tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Batman (sarjakuva)

Batman on meneillään oleva DC Comicsin kustantama sarjakuvasarja, jossa seikkailee nimensä mukaisesti Batman. Hahmo esiintyi ensi kerran Detective Comics sarjakuvan numerossa 27 toukokuussa 1939. Suosion myötä se sai nimeään kantavan sarjakuvasarjan, jonka julkaiseminen alkoi toukokuussa 1940. Alun perin sarjakuvaa julkaistiin neljä kertaa vuodessa, mutta sittemmin siitä tuli kuukausittain julkaistava sarjakuva. 1950-luvulla lehti ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa. Helmikuussa 2009 sarja saavutti 686 numeron määrän, jonka myötä se laitettiin hetkeksi tauolle kesäkuuhun asti.
Lähtökohta.
Batmanin tarinat sijoittuvat Gotham Cityyn, jossa vallitsee rikollisuus ja korruptio. Kaupungin asukkaat elävät jatkuvassa pelossa laajan naamiaisasuihin pukeutuneiden rikollisten, rikosjengien ja pikkurikollisten vuoksi. Taistellakseen edellä mainittuja rikollisia vastaan Batman käyttää hyväkseen rikollisten pelkoja. Todellisuudessa Batman on miljonääri hyväntekijä Bruce Wayne, joka 8-vuotiaana oli näkemässä vanhempiensa murhan pimeällä kujalla. Batman käyttää analyyttistä mieltään, huipputekniikkaa ja vempaimia, sekä fyysisiä ominaisuuksiaan, kuten ketteryyttä, kestävyyttä ja voimakkuutta varmistaakseen etteivät Gothamin rikolliset tunne olevansa turvassa.
Asukkaiden silmissä Batmanin uskotaan olevan enemmän kuin tavallinen ihminen, jonka myötä hänet tunnetaan kaupungin ikonisena urbaanilegendana.
Sarjan sisällön kehitys.
Ensimmäiset Batmanin tarinat käsikirjoitti Bill Finger Bob Kanen kuvittaessa ne. Fingerin nimeä ei kuitenkaan mainittu sarjakuvissa, joissa Batman kuvattiin kostonhaluisena, joka ei epäröinyt tappaa mikäli hän näki sen tarpeellisena. Tuolloin Batman nähtiin käyttävän kertaalleen asetta pysäyttääkseen ryhmän rikollisia. Jerry Robinsonin luoma Jokeri esiteltiin sarjakuvan ensimmäisessä numerossa psykopaattisena rikollisena, joka tunnettiin käyttämästään erikoismyrkystä, joka tappoi ja turmeli uhrinsa. Esiintymisensä jälkeen hahmosta on tullut tunnetuin Batmanin vihollisista. Robinsonin luoma hahmo sai kuitenkin vuosien ajan useanlaisia versioita kylmäverisestä murhaajasta leikittelevään huiputtajaan. Hopeakaudella 1960-1970-luvulla Jokeri muutettiin psykopaatista murhaajasta psykologisia hyökkäyksiä tekeväksi rikolliseksi, joka käytti huvittavia vempaimia rikoksissaan.
Perushaasteet joita Batman kohtasi alkutarinoissaan johtui rikollisten pahuudesta, kun taas 1970-luvulla rikollisten motivaatioita katsottiin syvällisemmin. Myös Batman kävi läpi muutoksia, jonka myötä se ei ollut enää yksiselitteinen hahmo vaan koki syviä henkisiä kokemuksia. Nykyisin moderniaikainen Batman on saanut vaikutteita 1970-luvun Dennis O'Neilin ja Neal Adamsin tarinoista, sekä hivenen Frank Millerin kuvaaman hahmon piirteitä.
Bill Quackenbush

Hubert George "Bill" Quackenbush (2. maaliskuuta 1922 Toronto, Ontario – 12. syyskuuta 1999) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka puolustajan tontillaan palveli niin Boston Bruinsia kuin Detroit Red Wingsiäkin National Hockey Leaguessa. Hänen ammattilaisuransa kesti 14 kautta (1942–56), joista seitsemän ensimmäistä Detroitissa.
Bill Quackenbush oli aikanaan poikkeuksellisen hyökkäävä puolustaja. Hän voitti Lady Byng Memorial Trophyn 1949 ja hän oli myös ensimmäinen puolustaja, jolle tämä palkinto myönnettiin. Quackenbush pelasi kauden 1948–49 ilman ensimmäistäkään jäähyä, ja kaiken kaikkiaan rangaistukseton jakso venyi 138 peräkkäisen pelin mittaiseksi ja ulottui kolmelle eri kaudelle. Quackenbush oli kolminkertainen ja kaksinkertainen pelaaja NHL:ssä. Hänet kutsuttiin Hockey Hall of Famen 1976.
Päätettyään NHL-uransa Bill Quackenbush siirtyi valmentamaan Princetonin yliopiston joukkueita jääkiekossa.
Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä jalkapallon alle 19-vuotiaiden maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa.
Suomi on osallistunut vuosina 1981–2023 (lukuun ottamatta vuoden 1994 kisoja) kaikkiin EM-karsintoihin. Suomessa järjestettiin vuonna 1982 U19 EM-kisat, jonne se pääsi automaattisesti isäntämaana.
Nykyhetket (2001–).
Suomessa järjestettiin alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut vuonna 2001. Suomen ei tarvinnut Suomi jäi kuitenkin lohkossaan viimeiseksi yhdellä pisteellään. Suomi osallistui myös seuraavan vuoden U19-kisojen karsintoihin, mutta ei päässyt jatkoon lohkokssaan hävittyään Makedonialle ratkaisevassa ottelussa 3–2.
Vuoden 2003 U19 EM-kisojen karsinnassa Suomi jäi lohkossaan viimeiseksi yhdellä pistellään. Seuraavien kisojen karsinnat sujuivat paremmin, kun Suomi eteni toiselle kierrokselle, jossa maa ei edennyt pidemmälle jääden sarjassa kolmanneksi. Vuoden 2005 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi karsintalohkossaan kolmanneksi. Yllättävää oli se, että Suomi voitti kisoihin päässeen lohkoykkösen Albanian peräti 7–1. Suomen voiton takuumies oli neljä maalia iskenyt Tomi Petrescu.
Vuoden 2006 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi niin ikään kolmanneksi. Vuoden 2007 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi lohkossaan viimeiseksi. Vuonna 2008 Suomi jäi karsintalohkon kolmanneksi. Joukkue oli vuoden 2009 alle 19-vuotiaiden EM-turnauksessa karsinassa ja joukkue jäi toiseksi 12. lohkossa, joten se eteni eliittikierrokselle. Siellä joukkue ei päässyt pitemmälle, kun Serbia eteni jatkoon lopputurnaukseen.
Judge Death

Judge Death ("Tuomari Kuolema") on Judge Dredd -sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen superrikollinen.
Judge Death oli alun perin Mega-City 1:n tuomari Sidney De'ath, sadistisen hammaslääkärin poika. Jo alun perin tuomarina toimiessaan rikollisten pidättäminen ja tuomitseminen, useimmiten kuolemaan, tuotti hänelle sadistista mielihyvää. Hän tapasi myöhemmin "Kuoleman sisaret", Phobian ja Nausean, jotka ottivat hänet oppipojakseen ja veivät hänet omaan kotimaailmaansa. Täällä tuomari Sidney De'ath päätteli, että koska kaikki rikokset ovat elävien tekemiä, täytyy elämän itsessään olla rikos.
Phobian ja Nausean magian avulla tuomari Sidney De'ath muuttui yliluonnolliseksi hirviöksi Judge Deathiksi, joka on ikään kuin vääristymä Mega-City 1:n tuomareista. Hänen sadistisuutensa otti hänet täysin valtaansa ja hänestä tuli psykoottinen massamurhaaja, joka nauttii suunnattomasti tappamisesta. Yhdessä kolmen uuden apurinsa kanssa Judge Death tappoi uuden asuinmaailmansa kaikki 60 miljoonaa asukasta, minkä jälkeen he palasivat Mega-City 1:een jatkamaan tappamista.
Vaikka Judge Death on rikollinen massamurhaaja, hän itse kuvittelee toimivansa hyvyyden ja oikeuden puolella, puhdistaen maailman kaikkein suurimmasta rikoksesta - eli kaikesta elämästä. Judge Death ja hänen kolme apuriaan ovat epäkuolleita, eläen normaalisti pelkkinä henkiolentoina. Nämä henkiolennot voivat kuitenkin siirtyä kuolleiden ihmisten ruumiisiin ja muuttua täten fyysisiksi tappokoneiksi. Judge Death käyttää asunaan vääristymää Mega-City 1:n tuomarien univormuista. Hänen kypäränsä visiiri ei ole pleksilasilevy vaan rautainen ristikko. Hänen toisena olkapääkoristeenaan on kotkan sijaan lentolisko, ja toisessa olkapääkoristeessa on metallitankojen sijaan sääriluita.
Judge Death tappaa ihmisiä mieluiten teräväkyntisillä käsillään, iskien ne uhrin rintakehän läpi, pirstoen uhrin sydämen. Hänen kolme apuriaan ovat:
Julius Brauns

Julius Brauns (8. tammikuuta 1857 Ludwigslust – 24. helmikuuta 1931 Bergedorf) oli saksalainen pikakirjoitusteoreetikko ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Brauns opiskeli Berliinissä Humboldt-yliopistossa ja Greifswaldin yliopistossa filologiaa ja kieliä, ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1884. Hän toimi opettajana eri kouluissa Schwerinissä, Hampurissa ja Bergedorfissa, ja vuodesta 1919 Hampurin yliopistossa romaanisten kielten lehtorina.
Brauns opiskeli 1870-luvun alussa Gabelsbergerin ja Stolzen pikakirjoitusjärjestelmät. Hän alkoi tehdä vuonna 1882 pikakirjoitustieteellisiä tutkimuksia ja julkaisi vuonna 1887 kirjoituksen, jossa esitteli kymmenen teesiä koulupikakirjoitukselle asetettavista vaatimuksista. Brauns kehitti myös oman pikakirjoitusjärjestelmän, josta hän julkaisi vuonna 1893 oppikirjan. Hänen veljensä Wilhelm Brauns, joka oli muuttanut Ruotsiin, sovitti järjestelmän ruotsin, norjan, englannin, ranskan ja espanjan kielille.
Harvey Atkin

Harvey Atkin (18. joulukuuta 1942 Toronto, Ontario, Kanada – 17. heinäkuuta 2017 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Atkinin isovanhemmat olivat venäläisiä, uskonnoltaan juutalaisia siirtolaisia. Hän aloitti näyttelemisen jo nuorena liittyessään koulunsa näytelmäkerhoon. Hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1976 ja oli vuonna 1980 ehdolla Parhaan sivuosan esittäjän Genie-palkinnon saajaksi elokuvasta "Meatballs" (1979).
Vuosina 1982–1988 hän oli mukana poliisisarjassa "Cagney &amp; Lacey", jossa hän esitti konstaapeli Ronald Colemania. 2000-luvulla hän on esiintynyt muun muassa "Kova laki" -sarjoissa tuomari Alan Ridenourina.
Ääninäyttelijänä hänen tunnetuin työnsä lienee Bowser Koopan rooli kolmessa Nintendon Mario-pelisarjaan perustuvassa piirrossarjassa. Hän oli ensimmäinen näyttelijä, joka on esittänyt kyseistä hahmoa. Hän on myös toiminut mainosäänenä muun muassa Mercedes-Benzin ja Dunkin' Donutsin mainoksissa.
Atkin kuoli syöpään 74-vuotiaana 17. heinäkuuta 2017.
Kauniita kesäpäiviä

Kauniita kesäpäiviä on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä vuonna 1985 levytetty kappale. Kappaleen on säveltänyt Pave Maijanen, ja sanoittanut Jukka Vieno. Kappaleen on sovittanut Pedro Hietanen, joka myös soittaa kappaleessa syntetisaattoria. Janne Louhivuori soittaa akustista kitaraa, Harri Merilahti bassoa, ja Hannu ”Hande” Lemola rumpuja. 
Kappale julkaistiin Peteliuksen samana vuonna ilmestyneellä studioalbumilla "Pimpparauta". Lisäksi kappale on julkaistu Peteliuksen useammalla kokoelmalevyllä. 
Kappaleen synty.
Kappaleeseen tehneen Pave Maijasen sävellys on levyn kansipaperin mukaan kaunis ja melodinen. Jukka Vienon sanoitus on kansipaperin mukaan ironinen, ja sisältää mustaa huumoria. Laulun sanat voi tulkita aika lohduttomaksikin kertomukseksi.
Vieno kertoo kirjoittaneensa tarinaa poikkeuksellisen pitkään. Hänen mukaan kappale kuvaa lapsen näkökulmasta sitä, kuinka toisten kesä voi olla toisten talvi. Kyseessä on eräänlainen kaipuu itsenäisyyteen. Lapsella on tunteet ja orastava tahto, mutta hän ei pääse toteuttamaan niitä, koska hän on ja häntä pidetään lapsena, ja näin ollen hän ikävästyy, ja tylsistyy.
Vieno selventää, että kertosäkeessä esiin nouseva Afrikan tähti kuvaa tekstin tarinassa sekä suomalaislapsen todellisuutta, koska kaikkihan kyseistä peliä pelaavat - että vanhempien eksotiikan kaipuuta, vieraiden maiden kulttuuria ja muita nautinnon aineita. 
Musiikkivideo.
Kappaleesta tehtiin musiikkivideo Yleisradion sketsiviihdesarjaan "Mutapainin ystävät". Televisiosarjassa kappaleesta esitetään ensimmäinen ja toinen säkeistö.
Ööliä läikkyy

Ööliä läikkyy (tunnetaan myös nimellä "Ääliö älä lyö, ööliä läikkyy") on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä vuonna 1985 levytetty kappale. Kappaleen on säveltänyt Jukka Linkola ja sanoittanut Jukka Vieno. Kappaleen sovituksen on tehnyt Pedro Hietanen, joka myös soittaa kappaleessa pianoa. Markku Johansson soittaa kappaleessa trumpettia, Tom Bildo vetopasuunaa, Janne Louhivuori sähkökitaraa, Harri Merilahti bassoa ja Hannu ”Hande” Lemola rumpuja. Kappaleen sanoituksessa on pyritty käyttämään mahdollisimman paljon y-, ä- ja ö-kirjaimia.
Kappale julkaistiin Peteliuksen vuonna 1985 ilmestyneellä studioalbumilla "Pimpparauta". Ensimmäisen kerran CD-levyllä kappale julkaistiin Peteliuksen vuonna 2005 ilmestyneellä kokoelma-albumilla "Hyvännäköinen - 36 lemmenlaulua".
Kappale tehtiin alun perin Helsingin kaupunginteatterissa esitettyyn hollantilaiseen Yvonne Keulsin näytelmään "Haavoittunut enkeli".. Vieno kertoo, että kappaleesta löytyy ”väkivallan vastainen sanoma oluen juonnin puolesta” sekä ”institutionaalinen örvellys kontra yksilöllinen örvellys”. 
Musiikkivideo.
Kappaleesta tehtiin musiikkivideo Yleisradion sketsiviihdessarjaan "Mutapainin ystävät". Musiikkivideossa esiintyvät Petelius, Ilkka Heiskanen ja Eeva Litmanen. 
Kappaleen tapahtumapaikka sijoittuu psykiatriseen hoitolaitokseen, jossa Kyösti-niminen sairaalan potilas juoksee yöllä ”pöpilän” jääkaapille, ja yrittää varastaa olutpullon. Yöhoitaja eli ”yökkö” Vuokko estää Kyöstin aikeet. Loppujen lopuksi Kyösti onnistuu lopulta varastamaan olutpullon.
Robert Kanigher

Robert Kanigher (18. kesäkuuta 1915 – 7. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka muistetaan DC Comicsin sota-aiheisista sarjakuvista, sekä työskentelystään Ihmenaisen parissa yli 20 vuotta. Lisäksi hän yhteisloi sarjakuvahahmot Kersantti Rock, Musta Kanarialintu, hopeakauden Salaman, sekä alkuperäisen Rick Flagin ja El Diablon.
Kanigher teki myös useita käsikirjoituksia radioon, elokuviin ja näytelmiin.
Philip S. Lee

Philip S. Lee (), C.M. (s. 1944 Hongkong) on Kanadassa sijaitsevan Manitoban provinssin varakuvernööri. Hän syntyi ja vietti nuoruutensa Hongkongissa, vuonna 1962 hän muutti Kanadaan opiskellakseen University of Manitobassa. Vuosien 1967–1972 välillä Lee toimi Winnipegin kaupungin tutkivana kemistinä, erikoisalanaan vesijohtoveden laadun tarkkailu. Lee meni naimisiin vaimonsa Anitan kanssa 1968 ja heillä on kolme tytärtä: Margaret, Mabel ja Malinda.
Lee tunnetaan aktiivisena toimijana Winnipegin kiinalaiskulttuurin edistämisessä. Leelle myönnettiin "City of Winnipeg Community Service Award" vuonna 1984. Hän toimi Kanadan monikulttuurisuus neuvostossa vuosina 1984–1988, jossa suorittamasta työstään hän sai Winnipegin kaupungilta tunnustuksen 1990. Kanadan liittovaltion 125. juhlavuonna 1993 hänelle myönnettiin kunniamerkki hänen työstään. Vuosina 1995–1999 hän toimi Winnipegin sinfoniaorkesterin johtajana. Order of Canada nimitti Leen 'Companion' jäsenekseen vuonna 1999. Kanadan pääministeri Stephen Harper nimitti Leen manitoban varakuvernööriksi 19. kesäkuuta 2009, virkaanastumispäivänä 1. heinäkuuta 2009 hänestä tuli provinssin 24. varakuvernööri.
MC Puhuva Pää

MC Puhuva Pää oli suomalainen elektronista hip hop-sävytteistä musiikkia esittänyt musiikkiprojekti. Projektin ainoaksi jääneen albumin "Kädet ilmaan!" julkaisi levy-yhtiö Magnum Music. Projektin takana oli R. Orreggano -nimellä esiintyvä artisti, joka aiemmin oli ollut mukana musiikkiprojektissa Pizza Enrico.
Puhuva Pää tuli tunnetuksi alun perin vuosina 2003–2007 MTV3-kanavan TV-chat-ohjelmissa, jossa se tietokonehahmona toisti ääneen katsojien lähettämiä tekstiviestejä.
Albumin kappaleesta "Kädet ilmaan" tehtiin musiikkivideo, jota esitettiin ajoittain MTV3:n TV-chat-ohjelmissa. Kappale julkaistiin myös singlenä. 
Vuonna 2021 Puhuva Pää teki comebackin esiintymällä Inde Morjesta ja MC Manen kappaleella "Juokse Kopteriis". Tuo kappale päätyi myös MC Manen ja Inde Morjesta yhteslevylle "Parasta Ennen", joka julkaistiin maaliskuussa 2021.
Meriankerias

Meriankerias ("Conger conger") on suurikokoinen ankeriaskala, joka kuuluu meriankeriaiden heimoon.
Meriankeriasta tavataan itäisellä Atlantilla Norjasta (harvoin) ja Islannista (harvoin) Senegaliin ja sen reunamerissä Välimeressä ja Mustassameressä. Lajia tavataan joskus eksyneenä Suomenkin vesillä. Laji on yöaktiivinen; päivisin se piileskelee kivenkokoissa ja hylyissä.
Koko ja ulkonäkö.
Meriankeriasnaaras ja -koiras ovat hyvin erikokoisia; naaras kasvaa noin kaksi kertaa koirasta suuremmaksi sekä pituudeltaan että painoltaan. Naaras voi olla jopa kolmen metrin mittainen ja painaa 110 kg, mutta normaalisti ne jäävät kaksimetrisiksi. Suurin Suomesta saatu meriankerias on noin kahden metrin mittainen.
Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä, keho on sinertävänharmaa, kapea ja pitkä. Evät ovat tummanharmaita.
Ravinto.
Meriankerias syö erilaisia pieniä eläimiä, enimmäkseen kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Saaliinsa se tappaa ja repii palasiksi pyörien nopeasti oman akselinsa ympäri ja poimien sitten palat vedestä. Kalan on myös havaittu käyttävän ravinnokseen haaskoja ja jätteitä ihmisasutusten lähistöllä.
Lisääntyminen.
Meriankeriaat parittelevat ja kutevat Azorien ja Gibraltarin välillä. Parittelu ja kutu tapahtuu 3 000–4 000 metrin syvyydessä, josta poikaset ajautuvat vähitellen kohti rannikkoa. Naaraskala voi laskea jopa 8 miljoonaa mätimunaa kutuaikana, minkä jälkeen se kuolee. Poikaset ovat sukukypsiä 5–15 vuoden iässä.
Kalastus.
Meriankeriaan lihaa pidetään kohtalaisen maukkaana. Sitä kalastetaan pitkälläsiimalla, erilaisin pyydyksin ja troolein. Lisäksi sitä urheilukalastetaan. Lähes jokaisella rannikon kalastuskylällä on oma meriankeriaskantansa. Jo antiikin roomalaisilla oli tapana pyydystää meriankeriaita ja lihottaa niitä altaissa. Sitä myydään kaupoissa sekä pakastettuna että tuoreena, ja siitä tehdään monenlaisia ruokia.
Peregrine Phillips

Peregrine Phillips oli englantilainen etikkakauppias, joka patentoi uuden kontaktimenetelmän tuottaa rikkihappoa vuonna 1831. Prosessissa käytetään platinaa katalyyttinä, ja se on huomattavasti tehokkaampi kuin aiemmin käytetty lyijykammiomenetelmä. Tuohon aikaan rikkihaponkysyntä oli pientä, ja Phillipsin keksintö jäi vähäiselle huomiolle vuosikymmenten ajaksi.
Peregrine Phillips valmisti ja myi etikkaa Bristolissa.
Paulo Duarte

Paulo Duarte (s. 6. huhtikuuta 1969) on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2016 lähtien hän on toiminut Burkina Fason jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Duarte aloitti ammattilaisuransa Boavistassa 1988. Hän pelasi koko uransa Portugalissa edustaen pääsarjan keskikastin joukkueita sekä ykkösdivisioonan seuroja. Kaudella 1994/95 hän eteni yhdessä CS Marítimon kanssa Portugalin cupin loppuotteluun.
1995 Duarte siirtyi UD Leiriaan, joka putosi pääsarjasta kaudella 1996/97. Paluu tapahtui kuitenkin jo seuraavan kauden päätteeksi ja 1990- ja 2000-lukujen taitteessa Leiria pelasi hienoja kausia sijoittuen liigan ylempään keskikastiin. Duarte toimi noina vuosina Leirian runkopelaajana ja kapteenina. Hän lopetti peliuransa seurassa vuonna 2004.
Ura valmentajana.
Duarte aloitti valmennusuransa UD Leirian apuvalmentajana vuonna 2004. Hän nousi seuran päävalmentajaksi maaliskuussa 2007, kun Domingos Paciência sai potkut tehtävistä. Duarten pesti seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän erosi jo marraskuussa 2007 surkeasti alkaneen kauden vuoksi. 
Maaliskuussa 2008 Duarte palasi valmennustehtäviin siirtyen Burkina Fason maajoukkuevalmentajaksi. Duarten johdolla piskuinen maajoukkue suoriutui MM2010-karsinnoissa hyvin ja taisteli tosissaan kisapaikasta samassa lohkossa mm. Norsunluurannikon kanssa. Lopulta kisapaikka jäi kuitenkin haaveeksi.
Kesäkuun alussa 2009 Duarte allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ranskan pääsarjassa pelaavan Le Mansin kanssa. Hän jatkaa myös Burkina Fason maajoukkuevalmentajana. Duarten urakka Le Mansin peräsimessä ei alkanut ruusuisesti ja joukkue vajosi syyskaudella Liguen häntäpäähän. Lopulta seura purki Duarten sopimuksen joulukuussa 2009. Lopullinen niitti oli 2–1 tappio Montpellier’lle ja Le Mansin putoaminen toiseksi viimeiseksi. Taustalla oli myös Duarten maajoukkuevalmentajan tehtävät, jotka olisivat pitäneet hänet sivussa valmennuksesta tammikuussa Afrikan mestaruuskisojen ajan. 
Afrikan mestaruuskisoissa 2010 Duarte luotsasi Burkina Fason yllättävään tasapeliin Norsunluurannikon kanssa, mutta tappio Ghanalle tiesi putoamista tynkälohkosta, josta Togo oli suljettu pois. Putoamisesta huolimatta Duarte jatkoi päävalmentajana ja luotsasi Burkina Fason myös Afrikan-mestaruuskisoihin 2012. Alkulohko sujui jälleen kehnosti ja maan hävittyä kaikki ottelunsa Duarte sai potkut tehtävistään. 
Huhtikuun lopussa 2012 Duartesta tuli Gabonin maajoukkueen uusi päävalmentaja. Maa ei selvinnyt Duarten johdolla Afrikan mestaruuskisoihin 2013 eikä MM-kisoihin 2014. Heikkojen tulosten myötä Duarte joutui jättämään paikkansa syyskuussa 2013. 
Huhtikuussa 2015 Duarte palasi valmennustehtäviin tunisialaisen CS Sfaxienin peräsimessä. Hänen pestinsä päättyi kuitenkin potkuihin jo heinäkuussa 2015.
Tammikuussa 2016 Duarte palasi Burkina Fason maajoukkuevalmentajaksi. Portugalilaisen johdolla Burkina Faso eteni Afrikan mestaruuskisoissa pronssiotteluun, jossa se voitti Ghanan 1–0. Mitali oli Burkina Fason historian toinen Afrikan mestaruuskisoissa.
Ranskan naisten koripallomaajoukkue

Ranskan naisten koripallomaajoukkue edustaa Ranskaa koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Ranskan koripalloliitto.
Ranska sai pronssia ensimmäisissä naisten MM-kilpailuissa Chilessä 1953 sijoituttuaan kuuden joukkueen loppusarjassa Yhdysvaltojen ja Chilen jälkeen kolmanneksi. Se on edelleen joukkueen ainoa MM-mitali.
Olympialaisissa Ranskan joukkue on esiintynyt kolme kertaa. Sydneyssä 2000 se hävisi puolivälieräottelussa Etelä-Korealle. Lontoossa 2012 Ranska saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Yhdysvalloille 50–86. Rio de Janeirossa 2016 Ranska hävisi pronssiottelussa Serbialle 63–70 ja sijoittui neljänneksi.
Ranska saavutti ensimmäisen EM-mitalinsa Alankomaiden kisoissa 1970. Se voitti välierässä Bulgarian pistein 69–64, mutta hävisi loppuottelussa Neuvostoliitolle 33–94. Italian kisoissa 1993 Ranska sai hopeaa: voitettuaan välierässä Italian 56–54 se hävisi loppuottelussa Espanjalle 53–63. Puolassa 1999 Ranska kukisti välieräottelussa Slovakian 66–39, mutta hävisi loppuottelussa Puolalle 56–59.
Ranska voitti ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa kotikisoissaan 2001. Se kukisti välierässä Liettuan 74–55 ja Le Mansissa pelatussa loppuottelussa Venäjän 73–68. Ranska voitti Euroopan-mestaruuden myös Latviassa 2009. Kukistettuaan välierässä Valko-Venäjän 64–56 se voitti Riiassa pelatussa loppuottelussa Venäjän 57–53. Puolan kisoissa 2011 Ranska sijoittui kolmanneksi voitettuaan pronssiottelussa Tšekin 63–56.
Viisissä viimeisissä EM-kilpailuissa Ranska on saavuttanut hopeaa. Vuoden 2013 kotikisoissaan se hävisi loppuottelussa Espanjalle 69–70. Unkarissa ja Romaniassa käydyissä vuoden 2015 EM-kisoissa Ranska hävisi loppuottelussa Serbialle 68–76. Tšekin EM-kisoissa 2017 loppuottelussa oli vastassa Espanja ja tappiolukemat olivat 55–71. Vuoden 2019 loppuottelussa Ranska hävisi Espanjalle 66–86 ja vuoden 2021 loppuottelussa Serbialle 54–63.
Arvokilpailut.
Euroopan-mestaruuskilpailut.
Lähde: 
Ranskan naisten maajoukkue.
Ranskan naisten maajoukkue EM-kisoissa 2013.
World Series by Renault

Renault Sport Series (aiemmin World Series by Renault) oli autourheilusarja, johon kuuluivat Eurocup Formula Renault 2.0 ja Renault Sport Trophy. Aiemmin mukana ovat olleet Formula Renault 3.5 vuosina 2005–2015, Eurocup Mégane Trophy joka oli mukana vuosina 2005–2013, sekä Eurocup Clio joka toimi vuodet 2011–2014. Vuonna 2015 Renault Sport ilmoitti lakkauttavansa Formula Renault 3.5 -sarjan kauden 2015 päätteeksi. Sarjaa ajettiin vuosina 2016 ja 2017 nimellä Formula V8 3.5, minkä jälkeen sarja lakkautettiin lopullisesti. Vuonna 2020 Eurocup Formula Renault 2.0 yhdistettiin Formula Regional European Championship -sarjaan.
FR3.5-kisoja ajettiin myös World Series by Renault -sarjan ulkopuolella, muun muassa Formula 1:sten Monacon GP:n yhteydessä.
Historia.
Renault aloitti Formula Renault V6 Eurocup -sarjan vuonna 2003. Sarjassa ajettiin Tatuusin rungoilla ja Nissanin moottoreilla. Vuonna 2005 World Series by Nissan yhdistettiin Formula Renault V6 Eurocupin kanssa World Series by Renault’ksi. Moottoriksi otettiin aikaisemmin FRV6-luokan Tatuuseissa käytetty 3,5-litrainen Nissan-moottori uuteen FR3.5-luokkaan, autona säilyi Nissan-sarjan Dallara T05. Vuonna 2008 luokan kalusto uudistui, kun runko vaihtui Dallara T08 -malliin ja moottori Renault’n V6:seen.
Kaudeksi 2012 FR3.5-luokka uudistui jälleen, kun runko vaihtui täysin uuteen Dallara T12 -runkoon ja Zytekin valmistamaan 3,4-litraiseen V8-moottoriin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun sarjassa käytettiin tuotantoautopohjaisen moottorin sijaan aitoa kilpakonetta. Uudet autot pystyivät lähes samoihin kierrosaikoihin GP2:n kanssa.
Nicolas Lapierre

Nicolas Lapierre (s. 2. huhtikuuta 1984 Ranska) on ranskalainen autourheilija. Nykyään hän ajaa FIA World Endurance Championship ja European Le Mans Series -sarjoissa. Lapierre voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006 yhdessä Alexandre Préman kanssa.
GP2-ura.
Kaudella 2005 Lapierre ajoi Arden International -tallissa Heikki Kovalaisen tallikaverina. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Ranskan GP:n lauantain kilpailussa ajama kolmas sija. Kaudella 2006 Lapierre jatkoi Ardenilla, jolloin hän saavutti yhden kakkosijan Euroopan kilpailusta ja kaksi kolmossijaa Valencian ja San Marinon kilpailuista. Monacon GP:n lähtökolarissa Lapierre loukkasi kaksi selkänikamaansa, jonka vuoksi häneltä jäi Britannian ja Ranskan kilpailut väliin. Kaudelle 2007 Lapierre siirtyi DAMSille. Lapierre voitti Bahrainin ja Belgian kilpailut.
FIA WEC -ura.
Vuodesta 2012 lähtien Lapierre on kilpaillut Toyotalla FIA World Endurance Championship -kestävyysautosarjassa LMP1 -luokassa. Kaudella 2015 hän siirtyi ajamaan kyseistä sarjaa KC Motorgroup talliin. Samana vuonna hän kilpaili World Touring Car Championship -sarjassa.
Navi Rawat

Navi Rawat (s. 5. kesäkuuta 1977, Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä on intialainen ja äitinsä saksalainen.
Navi on näytellyt muun muassa Thereza Diazia "O.C:ssa" ja Amita Ramanujaa "Num3roissa" ja Melanieta "24:ssä".
Rawat on naimisissa Brawley Nolten kanssa, joka on näyttelijä Nick Nolten poika.
Alternative Press

Alternative Press on yhdysvaltalainen punk- ja rockpainottenen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti. Lehden perusti Mike Shea kesäkuussa 1985, jolloin se oli vain pienimuotoinen fanzine. Lehden julkaisija on Alternative Press Magazine, Inc.
"Alternative Press" sisältää yhtyeiden haastatteluja, valokuvia ja tietoa tulevista julkaisuista sekä musiikkilistoja.
Janusz Gortat

Janusz Kazimierz Gortat (5. tammikuuta 1948 Brzozów – 19. joulukuuta 2023) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Gortat saavutti Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Hän voitti tšekkoslovakialaisen J. Králin pistein 5–0, yhdysvaltalaisen R.N. Russellin pistein 3–2 sekä länsisaksalaisen Rudi Hornigin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä. Välierässään hän hävisi jugoslavialaiselle Mate Parloville pistein 0–5.
Gortat saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1973 raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultamitalin voitti olympiavoittaja Mate Parlov.
Montréalin 1976 olympialaisissa Gortat saavutti jälleen pronssia. Hän voitti jugoslavialaisen M. Popovićin pistein 3–2, bulgarialaisen G. Stoimenovin luovutuksella kolmannessa erässä sekä argentiinalaisen Juan Suárezin pistein 4–1. Välierissä hän hävisi yhdysvaltalaiselle Leon Spinksille pistein 0–5.
Hän kuoli 19. joulukuuta 2023.
Paweł Skrzecz

Paweł Ludwik Skrzecz (s. 25. elokuuta 1957 Varsova) on entinen puolalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Skrzecz saavutti neljästä arvokisamitalistaan ensimmäisen Kölnin EM-kilpailuissa 1979: pronssia raskaassa keskisarjassa eli alle 81-kiloisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Hän sai algerialaisesta M. Bouchichesta luovutusvoiton sekä voitti romanialaisen Georgica Donicin pistein 4–1 ja kuubalaisen Ricardo Rojasin pistein 3–2. Loppuottelussa hän hävisi jugoslavialaiselle Slobodan Kačarille pistein 1–4.
Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa keskisarjassa hopeaa. Kultaa voitti kuubalainen Pablo Romero. Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Viktor Kohanovskille. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.
Paweł Skrzeczin kaksosveli Grzegorz Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.
Grzegorz Skrzecz

Grzegorz Skrzecz (25. elokuuta 1957 Varsova – 15. helmikuuta 2023) oli puolalainen nyrkkeilijä.
Skrzecz sijoittui Moskovan 1980 olympialaisten raskaassa sarjassa eli yli 81-kiloisissa sijoille 5–8. Hän voitti tansanialaisen W. Isanguran kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä mutta hävisi puolivälierissä hallitsevalle olympiavoittajalle, Kuuban Teófilo Stevensonille tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Münchenin MM-kilpailuissa 1982 Skrzecz saavutti raskaassa sarjassa eli alle 91-kiloisissa pronssia. Myös Varnan EM-kilpailuissa 1983 hän saavutti raskaassa sarjassa pronssia. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden boikotoinnin vuoksi.
Grzegorz Skrzeczin kaksosveli Paweł Skrzecz on myös nyrkkeilyn arvokisamitalisti.
Dieter Kottysch

Dieter Kottysch (30. kesäkuuta 1943 Gliwice – 9. huhtikuuta 2017 Hampuri) oli saksalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Kottysch osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968 mutta ei vielä menestynyt. Hän voitti välisarjan eli alle 67-kiloisten ensimmäisellä kierroksella suomalaisen Mauri Saarivainion kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä mutta hävisi toisessa ottelussaan neuvostoliittolaiselle Volodymyr Musalimoville.
Münchenin 1972 olympialaisissa Kottysch voitti kultaa kevyessä keskisarjassa eli alle 71-kiloisissa. Hän voitti kolumbialaisen B. Avilan kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä, kreikkalaisen E. Oikonomakosin pistein 5–0, tunisialaisen Mohamed Majerin pistein 5–0, brittiläisen Alan Minterin pistein 3–2 sekä loppuottelussa puolalaisen Wiesław Rudkowskin pistein 3–2.
Basket Livorno

Basket Livorno on italialainen koripalloseura Livornosta. Kaupungissa toimii myös kaksi muuta koripalloseuraa: Libertas Livorno ja Pallacanestro Livorno.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1947. Kaudeksi 2001–2002 seura nousi Serie A:han, mutta putosi kuuden kauden jälkeen LegADuehen.
Vjatšeslav Lemešev

Vjatšeslav Ivanovitš Lemešev (, s. 3. huhtikuuta 1952 Lykošino – 27. tammikuuta 1996) oli neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Lemešev voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa keskisarjassa eli alle 75-kiloisissa. Vain yksi hänen viidestä vastustajastaan pysyi kehässä täyden ajan. Hän voitti indonesialaisen W. Gommiesin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, itäsaksalaisen H-J. Brausken pistein 5–0, turkkilaisen Nazif Kuranin kuten myös yhdysvaltalaisen Marvin Johnsonin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä sekä loppuottelussa suomalaisen Reima Virtasen tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 2.17.
Lemešev voitti keskisarjan Euroopan-mestaruuden Belgradissa 1973 sekä Katowicessa 1975.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1976

Montrealin 1976 kesäolympialaisissa käytiin nyrkkeilykilpailut 11 painoluokassa. Menestynein maa oli viisi kultaa voittanut Yhdysvallat. Mitaleille pääsi kaikkiaan 16 maata.
Suomen joukkue.
Kevyt välisarja (63,5 kg)
Välisarja (67 kg)
Kevyt keskisarja (71 kg)
Keskisarja (75 kg)
Raskassarja (yli 81 kg)
Onni Parviainen

Onni Erkki Parviainen () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan adjutanttina Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Perhe ja koulutus.
Parviaisen vanhemmat olivat kauppias Basilius Parviainen ja Henriikka Jumppanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Lea Katharina Relanderin kanssa. Hän kävi kaksi luokkaa Joensuun suomalaista lyseota. Hän suoritti hyökkäysvaunukurssin Hämeenlinnassa vuonna 1922.
Jääkärikausi.
Parviainen työskenteli sähköasentajana Helsingissä ja Pietarissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti vuosina 1917–1918 järjestetyn sotakoulun Libaussa. 
Suomen sisällissota.
Parviainen astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan adjutantiksi 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Parviainen toimi sisällissodan jälkeen Kaartin jääkäripataljoonan adjutanttina, josta hänet komennettiin 23. heinäkuuta 1918 alkaen toimistoupseeriksi Yleisesikunnan järjestelyosastolle. Yleisesikunnasta hänet siirrettiin 11. marraskuuta 1918 alkaen Vuoristoprikaatin polkupyöräkomppanian päälliköksi. Seuraavaksi hänet siirrettiin 29. marraskuuta 1918 alkaen 2. Divisioonan esikuntaan yleisesikuntaupseeriksi ja 22. syyskuuta 1920 alkaen Karjalan kaartin rykmentin 8. komppanian päälliköksi. Armeijasta Parviainen erosi 21. maaliskuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen vuonna 1925 lyhyen ajan Rauman suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hänet on haudattu Raumalle.
Falling Away from Me

Falling Away from Me on yhdysvaltalaisyhtye Kornin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta "Issues". Kappale julkaistiin radiosoittoon ja myyntiin lokakuussa 1999.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Fred Durst, joka ohjasi myös Kornin edellisen musiikkivideon ”Freak on a Leash”. Video alkaakin edellisen loppuanimaatiosta, josta siirrytään melko synkänpuoleiseen videoon.
Tony Hancock

Anthony "Tony" John Hancock (12. toukokuuta 1924 Birmingham – 25. kesäkuuta 1968 Australia) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko.
Muissa sarjoissa aikaisemmin esiintynyt Hancock tuli tähdeksi oman radiosarjansa "Hancock's Half-Hour" (1954–1959) ansiosta, jonka televisioversiota BBC esitti 1956–1960. Hän esiintyi myös ITV:llä "The Tony Hancock Show'ssa" 1956–1957. 
Tony Hancock teki itsemurhan alkoholilla ja pillereillä 25. kesäkuuta 1968 ollessaan Australiassa tekemässä uutta televisiosarjaa.
Alexander Petersson

Alexander Petersson (synt. Aleksandrs Pētersons, s. 2. heinäkuuta 1980 Riika, Latvia) on latvialaissyntyinen Islantia edustava käsipalloilija, olympiamitalisti. Vuodesta 2003 lähtien hän on pelannut saksalaisissa seurajoukkueissa.
Islannin kansalaisuuden vuonna 2004 saanut Alexander pelasi Islannin maajoukkueessa sen voittaessa historiallisen hopeamitalin Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Vuoden 2010 EM-kilpailuista Islanti ja Alexander saivat pronssia. Alexander valittiin Islannin Vuoden urheilijaksi 2010. Ruotsin MM-kilpailuissa 2011 hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen oikeaksi takarakentajaksi.
Koulukummi

Koulukummi on alakoulussa neljäs-, viides- tai kuudesluokkalainen oppilas, joka saa tulevan ekaluokkalaisen kummioppilaakseen. Koulukummin tehtävä on neuvoa häntä koulunkäynnissä. Kummius kestää kuudennelle luokalle, jolloin kuudesluokkalaiset jatkavat yläkoululle ja entiset kummioppilaat saavat vuorostaan omat kummioppilaansa alaluokalta. Koulukummi ja -oppilas osallistuvat yhdessä koulun järjestämille retkille. Joskus voidaan järjestää yhteisiä matematiikan tunteja ja kuvataidetunteja.
Bjarni Friðriksson

Bjarni Friðriksson (s. 29. toukokuuta 1956) on islantilainen judoka ja olympiamitalisti.
Bjarni voitti olympiapronssia miesten 95 kilogramman sarjassa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, mikä teki hänestä maansa kaikkien aikojen toisen olympiamitalistin: ennen Bjarnia vain kolmiloikkaaja Vilhjálmur Einarssonin oli onnistunut nousta olympialaisten palkintokorokkeelle. Tämä tapahtui Melbournessa 1956.
Rannikkomoottorivene

Rannikkomoottoriveneet () olivat Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedoveneitä. 
Sodan jälkeen brittien torpedoveneet toimivat myös Itämerellä, missä ne taistelivat bolsevikkeja vastaan.
Pappila (täsmennyssivu)

Pappila voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimi.
Pappila esiintyy kylän tai kaupunginosan nimenä useilla paikkakunnilla Suomessa. Näitä ovat muiden muassa:
Sukunimi.
Pappila on käytössä myös sukunimenä:
All England Lawn Tennis and Croquet Club

All England Lawn Tennis and Croquet Club (AELTC), myös All-England Club, on Wimbledoniin, Englantiin sijoittuva yksityinen tennikseen liittyvä jäsenkerho. Se tunnetaan parhaiten Wimbledonin tenniskentistä. Ainoa ruohokentällä pelattava grand slam -turnaus toteutetaan siellä.
Kerholla on 375 jäsentä, noin 100 satunnaisesti pelaavaa jäsentä ja lukuisia kunniajäseniä, mukaan lukien Wimbledonin aikaisemmat kaksinpelin voittajat. Yksi syy rajoitettuun jäsenmäärään on se, että jäsenet saavat kukin kaksi lippua vuotuiseen Wimbledonin tennisturnaukseen.
Historia.
Kerhon aktiivitoiminta alkoi vuonna 1877, jolloin järjestettiin ensimmäiset miesten kaksinpelin mestaruusturnaukset.
Airshow China

 
China International Aviation &amp; Aerospace Exhibition eli Airshow China on vuodesta 1996 lähtien parillisina vuosina Zhuhaissa järjestetty kiinalainen kansainvälinen ilmailu- ja avaruusnäyttely.
Airshow China on ainoa kansainvälinen ilmailunäyttely, jonka Kiinana keskushallinto hyväksynyt. Näyttelyssä esitellään tuotteita, käydään kauppaneuvotteluja ja pidetään ilmanäytöksiä. Esillä on ilma-aluksiin, avaruustekniikkaan ja ilmailuun liittyviä tuotteita laajasti, myös ilmailuun liittyvää koutusta, komponetteja ja materiaaleja esitellään.
Vuonna 2018 ilmailunäyttelyssä esitteli tuotteitaan noin 700 tahoa, 42 maasta. Vierailijoita kävi 450 000, joista 300 000 oli ulkomailta ja 150 000 Kiinasta.
Vuonna 2020 Airshow China järjestettiin 10.–15. marraskuuta.
Historia.
Ensimmäinen Airshow China järjestettiin 5.–10. marraskuuta 1996. Näyttelyyn osallistuivat muun muassa:
Toinen Airshow China järjestettiin 15.–22. marraskuuta 1998. Sen osallistujia olivat muun muassa:
Kolmas Airshow China pidettiin 6.–12. marraskuuta 2000. Osallistujia olivat muun muassa:
Neljäs Airshow China järjestettiin 3.–7. marraskuuta 2002. Viides Airshow China järjestettiin 1.–7. marraskuuta 2004. Taikonautti Yang Liwei vieraili näytöksessä. Kuudes Airshow China järjestettiin 31.10.–5.11.2006. Osanottajia oli 30 maasta ja 600 yrityksestä. Seitsemäs Airshow China pidettiin 4.–9. marraskuuta 2008. Kahdeksas Airshow China järjestetään 16.-21. marraskuuta 2010]
Näsykkä

Näsykkä oli kylä Petsamossa Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttamalla alueella. Nykyisin Näsykän kylä on osa Petsamon kaupunkityyppistä taajamaa. Näsykän kylä sijaitsi Parkkinan kylän eli Petsamon kirkonkylän länsipuolella Näsykkäjoen suulla vähän ennen Petsamonjoen laskemista Petsamonvuonon perukkaan. Näsykän asutus liittyi läheisesti Parkkinan kylän asutukseen ja ne muodostivat yhtenäisen kyläalueen, ja kun Valtioneuvosto vuonna 1930 vahvisti Petsamon uuden kyläjaon, luettiin kirkonkylään kuuluviksi Parkkinan ja Näsykän kylät. Näsykän väestö oli pääasiassa karjalaista. Asukkaiden pääelinkeino oli kalastus, jonka lisäksi harjoitettiin karjanhoitoa. Kylässä oli muun muassa Petsamon talouskauppa ja kansakoulu. Näsykkäjoen varrella sijaitsi Petsamon luostarin munkkien tiilitehdas ja sähkölaitos. Kylän ja sen länsipuolella olevan Näsykkäjärven välissä on Parkkinatunturit. Jäämerentie kulki kylän läpi ja Näsykän kohdalta siitä erkani tie Petsamonjoen itäpuolelle Kaakkuriin ja Porovaaraan.
Väestö.
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 138 asukkaasta oli karjalaisia 103, suomalaisia 23 ja venäläisiä 12. Näsykän kylä oli saanut alkunsa 1870-luvun nälkävuosina, kun alueelle oli muuttanut karjalaista väestöä Vienan Karjalan Uhtuan, Vuokkiniemen ja Oulangan kunnista nälkää pakoon.
John Broome

John Broome (4. toukokuuta 1913 – 14. maaliskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka muistetaan useiden DC Comicsin sarjakuvahahmojen luomisesta, kuten Hal Jordan, Abin Sur, Barry Allen, Wally West, Batgirl, Gorilla Grodd, Sinestro ja Kapteeni Pakkanen.
Amadeus Lundberg

Juha Grigori Amadeus Lundberg (s. 29. maaliskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen laulaja. Hänet valittiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla tangokuninkaaksi vuonna 2009. Lundberg on julkaissut viisi pitkäsoittoa.
Ura.
Amadeus Lundberg sai Tangomarkkinoiden superfinaalissa tuomaristolta 58/60 pistettä voittaen Kaija Lustilan kahdella pisteellä. Vuonna 2009 valittiin vain yksi tangokuninkaallinen. Lundberg sai opastusta laulamisessa oopperalaulaja ja muusikko Jyrki Niskaselta. 
Vuoden 2010 tammikuussa Amadeus Lundberg oli mukana Suomen euroviisukarsinnoissa kappaleella ”Anastacia”, jolla hän sijoittui karsinnan finaalissa viidenneksi. Tammikuussa 2010 julkaistiin ensimmäinen albumi "Amadeus".
Tanssilava- ja ravintolaesiintymisten ohella Lundberg on konsertoinut monissa eri konserteissa, muun muassa Valon airueet -kiertueella ja Sielu soi -konserteissa sekä Sinitaivas-konserttikiertueilla (2009, 2011, 2012 ja 2013). Lokakuussa 2010 hän oli mukana Anneli Sarin kanssa yhteisessä musiikkinäytelmäteoksessa "Taivaan portit", joka kiersi lukuisilla paikkakunnilla. Syksyllä 2013 ja keväällä 2014 Lundberg oli mukana Kari Tapio -muistokonserttikiertueella. Vuodesta 2011 alkaen Lundberg on tehnyt yhdessä Riku Niemi Orchestran konsertteja ja levyjä.
Keväällä 2014 julkaistiin Jukka Kuoppamäen Lundbergille tekemä kappale ”Vain rakkaus”. Kesällä 2014 ilmestyi samanniminen albumi, joka tehtiin yhteistyössä Riku Niemi Orchestran kanssa. Riku Niemi toimi levyllä tuottajana ja sovittajana. Levyllä on mukana seitsemän Olavi Virran levyttämää kappaletta. Tangoja levyllä on kahdeksan. Amadeus Lundbergin ja Riku Niemi Orchestran "Vain rakkaus" -albumi nousi lopulta ykköseksi Suomen virallisella listalla syyskuussa 2014.
Vuosina 2014 ja 2015 Amadeus Lundberg esiintyi "Laulaja – Olavi Virta" -musiikkinäytöksissä esittämässä Virran musiikkia. Näytökset menestyivät hyvin.
Syksyllä 2015 Amadeus Lundberg julkaisi kolmannen albuminsa "Puhu minulle rakkaudesta" yhdessä Riku Niemi Orchestran kanssa. Niemi toimi levyn tuottajana.
Perhe.
Amadeus Lundbergin vanhemmat ovat laulaja Taisto Lundberg ja muun muassa Punaviesti-yhtyeessä esiintynyt laulaja Maarit Lundberg (o.s. Pesonen). Äidin isä oli vuorineuvos Juhani Pesonen. Lundbergin täti on laulaja Anneli Sari ja setä muusikko Feija Åkerlund.
Lundberg oli naimisissa vuosina 2014–2020 Lara del Mar Sánchezin kanssa ja heillä on vuonna 2015 syntynyt poika. Amadeus Lundbergin sisar on viulisti Miritza Lundberg.
Logi Eldon Geirsson

Logi Eldon Geirsson (s. 10. lokakuuta 1982 Reykjavik) on islantilainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa on saksalainen TBV Lemgo, jota hän on edustanut vuodesta 2004.
Logi oli Islannin maajoukkueen pelaajana sen voittaessa olympiahopeaa Pekingin kesäolympialaisissa 2008.
Sverre Andreas Jakobsson

Sverre Andreas Jakobsson (s. 8. helmikuuta 1977 Oslo, Norja) on islantilainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Vuodesta 2006 lähtien hän on pelannut saksalaisessa VfL Gummersbachissa.
Hän kuului Islannin maajoukkueeseen sen voittaessa historiallisen hopeamitalin Pekingin kesäolympialaisissa 2008.
Guðjón Valur Sigurðsson

Guðjón Valur Sigurðsson (s. 8. elokuuta 1979 Reykjavik) on islantilainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän on pelannut islantilaisissa, saksalaisissa ja tanskalaisissa seurajoukkueissa.
Hän kuului Islannin maajoukkueeseen sen voittaessa historiallisen hopeamitalin Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Ateenassa 2004 Islanti oli yhdeksäs. Lisäksi hän saavutti Islannin joukkueessa EM-pronssia vuonna 2010. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi vasemmaksi laitapelaajaksi.
Evil Invaders

Evil Invaders on speed/thrash metal -yhtye Razorin toinen studioalbumi vuodelta 1985.
Albumin Kuvitus.
http://ecx.images-amazon.com/images/I/41XX7AE26QL._SL500_AA240_.jpg
Petrus Laestadius

Petrus Laestadius (9. helmikuuta 1802 Arjeplog, Ruotsi – 6. elokuuta 1841 Vibyggerå, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja lähetyssaarnaaja. Lähetyssaarnaajana Laestadius toimi Ruotsin Lapissa saamelaisten keskuudessa.
Petrus Laestadiuksen vanhemmat olivat Carl Laestadius (1746–1832) ja Anna Magdalena Johansdotter (1759–1824). Hän oli Lars Levi Laestadiuksen nuorempi veli. Petrus Laestadius valmistui ylioppilaaksi vuonna 1820 Uppsalassa ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1825 Härnösandissa. Maisteriksi hän valmistui 1926. Laestadius toimi Lapissa lähetyssaarnaajana vuosina 1827–1832. Vibyggerån kirkkoherrana hän toimi vuodesta 1837. Hänen ehdotuksensa oli Ruotsin Lapin kirkollisten olojen järjestelyn pohjana. Petrus Laestadius kuoli vuonna 1841 ennen kuin lestadiolainen heräys alkoi.
Pasi Pirinen (pesäpalloilija)

Pasi Pirinen (s. 16. elokuuta 1969) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Ulkopelissä Pirisen pelipaikka oli kakkospolttaja. 
Pirinen pelasi pääsarjatasolla 23 kautta edustaen koko uransa Kiteen Palloa (vuoteen 1989 Kiteen Urheilijat). Pirinen voitti kolme SM-kultaa, 3 SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Itä–Länsi-ottelussa hän pelasi 13 kertaa.
Pirinen oli kaikkien aikojen kärkilyöntitilaston kärjessä 2004–2017. Hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi kausilla 1999 ja 2000.
Pirisen veli Ville Pirinen on palkittu sarjakuvataiteilija ja muusikko.
Sami Joukainen

Sami Joukainen (s. 23. toukokuuta 1973 Eskilstuna, Ruotsi) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Joukainen edusti viimeksi kaudella 2017 Superpesiksessä pelannutta Kankaanpään Mailaa. Hänen roolinsa oli lyöjäjokeri.
Joukainen on Superpesiksen kaikkien aikojen eniten juoksuja lyönyt pelaaja ja johtaa myös kaikkien aikojen tehotilastoa. Itä-Länsi-ottelussa hän on pelannut 11 kertaa ja on voittanut kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Pääsarjaura.
Joukainen aloitti pääsarjauransa Riihimäen Pallonlyöjissä 1993–1994, ja on sen jälkeen edustanut Superpesiksessä Hyvinkään Tahkoa (1996–1997), Juvan Palloa (1998), Imatran Pallo-Veikkoja (2000), Puijon Pesistä (2002–2005), Kiteen Palloa (2006, 2016), Kouvolan Pallonlyöjiä (2007–2013) ja Joensuun Mailaa (2014–2015). Ykköspesiksessä hän on pelannut Haminan Palloilijoissa 1995, kuopiolaisseura Kelta-Mustissa 1999 sekä Puijon Pesiksessä 2001. 
Joukainen löi ensimmäisessä superpesisottelussaan syntymäpäivänään 23. toukokuuta 1993 yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua pelatessaan Riihimäen Pallonlyöjien riveissä Muhoksen Ponkilassa Muhoksen Pallo-Salamia vastaan. 
Sami Joukainen oli jo kaudella 2009 Superpesiksen neljänneksi vanhin pelaaja. Hän on voittanut Superpesiksen lyöjäkuninkuuden neljästi kausilla 2003–2005 ja 2010. Hänen hallussaan oli kaudelta 2004 yhden kauden aikana lyötyjen juoksujen ennätys 6+97 juoksua. Ennätyksen rikkoi Jukka-Pekka Vainionpää kaudella 2014. Heinäkuussa 2013 Joukainen nousi Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjäkuninkaaksi ohi Simo Eerikäisen ja kesäkuussa 2016 myös kaikkien aikojen tehotilaston kärkeen ohi Simo Eerikäisen. 
Joukainen sai kesäkuun alussa 2015 niskanikaman valtimotukoksen ja aivoinfarktin, joista kuitenkin toipui ja palasi pelaamaan kaudella 2016. 
Joukaisen kasvattajaseura on Hämeenlinnan Paukku.
Leopoldo Galtieri

Leopoldo Fortunato Galtieri Castelli (15. heinäkuuta 1926 – 12. tammikuuta 2003) oli argentiinalainen kenraali, maata hallinneen sotilasjuntan keskeinen jäsen ja maansa 45. presidentti. Hän aloitti Falklandin sodan.
Elämä ja ura.
Galtier syntyi Caseiras-nimisessä Buenos Airesin lähiössä. Galtierin vanhemmat olivat köyhiä italialaisia maahanmuuttajia. Hänen sotilasuransa alkoi 17-vuotiaana, jolloin hän värväytyi sotilaskouluun opiskelemaan pioneerijoukkojen upseeriksi. Hän opiskeli rakennustekniikkaa ja eteni samaan aikaan sekä akateemisella että siviiliuralla. Vuonna 1958 hänestä tuli sotakorkeakoulun professori. Hän nousi prikaatikenraaliksi 1972.
Galtieri nousi Argentiinan presidentiksi 22. joulukuuta 1981. Hän oli jo kolmas saman vuoden aikana presidentin virkaa toimittaneista sotilasjohtajista. Häntä edeltävä Roberto Eduardo Viola oli hallinnut maata vain muutamien kuukausien ajan. Toisin kuin kaksi edeltäjäänsä, Galtieri säilytti asemansa juntan jäsenenä ja maavoimien ylipäällikkönä myös presidenttikautensa aikana.
Galtierin hallinnon suosio oli heikko ja argentiinalaiset osoittivat mieltään sotilasjunttaa vastaan. Galtieri yritti vahvistaa asemaansa valtaamalla Falklandinsaaret huhtikuussa 1982. Sotilasjuntta piti Yhdistynyttä kuningaskuntaa liian heikkona käymään sotaa Argentiinaa vastaan. Margaret Thatcherin johtama hallitus päätti kuitenkin vallata saaret takaisin. Sota oli ohi kahdessa kuukaudessa. Galtieri ilmoitti erostaan televisiopuheessa 15. kesäkuuta ja kolme päivää myöhemmin hänen kautensa oli virallisesti ohi.
Galtieri vetäytyi maaseudulle vahvasti vartioituun asuntoonsa, jossa hän vietti seuraavat 18 kuukautta. Sillä välin demokratia palautui Argentiinaan. Sen jälkeen Galtieria syytettiin rikkomuksista ihmisoikeuksista vastaan. Hänet tuomittiin vankeuteen, mutta 1989 presidentti Carlos Menem armahti hänet. Viimeisenä elinvuonnaan Galtieria syytettiin uusista sotilasjuntan aikaisista 1970-luvun lopun rikoksista, mutta terveyssyistä hänen pidätyksensä vaihdettiin kotiarestiksi.