tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lucy Stone

Lucy Stone (13. elokuuta 1818 – 18. lokakuuta 1893) oli yhdysvaltalainen naisten oikeuksien liikkeen pioneeri ja orjuuden vastustaja. Hän oli ensimmäinen massachusettsilainen nainen, joka suoritti korkeakoulututkinnon.
Stone alkoi ärsyyntyä naissukupuolelle asetetuista rajoituksista jo tyttönä. Hänen päättäväisyytensä opiskella yliopistossa johtui osittain hänen yleisestä halustaan kehittää itseään ja osittain lapsena tehdystä päätöksestä oppia hepreaa ja kreikkaa selvittääkseen, oliko ne Raamatun kohdat, jotka näyttivät antavan miehelle vallan naiseen nähden, käännetty oikein. Valmistuttuaan Oberlin Collegesta Ohiossa vuonna 1847 hän sai töitä Massachusettsin orjuudenvastaisessa seurassa, joka myönsi hänelle pian luvan omistaa osan viikosta naisten oikeuksien puolustamiseen. Hän auttoi järjestämään ensimmäisen todella kansallisen naisten oikeuksien kokouksen vuonna 1850 ja oli keskeisessä roolissa useiden muidenkin naisten oikeuksien kokousten järjestämisessä.
Stone meni naimisiin Henry B. Blackwellin, ohiolaisen orjuuden vastustajan ja Elizabeth ja Emily Blackwellin veljen, kanssa vuonna 1855. Hän säilytti oman nimensä (protestina naimisissa oleviin naisiin sovellettavia epätasa-arvoisia lakeja vastaan) ja hänestä tuli Mrs. Stone. Sisällissodan aikana Stone tuki Elizabeth Cady Stantonin ja Susan B. Anthonyn perustamaa Women’s National Loyal League -järjestöä. Hän oli mukana perustamassa myös American Equal Rights Associationia ja New Jersey Woman Suffrage Associationia, jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin. Hän osallistui naisten äänioikeuslakia koskevien lisäysten kampanjoihin Kansasissa ja New Yorkissa ennen kuin muutti perheensä kanssa Bostoniin.
1860-luvun lopussa Amerikan feministit jakaantuivat kahteen ryhmään, ja Stone oli yksi tärkeimmistä konservatiivisempien uudistajien johtohahmoja. Hän keräsi varoja viikoittaisen Woman’s Journal -lehden perustamiseen vuonna 1870, ja vuonna 1872 hän ja hänen miehensä seurasivat Mary A. Livermorea toimittajina. Kiistat päättyivät vuoteen 1890 mennessä, paljolti Stonen tyttären Alice Blackwellin ansiosta.
Anders Slotte

Anders Martin Slotte (s. 22. heinäkuuta 1966 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Ura.
Anders Slotte syntyi suurlähettiläs Ulf-Erik Slotten ja kotitalousopettaja Kristina Backmanin perheeseen. Käytyään Teatterikorkeakoulun 1985–1989 Slotte on toiminut vapaana taiteilijana eli freelancerina. Hänen työpaikkojaan ovat olleet muun muassa Svenska Teatern ja Teatteri Viirus. Slotte on saanut suosiota etenkin nuorten katsojien parissa tekemällä ronskia parodiaa revyy- ja stand-up -yhteyksissä. Hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Stan Saanila, Max Forsman ja Patrick Henriksen. Slotte perusti Niklas Häggblomin kanssa Teater Kennedyn, jonka ohjelmistoon kuului muun muassa komedia "Två män i ett tält".
Slotte ohjasi Turun ruotsalaiselle teatterille muun muassa näytelmät "Rosencrantz och Guildenstern är döda" vuonna 1999 ja "Pirkko in på livet" vuonna 2003. Slotten rooleja ovat olleet esimerkiksi poika Lars Norénin näytelmässä "Bobby Fischer bor i Pasadena" (1990, Svenska Teatern) ja kertoja näytelmässä "Berlin Alexanderplatz" (Viirus, 2002). Hänen roolejaan ovat niin ikään Telegin ("Morbror Vanja", Klockriketeatern, 2011) ja Vingle ("Två män i ett tält").
Anders Slotte näytteli Paul von Nicolayn roolin Tuija-Maija Niskasen ohjaamassa elämäkertaelokuvassa "Mitä pimeämpi yö, sitä kirkkaammat tähdet" vuonna 1991.
HMS Satyr (P214)

HMS Satyr (viirinumero P214) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1939 sota-ajan hätäohjelmassa 23. tammikuuta 1940 Greenockista Scott'silta, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1940 nimellä "P.63". Alus numeroitiin uudelleen heinäkuussa 1941, jolloin se sai numeron "P.214". Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1942 ja valmistui 8. helmikuuta 1943.
Palvelus.
Alus oli palvelukseen oton jälkeen Britteinsaarille sijoitetuissa sukellusveneissä. Vuonna 1945 sukellusveneiden tehtävät kotivesillä olivat lähes olemattomia, jolloin työt keskittyivät Käuko-Itään lähetettävien sukellusveneiden ja Atlantin sukellusveneidentorjunta-alusten miehistöjen koulutukseen. Saksan laivaston saadessa palvelukseen uusia nopeita tyypin XXI sukellusveneitä, joiden torjuntaan tarvittiin uusia keinoja.
Vuosina 194-1945 "Satyrilta", "HMS Sceptreltä" ja "HMS Seraphilta" poistettiin kansi-aseet ja niiden runkoa virtaviivaistettiin, jotta niiden nopeutta voitiin kasvattaa (3 solmua). Lisäksi aluksiin asennettiin suuremmat akustot. Alus lainattiin 1951 Ranskan laivastolle neljäksi vuodeksi aseistamattomana koulutusveneenä, jolloin sen torpedoputket oli suljettu. Se liitettiin laivastoon nimellä "Saphir" runkonumerolla S616. Laina-aikaa pidennettiin myöhemmin kolmella vuodella.
Alus palautettiin 1961 Kuninkaalliselle laivastolle, joka romutti sen 4. huhtikuuta 1962.
Weinsberg

Weinsberg on kaupunki Baden-Württembergin osavaltion pohjoisosassa lounaisessa Saksassa. Weinsberg tunnetaan viininviljelystään.
Maantiede.
Weinsberg sijaitsee Heilbronnin piirikunnan itäosassa noin 42 kilometriä Stuttgartista pohjoiseen. Etäisyys Heilbronnista on viitisen kilometriä itään. Weinsberg koostuu kantakaupungista ja seuraavista kaupunginosista: Gellmersbach, Grantschen ja Wimmental.
Historia.
Ensimmäiset nykyisen Weinsbergin alueen asukkaat olivat roomalaisia ja kaupungin alue kuului Rooman valtakuntaan. Weinsbergin linna (Burg Weinsberg) rakennettiin ennen vuotta 1037. Uuden ajan alussa linna oli Württembergin herttuoiden hallinnassa, mutta se rappeutui pikku hiljaa. Vasta 1800-luvun alussa rappiokehitys onnistuttiin kääntämään, ja 1824 linna avattiin uudelleen.
Varhaisin maininta Weinsbergistä on vuodelta 1241. Kaupunkioikeudet se sai uudelleen 1553. Kaksi kolmasosaa Weinsbergistä tuhoutui elokuun 1707 suurpalossa. Huhtikuun 1945 ilmapommituksissa kaupunki koki jälleen huomattavia vahinkoja. Kaupungintalon seinään on kirjoitettu ”Dennoch – trotzdem – eineweg”, jotka todistavat weinsbergiläisten horjumattomasta tulevaisuuden uskosta. Weinsbergiin liitettiin 1970-luvulla maalaiskunnat Gellmersbach, Grantschen ja Wimmental.
Talous ja liikenne.
Weinsbergin yrityksiä ovat muun muassa Vollert Anlagenbau GmbH (kone- ja laiteratkaisut) ja GRATZ Engineering GmbH (insinööritoimisto). Weinsbergin rautatieasema sijaitsee Crailsheim–Heilbronn-radan varrella. Moottoritiet Bundesautobahn 6 ja Bundesautobahn 81 risteävät aivan Weinsbergin kantakaupungin koillispuolella.
Amia Srinivasan

Amia Parvathi Srinivasan (s. 20. joulukuuta 1984, Bahrain) on filosofi, joka on toiminut vuodesta 2020 Oxfordin yliopiston All Souls Collegen poliittisen teorian professorina. Srinivasan tunnetaan työstään epistemologian ja feministisen filosofian parissa.
Varhainen elämä ja opinnot.
Srinivasan syntyi Bahrainissa intialaisille vanhemmille. Hänen isänsä oli pankkiiri ja äitinsä tanssija. Srinivasan kasvoi Taiwanissa, Singaporessa, Yhdysvalloissa ja Iso-Britanniassa. Srinivasan valmistui filosofian kandidaatiksi Yalen yliopistosta. Hänelle myönnettiin Rhodes-stipendi Ofxordin yliopistoon vuonna 2007.
Vuonna 2014 Srinivasan väitteli filosofian tohtoriksi väitöskirjalla "The Fragile Estate: Essays on Luminosity, Normativity and Metaphilosophy". Hänen ohjaajinaan toimivat John Hawthorne ja Timothy Williamson.
Srinivasan valittiin vuonna 2019 Oxfordin yliopiston All Souls Collegen professoriksi.
Srinivasan julkasi vuonna 2021 esseeteoksen "The Right to Sex", joka julkaistiin samana vuonna Laura Lahdensuun suomentamana nimellä "Halun politiikka: 2020-luvun feminismi". Teoksessa Srinivasan analysoi seksuaalisen halun ideologisia ja poliittisia ulottuvuuksia muun muassa suostumuksen, pornon, seksityön, naisasialiikkeen sekä opettajien ja opiskelijoiden välisten suhteiden kautta.
Laura Jean McKay

Laura Jean McKay (s. 11. huhtikuuta 1978 Orbost, Australia) on australialainen kirjailija ja opettaja.
McKay voitti Arthur C. Clarke -palkinnon teoksellaan "The Animals in That Country", jonka nimi lainaa Margaret Atwoodin runoa. Teos kertoo influenssan tavoin leviävästä sairaudesta, joka lisää ihmisten ja ei-inhimillisten eläimien välistä kommunikaatiota.
Lumen maa

Lumen maa () on japanilaisen kirjailijan Yasunari Kawabatan romaani, joka julkaistiin vuonna 1948. Sitä pidetään japanilaisen kirjallisuuden klassikkona, ja se oli yksi kolmesta romaanista, jotka Nobel-palkintokomitea mainitsi antaessaan Kawabatalle Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1968.
Fanny Alving

Fanny Maria Alving (o.s. Lönn; 23. lokakuuta 1874 – 2. kesäkuuta 1955) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti usein lapsuutensa Sörmlantiin tai kotikaupunkiinsa Tukholmaan sijoittuvia teoksia. Vuonna 1918 julkaistussa "Josefsson på Drottninggatan" oli ensimmäinen ruotsinkielinen salapoliisiromaani, jonka päähenkilö oli nainen.
Alving kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1893 ja jatkoi opiskelua kauppaopistossa. Hän työskenteli jonkin aikaa Kreikan konsulaatissa Malmössä, kunnes palasi Tukholmaan, missä oli saanut paikan teatteritoimistossa. Vuonna 1897 Alving alkoi kirjoittaa pakinoita "Strix"-huumorilehteen salanimellä ”Maja X”. Hän meni naimisiin vuonna 1898 ja synnytti kolme vuotta myöhemmin pojan. Samana vuonna ilmestyi myös hänen esikoisteoksensa, runokokoelma "Galläpplen och paradisäpplen". Vuonna 1904 ilmestynyt romaani "Brita i Österby" sai Oscar Levertiniltä murska-arvion "Dagens Nyheterissä" erityisesti vapaata rakkautta käsittelevien osuuksiensa vuoksi, minkä jälkeen Alving alkoi kirjoittaa salanimellä ”Ulrika Uhland”. Muilta kriitikoilta hän sai pääasiassa myönteistä palautetta.
Vuonna 1906 Alving erosi ensimmäisestä aviomiehestään Sven Norrmanista ja meni naimisiin Hjalmar Alvingin kanssa. Suhteesta syntyi kaksi tytärtä, joista nuorempi oli kuuluisa toimittaja Barbro Alving.
Alving

Alving tai Alfving on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Birgitta Andersson

Ulla Birgitta Helena Andersson (s. 20. huhtikuuta 1933 Mariestad) on ruotsalainen näyttelijä. Uransa alussa hän esiintyi muun muassa Hassen ja Tagen revyissä. Vuonna 1967 hän sai suurta suosiota SVT:n joulukalenterissa "Teskedsgummanissa".
Andersson sai vuonna 2016 Guldbaggen elämäntyöstään.
Gerd Andersson

Gerd Gunvor Andersson (s. 11. kesäkuuta 1932 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä ja balettitanssija. Hän työskenteli Kuninkaallisessa oopperassa vuodesta 1958.
Cecilia Torudd

Cecilia Torudd (s. 26. lokakuuta 1942 Lund) on ruotsalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja sarjakuvataiteilija. Hänen esikoiskuvituksensa, Stig Ungen kirjoittama "En by i Sydamerika" ilmestyi vuonna 1970.
Isabelle Stengers

Isabelle Stengers (s. 1949) on belgialainen filosofi ja laaja-alainen tieteen analyytikko. Hänen erityisalaansa on tieteenfilosofia. Stengersin tausta on kemian alalla, mutta hän kiinnostui jo varhain tieteen filosofisista ja historiallisista kysymyksistä. Hänen filosofiansa keskiössä on pyrkiä ymmärtämään tieteen asemaa ja merkitystä yhteiskunnassamme.
Stengers nousi kansainvälisesti tunnetuksi, kun hän julkaisi teoksen "Order Out Of Chaos. Man’s New Dialogue with Nature" yhdessä Nobel-voittaja Ilya Prigoginen kanssa vuonna 1984. Urallaan hänelle tärkeitä innoittajia ovat olleet Alfred North Whitehead ja Gilles Deleuze, ja yhteistyökumppaneita puolestaan Bruno Latour ja Donna Haraway.
Henkilöhistoria.
Stengers syntyi Brysselissä vuonna 1949. Perheeseen kuului hänen lisäkseen sisko, veli ja historioitsijavanhemmat. Uteliaisuus ja kiinnostus lukemiseen syntyi jo lapsena, ja Stengersin odotettiin seuraavan isänsä jalanjälkiä tutkijan uralle. Isabelle valitsi kuitenkin historian sijaan kemian opinnot haastaakseen itseään. Laboratoriotutkijan työ ei sopinut Stengersille, ja hän kiinnostui filosofiasta, jossa saa itse määritellä, mitä tutkii. Opiskeluaikana ja tutkijan urallaan Stengersiä on aina motivoinut pyrkimys ymmärtää ympäröivää maailmaa paremmin.
Aiheesta muualla.
Stengersin Researchgate-profiili
Mary Doria Russell

Mary Doria Russell (s. 19. elokuuta 1950 Elmhurst, Illinois) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Russell voitti teoksellaan "The Sparrow" Arthur C. Clarke -palkinnon ja British Science Fiction Award -palkinnon.
Nina Allan

Nina Allan (s. 27. toukokuuta 1966) on brittiläinen kirjailija.
Hän on voittanut British Science Fiction Award -palkinnon teoksellaan "The Rift".
Sarianna Vaara

Sarianna Vaara (s. 1961 Puolanka) on suomalainen kirjailija.
Vaara valmistui mielisairaanhoitajaksi vuonna 1980. Hän on luonut uran tutkimushoitajana Oulun yliopistossa sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Lasten ja nuorten hyvinvoinnin ja terveyden yksikössä. Vaara julkaisi romaanin "Huomenkellotyttö" (Like Kustannus, 2013), joka pohjautuu hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa. Kirja kertoo Annasta, joka on skitsofreniaa sairastavan äidin tytär. Vaaran oma äiti oli skitsofreniaa sairastanut kirjailija Maria Vaara.
Vaara asui vuoteen 1977 saakka Paltamossa ja asettui vuonna 1978 Ouluun. Hänellä on poika.
Jane Rogers

Jane Rogers (s. 21. heinäkuuta 1952) on brittiläinen kirjailija.
Hän on voittanut Arthur C. Clarke -palkinnon teoksellaan "The Testament of Jessie Lamb".
Krystyna Janda

Krystyna Jolanta Janda (18. joulukuuta 1952, Starachowice, Puola) on puolalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja, puolalaisen elokuvan tunnetuimpia kasvoja. Häntä on nimitetty ”puolalaisen elokuvan ikoniksi” ja ”kansallisaarteeksi”.
Ura.
Janda valmistui Varsovan teatterikorkeakoulusta 1975 ja debytoi ammattinäyttämöllä vuonna 1976 Varsovan Athenaeum-teatterissa. Jo opiskeluaikoinaan, vuonna 1974, hän sai Aleksander Bardinin televisiolle ohjaamassa Anton Tšehovin "Kolme sisarta" -näytelmässä Mašan roolin ja esiintyi sittemminkin useissa televisiotuotannoissa.
Rinnan teatteriuransa kanssa Krystyna Janda tuli kansainvälisesti tunnetuksi elokuvanäyttelijänä, etenkin Andrzej Wajdan elokuvissa, joista "Marmorimiehessä" (1976) hän teki elokuvadebyyttinsä. István Szabón "Mefistossa" (1981) hän näytteli päähenkilön puolisoa Barbaraa. Roolistaan puolalaisen Ryszard Bugajskin elokuvassa "Kuulustelu" (Przesłuchanie, 1982) hän sai Cannesin elokuvajuhlilla parhaan näyttelijättären palkinnon.
1990-luvulta lähtien Krystyna Janda on ohjannut lukuisia näytelmiä eri teattereissa sekä Puolan yleisradion televisioteatterille. Hänellä on oma kulttuurisäätiö ("Fundacja Krystyny Jandy na rzecz kultury)," joka pyörittää Varsovassa Polonia-teatteria.
Yksityiselämä.
Krystyna Janda oli vuosina 1974–1979 naimisissa näyttelijä Andrzej Sewerynin kanssa, ja avioliitosta syntyi tytär, näyttelijä Maria Seweryn. Vuonna 1981 hän meni naimisiin kuvaaja Edward Kłosińskin kanssa, joka hänen laillaan työskenteli useissa Andrzej Wajdan elokuvaprojekteissa. Kłosiński kuoli 2008. Tästä avioliitosta syntyi kaksi poikaa.
Vuonna 2021 Janda herätti pahennusta hankkimalla – yhdessä useiden muiden tunnettujen ja vaikutusvaltaisten henkilöiden kanssa – koronavirusrokotuksen, jota tuolloin ei vielä ollut yleisesti saatavilla, samalla kun 32 etuajassa rokotettaviksi aiottua lääkäriä jäi ilman.
Aiheesta muualla.
Krystyna Jandan kotisivu
Krystyna Jandan elokuvat The Movie Databasessa ja
Anne Charnock

Anne Charnock (s. 1954) on brittiläinen kirjailija.
Hän on voittanut Arthur C. Clarke -palkinnon teoksellaan "Dreams Before the Start of Time".
Teoksia.
"A Calculated Life" -sarja
Muut:
VPS Akatemia

VPS Akatemia on Vaasan Palloseuran farmijoukkue, joka pelaa kaudella 2025 Kakkosessa.
Historia.
VPS J Akatemian putosi Kakkosesta vuonna 2019, jolloin seuran akatemiajoukkue siirtyi VPS Juniorit ry:n alaisuudesta VPS Oy:n alaisuuteen seuraavana vuonna. Samalla joukkueen nimeksi vaihdettiin VPS Akatemia. Akatemia vietti seuraavat viisi kautta Kolmosessa. Akatemia pääsi kaudella 2022 Kakkosen nousukarsintoihin mutta hävisi TP-47:lle, jälkimmäisen osaottelun edettyä rangaistuspotkukilpailuun, jonka Akatemia hävisi 8–9. Akatemia nousi lopulta Kakkoseen häviämättä kaudella 2024 otteluakaan ja pelaten vain yhden tasapelin.
Pelaajat ja valmentajat.
Nykyinen joukkue.
"Tilanne 6. heinäkuuta 2025."&lt;/small&gt;
Laulujeni Lappi

Laulujeni Lappi on vuonna 1973 julkaistu albumi, joka koostuu säveltäjä Usko Kempin säveltämistä ja sanoittamista Lappi-aiheisista lauluista. Kappaleita tulkitsevat muun muassa Kai Hyttinen, Vesa-Matti Loiri, Päivi Paunu ja Tapio Rautavaara. Finnlevy julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina. Vinyylilevyn mukana tulee liite, jossa Kemppi esittelee albumin jokaisen kappaleen.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Usko Kemppi. Kaikki sovitukset Kalevi Nyqvist.
Tekijät.
Muusikoita.
Mainitut muusikot soittavat ainakin mainituilla kappaleilla.
Auli Viitala

Auli Viitala (s. 1975) on suomalainen kolumnisti ja kirjailija.
Viitala syntyi opettajaperheeseen. Hän työskenteli uutistoimistossa vuoteen 2011 saakka. Ura siellä päättyi psykiatrisista ongelmista johtuneeseen työkyvyttömyyteen. Viitalalla on todettu dissosiatiivinen identiteettihäiriö, masennus ja ahdistuneisuushäiriö. Häneltä julkaistiin vuonna 2023 teos "Elämäni kansalaisena" (Kirjapaja), joka käsittelee kokemusta keskiluokkaisuudesta vähävaraisuuteen putoamisesta. Vuonna 2024 julkaistiin Viitalan muistelmateos "Kahtia halkaistu kansalainen" (Art House). 
Viitala alkoi kirjoittaa kolumneja vuonna 2019. Hän on toiminut Ylen ja "Apu"-lehden kolumnistina. Viitala on toiminut paneelikeskusteluissa puhujana köyhien, syrjäytyneiden ja mielenterveyskuntoutujien asioista. Hän on kritisoinut taloudellista eriarvoisuutta Suomessa. Viitalalla on kaksi aikuista lasta entisen vaimonsa kanssa. Hän erosi vuonna 2015.
Salla Valle

Salla Valle (s. 1990 Helsinki) on Helsingissä asuva ja työskentelevä suomalainen kuva- ja performanssitaiteilija, jonka teokset käsittelevät usein arkielämän ilmiöiden poliittisuutta ja poetiikkaa. 
Taiteellinen työskentely.
Vallen tuotantoon kuuluu installaatioita ja estetiikaltaan pelkistettyjä esityksiä, joissa taiteellisen työskentelyn välineitä ovat keho, tila ja kesto. Vuodesta 2014 alkaen Valle on esittänyt performanssiteoksia Suomessa ja ulkomailla, muun muassa Ranskassa, Tsekissä, Itävallassa, Meksikossa ja Irlannissa. Valle hyödyntää esityksissään ympäröivää tilaa, infrastruktuuria, ääntä ja esineitä. Hänen keskeisiä kiinnostuksen kohteitaan ovat myös materiaalisuus sekä sosioekonomiset rakenteet.
Vuosina 2020–2023 Valle toteutti yhdessä taiteilija-kuraattori Miina Pohjolaisen kanssa Ostaritutkimuksia-projektin, joka tutki ja dokumentoi taiteen ja kuratoinnin keinoin 1950–70-luvulla rakennettuja ostoskeskuksia ja tarkasteli niitä osana katoavaa kulttuuriperintöä. Valle on myös opettanut taideoppilaitoksissa ja ohjannut työpajoja. Hän on lisäksi kuratoinut performanssitaidefestivaaleja ja -tapahtumia muun muassa Helsingissä, Seinäjoella ja Tampereella.
Opinnot.
Valle on opiskellut kuva- ja esitystaidetta Kankaanpään taidekoulussa vuosina 2014–2017 sekä kuvataidetta Taidekoulu Maassa vuosina 2009–2012. Vuonna 2023 Valle valmistui taiteen maisteriksi Helsingin Taideyliopiston Kuvataideakatemian Tila-aikataiteen osastolta.
Haidomyrmecinae

Haidomyrmecinae on sukupuuttoon kuollut muurahaisten alaheimo. Niiden fossiileja on löydetty liitukauden Apt-vaiheen ja Campina-vaiheen väliselle ajalle ajoitetuista fossiileista. Tämä aikaväli olisi luokkaa 113 - 79 miljoonaa vuotta eaa.
Ne ovat fossiililöydösten vanhimpien muurahaisten joukossa.
Martti Huttunen (graafikko)

Martti Huttunen on vihtiläinen graafikko ja tietokirjailija. Huttunen on valmistui graafikoksi vuonna 1970 Ateneumista. Hän on julkaissut kirjan Värit pintaa syvemmältä vuonna 2005.
Pakanametalli

Pakanametalli on metallimusiikin tyylilaji, jossa on teemoja pakanuudesta. Ensimmäisiä tyylilajin kokeilijoista oli brittiläinen Sabbat, jota sanotaan varhaiseksi folk metal -yhtyeeksi sen käyttämien soittimien myötä. Bathoryn siirtyminen okkultismista ja mytologian vaikutteiden käytöstä sanotaan vaikuttaneen viikinkimetallin kehitykseen, joka inspiroi pakanametallin kehitykseen. Suomalainen Korpiklaani sanoo folk-soittimien käytön osaksi pakanametallia ja yhtyeen juuret ovat folk metalissa. Toisaalta black metalin sanotaan olevan yhteinen teema ja useita eri tyylilajeja esiintyy. Toisinaan pakanametallilla tarkoitetaan folk- tai viikinkimetallia.
Vanhojen symbolien käytön vuoksi levy-yhtiöt ovat toisinaan haluneet muuttaa yhtyeiden logoja, mutta kompromissina albumeihin on liitetty merkintä selventämään, ettei kyseessä ole natsismia. Yhtyeet ovat myös julkaisseet tiedotteita kantansa selventämiseen, että eivät kannata natsismia.
Paula Pääkkönen

Paula Pääkkönen (s. 1990) on suomalainen lasitaiteilija.
Pääkkönen sai kandidaatin arvon Savonia-ammattikorkeakoulusta vuonna 2014 ja valmistui Ammattiopisto Tavastiasta lasikäsityöläiseksi vuonna 2016. Hän suoritti lasinpuhaltajan opinnot loppuun Nuutajärven lasikoulussa vuonna 2017. Pääkkönen aloitti työskentelyn Nuutajärven lasikylässä Urjalassa. Hänen töitään on ollut esillä arvostetuissa taidemuseoissa ja muun muassa Venetsian Homo Faber -taidekäsityönäyttelyssä.
Pääkkönen on tehnyt lasisia jäätelöveistoksia aloitettuaan jäätelöteeman taiteellisen käsittelyn vuonna 2017. Hän on kuvaillut työtään poptaiteeksi. Vuonna 2024 Pääkkönen aloitti yhteistyön Benetton Groupin kanssa. Hän suunnitteli jäätelöteoksia koristeiksi Benettonin myymälöihin eri puolille maailmaa kesäksi 2025. Benetton Group oli kiinnostunut hänen töistään Venetsiassa järjestetyn ryhmänäyttelyn myötä.
Vulcanidris

Vulcanidris on sukupuuttoon kuollut muurahaisten suku. Sen ainoa laji on Vulcanidris cratensis. Se on eräs vanhimmista löydetyistä muurahaisista. Lajin ensimmäinen fossiili löytyi kalkkikivestä Crato-muodostelmasta Araripe-hautavajoamasta Brasiliasta.
Vulcanidris cratensis fossiililöytö on ajoitettu 113 miljoonaa vuotta eaa., mikä on Liitukauden Apt-vaihetta.
Mikael Almén

Mikael Almén (s. 8. maaliskuuta 2000 Naantali) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja.
Naantalissa syntynyt, mutta Hämeenkyrössä kasvanut Almén aloitti jalkapallon pelaamisen seuratasolla 11-vuotiaana kotikaupunkinsa Parkunmäen Apasseissa. Tämän jälkeen Almén edusti kahden vuoden ajan Tampereen Pallo-Veikkoja ennen siirtymistään Tampereen Ilvekseen, jossa hän pelasi suurimman osan juniorivuosistaan. Almén nousi Ilveksen edustusjoukkueeseen kaudella 2018 ja teki Veikkausliiga-debyyttinsä PS Kemiä vastaan pelatussa ottelussa 22. heinäkuuta 2018. Hän pelasi Ilveksessä yhteensä viiden kauden aikana 68 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudeksi 2023 Almén siirtyi toiseen liigajoukkueeseen FC Inter Turkuun kaksivuotisella sopimuksella. Ensimmäisenä vuonnaan hän pelasi FC Interin yhtä lukuunottamatta kaikissa sarjaotteluissa, mutta toinen kausi keskeytyi jo kesäkuussa loukkaantumisten takia tehtyyn molempien jalan leikkaukseen. Pitkän kuntoutusjakson jälkeen Almén solmi helmikuussa 2025 yksivuotisen sopimuksen FC Hakan kanssa.
Almén on edustanut Suomen nuorten maajoukkuetta neljästi ja poikamaajoukkueita kuudesti 2018–2021.
Almén

Almén on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Avainten allekirjoitustilaisuus

Avainten allekirjoitustilaisuus on tapahtuma jossa henkilöt sovitusti tapaavat jakaakseen omat julkiset salausavaimensa kasvotusten. Osallistujat varmistavat toistensa henkilöllisyyden henkilötodistuksesta ja sen jälkeen allekirjoittavat salausavaimet digitaalisesti. Julkisesta salausavaimesta tehty lyhyt tunniste jaetaan yleensä paperilla. 
Internetin välityksellä ei välttämättä voi olla varma onko vastapuolen keskustelija kuka hän väittää olevansa. Tapahtuman tarkoitus on varmistaa että julkinen avain kuuluu oikealle henkilölle. Tapahtumassa myös tutustutaan uusiin ihmisiin ja vaihdetaan heidän kanssa avaimet myöhempää turvallista digitaalista keskustelua varten.
Bulgarian valtionrautatiet

Bulgarian valtionrautatiet (, lyhennys BDŽ) on Bulgarian valtiollinen rautatiekonserni. Se sai alkunsa vuonna 1888 ja on nykyisin jaettu useiksi eri yhtiöiksi. Rautatiekonsernin päätoimipiste ja kotipaikka on Sofiassa. 
Vuonna 2002 Bulgarian rautatieverkoston omistus ja ylläpito eriytettiin EU-säädösten vuoksi erilliseksi yhtiökseen (, NKŽI). 
Vuoden 2023 lopussa Bulgariassa oli 4 029 kilometriä rautateitä, joista sähköistettyä oli 3 001 km ja rinnakkaisilla raiteilla varustettua osuutta oli 995 kilometriä.
Bulgarian rautateiden keskeisimpiä yhtiöitä ovat:
Bulgarian valtionrautateiden matkustajapalvelut on maan ainoa rekisteröitynyt henkilöjunaliikenteen operaattori. Rahtiliikenteessä BDŽ:n rahtiliikennepalveluilla on myös kilpailijoita. Kilpailijoiden osuus rahtisuoritteesta oli 45,7 prosenttia (2020). Kaikkiaan rautatiet kuljattivat vuonna 2023 Bulgariassa yhteensä 1 592 miljoonaa henkilökilometriä. Rautateiden osuus oli vain 2,5 prosenttia henkilöliikenteestä (2022). Rahtisuoritteesta rautateitse kulki 22,9 prosenttia (2022). Vuonna 2023 rautateitse kuljetettiin kaikkiaan 4 555 miljoonaa tkm (tonnikilometriä). 
Tärkeimpiä rautatieasemia.
BDŽ:n päätoimipiste ja maan rataverkoston päärautatieasema sijaitsee Sofiassa.
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin.
Bulgarian rautateiden (BDŽ) rataverkko kytkeytyy kiinteästi useiden naapurimaiden ratoihin. Tärkeitä raideliikenteen yhteistyökumppaneja ovat:
Glenn Duffie Shriver

Glenn Duffie Shriver (syntynyt 1981 tai 1982) on yhdysvaltalainen henkilö, joka yritti 2000-luvun alussa soluttautua Yhdysvaltain valtionhallintoon vakoillakseen sitä Kiinalle.
Shriver opiskeli 2000-luvun alussa Shanghaissa ja muutti valmistuttuaan asumaan kaupunkiin vuonna 2004. Shanghaissa ollessaan Kiinan tiedustelupalvelu rekrytoi Shriverin soluttautumaan Yhdysvaltain valtionhallintoon. Shriver haki vuosina 2005–10 kahdesti töihin Yhdysvaltain diplomaattikuntaan ja kerran keskustiedustelupalvelu CIA:han, mutta ei tullut valituksi mihinkään tehtävistä. Shriver sai ennen kiinnijäämistään kiinalaisilta noin 70 000 dollaria.
Shriver tuomittiin vuonna 2010 vakoilusta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Shriverin tapaus oli yksi ensimmäisistä, joissa Kiinan tiedustelupalvelu yritti rekrytoida muita kuin amerikankiinalaisia henkilöitä vakoilemaan Yhdysvaltoja.
Game of Pawns.
FBI teetti vuonna 2014 puolituntisen lyhytelokuvan "Game of Pawns", jossa se dramatisoi Shriverin päätymistä Kiinan vakoojaksi. 
Lyhytelokuvan tarkoituksena oli varoittaa yhdysvaltalaisia opiskelijoita Kiinan tiedustelupalvelujen värväysyrityksistä.
Sisu 2

Sisu 2 (Suomen ulkopuolella Sisu: Road to Revenge) on Jalmari Helanderin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen toimintaelokuva, joka tuli ensi-iltaan syksyllä 2025. Elokuva on jatkoa Helanderin menestyneelle vuoden 2023 elokuvalle "Sisu".
Elokuvan Suomen ensi-ilta oli lokakuussa 2025. Yhdysvaltain ensi-ilta on marraskuussa 2025.
Pääosaan Aatamin rooliin palaa Jorma Tommila. Muissa rooleissa nähdään Stephen Lang ja Richard Brake.
Juoni.
Elokuvassa Tommilan esittämä Aatami Korpi palaa kotiseudulleen Neuvostoliiton miehittämään Karjalaan. Hän purkaa entisen kotitalonsa, lastaa sen kuorma-autoon, koska aikoo rakentaa kodin uudelleen Suomen puolelle. Tapahtumat kärjistyvät, kun hänen perheensä surmannut puna-armeijan komentaja palaa viimeistelemään keskeneräiseksi jääneen tehtävänsä.
Tuotanto.
"Sisu 2":n on tuottanut tuotantoyhtiö Subzero Film Entertainment Oy, tuottajana Petri Jokiranta, yhteistyössä brittiläisen Good Chaos -tuotantoyhtiön kanssa. Toisena tuottajana toimii Mike Goodridge.
Elokuvan budjetti on yli 11 miljoonaa euroa.
Sony Pictures on myynyt elokuvan levitysoikeudet koko maailmaan. Suomen sekä Pohjoismaiden levityksestä vastaa SF Studios.
Vastaanotto.
Huolimatta siitä että elokuva on saanut pääasiassa hyvän vastaanoton kriitikoilta, elokuvan lipputulos on osoittanut edeltäjäänsä heikommaksi.
Arvosteluja.
 Jussi Huhtala, "Episodi"
 Tuomas Riskala, "Seiska"
 Olli-Matti Oinonen, "Savon Sanomat"
 Tatu Junni, "Muropaketti"
 Jussi Ahlroth, "Helsingin Sanomat"
 Tero Kartastenpää, "Suomen Kuvalehti"
 Jussi Virratvuori, "Karjalainen"
 Taneli Topelius, "Ilta-Sanomat"
Söngvakeppnin 2025

Söngvakeppnin 2025 oli Islannissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Islannin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2025. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 110 kappaletta. Lähetetyistä kappaleista kymmenen valittiin kilpailuun. Kilpailijat julkaistiin 17. tammikuuta.
Kilpailu koostui kahdesta semifinaalista ja finaalista, jotka kaikki pidettiin RVK-studioissa Reykjavíkissa. Semifinaalit kilpailtiin 8. ja 15. helmikuuta. Kummassakin semifinaalissa kilpaili viisi kappaletta, joista valittiin yleisöäänestyksellä kolme finalistia. Kilpailun sääntöjen mukaan semifinaalissa kappale tuli esittää islanniksi, mutta finaalissa esityskieli oli vapaa.
Finaali kilpailtiin 22. helmikuuta. Finaalissa voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisen raadin yhteistuloksella. Kilpailun voitti duo Væb kappaleella "Róa".
Kilpailun kulku.
Ensimmäinen semifinaali.
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 8. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 116 090 katsojaa.
Toinen semifinaali.
Toinen semifinaali kilpailtiin 15. helmikuuta. Semifinaalia seurasi keskimäärin 101 390 katsojaa.
Finaali.
Finaali kilpailtiin 22. helmikuuta. Finaalissa Ágúst, Júlí &amp; Dísa, Tinna ja Stebbi Jak esittivät kappaleistaan englanninkieliset versiot. Kansainvälisen raadin muodostivat Sietse Bakker (Alankomaat), Niamh Kavanagh (Irlanti), Ersin Parlak (Turkki), Saba (Tanska), Peter Fenner (Iso-Britannia), Maria Sur (Ukraina) ja Damir Kedžo (Kroatia). Kilpailijoiden lisäksi finaalin vierailevana tähtenä esiintyivät Käärijä, Hooja ja Hera Björk. Finaalia seurasi keskimäärin 124 360 katsojaa.
FNFL Curie

FNFL Curie (viirinumero P67) oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan laivaston sukellusvene, joka valmistettiin Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan kolmannen hankintaryhmän sukellusveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1941 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1943. Alus luovutettiin 1. toukokuuta 1943 Vapaan Ranskan laivastolle, joka otti sen palvelukseen seuraavana päivänä nimellä "FNFL Curie".
Palvelus.
Ranska palautti 17. syyskuuta 1946 Kuninkaalliselle laivastolle aluksen, joka romutettiin 2. toukokuuta 1949.
Taimo Iisalo

Taimo Juhani Iisalo (27. heinäkuuta 1927 Turku – 27. marraskuuta 2011 Turku) oli suomalainen opettaja ja kasvatustieteen apulaisprofessori, joka sai professorin arvonimen.
Taimo Iisalon vanhemmat olivat rehtori Yrjö Johannes lisalo ja Salli Maria Lehtoranta ja puoliso vudesta 1954 Sirkka Kuokkanen. Iisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1946 ja valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1949. Helsingin yliopistosta hän valmistui teologian kandidaatiksi 1951 ja filosofian lisensiaatiksi 1964 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1969. 
Iisalo oli Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton palveluksessa 1951–1955, toimien liiton pääsihteerinä, opettaja Turussa 1955–1974 ja kasvatustieteen apulaisprofessori Helsingin yliopistossa 1974–1977 ja Turun yliopistossa 1977–1989. Professorin arvomimen hän sai 1992. Iisalo julkaisi sekä tutkimuksia että tietoteoksia.
Professori Esko Iisalo oli Taimo Iisalon veli.
FNFL Doris

FNFL Doris (viirinumero P84) oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan laivaston sukellusvene, joka valmistettiin Britannian kuninkaallisen laivaston V-luokan toisen hankintaryhmän sukellusveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1942 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 21. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1944 nimellä "HMS Vineyard". Alus luovutettiin 30. kesäkuuta 1944 Ranskalle ja valmistui 1. elokuuta. Alus liitettiin Vapaan Ranskan laivastoon nimellä "FNFL Doris".
Palvelus.
Ranska palautti 18. marraskuuta 1947 Kuninkaalliselle laivastolle aluksen, joka romutettiin kesäkuussa 1950.
FNFL Morse

FNFL Morse (viirinumero P87) oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan laivaston sukellusvene, joka valmistettiin Britannian kuninkaallisen laivaston V-luokan toisen hankintaryhmän sukellusveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1942 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 13. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1944 nimellä "HMS Vortex". Alus luovutettiin 15. marraskuuta 1944 Ranskalle ja valmistui 1. joulukuuta. Alus liitettiin Vapaan Ranskan laivastoon nimellä "FNFL Morse".
Palvelus.
Ranska palautti 17. syyskuuta 1946 Kuninkaalliselle laivastolle aluksen, joka romutettiin elokuussa 1958.
Neulajoki

Neulajoki on joki Jyväskylän länsiosassa, joka alkaa Vesangan Mustajärvestä ja laskee Kuohun Neulajärveen. Joki on noin 2,6 kilometrin pituinen.
Joen kulku.
Neulajoki alkaa Mustajärven länsiosasta 139,8 metrin korkeudelta mpy. Joen ympäristö on yläjuoksulla kumpuilevaa, joka vaihtuu alempana alavaksi ojitetuksi suoksi. Jokivarsi on lähes asumaton, ainoastaan keskijuoksulla on muutama asunto. Neulajoki laskee lopulta Neulajärveen, jonka pinnankorkeus on 127,8 metriä mpy, eli pudotusta joelle kertyy noin 12 metriä. 
Joen yläjuoksulla on lyhyt vuolle- eli nivaosuus, jota seuraa suvantojakson jälkeen koskiosuus. Noin 50 metrin pituinen "Neulajoen yläniva" alkaa 200 metriä joen niskaa alempana. Pudotusta osuudessa kertyy vain viisi senttimetriä. 200 metriä alempana alkava "Neulajoenkoski" on 600 metrin pituinen osuus, jossa pudotusta kertyy 10,9 metriä (kaltevuus 1,8 %). Osuudessa on muun muassa kallioisia putousmaisia kohtia sekä pieniä saaria.
Neulajoki kuuluu Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Muuratjärven valuma-alueen (14.28) Kuusjärven alueeseen (14.285). Se on rajatun alueen ylimpiä vesistöjä, sillä lähdejärven Mustajärven yläpuolella on enää Kotanen ja Tervalampi. Kotaseen laskevan Myllyjoen kautta alueelle laskevat Vesankajärven valuma-alueen (14.286) vedet, jossa alin järvi on Vähä-Vesanka.
Vedenlaatu.
Neulajoen ja Neulajärven vedenlaatua on tutkittu yhdessä vuosina 1971–2015. Mittausten keskiarvoiksi on saatu seuraavat lukemat: hapen kylläisyysaste 90 %, väriluku 70 mg Pt/l, kemiallinen hapenkulutus 12 mgO2/l, happamuus pH 6,6, rautapitoisuus 575 μg/l, alumiinipitoisuus 195 μg/l, sähkönjohtavuus 3,7 mS/m, ammoniumtyppipitoisuus 7 μg/l ja kokonaisfosforin pitoisuus 17 μg/l.
Joen ympäristö.
Luontoarvoja.
Neulajoki on perkauksista huolimatta säilynyt melko luonnontilaisena. Alueen huomattaviin eliölajeihin kuuluu ainakin hyönteisistä kirjojokikorento ("Ophiogomphus cecilia") ja virtavesimittari ("Aquarius najas") sekä sammalista koskisiipisammal ("Fissidens pusillus").
Neulajoen suo.
Neulajoen alajuoksun suota on tutkittu vuonna 1981, jotta saataisiin arvio sen sopivuudesta turvetuotantoon. Suon pinta-alaksi on saatu 35 hehtaaria, josta 11 hehtaaria on yli metrin ja neljä hehtaaria yli kahden metrin syvyistä. Suosta suurin osa luokiteltiin muuttumaksi eli suon ja turvekankaan välivaiheeksi, ja tarkemmin suotyypeistä tavataan tupasvillarämettä pohjoisosassa, korpirämettä ja kangasrämettä keskiosassa sekä lyhytkorsinevaa eteläosassa. Suurin osa suohon kaivetuista ojista on johdettu Neulajokeen, mutta osa laskee suoraan alemmas Vispiläjokeen. Suota ei ole pidetty polttoturpeen tuotantoon sopivana.
Historiaa.
Neulajokea on perattu puutavaran uittamiseen, vaikka se ei ole ollut osa virallista uittoväylää. Neulajoen koskella on ollut myös vesilaitos, josta ei ole säilynyt tarkkaa tietoa.
Pro Xristou

Pro Xristou on Rotting Christin studioalbumi, joka on julkaistu 24. toukokuuta 2024 Season of Mistin kautta. Albumi on yhtyeen 14. täyspitkä studioalbumi, jonka teemat keskittyvät kreikkalaiseen mytologiaan ja pakanismiin. Albumilta julkaistiin single "Like Father, Like Son", jolle julkaistiin myös musiikkivideo.
U-471

U-471 oli Saksan laivaston tyypin VII sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 20. tammikuuta 1941 Kielistä Deutsche Werkeltä, missä köli laskettiin 25. lokakuuta 1941 telakkanumerolla 302. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 5. toukokuuta ensimmäisenä päällikkönään yliluutnantti Friedrich Kloevekorn.
Palvelus.
Alus teki kolme partiomatkaa, joista ensimmäinen koulutuspurjehdus alkoi 27. marraskuuta 1943 Kielistä ja päättyi Brestiin 30. tammikuuta 1944. Alus lähti 16. maaliskuuta 1944 Brestistä ja saapui 12. huhtikuuta Touloniin, mistä se lähti kolmannelle partiomatkalleen 18. toukokuuta. Alus palasi 15. kesäkuuta Touloniin, missä se upposi 6. elokuuta Yhdysvaltain 15. ilma-armeijan pommittaessa satama-aluetta Missiessyn telakka-altaaseen No.1.
Ranskalaiset nostivat 1945 hylyn. Kunnostettu alus liitettiin 1946 Ranskan laivastoon nimellä "Millé" runkonumerolla S08. Kunnostuksen aikana alukselle asennettiin snorkkeli ja kansitykki poistettiin. Vuonna 1950 Ranskan liityttyä Natoon aluksen runkonumeroksi vaihdettiin S609. Se poistettiin 9. heinäkuuta 1963 alusluettelosta nimellä "Q339".
Jalustinkahva

Jalustinkahva eli jalustinnokka () on monille Perun esihistoriallisille kulttuureille ominainen astiatyyppi. Pyöreässä suljetussa saviruukussa on kaksi juoksuputkea, jotka yhdistyvät ylöspäin osoittavaksi putkimaiseksi kaatonokaksi. Ensimmäiset jalustinkahva-astiat on löydetty Ecuadorista ja ajoitettu noin vuoteen 1000 eaa. Astiatyyppi kehittyi Chavín- ja Cupisnique-kulttuurien piirissä 1. vuosituhannella eaa. ja oli sen jälkeen Perun pohjoisrannikon kulttuurien yleisesti käyttämä. Nimitys viittaa astian jalustinta muistuttavaan muotoon.
Jalustinkahva-astioita on löydetty myös Mesoamerikan alueelta Länsi-Meksikon Colimasta ja Meksikon laakson Tlatilcosta, mikä todistaa Etelä-Amerikan ja läntisen Mesoamerikan välisestä kulttuurivaihdosta. Väli-Amerikasta jalustinkahvakeramiikkaa ei ole löydetty, joten vaikutus lienee levinnyt meriteitse. Jalustinkahvakeramiikka katosi Mesoamerikasta, kun olmeekkikulttuurin vaikutus levittäytyi noin vuosina 1000–400 eaa. syrjäyttäen aiemmat perinteet. Andeilla jalaustinkahva-astiat säilyttivät suosionsa 1400-luvulle jaa.
Iida Lomppi

Iida Lomppi (s. 17. tammikuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija. Lomppi edustaa Superpesiksessä pelaavia Pöytyän Urheilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Rauman Feraa. Hän pelaa ulkopelissä etukentällä ja sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana. Lomppi on pelannut 79 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja 31 tavallista juoksua, tuonut seitsemän juoksua ja kerännyt 122 kärkilyöntipistettä. Lomppi on pelannut yhdeksän Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua ja kerännyt 14 kärkilyöntipistettä. Uran tilastot päivitetty 28. huhtikuuta 2025.
U-766

U-766 oli Saksan laivaston tyypin VIIC sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. elokuuta 1940 Wilhelmshavenista Kriegsmarinewerftiltä, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1941 telakkanumerolla 149. Alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 30. heinäkuuta ensimmäisenä päällikkönään yliluutnantti Hans-Dietrich Wilke.
Palvelus.
Alus teki kaksi lyhyttä koulutuspurjehdusta. Ensin Kielistä Marvikeniin 9.-11. maaliskuuta 1944 ja sitten Marvikenista Bergeniin 21.-22. maaliskuuta. Alus teki viisi partiomatkaa, joista ensimmäinen alkoi 23. maaliskuuta Bergenistä ja päättyi St. Nazaireen 16. huhtikuuta. Alus lähti 6. kesäkuuta 1944 toiselle partiomatkalleen St. Nazairesta, jonne se palasi 15. kesäkuuta. Kolmannelle partiomatkalleen alus lähti 26. heinäkuuta ja palasi Brestiin 30. heinäkuuta. Neljännelle partiomatkalleen alus lähti 2. elokuuta Brestistä, jonne se palasi 6. elokuuta. Viides ja viimeinen partiomatka alkoi 8. elokuuta. Alus palasi 21. elokuuta La Palliceen, missä se poistettiin palveluksesta 24. elokuuta. Alus oli tämän jälkeen laiturissa palveluskelvottomana, koska sen saamia vaurioita ei korjattu.
Ranskalaiset valtasivat 1945 aluksen. Kunnostettu alus liitettiin 1947 Ranskan laivastoon nimellä "Laubie" runkonumerolla S09. Kunnostuksen aikana alukselle asennettiin snorkkeli ja kansitykki poistettiin. Vuonna 1950 Ranskan liityttyä Natoon aluksen runkonumeroksi vaihdettiin S610. Se poistettiin 11. maaliskuuta 1963 alusluettelosta nimellä "Q335".
Dark Waters

Dark Waters on Delainin studioalbumi, joka on julkaistu 10. helmikuuta 2023 Napalm Recordsin kautta. Lisäksi elokuussa 2023 julkaistiin Symphonic Dark Waters -versio, jolla on orkesteriversioita eräistä kappaleista.
Albumi on yhtyeen ensimmäinen uusitulla kokoonpanolla, jossa on mukana yhtyeen alkuaikojen jäseniä. Albumilla vierailevat muun muassa Marko Hietala, Paolo Ribaldini ja Ruud Jolie.
Kokoonpano.
Yhtyeen kokoonpano:
Maailmankisat 1989

23. Maailmankisat järjestettiin vuonna 1989 Helsingissä 29. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Promoottorina toimi Kari Wauhkonen. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Suomen Urheiluliiton (SUL) järjestämät. Kyseessä oli IAAF:n Grand Prix -sarjan 6. osakilpailu.
Naiset.
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai 10 000 metrin voittaja Italian Salvatore Antibo.
Kholod Hawash

Kholod Hawash (s. 1977 Basra, Irak) on suomalais-irakilainen tekstiilitaiteilija. 
Hawash tuli Suomeen Artists at Risk -verkoston kautta vuonna 2019. Kotimaassaan hän teki lastenkirjojen kuvituksia suurille kustantamoille Irakissa.
 Hawash oli joutunut Irakissa happoiskun kohteeksi, koska oli liikkunut ilman hijabia. Hawash oli Irakista paettuaan asunut puolisonsa Saddam Jumailyn kanssa Jordaniassa ennen kuin he päätyivät Suomeen Artist At Risk -verkoston kautta.
Hawashin teoksia oli Ars-näyttelyssä vuonna 2022 ja Venetsian biennaalissa vuonna 2024. Venetsiassa oli esillä 12 puettavaa teosta.
Hänen teoksiaan on Kiasman, Emman ja HAMin kokoelmissa.&lt;ref&gt;Kholod Hawash. Moderna Museet. Viitattu 28.4.2025.
Hawash käyttää teoksissaan kierrätysmateriaaleja ja jodaleia-tilkkutekniikkaa. Hawashin äidin opettamassa perinteisessä menetelmässä tilkut ommellaan käsin.
Äiti ompeli tilkkutekniikalla uusia vaatteita vanhoista kankaista. Hawashin teoksissa käytetyt vaatteet tuovat tunnelatausta ja merkitystä.
Alkuun Hawashin tilkkutöiden aiheissa näkyi Mesopotamian taide ja sumerilainen kulttuuri. Mukaan on tullut enemmän henkilökohtaisuutta, mutta kuva-aiheet ovat silti enemmän symbolisia kuin omaelämäkerrallisia. Teemana on naisten yhteiskunnallinen tilanne ja itsenäisyyden kaipuu.
Markéta Hejkalová

Markéta Hejkalová (os. Pražáková s. 29. helmikuuta 1960 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen kirjailija, kääntäjä ja kustantaja, joka on tšekintänyt laajasti suomenkielistä kirjallisuutta. Hejkalová on yksi Havlíčkův Brodissa vuosittain tapahtuvien kirjamessujen perustajista ja järjestäjistä.
Elämäkerta.
Hejkalová syntyi vuoden 1960 karkauspäivänä Prahassa. Kaarlen yliopiston humanistisessa tiedekunnassa Hejkalová opiskeli suomea ja venäjää, minkä jälkeen työskenteli kustannustoimittajana. Vuonna 1991 hän oli mukana perustamassa Havlíčkův Brodissa vuosittain järjestettäviä kirjamessuja. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti yhdessä aviomiehensä kanssa kirjakustantamo Hejkalin. 1990-luvun toisella puoliskolla hän työskenteli Suomessa Tšekin Helsingin suurlähetystössä konsulina ja kulttuuriattaseana.
Vuonna 2006 Hejkalová valittiin Tšekin PEN:in varapuheenjohtaksi ja vuodesta 2009 lähtien hän toimi Kansainvälisen Penin komitean jäsenenä. Hejkalová asuu Havlíčkův Brodissa, jonka keskustassa hän ja hänen aviomiehensä pitävät kirjakustantamoa ja ruokakauppaa.
Tuotanto.
Hejkalová haastatteli Satu Waltaria vuonna 2006 julkaistuun Mika Waltarin elämäkertaansa.
Yksityiselämä.
Hejkalován isoisä oli niinikään kirjailijana tunnettu František Křelina. Hänen vanhempansa ovat kirjailija Hana Pražáková ja hungarologi Albert Pražák. Hejkalován aviomies on kirjallisuusalalla työskentelevä Martin Hejkal.
Kunnianosoitukset.
Hejkalován palkittiin vuonna 2014 Vysočinan alueen toiseksi korkeimmalla palkinnolla. Vuonna 2015 hänet nimettiin Havlíčkův Brodin kunniakansalaiseksi.
Viuhkapomfretti

Viuhkapomfretti ("Pterycombus brama") on pomfretteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantista.
Koko ja ulkonäkö.
Viuhkapomfretti kasvaa suurimmillaan 45–46 cm pitkäksi. Lajin ruumiinmuoto on pyrstöä kohden soippenevan soikea, litteä ja korkea. Kalan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja hyvin korkeat. Rintaevät ovat pitkät ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Viuhkapomfretin kuono on lyhyt ja tylppä ja silmät ovat suuret. Väriltään viuhkapomfretti on tumman hopeanharmaa ja evät ovat tummat.
Levinneisyys ja elintavat.
Viuhkapomfrettia tavataan lauhkeista ja lämpimistä vesistä. Sen levinneisyysalue ulottuu Atlantin itäosissa Islannista ja Norjasta Guineanlahdelle ja länsiosissa Newfoundlandista Kuubaan. Laji vaeltaa vuodenaikojen mukaan levinneisyysalueellaan paikasta toiseen. Kala on avomeren laji, ja se elää useimmiten alle 400 metrin syvyydessä.
Alppimetsähiiri

Alppimetsähiiri ("Apodemus alpicola") on Alpeilla elävä pieni rottaeläinten heimoon kuuluva jyrsijä, joka kuvattiin ensimmäisen kerran tieteellisesti vuonna 1952.
Alkuun alppimetsähiirtä pidettiin tavallisen metsähiiren ("A. flavicollis") alalajina, mutta vuonna 1989 tehdyt morfologiset tutkimukset ja myöhemmät molekyylitutkimukset vahvistivat sen aseman omana lajinaan. Laji kuuluu "Sylvaemus"-ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa idänmetsähiirelle ("A. uralensis").
Alppimetsähiiri elää 500–2 400 metrin korkeudella havumetsissä suosien kosteita, kivisiä alueita ja jokivarsia, joissa on matalaa kasvillisuutta. Se viihtyy avoimissa, harvahkoissa metsissä ja välttelee tiheitä rantakasvustoja. Laji on kaikkiruokainen: keväällä sen ruokavaliossa korostuvat hyönteiset, kesällä ja syksyllä hedelmät ja siemenet. Alppimetsähiiri on yöaktiivinen ja liikkuu maanpinnalla, mahdollisesti myös kaivaen. Sen ulkonäkö muistuttaa metsähiirtä, mutta sen vatsa on harmaampi, häntä pidempi ja rintakaulus vähemmän erottuva. Laji esiintyy usein samoilla alueilla muiden metsähiirilajien kanssa, jolloin sen tunnistaminen vaatii kallon mittoja tai molekyylitutkimuksia. Alppimetsähiirtä on dokumentoitu muun muassa Saksassa, Itävallassa, Ranskassa, Italiassa ja Sveitsissä, ja sen tyyppipaikkakunta on Allgäu Ostrachtalissa, Etelä-Saksassa.
Farbod Mehrabkhani

Farbod ”Comedyfabe” Mehrabkhani (s. 1987 Iran) on suomalais-iranilainen koomikko, sisällöntuottaja ja esiintyjä. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti sosiaalisen median huumorivideoistaan ja stand up -esityksistään, joissa käsitellään arjen ilmiöitä, työelämää ja maahanmuuttajuutta.
Tausta.
Mehrabkhani syntyi Iranissa ja muutti perheensä kanssa vuonna 1998 pakolaisina Turkkiin. Vuonna 1999 perhe sai turvapaikan Suomesta ja sijoitettiin Tornioon. Vuonna 2001 he muuttivat Tampereelle, kun Mehrabkhanin äiti aloitti sairaanhoitajaopinnot. Vuonna 2006 Mehrabkhani muutti Vantaalle jatkaakseen opintojaan. Vuonna 2015 hän valmistui Laurean ammattikorkeakoulusta tradenomiksi .
Hän osallistui Big Brother -televisio-ohjelmaan vuonna 2007.
Ura.
Mehrabkhani aloitti komiikkaan keskittyvän sisällöntuotannon sosiaalisessa mediassa vuoden 2022 jälkeen, erityisesti TikTokissa ja Instagramissa nimellä ComedyFabe. Hänen huumorinsa käsittelee muun muassa kieltä, suomalaisuutta ja maahanmuuttajien kokemuksia.
Hän on esiintynyt stand up -klubeilla ja tapahtumissa eri puolilla Suomea. Hän on ollut mukana myös ”Suomen hauskimmat mamut” -kiertueella, ja on perustanut Itäkeskuksessa toimivan monikulttuurisen stand up -klubin ”Itäkuskus”. Vuonna 2023 hän esiintyi muun muassa Boliden Harjavallan 100-vuotisjuhlassa. Häntä on kutsuttu esiintymään moniin yritys- ja kulttuuritapahtumiin.
Julkisuus.
Mehrabkhanista on tehty juttuja suomalaisissa tiedotusvälineissä, kuten Yleisradio, MTV3, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat, Aamulehti, Turun Sanomat, AKT-lehti, Helsingin Uutiset . Häntä on kuvattu uuden sukupolven koomikkona, joka tuo esiin monikulttuurista näkökulmaa suomalaisessa yhteiskunnassa.