–1981 ja veli Henrik Starcke oli kuvanveistäjä.
Oluf Pedersen

Oluf Pedersen (6. syyskuuta 1891 Frederikssund – 3. lokakuuta 1970) oli tanskalainen Retsforbundetin poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1932–1945 sekä 1950–1960 ja toimi Tanskan kalastusministerinä 1957–1960. Hän oli puolueensa puheenjohtaja 1946–1948 sekä ryhmänjohtaja kansankäräjillä 1943–1945.
Cheshire (Itzyn albumi)

Cheshire on eteläkorealaisen yhtyeen Itzyn kuudes EP, joka julkaistiin 30. marraskuuta 2022. EP sisältää neljä kappaletta, mukaan lukien singlet ”Boys Like You” ja ”Cheshire”.
Tausta.
Itzy julkaisi englanninkielisen singlensä ”Boys Like You” lokakuussa 2022 ennen albumin julkaisua. Marraskuun alussa JYP Entertainment vahvisti, että yhtye tulisi julkaisemaan pian uuden albumin. Albumin kappalelista ja esittelyvideo julkaistiin 24.–25. marraskuuta. Nimikkosinglen musiikkivideon teaserit julkaistiin 28.–29. marraskuuta. "Cheshire" julkaistiin 30. marraskuuta.
Kaupallinen menestys.
"Cheshire" menestyi kaupallisesti hyvin. Albumi myi 779 525 kappaletta julkaisuviikkonaan, ja nousi Koreassa Circle Album Chartin kärkeen.
Musso

Musso on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Herakleides

Herakleides (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Nature (yhtye)

Nature () on vuonna 2018 perustettu eteläkorealainen yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Girls and Flowers" elokuussa 2018. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Lu, Sohee, Aurora, Saebom, Chaebin, Haru, Loha, Uchae ja Sunshine. 
Historia.
Uran alku ja kokoonpanomuutokset (2018).
Nature julkaisi debyyttialbuminsa "Girls and Flowers" 3. elokuuta 2018. Debyyttisinglen ”Allegro Cantabile” musiikkivideolla esiintyy yhdeksän jäsentä, mutta Yeolmae jätti yhtyeen debyytin jälkeen. Yhtye nauhoitti kappaleet pian ilman Yeolmaeta ja julkaisi uuden musiikkivideon, jossa Yeolmae näkyy vain videon tanssikohtauksissa. Debyyttisingle on uudistettu versio suositun animesarjan "Nodame Cantabile" tunnusmusiikista. Yhtye harrasti uransa alussa katuesiintymistä.
Elokuun lopussa yhtye aloitti "Pop Cover Project" -nimisen projektin, jossa yhtye esitti tunnettuja poplauluja. Yhtye julkaisi coverit The Banglesin ”Walk Like Egyptian”, The Knackin ”My Sharona”, The Ting Tingsin ”Shut Up and Let Me Go”, Janet Jacksonin ”Rhythm Nation” ja Princen ”Kiss” kappaleista.
Marraskuussa yhtyeen uusi jäsen, Loha esiteltiin V Liven kautta. Yhtye julkaisi vuoden lopussa toisen singlealbuminsa "Some &amp; Love" yhdessä sen nimikkosinglen ”Some (You’ll Be Mine)”.
"I’m So Pretty", kokoonpanomuutokset jatkuvat, Auroran tauko ja "Nature World: Code A" (2019).
Kesäkuussa 2019 Nature ilmoitti julkaisevansa ensimmäisen EP:nsä "I’m So Pretty. I’m So Pretty" julkaistiin 10. heinäkuuta. Gaga ei osallistunut albumin nauhoittamiseen opiskelujensa vuoksi.
Lokakuussa Nature sai jälleen uuden jäsenen. Suositusta musiikkiohjelmasta "Produce 101" tuttu Sohee liitettiin osaksi yhtyettä. Yhtyeen levy-yhtiö n.Ch ilmoitti samoihin aikoihin, että Gaga oli jättänyt yhtyeen. Nature julkaisi toisen EP:nsä "" marraskuussa. Aurora ei osallistunut albumin nauhoittamiseen, sillä hän kilpaili samanaikaisesti kiinalaisessa musiikkiohjelmassa "Idol Producer".
Japanin debyytti ja "Nature World: Code M" (2020).
Nature solmi sopimuksen Pony Canyonin kanssa helmikuussa 2020. Yhtye julkaisi japaninkielisen version singlestä ”I’m So Pretty”. Yhtye julkaisi kolmannen EP:nsä "" 17. kesäkuuta. Loha ja Aurora eivät osallistuneet albumin nauhoittamiseen. Sunshine loukkasi jalkansa albumin julkaisuaikoihin, joten hän ei osallistunut albumin promoamiseen.
Paluu "Rica Ricalla" ja "Nature World: Code W" (2022).
Nature ilmoitti tammikuussa 2022, että tekisi paluun "Rica Rica" singlealbumilla vuoden tauon jälkeen. Sunshine ei osallistunut albumin nauhoittamiseen, sillä hän oli jäänyt tauolle yhtyeen toiminnasta.
Yhtye ilmoitti julkaisevansa neljännen EP:nsä "" lokakuussa. Julkaisua kuitenkin lykättiin Soulin halloween-onnettomuuden vuoksi marraskuulle. Lu ja Sunshine eivät osallistuneet albumiin.
Juho Vainion säätiö

Juho Vainion säätiö on suomalainen yleishyödyllinen säätiö, joka edistää kansanterveyttä myöntämällä apurahoja tutkimukseen ja muuhun terveyttä edistävään toimintaan. Säätiön on perustanut talousneuvos Juho Vainio vuonna 1960.
Tarkoitus.
Säätiön tarkoituksena on kansanterveyden tutkimuksen ja liikuntakasvatuksen edistäminen sekä erityisesti rakennusalan opintomahdollisuuksien parantaminen. Säätiö jakaa vuosittain noin 1,6 miljoonan euron edestä apurahoja. Näistä suurimmat 1–2 apurahaa ovat suuruudeltaan noin 100 000 euroa. Tuen kohteita ovat terveysliikunta, terveyttä edistävä ravitsemus, tupakoinnista ja alkoholin ja muiden päihteiden käytöstä johtuvien terveyshaittojen torjuminen, mielenterveyden edistäminen ja ympäristöterveyden edistäminen.
Historia.
Talousneuvos Juho Vainio toimi liikemiehenä ja rakentajana 1920-luvulta 1950-luvulle ja rakensi nopeasti kasvavaan Helsinkiin lukuisia kivitaloja. Nimeään kantavan säätiön hän perusti vuonna 1960 täytettyään 80 vuotta. Testamentissaan hän määräsi omaisuutensa säätiön haltuun. Säätiön varallisuuden perusta on sen omistamissa kiinteistöissä Helsingin keskustassa.
Elämäntyöpalkinto.
Säätiö jakaa myös elämäntyöpalkintoa kerran kahdessa vuodessa erityisesti kansanterveyden edistämisessä kunnostautuneelle henkilölle.
Hävitys (täsmennyssivu)

Hävitys voi viitata seuraaviin asioihin:
Yhdysvaltain senaatin vaalit Pennsylvaniassa 2022

Yhdysvaltain senaatin vaalit Pennsylvaniassa 2022 pidettiin 8. marraskuuta 2022 samaan aikaan muiden vuoden 2022 vaalien kanssa. Pennsylvanian senaatin vaalit olivat yhdet koko vuoden 2022 välivaalien seuratuimmista ja kiinnostavimmista myös ulkomailla.
Tausta ja äänioikeus.
Paikka jäi vapaaksi, kun istuva republikaanisenaattori Pat Toomey ilmoitti, ettei asetu enää uudelleen ehdolle. Tämä oli yksi vuoden 2022 vaalien tärkeimmistä ja seuratuimmista senaatinvaaleista. Monet mielipidekyselyt ja asiantuntijat enteilivät Ozin voittavan vaalit, mutta tästä huolimatta Fetterman voitti 4,9 %-yksiköllä.
Äänioikeus vaaleissa on sellaisilla henkilöillä, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Ehdokasasettelu.
Demokraattien ehdokkaaksi valittiin varakuvernöörinä toiminut John Fetterman. Hän ilmoitti lähtevänsä mukaan kisaan helmikuussa 2021, ja oli ensimmäinen varteenotettava ehdokas. Fetterman sai aivoinfarktin toukokuun puolessa välissä. Tämä ei kuitenkaan vaikuttanut Fettermanin kampanjaan, sillä hän voitti demokraattien esivaalit 17. toukokuuta.
Republikaanien ehdokas oli julkkislääkäri Mehmet Oz, joka ilmoitti lähtevänsä mukaan kisaan marraskuussa 2021. Hänen ehdokkuutensa oli siinä mielessä kyseenalainen, että Oz oli asunut New Jerseyssä viimeiset 20 vuotta, vaikka pyrkikin Pennsylvanian edustajaksi. Myös Ozin kaksoiskansalaisuus (Yhdysvallat ja Turkki) herätti kysymyksiä hänen lojaliteetistaan. Oz sanoi maaliskuussa 2022, että mikäli tulee valituksi senaattiin, hän aikoo luopua Turkin kansalaisuudestaan. Presidentti Donald Trump asettui tukemaan Ozia huhtikuussa 2022. Kesäkuussa Oz voitti puolueensa esivaalit ja hänet nimitettiin virallisesti republikaanien ehdokkaaksi.
Pennsylvaniassa perustettiin vuonna 2022 uusi puolue, Lakikivipuolue, joka syytti demokraatteja ja republikaaneja kansaa jakavan narratiivin ylläpitämisestä. Puolue asetti ehdokkaan sekä senaatin- että kuvernöörinvaaleissa. Senaatinvaaleissa puolueen ehdokas oli Dan Wassmer, joka on aikaisemmin kuulunut libertaaripuolueeseen.
Kampanjointi.
Fetterman syytti Ozia elitistiseksi, aborttia vastustavaksi onnenonkijaksi, joka muutti New Jerseystä Pennsylvaniaan kalastellakseen senaatin paikkaa, kun taas Oz puolestaan syytti Fettermania sosialistiksi, joka suhtautuu liian pehmeästi rikollisuuteen. Fettermanin terveys oli myös suuri puheenaihe tämän kärsimän aivoinfarktin jäljiltä, minkä seurauksena hän ei voinut kampanjoida kahteen kuukauteen. Fettermanilla oli vaikeuksia ilmaista itseään selkeästi, kun hän kohtasi Ozin vaaliväittelyssä.
Tulokset.
Vaalituloksen selvittyä Oz soitti Fettermanille seuraavana päivänä ja onnetteli Fettermania myöntäen samalla tappionsa. Tätä pidettiin siinä mielessä yllättävänä, koska Oz oli Trumpin tukema ehdokas, jotka ovat yleensä kiistäneet vaalituloksen, mikäli nämä häviävät.
Ukrainan kansallislipun päivä

 
Ukrainan kansallislipun päivä () on Ukrainassa vuosittain 23. elokuuta vietettävä kansallinen juhlapäivä, jolloin juhlistetaan Ukrainan lippua. Kansallislippua on juhlistettu elokuusta 2004 lähtien, jolloin presidentti Leonid Kutšma hyväksyi kansallislipun päivää koskevan asetuksen.
Ukrainan sinikeltainen lippu oli käytössä Ukrainan lippuna ensimmäistä kertaa lyhytaikaisesti Ukrainan kansantasavallalla vuonna 1918. Sinikeltainen lippu palasi käyttöön vuonna 1992.
Juhlapäivä ei ole yleinen vapaapäivä, mutta sitä seuraava päivä, 24. elokuuta, on Ukrainan itsenäisyyspäivä, joka on kansallinen vapaapäivä.
Stéphanie Frappart

Stéphanie Frappart (s. 14. joulukuuta 1983 Le Plessis-Bouchard, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari, joka valittiin vuonna 2022 ensimmäisenä naisena toimimaan miesten MM-kisaottelun erotuomarina. Frappart on käytännössä koko uransa rikkonut lasikattoja, sillä hän oli muun muassa ensimmäinen nainen Ranskan miesten pääsarjan, miesten Mestarien liiga ja miesten MM-karsintaottelun erotuomarina. Hän on tuomaroinut lisäksi muun muassa naisten vuoden 2019 MM-kilpailujen loppuottelun.
Ura.
Pelaajasta tuomariksi.
Stéphanie Frappart syntyi noin 8 000 asukkaan Le Plessis-Bouchardissa Pariisin luoteispuolella. Hänen isänsä oli töissä 3M:llä ja hänen äitinsä oli lastenhoitaja. Frappartin isä pelasi amatöörijalkapalloa ja tartutti urheiluinnotuksen myös lapsiinsa. Stéphaniekin pelasi juniorijalkapalloa paikallisessa AS Herblayssä mutta kiinnostui jo nuorena pelin säännöistä ja tuomaroinnista.
Frappart päätti 19-vuotiaana keskittyä tuomarointiin ja jättää pelaajauransa. Hänen uransa tuomarina alkoi alasarjoista, mutta vuonna 2003 hän sai jo mahdollisuuden Ranskan naisten jalkapallon pääsarjasta. Sen jälkeen hänen vastuunsa alkoi kasvaa, ja vuonna 2011 hän tuomaroi Jalkapallon naisten Ranskan cupin loppuottelun.
Mukaan miesten otteluihin.
Frappart valittiin vuonna 2014 Ranskan parhaaksi naistuomariksi, ja samana vuonna hän teki historiaa päästyään viheltämään ensimmäisenä naisena miesten Ligue 2 -sarjan ottelun. Frappart tuomaroi myös naisten MM-kilpailuissa 2015. Naisten EM-kilpailuissa 2017 hän vihelsi turnauksen välierän.
Frappart vihelsi huhtikuussa 2019 ensimmäisenä naisena Ligue 1 -ottelun, kun hän oli Amiensin ja Strasbourgin välisen ottelun erotuomarina. Hän sai kaudeksi 2019–2020 vakituisen paikan Ligue 1:n tuomarikaartista. Uefa valitsi Frappartin vuoden 2019 Super Cupin päätuomariksi, ja samanvuoden naisten MM-kilpailuissa hän vihelsi muun muassa loppuottelun.
Frappart oli ensimmäisenä naisena miesten MM-karsintaottelun erotuomarina, kun hän vihelsi maaliskuussa 2021 Alankomaiden ja Latvian välisen ottelun. Joulukuussa hänestä tuli ensimmäinen nainen miesten Mestarien liigan ottelun tuomarina.
Fifa valitsi vuoden 2022 MM-kilpailuihin kuusi naistuomaria. Frappart oli heistä ensimmäinen, joka pääsi mukaan otteluun. Hän toimi alkusarjassa kahdessa ensimmäisessä pelissä neljäntenä tuomarina. Frappart toimi päätuomarina alkulohkojen kolmannessa ottelussa 1. joulukuuta pelatussa Saksan ja Costa Rican ottelussa, jossa myös linjatuomareina toimivat naiset, Neuza Back ja Karen Díaz.
Curry (ruoka)

Curry tai karri on tavallisesti riisin kanssa tarjottava kastikemainen liha- tai kasvisruoka, jossa on käytetty currymaustesekoitusta. Curry on osa intialaista ruokakulttuuria.
Curry voidaan valmistaa monenlaisesta lihasta, kanasta, kalasta tai kasviksista. Se kypsytetään padassa. Curry voidaan nauttia riisin ja naan-leivän kanssa, ja siihen voidaan lisätä myös yrttejä, pähkinöitä ja raita-kastiketta. Currymaustesekoituksen voimakkuutta voidaan pehmentää kermalla tai kookosmaidolla.
Britit käyttävät sanaa curry kuvaamaan mitä tahansa intialaista ruokalajia, samaan tyyliin kuin Suomessa kaikenlaista pastaa on sanottu makaroniksi. Curry-ruokia voidaan pitää ennemminkin eurooppalaisena versioina intialaisista ruokalajeista kuin oikeina intialaisina perinneruokina. Esimerkiksi tandooriuuneja on harvassa intialaisessa kodissa, joten tandoorikana tai naan-leipä eivät ole intialaista kotiruokaa.
Tranås Tidning

Tranås Tidning (lyh. TrT) on ruotsalainen vuonna 1891 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Tranås. Se ilmestyy kolmesti viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton liberaali ja kuuluu Bonnier-konserniin. Samanniminen lehti ilmestyi jo aiemmin vuosina 1875–1879.
Nádasdy

Nádasdy on vanha unkarilainen, alun perin kroatialainen aatelissuku, jolla on ollut kreivin arvo vuodesta 1625 lähtien. Sen jäseniä ovat olleet muun muassa:
Kaarlo Kosunen

Kaarlo Henrik Kosunen (Neuvostoliitossa Kaarle Kajava, ; 5. heinäkuuta 1899 Oulu – 29. toukokuuta 1938 Drožino) oli suomalainen toimittaja. Kosunen muutti 1920-luvun puolivälissä Neuvostoliittoon, jossa hänet teloitettiin Stalinin vainoissa.
Kosunen valmistui Oulun ylemmästä käsityöläiskoulusta vuonna 1917. Sisällissodan jälkeen hän liittyi kommunistisen SSTP:n jäseneksi ja työskenteli puolueen julkaiseman "Pohjan Kansan" päätoimittajana 1921–1922. Keväällä 1922 Kosunen sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion niin sanotussa rauhanjulistajien jutussa.
Vapauduttuaan Kosunen muutti opiskelemaan Moskovan Lenin-kouluun. Hänet valittiin myös SKP:n keskuskomitean sekä nuorisojaoston jäseniksi. Vuosina 1927–1928 Kosunen oli Suomen Kommunistisen Nuorisoliiton edustajana Kommunistisen nuorisointernationaalin toimeenpanevassa komiteassa. Elokuussa 1928 hänet lähetettiin Suomeen salanimellä "Kalle Kajava" avustamaan n Suomen byroota. 1930-luvulla Kosunen palasi Moskovaan, jossa hän työskenteli Valtiollisen ulkomaisen kirjallisuuden keskuskirjaston hankintaosastolla ja opetti poliittista taloustiedettä Lenin-koulussa. Keväällä 1938 Kosunen tuomittiin kuolemaan artikla 58:n nojalla ja teloitettiin Butovon ampumaradalla.
Matti Kajander

Matti Viljo Kajander (15. marraskuuta 1928 Pyhäjärvi – 7. syyskuuta 1998 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Kajanderin vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Kalle Kajander ja Lempi Katariina Haapasaari ja puoliso vuodesta 1954 ekonomi Hilkka Margit Björses. Kajander kävi keskikoulun Kannuksen yhteislyseossa, tuli ylioppilaaksi Kokkolan yhteislyseosta 1949 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1954. Hän suoritti myös useita koti- ja ulkomaisia liikkeenjohdon kursseja. Kajander oli Keskon pääkonttorin kirjanpito-osaston kirjanpitäjä ja tilinhoitaja 1951–1954, neuvontaosaston projektitehtävissä 1954–1956, järjestelyosaston rationalisointitoimiston toimistopäällikkö 1956–1958, sisäisen ja luottotarkastuksen toimistopäällikkö 1958–1959, luotto-osaston johtaja 1960–1962, Lahden konttorin johtaja 1963–1967 ja elintarvikekonttorin, vuodesta 1970 Helsingin konttori, johtaja 1967–1986. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kajander oli reservin yliluutnantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.
Lauri Lindell

Lauri Lindell (2. syyskuuta 1929 Keuruu – 2. lokakuuta 1987 Hämeenlinna) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Lindellin vanhemmat olivat Karl (Kaarlo) Lindell ja Selma Lydia Koskinen ja puoliso Maire Annikki Tikkinen. Lindell kävi kansakoulun ja kauppakoulun Tampereen kauppaoppilaitoksessa. Hän oli Otra Oy:n varastoapulainen ja myyjä Tampereella 1944–1949, Oy Suomen Michelin Ab:n teknillinen tarkastaja 1949–1955 ja Kumipalvelu Lindell &amp; Kumpp:n, vuodesta 1960 Auto - Kumipalvelu Lindell &amp; Kumpp, vuodesta 1969 Auto-Kumipalvelu Lindell &amp; Kumpp. Ky, vuodesta 1970 Auto-Kumipalvelu Oy ja vuodesta 1980 AKP-Autokumipalvelu Oy, perustaja, vastuunalainen yhtiömies ja johtaja vuodesta 1955 ja yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1970. Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen Lindell oli 1973–1977 ja kaupunginhallituksen jäsen 1976–1977. Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Lindell oli reservin alikersantti (1977). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980 ja Autoalan Keskusliiton kultaisen ansiomerkin 1973. Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto myönnettiin Lindellin Auto-Kumipalvelu Oy:lle 1978.
Tauno Rewell

Tauno Emil Oskar Rewell (5. helmikuuta 1925 Helsinki – 8. lokakuuta 2016 Vaasa) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Rewellin vanhemmat olivat insinöörikommodori Ilmari Revell ja Anna-Liisa Wikström, taiteilija Emil Wikströmin tytär. Rewellin puoliso 1954–2010 oli oopperalaulaja, oopperanjohtaja, professorin arvonimen saanut Irma o.s. Kentala. Tauno Rewell tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1943 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1949. Hän oli Juho Myntti Oy:n konttori- ja myyntipäällikkö Vaasassa 1949–1958 ja rautakauppa Teräs Oy:n apulaisjohtaja 1959–1962, johtaja 1963–1964, varatoimitusjohtaja 1965–1974, toimitusjohtaja 1974–1978 ja johtokunnan puheenjohtaja 1978–1982. Rewellillä oli myös useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. Hän oli Ruotsin konsuli Vaasassa 1975–1995. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1980.
Taras Franko

Taras Franko (9. maaliskuuta 1889 Lviv – 13. marraskuuta 1971 Kiova Ukrainan SNT) oli klassisten kielten filologi, kirjailija, kääntäjä ja kriitikko. Hänen isänsä oli Ivan Franko ja veljensä Petro Franko.
Franko opiskeli klassisia kieliä Lvivin ja Wienin yliopistoissa. Hän työskenteli 1919–1922 Harkovassa kustannusyhtiöissä ja korkeammissa oppilaitoksissa. Palattuaan Galitsiaan 1923 Franko toimi opettajana koulussa vuoteen 1945, jolloin hän aloitti klassisen filologian opettajana Lvivin yliopistossa. Hän puolusti 1953 kandidaatintyötään "Ivan Franko i Boryslav". Hän oli 1950–1963 tutkijana Ukrainan SNT:n tiedeakatemian kirjallisuusinstituutissa. Hän osallistui Ivan Frankon julkaisujen 20-osaisen kokoelman julkaisemisen valmisteluun. Hän kirjoitti runoja ja käänsi lähinnä latinankielisiä teoksia, kirjoitti humoristisen kertomuskokoelman "Vzdovž i vpoperek" (1965, ’Pitkin poikin’) ja kirjan isästään "Pro batka: Statti, spohady, opovidannja" (1956. ’Isästäni: artikkeleita, muistoja, tarinoita’).
Franko

Franko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hyvän oppimisen tilat

Hyvän oppimisen tilat on Teemu Leinosen ja Mikko Mäkelän kirjoittama teos, joka julkaistiin syksyllä 2022 (PS-kustannus). Kirjassa oppimisympäristö määritellään laajasti: fyysisen ympäristön lisäksi siihen kuuluvat psyykkiset, sosiaaliset ja kulttuuriset ympäristöt. Myös oppimisen menetelmät ja käytetyt välineet luetaan osaksi oppimisympäristöjä. Teos pyrkii osoittamaan, miten ympäristöt ja pedagogiikka tukevat toisiaan oppimisessa.
Suomessa oppimisympäristöistä alettiin puhua 1990-luvun alussa. Asialla olivat lähinnä kasvatussosiologit, jotka tutkivat ihmisen oppimista koulun ulkopuolella. Kun 1990-luvun puolivälissä alettiin hyödyntää internetiä myös opinnollisiin tarkoituksiin, oppimisympäristö kaventui merkitsemään ohjelmaa, jonka avulla voitiin opettaa ja opiskella netissä. Myös erilaiset verkko-opetusprojektit alkoivat käyttää itsestään nimitystä oppimisympäristö. 
Leinosen ja Mäkelän kirjaa voidaan pitää laajan, suorastaan mahdollisimman laajan oppimisympäristöajattelun manifestina. Kirjan esipuheessa (s. 18) he kirjoittavat: "Sitä kokonaisuutta, jossa oppiminen tapahtuu, voidaan kutsua oppimisen tilaksi. Se kantaa mukanaan kaiken sen historiallisen, sosiaalisen ja kulttuurisen sisällön, joka on muokannut oppimista ja opetusta historian saatossa. Hyvän oppimisen tilan kehittämisen tulee lisäksi lähteä niistä tarpeista ja arvoista, joita tulevaisuudessa halutaan edistää. Se ei siis ole vain tila siinä fyysisessä merkityksessä kuin rakennus tai huone. Se ei myöskään ole vain tietty mielentila tai sosiaalinen tila. Oppimisen tila on kaikkea tätä yhdessä ja erikseen."
Teemu Leinonen on professori Aalto-yliopiston Taiteen ja Median laitoksella. Mikko Mäkelä toimii Vantaan kaupungin varhaiskasvatuksen johtajana.
Jan Svatopluk Presl

Jan Svatopluk Presl (1791–1849) oli tšekkiläinen luonnontieteilijä sekä tšekin kielen ja kulttuurin edistäjä.
Presl syntyi Prahassa. Hän oli jo nuorena kiinnostunut lääketieteestä ja kiinnostuksensa myötä päätyi opiskelemaan lääketiedettä Prahaan Karl-Ferdinandin yliopistoon. Presl valmistui tuosta yliopistosta lääketieteen tohtorina vuonna 1816. Sen jälkeen hän toimi 1816–1818 eläintieteen ja mineralogian assistenttina, kunnes hänestä tuli näiden oppiaineiden professori Olomoucin yliopistoon. Vuonna 1820 Presl nimitettiin eläintieteen ja mineralogian professoriksi Prahan yliopistoon ja pian hänestä tulikin yksi merkittävimmistä Tšekin alueen luonnontieteilijöistä.
Presl kehitti kasvitieteen, kemian, eläintieteen, geologian, mineralogian ja paleontologian tšekinkielistä terminologiaa mahdollistaen näin tšekinkielisen luonnontieteiden tutkimuksen kehittymisen. Tuohon aikaan nykyisen Tšekin alueella käytettiin virallisissa yhteyksissä kielenä useammin saksaa kuin tšekkiä, mutta Presl pyrki edistämään tšekin kielen ja tšekkiläisen kulttuurin asemaa. Presl oli tiiviissä yhteydessä muihin aikansa merkittäviin ajattelijoihin ja tšekkiläisen kulttuurin edistäjiin, joita olivat erityisesti Josef Dobrovský ja Josef Jungmann. Yhdessä Dobrovskýn ja Jungmannin sekä Václav Hankan, Jan Purkyněn ja muiden kanssa Presl perusti yhteisön edistämään tšekkiläistä akateemista elämää. Presl oli myös aktiivisesti mukana perustamassa Tšekin kansallismuseota yhdessä Jungmannin, Hankan sekä Pavel Šafárikin ja František Palackýn kanssa.
Presl pyrki osoittamaan, että tšekin kieli olisi muiden kielten kanssa tasavertainen kieli tieteellisessä keskustelussa, minkä myötä perustettiin ensimmäinen tšekkiläinen tieteellinen lehti "Krok" vuonna 1821. Monet aiemmin mainituista tšekin kielen ja kulttuurin edistäjistä olivat mukana tekemässä lehteä, ja lehti ilmestyi epäsäännöllisin välein vuoteen 1840 saakka.
Vaikka Presl oli tiiviisti yhteydessä useiden tšekin kielen ja kulttuurin edistäjien kanssa, rupesi hän poliittisesti aktiiviseksi vasta aivan elämänsä lopulla. Vallankumousvuonna 1848 Presl valittiin Tšekin kansalliskomiteaan sekä Prahan slaavilaiseen kongressiin, jossa oli yhteensä 341 delegaattia.
Ernst Pistulla

Ernst Anton Pistulla (28. marraskuuta 1906 Goslar, Ala-Saksi, Saksa – 3. maaliskuuta 1945 Berliini, Saksa) oli saksalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja olympiahopeamitalisti ja myöhemmin ammattilaisnyrkkeilijä pitäen sarjansa EM-titteliä hallussaan vuosina 1930-34.
Amatööriura nyrkkeilijänä.
Ernst Pistulla aloitti 1920-luvun Berliinissä. Hän voitti vuonna 1928 Saksan raskaan keskisarjan mestaruuden ja pääsi edustamaan Saksaa vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisiin. Ensimmäisessä ottelussa hän voitti Yhdysvaltain Leon Lucasin ja sen jälkeen Irlannin William Murphyn ja Alankomaiden Karel MIljonin. Loppuottelussa Pistulla kohtasi Argentiina Víctor Avendañon, jolle hän hävisi pistein.
Ammattilaisena.
Ernst Pistulla siirtyi ammattilaiseksi kesällä 1929 nyrkkeillen ensimmäisen ottelunsa elokuussa 1929 raskaassa keskisarjassa. Helmikuussa 1930 hän nousi Saksan raskaan keskisarjan mestariksi ja puolusti asemaansa tammikuussa 1931 Adolf Heuseria vastaan säilyttäen asemansa ratkaisemattomalla ottelutuloksella. Kaksi kuukautta myöhemmin Pistulla otteli espanjalaista Martinez de Alfaraa vastaan raskaan keskisarjan Euroopan mestaruudesta voittaen ottelun pistein. Syyskuussa 1931 hän puolusti EM-titteliään Adolf Heuseria vastaan ottaen pistevoiton. Toukokuussa 1934 hän menetti tittelinsä tappiolla maanmiestään Adolf Wittiä vastaan. Hän jatkoi vielä sen jälkeen ammattilaisuraansa, mutta nyrkkeili viimeisen ottelunsa syyskuussa 1935.
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Urheilu-uran jälkeen Ernst Pistula toimi majatalonpitäjänä, viimeksi Berlin-Friedenaussa. Pistula oli sotilaana Saksan sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Hän kuoli kuitenkin maaliskuussa 1945 Berliinissä Moabitin vankilassa sukupuolitaudin aiheuttamiin seurauksiin.
Nuuksion työväentalo

Nuuksion työväentalo oli Espoon kaupungissa Nuuksiossa sijainnut työväentalo. 
Historiaa.
Nuuksion työväenyhdistys perustettiin vuonna 1903. Nuuksiossa oli tuolloin asukkaita 300–400. Heistä suuri osa oli torppareita ja mäkitupalaisia sekä työväkeä, joka sai elantonsa maa- ja metsätöistä. Työväentalon hankinta oli esillä yhdistyksen kokouksessa 1914, mutta tontti ostettiin vasta toukokuussa 1917. Tontti oli todennäköisesti lahjoitus, myös puutavaraa talon rakentamista varten oli saatu. Talo rakennettiin pääosin talkootyönä, mutta velkaakin jouduttiin ottamaan. Tosin jo vuonna 1922 talo ja yhdistys olivat velattomia. Talo takavarikoitiin kansalaissodan aikana ja luovutettiin yhdistykselle takaisin keväällä 1919. Työväentalo oli päässyt huonoon kuntoon ja se myytiin vuonna 1956..
Toimintaa työväentalolla.
Toiminta oli melko vilkasta 1920- ja 1930-luvuilla. Helsinkiläiset nuorisoseurat tekivät sinne vierailuja. Talossa ei ollut sähkövaloja, mutta se oli tunnelmallinen ja suosittu tanssipaikka öljylamppuineen.
Pavol Regenda

Pavol Regenda (s. 7. joulukuuta 1999 Michalovce, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Regenda pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksin organisaatiossa. Regenda on varaamaton pelaaja ja hän teki sopimuksen Ducksin kanssa kesäkuussa 2022. Ennen NHL-uraansa Regenda pelasi Slovakiassa HK Dukla Michalovcen joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on vasen laitahyökkääjä ja hänen kätisyytensä on vasen. Regenda on pelannut 12 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin ja kaksi syöttöä eli kolme tehopistettä. Tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2022. Regenda kuului Slovakian joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Slovakian joukkue saavutti olympiaturnauksessa pronssimitalin.
Kuningaskotilot

Kuningaskotilot (Buccinidae) on kapeakielikotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan meri- ja murtovesistä.
Taksonomia ja anatomia.
Kuningaskotilot jaetaan kahdeksaan alaheimoon ja 28 sukuun. Heimon lajimääräksi on arvioitu noin 200. Kooltaan lajit ovat noin 5–3 cm pitkiä. Kuningaskotiloiden kuori on kookas ja muodoltaan kierteinen ja pullean kartiomainen suipentuen kärkeä kohden. Kuoressa on selvä sifonikanava ja sarveisaineesta muodostunut sulkulevy. Jalka on kookas ja leveä ja sifoni on pitkä.
Levinneisyys ja elintavat.
Kuningaskotiloita tavataan maailmanlaajuisesti niin lämpimistä kuin kylmistäkin meristä. Niitä tavataan sekä matalista rannikkovesistä että yli 3 000 metrin syvyydestä. Kuningaskotiloiden ravintoa ovat madot ja nilviäiset.
Alppitalo

Alppitalo eli Alppilan Tehdastalo on Helsingin Alppilassa Karjalankatu 2:ssa sijaitseva 7-kerroksinen modernistinen pienteollisuustalo, joka valmistui 1961 Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelemana. Rakennuksen suunnitteluun osallistuivat myös arkkitehdit Pentti Pantzar ja Lars Gestranius. Rakennusta kutsutaan yleisesti Alppitaloksi, mutta sen virallinen nimi on Alppilan Tehdastalo, koska Alppilassa oli myös Alppitalo-niminen puutalo.
Historiaa.
Talon rakennuttajia olivat Teknillisen alan pienyrittäjät ry ja Helsingin Käsi- ja Pienteollisuusyhdistys ry., jotka perustivat talon alkuperäisen kiinteistöyhtiön Alppilan Tehdastalo Oy:n mutta ovat sittemmin jääneet pois kiinteistön omistajien joukosta. Talo on tilavuudeltaan 53 500 kuutiometriä, ja sen rakentaminen vaati kallioiden räjäytyksiä ja louhintaa.
Vuonna 1985 talossa työskenteli noin 600 ihmistä 31 eri yrityksen palveluksessa. Talossa toimi muun muassa useita pieniä kirjapainoja ja muita viestintäalan alihankintayrityksiä. Sittemmin talossa toimi pitkään ”moottoripyöräkerho” Cannonball MC.
Nykykäyttö.
Nykyisin kiinteistössä toimii muun muassa Alppilan Autohuolto Oy, joka on myös suurin keskinäisen kiinteistöosakeyhtiön Helsingin Alppitalo Oy:n 33 omistajasta. Pienteollisuusyritysten tilalle taloon on tullut monien järjestöjen toimitiloja, siinä on muun muassa Suomen Kristillisdemokraattien puoluetoimisto, jonka tilat puolue omistaa. Talon ylimmässä kerroksessa toimii näköalaravintola Ilma.
Talon käyttö on 2000-luvulla vähentynyt ja kunto rapistunut, ja rakennukselle on pyritty löytämään uutta käyttöä. Se on vaikeaa, koska esimerkiksi asunnoiksi tai palvelutaloksi muuttamista vaikeuttaa rakennuksen suuri runkosyvyys. Yksi vaihtoehdoista on rakennuksen purkaminen ja uusien kerrostalojen rakentaminen sen paikalle. Rakennuksen kohtalo riippuu ympäröivän niin sanotun Savonkadun alueen laajemmasta kehittämisestä, jossa pyritään alueen kallioiden tiiviimpään rakentamiseen.
Ukrainan itsenäisyyspäivä

 
Ukrainan itsenäisyyspäivä () on kansallinen juhla-, liputus- ja vapaapäivä Ukrainassa. Ukrainan korkein neuvosto antoi itsenäisyysjulistuksen 24. elokuuta 1991. Vuodesta 1992 lähtien itsenäisyysjulistuksen vuosipäivä on ollut kansallinen vapaapäivä.
Ukrainan itsenäisyyspäivää vietettiin ensimmäisen kerran kuitenkin jo 16. heinäkuuta 1991. Tuolloin juhlistettiin Ukrainan korkeimman neuvoston antaman kansallisen suvereeniteetin julistuksen (1990) vuosipäivää. 
Ukrainan presidentti antoi vuonna 2019 asetuksen itsenäisyyspäivän viettämisestä. Samana vuonna Ukraina luopui suuren sotilasparaatin järjestämisestä maan itsenäisyyspäivänä. Venäjä oli vuodesta 2014 hyökännyt suvereenia Ukrainaa vastaan sotatoimillaan ja nukkevaltioillaan Itä-Ukrainassa ja miehittämällä Krimin autonomista tasavaltaa. Vuonna 2022 Venäjän laajemman hyökkäyssodan aikana järjestettiin erilainen sotilasparaati, jossa tuhoutuneita venäläisiä panssariaseita tuotiin esille Kiovan kaduille yleisön tutustuttavaksi.
Itsenäisyyspäivää edeltävänä päivänä Ukraina juhlii kansallislipun päivää.
Nils Ramm

Nils "Nisse" Arvid Ramm (1. tammikuuta 1903 Tukholma, Ruotsi – 8. marraskuuta 1986 Linköping, Ruotsi) oli ruotsalainen raskaan keskisarjan ja raskaansarjan nyrkkeilijä ja olympiahopeamitalisti, Euroopan mestari 1920-luvun loppupuoliskolla ja myöhemmin ammattilaisnyrkkeilijä. 
Ura amatöörinä.
Nils Ramm eli nuoruutensa Tukholman Östermalmilla, jossa sijaitsi siihen aikaan Djurgårdens IF:n voimailusali. Vuonna 1925 hän edustu Ruotsia raskaassa keskisarjassa Tukholman EM-kisoissa, joissa hän voitti ensin Englannin Tom Harrisonin ja loppuottelussa Tanskan Thyge Petersenin. Näin hänestä tuli Euroopan mestari. Seuraavana vuonna hän otti Ruotsin mestaruuden. Vuoden 1927 alussa ruotsalais-tanskalainen nyrkkeilyjoukkue vieraili Yhdysvaltain itärannikolla. Ramm otteli Yhdysvaltain matkalla neljä ottelua voittaen kolme eli Frank Salkinsin, Andy Ackilitisin ja Gerald Bockhousenin sekä häviten Ernie Schaafille. Voitettuaan Ruotsin mestaruuden ja hävittyään nyt maaottelussa Tanskan Thyge Petersenille Ramm kilpaili raskaassa sarjassa toukokuussa 1927 EM-kisoissa Berliinissä. Niissä hän otti voitot Italian Giacomo Panfiliosta ja Tanskan Jacob Michaelsenista edeten loppuotteluun, jossa oli vastassa Saksan Hans Schönrath. Ramm uusi EM-tittelinsä, nyt ylemmässä sarjassa, voittaessaan Schönrathin pistein.
Vuoden 1928 Amsterdamin olympialaisissa raskaansarjan ruotsalaisnyrkkeilijä Nils Ramm aloitti voitolla Saksan Schönrathista ja eteni loppuotteluun voitolla Norjan Sverre Sörsdalista. Loppuottelussa tuli vastaan Argentiinan Arturo Rodríguez, joka tyrmäsi Rammin 1. erässä. Näin tuloksena oli olympiahopea. 
Ammattilaisura.
Ramm siirtyi olympialaisten jälkeen ammattilaiseksi. Ensimmäiset neljä ottelua hän nyrkkeili Ruotsissa vuuosina 1928-1929. Vuoden 1930 alussa hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja nyrkkeili ensimmäisen ottelun maaliskuussa 1930 Chigacossa. Syyskuuhun 1930 mennessä hän oli otellut yhdeksän ottelua, joista kahdeksan voitokkaasti ja yksi ratkaisemattomana. Sen jälkeen hän nyrkkeili kolme ottelua vuoden 1930 loppuun mennessä, mutta koki tappion niissä kaikissa. Ottelijat eivät tällöin olleet vielä Amerikan nimekkäimmästä päästä. Niinpä Ramm palasikin takaisin Ruotsiin ja päättui ammattilaisuransa viiteen voitokkaaseen otteluun. Viimeisen ottelun hän kävi marraskuussa 1931. 
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Nisse Ramm esiintyi kolmessa ruotsalaiselokuvassa:
Nisse Ramm asui elämänsä Tukholmassa ja osallistui aktiivisti valmentajana taustatoimijana Djurgården IF:n nyrkkeilytoimintaan. Hän kuoli marraskuussa 1986.
AGM-179 JAGM

AGM-179 Joint Air-to-Ground Missile (JAGM) on yhdysvaltalainen ohjus, joka voidaan ampua ilmasta ja maasta maakohteisiin. Sen on tarkoitus korvata nykyiset ilmasta laukaistavat BGM-71 TOW-, AGM-114 Hellfire- ja AGM-65 Maverick -ohjukset.
Historia.
JAGM-ohjuksen kehityskilpailu julkaistiin kesällä 2007. Raytheon ja Boeing julkaisivat yhdessä sopimuksen ja Lockheed Martin oman sopimuksensa ohjelmaan. Kummatkin jättivät ehdotuksensa vuonna 2011 ja vuonna 2012 Lockheed Martin valittiin jatkamaan kehitystä. Vuonna 2022 ohjus saatiin massatuotantoon. Loppuvuodesta 2022 ja alkuvuodesta 2023 kokeiltiin uutta JAGM-MR ("Medium Range", keskikantama) -ohjusta, jonka kantama on 16 kilometriä.
Suunnittelu.
AGM-179 JAGM on monikäyttöinen verrattain lyhyen kantaman ohjus, jolla voidaan tuhota monenlaisia kohteita niin maalla kuin merelläkin. Se muistuttaa pitkälti AGM-114 Hellfirea. JAGM käyttää puoliaktiivista laseria sekä millimetriaaltotutkaa maalinhakuun. Ohjuksen kantama on 8 kilometriä. Päivitetyn JAGM-MR-mallin kantama on 16 kilometriä ja siinä on myös kolmas hakumenetelmä, NIR-infrapunasensori.
JAGM voidaan laukaista ilmasta useista erilaisista lentokoneista, helikoptereista ja miehittämättömistä ilma-aluksista sekä pinnalta Lockheed Martinin JAGM Quad Laucherista (JQL). JQL on pienelle partio-/sota-alukselle tai taisteluajoneuvolle sopiva neljä laukaisukanisteria sisältävä pystysuoran laukaisun järjestelmä.
Lockheed Martin on kehittänyt ohjuksesta myös JAGM-F- (Fixed wing) eli AGM-187A -mallin, joka on suunniteltu laukaistavaksi nopeista, kiinteäsiipisistä ilma-aluksista eli käytännössä hävittäjälentokoneista. Se on JAGM:n kanssa muuten samanlainen, mutta lentopinnat ja laukaisumekanismi eroavat. JAGM-F erkanee ilma-aluksesta irti laukomalla, kuten suurin osa ohjuksista ja pommeista, toisin kuin kiskolta lähtevä normaali JAGM. Ohjusta on kokeiltu F-15E- ja F/A-18E/F -hävittäjien aseena.