Kuuma raha

Kuuma raha () viittaa pääomaan, joka liikkuu nopeasti kansainvälisillä markkinoilla etsien korkeinta lyhyen aikavälin tuottoa. Se koostuu sijoittajien tai rahastojen hallinnoimista varoista, jotka siirtyvät nopeasti sinne, missä on saatavissa paras tuotto lyhyellä aikavälillä. Tämä pääoma on usein spekulatiivista ja reagoi herkästi korkoeroihin, valuuttakurssimuutoksiin sekä taloudellisiin ja poliittisiin olosuhteisiin. Termiä ”kuuma raha” käytetään joskus myös sääntelyn ja lainvalvonnan piirissä viittaamaan varastettuun, jäljitettäväksi merkittyyn rahaan, mutta tämä on erillinen merkitys taloudellisesta kontekstista.
Ominaisuudet ja liikkuminen.
Kuuma raha houkuttelee erityisesti lyhytaikaisia sijoituskohteita, kuten määräaikaistalletuksia, joihin pankit voivat tarjota keskimääräistä korkeampaa korkoa. Sijoittajat siirtävät varansa nopeasti pois, jos korkotaso laskee tai parempia tuottoja on saatavilla muualta, esimerkiksi toisessa pankissa tai maassa. Ilmiö ei rajoitu pelkästään pankkeihin, vaan varoja voidaan siirtää maiden välillä korkoerojen, valuuttakurssien tai taloudellisen vakauden perässä. Globaalisti kuuma raha liikkuu erityisesti kehittyneillä rahoitusmarkkinoilla, joissa kaupan esteitä on purettu, mikä mahdollistaa pääoman nopean virtauksen kasvaviin talouksiin tai pois vetovoimansa menettäneiltä alueilta.
Vaikutukset talouteen.
Kuuman rahan virroilla on sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia. Pääoma voi tuoda maahan investointeja ja tukea talouskasvua sekä vakauttaa markkinoita epävarmoina aikoina. Kuitenkin sen nopeat liikkeet voivat aiheuttaa valuuttakurssien heilahtelua, inflaatiota ja rahoitusjärjestelmän epävakautta. Esimerkiksi rahan virratessa maahan valuutta vahvistuu, mutta äkillinen poisveto voi heikentää valuuttaa ja jättää pankit tai rahoituslaitokset likviditeettipulaan. Äkilliset pääomavirtojen kääntymiset voivat myös johtaa rahoituskriiseihin, valuutan arvon romahtamiseen tai omaisuushintojen kupliin, erityisesti kehittyvissä talouksissa.
Kiina.
Kiina on konkreettinen esimerkki kuuman rahan vaikutuksista. 2000-luvun alussa maan nopea talouskasvu ja osakemarkkinoiden nousu houkuttelivat valtavia määriä kuumaa rahaa, mikä kasvatti valuuttavarantoja neljään biljoonaan dollariin. Kuitenkin valuutan heikennyttyä ja osakemarkkinoiden korjausliikkeen myötä suuri osa tästä pääomasta virtasi ulos nopeasti. Vuosina 2014–2015 Kiinasta katosi arviolta 300 miljardia dollaria kuumaa rahaa, ja valuuttavarannot supistuivat yli 250 miljardilla. Vuonna 2019 kiristyvät pääomakontrollit ja juanin arvon lasku johtivat jälleen miljardien dollarien ulosvirtaukseen. Tämä havainnollistaa, kuinka nopeasti kuuman rahan virrat voivat kääntyä ja heiluttaa kansantaloutta.
Sääntely ja pääomakontrollit.
Monet maat, kuten Brasilia, Etelä-Korea ja Taiwan, ovat ottaneet käyttöön pääomakontrolleja hillitäkseen kuuman rahan haittavaikutuksia. Näiden toimenpiteiden tavoitteena on estää äkillisiä valuuttakurssien ja rahoitusolojen muutoksia sekä edistää talouden vakautta ja pitkän aikavälin kasvua. Makrovakauspolitiikat, kuten pääomavirtojen sääntely, ovat yleisiä keinoja näiden vaikutusten hallintaan. Lisäksi kuuman rahan vakauteen vaikuttaa maiden kyky hoitaa velkansa ilman ulkopuolista apua, mikä vahvistaa sijoittajien luottamusta ja vähentää pääomapaon riskejä. Toisaalta pelastuspaketit voivat peittää eroja kestävien ja hauraiden talouksien välillä, mikä voi voimistaa epävakautta.
Sijoittajien käyttäytyminen ja riskit.
Kuuman rahan liikkeet eivät perustu pelkästään talouden perustekijöihin, vaan myös sijoittajien käyttäytymiseen, kuten laumakäyttäytymiseen ja tiedon puutteisiin. Nämä tekijät voivat tehdä pääomavirroista hyvin ailahtelevia, mikä lisää rahoituskriisien riskiä.