tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antiope

Antiope () oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuningas Nykteuksen tytär. Hänen kauneutensa sai Zeuksen ottamaan tämän väkisin satyyrin hahmossa. Antiope pakeni häpeäänsä kuningas Epopeuksen luo Sikyoniin, joka ei enää päästänyt häntä pois ennen kuin hänen setänsä Lykos haki hänet väkisin takaisin. Paluumatkan aikana Antiope synnytti kaksoispojat Amfionin Zeukselle ja Zethoksen Epopeukselle. Molemmat pojat jätettiin paikallisten paimenien huomaan. Takaisin Thebaan päästyään Lykos luovutti Antiopen vaimonsa Dirken huostaan, joka kohteli Antiopea varsin kaltoin. Antiope kuitenkin onnistui lopulta pakenemaan etsien suojaa samasta talosta, jossa hänen poikansa olivat hänen tietämättään paimenina.
Dirken lopulta löydettyä Antiopen hän määräsi nämä nuoret miehet sitomaan Antiopen härän sarviin, mutta juuri kun he olivat suostumaisillaan tähän, heidät kasvattanut vanha paimen paljasti heille salaisuuden, että kyseessä oli heidän oma äitinsä. Kostoksi äitinsä orjuuttamisesta ja huonosta kohtelusta Antiopen pojat sitoivatkin Dirken härän sarviin kiinni.
Verner Suomi

Verner Edward Suomi (6. joulukuuta 1915 Eveleth, Minnesota – 30. heinäkuuta 1995 Madison, Wisconsin) oli amerikansuomalainen meteorologi, professori ja sääsatelliittien kehittäjä.
Professori Suomen ruotsinkieliset vanhemmat John ja Anna Emilia Suomi muuttivat Yhdysvaltoihin vuonna 1902 Ahvenanmaalta. Hän itse ei puhunut suomea eikä ruotsia. Minnesotassa varttunut Suomi valmistui insinööriksi Winonan korkeakoulusta vuonna 1938 ja työskenteli aluksi lukionopettajana Faribaultissa. Toisen maailmansodan puhjettua hän halusi välttää asepalveluksen ja haki siksi ilmavalvontaan liittyneeseen meteorologien koulutusohjelmaan, mistä hän löysi itselleen uuden intohimon. Hän aloitti sodan jälkeen meteorologian opinnot Chicagon yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1953 aiheenaan viljapellon lämpösäteilyn tase. Hän oivalsi laajentaa saman tutkimuksen globaaliksi, satelliiteilla tehtäväksi. Tätä kautta hänen tutkimusryhmänsä suunnitteli 1960-luvulla satelliittien instrumentteja ja hänet tunnettiin Yhdysvalloissa ”sääsatelliittien isänä”, mutta hän oli myös mukana muun muassa suunnittelemassa meteorologisen tiedon visualisointiohjelmistoa.
Suomen kehittämä ilmakehän säteilytasapainon mittauslaite oli mukana jo vuonna 1959 laukaistussa Explorer 7 -satelliitissa. Hänen laitteitaan oli myös 1970-luvulla Venukseen lähetetyissä luotaimissa. Hänen tärkein keksintönsä oli vuonna 1964 kehitetty satelliittiin kiinnitettävä spin scan -sääkamera. Satelliitti kiertää Maapalloa päiväntasaajan suuntaisella geostationaarisella kiertoradalla liikkuen Maan pyörimisnopeudella, jolloin kamera on jatkuvasti saman alueen kohdalla ja pystyy välittämään katkeamatonta kuvaa tietyn seudun ilmakehästä. Suomi oli vuonna 1964 Yhdysvaltain kansallisen sääpalvelun päätutkijana.
Päätoimisesti Suomi työskenteli vuodesta 1948 Wisconsinin yliopistossa, jossa hän toimi myöhemmin ilmakehätieteen professorina. Vuonna 1965 hän oli mukana perustamassa yliopiston yhteydessä toimivaa avaruustutkimuskeskusta ("Space Science and Engineering Center", SSEC). Suomi ja saman yliopiston toinen säätieteilijä Reid A. Bryson olivat vuosikymmenten ajan kiistakumppaneita. Suomi jäi virallisesti eläkkeelle opetustyöstä vuonna 1986 ja SSEC:n johtokunnasta vuonna 1988, mutta jatkoi tutkimustyötään sen jälkeenkin. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan 79-vuotiaana vuonna 1995.
Suomi palkittiin muun muassa presidentti Jimmy Carterin myöntämällä National Medal of Science -palkinnolla vuonna 1977 ja Benjamin Franklin -mitalilla vuonna 1984. Lisäksi hänet kutsuttiin National Academy of Engineeringin jäseneksi vuonna 1966, ja American Meteorological Society myönsi hänelle vuonna 1980 Charles Franklin Brooks Award -palkinnon. Vuonna 1990 hänelle myönnettiin Suomen teknillistieteellisten akatemioiden ja Walter Ahlströmin säätiön kansainvälinen ympäristöpalkinto. Nasa nimesi 28. lokakuuta 2011 laukaistun NPP-satelliitin tammikuussa 2012 hänen mukaansa Suomi NPP -satelliitiksi. Satelliitti on ottanut kaikkien aikojen tarkimman kuvan maasta, niin sanotun ”Blue Marble 2012” -kuvan.
Suuttumuksesta

Suuttumuksesta () on Senecan veljelleen Novatukselle kirjoittama stoalaista tunneteoriaa käsittelevä teos. Novatus oli ylhäisessä virassa oleva roomalainen, joka oli omaksunut perinteiset roomalaiset arvot kunniasta, miehuudesta ja voimasta. Seneca puolestaan suostuttelee häntä omaksumaan stoalaisen ajatuksen tunteiden, tässä tapauksessa ennen kaikkea suuttumuksen, välttämisestä. Teos on kirjoitettu joskus vuosien 39-52 välillä.
Sisältö.
"Suuttumuksesta" jakautuu kolmeen kirjaan. Ensimmäinen kirja käsittelee ennen kaikkea aristoteelisen ja stoalaisen näkemyksen välisiä eroja. Perinteinen aristoteelinen näkemys, jonka mukaan hillityt tunteet ovat hyvästä (kultainen keskitie), on lähellä Novatuksen omia näkemyksiä. Stoalaisuus, joka näkee kaikki intohimot (haitalliset tunteet) pahana, on kuitenkin eri mieltä: sen mukaan suuttumus on pientä pahaa, eikä edes sellaiselle tule antaa sijaa. 
Toisessa kirjassa Seneca siirtyy yksityiskohtaisempaan tunneteorian käsittelyyn ja vähitellen myös ohjeisiin suuttumuksen välttämiseksi ja kitkemiseksi. Novatus on edennyt siihen vaiheeseen, että hän on alkanut omaksua stoalaisen näkemyksen, ja on kiinnostunut suuttumuksen poistamisesta. Kolmas kirja antaa esimerkkejä, jotka osoittavat kontrolloimattoman suuttumuksen pahuuden, ja jatkaa sen poistamisen mahdollisuuden käsittelyllä.
Teoksessa Seneca osoittaa ennen kaikkea, että suuttumus on luonnotonta ja tarpeetonta, ettei suuttumuksesta ole missään määrin hyötyä ihmisille, ei edes esimerkiksi sotilaille, ja että suuttumus johtaa helposti väkivaltaan ja julmuuksiin. Seneca vertaa suuttumusta sairauteen, ja näkee sen ominaisena juuri ihmisille. Hän katsoo ihmisten olevan luonnostaan hyviä, ja suuttumuksen olevan seurausta lähinnä olosuhteista, elämän kovuudesta, joka vieraannuttaa meidät ihmisyydestämme.
Kuusamon Pallo-Karhut

Kuusamon Pallo-Karhut (PaKa) on kuusamolainen urheiluseura. Lajeihin kuuluvat jääkiekko, jalkapallo, lentopallo ja salibandy. Kuusamon Pallo-Karhut ry perustettiin vuonna 1966.
Jääkiekko.
Pallo-Karhujen jääkiekon edustusjoukkue kiekkoilee II-divisioonassa. Edustusjoukkueen lisäksi seuralla on A-G-junioreiden sekä naisten joukkueet. Pallo-Karhut pelaavat kotiottelunsa Kuusamon jäähallissa. Edustusjoukkue on kiekkoillut myös Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa yhteensä 3 kautta.
Kaudella 2010–2011 tammikuussa Pallo-Karhut teki ottelukohtaiset sopimukset nimekkäiden pelaajien Marko Kiprusoffin, Kai Nurmisen, Mikko Elorannan, Niko Mikkolan ja Kimmo Erosen kanssa. Mikko Rautee pelasi Pallo-Karhuissa kaudella 2009–2010.
Lentopallo.
Pallo-Karhujen lentopallojaostosta löytyy naisten edustusjoukkue, naisten 2-joukkue sekä juniorijoukkueet F–D-pojille sekä F–A-tytöille. 
Naisten edustusjoukkue on tunnettu vuodesta 2014 nimellä Pölkky Kuusamo, kun joukkue nousi Lentopallon Mestaruusliigaan pudottamalla LiigaEuran pois liigasta. Joukkue on voittanut Suomen Cupin kaudella 2021–2022 sekä SM-kultaa (kausilla 2021–2022 ja 2022–2023), SM-hopeaa (kaudella 2020–2021) ja SM-pronssia (kaudella 2018–2019).
Salibandy.
Pallo-Karhujen salibandytoiminta käynnistyi vuonna 1997. Ensimmäisenä vuonna toiminta oli kerhotyylistä ja virallisiin sarjoihin eivät joukkueet ottaneet osaa. Vuonna 1998 ensimmäiset joukkueet osallistuivat harrastesarjaan, jota pelattiin Oulun Heinäpään palloiluhallissa. Vuonna 1999 miesten joukkue aloitti V-divisioonassa.
Ying Yang Twins

Ying Yang Twins on yhdysvaltalainen rap-duo. Duoon kuuluu Kaine (oik. Eric Jackson s. 16. joulukuuta 1978) ja D-Roc (vas. DeAngelo Holmes s. 23. helmikuuta 1979).
Ura.
Heidän ensimmäinen kappaleensa oli "Whistle While You Twurk", joka nousi 16. sijalle US R&amp;B/Hip-Hop-listalla. Heidän esikoisalbumi "Thug Walkin julkaistiin vuosi myöhemmin. Heidän seuraava albuminsa oli ' epäonnistui ja sitä myytiin vain 500 000 kappaletta. He vierailivat Lil Jon &amp; The East Side Boyzin kappaleella "Get Low". Kappaleesta tuli menestys ja sen seurauksena Ying Yang Twins sai levytyssopimuksen TVT Recordsilta. Ensimmäinen albumi TVT Recordsin alaisena oli "Me &amp; My Brother", joka myi platinaa 12. huhtikuuta 2005. Samana vuonna he vierailivat Britney Spearsin albumilla "In The Zone". 2004 vuonna TVT Records julkaisi Ying Yang Twinsin uuden levyn nimeltään "My Brother &amp; Me". Albumi oli suurimmaksi osaksi remixejä. Duon neljäs albumi oli "U.S.A. (United State of Atlanta)". Ying Yang Twinsin viides albumi oli nimeltään "Chemically Imbalanced", joka julkaistiin marraskuussa 2006. Duon kuudes studioalbumi "Ying Yang Forever "julkaistiin 2009. Kummallakin jäsenistä on myös oma levytysyhtiö. D-Rocin yhtiö on nimeltään Punnn!!! Entertainment ja Kainen on GrownFolks Ent.
Pucará

Pucará (myös Pukara tai Kalasaya) on noin 1,5 neliökilometrin laajuinen arkeologinen kohde nykyisen Perun alueella. Varhaisella välikaudella se oli voimakkaan valtion tai päällikkökunnan uskonnollinen ja hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Andien vuoristossa noin 3,9 kilometrin korkeudessa suuren vuorenjyrkänteen juurella. Läheinen Pucarájoki virtaa Titicacajärveen noin 80 kilometriä kaakkoon.
Pucarássa on nykyään raunioituneita palatsimaisia ja temppelimäisiä rakennelmia sekä aikoinaan hyvin tiheästi asuttu asuinalue. Siellä oli käsityöläisten tiheään asuttu alue, jota arkeologit sanovat ”kaatopaikaksi”, muinaiselle tulvaterassille rakennettu ryhmä moniosaisia asuintaloja, kolme suurta rakennusta, ehkä temppeleitä tai palatseja, kuusi katkaistun pyramidin muotoista temppeliä ja hautakumpujen alue. Rakennetun alueen pinta-ala on noin 6 km².
Vuoren juurella sijaitsevien pyramidimaisten penkereiden huipulla sijaitsi muinoin U-kirjaimen muotoisia temppeleitä, joiden keskellä on madallettu sisäpiha, jonka pinta-ala on noin 5 neliömetriä ja syvyys pari metriä maanpinnan alapuolella. Seinät on rakennettu tarkasti leikatusta punaisesta hiekkakivestä, ja julkisivut antavat joen suuntaan. Temppelit koostuvat useista toisiinsa yhdistyvistä huoneista ja pienemmistä varastohuoneista. Sisäpihan jokaisella seinällä on hautakammio. Alempana sijaitsevalla tasangolla oli kumpuja ja suuri, matala tasanne julkisiin uskonnolliseen menoihin. Kummun lähettyvillä olevista rakennuksista on löydetty runsaasti ihmiskallojen jäänteitä.
Osa tutkijoista pitää Pucaráa kaupunkina, toiset uskonnollisen toiminnan keskuksena vailla pysyvää asutusta. Jälkimmäisen koulukunnan edustajat pitävät asuinalueilta tehtyjä löytöjä tulkinnanvaraisina ja selittävät kaupungista löydetyt roskat merkeiksi säännöllisesti toistuneista pyhiinvaelluksista. Jos kyseessä tosiaan oli kaupunki, se oli Titicacan altaassa ensimmäinen laatuaan. Monumenttiarkkitehtuurin edellyttämät mittavat rakennushankkeet osoittavat, että Pucarán valta ulottui vuosien 200 eaa. ja 200 jaa. välisenä aikana laajalle.
Pucarássa oli merkittävää asutusta noin välillä 250 eaa. – 380 jaa. Temppelikompleksi rakennettiin noin 200 eaa.
Arcandor

Arcandor AG (vuoteen 2007 KarstadtQuelle AG) oli saksalainen tavaratalo-, postimyynti- ja matkailualan yritys, joka oli alallaan Euroopan suurin. Se perustettiin vuonna 1999 yhdistämällä vuonna 1920 perustettu tavarataloyritys "Karstadt Warenhaus AG" ja 1927 perustettu postimyyntiyritys "Quelle Schickedanz AG &amp; Co". Yritys ajautui konkurssiin vuonna 2009.
Vuonna 2007 yrityksellä oli 70 637 työntekijää ja sen liikevaihto oli 14,28 miljardia euroa. Yhtiön suurin yksittäinen myymälä oli Kaufhaus des Westens (KaDeWe) Berliinissä. Suurin "Karstadt"-niminen myymälä sijaitsi Frankfurtissa.
Historia.
14. toukokuuta 1881 Rudolph Karstadt perusti ensimmäisen myymälänsä nimeltään "Tuch-, Manufactur- und Confectionsgeschäft Karstadt" Wismariin. Vuonna 1884 toinen myymälä avattiin Lyypekkiin. Pian 24 myymälää oli avattu ympäri pohjoista Saksaa. Vuonna 1920 yhtiöstä tuli pörssiyhtiö. Vuonna 1984 se osti postimyyntiyhtiö Neckermann Versandin. Vuonna 1994 se osti vähittäismyymäläketju Hertien johon KaDeWe kuului. Vuonna 1999 se viimein yhdistettiin Quelle AG:n kanssa yhtiöksi KarstadtQuelle AG. Vuonna 2007 yhtiön uudeksi nimeksi tuli Arcandor AG. 
Arcandor hakeutui konkurssiin 9.6.2009. Osana konkurssiprosessia Arcandorin lainanantajat myivät niille pantiksi annetut, Arcandorin omistamat matkatoimistoyritys Thomas Cook Group plc:n osakkeet.
Doonagoren linna

Doonagoren linna on 1500-luvulta peräisin oleva puolittain muurin ympäröimä tornimainen rakennus. Rakennus sijaitsee noin kilometrin päässä Doolinin rannikkokylästä Claren kreivikunnassa Irlannin tasavallassa. Sen nimi tarkoittaa mahdollisesti pyöreiden kukkuloiden linnoitusta tai vuohien linnoitusta. Linna sijaitsee kukkulalla Doolinin niemen lähellä. Sitä ja lähellä olevaa vähän korkeampaa radiomastoa alukset käyttävät kiintopisteenä saapuessaan Doolinin laituriin. Doonagoren linna on nykyään yksityinen loma-asunto, eikä yleisöllä ole sinne pääsyä.
Linnan rakensi alkujaan Tadgh MacTurlough MacCon O'Connor kivistä, jotka tuotiin Trá Leachain louhimolta 1300-luvun paikkeilla, mutta nykyinen rakennus on todennäköisesti 1500-luvuilta. Se annettiin Doolinin naapurikaupungista Ennistymonista kotoisin olleelle Sir Turlough O'Brienille vuonna 1582. Kun espanjalainen voittamaton armada perääntyi vuonna 1588 epäonnistuttuaan valtaamaan Englannin, County Claren poliisimestari Boetius MacClancy vangitsi 170 haaksirikkoutunutta espanjalaista. Espanjalaiset hirtettiin Doonagoren linnan luona ja haudattiin Doolinin lähelle hautakiviröykkiöön nimeltä Cnocán an Crochaire.
Doonagoren linnaa kunnostettiin 1800-luvun alussa, mutta vuosisadan puolivälissä se oli rappeutunut entisestään Naglen perheen omistuksessa. Sitä restauroi jälleen 1970-luvulla amerikkalainen O'Gorman, jonka suku omistaa linnan edelleen.
Mälarhöjden

Mälarhöjden on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella ("Söderort"), Mälaren-järven rannalla, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hägerstenin, Västertorpin, Fruängenin ja Bredängin kaupunginosat. Lisäksi sillä on vesirajaa Ekerön kunnan kanssa. Mälarhöjdenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926. Nykyisin siellä on asukkaita noin 4 000, ja se on pinta-alaltaan 1,42 neliökilometrin suuruinen. 
Kaupunginosassa sijaitsee Mälarhöjdenin metroasema.
Erkki Kauppila

Erkki Eemeli Kauppila (2. heinäkuuta 1928 Kiiminki – 16. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja toimittaja. Kauppila toimi Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen pää-äänenkannattaja Kansan Uutisten päätoimittajana vuosina 1974–1988. Hän kuului myös SKP:n keskuskomiteaan vuodesta 1972 ja poliittisen toimikuntaan vuodesta 1974.
Erkki Kauppila syntyi Kiimingissä köyhien mökkiläisten perheeseen. Hänen isänsä oli aktiivinen Suomen sosialistisessa työväenpuolueessa. Äiti oli harras lestadiolainen. Erkki aloitti työnteon jatkosodan aikana 14-vuotiaana. Hän oli ensin metsä- ja uittohommissa, sitten sahalla ja sodan jälkeen Kemi-yhtiön paperitehtaalla. Vuonna 1947 Kauppila liittyi SKP:hen. Uran suunta muuttui vuonna 1949, jolloin hän suoritti Sirola-opiston. Kurssin jälkeen Kauppila työskenteli kansandemokraattisen liikkeen toimitsijana Oulussa ja Helsingissä vuoteen 1954, jolloin hän siirtyi puoleksitoista vuodeksi Moskovaan opiskelemaan. Opintojen jälkeen marraskuussa 1956 Kauppila palkattiin Vapaan Sanan toimittajaksi ja vuodenvaihteessa 1957, lehden yhdistyttyä uuteen Kansan Uutiset -julkaisuun, hän aloitti eduskuntatoimittajana.
Vuonna 1964 Kauppila siirtyi Kansan Uutisten Moskovan-kirjeenvaihtajaksi. Hän aloitti juuri ennen Nikita Hruštšovin syrjäyttämistä ja raportoi tapahtuneesta avomielisesti. Tämä johti neuvostoliittolaisten moitteisiin. Kansan Uutiset oli ainoana kommunistisena lehtenä paljastanut syrjäyttämisen takana olleet poliittiset syyt.
Kauppila palasi Moskovasta SKP:n poliittisen toimikunnan sihteeriksi vuonna 1967. Hän osallistui puolueen uusien ohjelmien laadintaan ja oli tärkeässä roolissa esimerkiksi Tšekkoslovakian miehityksen tuominneen lausunnon laatimisessa syksyllä 1968. Kauppila kuului SKP:n maltillisiin uudistajiin ja siis enemmistöön. Vuonna 1974 hänet valittiin Kansan Uutisten päätoimittajaksi ja SKP:n poliittisen toimikunnan jäseneksi. Päätoimittajana Kauppila puolusti 1960-luvulla valittua, ja puolueopposition kyseenalaistamaa, uudistusmielistä poliittista linjaa. Hän korosti Suomen omaa demokraattista tietä sosialismiin ja vastusti Neuvostoliiton esimerkin sekä ohjeiden liiallista seuraamista. Kauppilan Kansan Uutiset sai usein kritiikkiä neuvostoliittolaisilta. Vuonna 1983 Kauppila oli SKP:n enemmistön ykkösehdokas Suomi-Neuvostoliitto-Seuran pääsihteeriksi, mutta NKP esti nimityksen tuomalla esiin kielteisen asenteensa.
Kauppila jäi eläkkeelle keväällä 1988. Hän jatkoi Kansan Uutisten kolumnistina, ja viimeiseksi jäänyt kirjoitus julkaistiin vajaat kaksi viikkoa ennen hänen kuolemaansa. Kauppilan puoliso oli Eine Kauppila os. Luoto, ja heillä oli tyttäriä. 
Kauppilan tyttärentytär Elina Kauppila on Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu Helsingin kaupunginvaltuustossa kaudella 2021-2025.
Erkki Mäkinen

Erkki Antero Mäkinen (19. lokakuuta 1949 Tyrvää – 25. joulukuuta 2003 Lieto) oli suomalainen näytelmäkirjailija, joka kirjoitti käsikirjoituksia myös televisioon. Hänet tunnettiin myös lauluntekijänä.
Elämä.
Erkki Mäkinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 Porin lyseosta, jonka jälkeen hän opiskeli jonkin aikaa Turun yliopistossa. Mäkinen kirjoitti esikoisromaaninsa "Heräämisen maku" vielä käydessään lukiota. Hänen kirjallisia esikuviaan olivat Antti Hyry, Paavo Haavikko, Vasili Aksjonov ja lauluteksteillään Bob Dylan. Vuodesta 1975 lähtien Mäkinen keskittyi historiasta ja kansanperinteestä aiheensa saaneiden näytelmien kirjoittamiseen. 1970-luvun lopulta lähtien hän kirjoitti myös televisiolle Suomen historiaan liittyviä dokumentteja ja televisionovelleja. 1980-luvun lopulla keskushermostoa rappeuttava sairaus alkoi heikentää Mäkisen työkykyä eikä hän saanut enää valmiiksi kunnianhimoista hankettaan suomalais-ugrilaisesta romaanista.
Mäkinen oli myös lauluntekijä. Tunnetuimmat hänen sanoittamansa laulut ovat "Liehuva liekinvarsi" ja "Neidonryöstö", jotka hän teki yhteistyössä säveltäjä Jukka Siikavireen kanssa. Molemmat olivat myös euroviisuehdokkaina, "Neidonryöstö" Kirkan esittämänä vuonna 1976 ja "Liehuva liekinvarsi" Markku Blomqvistin esittämänä vuotta myöhemmin.
Mäkinen menehtyi 54-vuotiaana vaikean perinnöllisen sairauden uuvuttamana joulupäivänä 2003 lietolaisessa hoivakodissa. Hänet on haudattu Turun hautausmaalle.
Baltika

Baltika () on tanskalaisen Carlsbergin omistama venäläinen panimo, joka aloitti toimintansa marraskuussa 1990. Baltika on ollut Venäjän markkinoiden johtava panimo vuodesta 1996, ja se on maan johtavia kuluttajatuotevalmistajia. Oluessa Baltika on Venäjän markkinajohtaja noin 30 % osuudella.
Venäjän aloitettua sodan Ukrainassa vuonna 2022 Carslberg oli ryhtynyt toimiin Baltikan myymiseksi. Myyntiyritykset keskeytyivät kun Venäjän valtio otti Baltikan haltuunsa heinäkuussa 2023.
Historia.
Vuonna 1992 Baltika yksityistettiin osakeyhtiöksi ja omistajiksi tuli 28 organisaatiota ja yli 2 000 yksityishenkilöä. Baltic Beverages Holding AB:sta tuli yhtiön suurin omistaja.
Baltic Beverages Holding AB oli alun perin suomalaisen Hartwallin ja norjalaisen Orklan yhteisyritys. Orklan osuus siirtyi sittemmin Carlsbergille ja Hartwall myytiin vuonna 2002 skotlantilaiselle Scottish &amp; Newcastle -panimoyritykselle. Heineken ja Carlsberg ostivat yhdessä Scottish &amp; Newcastlen vuonna 2008 ja jakoivat sen tytäryhtiöt keskenään. Tällöin Baltic Beverages Holding siirtyi kokonaan Carlsbergin omistukseen.
Carlsberg omisti panimosta 85 % Baltic Beverages Holdingin kautta vuoteen 2012 asti, kunnes yhtiö päätti hankkia koko Baltikan itselleen ja vetää sen pois pörssistä.
Tanskalainen Lars Lehmann on toiminut Baltikan toimitusjohtajana ja Carlsbergin Itä-Euroopan liiketoimintojen johdossa vuodesta 2019.
Tuotteet.
Baltika-oluita on saatavana ainakin seuraavina vahvuuksina:
Stephen Ireland

Stephen Ireland (s. 22. elokuuta 1986 Cobh, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Stoke Cityä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
14-vuotiaana Manchester Cityyn liittynyt Ireland pelasi ensi kerran edustusjoukkueessa 18. syyskuuta 2005 ottelussa Bolton Wanderersia vastaan. Hänestä tuli nopeasti joukkueen yksi avainpelaajista. Hän pelasi Cityn edustusjoukkueessa viisi kautta. Kaudella 2008–2009 hän teki yhdeksän valioliigamaalia ja hänet valittiin Cityn kauden pelaajaksi.
Ireland siirtyi elokuussa 2010 Aston Villaan 9,7 miljoonan euron siirtosummalla. Tammikuussa 2011 hän siirtyi lainalle Newcastleen, mutta oli keväällä kolme kuukautta sivussa reisilihasvamman vuoksi. Useat muutkin loukkaantumiset ovat varjostaneet hänen uraansa vuodesta 2010 alkaen. Syyskuussa 2013 hän siirtyi lainasopimuksella Stoke Cityyn, ja siirto vakinaistettiin tammikuussa 2014.
Maajoukkue.
Ireland valittiin Steve Stauntonin valmentamaan Irlannin maajoukkueessa helmikuussa 2006. Ensimmäisen maalinsa hän teki 7. lokakuuta 2006 2–5 tappio-ottelussa Kyprosta vastaan. Irelandin 24. maaliskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Walesia vastaan tekemä maali oli jo hänen kolmas neljässä maaottelussa.
Syyskuussa 2007 Ireland väitti Irlannin valmentaja Steve Stauntonille, että hänen isoäitinsä on kuollut, voidakseen jättää väliin Irlannin EM-karsintaottelun Tšekkiä vastaan. Kun Staunton sai selville, että isoäiti on elossa, Ireland väitti kyseessä olleen hänen toisen isoäitinsä. Tämäkin oli kuitenkin elossa. Todellisuudessa Ireland halusi viettää aikaa tyttöystävänsä kanssa, joka oli juuri saanut keskenmenon. Ireland ei ole tämän jälkeen pelannut Irlannin maajoukkueessa.
Rukoushuone

Rukoushuone on seurakunnan tai muun kristillisen yhteisön ylläpitämä rakennus tai muu kokoustila hartaudenharjoitusta varten.
Rukoushuone on yleensä kirkkoa vaatimattomampi rakennus.
Suomen evankelisluterilaisen kirkon seurakunnilla voi olla rukoushuoneita kirkollisia toimituksia tai hartauselämää varten. Rukoushuoneet eivät ole sakraalitiloja eli jumalanpalvelustarkoitukseen vihittyjä kirkkoja tai sivukirkkoja eli kappeleita.
Ortodoksisesta rukoushuoneesta käytetään nimitystä kappeli tai tsasouna. Nimitys tsasouna on lähinnä tunteenomainen: tsasouna mielletään useimmiten perinteiseksi puurakenteiseksi, lähinnä karjalaistyyppiseksi rukoushuoneeksi kun kappeli taas on lähinnä kivirakennus. Esimerkiksi Helsingin ortodoksisen seurakunnan hautausmaan vanhempaa pyhäkköä ei sanota tsasounaksi vaan kappeliksi.
Rukoushuoneen vanhentunut nimitys on saarnahuone.
Turun biotekniikan keskus

Turun biotekniikan keskus (, ) on Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen erillislaitos. Se on perustettu vuonna 1992 ja sen palveluksessa työskentelee tai opiskelee noin 40 työntekijää ja 150 tutkijaa.
Tutkimusaiheet Turun biotekniikan keskuksen tutkimusryhmissä painottuvat etenkin soluviestintään.
Laitoksen mukaan sillä on kolme tärkeää tehtävää:
Turun biotekniikan keskuksen johtajana toimii professori Riitta Lahesmaa Turun yliopistosta.
Nõmme

 
Nõmme on omakotitalovaltainen kaupunginosa Tallinnan eteläosassa. Asukkaita siellä on noin 38 351 (1.12.2010). Mustamäe ja Nõmme muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero kolme, josta valitaan yhteensä kahdeksan kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Nõmme jakautuu kymmeneen asuinalueeseen, jotka ovat Hiiu, Kivimäe, Laagri, Liiva, Männiku, Nõmme, Pääsküla, Rahumäe, Raudalu ja Vana-Mustamäe.
Väestö.
Asukasluvun kehitys vuosina 2003–2015:
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Nõmmessä oli , joista (86,0 prosenttia}}) oli virolaisia, (10,8 prosenttia}}) venäläisiä ja (3,2 prosenttia) muita kansallisuuksia.
Toisessa maailmansodassa.
Saksan valloitettua Tallinnan 28. elokuuta 1941 kaupunkiin sijoittunut Kriegsmarinen Pohjois-Itämeren alueen esikunta perusti Nõmmen Kivimäessä sijainneen Viron sotaväen keuhkotautiparantolan tiloihin viestikeskuksen "Marine Nachrichten Offizier (MNO) Reval", jonka yhteydessä toimi myös Suomen merivoimien radioasema ("Finnenwelle") 14. kesäkuuta 1942 jatkosodan aselepoon 4. syyskuuta 1944. Asema piti molempina kevättalvina kahdesta kolmeen uukauden tauon. Sen tehtävänä oli Suomen omien radioverkkojen kuuntelu ja määrättyjen tietojen välittäminen saksalaisille, jotka toimittivat niitä omille yksiköilleen. Aseman viiden hengen radioryhmä oli viestikeskuksen palveluksessa, sai siltä majoituksen, ruokailut ja päivärahat, mutta ei ollut sen sotilaallisen käskyvallan, vaan suoraan Suomen merivoimien esikunnan alainen. Päällikkönä oli koko toimintakauden Per-Olof Ekman.
David Hewlett

David Ian Hewlett (s. 18. huhtikuuta 1968, Redhill, Iso-Britannia) on kanadalainen näyttelijä ja internetyrittäjä. 
Hewlettin näyttelijänura alkoi hänen high school -aikoinaan Torontossa, kun hän näytteli opiskelijoiden filmiprojekteissa. Hän jätti high schoolin kesken keskittyäkseen näyttelemiseen ja tietokoneiden parissa työskentelyyn. Hän esiintyi monissa pienen budjetin elokuvissa ja näyttäytyi myös useissa televisiosarjoissa. Vuonna 1996 Hewlett sai ensimmäisen isomman roolinsa suositussa kanadalaissarjassa "Traders". Vuonna 1997 Hewlett näytteli kauhu-/sci-fielokuvassa "Kuutio". Vuonna 2001 hän muutti vaimonsa Soo Garayn kanssa Los Angelesiin edistääkseen molempien näyttelijänuraa. Hewlett ja Garay erosivat vuonna 2004.
Hewlett on kuvaillut itseään tietokonenörtiksi ja scifi-faniksi. "Doctor Who" -sarja sytytti aikoinaan hänessä kiinnostuksenkipinän scifiä kohtaan, ja asuessaan nuoruudessaan Englannissa hän kuvasi ystäviensä kanssa scifi-tarinoita filminauhalle. Niinpä vieraileva rooli tohtori Rodney McKayna scifi-sarjassa "Tähtiportti" ja tästä kehittynyt pysyvä rooli sisarsarjassa "Stargate Atlantis" ovat olleet mieluisia.
Hewlett asui kihlattunsa Jane Loughmanin kanssa Washingtonin osavaltiossa lähellä Kanadan rajaa, josta hänen oli helppo matkata "Atlantiksen" kuvauksiin Vancouveriin. Pariskunnalla on myös koira Mars, joka näytteli pääosaa heidän vuonna 2006 ohjaamassaan mustan huumorin elokuvassa "A Dog's Breakfast". Jane synnytti pariskunnan ensimmäisen lapsen, pojan, lokakuussa 2007. 21. kesäkuuta 2008 David ja Jane Warwick avioituivat Warwick Castlessa, Warwickissa, Englannissa.
Hewlettilla on kolme nuorempaa sisarta, joista yksi työskenteli aikoinaan hänen internetyrityksessään ja toinen, Kate Hewlett, esiintyi vierailevana tähtenä "Atlantiksessa" esittäen Rodney McKayn sisarta.
Jaakko Ruha

Jaakko Ruha (s. 17. kesäkuuta 1982 Sodankylä) on suomalainen entinen lumilautailija.
Jaakko Ruha aloitti lumilautailun 9-vuotiaana Luostolla Sodankylässä. Jaakko Ruha on menestynyt big airin maailmancupissa sijoittuen lukuisille mitalisijoille, mutta parhaimmiksi saavutuksiksi voidaan laskea ensimmäinen sija Stonehamissa, Kanadassa vuonna 2004 sekä Tandådalenissa, Ruotsissa vuonna 2005. Maailmancupin lopulliset sijoitukset olivat kolmas sija 2004, kolmas sija 2005, neljäs sija 2006 ja kolmas sija 2007.
Jaakko Ruha vietti lapsuutensa ja varhaisnuoruutensa Alakitisessä Sodankylässä, kunnes muutti 16-vuotiaana Sodankylän kirkonkylään. Nykyään hän asuu Rovaniemellä.
Harri Nousiainen

Harri Nousiainen (s. 1974 Hanko) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa teatteritaiteen maisteriksi 1999–2003, missä hänen lopputyönsä nimi oli "Siedä". Nousiainen on kiinnitettynä näyttelijänä Suomen Kansallisteatterissa ja vieraillut mm. Hämeenlinnan kesäteatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. 
Näytelmät.
Nousiainen on Suomen Kansallisteaatterin vakituinen näyttelijä ja näytellyt mm. seuraavissa näytelmissä ja rooleissa
Päivi Istala

Päivi Kaarina Istala (ent. Istala-Vilpponen; s. 31. maaliskuuta 1947 Imatra) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli toimittajana Yleisradiossa vuodesta 1967 eläköitymiseensä saakka vuoteen 2011.
Istala valmistui dramaturgiksi Teatterikoulun korkeakouluosastosta vuonna 1971 ja opiskeli myös lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa. Hän toimi Kemin kaupunginteatterin ohjaajana vuosina 1975–1981. Hänelle on myönnetty muun muassa tiedonjulkistamisen valtionpalkinto, Hella-palkinto, Zonta-järjestön Naisen teko -kunniamaininta ja Suomen Valkoisen Ruusun ansioristi. Istala jäi eläkkeelle tammikuun 2011 lopussa ja julkaisi muistelmansa "Ristivetoa ja muita kertomuksia elämästä."
Istalan toimittamia ohjelmia.
Kahden ensimmäisen ohjelman tunnussävelenä käytettiin perulaisen Los Incas -yhtyeen sävelmää ”Munahuanqui”, joka herätti erityistä ihastusta ja sai monet kuuntelemaan ohjelmia.
Erityistä huomiota herätti vuosina 1969–1970 esitetty "Ristivetoa", jossa käsiteltiin yhteiskunnallisia asioita musiikin kautta. Ohjelma lakkautettiin Ylen ohjelmaneuvoston päätöksellä vuonna 1970. Kuuntelijoiden mielipiteitä voimakkaasti jakaneen ohjelman lopettaminen herätti suurta huomiota, ja jopa presidentti Urho Kekkonen lähetti Istalalle lohduttavan kirjeen. Vuosina 1981–1990 Istala työskenteli Tänään iltapäivällä -ajankohtaisohjelman toimituksessa.
Yleisradion kanavauudistuksessa vuonna 1990 Istala sai läpi ideansa viikoittaisesta Naisten tunnista, joka oli Yleisradion ensimmäinen feministinen ohjelmasarja. Sarjan jaksoissa käsiteltiin useita julkisuudessa siihen saakka vaiettuja aiheita, muun muassa naisten kokemaa väkivaltaa, naisen asemaa tiedotusvälineissä, naisen suhdetta alkoholiin ja vapaata aborttia. Vuoteen 2003 saakka jatkuneesta Naisten tunti -ohjelmasarjasta Istala sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Naisten tunnin jatkajaksi tuli vuosina 2003–2006 radioitu laaja-alaisempi Moninainen.
Jukka Mäkelä (kaupunginjohtaja)

Jukka Tapio Mäkelä (s. 7. heinäkuuta 1960 Espoo) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko ja kunnallisvirkamies. Hän on ollut kansanedustaja vuosina 2007–2010 ja Espoon kaupunginjohtaja vuosina 2011–2025. Mäkelä jäi eläkkeelle tammikuun 2025 lopussa. 
Ura.
Mäkelä valmistui ylioppilaaksi Etelä-Tapiolan lukiosta vuonna 1980 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1992. Hän oli vuonna 1988 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtaja.
Ennen valintaansa eduskuntaan Mäkelä työskenteli vuosina 1993–2007 Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:ssa projekti- ja osastopäällikkönä sekä yksikönjohtajana. Hänen vastuualueenaan olivat koulutukseen ja työllisyyteen liittyvät asiat.
Mäkelä oli teknillisen korkeakoulutuksen kansallisen yhteistyöryhmän puheenjohtaja vuosina 2007–2009 sekä Aalto-yliopistoa valmistelleen johtoryhmän jäsen 2007–2008.
Politiikka.
Mäkelä valittiin Espoon kaupunginvaltuuston jäseneksi vuoden 1996 kunnallisvaaleissa. Vuosina 2001–2002 hän oli kaupunginhallituksen jäsen ja vuosina 2005–2008 puheenjohtaja. Vuosina 2009–2010 Mäkelä toimi valtuuston puheenjohtajana.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Mäkelä valittiin kokoomuksen kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä. Eduskunnassa hän työskenteli sivistysvaliokunnassa, sosiaali- ja terveysvaliokunnassa ja Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnassa. Kesäkuussa 2010 Mäkelä valittiin Espoon kaupunginjohtajaksi vuoden 2011 alusta alkaen. Lokakuussa 2010 Mäkelän paikalle eduskuntaan nousi Lasse Virén.
Kokoomuksessa Mäkelä oli vuosina 2005–2008 Uudenmaan piirin puheenjohtaja sekä puoluehallituksen jäsen ja vuosina 2008–2010 puoluevaltuuston puheenjohtaja.
Näkemykset.
Espoon, Helsingin, Kauniaisten, Sipoon ja Vantaan Suur-Helsingiksi yhdistämisestä valmistunutta selvitystä Mäkelä kommentoi vuoden 2014 lopulla, että syntyy "kallis, hierarkkinen ja jäykkä Byroslavia".
Yksityiselämä.
Mäkelä on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Sotilasarvoltaan Mäkelä on reservin yliluutnantti.
Mammoth Caven kansallispuisto

Mammoth Caven kansallispuisto () on yhdysvaltalainen, kansallispuisto. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Yhdysvaltain Kentuckyn osavaltion Edmonsonin piirikunnassa, mutta ulottuu osittain myös Hartin ja Barrenin piirikuntien alueelle. Kansallispuistoa hallinnoi National Park Service.
Puisto on perustettu 1. heinäkuuta vuonna 1941 ja pinta-alaltaan 214 km².
Mammoth Cave on tunnettu laajasta luolastostaan, jota on kartoitettu yli 560 km. Se on kuulunut vuodesta 1981 lähtien UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Luolasto on syntynyt kun kallioperän kalkkikivi on liuennut veden vaikutuksesta aikojen saatossa. Samankaltaisia kalkkikiviluolia sijaitsee Floridan keskiosassa, jossa monet luolat ovat romahtaneet ja synnyttäneet maanpintaan painaumia ja painaumiin on syntynyt järviä.
Lassi Hiekkala

Lassi Hiekkala (vuoteen 1907 Lauri Hoffrén; 23. marraskuuta 1888 Kuopion maalaiskunta – 5. lokakuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kansanedustaja.
Hiekkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Hoffrén ja Johanna Väänänen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1913. Hän toimi maalaisliittolaisen "Savon Sanomien" toimittajana vuosina 1913–1918 ja päätoimittajana 1918–1929. Hiekkala edusti mielipiteiltään poliittisen keskustan vasenta laitaa. Hänen kielteinen suhtautumisensa suojeluskuntiin ja maanpuolustukseen kariuttivat hänen poliittisen uransa Maalaisliitossa, jossa hän jäi oudoksi linnuksi. Puoluesihteerinä hän ehti olla vuoden 1925. Helsinkiin siirryttyään Hiekkala oli vuosina 1929–1931 vastaavana toimittajana "Suomenmaa"-lehdessä, josta hän kuitenkin joutui lähtemään poliittisten erimielisyyksien vuoksi, minkä jälkeen hän siirtyi artikkelitoimittajaksi "Helsingin Sanomiin". Vaihtaessaan lehteä hän siirtyi myös maalaisliitosta edistyspuolueeseen. Hiekkala tuli kummassakin puolueessa tunnetuksi tiukkana Lapuan liikkeen ja sittemmin Isänmaallisen Kansanliikkeen (IKL) sekä muunkin äärioikeistolaisuuden arvostelijana. Hän kuului lapualaisia vastustaneiden keskustapoliitikkojen salaisen Isänmaan ja Lain Puolesta -järjestön keskeisiin henkilöihin. Edistyksessäkin hän oli puolueen vasemmalla laidalla.
Hiekkala kirjoitti pakinoita nimimerkillä "Eero" ja sillä nimellä poliittiset vastustajatkin hänet tunsivat. 1930-luvulla hän oli "Suomen Sosialidemokraatin" Sasu Punasen (Yrjö Räisänen) ohella yksi Suomen äärioikeiston silmätikuista, minkä vuoksi IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki toivoi kuuluisassa julkisuuteen tulleessa kirjeessään sekä Eeron että Sasun päätyvän keskitysleirille Petsamoon.
Sodan jälkeen Hiekkala oli edistyspuolueen ja Suomen Kansanpuolueen kansanedustajana vuodesta 1945 aina kuolemaansa asti. Hänen vasemmistoporvarillinen linjansa sopi Suomen sotien jälkeiseen poliittiseen todellisuuteen, joskin hän jäi yhä puolueessaan yksin kannattaessaan sotasyyllisyyslakia ja YYA-sopimusta. Hiekkala otti osaa myös Yleisradion Pienoisparlamentti-ohjelman väittelyihin.
Hiekkala esitti myös vanhoillisia näkemyksiä puhuessaan eduskunnassa lapsilisälain käsittelyn yhteydessä kesäkuussa 1948. Hän muun muassa sanoi, että ”kansan kvaliteetin kannalta ei ole samantekevää, millaiset yksilöt sukua jatkavat” ja että luonnonjärjestyksen mukaan ”voimakkain yksilö” ja ”parhain aines” lisääntyy.
Hiekkalan pitämää Eeron pakinapalstaa seurasi uskollisesti lehdestä toiseen kuvittaja Oki Räisänen. Räisäsen kuoltua vuonna 1950 "Helsingin Sanomat" kiinnitti Eeron pakinoiden uudeksi kuvittajaksi Kari Suomalaisen, joka Hiekkalankin pian kuoltua loi itsenäisen ja maineikkaan uran pilapiirtäjänä.
Lassi Hiekkalan veli oli niin ikään "Savon Sanomien" päätoimittajana toiminut Eero Hiekkala.
La favorite

La favorite () on italialaisen oopperasäveltäjä Gaetano Donizettin nelinäytöksinen ooppera, jonka ranskankielisen libreton kirjoittivat "Alphonse Royer" sekä "Gustave Vaëz". Libreton perustana on ollut "Baculard d’Arnaudin" näytelmä "Le comte de Comminges".
Italiankielinen versio oopperasta sai esityksensä Padovassa ja teoksen nimenä oli tällöin Leonora di Guzman. Esitys tapahtui vuonna 1842. Seuraavana vuonna eli 1843 esitettiin ooppera Milanon Teatro alla Scalassa ja nyt sen nimenä oli Elda. 
Donizetti ei ollut itse osallisena näihin esityksiin. Kuitenkin nykyisin oopperaa esitetään huomattavasti useammin italiankielisenä kuin ranskankielisenä versiona, ja siitä käytetään lähes yksinomaan nimitystä "La favorita".
Edla

Edla on naisen etunimi. Se on muunnelma tanskalaisesta nimestä "Edle", joka useiden keskieurooppalaisten nimien tapaan perustuu muinaissaksan sanaan ’jalo’ ("adal" tai "edel"). Suomessa Edlan rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu Eedla.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on elokuuhun 2023 mennessä tilastoitu 4 727 "Edla"-nimistä ja 663 "Eedla"-nimistä naista.
Nimipäivät.
Edla-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Vuosina 1794–1796 Edlan nimipäivä oli 1. joulukuuta ja vuosina 1823–1889 13. kesäkuuta. Myöhemmin, vuosina 1890–1928, kalenterissa käytettiin Edlan sijaan muotoa "Eedla"; nimipäivänä säilyi 13. kesäkuuta.
Ruotsissa Edla-nimi on sisältynyt almanakkaan vuodesta 1901 alkaen. Nimipäivänä on siellä 10. maaliskuuta.
Helsingin yliopiston elokuussa 2023 tekemän päätöksen mukaisesti Edla-nimi lisättiin suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 2025. Nimipäivä on 13. huhtikuuta.
Jarmo Laivoranta

Jarmo Juhani Laivoranta (s. 16. maaliskuuta 1943 Lokalahti) on keskustalainen poliitikko Varsinais-Suomesta. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995.
Laivoranta oli kunnanvaltuutettu Lokalahdella vuosina 1969–1970 ja Maskussa 1977–2004. Maskussa hän oli valtuuston puheenjohtaja 1991–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 1985–1988. Vuonna 2004 Laivoranta jätti Maskun kunnallispolitiikan ja muutti Turkuun. Hänet valittiin Turun kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Hän on ehdolla myös vuoden 2017 vaaleissa. 
Ammatiltaan Laivoranta on yrittäjä ja rakennustoimisto Lainio &amp; Laivoranta Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Alberto Gonzales

Alberto R. Gonzales (s. 4. elokuuta 1955 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen lakimies. Hän oli Yhdysvaltain 80. oikeusministeri 2005–2007. Hän toimi aiemmin Valkoisen talon neuvonantajana presidentti George W. Bushille ja sitä ennen Texasin korkeimmassa oikeudessa.
Elämä.
Varhainen elämä.
Gonzales syntyi San Antoniossa, Texasissa. Hänen isovanhempansa olivat saapuneet Yhdysvaltoihin siirtolaisina Meksikosta.
Ura juristina.
Hän opiskeli juristiksi Harvardissa. Hän toimi asianajajana vuosina 1982–1994. Vuonna 1994 hän nousi silloisen Texasin kuvernöörin George W. Bushin neuvonantajaksi ja edelleen 1997 osavaltion sisäministeriksi ja vuonna 1999 Texasin korkeimpaan oikeuteen.
Oikeusministerinä.
10. marraskuuta 2004 ilmoitettiin, että Gonzales seuraisi John Ashcroftia oikeusministerinä Bushin toisella kaudella. Gonzalesin nimitys vahvistettiin senaatissa seuraavan vuoden helmikuussa. Gonzalesista tuli näin korkeimpaan valtion virkaan siihen mennessä nimetty latinalaisamerikkalaisen taustan omannut henkilö.
Gonzalesin näkemykset liittyen niin sanottuun terrorisminvastaiseen sotaan ovat olleet kiistanalaisia. Gonzales on haastanut Geneven sopimusten pätevyyden tietyissä tapauksissa. Gonzales on myös puolustanut Patriot Act -lakia, jonka on väitetty loukkaavan kansalaisoikeuksia. Tammikuussa 2007 Gonzales totesi senaatin komitealle, ettei Yhdysvaltain perustuslaki takaa habeas corpus -oikeutta. Republikaanisenaattori Arlen Specter ihmetteli tulkintaa, sillä Yhdysvaltain perustuslaissa kielletään nimenomaan ottamasta habeas corpus -oikeutta pois paitsi kapinassa ja maahanhyökkäyksessä. Gonzales vastasi, että perustuslaki ei anna tai takaa jokaiselle habeas corpus -oikeutta, vaan vain kieltää poistaa sen kokonaan paitsi kapinassa ja maahanhyökkäyksessä. Hän siis ilmeisesti tarkoitti kieltoa jättää oikeus antamatta kokonaan kaikille ja samalla mahdollisuutta päättää kuka sitä oikeutta saa. Kuitenkin Yhdysvaltain perustuslaki takaa myös monet muut perusoikeudet kielteisessä sanamuodossa ja perustuslain toisessa kuin Gonzalesin siteeraamassa kohdassa monet habeas corpus -oikeuden ominaisuudet luetellaan myönteisessä sanamuodossa.
Joulukuussa 2006 Bushin hallinto päätti erottaa kahdeksan liittovaltion syyttäjää. Kriitikkojen mukaan erottamisten syyt olivat poliittisia. Yhdysvalloissa järjestettiin asian tiimoilta tutkimuksia ja kuulemistilaisuuksia alkuvuodesta 2007, mutta Gonzalesin roolista erottamisissa liikkui ristiriitaisia tietoja. Myös hänen lausuntojensa todenperäisyys asetettiin kyseenalaiseksi.
Useat demokraattisen puolueen senaattorit vaativat Gonzalesin eroa. Näihin lukeutuvat muun muassa presidenttiehdokkaat Barack Obama ja Hillary Clinton. Myös republikaanit ovat arvostelleet Gonzalesin toimia, mutta vain harvat vaativat suoraan hänen eroaan.
27. elokuuta 2007 Gonzales ilmoitti eroavansa oikeusministerin toimesta. Hän ei antanut mitään selitystään erolleen. Gonzales jätti virkansa 17. syyskuuta 2007.
Alushousut

Alushousut ovat housumainen alusvaate. Niitä käytetään suojaamaan päällyshousuja likaantumiselta sekä peittämään sukupuolielimet ja takamus häveliäisyys- ja soveliaisuussyistä. Alushousuja on useita erilaisia malleja sekä miehille että naisille. Alushousuja valmistetaan eri materiaaleista, kuten puuvillasta, silkistä ja tekokuiduista. Miesten ja poikien pitkiä alushousuja kutsutaan usein kansanomaisesti nimellä kalsarit tai kalsongit (ransk. "caleçon"). Naisten ja lasten alushousuja kutsutaan myös pikkuhousuiksi.
Useimmiten alushousut ovat lahkeettomat, mutta esimerkiksi boksereissa ja pitkissä alushousuissa on lahkeet. Myös naisten lantiohousuissa on lähinnä koristeena toimivat lahjeosat. Tyypillisesti alushousuihin kuuluu joustava vyötärönauha. Myös jalkojen aukoissa voi olla joustavuutta. Naisten alushousujen haarakiilassa on usein puuvillaa, jonka tarkoitus on imeä mahdollinen hiki ja valkovuoto itseensä ja tukea mahdollista kuukautissidettä tai pikkuhousunsuojaa. Naisten alushousuissa on usein koristeena rusetteja, kuvioita tai pitsiä; miesten alushousut tapaavat olla yksinkertaisempia ja koristelemattomia.
Historia.
Vanhimmat tunnetuimmat alushousut ovat 1400-luvun lopulta peräisin olevat, Lengbergin linnasta Itävällan Tirolista löydetyt pitsistä ja pellavasta tehdyt naisten alushousut.
Suomessa alushousut ilmestyvät ensin säätyläisnaisen päälle 1800-luvulla. Alushousuja pidettiin aluksi säädyttöminä ja liian miehisinä. Valmisalusasut 1800-luvulla olivat silkkiä tai ohutta batistia pitstikoristein ja kirjonnoin. Suurin osa naisista käytti itse tehtyjä, puuvillakankaasta ommeltuja paitoja ja housuja. Käytännöllisyys ja keveys tulivat alusvaatteisiin vasta 1900-luvulla.
1900-luvun alussa todettiin muun muassa yleisesti olevan ”epäsiistiä ja terveydelle vahingollista” kulkea ilman alushousuja.
Naisten alushousumallit.
Stringit () edustavat liberaaleinta mallia naisten alusvaatteissa. Joissakin maissa malli on myös uima-asun alaosana. Tässä mallissa kangasmateriaalia on käytetty vähiten. Stringit on suunniteltu peittämään sukupuolielimet ja anus, mutta muut pakaran osat jäävät näkyviin. Stringien takaosa on yleensä narumainen ja etuosa pieni kolmio. Myös sivut yhdistyvät toisiinsa narulla tai ohuella kangaspalalla. Muuten stringien tyylit vaihtelevat lähes laidasta laitaan ja suurimmat erot ovat materiaaleissa.
Stringit ovat vanha vaatekappale, koska jo esi-isät käyttivät tämän kaltaisia alapään asusteita. Osa alkuasukkaista ja heimokansoista käyttää stringejä muistuttavia asuja.
Stringejä valmistetaan eri materiaaleista, kuten polyamidin ja elastaanin yhdistelmästä tai pitsistä.
Muita alushousumalleja ovat muun muassa lantiomalliset alushousut (hipsterit), bokserit, pitkät alushousut ja tekniset alushousut.
Linda di Chamounix

Linda di Chamounix on italialaisen oopperasäveltäjän Gaetano Donizettin kolminäytöksinen melodraama, jonka libreton kirjoitti "Gaetani Rossi". Ooppera sai ensi-iltansa Itävallan Wienissä 19. toukokuuta 1842 ja esityspaikkana oli "Kärnthnertortheater".
Linda di Chamounix koki suuren menestyksen ja ensi-illan jälkeen se sai kaikkiaan 19 esitystä. Myös kritiikki oli yksimielinen oopperan tasosta. Wienin ja Pariisin esitysten jälkeen oopperaa esitettiin lukuisissa italialaisissa kaupungeissa ja 1800-luvun loppuun mennessä ooppera nähtiin lavanäytäntönä kaikkiaan 129 kertaa Italian eri oopperoissa. Näin oopperasta tuli tekijänsä yksi suosituimmista teoksista.
Roolit.
Ensimmäisessä 19. toukokuuta 1842 Wienissä nähdyssä esityksessä roolijako oli seuraava:
Toisessa 17. marraskuuta 1842 Pariisin Théâtre Italienissä nähdyssä esityksessä esiintyivät:
Oopperan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1769 ja paikkana on Ranskan kuninkaan Ludvig XV:n aika eli 1700-luvun puoliväli. Paikkana on nykyisin Ranskan ja Sveitsin rajalla sijaitseva Chamonix sekä Pariisi.
Otanmäen vaunutehdas

Otanmäen vaunutehdas on Kajaanin kaupunkiin kuuluvassa Otanmäen kylässä sijaitseva, Škoda Transtechin omistama, vuonna 1986 perustettu raitiotie- ja rautatievaunutehdas. Se rakennettiin Otanmäkeen työllistämään lakkautetun kaivoksen henkilöstöä. 
Ajatuksena oli erityisesti myydä Neuvostoliiton rautatieministeriölle Suomen ja Neuvostoliiton valtioiden välisen bilateraalikaupan osana junavaunuja. Suunnitelmissa oli jopa 4 000 junanvaunun tuotanto vuosittain. Suunnitelmiin tuli äkkinäinen muutos 1990-luvun alussa bilateraalikaupan lakattua ja Venäjän talouden romahdettua.
Omistajat.
Tehtaan perusti valtiollinen kaivos- ja teräsyhtiö Rautaruukki, jossa se kuului Rautaruukki Transtechille eli Rautaruukin kuljetusvälineryhmälle. Tehtaan omistajaksi tuli myöhemmin Transtech. Transtech Oy:n ajauduttua vaikeuksiin yhtiö myytiin vuonna 1999 espanjalaiselle Talgolle. Yhtiön toimintaa uhkasi tilausten puutteessa lopettaminen, kunnes maaliskuussa 2007 suomalainen sijoittajaryhmä ilmoitti ostavansa yhtiön osakekannan ja muuttavansa yhtiön nimen takaisin Transtech Oy:ksi. 
Vuodesta 2015 alkaen Transtechin ja tehtaan pääomistaja on ollut tšekkiläinen kiskokaluston valmistamiseen keskittynyt konepajakonserni Škoda.
VR:n junanvaunut.
VR-Yhtymä on tilannut tehtaalta kaksikerrosvaunuja vuodesta 1998 alkaen. Vuonna 2006 VR tilasi 20 kappaletta uudenlaisia Edm-makuuvaunuja, ja myöhemmin vielä 20 vaunua lisää. Tehtaalta valmistui syksyllä 2013 Edo-ohjausvaunut. Otanmäestä on toimitettu VR:lle myös muita kaksikerrosvaunuja kuten DuettoPlus-ravintolavaunuja (ERd) ja 2. luokan matkustajavaunuja (Ed, Edb).
Lähteet.
QuakeWorld

QuakeWorld on Id Softwaren tekemän pelin "Quake" päivitys, joka parantaa pelin moninpeliominaisuuksia (tärkeimpänä TCP/IP-tuki) erityisesti modeemipelaajien osalta pienentämällä vasteaikaa internetin pelipalvelimilla pelatessa. Nykyiset laajakaistayhteydet hyötyvät myös parannetusta verkkokoodista sekä pelifysiikasta.
Aiheesta muualla.
Uutis- ym. sivustot
QuakeWorld-clientit ja tietovarastot yms.
QuakeWorld-yhteisö
Pauli Alankoja

Pauli Kalervo Alankoja (vuoteen 1967 Laiho; s. 1. elokuuta 1937 Turku) on laamannin arvonimen saanut suomalainen asianajaja, joka toimi vuosina 1992–1995 Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana.
Alankoja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1965 ja sai Turun hovioikeudelta varatuomarin arvon vuonna 1970. 
Alankoja on Viron Asianajajaliiton kunniajäsen numero 1 vuodelta 1993 ja Ljufström–Laiho-sukuyhteisön kunniapuheenjohtaja vuodelta 2007. Hänelle on myönnetty Shanghain yliopiston mitali vuonna 1995 ja laamannin arvonimi vuonna 1996.
Alankoja on julkaissut "Maarian pitäjän Suikkilan kartanon historian" ja toimittanut "Sosiaalineuvos Saima Suomisen elämäkerrallisia muistiinpanoja" vuonna 2002. Vuonna 2006 hän julkaisi omakustanteena sukuromaanin "Ratsumies ja torpantyttö".
Erkki Salmi

"Erkki Mikael Salmi (kirjailijanimi Erkki-Mikael"') (19. joulukuuta 1924 Viipuri – 14. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija.
Salmi pääsi ylioppilaaksi 1945 ja oli toimittajana Helsingin Sanomissa 1946–1955. Tämän jälkeen hän toimi Yhteismainoksen johtajana 1955–1958 ja sitten Markkinointi Viherjuuren varatoimitusjohtajana.
Salmi kirjoitti 1950-luvun puolivälistä lähtien säännöllisesti pakinoita "Apu"-lehteen. Pakinoita julkaistiin myös useina kirjoina. Pakinoiden vakiohenkilöitä olivat Samuel Väsy ja Isaskar Keturi. Keturi on ammattihuijari, jonka elämäntehtävänä on ihmisten petkuttaminen sekä hyödyn saamiseksi että pelkän huvin vuoksi. Samuel Väsy taas on perheenisä, jolle elämä on tuonut tuplavahingon: kaksospojat. Pakinat ovat nykykatsannossa osin vanhentuneita, joskin niiden henkilöhahmot ovat yleismaailmallisen koomisia.
Salmi sanoitti Vuosina 1945-1947 muutaman Toivo Kärjen sävellyksen, esimerkkeinä Henry Theelin laulamat "Surullinen tango", "Sinä pieni rakas tyttönen" ja Arno Oran laulama "Suurkaupungin serenadi"
Erkki Mikael Salmi oli 1960-luvulla myös usein nähty kasvo television viihdeohjelmissa. Samuel Väsyn perheestä tehtiin vuonna 1965 neljän jakson televisiosarja, jossa Salmi itse toimi kertojana. Hän toimi myös muun muassa "Jatkoaika"-keskusteluohjelman yhtenä juontajana 1967–1968.