tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkiekon Suomensarja 1971–1972

Jääkiekon Suomensarja pelattiin kaudella 1971-1972 kolmessa kahdeksan joukkueen maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pelasivat kaksinkertaisen SM-karsintasarjan, jonka voittaja nousi suoraan SM-sarjaan ja toiseksi sijoittunut eteni karsimaan SM-sarjapaikasta SM-sarjan karsintasarjan toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. Lohkojen kaksi viimeistä tippuivat Maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Lohkojen kaksi parasta etenivät karsintasarjaan. TuWe, LaJy, Hurtat, Peliitat, KiePo ja JIlves putosivat Maakuntasarjaan.
SM-karsintasarja.
SaiPa nousi SM-sarjaan. SaPKo karsintaan SM-sarjan putoamissarjan toiseksi sijoittunutta vastaan.
SM-sarjakarsinta.
Ässät säilyi SM-sarjassa.
Narvavägen

Narvavägen on Tukholman Östermalmilla sijaitseva puistokatu, joka ulottuu Djurgårdsbronilta Karlaplan-aukiolle. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Oscarskyrkan ja Historiallinen museo.
James Coburnin filmografia

Tämä on yhdysvaltalaisen näyttelijän James Coburnin filmografia.
Elokuvat.
Lähde:
Melodi Grand Prix 1979

Melodi Grand Prix 1979 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 1979 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 331 kappaletta. Niistä kahdeksan valittiin karsinnan finaaliin. Karsinnan finaali pidettiin 10. helmikuuta Norjan yleisradioyhtiö NRK:n studiossa Oslossa. Voittajan valitsi yhdeksänhenkinen musiikin asiantuntijoista koostunut raati, jonka jäsenistä kukin antoi viidelle suosikilleen pisteitä kaavalla 5-4-3-2-1. Kilpailun voitti Anita Skorgan kappaleella "Oliver".
Tauno Kivimäki

Tauno Johannes Kivimäki (14. toukokuuta 1917 Salo – 2002) oli suomalainen tekstiili- ja vaatetusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1970.
Kivimäki oli juoksupoikana "Uuden Auran" toimituksessa ja sitten töissä Salon posti- ja lennätinkonttorissa. Sotien jälkeen hän perusti Saloon kala- ja vihannesalan tukkukaupan vuonna 1945. Vaimonsa Maria Bakajevin kanssa hän aloitti tekstiilien torimyynnin. 1950-luvulla Kivimäki perusti naistenvaateompelimon ja naistenvaatteiden ja asusteiden myymälän. Kaupparekisteriin Kivimäen perustuma Toiminimi Salon Neulomo merkittiin vuonna 1957 ja tuotemerkki Salonne rekisteröitiin vuonna 1958. Salon Neulomossa työskenteli parhaimmillaan satakunta työntekijää ja tuotteita myytiin yli sataan vaateliikkeeseen ympäri maata. Liike oli 1960-luvulla Salon suurimpia veronmaksajia. Tekstiilialan halpatuonti 1980-luvun lopulla johti kuitenkin Salon Neulomon vararikkoon 1990-luvun alussa. Vuonna 1982 Kivimäki tuomittiin sakkoihin veropetoksista.
Kivimäki osallistui sekä talvi- että jatkosotaan ja oli sotien jälkeen mukana reserviupseeritoiminnassa niin paikallisesti kuin valtakunnallisestikin ja oli vapaaehtoisen maanpuolustustyön johtohenkilöitä. Hän oli myös aktiivinen Salon seudun järjestö- ja urheilutoiminnassa ja tunnettiin lahjoittajana. Hän myös viljeli maatiloja Halikossa ja Kiskossa.
Filip Warén

Filip Nathanael Warén (26. maaliskuuta 1864 Suonenjoki – 27. marraskuuta 1901 Pori) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja ja taloudenhoitaja. Hän oli jäsenenä "Päivälehden" ensimmäisessä toimituksessa.
Filip Warénin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Johan Warén (1827–1883) ja Adolfina Maria Aschan (k. 1914). Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1882 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890.
Filip Warén tuli toimittajaksi vuonna 1889 perustettuun "Päivälehteen". Hän toimi myös ylioppilaskunnan taloudenhoitajana ja oli pikakirjoittajana ja pikakirjoituskanslian päällikkönä kirkolliskokouksissa ja useilla säätyvaltiopäivillä pappis- ja talonpoikaissäädyissä. Vuonna 1895 Warén muutti Poriin, jossa hän toimitti ja julkaisi "Sanomia Porista" -lehteä kahden vuoden ajan ja oli sitten kesästä 1899 lähtien "Satakunta"-lehdessä toimittajana ja väliaikaisesti vastaavana toimittajana. Warén oli muutamia vuosia myös Porin lääninsairaalan taloudenhoitajana ja opetti pikakirjoitusta Porin kauppaopistossa.
Filip Warén oli naimisissa vuodesta 1897 Matilda Wilhelmina Björkmanin kanssa. Filip Warenin veljiä olivat Turkin sotaan upseerina osallistunut Johannes Immanuel (Jussi) Warén (1853–1912), Jyväskylän ja Salon piirilääkäri Eliel Jonathan Warén (1854–1928), Tohmajärven kirkkoherra Teofil Gideon Warén (1859–1914), Nilsiän kirkkoherra Gustaf Adolf Walveranta, ent. Warén (1861–1938), Mikkelin piirilääkäri Aron Josef Warén (1867–1933), torpparikysymystä tutkinut maisteri Aksel Wilhelm Warén (1869–1899) ja toimistosihteeri, maisteri Paavo Filemon Warén (1872–1933).
Kvibergin hautausmaa

Kvibergin hautausmaa () on ruotsalaiskaupunki Göteborgin itäosassa sijaitseva hautausmaa, joka on vihitty käyttöön 27. lokakuuta 1935. Se on Göteborgin suurin ja yksi koko Pohjois-Euroopan suurimmista hautausmaista. 130 hehtaarin laajuinen alue käsittää yli 24 000 hautaa.
Nykyisen hautausmaan paikalla toimi aikoinaan Göteborgin ensimmäinen lentokenttä.
Kappelit ja krematorio.
Hautausmaalla on kaksi 1950-luvulla valmistunutta, toisiinsa kiinni rakennettua kappelia. Arkkitehtien Gunnar Asplundin ja Sven Ivar Lindin suunnittelema Pyhän Olavin kappeli ("Sankt Olofs kapell") on peräisin vuodelta 1951. Sen jatkeena on Lindin suunnittelema Pyhän Sigfridin kappeli ("Sankt Sigfrids kapell"), joka on rakennettu 1957. Kappelikokonaisuus on kulttuurihistoriallisesti arvokas, ja se on suojeltu Riksantikvarieämbetetin päätöksellä.
Hautausmaan ensimmäisen, vuonna 1935 valmistuneen Pyhän Ristin kappelin ("Helga Korsets kapell") suunnitteli arkkitehti R. O. Svensson. Rakennus muutettiin krematorioksi 1990-luvun lopussa, ja sitä on laajennettu uudisosalla vuonna 2017. Hautausmaan alkuperäinen krematorio sijaitsi Pyhän Olavin kappelin yhteydessä, mutta sen käyttö lopetettiin vuonna 1996 tapahtuneen tulipalon jälkeen.
Brittiläiset sankarihaudat.
Kvibergin hautausmaalle on vuonna 1961 perustettu Brittiläisen kansainyhteisön sankarihauta-alue, johon on haudattu ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa kaatuneita. Sankarivainajia on yhteensä 66, ja lähes kaikki heistä on siirretty Kvibergiin muilta hautausmailta.
Martti Brandt

Martti Brandt (17. syyskuuta 1939 Viipuri – 29. marraskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen lehtivalokuvaaja.
Martti Brandt joutui Viipurista evakkoon kahden kuukauden ikäisenä Helsingin alueelle, jossa nuorena miehenä aloitti sähköasentajan oppilaana VR:n Pasilan konepajalla. Sähköstä ei tullut Martti Brandtin ammattia, kun valokuvaus kiinnosti enemmän. Hän pääsikin kesäkuvaajaksi "Uuteen Suomeen" vuonna 1957, siellä hän toimi vuoteen 1962 saakka. Tämän jälkeen hän siirtyi "Apu-lehteen", jossa pääsi tekemään kuvareportaaseja niin koti- kuin ulkomaillakin. "Avussa" hän työskenteli vuoteen 1994 saakka.
Martti Brandt on lahjoittanut 130 000 kuvan negatiivikokoelman Suomen valokuvataiteen museolle.
Palkintoja.
Vuoden lehtikuva-kilpailun voittaja 1965 ja 1974. Valokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 1979 ja Patricia Seppälän säätiön kuvajournalistipalkinto vuonna 2011.
Elsi Sloan

Elsi Sloan (s. 2000) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on näytellyt pääroolin televisiosarjassa "Outo kesä" (2022) ja samana vuonna ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Sydänpeto". Hän on myös julkaissut artpop-henkistä musiikkia vuodesta 2018 asti. Sloanin ensimmäinen kokopitkä albumi "Pakko muuttua" julkaistiin 24. helmikuuta 2023.
Musiikin ja näyttelijäntyön lisäksi Sloan on tunnettu aktivismistaan. Hän on mukana Elokapinassa ja käsittelee musiikissaan ilmastonmuutoksen ja ilmastoahdistuksen teemoja. "Pakko muuttua" -albumin kappaleet kertovat myös antikapitalismista ja polyamoriasta.
Sloan on opiskellut Kallion ilmaisutaidon lukiossa ja vuodesta 2021 alkaen näyttelijäntyötä Tampereen yliopistossa. Hänellä on isänsä puolelta yhdysvaltalaiset sukujuuret.
Sloan sai syksyllä 2025 Helsingin käräjäoikeudessa syytteen niskottelusta poliisia vastaan ja haitanteosta osallistuttuaan 9. kesäkuuta 2025 Elokapinan mielenosoitukseen Helsingissä.
Chilen presidentinvaalit 2021

Chilen vuoden 2021 presidentinvaalit pidettiin ensimmäisen kierroksen osalta 21. marraskuuta ja toisen kierroksen osalta 19. joulukuuta. Vaalit voitti vasemmistolainen Gabriel Boric, josta tuli maan historian nuorin presidentti.
Presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen yhteydessä pidettiin myös kansalliskongressinvaalit.
Tausta ja ehdokasasettelu.
Perustuslain mukaan presidentiksi voidaan valita sellainen ehdokas, joka täyttää seuraavat ehdot:
Ehdokkaan tulee saada vähintään 50 % annetuista äänistä. Mikäli näin ei käy ensimmäisellä kierroksella, järjestetään toinen kierros kahden ensimmäisellä kirroksella parhaiten selvityneiden välillä.
Yhteensä vaaleissa oli seitsemän ehdokasta:
Tulokset.
Boric vannoi virkavalansa 11. maaliskuuta 2022.
Luettelo kielistä äidinkielenään puhuvien lukumäärän mukaan

Tämä on luettelo kielistä kieltä äidinkielenään puhuvien määrän perusteella. Luetteloon sisältyvät ainoastaan kielet, joita puhuu yli miljoona ihmistä.
Lauri Haapa

Lauri Johannes Haapa (12. kesäkuuta 1889 Hämeenlinna – 30. joulukuuta 1961) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.
Lauri Haapa pääsi ylioppilaaksi 1908 Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta. Lehtimiehen uransa hän aloitti saman vuoden syksyllä "Hämeen Sanomat" -lehden toimituksessa. Haapa oli sitten "Aamulehden" toimittajana Tampereella 1909–1920 ja sen jälkeen STT:n Tampereen toimiston hoitajana vuoden 1920 lopulle saakka. Hän oli "Hämeen Sanomat" -lehden toimittajana 10 vuoden ajan ja vuodesta 1935 alkaen "Riihimäen Sanomien" toimitussihteerinä. Haapa kirjoitti "Aamulehteen" ja "Hämeen Sanomiin" pakinoita nimimerkillä "Taneli". Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ja oli Tampereella muun muassa Suomalaisen Klubin sihteerinä.
Lauri Haapa oli naimisissa Aura Emilia Nyholmin kanssa. Heidän poikansa oli teologi ja apulaisprofessori Esko Haapa.
Carl Erik Estlander

Carl Erik (Ce) Johannes Estlander (22. helmikuuta 1927 Helsinki – 15. tammikuuta 2016) oli suomalainen diplomiekonomi ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1984.
Estlander kirjoitti ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista vuonna 1947 ja valmistui diplomiekonomiksi Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta vuonna 1949. Hän siirtyi Viialan Viila Oy:n vientipäälliköksi ja sitten Tradexiin ja kaksi vuotta myöhemmin Transaco Oy:n palvelukseen. Vuonna 1956 Estlander siirtyi Axel von Knorringin Teknillisen Toimiston toimistopäälliköksi. Hänestä tuli Knorring Oy Ab:n toimitusjohtajan sijainen ja vuonna 1969 hän siirtyi toimitusjohtajaksi, jota tehtävää hän hoiti eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1987.
Estlanderilla oli johtava asema Suomalais-unkarilaisessa kauppakamarissa, Teknisen Kaupan Liitto ry:ssä ja Helsingin kauppakamarissa. Hän toimi myös Ritarihuoneen hallituksen ja Helsingin Ruotsalaisen Klubin puheenjohtajana ja Ruotsalaisen Kansanpuolueen keskushallituksessa. Hän oli myös mukana Samfundet Folkhälsanissa ja toimi lopulta 1990-luvulla sen talousneuvoston puheenjohtajana ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin hallituksen jäsenenä.
Leicester Square

Leicester Square on aukio Lontoon West Endin alueella, Westminsterin kaupunginosassa. Aukiolla on puisto, jossa on muun muassa Charles Chaplinin kulkurihahmon, Harry Potterin, Maija Poppasen ja Karhuherra Paddingtonin patsaat.
Leicester Squaren ympäristö on Lontoon merkittävimpiä viihteen ja kulttuurin keskittymiä. Lähistöllä on useita taidegallerioita, teattereita, elokuvateattereita sekä ravintoloita ja kahviloita.
Albert Acevedo

Albert Alejandro Acevedo Vergara (s. 6. toukokuuta 1983 Conchalí, Chile) on chileläinen puolustajan paikalla pelaava jalkapalloilija. Hän pelaa Chilen korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Magallanesin joukkueessa.
Seuraura.
Albert Acevedo on pelannut koko seurauransa kotimaassaan Chilessä pääosin Primera Divisióniin kuuluvissa joukkueissa. Pisimpään hän on edustanut Rancaguassa pelaavaa CD O’Higgins -seuraa, jossa hän on pelannut 12 kauden aikana 224 ottelua ja tehnyt 13 maalia. Vuoden 2022 alussa hän siirtyi sarjaporrasta alemmaksi Magallanesin seuraan, joka pelaa San Bernardon kaupungissa Santiagon metropolialueella. Hän oli auttamassa, että Magallanes nousi ensimmäisen kerran pääsarjatasolle. 
Maajoukkueura.
Albert Acevedo on pelannut kolme ottelua Chilen maajoukkueessa tekemättä yhtään maalia. Hän puki maajoukkuepaidan päälleen ensimmäisen kerran Hondurasia vastaan käydyssä ystävyysmaaottelussa 17. tammikuuta 2009.
Tuula Nieminen

Tuula Nieminen on suomalainen lehtitoimittaja, joka toimi "Iltalehden" viihdetoimituksessa julkisuuden henkilöistä kirjoittavana toimittajana vuodesta 1989 vuoteen 2010. Hän kutsuu itseään nimenomaan juorutoimittajaksi erotuksena muun muassa "Ilta-Sanomien" ”seurapiiritoimittajasta” Rita Tainolasta tai "Anna"-lehden entisestä ”hovireportterista” Teukka Joesta.
Nieminen aloitti uransa kesätoimittajana "Hämeen Sanomissa" ja sen jälkeen opintojen ohessa vakituisena toimittajana "Hämeen Kansassa". Nieminen valmistui Tampereen yliopistosta pääaineenaan lehdistö- ja tiedotusoppi. Hän oli 1970-luvun alussa tiedotussihteerinä Huhtamäki-yhtymän pääkonttorissa Helsingissä, josta hänet palkattiin 1973 "Apu"-lehteen. Avusta Nieminen jatkoi Lehtimiesten "Jaana"-lehteen ja palasi yrityskaupan kautta takaisin A-lehtiin. Kun Jaana-lehti lopetti, Nieminen muutti 1986 Me Naiset -lehteen josta matka jatkui 1989 Iltalehteen. Nieminen teki 2000-luvun alussa, puolitoista kautta, viisi kertaa viikossa MTV3:lla ilmestynyttä Iltalehden Lööpin takana -ohjelmaa. Nieminen jatkoi juoru- ja viihdetoimittajana Iltalehdessä vuoteen 2010 saakka, sekä poikkesi pariksi vuodeksi Apu-lehden palvelukseen.
Eläkevuosina Nieminen on kirjoittanut monologeja näyttelijä Mikko Rasilalle, kirjat ystävistään missi ja malli Virpi Miettisestä ("Tuhma prinsessa", 2017), kampaaja Risto Helinistä ("Saksitanssi", 2022) sekä Hannu Huuskasta ("Polttava tahto", 2016). Miettisestä hän on kirjoittanut myös näytelmän "Pikku neiti porvoolainen", jota esitettiin Tampereen Viikinsaaren kesäteatterissa 2015. Nieminen on suomentanut Agatha Christien näytelmän "Kahvi mustana" (Black Coffee), joka sai ensi-iltansa Hämeenlinnan teatterissa 2018. Vuonna 2020 Nieminen julkaisi viimeisiä työvuosiaan 2006–2010 suorasanaisesti valottavan muistelmakirjan "Juorutoimittajan päiväkirjasta".
Álvaro Gestido

Álvaro Gestido (17. toukokuuta 1907 Montevideo, Uruguay – 18. tammikuuta 1957 Santa Clara del Olimar, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Gestido voitti olympiakultaa Amsterdamin olympialaisissa 1928. Hän oli osana Uruguayn maajoukkuetta, kun se voitti ensimmäiset jalkapallon MM-kilpailut 1930. Hän edusti Uruguayn maajoukkuetta 26 ottelussa.
Ministro Pistarinin kansainvälinen lentoasema

Ministro Pistarinin kansainvälinen lentoasema on toinen Argentiinan pääkaupungin Buenos Airesin lentoasemista. Lentoasema tunnetaan myös nimellä "Ezeizan lentoasema". Toinen kaupungin lentoasemista on Jorge Newberyn lentoasema. Lentoasema on nimetty Juan Pistarinin, Peronin aikakauden julkisten töiden ministerin mukaan. Lentoasema on avattu 30. huhtikuuta 1949. 
Lentoasema sijaitsee Buenos Airesin maakunnassa noin 22 kilometriä luoteeseen Buenos Airesin keskustasta. Sitä käyttää tukikohtanaan Argentiinan kansallinen lentoyhtiö Aerolíneas Argentinas. Lentokenttää käyttää noin 9 miljoonaa matkustajaa vuodessa . Lentoaseman ICAO -koodi on SAEZ ja IATA -koodi on EZE.
Lentoasemalla on kaksi yli kolme kilometriä pitkää kiitotietä. Kiitoteiden suunnat ovat 11/29 ja 17/35.
Kaoru Mitoma

Kaoru Mitoma (s. 20. toukokuuta 1997 Kawasaki, Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Brighton &amp; Hove Albionia. Hän on pelannut Japanin A-maajoukkueessa marraskuusta 2021 alkaen.
Seurajoukkueura.
Mitoma aloitti liigauransa kotimaansa J1 Leaguessa Kawasaki Frontalen joukkueessa vuonna 2020. Tuona vuonna hän voitti liigamestaruuden ja Japanin cupin, jonka loppuottelun ainoan maalin hän teki. Ennen siirtymistään Eurooppaan elokuussa 2021 hän pelasi J1 Leaguessa 50 ottelua, joissa hän teki 21 maalia, ja Aasian Mestarien liigassa kolme ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Mitoma siirtyi Brightoniin mutta pelasi kauden 2021–2022 lainalla belgialaisessa Union SG:ssä. Hän pelasi Belgian pääsarjassa 27 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Mitoma pelasi kaudella 2022–2023 Brightonissa 33 valioliigaottelua, joissa hän oli 24 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki Valioliigassa seitsemän maalia: marraskuussa Wolverhamptonia, joulukuussa Arsenalia, tammikuussa Evertonia ja Leicesteriä, helmikuussa Bournemouthia, maaliskuussa West Hamia sekä huhtikuussa Brentfordia vastaan. Hän teki FA Cupissa neljännellä kierroksella tammikuun lopulla Liverpoolia vastaan lisäajalla 2–1-voittomaalin ja maaliskuussa voitokkaassa puolivälieräottelussa Grimsbyä vastaan yhden Brightonin viidestä maalista. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 19 valioliigaottelua, joista 15 avauskokoonpanossa. Hän teki maalin Wolverhamptonia vastaan elokuussa ja kaksi maalia Bournemouthia vastaan syyskuussa. Hän pelasi nilkka- ja selkävammojen vuoksi vuodenvaihteen jälkeen loppukauden aikana vain ksksi liigaottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua, joista avauskokoonpanossa 28. Hän teki kymmenen maalia, kaikki eri otteluissa, ja antoi neljä maalisyöttöä.
Maajoukkueura.
Mitoma pelasi Japanin nuorisomaajoukkueissa. Aasian kisoissa 2018 hän pelasi kaksi ottelua ja teki yhden maalin Japanin saavuttaessa hopeaa alle 23-vuotiaiden maajoukkueilla pelatussa turnauksessa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän pelasi Japanin neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa ja teki pronssiottelussa Meksikoa vastaan joukkueensa ainoan maalin. Hän pelasi Japanin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Omania vastaan. Qatarin MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Japanin kaikissa neljässä ottelussa. Kroatiaa vastaan pelatun tappiollisen neljännesvälieräottelun päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän epäonnistui maalinteossa Japanin toisena laukojana.
Mitoma on pelannut elokuun 12. päivään 2024 mennessä 27 A-maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia: kaksi maaliskuussa 2022 MM-karsintaottelussa Australiaa vastaan sekä yhden ystävyysotteluissa kesäkuussa 2022 Paraguayta, runsas viikko myöhemmin Ghanaa, syyskuussa 2022 Yhdysvaltoja, maaliskuussa 2023 Kolumbiaa ja kesäkuussa 2023 Perua vastaan sekä yhden MM-karsintaottelussa Kiinaa vastaan syyskuussa 2024.
Santos Urdinarán

Santos Urdinarán (30. maaliskuuta 1900 Montevideo, Uruguay – 14. heinäkuuta 1979 Montevideo, Uruguay) oli uruguaylainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Urdinarán voitti olympiakultaa Pariisin olympialaisissa 1924 ja Amsterdamin olympialaisissa 1928. Hän oli osana Uruguayn maajoukkuetta, kun se voitti ensimmäiset jalkapallon MM-kilpailut 1930. Hän edusti Uruguayn maajoukkuetta 22 ottelun verran tehden niissä kaksi maalia.
Myrtha Garbarini

Myrtha Garbarini (1926 – 6. tammikuuta 2015 Buenos Aires) oli argentiinalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Garbarini aloitti lauluopintonsa 14-vuotiaana altto Lydia Kindermannin johdolla. Hän jatkoi opintojaan Kansallisessa Carlos López Buchardo -konservatoriossa. Garbarini lauloi lyyrisenä sopraanona Teatro Argentino de La Platassa ja Teatro Colónissa. Hän esiintyi muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartn, Giacomo Puccinin, Giuseppe Verdin, Christoph Willibald Gluckin, Francesco Cavallin, Luigi Cherubinin, Henry Purcellin, Joseph Haydnin, Gioacchino Rossinin, Benjamin Brittenin, Jules Massenet'n, Georges Bizet'n ja Niccolò Piccinin teoksissa. Garbarini osallistui myös argentiinalaisten oopperoiden esityksiin. Näihin kuuluivat Valdo Sciammarellan "Marianita Limeña", Carlos López Buchardon "El sueño de alma" ja Juan José Castron "La zapatera prodigiosa". Garbarini esiintyi paitsi lukuisissa Argentiinan kaupungeissa, myös muualla Amerikan mantereella ja Euroopassa eri näyttämöillä ja festivaaleilla.
Garbarini lauloi myös kamarimusiikkia. Suurista kuoroteoksista hänen ohjelmistoonsa kuuluivat esimerkiksi Johann Sebastian Bachin "Johannes-passio", "Matteus-passio" ja "H-mollimessu", Joseph Haydnin "Luominen", Georg Friedrich Händelin "Messias-oratorio", Johannes Brahmsin "Saksalainen sielunmessu", Gabriel Faurén "Requiem", Wolfgang Amadeus Mozartin "Requiem", Ludwig van Beethovenin "Missa Solemnis" ja "Sinfonia nro 9" sekä Giovanni Battista Pergolesin "Stabat Mater".
Garbarini sai Buenos Airesin kaupungin kunnallisen musiikkipalkinnon ja kriitikkopalkinnon. Hän oli mukana perustamassa kamarioopperaa ("Opera de Cámara") Teatro Colóniin. Garbarini teki opetustyötä Kansallisessa Carlos López Buchardo -konservatoriossa, Teatro Colónin omassa oppilaitoksessa ("Instituto Superior de Arte del Teatro Colón") ja Centro altos estudios musicales Franz Lisztissä. Hän istui useiden kansainvälisten kilpailujen tuomaristojen jäsenenä.
The Pale Blue Eye

The Pale Blue Eye on Scott Cooperin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen mysteerielokuva vuodelta 2022. Se perustuu Louis Bayardin samannimiseen romaaniin vuodelta 2003. Elokuvan päärooleissa ovat Christian Bale, Harry Melling, Gillian Anderson, Lucy Boynton, Charlotte Gainsbourg, Toby Jones, Harry Lawtey, Simon McBurney, Timothy Spall ja Robert Duvall. Elokuva sijoittuu vuoteen 1830 ja kertoo etsivä Augustus Landorista (Bale), joka tutkii murhien sarjaa Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiassa West Pointissa. Häntä avustaa nuori kadetti Edgar Allan Poe (Melling).
"The Pale Blue Eye" sai ensi-iltansa 23. joulukuuta 2022, jonka jälkeen se julkaistiin Netflixissä 6. tammikuuta 2023.
Tegnérlunden

Tegnérlunden on Tukholmassa Vasastadenin ja Norrmalmin rajalla Tegnérgatanin varrella sijaitseva puisto. Siellä on muun muassa vanhoja puita, kirjailijapatsaita, mutkittelevia kävelypolkuja sekä leikkipaikka lapsille. Puisto perustettiin 1890-luvulla.
Astrid Lindgrenin lastenkirjan "Mio, poikani Mion" ruotsinkielisessä versiossa tarina alkaa Tegnérlundenista.
Juan María Solare

Juan María Solare (s. 11. elokuuta 1966 Buenos Aires) on Saksaan asettunut argentiinalainen säveltäjä ja pianisti.
Solare opiskeli Buenos Airesissa pianonsoittoa María Teresa Criscuolon ja Perla Brúgolan johdolla. Orkesterinjohdon opetusta hän sai Mario Benzecrylta ja sävellysopetusta Fermina Casanovalta, Valdo Sciammarellalta sekä Juan Carlos Zorzilta. Lisäksi Solare sai musiikkianalyysissä yksityisopetusta Francisco Kröpfliltä. Hän valmistui pianonsoiton opettajana (1989) ja sävellysopettajana (1993) Argentiinan kansallisesta musiikkikonservatoriosta. Lähdettyään Saksaan Solare suoritti Johannes Fritschin johdolla opiskelemisen jälkeen sävellysdiplominsa Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa. Hän opiskeli myös elektronista musiikkia, ja hänen opettajiaan Kölnissä olivat Fritschin lisäksi Clarence Barlow, Hans Ulrich Humpert ja Mauricio Kagel. Stuttgartissa Solare opiskeli Kölnissä tekemiensä opintojen välissä Helmut Lachenmannin johdolla lokakuusta 1997 helmikuuhun 1999. Hän osallistui toistuvasti Darmstadtin kurseille opettajinaan Brian Ferneyhough ja Bernhard Wambach.
Solare on pitänyt pianoresitaaleja ja esiintynyt kamarimusiikkikonserteissa lukuisissa eri maissa. Myös hänen sävellyksiään on esitetty monissa maissa. Hän on saanut työllään useita palkintoja, muun muassa ensimmäisen palkinnon Promociones Musicales de la Argentinan vuosittaisessa sävellyskilpailussa jousikvartetostaan "Demeter" vuonna 1990. Solare on ollut musiikkillaan edustettuna UNESCO:n Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. Hän on tuotannossaan yhdistellyt Astor Piazzollan jälkeisen tangon ja nykytaidemusiikin vaikutteita. Hänen teostensa joukossa on elektroakustista musiikkia. Monilla levyillä on julkaistu Solaren teoksia.
Solare opetti vuosina 1986–1993 harmoniaa, kontrapunktia ja muita oppiaineita Tandilin konservatoriossa. Tammikuussa 2002 hän aloitti pianonsoiton opettamisen Bremenin taideyliopistossa. Solare on opettanut siellä myös sävellystä ja sovitusta. Hän on tehnyt opetustyötä lisäksi Bremenin yliopistossa ja Bremenin Jacobs-yliopistossa. Lokakuussa 2002 hän alkoi johtaa Bremenin yliopistossa tangoon omistautunutta kamarimusiikkikokoonpanoa. Solare on työskennellyt monissa lehdissä artikkelien kirjoittajana, kolumnistina ja kirjeenvaihtajana. Shakista hän kirjoitti espanjalaiseen "Jaque"-lehteen. Solare on lisäksi tuottanut radio-ohjelmia.
Jumalan laupeuden kuva

Jumalan laupeuden kuva, tai "Jeesus, luotan sinuun!" -kuva on Jeesuksen kuvatyyppi, jossa toinen käsivarsi on kohotettu siunaukseen, kun taas toinen koskettaa rintaa sydämen kohdalta, mistä tulee kaksi valonsädettä, punainen ja valkoinen.
Se on peräisin pyhän Faustyna Kowalskan ilmestyksestä. Kowalska kirjoitti kuuluisan Päiväkirjan ("Dzienniczek", ei suomennettu) saamistaan näyistä, joissa Jeesus kertoi äärettömästä laupeudestaan suurimpiakin syntisiä kohtaan. Jeesus käski myös maalauttamaan kuvan, jossa olisi teksti ”Jeesus, luotan sinuun” ("Jezu ufam Tobie"). Tämä kuva ja Jumalan laupeuden hartauteen liittyvät rukoukset, kuten Jumalan laupeuden novena ja siihen liittyvä Jumalan laupeuden ruusukko, Jumalan laupeuden litania ("Päiväkirja", 949) ja rukous syntisten kääntymyksen puolesta: "Oi veri ja vesi, joka purkautui Jeesuksen sydämestä laupeuden lähteenä meille, minä luotan sinuun." ("Päiväkirja", 186), levisivät pian ympäri Puolaa ja koko maailmaa. Faustyna Kowalska kuoli juuri ennen toista maailmansotaa.
Alkuperäisen kuvan on maalannut Eugeniusz Kazimirowski Vilnassa 1934.
State Farm Stadium

State Farm Stadium on urheilustadion Glendalessa, Arizonassa. Pääsääntöisesti se toimii NFL-joukkue Arizona Cardinalsin kotistadionina.
Stadionin rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 2003. Ensimmäinen ottelu stadionilla pelattiin 12. elokuuta 2006, kun Cardinals kohtasi harjoitusottelussa Pittsburgh Steelersin. Jalkapallo-otteluissa stadionille mahtuu 63 400 katsojaa. Stadionilla on pelattu kaksi Super Bowlia: Super Bowl XLII (2008) ja Super Bowl XLIX (2015). Lisäksi sillä pelataan alustavasti vuoden 2023 Super Bowl LVII.
Christina Nielsen (kilpa-autoilija)

Christina Nielsen (s. 10. tammikuuta 1992) on tanskalainen autourheilija.
Ura.
Nielsen aloitti kilpailun Formula 4 -luokassa ADAC Formel Masters -sarjassa vuonna 2010. Hän on voittanut IMSA Sportscar Championship -sarjan GTD-luokassa vuosina 2016 ja 2017. Hän on voittanut Nürburgringin 24 tunnin ajon vuonna 2021 SP8-luokassa. Nielsen on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoihin vuosina 2016, 2017 ja 2018 LM GTE Am -luokassa.
Giovinezza

Giovinezza () on laulu, joka toimi Benito Mussolinin Kansallisen fasistipuolueen lauluna. Se oli fasistisen Italian kansallislauluna kuningashymnin ohella, samoin kuten ”Horst-Wessel-Lied” oli toissijaisena kansallislauluna fasistisen Saksan aikoihin. Mussolinin vallasta syöstämisen jälkeen laulu oli Saksan pohjoisitalialaisen nukkevaltion Italian sosiaalisen tasavallan ainoana kansallislauluna vuosina 1943–1945.
”Giovinezza” sävellettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1909 nimellä ”Commiato”. Sitä soittivat Afrikassa taistelevat sotilaat, ja vuodesta 1917 laulu tunnettiin nimeltä ”Inno degli Arditi” (), jotka olivat joukko sotilaita Italian kuninkaallisessa armeijassa. Ensimmäiset italialaiset fasistit muodostuivat tästä sotilasjoukosta. Roomaan marssiessa laulua lauloivat fasistit, jonka jälkeen sitä alettiin pitämään fasistisen hallinnon virallisena kansallislauluna. Fasistien laulamat ”Giovinezzan” sanat eivät olleet laulun alkuperäiset sanat, vaan Mussolinin Salvator Gottalle toimeksiantamat uudet sanoitukset.
Su, compagni in forti schiere,
marciam verso l’avvenire. 
Siam falangi audaci e fiere, 
pronte a osare, pronte a ardire. 
Trionfi alfine l’ideale 
per cui tanto combattemmo: 
fratellanza nazionale 
d’italiana civiltà. 
"Giovinezza, giovinezza," 
"primavera di bellezza," 
"nel fascismo è la salvezza" 
"della nostra libertà". 
Non più ignava nè avvilita 
resti ancor la nostra gente, 
si ridesti a nuova vita 
di splendore più possente. 
Su, leviamo alta la face 
che c’illumini il cammino, 
nel lavoro e nella pace 
sia la verà libertà. 
"Giovinezza, giovinezza", 
"primavera di bellezza", 
"nel fascismo è la salvezza" 
"della nostra libertà". 
Nelle veglie di trincea 
cupo vento di mitraglia 
ci ravvolse alla bandiera 
che agitammo alla battaglia. 
Vittoriosa al nuovo sole 
stretti a lei dobbiam lottare, 
è l’Italia che lo vuole, 
per l’Italia vincerem. 
"Giovinezza, giovinezza" 
"primavera di bellezza", 
"nel fascismo è la salvezza " 
"della nostra libertà". 
Sorgi alfin lavoratore. 
Giunto è il dì della riscossa. 
Ti frodarono il sudore 
con l’appello alla sommossa. 
Giù le bende ai traditori 
che ti strinsero a catena; 
alla gogna gl’impostori 
delle asiatiche virtù. 
"Giovinezza, giovinezza", 
"primavera di bellezza", 
"nel fascismo è la salvezza" 
"della nostra libertà". 
Salve o popolo di eroi,
salve o Patria immortale,
son rinati i figli tuoi
con la fe’ nell’ideale.
Il valor dei tuoi guerrieri,
la virtù dei pionieri,
la vision dell’Alighieri,
oggi brilla in tutti i cuor.
"Giovinezza, Giovinezza,"
"Primavera di bellezza,"
"della vita nell’asprezza"
"il tuo canto squilla e va!"
"E per Benito Mussolini,"
"Eja eja alalà!"
"E per la nostra Patria bella,"
"Eja eja alalà!"
Nell’Italia nei confini,
son rifatti gli Italiani,
li ha rifatti Mussolini
per la guerra di domani.
Per la gloria del lavoro,
per la pace e per l’alloro,
per la gogna di coloro
che la Patria rinnegar.
I poeti e gli artigiani,
i signori e i contadini,
con orgoglio d’Italiani
giuran fede a Mussolini.
Non v’è povero quartiere,
che non mandi le sue schiere,
che non spieghi le bandiere
del Fascismo redentor.
Veikko Puolanne

Veikko Julius Puolanne, vuoteen 1934 Spolander (22. heinäkuuta 1922 Kajaanin maalaiskunta – 26. toukokuuta 2006 Joensuu) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen. 
Puolanteen vanhemmat olivat osastopäällikkö Karl Spolander ja Tyyne Kyllikki Keravuori ja puoliso vuodesta 1950 agronomi Kaisu Marjatta Rytikangas. Puolanne tuli ylioppilaaksi Kajaanin yhteislyseosta 1945 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta 1952. Hän oli Kajaanin maanviljelysseuran kirjanpitoneuvoja 1951, maatalousagronomi 1952–1961 ja asutustoiminnan vs. johtaja 1961, Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran toiminnanjohtaja 1961–1969 ja asutustoiminnan johtaja 1961–1964 sekä Pohjois-Karjalan maatalouskeskuksen johtaja 1969–1985. Rovasti, ministeri Antti Kukkosen aikanaan omistamasta Kukkolan tilasta perustetun Kiinteistö Oy Kukkolan koulutus- ja lomakeskuksen toimitusjohtajana hän työskenteli 1989–1997. Puolanteella oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1979.
Mandelkubb

Mandelkubb on perinteinen ruotsalainen karvasmantelikeksi. Mandelkubb on helppo leipoa. Keksejä valmistetaan murskaamalla ja sekoittamalla mantelit jauhojen, sokerin, kananmunien ja nostatusaineiden kanssa. Keksit tarjoillaan yleensä kahvin kanssa.
Kahvikakku

Kahvikakku eli kuivakakku on makea ja rasvainen leivonnainen, jota tarjotaan viipaleina tyypillisesti kahvin kanssa. 
Suomessa perinteisiin kahvikakkuihin kuuluu muun muassa tiikerikakku, piimäkakku, taatelikakku, hedelmäkakku ja maustekakku. 
Taikinan perusainekset ovat leivinjauhe, rasva, sokeri, kananmuna ja vehnäjauho. Kahvikakut ovat pitkulaisia, pyöreitä tai sydämen tai O-kirjaimen muotoisia, ja saavat muotonsa vuoasta, jossa ne paistetaan. Vuoka on perinteisesti tehty pellistä, nykyisin joskus myös silikonista.
Myös Yhdysvalloissa kahvikakut tyypillisesti maustetaan mausteilla kuten kanelilla tai hedelmällä. Kakku saapui Yhdysvaltoihin saksalaisten uudisasukkaiden mukana.
Edin Terzić

Edin Terzić (s. 30. lokakuuta 1982) on saksalais-kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän toimi Borussia Dortmundin päävalmentajana kesästä 2022 kesään 2024.
Ura.
Terzić syntyi Mendenissä Saksassa Jugoslaviasta maahan muuttaneeseen siirtolaisperheeseen. Hänellä on sekä Saksan että Kroatian kansalaisuus. Terzićin pelaajaura jäi vaatimattomaksi ja hän pelasi Saksan alempien sarjatasojen joukkueissa.
Pelaajauransa jälkeen Terzić siirtyi Borussia Dortmundin organisaatioon pelaajatarkkailijaksi vuonna 2010. Hän toimi myös Hannes Wolfin apuvalmentajana Dortmundin reservi- ja juniorijoukkueissa. Terzić siirtyi kolmen vuoden jälkeen valmennustehtäviin, kun hänestä tuli Slaven Bilićin apuvalmentaja ensin Beşiktaşiin ja sitten West Ham Unitediin. Hän suoritti Englannissa myös UEFA:n valmentajatutkinnon vuonna 2018. 
Terzić palasi Dortmundiin kesällä 2018, kun hänestä tuli Lucien Favren apuvalmentaja seuran edustusjoukkueeseen. Joulukuussa 2020 hän nousi Favren potkujen jälkeen Dortmundin päävalmentajaksi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Helmikuussa Dortmund vahvisti, että Marco Rose korvaa Terzićin päävalmentajana kauden jälkeen. Tämä ei menestykseen Terzićin alaisuudessa vaikuttanut, vaan hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi Saksan cupin mestariksi. 
Päävalmentajapestinsä jälkeen Terzić jatkoi Dortmundin organisaatiossa teknisenä johtajana kaudella 2021/22. Rosen saatua kauden jälkeen potkut, Dortmund palkkasi Terzćin päävalmentajaksi vuoteen 2025 ulottuvalla sopimuksella. Terzić ja Dortmund lopettivat yhteistyön Terzićin pyynnöstä kesällä 2024.
Kolhon työväentalo Vaihtola

Kolhon työväentalo Vaihtola on Mänttä-Vilppulan kaupungin Kolhon kylässä sijaitseva entinen työväentalo, joka on nykyään (2023) yksityisomistuksessa. Vuoden 2009 kuntaliitokseen saakka Kolho kuului Vilppulan kuntaan. 
Historiaa.
Kolhon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 nimellä Vesi-Keuruun työväenyhdistys. Vuonna 1912 nimeksi vaihdettiin Kolhon työväenyhdistys Kehitys. Jo perustamisvuonna valmistui yhdistyksen ensimmäinen työväentalo Lehmisaareen. Uusi, suurempi talo rakennettiin nykyiselle paikalleen Kaarelaan vuonna 1928, ja sen nimeksi tuli Vaihtola. Erikoista uuden talon rakennuksessa oli se, että sen rakensi Kolhon Höyrysaha OY. Kuvioon liittyi sopimus maanvaihdosta sahan kanssa, kun yhtiöllä oli tarvetta laajentaa.
Yhdistys ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui myymään talonsa Serlachius Oy:lle vuonna 1963. Talo jäi hoitamattomaksi ja rappeutui pahoin, mutta yhdistys osti sen takaisin vuonna 1978 ja kunnosti sen. Korjauksissa kesti lähes 10 vuotta. Varoja peruskorjaukseen kerättiin lahjoituksilla, keräyksillä ja bingoa järjestämällä, ja työt tehtiin talkoovoimin. Sittemmin talo on päätynyt yksityisomistukseen.
Rakennus.
Talo on rankorakenteinen, lautavuorattu ja punaiseksi maalattu. Kate on huopaa, sisäkatto vuorattu pinkopahvilla ja ravintolan katto paneloitu. Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja yhden huoneen ja keittiön asunto. 
Toimintaa työväentalolla.
Talossa on ollut poliittisen ja yhdistystoiminnan lisäksi muun muassa urheilutoimintaa, siellä on toiminut kirjasto ja elokuvateatteri sekä torvisoittokunta, näytelmä- ja puhekerhot ynnä muuta. 1980-luvun alussa talon toiminnoiksi mainittiin kokoukset, tanssit, bingo ja juhlat.
Kengurunkoiso

Kengurunkoiso ("Solanum laciniatum") on marjakoisojen ("Solanum") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, joka voi kasvaa korkeimmillaan noin kolme metriä korkeaksi. Sen hedelmät ovat oranssinkeltaisia, monisiemenisiä, munanmuotoisia sekä pituudeltaan noin 3 cm ja halkaisijaltaan noin 2,5 cm. Kengurunkoiso muistuttaa suuresti "Solanum aviculare" -lajia, ja lajit on toisinaan sekoitettu keskenään tai yhdistetty yhdeksi lajiksi. Lajit eroavat toisistaan hedelmien ja teriön liuskojen ulkonäön sekä siementen yksityiskohtien perusteella. Jotkut kasvitieteilijät pitävät kengurunkoisoa "Solanum aviculare" -lajin tetraploidisena muotona.
Kengurunkoiso kasvaa luonnossa avoimilla pensastomailla ja metsänreunoissa, yleensä alankoalueilla lähellä rannikkoa. Lajia tavataan luontaisena Australian länsi- ja eteläosissa, Tasmaniassa sekä Uuden-Seelannin Pohjoissaarella ja Chathamsaarilla.
Kengurunkoisoa kasvatetaan siitä saatavien alkaloideihin kuuluvien solasodiinin (C27H43NO2), solasoniinin (C45H73NO16) ja solamargiinin (C45H73NO15) vuoksi. Näitä alkaloideja on erityisesti kasvin lehdissä sekä hedelmissä ja niitä käytetään lääketieteellisiin tarkoituksiin. Kasvin kaikki vihreät osat kypsymättömät hedelmät mukaan lukien ovat myrkyllisiä. Täysin kypsät hedelmät ovat kuitenkin syötäviä ja niitä voi syödä sellaisenaan tai kypsennettyinä. Lämpimän tai subtrooppisen ilmaston alueilla kengurunkoisoa voi kasvattaa myös pensasaitana.
Super Bowl LVII

Super Bowl LVII oli järjestyksessään 57. NFL-liigan loppuottelu, jossa ratkaistiin NFL-kauden 2022 mestari. Ottelu pelattiin 12. helmikuuta 2023 Arizonan osavaltion Glendalessa. Ottelussa kohtasivat Kansas City Chiefs ja Philadelphia Eagles. Ottelun voitti Chiefs, joka voitti Eaglesin 38–35. Ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Chiefsin pelinrakentaja Patrick Mahomes.
Kisapaikan valinta.
Super Bowlin valintaprosessi muuttui vuonna 2018: ennen kaupungit hakivat mahdollisuutta järjestää Super Bowl. Uudistuksen jälkeen NFL lähestyi kaupunkeja, joilla oli tämän jälkeen oikeus hakea järjestämisoikeutta. NFL valitsi Phoenixin yksimielisesti Super Bowl LVII:n järjestäjäksi 23. maaliskuuta 2018. Kyseessä on kolmas Super Bowl samaisella stadionilla.
Aloituskokoonpanot.
Ottelun päätuomarina toimi Carl Cheffers, jolle kyseessä oli uran kolmas Super Bowl.
Televisiointi.
Yhdysvalloissa Super Bowlin televisiointi kiertää Foxin, NBC:n ja CBS:n välillä. Vuonna 2023 vuoro oli Foxilla. Yhdysvalloissa ottelun selosti Kevin Burkhardt ja kommentaattorina toimi Greg Olsen.
Suomessa televisiointioikeudet oli C Morella. Suomeksi ottelun selosti Mika Laurila ja kommentaattorina toimi Mikko Koikkalainen.
Musiikkiesitykset ja puoliaikashow.
Ennen ottelua kantrilaulaja Chris Stapleton esitti kansallislaulu ”The Star-Spangled Bannerin”. Kansallislaulun päättyessä perinteisen Yhdysvaltain laivaston hävittäjien ylilennon suoritti ensimmäistä pelkästään naisista koostuva lentäjäjoukko. R&amp;B-laulaja Babyface esitti ”America the Beautifulin” ja laulaja-näyttelijä Sheryl Lee Ralph ”Lift Every Voice and Singin”.
Puoliaikaesityksen ("Apple Music Super Bowl LVII Halftime Show") pääesiintyjä oli Rihanna.
Punamustikka

Punamustikka ("Vaccinium hirtum") on "Vaccinium"-sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monihaarainen ja kausivihanta varpu, joka muodostaa suikertavan juurakkonsa avulla mättäitä tai pieniä kasvustoja. Punamustikka voi kasvaa 50–150 cm korkeaksi. Sen marjat ovat väriltään vaaleanpunertavia ja halkaisijaltaan noin 7–8 mm.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Punamustikka kasvaa luonnossa tiheiköissä ja mäntymetsissä. Lajia tavataan usein aurinkoisilla rinteillä ja kivikkoisilla alueilla 100–1700 metrin korkeudella merenpinnasta. Punamustikkaa kasvaa luontaisena Japanissa sekä Korean niemimaalla.
Käyttö ja kasvatus.
Punamustikan marjat ovat syötäviä ja niitä kerätään luonnosta paikallisesti ravinnoksi.
Kasvatettuna punamustikka kasvaa kosteassa, mutta vapaasti kuivuvassa kalkittomassa maaperässä. Punamustikka suosii runsasturpeista sekä hieman savista maaperää, jossa on lehtikariketta. Maaperän happamuuden suhteen punamustikka suosii hapanta maaperää, jonka pH on 4,5–6 väliltä. Emäksisessä maaperässä kasveissa alkaa nopeasti esiintyä kloroosia. Valoisuuden suhteen punamustikka menestyy täydessä auringon valossa tai pienessä varjossa, joskin se tuottaa marjoja parhaiten täysin aurinkoisella kasvupaikalla. Kasvupaikan tulee lisäksi olla tuulilta suojainen.
Lauri Leppäluoto

Lauri Aukusti Leppäluoto (23. marraskuuta 1900 Haukipudas – 24. heinäkuuta 1973 Rovaniemi) oli suomalainen vaatealalla toiminut yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1966.
Haukiputaan Pateniemessä (nykyään osa Oulua) syntynyt Leppäluoto kävi kauppakoulun ja toimi kauppa-apulaisena eri liikkeissä. Konttoristina H. Liuskin liikeessä Kemissä hän toimi 1920–1921, kauppamatkustajana Lipponen &amp; Rautiainen Oy:ssä 1921–1926 ja vuodesta 1926 perustamansa L. Leppäluoto Oy:n toimitusjohtajana. Rovaniemen vanhimmalla ja suurimmaksi kohonneella vaateliikkeellä oli parhammillaan 1950- ja 60-luvulla Rovaniemellä kolme myymälää. Liikkeen toiminta päättyi Rovaniemellä vuonna 1997.
Leppäluoto osallistui aktiivisesti Lapin liike-elämän järjestötoimintaan. Hän kuului muun muassa vähittäiskauppiaiden Rovaniemen piiriliiton hallitukseen, Yksityisyrittäjäin Lapin aluejärjestön hallitukseen ja oli sen puheenjohtajana 1949-1950 ja oli jäsenenä Kemin ja Rovaniemen kauppakamareissa sekä perustamansa Lapin kauppiasyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli myös vuodesta 1954 Rovaniemen kauppalanvaltuuston ja sittemmin kaupunginvaltuuston jäsen. Leppäluoto osallistui sekä talvi- että jatkosotaan.
Mäntykukkakasvit

Mäntykukkakasvit (Monotropaceae) on aiemmin omaksi kasviheimokseen luettu kasviryhmä, joka on nykyisin yksi kanervakasvien (Ericaceae) heimon alaheimoista. Mäntykukkakasveihin kuului maailmanlaajuisesti 12 sukua, joissa oli noin 30 lajia.
Mäntykukkakasvit ovat lehtivihreättömiä saprofyyttejä. Ne ovat tavallisesti vaaleita, keltaisia tai ruskehtavia tai joskus jopa punavalkoraitaisia. Lajien kukissa on kahdesta kuuteen erillistä verholehteä ja kolmesta kuuteen terälehteä, jotka ovat joskus yhteen kasvaneita. Lisäksi kukissa on kuudesta kahteentoista hedettä sekä emissä kehänpäällinen sikiäin. Lajien hedelmänä on kota.
Hans Øllgaard (tieteilijä)

Hans Øllgaard (s. 1937) on tanskalainen kasvitieteilijä. Hänen pikkuveljensä Benjamin Øllgaard on myös kasvitieteilijä.
Hans Øllgaardin erikoisalaa ovat voikukat, joiden parissa hän on työskennellyt vuodesta 1967 lähtien. Hän on tutkinut muun muassa voikukkien taksonomiaa sekä nimennyt useita voikukkalajeja. Hans Øllgaardista käytetään tieteellisten nimien yhteydessä auktorilyhennettä H.Øllg.. Nykyisin Øllgaard työskentelee Rzeszówin yliopistossa Puolassa.
Suomen huoltoreitit

Suomen huoltoreitit ovat liikenneväyliä, joita myöten sodan tai muun kriisin yhteydessä maahan kuljetetaan ulkomailta aseita, ammuksia, humanitääristä apua ja kaupallisia tuotteita. Aihe on noussut esiin vuonna 2023 Suomen pyrkiessä Naton jäseneksi yhdessä Ruotsin kanssa. Suomen puolueettomuuspolitiikan aikana ja nykyisin kauppameriliikenne toimii Tanskan salmien ja Itämeren kautta Keski-Eurooppaan. Reittiä pidetään haavoittuvana sotilaallisen kriisin aikana, minkä vuoksi on suunniteltu toista reittiä Ruotsin ja Norjan kautta Atlantille. Sekä Suomen että Ruotsin Nato-jäsenyys loisi suoran yhteysmahdollisuuden muihin Nato-maihin.
Historia.
Talvisodan jälkeen välirauhan aikana Suomen huoltoreittinä toimi jäämerenreitti Liinahamarin satamaan, joka oli kriisiaikana lyhyen aikaa Suomen ainoa vienti ja tuontisatama. Tavaraa kuljetettiin junalla Rovaniemelle ja siitä edelleen autokuljetuksena Liinahamarin satamaan Jäämeren rannalle Petsamossa. Toimintaa varten perustettiin valtiovetoinen kuljetusliike Pohjolan liikenne. Alue kuitenkin menetettiin Jatkosodan päättyessä rauhansopimuksessa Neuvostoliitolle.
Alumiinihydridi

Alumiinihydridi (AlH3) eli alaani on alumiinin ja vedyn epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa alumiinihydridi on valkoista kiteistä ainetta. Rakenteeltaan se on polymeeri, ja sen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Alumiinihydridi reagoi veden kanssa muodostaen vetyä, ja vetyä muodostuu myös kuumennettaessa yhdistettä 150 °C:n lämpötilaan. Aine liukenee eetteriliuottimiin, kuten dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraani, mutta voi ajan kuluessa saostua liuoksesta. Alumiinihydridi on pelkistin.
Alumiinihydridiä voidaan valmistaa litiumhydridin tai litiumalumiinihydridin ja alumiinikloridin reaktiolla. Liuottimena käytetään dietyylieetteriä.
3 LiAlH4 + AlCl3 → 4 AlH3 + 3 LiCl
Alumiinihydridi pelkistää useita funktionaalisia ryhmiä, esimerkiksi karbonyyliyhdisteet ja epoksidit alkoholeiksi sekä imiinit, amidit ja nitriilit amiineiksi. Yhdistettä on tutkittu myös rakettien polttoaineseoksissa ja vedyn varastointiin.
111 West 57th Street

111 West 57th Street (Steinway Tower) on pilvenpiirtäjä New Yorkissa. Se on New Yorkin kolmanneksi korkein rakennus. 
Pilvenpiirtäjä on suuriltaosin asumiskäytössä. 111 West 57th Streetin korkeus-leveyssuhde on 24:1, mikä tekee siitä maailman ohuimman rakennuksen. Rakennukseen kuuluu 60 asuntoa. Asunnot maksavat 7,75 miljoonasta dollarista 66 miljoonaan dollariin. Torni on yksi niin sanotuista Billionaires’ Rowin rakennusta. Pilvenpiirtäjä rakennettiin vuonna 1925 avatun Steinway Hallin viereen. 
Suunnitelmat rakennuksesta paljastettiin ensimmäisen kerran yleisölle syyskuun loppupuolella 2012. Syyskuussa 2013 Wall Street Journal julkaisi renderöinnit uudesta projektista. Vuoden 2020 alussa alkanut COVID-19-pandemia hidasti töitä. Torni avattiin vuonna 2021, ja rakennustyöt loppuivat vuonna 2022. Tornin huipussa on 800 tonnin viritetty massavaimennin, joka antaa vakautta kovan tuulen tai seismisen tapahtuman sattuessa.
Johan J. Jakobsen

Johan Jakob Jakobsen (lempinimeltään "JJJ"; 15. huhtikuuta 1937 Namsos – 30. kesäkuuta 2018) oli norjalainen maanviljelijä, keskustapuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja 1979–1991. Hän istui suurkäräjillä 1973–2001 ja toimi Norjan liikenne- ja viestintäministerinä 1983–1986 sekä kuntaministerinä 1989–1990. Keskustapuolueen puheenjohtajana Jakobsen asemoi puolueensa selvästi porvarilliseen leiriin.
Eivind Reiten

Eivind Kristofer Reiten (s. 2. huhtikuuta 1953 Midsund) on norjalainen yritysjohtaja ja keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kalastusministerinä 1985–1986 sekä öljy- ja energiaministerinä 1989–1990. Vuosina 2001–2009 hän oli Norsk Hydron toimitusjohtaja.
Telatek

Telatek on suomalainen konepajatoimintaa ja teollisuuden palvelutoimintaa harjoittava yritysryhmä. Sen osia ovat Taivalkoskella toimiva konepaja Telatek Works Oy sekä Naantalissa, Porvoossa, Nokialla, Raahessa ja Kittilässä toimiva kunnossapitoa ja vaativaa pinnoitusta tekevä yritys Telatek Service Oy. Molempien liikevaihto on noin 12 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin sata.
Yrityksen perusti vuonna 1977 tekniikan lisensiaatti Jaakko Tenkula (1941–2002), ja vuonna 1986 sen osake-enemmistön osti Partek ja liitti sen osaksi omistamaansa muuramelaista kunnossapitoyritystä Safematicia. Tuolloin sillä oli Riihimäellä termiseen ruiskutukseen erikoistunut pinnoitusyksikkö.. Seuraava omistaja oli Tampella, ja Valmetin ostettua Tampellan paperikonetoiminnan vuonna 1992 Telatekin, tuolloin nimellä Tampella Telatek Oy, osti 1993 jälleen sen perustaja Jaakko Tenkula.
Vuonna 1998 Telatek osti Rautaruukilta Transtech-junanvaunutehtaan Taivalkosken konepajan kaupassa, jonka rahoittajina olivat Teknologiarahasto, Kehitysaluerahasto, Valtiontakuukeskus, Eläke-Fennia, Merita-pankki, kauppa- ja teollisuusministeriö ja työvoimaministeriö. Vuonna 2013 kunnossapito- ja konepajatoiminta eriytettiin omiksi yhtiöikseen.
Taivalkosken konepajalla valmistetaan laivojen ruoripotkureiden runkoja telakkateollisuudelle, asiakkaana muun muassa Azipod-potkurilaitteita Helsingin Vuosaaressa valmistava ABB Oy Marine &amp; Ports. Yhden potkurirungon valmistaminen kestää puolisen vuotta, minkä jälkeen se viedään maanteitse erikoiskuljetuksena maalattavaksi Lounais-Suomeen Maskuun tai Eurajoelle.
Jääkiekon Suomensarja 1970–1971

Jääkiekon Suomensarja pelattiin kaudella 1970-1971 kolmessa kahdeksan joukkueen maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pelasivat yksinkertaisen SM-karsintasarjan, jonka kaksi parasta nousivat suoraan SM-sarjaan. Lohkojen kaksi viimeistä tippuivat Maakuntasarjaan.
Pohjoislohkon OTP ja Vehmaisten Urheilijat vetäytyivät sarjasta ennen kauden alkua. 
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Tasapisteissä olleet OPS ja Jämsänkosken Ilves pelasivat uusintaottelun Suomensarjassa säilymisestä:
SM-karsintasarja.
JoKP ja Karhu-Kissat nousivat SM-sarjaan.
Finnish Army Simulator

Finnish Army Simulator on simulaatiopeli, joka simuloi suomalaista armeijakokemusta. Sen kehitti ja julkaisi Please Be Patient. Se varhaisjulkaistiin vuonna 2023 Microsoft Windowsille.
Tubettaja Pauli Matalamäki esiintyy pelissä ei-pelattavana hahmona osana pelaajan joukkuetta. Matalamäki myös ääninäyttelee itse itseään.
Jääkiekon Suomensarja 1969–1970

Jääkiekon Suomensarja pelattiin kaudella 1969-1970 kolmessa kahdeksan joukkueen maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pelasivat yksinkertaisen SM-karsintasarjan, jonka kaksi parasta nousivat suoraan SM-sarjaan. Lohkojen kaksi viimeistä tippuivat Maakuntasarjaan.
SM-karsintasarja.
HJK ja Kiekko-67 nousivat SM-sarjaan.