Friedrich Gottlieb Klopstock

Friedrich Gottlieb Klopstock (2. heinäkuuta 1724 Quedlinburg, Saksi, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 14. maaliskuuta 1803 Hampuri) oli saksalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. 
Hän oli eeppinen ja lyyrinen runoilija, jonka subjektiivinen näkemys merkitsi irtiottoa 1700-luvun alun saksalaista kirjallisuutta hallinneesta rationalismista. Hänen oodinsa ja muinaisaiheiset näytelmänsä toimivat esikuvina saksalaiselle ja pohjoismaiselle kirjallisuudelle. Klopstockin pääteos on mahtipontinen heksametrieepos "Messias" (Der Messias, 1748–1773).
Suku ja koulutus.
Friedrich Klopstock oli asianajaja, Mansfeldin ruhtinaan neuvonantaja Gottlieb Heinrichin ja Anna Maria Schmidtin vanhin poika. Hänellä oli 16 sisarusta. Syntymäkaupungissaan ja Friedeburgin maakartanossa Saale-joen varrella, jonka hänen isänsä vuokrasi, hän vietti onnellisen lapsuuden. Koska hänen fyysiseen kehitykseensä kiinnitettiin enemmän huomiota kuin henkiseen, hän kasvoi vahvaksi ja terveeksi ja häntä pidettiin erinomaisena ratsastajana. 
13-vuotiaana hän palasi Quedlinburgiin ja kävi siellä lukiota, ja vuosina 1739–1745 hän opiskeli Naumburgin lähellä Saksi-Anhaltissa kuuluisassa, arvostetussa ja klassillisessa lahjakkaille oppilaille tarkoitetussa valtionkoulussa nimeltä Schulpforta. Siellä hänestä tuli pian taitava kreikan ja latinan runouden kirjoittamisessa ja kirjoitti ansiokkaita idyllejä ja oodeja saksaksi ja luki John Miltonin "Kadotettua paratiisia" vaikutusvaltaisen sveitsiläisen kriitikon Johann Jakob Bodmerin käännöksenä. 
Sen jälkeen hän opiskeli teologiaa ensin Jenan, sitten Leipzigin yliopistossa.
Kirjallinen ura.
Täyttääkseen tehtävänsä runoilijana Klopstock jätti opintonsa Leipzigin yliopistossa ja ryhtyi vuonna 1748 yksityisopettajaksi Langensalzaan Thüringeniin. Siellä hän rakastui serkkuunsa Maria-Sophia Schmidtiin, oodiensa "Fannyyn". Kokemus Miltonin runoudesta sai Klopstockin aloittamaan suuren uskonnollisen eeppisen runon suunnittelun. Vuonna 1749 hänen "Der Messiasin" (Messias) kolme ensimmäistä laulua, jotka oli kirjoitettu riimittömillä heksametrillä, ilmestyivät "Bremer Beiträge" -lehdessä ja loivat sensaation. Rakkauteen pettyneenä hän matkusti vuonna 1750 Johann Jakob Bodmerin kutsumana Zürichiin ja asui tämän luona kuusi kuukautta. 
Tanskan kuningas Fredrik V kutsui hänet Kööpenhaminaan ja antoi hänelle eläkkeen, jotta hän saisi rauhassa ja vailla taloudellisia huolia keskittyä runojen kirjoittamiseen. Hän asui Kööpenhaminassa 20 vuottaja ja sepitti historiallisia näytelmiä, jotka käsittelivät antiikin germaanisankaria Arminiusta. Kun Johann Friedrich Struensee oli syrjäyttänyt Klopstockin suosija, ministeri kreivi Bernstorffin, Klopstock vetäytyi vuonna 1770 lähetysneuvoksena Hampuriin. Kokoelma hänen "Oden"-runoaan ("Oodit") julkaistiin vuonna 1771. Hampuriissa syntyivät "Der Messiasin" viisi viimeistä laulua, mutta inspiraatio hiipui kolme vuotta myöhemmin. 
Friedrich Gottlieb Klopstock kuoli 78-vuotiaana maaliskuussa 1803 Hampurissa.
Avioliitot.
Vuonna 1754 hän meni naimisiin hampurilaisen, 26-vuotiaan kirjailija Margarethe (Meta) Möllerin (1728–1758) kanssa, joka oli hänen oodiensa "Cidli". Meta oli erittäin kielitaitoinen ja osasi myös kreikkaa ja latinaa. Margarethe kuoli raskautensa lopulla 30-vuotiaana ja kohtuun jäänyt lapsi kuoli myös. Vaimon kuolema vaikutti hänen luovuuteensa ja hän ylisti tätä oodeissaan vuosikymmeniä.
Vuonna 1791 hän meni 67-vuotiaana naimisiin leski Johanna Elisabeth von Winthemin kanssa, joka oli hänen ensimmäisen vaimonsa veljentytär ja ollut hänen läheinen ystävänsä monien vuosien ajan.
Tuotanto.
Vaikka Friedrich Klopstock tunnettiin laajalti "Der Messiasin" kirjoittajana – teos käännettiin 17 kielelle – hän loi maineensa pääasiassa lyyrisenä runoilijana. Hänen hymnimäisissä oodissaan käyttämänsä vapaat runomuodot mahdollistivat luonnollisemman ja ilmaisuvoimaisemman kielenkäytön.
Klopstockin pääteos on hänen heksametrilla kirjoittamansa 20 laulua käsittävä uskonnollinen eepos "Messias", jonka kolme ensimmäistä laulua, joihin hänen maineensa perustui, ilmestyivät vuonna 1748. Koko teos valmistui vuonna 1773. Alkusysäyksen laveaan runoelmaan Klopstock sai John Miltonin "Kadotetusta paratiisista". "Messias" on ylevähenkinen ja lennokas runoelma, joka kuvaa ihmisen kehittymisen historiaa, ja se teki aikalaisiin syvän vaikutuksen. Se saattaa tuntua paikoin venytetyltä ja kaivata aitoja eeppisiä ominaisuuksia ja toimintaa. Klopstock on pohjaltaan lyyrikko, mikä ilmenee kaikissa hänen runotuotteissaan mutta varsinkin hänen oodeissaan, joista monet ovat tunteikkaita ja yleviä.
Klopstock on kirjoittanut myös näytelmiä, sekä raamatunaiheisia, kuten "Adams Tod" (1757), "Salomo" (1764) ja "David" (1772), että isänmaallisaiheisia. Jälkimmäisille hän on antanut nimen "Bardiet", sillä niitä kirjoittaessaan hän käytti mallina vanhoja bardilauluja. Klopstockin "Bardiet"-näytelmät ovat "Hermanns-Schlacht" (1760), "Hermann und die Fürsten" (1784) ja "Hermanns Tod" (1787). Näissä vaihtelee suorasanainen ja runomittainen kieli. Ne ovat, kuten yleensä Klopstockin näytelmätuotanto, draamallisesti heikkoja.
Friedrich Klopstockin kirjallisen toiminnan historiallinen merkitys oli aikoinaan suuri. Hän vapautti saksalaisen runouden kuivan järkeilyn kahleista, loi siihen voimakkaan uskonnollisen innostuksensa ja ylevän luonnonrakkauden ja vaikutti siten uudistavasti ja elähdyttävästi useihin muihin runoilijoihin.
Klopstockin runoja ovat suomentaneet Yrjö Jylhä (kokoelmassa "Veri ja kulta", Otava 1954) ja Arvi Kivimaa (kokoelmassa "Laulujen virta: saksalaista lyriikkaa seitsemänsadan vuoden varrelta", WSOY 1936).
Klockstock on kirjoittanut yhden virren, joka on suomennettu. Virsi "Wachtet auf! ruft uns ein Stimme" on hänen uudelleen kirjoittamansa Philipp Nicolain tunnettu virsi "Wachtet auf! Ruft und die Stmme". Klocpstockin muokkauksen pohjalta kirjoitti Ruotsissa J. O. Wallin vuonna 1816 virren "Waker upp! En stämma bjuder" ja se on ollut pohjana Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virrelle 163 "Herätkää! niin huuto kaikaa " (suom. August Ahlqvist 1866, uud. komitea 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 317 Wallinin käännöksenä: "Vakna upp! En stämma bjuder", ja suomenkielisessä virsikirjassa se on Pekka Kivekkään uutena käännöksenä (1984, 1998) "Herätkää! Näin huuto kaikuu".