Aleksander Jõeäär

Aleksander Jõeäär (31. lokakuuta 1890 Laimjala, Saarenmaa, Liivinmaan kuvernementti – 20. toukokuuta 1959 Tallinna, Neuvosto-Viro) oli virolainen kommunismin kannattajaksi siirtynyt sosialistipoliitikko, joka oli keskeisiä hahmoja neuvostovaltaan siirryttäessä 1940-luvulla. Hän toimi maailmansodan aikana Neuvostoliitossa pakolaisuudessa toimineen Neuvosto-Viron oikeusasiain kansankomissaarina 1942-1944 ja sodan jälkeen vuoteen 1950 asti Neuvosto-Viron oikeusministerinä. 
Keisarivallan aika.
Aleksander Jõeäär kävi koulunsa Saarenmaalla ja toimi erilaisissa toimistotehtävissä aina vuoteen 1915 asti. Sen jälkeen hän siirtyi Tallinnaan ja toimi vuosina 1915-1917 toimistotehtävissä Pietari Suuren merilinnoituksen rakentamisessa.
Viron tasavallan aika.
Ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen Jõeäär palasi Saarenmaalle ja oli aktiivi paikallinen toimija Viron sosiaalidemokraatisessa työväenpuolueessa (ESDTP). Samaan aikaan hän oli mm. paikallisen lehden toimittajana. Vuonna 1919 hän suoritti yksityislakimiehen kokeen ja vuonna 1920 Jõeäär muutti Tallinnaan, jossa hän aloitti työskentelyn yksityislakimiehenä ja johti oikeudellista palvelutoimistoa Tallinnassa vuosina 1924-1931. Vuosina 1926-1927 hän opiskeli korkeakoulussa Tallinnassa. 
Vuonna 1920 hänet valittiin parlamenttiin ESDTP:n edustajana ja hän oli I, II, III, IV ja V Riigikogun jäsen vuosina 1920-1937. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1919-1920 Kuressaaren ja vuosina 1921-1940 Tallinnan kaupunginvaltuustossa.
Neuvosto-Viron aika.
Syyskuussa 1939 Baltiassa alkoi puna-armeijan tukikohtakausi, joka päättyi 17. kesäkuussa 1940 puna-armeijan tekemään Baltian maiden miehitykseen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron tasavallan se vaihdatti Viron hallituksen 22. kesäkuuta 1940. Uuden Neuvostoliiton määräämän kansanhallituksen pääministeriksi tuli Johannes Vares. Aleksander Jõeääristä tuli hallituksen maatalousministeri. Hän liittyi tällöin Varesin kansanhallituksen syntyhetkellä julkiseksi tulleen Viron kommunistipuolueen jäseneksi. Viron työväenliitto ETRL () -nimiseen kommunistijohtoiseen blokkiin kuuluneet saivat asettua ehdokkaiksi. Siitä tuli ainoa sallittu vaaliliitto 14. ja 15. heinäkuuta järjestetyissä vaaleissa. Jõeäär oli näin mukana valitussa Riigivolikogussa, joka hyväksyi Viron tasavallan muutoksen osaksi Neuvostoliittoa.
Elokuun lopulla 1940 Neuvosto-Viroon nimitettiin uusi Johannes Lauristinin johtama kansankomissaarien neuvosto, jossa Aleksander Jõeäär toimi oikeusministerinä. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon ja vallattua Viron alueen Jõeäär siirtyi Neuvostoliittoon, jossa Neuvosto-Viron kommunistista pakolaishallitusta johti vt:nä Oskar Sepre. 
Sodan päätyttyä Aleksander Jõeäär jatkoi Arnold Veimerin johtamassa Neuvosto-Viron hallituksessa aina vuoteen 1950 oikeusministerinä. Jõeäär erotettiin ministerin virasta, ja sotilaskollegio tuomitsi hänet vuonna 1952 25 vuodeksi vankeuteen porvarillisena nationalistina. Kyseessä oli osa laajempaa oikeudenkäyntikokonaisuutta, jossa mm. silloinen Neuvosto-Viron puoluejohtaja Nikolai Karotamm, Korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja eli presidentti Eduard Päll, pääministeri Veimer siirrettiin syrjään. Jõeäär vapautui vankeudesta Moskovasta elokuussa 1955, ja hän sai palata takaisin Neuvosto-Viroon. Hänen maineensa puhdistettiin myöhemmin eli 1950-luvun alun tuomio kumottiin virheellisenä.
Aleksander Jõeäär kuoli Talinnassa toukokuussa 1959.