tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kino Vaakuna

Kino Vaakuna on Lohjalla, Anttilan kaupunginosassa toimiva elokuvateatteri. Se on perustettu vuonna 1955, ja toimii yhä samassa rakennuksessa. 
Historia.
Elokuvateatteri avattiin vuonna 1955. Sen avasi Viikki Määttä, ja olikin hänen ja Selinin elokuvasukujen operoitavana vuoteen 2008 asti. Tuolloin se oli osa rakennuskokonaisuutta, johon kuului sen lisäksi Kauppakadun ja Koulukadun kulmassa sijainnut, samaa tyyliä käyttänyt kerrostalo. Talo kuitenkin purettiin 1990-luvulla, mutta teatteri jätettiin. Elokuvateatterin nimestä järjestettiin nimikilpailu sen avatessa. Ehdotuksiin lukeutuivat mm. seutuun sopivat nimet "Hiisi" sekä "Harju". Lopulta nimi "Vaakuna" kuitenkin valittiin, ja se on käyttänyt samaa nimeä yhtäjaksoisesti siitä lähtien. 
Nykyisin teatteria hoitaa lohjalainen toimittaja Make Hinkkanen.
Teatteri on remontoitu esimerkiksi vuonna 2000.
Teatteri.
Kino Vaakuna on varsin perinteikäs elokuvateatteri. Rakennuksessa on yksi sali. Sen lähellä sijaitsee runsaasti ilmaisia pysäköintipaikkoja. 
Elokuvien esitystekniikka on moderni. Teatterissa on Barco SP4k - 15 15000 Lumen -laserprojektori. Lisäksi siellä on Dolbyn digitaaliääni- ja 3D-tekniikka. Teatteri on ilmastoitu.
Lipunmyynti avataan puoli tuntia ennen elokuvan alkua, ja sen yhteydessä pystyy ostamaan mm. naposteltavia ja virvoitusjuomia.
Preignan

Preignan on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Gersjoen varrella, noin 10 kilometriä Auchin kaupungista pohjoiseen.
Kylä on rakennettu vanhan roomalaisen huvilan paikalle. Kunnan alueella on yksityisomistuksessa olevia linnoja. 1700-luvulla rakennettu ylellinen asuinlinna "Château de la Tèstère" järjestää opastettuja kierroksia. Keskustassa oleva Saint-Etiennen kirkko on uusittu 1500-luvulla. Kirkon nähtävyyksiä on alttari, jonka alttaritaulu on puusta veistetty ja kullattu.
Łódźin voivodikunta (1975–1998)

Łódźin voivodikunta (, vuoteen 1984 "województwo miejskie łódzkie") oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Łódź. Vuonna 1997 alueen väkiluku oli 1 105 400. Silloin siihen kuului 18 kuntaa ja sen alueella oli kahdeksan kaupunkia. Vuoden 1999 hallintouudistuksessa Łódźin voivodikunnan alueesta tuli osa uutta Łódźin voivodikuntaa.
Maria Löfgren

Maria Löfgren (s. 8. marraskuuta 1968 Lohja) on suomalaisen työmarkkinakeskusjärjestö Akavan puheenjohtaja ja Julkisten alojen koulutettujen neuvottelujärjestö JUKOn entinen toiminnanjohtaja. Löfgren on puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Koulutus.
Koulutukseltaan Löfgren on oikeustieteen kandidaatti.
Ura.
Löfgren työskenteli vuosien 1992–1996 ajan perheensä omistaman yrityksen lakimiehenä ja henkilöstöhallinnosta vastaavana henkilönä. Vuonna 1996 Löfgren siirtyi perheyrityksestä Suomen Ekonomiliito SEFEen työ- ja virkasuhdelakimieheksi. Tässä tehtävässä hän toimi 1996–2006. Akavassa Löfgren on toiminut 2006–2017 lakimiehenä ja työelämäasioiden johtajana. 
Löfgren toimi JUKOn toiminnanjohtajana vuosien 2017–2022 ajan.
Löfgren asettui ehdolle Akavan puheenjohtajaksi Suomen Lakimiesliiton pyynnöstä ja tuli valituksi puheenjohtajaksi kaudelle 2022–2024. Hänen edeltäjänsä oli Sture Fjäder. Toukokuussa 2024 Akavan liittokokous valitsi Löfgrenin jatkamaan Akavan puheenjohtajana nelivuotiskaudeksi.
Jari Jokinen

Jari Jokinen (s. 9. elokuuta 1967) on Tekniikan Akateemisten TEK toiminnanjohtaja vuodesta 2018 alkaen. Koulutukseltaan hän on tuotantotalouden diplomi-insinööri.
Ennen TEKiä Jokinen on työskennellyt mm. kehitysjohtajana Aalto-yliopistossa sekä opetusneuvoksena opetus- ja kulttuuriministeriössä ja Suomen pysyvässä EU-edustustostossa Brysselissä sekä kehityspäällikkönä Kauppatalo Hansel Oy:ssä. 
Hän on tällä hetkellä myös Akavan ensimmäinen varapuheenjohtaja, Teollisuuden palkansaajat TP:n varapuheenjohtaja sekä Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallintoneuvoston varapuheenjohtaja ja Työllisyysrahaston sekä Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kalevan hallintoneuvostojen jäsen ja Viipurin taloudellisen korkeakouluseuran puheenjohtaja.
Aiemmin hän on toiminut hallituksen jäsenenä Aalto-yliopistokiinteistöt Oy:ssä, Aalto Holding Oy:ssä sekä puheenjohtajana Carelnet kehityspalvelut Oy:n hallituksessa. Hän on ollut myös Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n kauppapoliittisen valiokunnan jäsen ja Sivistystyönantajat ry:n elinkeinopoliittisen valiokunnan puheenjohtaja. 
Tunnustukset.
Vuonna 2007 tasavallan prosidentti myönsi Jari Jokiselle Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin. Lisäksi hänet on kutsuttu Teknillisten Tieteiden Akatemian TTA jäseneksi. Hänet on kastettu vuonna 2024 Tampereen kunniateekkariksi ja vuonna 2009 hän sai Otaniemen teekkarilakin käyttöoikeuden. 
Poliittinen vakaumus.
Jokinen on puoluetaustaltaan kokoomuslainen. Hän liittyi kokoomuksen jäseneksi lukiolaisena, mutta ei ole toiminut aktiivisesti puoluepolitiikassa.
Marko Vešović

Marko Vešović (s. 28. elokuuta 1991 Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Serbian, Italian, Kroatian, Puolan ja Azerbaidžanin pääsarjoissa. Hän on kesästä 2021 alkaen edustanut azerbaidžanilaista FK Karabahia.
Vešović on pelannut Montenegron A-maajoukkueessa yli 40 maaottelua.
Risto Radunović

Risto Radunović (s. 4. toukokuuta 1992 Podgorica, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Hän on pelannut kesästä 2017 alkaen Romaniassa, ensin Astra Giurgiun ja vuoden 2021 alusta FCSB:n joukkueessa.
Radunović pelasi Montenegron alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Liettuaa vastaan. Hän on pelannut maaliskuun 2024 loppuun mennessä 35 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Turkkia vastaan vapaapotkusta 2–2-tasoitusmaalin lisäajalla.
Milan Mijatović

Milan Mijatović (s. 26. heinäkuuta 1987 Pljevlja, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Iranin, Bulgarian, Unkarin ja kesästä 2022 alkaen Saudi-Arabian pääsarjassa.
Mijatović pelasi Montenegron maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Venäjää vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä 27 maaottelua.
Ostrohin akatemia

Ostrohin akatemia () oli akatemia silloisen Puola-Liettuan Volyniassa Ostrohissa. Sen perusti 1576 ruhtinas Konstanty Wasyl Ostrogski.
Historia.
Aikana jolloin katolisuus oli laajenemassa Länsi-Ukrainaan, ruhtinas Ostrogskin 1576 perustama akatemia oli ortodoksisuuden linnake ja sen suhde Konstantinopoliin perinteinen. Vaikka Ostrohin akatemiasta ei tuolloin kehittynyt Ostrogskin toivomaa länsieurooppalaistyylistä yliopistoa, se oli aikansa merkittävin ortodoksinen akatemia. Akatemian koraalilaulu oli maineikasta, ja siellä kehittyi "ostrozkyi napiv". Akatemia oli läheisessä yhteydessä Ostrohin kirjapainoon.
Akatemian ensimmäinen rehtori oli kirjailija Herasym Smotrytskyi. Opettajia oli kutsuttu Konstantinopolista, muun muassa salanimellä tunnettu Ostrozkyi Kliryk, kreikkalainen Cyril Lucaris ja Jov Boretskyi, josta myöhemmin tuli Kiovan metropoliitta. Tunnettuja oppilaita ovat olleet muun muassa hetmani Petro Konaševytš-Sahaidatšnyi, kirjailija ja tutkija Meletius Smotrytskyi. Kun Ostrohiin 1624 perustettiin kilpaileva jesuiittakoulu, Ostrohin akatemian toiminta hiipui ja lakkasi lopullisesti 1636.
Myöhemmät vaiheet.
Ostrohin akatemialla oli pysyvä vaikutus ukrainalaiseen pedagogiseen ajatteluun ja kouluolojen järjestämiseen, ja se antoi esimerkin veljeskuntakouluille, joita myöhemmin perustettiin useille paikkakunnille Puola-Liettuaan. Akatemia perustettiin uudelleen 1994 Ostrohin korkeakouluna Kiovan Mohyla-akatemian kansallisen yliopiston alaisuuteen. Vuonna 2000 siitä tuli itsenäinen oppilaitos ja kansallinen yliopisto ja nimeksi tuli Kansallinen yliopisto Ostrohin akatemia.
Danijel Petković

Danijel Petković (s. 25. toukokuuta 1993 Kotor, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 196-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Unkarin liigassa MTK Budapestin joukkueessa, Ranskan Ligue 2:ssa Lorientin joukkueessa ja kausina 2019–2022 Ranskan Ligue 1:ssä Angersin joukkueessa.
Petković pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Irania vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä 24 maaottelua.
Petković

Petković on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kölnin päärautatieasema

Köln Hauptbahnhof eli Kölnin päärautatieasema on rautatieasema Kölnissä, Saksassa.
Siellä matkustaa päivittäin n. 280 000 matkustajaa. 
Alkuperäinen rakennus oli peräisin vuodelta 1859, ja sen oli suunnitellut Hermann Otto Pflaume yksityiselle rautatieyhtiölle. Se vahingoittui pahasti toisen maailmansodan aikana länsiliittoutuneiden pommituksessa. Uusi rakennus päätettiin rakentaa vaurioituneen paikalle Kölnin tuomiokirkon viereen.
Nykyinen asemarakennus valmistui 23. syyskuuta 1957, suunnittelijoina Schmitt ja Schneider, ja uusi ostoskeskusmainen rakennus sen viereen 2000, suunnittelijoina Busmann ja Haberer, jotka suunnittelivat myös laiturikatokset.
You Know My Name

You Know My Name on Chris Cornellin esittämä tunnuskappale vuoden 2006 James Bond -elokuvaan "Casino Royale". Cornell on kirjoittanut ja tuottanut kappaleen yhdessä elokuvan säveltäjä David Arnoldin kanssa. Kappale sisältyi myös Cornellin toiselle sooloalbumille "Carry On".
Cornell valittiin esittämään tunnuskappale, koska "Casino Royalen" tuottajat halusivat vahvan mieslaulajan ja raskaamman rock-kappaleen kuvaamaan elokuvasarjan uutta tyylisuuntaa. Kappale sai hyvän vastaanoton ja se sai Grammy-ehdokkuuden vuonna 2008 parhaasta visuaalista mediaa varten kirjoitetusta laulusta. Kappale ylsi singlelistojen top 10:een useassa maassa, mukaan lukien Suomessa.
Suomalaisyhtye Poets of the Fall äänitti oman versionsa kappaleesta kokoelmalevylle "Livenä vieraissa" (2008).
Triasetiini

Triasetiini (C9H14O6) eli glyseryylitriasetaatti on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeissa lisäaineena, liuottimena ja kosmetiikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa triasetiini on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin.
Triasetiinia valmistetaan glyserolin ja etikkahapon tai etikkahappoanhydridin välisellä esteröintireaktiolla. Tuotteen joukossa on usein myös monoasetiinia ja diasetiinia.
Triasetiinia käytetään selluloosapohjaisten muovien liuottimena ja pehmentimenä, kosmetiikassa liuottimena ja fiksatiivinä, rakettipolttoaineiden sideaineina, biopolttoaineiden nakutustaestävänä lisäaineena ja elintarvikkeissa lisäaineena. Yhdisteen E-koodi on E1518.
Mary Kom (elokuva)

Mary Kom on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen nyrkkeilijä Mary Komin elämään perustuva urheiluelokuva, jonka on ohjannut Omung Kumar. Pääroolia näyttelee Priyanka Chopra ja sivurooleja näyttelevät Darshan Kumar ja Sunil Thapa.
Elokuva voitti useita palkintoja, mukaan lukien parhaan populaarielokuvan National Film Awards -palkinnon.
Painijakala

Painijakala ("Dermogenys pusilla") on nokkakalojen lahkoon kuuluva Aasiassa elävä kalalaji.
Painijakala elää hitaasti virtaavissa vesissä, toisinaan myös mangroven keskellä murtovedessä. Sitä on tavattu Intiassa, Myanmarissa, Thaimaassa, Laosissa, Kanbodzassa, Vietnamissa, Filippiineillä, Malesiassa ja Indonesiassa. Tuore tutkimus kuitenkin osoittaa, että Dermogenys-lajeja on helppo sekoittaa keskenään, ja todellisia "Dermogenys pusilla"-lajin painijakaloja esiintyy vain Jaavan saarella Indonesiassa.
Aikuinen painijakala on 2–3 cm pitkä, naaraat ovat suurempia kuin koiraat. Sen alaleuka työntyy pidemmälle kuin yläleuka. Painijakala on saanut nimensä siitä, että koiraat taistelevat kietoutumalla toistensa ympärille. Painijakaloja kasvatetaan akvaarioissa ja Aasiassa niiden välille järjestetään painiotteluita.
Matija Šarkić

Matija Šarkić (; 23. heinäkuuta 1997 Grimsby – 15. kesäkuuta 2024) oli englantilaissyntyinen montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli pituudeltaan 194-senttimetrinen.
Šarkić pelasi juniorina Belgiassa Anderlechtin joukkueessa ja pelasi sen jälkeen Englannissa lukuun ottamatta puolen vuoden lainapestiä Skotlannissa loppuvuonna 2019. Hän kuului Englannin mestaruussarjassa pelanneen Aston Villan ja kesästä 2020 alkaen valioliigaseura Wolverhampton Wanderersin omistukseen mutta ei pelannut Englannissa yhtään valioliigaottelua ja pelasi mestaruussarjassakin vain ollessaan lainalla Birmingham Cityssä kauden 2021–2022 alkupuolella, jolloin hänelle kertyi 23 mestaruussarjaottelua, ja Stoke Cityssä tammi-toukokuussa 2023, jolloin hän pelasi kahdeksan mestaruussarjaottelua. Skotlannin Valioliigassa Šarkić pelasi Livingstonin joukkueessa 14 ottelua. Hän siirtyi Mestaruussarjan Millwalliin kesällä 2023.
Šarkić pelasi Montenegron nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan. Hän pelasi yhdeksän A-maaottelua, joista neljä ottelua kuului MM-karsintaan syksyllä 2021.
Šarkić kuoli asunnossaan Budvassa kymmenen päivää viimeisimmän maaottelunsa jälkeen.
Suisun Bay

Suisun Bay [səˈsuːn beɪ] on Tyynestämerestä erkaneva lahti Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa, Solanon ja Contra Costan piirikunnan rajalla. Sacramento- ja San Joaquin -joet laskevat vetensä lahden itäreunalle, ja sen länsireuna yhdistyy Carquinezinsalmen kautta San Pablon lahteen. Lahden etelärannalla sijaitsevat Pittsburgin ja Bay Pointin kaupungit. Sen pohjoispuolella on kaksi pienempää lahtea, Honker Bay ja Grizzly Bay, sekä Suisun Marsh, laajin yhtenäinen murtovesiniittyjen alue Yhdysvaltojen länsiosissa. 
Yhdysvaltain laivasto ankkuroi Suisun Bayn alueelle kymmeniä taistelulaivoja toisen maailmansodan jälkeen – niiden joukossa olivat muun muassa USS Iowa ja Glomar Explorer, jota CIA käytti Azorian-projektissa vuonna 1974. Rapistuvat alukset aiheuttivat ympäristöongelmia lahdella ennen kuin ne romutettiin 2010-luvulla. Nykyään lahdelle on sijoitettu enää kuusi sota-alusta.
Suisun Bay ja Suisun Marsh sekä niiden pohjoispuolella sijaitseva Suisun City on nimetty seudulla eläneiden suisunien mukaan.
Stefan Mugoša

Stefan Mugoša (s. 26. helmikuuta 1992 Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Saksassa, Romaniassa, Etelä-Koreassa ja kesästä 2022 alkaen Japanissa Vissel Koben joukkueessa. Hänet valittiin Montenegrossa vuoden 2019 parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Mugoša pelasi Montenegron alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan. Hän on pelannut 25. syyskuuta 2022 mennessä 44 A-maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Kesäkuussa 2022 pelatussa Kansojen liigan ottelussa Romaniaa vastaan Mugoša teki hattutempun eli kolme maalia; Montenegro voitti tuon vierasottelunsa maalein 0–3.
Ranskan kansalaisuus

Ranskan kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen ihmisen ja Ranskan tasavallan kanssa. Kansalaisuus myönnetään usein ius sanguinis -periaatteella. Historiallisesti Ranskan kansalaisuus on perustunut ius soli -periaatteeseen, joskin ulkomaan kansalaisen Ranskassa syntynyt lapsi saa kansalaisuuden vasta aikuistuttuaan.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä ranskalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vähintään toinen vanhemmista on Ranskan kansalainen. Tämä on kyettävä todistamaan ennen lapsen 18. syntymäpäivää. Yli 18-vuotiaiden kohdalla kansalaisuuden voi saada syntyperän perusteella ainoastaan äidin puolelta, mikäli tämä on todistettavissa. Kaikissa tapauksissa vanhemman tulee olla Ranskan kansalainen viimeistään lapsen syntymäpäivänä.
Kansalaisuuden saaminen 18-vuotiaana.
Ranskassa syntynyt ulkomaalainen voi saada Ranskan kansalaisuuden automaattisesti 18-vuotiaana; jos kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:
Ranskassa ulkomaalaisille vanhemmille syntynyt lapsi voi kuitenkin luopua Ranskan kansalaisuudesta.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Kansalaisuuden voi saada hakemuksella, mikäli hakija täyttää seuraavat ehdot:
Hakijoilta edellytetään myös tyydyttävää suullista ja kirjallista ranskan kielen taitoa, jollaiseksi on määritelty B1 eurooppalaisella viitekehyksellä. Kielitaitovaatimukseen voi hakea vapautusta, mikäli hakijalla on koulutodistus jostakin ranskankielisestä maasta.
Viiden vuoden asumisaikaa voidaan lyhentää kahteen vuoteen seuraavissa tapauksissa:
Ranskan kansalaisen kanssa naimisissa oleva ulkomaalainen voi saada kansalaisuuden, mikäli avioliitto on kestänyt yli neljä vuotta ja pari on asunut tuon ajan Ranskassa yhtäjaksoisesti. Mikäli avioliitto on solmittu ulkomailla, siitä on täytynyt tehdä ilmoitus Ranskan väestötietojärjestelmään. Lisäksi ulkomaalaisen osapuolen on osoitettava tyydyttävä ranskan kielen taito.
Ranskan muukalaislegioonassa palvelleet henkilöt voivat hakea kansalaisuutta kolmen vuoden palveluksen jälkeen. Aluksi myönnetään pysyvä oleskelulupa ja kansalaisuus mikäli hakija on osoittanut halukkuutensa integroitua ranskalaiseen yhteiskuntaan. Lisäksi hakijan palvelushistorian täytyy olla hyvä. Lisäksi sellaiset ulkomaalaiset muukalaislegioonan sotilaat, jotka haavoittuvat taistelussa taistellessaan Ranskan puolesta, saavat hakea kansalaisuutta välittömästi. Tämä periaate tunnetaan nimellä ”ranskalainen vuodatetun veren kautta” ().
Kaksoiskansalaisuus.
Ranska sallii kaksoiskansalaisuuden. Ranskan kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Roope Vesterinen

Roope Henrik Vesterinen (s. 12. tammikuuta 2006 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Vesterinen aloitti jääkiekkoilun viisivuotiaana. Hän on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Vesterinen oli kaudella 2020–2021 tehoilla 19+22=41 seuran C-nuorten paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Hän jakoi koko C-nuorten SM-sarjan pistepörssin yhdeksännen sijan KalPan Daniel Hirvosen kanssa.
Huhtikuussa 2022 Vesterinen teki kolmivuotisen juniorisopimuksen HPK:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän aloitti kauden 2022–2023 seuran U20-joukkueessa. Vesterinen sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa vain 16-vuotiaana runkosarjan kuudennella kierroksella 24. syyskuuta 2022 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin HPK:n 13. hyökkääjäksi. Vesterinen jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa hän sai seuraavassa ottelussaan 13. lokakuuta 2022 vieraissa KalPaa vastaan. Vesterinen merkittiin HPK:n nelosketjun oikeaan laitaan Markus Nenosen ja Eskil Woldin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.26 minuuttia. Vesterinen pelasi SM-liigassa kauden aikana kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Vesterinen joutui jalkavamman vuoksi sivuun harjoituskaudella 2023–2024 ja hän palasi kaukaloihin vasta tammikuussa 2024. Vesterinen pelasi suurimman osan kaudestaan HPK:n U20-joukkueessa, mutta hän pelasi myös viisi ottelua U18-joukkueessa. Vesterinen ei kuitenkaan pelannut otteluakaan SM-liigassa. Kauden 2024–2025 hän aloitti seuran U20-joukkueessa. Vesterinen teki liigauransa avausmaalin runkosarjan kymmenennellä kierroksella kauden kolmannessa ottelussaan 4. lokakuuta 2024 siirretyn rangaistuksen aikana KooKoota vastaan. Olli Sillanpää ja Harri Suutarinen valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Vesterinen vakiinnutti paikkansa SM-liigassa, jossa hänen varsinainen tulokaskautensa toi runkosarjassa 46 ottelussa tehot 10+14=24. Vesterinen jakoi koko liigan tulokkaiden maalipörssin voiton Tapparan Benjamin Rautiaisen ja Kiekko-Espoon Arttu Tuomaalan kanssa. Vesterinen jakoi myös HPK:n sisäisen tehotilaston voiton Jesse Kiiskisen ja Viljami Jokirinteen kanssa lukemalla +6. Pudotuspeleissä hän pelasi kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2025 Vesterinen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Vesterinen voitti pronssia World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2022. Hän voitti Suomen sisäisen maalipörssin seitsemällä osumallaan. Hän pelasi myös Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2023.
Vesterinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2025, jolloin Vesterinen voitti hopeaa. Hän pelasi turnauksessa kuitenkin vain kaksi ottelua. Yhteensä Vesterinen on pelannut kahdeksan nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Muuta.
Vesterinen opiskelee Hämeenlinnan lyseon lukion urheilulinjalla. Hän harrasti lapsena myös jalkapalloa ja salibandya.
Nikola Vukčević

Nikola Vukčević (s. 13. joulukuuta 1991 Titograd, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän on edustanut kotimaassaan Budućnost Podgoricaa vuoteen 2013, Portugalissa Bragaa kausina 2013–2018, Espanjassa Levantea kausina 2018–2022 ja Qatarissa Al-Ahlia heinäkuusta 2022 alkaen.
Vukčević on pelannut Montenegron A-maajoukkueessa vuodesta 2014 alkaen 47 maaottelua heinäkuun 2022 loppuun mennessä ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Clara Kellogg

Clara Louise Kellogg (1842–1916) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Hän syntyi vuonna 1842 Sumterissa. Hänen isänsä oli George Kellogg ja äiti Jane Elizabeth Crosby. Hänen setänsä oli tunnettu lääkäri ja kasvitieteilijä Albert Kellogg.
Melko pian Clara Kelloggin syntymän jälkeen perhe muutti Connecticutiin ja vuonna 1857 he muuttivat New Yorkiin. Clara Kelloggin molemmat vanhemmat olivat musikaalisia, joten musiikki oli läsnä hänen elämässään jo varhaisesta lapsuudesta lähtien. Suoritettuaan perustason koulutuksen Catskillin kaupungissa Ashlandin seminaari- ja musiikki-instituutissa (Ashland Seminary and Musical Institute) aloitti Kellogg lauluopinnot New Yorkissa.
Vuonna 1861 Kellogg teki ensiesiintymisensä esittämällä Gildaa Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto. Yhdysvaltain sisällissodan myötä Kelloggin ensimmäinen isompi kiertue kuitenkin peruuntui. Sittemmin Kellogg on esittänyt Margaretaa Charles Gounod’n oopperassa Faust ja tästä roolista hänet vahvasti muistetaan. Ensimmäisen Euroopan-kiertueensa Kellogg teki vuonna 1867 Lontoossa ja seuraavan vuosikymmenen aikana hän esiintyi paljon eri puolilla Eurooppaa sekä Pohjois-Amerikkaa. Kellogg oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista oopperalaulajista, joka saavutti kansainvälistä mainetta.
Vuonna 1887 Kellogg avioitui Carl Strakoschin kanssa. Heillä ei ollut omia biologisia lapsia, mutta he ottivat adoptiolapsen, ja perhe muutti Elpstoneen Connecticutiin. Avioliiton myötä Kellogg myös lopetti esiintymiskiertueet ja hän esiintyi viimeisen kerran julkisesti vuonna 1890. Sittemmin hän ryhtyi opettamaan nuoria lahjakkaita laulajia ja tarjosi usein myös taloudellista avustusta eteenpäin yrittäville artisteille. Vuonna 1903 Kellogg julkaisi omat muistelmansa nimellä "Memoirs of an American Prima Donna". Kellogg kuoli pitkällisen sairauden myötä Elpstonessa keväällä 1916.
Spencer Silver

Spencer Silver (1941 – 8. toukokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka teki heikon liiman 3M-yhtiölle. Myöhemmin Art Fry käytti sitä liimaa Post-It lappuihin.
Silver opiskeli kemiaa Arizonassa ja Coloradossa, ja aloitti työt 3M-yhtiössä vuonna 1966. Hänen työtään oli erilaisten liimojen kehittely. Vuonna 1968 syntyi aine, joka muodosti mikroskoopilla katsottuna kimaltavia palloja, jotka tarttuivat löyhästi, pitivät papereita kiinni toisissaan, irtosivat helposti ja voitiin kiinnittää uudelleen. Silver kutsui ainetta vastaukseksi kysymykseen, jota ei ole vielä keksitty. Art Fry keksi aineelle käytön kuusi vuotta myöhemmin. Silverin ura 3M:llä jatkui eläkkeelle jäämiseen vuonna 1996.
Post-it- laput ovat Museum of Modern Artin kokoelmissa.
Uroš Đurđević

Uroš Đurđević (s. 2. maaliskuuta 1994 Belgrad, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän on pelannut pääsarjatasolla Serbiassa, Alankomaissa, Italiassa ja Kreikassa. Hän on edustanut elokuusta 2018 alkaen Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia.
Đurđević pelasi Serbian nuorisomaajoukkueissa muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja 2013, joista jälkimmäisessä Serbia voitti mestaruuden, sekä alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän oli Serbian A-maajoukkueen mukana yhdessä ottelussa maaliskuussa 2017 mutta ei päässyt kentälle. Hän on edustanut maaliskuusta 2021 alkaen Montenegron maajoukkuetta ja pelannut siinä yhdeksän maaottelua 25. syyskuuta 2022 mennessä.
Sulo Huhma

Sulo Albert Huhma, vuoteen 1935 Hällström (12. syyskuuta 1893 Helsinki – 23. marraskuuta 1970 Madeira) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Huhman vanhemmat olivat työmies Albert Hällström ja Matilda Friman ja puoliso vuodesta 1918 Alina Adele Hellström. Huhma kävi neljä luokkaa Helsingin normaalilyseota 1903–1910 ja suoritti Helsingin kauppakoulun 1911. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin. Huhma oli SOK:n Helsingin konttorin konttoristi 1913–1915, SOK:n pääkonttorin ruokatavaraosaston konttoristi 1915–1917 ja marja- ja sienikaupan neuvoja 1917–1919, SOK:n Tampereen konttorin ruokatavaramyyjä ja kirjeenvaihtaja 1919–1927, SOK:n pääkonttorin ruokatavaraosaston apulaishoitaja ja sittemmin elintarvikeosaston hedelmä- ja säilykekaupan hoitaja 1927–1941, SOK:n Kokkolan konttorin johtaja 1941–1957 ja Helsingin konttorin johtaja vuodesta 1958. Hän oli myös Oy Sokle Ab:n toimitusjohtaja ja johtokunnan puheenjohtaja 1941–1958 ja hänellä oli useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Huhma sai 1960.
Sead Hakšabanović

Sead Hakšabanović (s. 4. toukokuuta 1999 Hyltebruk, Ruotsi) on ruotsalais-montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän on pelannut Ruotsissa, Espanjassa, Englannissa, Venäjällä ja Skotlannissa, jossa hän on edustanut elokuusta 2022 alkaen Celticiä.
Hakšabanović pelasi useissa Ruotsin nuorisomaajoukkueissa alle 19-vuotiaisiin saakka. Hän on edustanut kesäkuusta 2017 alkaen Montenegron A-maajoukkuetta ja pelannut siinä 29 maaottelua, joissa 22 kertaa avauskokoonpanossa. Marraskuussa 2019 hän teki maalin ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.
M/S Icon of the Seas

M/S Icon of the Seas on Turun telakalla rakennettu ensimmäinen Icon-luokan risteilijä. Alus luovutettiin marraskuussa 2023 Royal Caribbean Internationalille. Royal Caribbean Internationalin mukaan alus on maailman suurin. Alus voi käyttää polttoaineenaan sekä dieseliä että nesteytettyä maakaasua eli LNG:tä.&lt;ref name="TM3/2024"&gt;&lt;/ref&gt;
Teknisiä tietoja.
"Icon of the Seas" on maailman suurin risteilyalus. Sen pituus on 365 m, leveys 66,5 m (vesiviivassa 48,5 m), ja bruttovetoisuus 248663 GT (Gross Tonnage). Laivassa on 24 kantta. Runkorakenteessa on käytetty ensimmäistä kertaa laivanrakennuksen historiassa erikoislujaa terästä, minkä ansiosta hytteihin on voitu rakentaa avattavat lasitetut parvekkeet.
Propulsiolaitteistona on kolme ABB:n valmistamaa sähköistä ruoripotkuria, joiden yhteisteho on 60 MW. Lisäksi on viisi keulapotkuria, yhteisteholtaan 22,5 MW. Sähköä niille ja muille laivan järjestelmille tuottaa kuusi Wärtsilä 46 DF -laivamoottoria, joiden yhteisteho on 90 MW. Nämä Dual Fuel -moottorit käyvät sekä nesteytetyllä maakaasulla (lng), että dieselillä. Laivan nopeus 80 % potkuriteholla on 23 solmua.
Ympäristövaikutukset.
Royal Caribbeanin mukaan alus pyrkii minimoimaan hiilijalanjälkensä monin tavoin. "Icon of the Seasin" polttoaineena käytetään nesteytettyä maakaasua, jonka väitetään olevan raskasta polttoöljyä puhtaampi vaihtoehto, sillä se tuottaa neljänneksen vähemmän hiilidioksidipäästöjä. Toisaalta on esitetty epäilyjä siitä, että aluksen mahdolliset metaanipäästöt voivat puolestaan kiihdyttää ilmastonmuutosta. Laiva on rakennettu niin, että tulevaisuudessa sitä voidaan käyttää myös muilla polttoaineilla.
Ollessaan satamassa laiva on rakennettu käyttämään satamasta saatavaa sähköä omien generaattoreittensa sijaan. Kuitenkin vain kaksi prosenttia maailman satamista tarjoaa tätä mahdollisuutta.
"Icon of the Seasin" jätteidenkäsittelyjärjestelmä on ensimmäinen laatuaan. Järjestelmän mikroaaltoavusteinen pyrolyysimenetelmä muuttaa biojätteen kiinteiksi pelleteiksi, joita kuumentamalla tuotetaan kaasua, jonka avulla tuotetaan höyryä laivan vesipuiston lämmitykseen. Järjestelmään syötetään 25 kilowattia sähköä, jolla se tuottaa 200 kilowatin edestä energiaa. Järjestelmä tuottaa myös biohiiltä.
Yli 93 prosenttia laivassa käytetystä juomavedestä tuotetaan käänteisosmoosia hyödyntävällä järjestelmällä.
Laivan on mainostettu tuottavan osan sähköstään vetykennojen avulla, mutta järjestelmä ei ole toimintakunnossa vielä vuoden 2024 alussa, eikä ehkä tule olemaankaan vielä moneen vuoteen.
Vladimir Jovović

Vladimir Jovović (s. 26. lokakuuta 1994 Nikšić, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 173-senttimetrinen. Hän on pelannut Montenegron ja Serbian lisäksi Tšekissä, jossa hän on edustanut FK Jablonecia kausina 2017–2021 ja uudelleen kesästä 2022 alkaen.
Jovović pelasi Montenegron A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän on pelannut toukokuun 2023 loppuun mennessä 51 A-maaottelua, joissa hän on ollut 30 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt.
Toshima (täsmennyssivu)

Toshima voi tarkoittaa:
Al-Hijr

Al-Hijr () eli Hidzrin suura on Koraanin 15. suura ja sisältää 99 jaetta. Ikäluokituksen mukaan suura on mekkalainen. Suura on saanut nimensä jakeesta 80, jossa mainitaan seutu nimeltä Hidzr.
Sisältö.
Suura alkaa varoituksesta uskottomille (jakeet 2-3) ja kertoo, kuinka aikaisemmille kansoille on käynyt (4-15). Se esittelee Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa (16-25) ja kertoo ihmisen luomisesta (26-42) sekä Helvetistä ja Paratiisista (43-48). Suura muistuttaa, että Jumala on anteeksiantava, mutta Hänen rangaistuksensa on tuskallinen (49-50). Suura päättyy profeettakertomuksiin Abrahamista (51-60) ja Lootista (61-77) sekä kertomuksiin Aikan ja Hidzrin asukkaista (78-84). Viimeiset jakeet ovat yleisluontoisia kehotuksia palvella Herraa (85-99). Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista, mutta profeetan nimeä ei tekstissä esiinny. 
Hämeen-Anttilan mukaan ei ole varmaa tarkoittaako suuran mainitsema Hidzr samannimistä nabatealaiskaupunkia.
Seitsemän toistettavaa.
Jakeessa 87 todetaan: "Olemme antaneet sinulle seitsemän toistettavaa [kertomusta] ja mahtavan Koraanin." Al-Bukharin tallentama "hadith" lausuu: "Jumalan Lähettiläs sanoi: "Koraanin ydin on seitsemän usein toistettua säettä, jotka muodostavat 'Suuren Koraanin'." On arveltu, että tällä viitataan Koraanin ensimmäiseen, rukouksen muotoiseen suuraan Al-Fatiha, joka kuuluu muslimien päivittäisiin rukousrituaaleihin. Tämä tarkoittaisi, että al-Fatiha ei olisi osa Koraania, vaan itsenäinen "Suuri Koraani", jossa on "seitsemän toistettavaa" eli seitsemän jaetta.
Albert Kellogg

Albert Kellogg (1813–1887) oli yhdysvaltalainen lääkäri, farmaseutti ja kasvitieteilijä.
Kellogg syntyi New Hartfordissa Connecticutissa ja opiskeli lääketiedettä Charlestonissa Etelä-Carolinassa sekä Transylvania Collegessa Kentuckyssa. Matkoillaan Yhdysvaltojen etelä- ja länsiosiin Kellogg kiinnostui kasvitieteestä. Hän saapui Kaliforniaan vuonna 1849 ja asettui viimein San Franciscoon, jonne hän perusti oman apteekin sekä praktikan. Kumpikaan näistä ei kuitenkaan ollut erityisen menestyksekkäitä yrityksiä. Niinpä Kellogg alkoi seurata kiinnostustaan kasveihin sekä kasvitieteeseen ja liittyi opiskelijoiden California Academy of Sciences -tiedejärjestöön vuonna 1853. Kellogg oli yksi tiedejärjestön seitsemästä perustajajäsenestä ja hoiti järjestössä erilaisia tehtäviä. Ollessaan järjestön ensimmäisenä kasvitieteen kuraattorina Kellogg toi järjestön jäsenille useita keräämiään kasvinäytteitä määritettäviksi. Merkittävimmän kasvien keräysmatkansa Kellogg teki vuonna 1867 yhdessä George Davidsonin kanssa. Tuolla matkalla Kellogg keräsi näytteitä lähes 500 kasvilajista ja noita näytteitä on säilöttynä eri paikkoihin.
Kellogg julkaisi kasvitieteellisiä löydöksiään useissa paikallisissa sanoma- ja aikakauslehdissä sekä tiedejärjestön julkaisuissa ja kuvasi käsikirjoituksissaan toisinaan myös uusia lajeja. Toiset kasvitieteilijät ovat myöhemmin kuvanneet samoja lajeja Kelloggin materiaaleihin perustuen, jolloin Kelloggin lajikuvauksesta on tullut useiden sukujen ja 215 lajin varsinainen alkuperäinen lajikuvaus. Kasvitieteilijä Asa Gray kuvaili Kelloggia "hyvää tarkoittavaksi, mutta tiedemaailman harmiksi". Toisaalta kasvitieteilijä John Torrey antoi Sierra Nevadassa kasvavalle matarakasvisuvulle Kelloggin mukaan nimeksi "Kelloggia".
Kellogg oli myös huomattavan tuottelias kasvikuvien piirtäjä. Vaikka Kellogg piti kaikentyyppisistä kasveista, hän oli erityisesti kiinnostunut puista. Niinpä yksi hänen merkittävimmistä julkaisuistaan on vuonna 1882 julkaistu yksityiskohtainen kuvaus Kalifornian metsäpuista. Elämänsä viimeisen vuosikymmenen Kellogg piirsi yli 400 piirroskuvaa eri puu- ja pensaslajeista.
Toshima (Tokion kyläkunta)

Toshima () on Japanin kyläkunta Tokion metropolissa. Se käsittää Izusaariin kuuluvan Toshiman saaren, joka sijaitsee Tyynessä valtameressä noin 140 kilometriä Tokion kaupunkialueelta etelään. Toshiman kunta on osa Ōshiman aliprefektuuria. Toshimassa on 320 asukasta (heinäkuussa 2022) ja sen pinta-ala on 4,12 neliökilometriä.
Maantiede.
Toshiman kuntaan kuuluu ainoastaan Toshiman saari, yksi pienimmistä Izusaarista. Saari on tuliperäinen, ja sen keskellä kohoaa 508 metriä korkea Miyatsukavuori. Saaren rannikko on jyrkkäpiirteinen. Alavia alueita onkin vähän, ja asutus on keskittynyt yhteen kylään saaren pohjoisosaan, jossa maasto on suhteellisen loivaa. 
Saarta peittävät pääosin kameliametsät. Vuorenhuipun lähettyvillä kasvaa myös luonnontilaista metsää, jonka lajeja ovat esimerkiksi "Castanopsis sieboldii" ja "Machilus thunbergii". Maaperä on vulkaanisen toiminnan ansiosta hyvin hedelmällistä. Saari on valkonaamaliitäjän elinaluetta. Se kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon.
Historia.
Toshimalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella jōmon-kaudella. Saarelta onkin löydetty jōmon- ja Yayoi-kausilla valmistettuja keraamisia astioita.
Meiji-kaudella 1800-luvulla Toshima kuului Japanin prefektuurinhallinnon perustamisen jälkeen vuoroin useaan eri prefektuuriin, kunnes se liitettiin osaksi Tokion prefektuuria vuonna 1878. Kunnallishallinto saarelle ulotettiin vuonna 1923.
Talous.
Toshiman tärkein elinkeino on kamelian siemenistä puristettavan kameliaöljyn tuotanto. Muita elinkeinoja ovat kalastus ja 1960-luvun jälkeen aloitettu koristekasvien puutarhaviljely. Merialueilta kerätään "Panulirus japonicus" -langusteja ("ise-ebi") ja "Turbo sazae" -kotiloita.
Liikenne.
Toshimalta on säännöllinen laivayhteys Tokioon ja läheiselle Ōshiman saarelle.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Toshimassa on säilynyt vanha ratsastusjousiammuntaperinne ("yabusame"), joka ulottuu useiden vuosisatojen taakse. Se katkesi toisen maailmansodan jälkeen, mutta elvytettiin 1970-luvun lopulla. Toshiman yabusame on nimetty Tokion metropolin aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Jyllinkosken Sähkö

Jyllinkosken Sähkö Oy oli nykyisten Etelä- ja Rannikko-Pohjanmaan maakuntien alueella vuosina 1912–1996 toiminut energiantuotantoyhtiö. Aikana, jolloin kansallista kantaverkkoa ei vielä ollut, yhtiö tuotti sähköä kaikkiaan 18 kuntaan ja työllisti lähes 200 henkilöä. Jyllinkosken Sähkön piirissä olleet kunnat olivat vuonna 1938 pohjoisimpana Ilmajoki ja Pirttikylä, läntisimpänä Kaskinen ja Närpiö sekä eteläisimpänä Karijoki ja Kauhajoki. Yhtiö oli kaatua 1930-luvun lamassa, mutta Kurikan kunta pelasti yhtiön ostamalla suuren osan osake­kannasta vuonna 1932.
Yhtiön vesivoimala sijaitsi Kurikassa kanjonimaisessa Kauhajoen Jyllinkoskessa hieman ennen Kauhajoen yhdistymistä Kyrönjoeksi Jalasjoen kanssa. Voimala tuotti sähköä vuodesta 1913 aina vuoteen 1970, jolloin sen korvasi lähelle rakennettu Pitkämön voimalaitos ja Kyrönjoen tulvia hillitsevä Pitkämön tekojärvi. Entisessä voimalarakennuksessa toimii vuonna 1987 perustettu Jyllinkosken sähkömuseo, Suomen ensimmäinen sähkölaitosmuseo.
Jyllinkosken Sähkön omistus­kuviot muuttuivat monesti 1990-luvulla. Yhtiöstä osti suurimman osan Imatran voima. Sen yhdistyessä Nesteen kanssa Fortumiksi vuonna 1998 Kurikan kaupunki sai Fortumin osakkeita. Nesteen osakkeita kaupunki puolestaan sai, kun Fortum Oil irrotettiin Fortumista uudelleen Nesteeksi vuonna 2005.
Niilo Hilke

Niilo Nikolai Hilke, vuoteen 1935 Hildén (10. toukokuuta 1900 Viipurin maalaiskunta – 10. marraskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hilkkeen vanhemmat olivat pientilallinen Frans Nestor Hildén ja Maria Matilda Ketola ja puolisot 1926–1951 Sigrid Anna Helena Stubb ja vuodesta 1952 Aune Kaarina Ervamaa, aiemmin Seppälä. Hilke kävi keskikoulun Viipurin suomalaisessa lyseossa 1918 ja Ojastenmäen Yksityisen Kauppakoulun Viipurissa 1919. Hän oli 
Välitys- ja Agenttuuriliike Illukka &amp; Perttilä Oy:n konttorioppilas Viipurissa 1919–1925, Hangon konttorin konttorinhoitaja talvisin 1921–1925, Oy John Dahlbergin Viipurin konttorin speditööri 1925–1928, Kotkan, Helsingin, Hangon konttoreissa prokuravaltuuksin 1927–1928, Suomen Valtamerentakainen Kauppa -yhtiön Viipurin konttorin huolintaosaston hoitaja 1928, Oy Huolintakeskus Ab:n perustaja ja johtaja vuodesta 1928, Viipurin ja Hangon konttorien johtaja 1928–1940, puolustusvoimien pääesikunnan sotatalousosaston Tornion toimiston virkailija 1939–1940 ja 1941–1942, Oy Huolintakeskus Ab:n Liinahamarin konttorin johtaja 1940–1941, laivojen lastien purkausten valvoja Kirkkoniemessä Norjassa 1941, armeijan huoltopäällikön esikunnassa Helsingissä 1942, jälleenrakennus- ja väestönsuojelutehtävissä Viipurissa 1942–1944, Oy Huolintakeskus Ab:n Kotkan konttorin johtaja 1945–1950 sekä Haminan Laivaus Oy:n, Oy Fredrikshamn Stevedoring Co:n ja Ahtaus Oy Promptin toimitusjohtaja vuodesta 1950. Hilke oli myös Linnan tilan omistaja Lappeella vuodesta 1941 ja hänellä oli lukuisia luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Hilke sai 1960.
Niels Bollmann

Niels Andersen Bollmann (11. heinäkuuta 1939 Brøns – 16. toukokuuta 1989) oli tanskalainen keskustademokraattien poliitikko. Hän toimi Tanskan asuntoministerinä vuosina 1982–1986 ja istui kansankäräjillä vuodesta 1977 kuolemaansa saakka.
Matti Hurme

Matti Hurme (23. helmikuuta 1865 Lieto – 8. helmikuuta 1947) oli suomalainen kruununvouti.
Matti Hurmeen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Alikirri ja Fredrika Eufrosyne Jaakontytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Turun lyseosta ja suoritti kameraalitutkinnon vuonna 1894.
Hurme oli senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina vuodesta 1899. Hänestä tuli Uudenkaupungin kaupunginvouti vuonna 1900 ja kaupunginviskaali 1902. Hurme oli sitten kruununnimismiehenä Pöytyällä vuodesta 1904, sen jälkeen Hartolassa ja Hauholla ja lopuksi vuodesta 1909 alkaen Hausjärvellä. Hän toimi Hauhon kihlakunnan kruununvoutina 1914–1932 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Tämän jälkeen Hurme toimi kunnallisena alkoholitarkastajana Riihimäellä. Hänet valittiin Riihimäki-Seuran puheenjohtajaksi vuonna 1938.
Kruununvoutina toimiessaan Hurme joutui vuonna 1917 pitämään poliisitutkimuksen paikan päällä Mommilan veriteoista ja taistelusta suojeluskuntalaisten ja venäläisten matruusien välillä. Hän julkaisi vuonna 1937 tästä aiheesta kirjan "Mommila" täydennettyään tutkimuspöytäkirjoja haastatteluilla.
Matti Hurme oli naimisissa vuodesta 1899 Saima Irene Kahilaisen kanssa.
Jorma Harima

Jorma Harima, vuoteen 1933 Hohenthal, 1933–1936 Hohenthal-Harima (26. elokuuta 1908 Kokkola – 11. elokuuta 1963 Asikkala) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hariman vanhemmat olivat kauppaneuvos Samuli Harima, aiemmin Hohenthal, ja Anna Matilda Björklund ja puolisot 1931–1942 Valma Elo ja vuodesta 1945 Ansa Paavola.Taidemaalari Ilona Harima oli hänen sisarensa. Jorma Harima kävi kolme luokkaa Helsingin Suomalaista normaalilyseota 1919–1924, suoritti Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulun 1925–1927 ja opiskeli kaupallisia aineita Nottinghamissa Englannissa 1930–1931. Hän oli Buck &amp; Willmanin palveluksessa Lyypekissä 1927–1928, Schlüter &amp; Maackin palveluksessa Hampurissa 1929–1930, Talous-Osakekaupan maaseutumatkustaja 1932–1937, mainospäällikkö 1937–1942, prokuristi vuodesta 1938, toimitusjohtaja vuodesta 1943 ja johtokunnan jäsen vuodesta 1943. Harima oli myös Helsingin Talouskauppa Oy:n perustaja ja johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1958 ja hänellä oli useita luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Harima sai 1960.
Dmitri Astrahan

Dmitri Hananovitš Astrahan (; s. 17. maaliskuuta 1957 Leningrad) on venäläinen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on työskennellyt sekä elokuvissa että teatterissa.
Astrahan valmistui Leningradin teatterin, musiikin ja elokuvan valtioninstituutista vuonna 1982. Hän on työskennellyt muun muassa Pietarin komediateatterin taiteellisena johtajana vuosina 1991–1995. Astrahan aloitti ohjaamisen 1990-luvun alussa. Hänen ohjaamiensa elokuvien joukossa ovat "Vsjo budet horošo" (1995), "Kontrakt so smertju" (1998), "Podari mne lunnyi svet" (2001), "Žoltyi karlik" (2001) ja "Zolotaja strana" (2009). Astrahanille myönnettiin vuonna 2009 Venäjän kunniataiteilijan arvonimi.
Sainte-Christie

Sainte-Christie on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Gersjoen varrella, noin 15 kilometriä Auchin kaupungista pohjoiseen.
Sainte-Christien kylä ja linna ovat peräisin 1000-luvulta. Linna on tarkoitettu palvelemaan Santiago de Compostelaan menevien pyhiinvaeltajien majapaikkana. Tuli tuhosi 1200-luvulla suuren osan linnasta, mutta se on jälleenrakennettu.
Veikselin kynnään kanava

Veikselin kynnään kanava () on Puolassa sijaitseva Itämeren kanava, joka rakennettiin vuosina 2019–2022 ja avattiin liikenteelle syyskuussa 2022. Se on noin 1,3 kilometriä pitkä ja syväykseltään 4,5 metriä. Kanava puhkaisee Veikselin kynnään kapean harjanteen ja yhdistää Veikselinhaffin Gdanskinlahteen. Ennen kanavan rakentamista ainoa merireitti Veikselinhaffin lähes umpinaisesta lahdesta Itämerelle kulki Baltijskinsalmen kautta, joka sijaitsee Venäjän Kaliningradin alueella. Kanava lyhentää merkittävästi merimatkaa Elblągin satamakaupungista Itämerelle.
Puolan valtio rakennutti kanavan osaksi strategisista ja turvallisuuspoliittisista syistä. Kanavan käyttöönoton jälkeen laivat pääsevät Veikselinhaffiin kulkematta Venäjän aluevesien kautta. Sen virallinen avajaispäivä 17. syyskuuta oli Neuvostoliiton Puolaan hyökkäyksen 83. vuosipäivä.
Sere (sukunimi)

Sere on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Karina (laulaja)

Karina (oik. María Isabel Llaudés Santiago, s. 4. joulukuuta 1945 Jaén) on espanjalainen laulaja. Karina opiskeli nuorena pianonsoittoa ja musiikin teoriaa. Karina pääsi vuonna 1961 radio- ja televisiomainosten kautta levyttämään ensimmäisen kappaleensa "Bikini Amarillo" nimellä Maribel Llaudes. Levytysura nimellä Karina alkoi vuonna 1963 levy-yhtiö Hispavoxilla.
Vuonna 1965 Karina levytti tuon vuoden eurovision laulukilpailun voittokappaleen "Poupée de cire, poupée de son" espanjaksi nimellä "Muñeca de Cera". Muihin 1960-luvun loppupuolen hitteihin kuuluivat "Romeo y Julieta", "Las flechas del amor", "Fiesta", "Regresarás", "El baúl de los recuerdos" ja "Colores". Samoihin aikoihin Karina myös näytteli elokuvissa "El último sábado", "Los chicos del Preu" ja "La chica de los anuncios".
Karina voitti joulukuussa 1970 espanjalaisen Pasaporte a Dublín -musiikkikilpailun, jossa valittiin Espanjan edustaja vuoden 1971 Eurovision laulukilpailuun. Karinan edustuskappaleeksi valittiin kilpailun jälkeen sisäisesti "En un mundo nuevo". Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Karina sijoittui toiseksi. Myöhemmin samana vuonna Karina teki kokemuksensa pohjalta elokuvan "En un mundo nuevo", jossa lastenhoitaja haaveili euroviisuedustuksesta.
Karinan levytyssopimus Hispanvoxin kanssa päättyi vuonna 1978. Tuon jälkeen Karina muutti Meksikoon, mutta muutti myöhemmin takaisin Espanjaan. Karinalla todettiin syöpä vuonna 1993, mutta hän toipui siitä täysin.
Richa Chadda

Richa Chadda (s. 18. joulukuuta 1986 Amritsar, Punjab, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Tehtyään ensiesiintymisensä pienessä roolissa komediaelokuvassa "Oye Lucky! Lucky Oye!" (2008) Chaddan läpimurto tapahtui vuonna 2012 sivuroolissa gangsterisaagassa "Gangs of Wasseypur", jossa hänen roolinsa gangsterin sotaisena ja pahakielisenä vaimona ansaitsi hänelle parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon. Chaddan ensimmäinen päärooli oli draamassa "Masaan" (2015).
Yksityiselämä.
Chadda on naimisissa näyttelijä Ali Fazalin kanssa.
Joasaf Horlenko

Joasaf Horlenko, , maallinen nimi: Jakym Horlenko, (19. syyskuuta 1705 Pryluky, Pultavan alue – 21. joulukuuta 1754 Hraivoron, Sloboda-Ukraina) oli ukrainalainen kirkollinen johtaja ja kirjailija.
Horlenkon isän puoleinen isoisä oli kasakkaupseeri ja äidin puoleinen hetmani Danylo Apostol. Opiskeluaikana Kiovan Mohyla-akatemiassa hän antoi munkkilupauksen, valmistuttuaan opetti siellä 1729–1731. Hän antautui sitten kirkolliselle uralle ja oli vuodesta 1748 Sloboda-Ukrainassa Belgorodin piispa. Horlenko kunnostutti kirkkoja, kohotti papiston moraalista ja koulutuksellista tasoa ja tuki Harkovan kollegiumia. Hän kirjoitti lyhyen omaelämäkerran, muutamia saarnoja sekä runon tai näytelmän "Bran tšesnyh sedmi dobrodetelei z sedmi grehami smertnimi" (1737, "Seitsemän päähyveen ja seitsemän kuolemansynnin välinen taistelu"). Hän käytti muinaiskirkkoslaavia, mutta hänen kieleensä sisältyy paljon ukrainan kielen ilmaisuja. Kansa kunnioitti häntä, ja ortodoksinen kirkko kanonisoi hänet 1911.
Carl-Martin Bergroth

Carl-Martin Bergroth (1. syyskuuta 1892 Suoniemi – 20. marraskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen sotilas, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Bergrothin vanhemmat olivat Karl Emil Bergroth ja Gerda Olivia Ringbom ja puoliso Johanna (Mirka) Röneholm. Ylioppilaaksi Bergroth tuli Tampereella 1911. Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella, suoritti Kadettikoulun ja palveli joukkueenjohtajana ja eskadroonanpäällikkönä ratsuväkirykmentissä vuoteen 1922. Bergroth otti myös osaa talvi- ja jatkosotaan. Hän oli Auto-Vulcanon ja Rengaskeskuksen palveluksessa 1922–1934 ja sitten Oy Alftan Ab:llä, jonka toimitusjohtaja hän oli 1949–1966. Bergroth perusti myös Oy Elektro-Diesel Ab:n ja oli sen toimitusjohtaja 1958–1971. Hän oli molempien yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja aina kuolemaansa saakka. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1961. Bergroth, sotilasarvoltaan ratsumestari, oli Hakkapeliittayhdistyksen ja Suomen moottorivenekerhon kunniajäsen.
Viktor Hryhorovytš

Viktor Hryhorovytš, ,(12. toukokuuta 1815 Balta, Podolian kuvernementti – 31. joulukuuta 1876 Jelisavetgrad, Hersonin kuvernementti) oli ukrainalainen slavisti.
Hryhorovytš opetti slaavilaisia kieliä Kazanin yliopistossa 1839–1849, 1854–1865, Moskovan yliopistossa 1849–1854 ja Odessan yliopistossa 1865–1876. Hän puolusti teoksissaan muinaiskirkkoslaavin alkuperää pannonian kielessä. Hän matkusteli slaavilaisissa maissa 1844–1846 ja keräsi merkittävän muinaiskirkkoslaavinkielisten käsikirjoitusten kokoelman, jonka hän lahjoitti Odessan yliopistoon.
Hryhorovytšin kuoleman jälkeen hänen käsikirjoituksensa, muistiinpanonsa ja vanhat kirjansa sijoitettiin Moskovaan Rumjantsevin museoon. Fedir Petrun on julkaissut 1929 kirjan hänen toiminnastaan ennen Odessan aikaa ja toiminnan suhteesta Ukrainaan.