tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nuoraa

Nuoraa eli Sokolinskoje () on maaseututaajama ja rautatiepysäkki (ennen asema) Viipuri–Koivisto-radalla Johanneksen kunnassa Viipurin eteläpuolella, nykyisin Venäjälle kuuluvalla Karjalankannaksella. Suomelle kuuluessaan Nuoraa oli Viipurin maalaiskunnan kylä, joka sijaitsi kunnan eteläosassa Viipurin kaupungin etelärajalla Viipurinlahden rannalla.
Viipurin maalaiskunnan Nuoraan kylä.
Viipurin maalaiskunnassa Nuoraan naapurikyliä olivat Alasommee, Tirhilä, Järvelä ja Korpela-Autio. Nuoraan kautta kulki ja kulkee rauta- ja maantie Viipurista (Suomen aikana kantatie 64) Koivistolle. 
Vuonna 1937 Nuoraalla oli 301 asukasta. Nuoraalla oli Samolan osuuskaupan myymälä ja joitakin yksityiskauppoja. Teollisuutta edusti Karjalan Peruna Oy:n perunajauhotehdas, jossa oli 56 työntekijää vuonna 1937. Vuonna 1937 Nuoraalla oli 279 ha peltoa, seitsemän ha niittyä ja 265 ha metsää. Nuoraa kuului Alasommeen koulupiiriin, jonka koulu sijaitsi Alasommeen kylässä. Nuoraalla toimi nuorisoseura "Tähti".
Talvisodan aikana Nuoraan väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Sodan loppuvaiheessa taistelut ulottuivat Nuoraalle asti. Moskovan rauhassa Nuoraa muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944. 
Nuoraan kyläneuvosto Neuvostoliitossa.
Neuvostoliitossa Nuoraasta tuli entisen Viipurin maalaiskunnan eteläosat ja entisen Johanneksen kunnan pohjoisosat käsittäneen kyläneuvoston keskuskylä. Venäjän kunnallishallintouudistuksessa Nuoraasta tuli osa Johanneksen kaupunkikuntaa.
Syvyys

Syvyys on ulottuvuus jonkin yläpinnasta tai yläosasta alaspäin taikka etupinnasta tai etuosasta taaksepäin. Sanoilla syvyys ja syvä on yleiskielessä myös monia muita merkityksiä. Maapallon suhteen syvyydellä tarkoitetaan yleensä etäisyyttä maanpinnasta tai merenpinnasta alaspäin.
Kolmiulotteisessa karteesisessa koordinaatistossa syvyyttä merkitään z-kirjaimella (z-akseli).
Laukku

Laukku on tavallisesti kädessä tai olalla pidettävä (suljettava) kantoväline. Laukkuja valmistetaan erilaisista raaka-aineista, esimerkiksi nahasta tai kankaasta. 
Käyttö.
Laukkuja valmistetaan moneen eri tarkoitukseen. 
Kangaslaukku.
Kankaasta valmistetuissa laukuissa on usein painatteita tai kuvio-ompeleita. Kangaslaukun voi pestä laukun likaantuessa. Kangaslakkuja käytetään esimerkiksi kauppakasseina. 
Nahkalaukku.
Nahkaa käytetään usein asiakirjasalkkujen, iltapukulaukkujen ja pienten pussien valmistukseen. Nahasta valmistettuja laukkuja on kahdenlaisia. 
Muovinen laukku.
Muovinen laukku on helppohoitoinen. Muovin voi pestä ja muovisen matkalaukun mahdolliset renkaat voi tarvittaessa öljytä. Muovista laukkua on kuitenkin kuljetettava varovasti, sillä muovi lohkeaa helposti pudotessaan.
Klassikko (elokuva)

Klassikko on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, joka perustuu Kari Hotakaisen samannimiseen romaaniin. Elokuvan on ohjannut Kari Väänänen.
Pertti Sveholm voitti elokuvasta vuoden 2002 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon.
Juoni.
Elokuvan päähenkilönä on melko tuntematon kirjailija Kari Hotakainen (Martti Suosalo), jolta tämän kustantaja (Pirkka-Pekka Petelius) tilaa omaelämäkerran julkisuuden toivossa. Kirjoittaminen vaatisi inspiraation lähteeksi käytetyn Alfa Romeon, johon Hotakainen on ihastunut, mutta siihen tarvitaan rahaa. Autokauppias (Matti Onnismaa) varaa auton Hotakaiselle, mutta ongelmia ja vaarallisia tilanteita aiheuttaa kaahari Pertti Kiilopää (Janne Hyytiäinen). Ennen pitkää Hotakainen joutuu autokauppiaan hampaisiin.
Joe Abercrombie

Joe Abercrombie (s. 31. joulukuuta 1974 Lancaster, Englanti) on brittiläinen fantasiakirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa "Ensimmäinen laki" -trilogian, jonka ensimmäinen osa "Ase itse" ilmestyi suomeksi Kirjavan kustantamana vuonna 2009.
Teokset.
Ensimmäinen laki -maailma.
"Ensimmäinen laki" -trilogia ("The First Law Trilogy")
Itsenäiset romaanit Ensimmäinen laki -maailmassa
"Age of Madness" -trilogia
One Vision

One Vision on brittiläisen Queen-yhtyeen vuonna 1985 tekemä kappale. Kappale julkaistiin myös singlenä 7- ja 12-tuumaisilla vinyylilevyillä. "One Vision" on "A Kind of Magic" -albumin ensimmäinen raita. Singlen B-puolen kappaleena oli "Blurred Vision", joka pohjautuu "One Vision" -kappaleeseen mutta poikkeaa siitä kuitenkin huomattavasti. "One Vision" esiintyy myös elokuvassa "Iron Eagle" sekä pelissä Grand Theft Auto IV.
Julkaisut.
7" single
12" single
Singlen kappaleet löytyvät myös samana vuonna julkaistulta "The Complete Works" -kokoelmaboksin "Complete Vision" -levyltä. "The Complete Works" sisälsi yhtyeen kaikki siihenastiset albumit, sekä lisälevyn "Complete Vision", joka koostuu aiemmin ainoastaan singleinä julkaistuista kappaleista.
Cover-versiot kappaleesta.
Seuraavat artistit/yhtyeet ovat levyttäneet cover-versiot kappaleesta One Vision:
Iryna Jattšanka

Iryna Vasiljeuna Jattšanka (, , s. 31. lokakuuta 1965 Homel, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kiekonheittäjä.
Jattšanka heitti Splitin EM-kisoissa 1990 viidenneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Tokion MM-kisoissa seitsemänneksi tuloksella 64,92 ja 1992 GP-finaalissa toiseksi. Barcelonan olympialaisissa hän oli seitsemäs. Vuonna 1995 hän oli Euroopan cupissa kolmas ja Göteborgin MM-kisoissa yhdeksäs. Seuraavana vuonna hän oli jälleen Euroopan cupissa kolmas. Atlantan olympialaisissa hän sijoittui 12:nneksi. 1997 hän heitti viidenneksi Ateenan MM-kisoissa ja 1998 viidenneksi GP-finaalissa. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän sijoittui yhdeksänneksi, mutta voitti seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa olympiapronssia tuloksella 65,20.
Jattšanka sijoittui Edmontonin MM-kisoissa 2001 yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli viides GP-finaalissa. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 67,32. Kauden lopussa hän heitti kahdeksanneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 Jattšanka voitti toistamiseen olympiapronssia. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän oli kymmenes. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui yhdeksänneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 yhdenneksitoista.
Vuonna 2012 Jattšankan Ateenan kesäolympialaisissa antama dopingnäyte osoittautui uusintatestissä positiiviseksi, ja hän menetti Ateenan olympiamitalinsa. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyy 1. huhtikuuta 2015 ja hänen tuloksensa aikaväliltä 21.8.2004–20.8.2006 hylättiin takautuvasti.
Jattšanka on naimisissa valkovenäläisen moukarinheittäjä Ihar Astapkovitšin kanssa.
Maija Könkkölä

Eeva Maija Könkkölä (o.s. Elomaa, 4. elokuuta 1947 Vaasa – 26. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti vammaisjärjestöjen vaikuttajana. Hän kiinnitti huomiota vammaisten huomioimiseen rakennusten ja ympäristön suunnittelussa ja julkaisi aihepiiristä kirjoja ja kirjoituksia.
Ura.
Könkkölä valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1975. Valmistumisensa jälkeen hän toimi CP-liiton, Invalidiliiton ja Sokeain Keskusliiton asumisympäristötutkimuksessa kartoittajana vuosina 1976–1977. Vuosina 1977–1981 Könkkölä toimi Vammaisjärjestöjen yhdyskuntaprojektissa (VYP). Vuonna 1982 VYP vakiinnutettiin Invalidiliiton alaisuuteen Vammaisten yhdyskuntasuunnittelupalveluna, jonka pääsihteerinä Könkkölä toimi vuoteen 2009 saakka.
Luottamustoimet.
Könkkölä oli Vihreän liiton varapuheenjohtaja 1988–1989 ja Helsingin kaupunginvaltuustossa vihreiden ryhmässä 1984–1992. Hän oli rakennuslautakunnan jäsen 1984–1992 ja sen puheenjohtaja 1993–1996. Hän oli valtion liikuntaneuvoston jäsen 1995–1997 ja ICTA Europen puheenjohtaja vuodesta 1998.
Yksityiselämä.
Könkkölä sokeutui diabeteksen vuoksi noin 20-vuotiaana, ja oma sokeutuminen sai hänet kiinnostumaan esteettömään liikkumiseen tähtäävästä suunnittelusta. Hän kertoi löytäneensä leipäpuunsa pudottuaan kolmannen kerran ojaan. ”Miksi yhteiskunta ei helpota vammaisten elämää tekemällä kaiteita tai käyttämällä erilaisia pintamateriaaleja, kun se kerran on mahdollista. Miksi kuoppiin on aina pudottava, miksei niitä voisi merkitä. Siinä, kaikessa lyhykäisyydessään, oli minun kutsumukseni.” 
Maija Könkkölä oli avioliitossa Kalle Könkkölän kanssa. He esiintyivät julkisuudessa yhdessä vammaisasioissa.
Agnes Ayres

Agnes Ayres (4. huhtikuuta 1898 – 25. joulukuuta 1940) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvatähti. Hän aloitti uransa 1910-luvulla ja oli aktiivisimmillaan mykkäelokuvien suosioon hiipumiseen saakka 1920-luvun lopulla. 
Ayres syntyi Carbondalessa, Illinois'ssa, mutta muutti uransa perässä New Yorkiin. Hän sai sopimuksen Paramount Picturesilta vuonna 1920. Hän oli mennyt ensimmäisen maailmansodan aikana naimisiin kapteeni Frank P. Schukerin kanssa, mutta avioliitto tuli päätökseensä kesällä 1921.
Ayresin kenties tunnetuin rooli oli elokuvassa "Sheikki" (1921). Hän esiintyi George Melfordin ohjaamassa elokuvassa päätähtenä Rudolph Valentinon vastanäyttelijänä. 13. heinäkuuta 1924 hän solmi avioliiton meksikolaisen diplomaatti S. Manuel Reachin kanssa. Parin tytär Maria Eugenia syntyi Los Angelesissa 25. maaliskuuta 1926. Liitto kuitenkin päättyi avioeroon 10. kesäkuuta 1927. Ayres ei koskaan mennyt uusiin naimisiin. 
Ayresilla oli myöhempiä rooleja muiden muassa elokuvissa "Kymmenet käskyt" (1923) ja "Sheikin poika" (1926). Hän kuoli aivoverenvuotoon vain 42 vuoden iässä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Phyllis Thaxter

Phyllis St. Felix Thaxter (20. marraskuuta 1921 Portland, Maine – 14. elokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Thaxter aloitti Broadway-näyttelijänä 1930-luvulla ja sai vuonna 1944 sopimuksen MGM:ltä. Hänen elokuviaan ovat muiden muassa "30 sekuntia Tokion yllä" ("Thirty Seconds over Tokyo", 1944), "Kenen on kosto" ("Act of Violence", 1948) ja "Verinen kuu" ("Blood on the Moon", 1948). 
Thaxter sairastui polioon vuonna 1952. Hän teki kuitenkin hitaan comebackin ja sai muun muassa yhdessä Glenn Fordin kanssa roolin elokuvassa "Teräsmies" vuonna 1978. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Thaxter oli vuosina 1944–1962 naimisissa James T. Aubreyn kanssa ja sai kaksi lasta. Avioeron jälkeen hän meni vuonna 1962 uusiin naimisiin Gilbert Lean kanssa. Thaxter kuoli elokuussa 2012 sairastettuaan pitkään Alzheimerin tautia.
Kurseong

Kurseong (, , ) on kaupunki Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Siellä on 40 057 asukasta ja kaupunki sijaitsee 51 kilometrin päässä Siligurista ja 30 kilometriä Darjeelingistä. Kurseong on suosittu turistikohde, sillä sen lämpötilä on ympäri vuoden miellyttävä, eikä talvisin yhtä kylmä kuin hieman pohjoisemmassa sijaitsevassa Darjeelingissä. 
Kurseoungin ympäristö on tunnettu monipuolisesta kasvillisuudestaan ja kaupunkia onkin kutsuttu "kasvitieteilijän paratiisiksi". Kaupungin nimi tarkoittaakin "Valkoisten orkideoiden paikkaa". 
Kurseong oli vain pieni kylä, kun Sikkimin kuningas luovutti sen brittiläisille vuonna 1835. Vuonna 1880 Kurseoung nousi huomattavaan asemaan, kun Darjeelingin rautatie ylettyi kaupunkiin ja siitä tuli rautatiehallinnon osaosaston päämaja. Samalla vuosikymmenellä Kurseongista tuli suosittu siirtomaaviranomaisten turistikohde ja ilmastonsa ansiosta sinne perustettiin myös parantola sairaille ja vanhoille .
Kurseongin huomattavin maamerkki on Eagle's Crag -kallio lähellä rautatieasemaa. Kallion päällä on, televisiomasto ja sieltä on loistavat näkymät kaupungin ympäristöön. Eagle's Cragissa on myös kahvila, vartiotorni ja kukkapuutarha sekä vesisäiliö, josta koko kaupunki saa vetensä .
Rica Erickson

Frederica "Rica" Lucy Erickson, o. s. Sandilands (10. elokuuta 1908 – 8. syyskuuta 2009) oli australialainen botanisti sekä historioitsija ja aiheisiin erikoistunut kirjailija. Hän syntyi Boulderissa, Länsi-Australiassa Phoebe Cooken ja Christopher Sandilandsin kahdeksasta lapsesta vanhimmaksi. Cooke ja Sandilands olivat tulleet Länsi-Australiaan Victoriasta vuonna 1906.
Vuonna 1980 Länsi-Australian yliopisto myönsi Ericksonille kunniatohtorin arvon hänen työstään kasvitieteen alalla. Hänet nimitettiin myös ”Vuoden länsiaustralialaiseksi”, ja vuonna 1987 hänestä tehtiin Australian ritarikunnan jäsen.
Erickson kokosi 1960-luvulta vuoteen 1988 teosta "Dictionary of Western Australians". Toukokuussa 2007 "Heritage Council of Western Australia" myönsi hänelle palkinnon elämäntyöstä länsiaustralialaisen kulttuuriperinnön hyväksi.
Suzlon Energy

Suzlon Energy Ltd on intialainen tuulivoimayritys. Yritys listattiin Intian pörssiin 2005 (BSE: 532667, NSE: SUZLON). Yrityksen perusti Tulsi Tanti, joka toimi myös yrityksen toimitusjohtajana, kunnes tammikuusta 2007 toimitusjohtajaksi valittiin André Horbach. Yritys on keskittynyt tuulivoiman suunnitteluun ja toteuttamiseen sekä tuuliturbiinien valmistamiseen. Tuotantomaita ovat Belgia, Kiina, Intia ja Yhdysvallat. Suzlon oli kymmenenneksi suurin tuulivoimayritys maailmassa 2017.
Suzlon sai toukokuussa 2007 enemmistön saksalaisen REpowerin osakkeista kilpailussa ranskalaisen ydinvoimayhtiön Arevan kanssa. Areva teki ensimmäisen vapaaehtoisen ostotarjouksen yrityksestä. Suzlon maksoi REpowerista 1,3 miljardia euroa. WWEA:n mukaan Suzlonin uusi omistus osoittaa, että tuulivoimalla on yhä enemmän maailmanlaajuista liiketoimintaa. WWEA:n mukaan merkittävin tuulivoiman kasvua rajoittava tekijä – poliittisten ja lainsäädännön rajoitusten lisäksi – ovat tuuliturbiini- ja laitevalmistuskapasiteetin rajoitukset. Maailman nykyisen tuulivoimakapasiteetin arvioidaan ehkäisevän 150 miljoonan hiilidioksiditonnin syntymistä vuosittain (2006). 
Suzlonin tuulivoimalaitteita on muun muassa Australiassa, Brasiliassa, Kiinassa, Italiassa, Portugalissa, Etelä-Koreassa ja USA:ssa. Liikevaihdosta 52 % tulee Intiasta, 20 % Euroopasta ja 20 % USA:sta. Suzlonin mukaan sillä on 6 %:n markkinaosuus. Yhdysvaltoihin Suzlon on asentanut tuulivoimakapasiteettia 55 MW vuonna 2005 ja 90 MW vuonna 2006. Suzlonin mukaan heillä on sopimus PPM Energyn (USA) kanssa: 300 MW (2008) ja 400 MW (2009). Suzlonin toimipaikkoihin sisältyy: Suzlon Energy Australia Pty. Ltd. (SEA) Melbourne, Suzlon Energy A/S Århus (Tanska), Chicago (Illinois), Amsterdam (Hollanti) ja Pune (Intia). Suzlon on kotisivujensa mukaan tekemässä maailmanlaajuisesti suurinta 1000 MW tuulipuistoa Intiaan.
Senvion

Senvion SE (aiemmin REpower Systems SE) on saksalainen vuonna 2001 perustettu tuulivoimalaitosten valmistaja. Se on alallaan yksi maailman suurimmista yrityksistä.
Senvion kehittää, valmistaa ja markkinoi tuulivoimaloita maailmanlaajuisesti. Se toimittaa voimaloita sekä maalle että merelle. Voimaloiden maksimiteho vaihtelee 2,0 megawatista 6,15 megawattiin ja roottorin halkaisija 82 metristä 152 metriin. 
Historia.
REpower Systems syntyi vuonna 2001 yritysten Jacobs Energie, BWU ja pro + pro Energiesysteme fuusiossa.
Vuoden 2013 loppuun mennessä Senvion oli toimittanut yli 5 000 tuulivoimalaitosta. Pohjanmerellä pystytettiin ensimmäinen 5 MW:n offshore-laitos elokuussa 2006. Voimalan perustukset rakennettiin mereen 44 metrin syvyyteen. Asennukseen käytettiin uivaa nosturia, jonka nostokyky oli 900 tn.
Senvion on ainoa saksalainen merituulivoimalaitosten valmistaja. Senvion 6.2M152 -malli esiteltiin marraskuussa 2013. Laitos on 6.2M126:n jatkokehitetty versio, jonka roottorin halkaisija on suurempi, 152 m, ja nimellisteho 6,15 MW. Lisäksi tehonsiirtolaitteita muokattiin. Mallin on tarkoitus kasvattaa energian tuotantoa 20 % edeltäneeseen malliin verrattuna. Prototyyppi oli tarkoitus pystyttää vuoden 2014 lopulla maa-alueelle Pohjois-Saksaan.
Toiminta.
Hampurissa sijaitsevan päätoimipaikan lisäksi yrityksellä on kaksi tuotantolaitosta ja kaksi tutkimuskeskusta Saksassa. Yhteisyritysten ja lisenssisopimusten kautta Senvion toimii myös Japanissa, Kiinassa, Intiassa, Australiassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa, Italiassa, Portugalissa ja Ranskassa.
Vuonna 2013 Senvionin tärkeimmät markkina-alueet olivat Saksa (markkinaosuus 15 %), Iso-Britannia (11 %), Ranska (20 %), Kanada (30 %) ja Puola (14 %). Senvion asensi vuonna 2013 yli 1,4 gigawattia tuulivoimaa. Vuonna 2014 Senvion ylitti 10 GW:n tuotantokapasiteetin rajan.
Omistus.
Senvion on vuodesta 2011 lähtien kuulunut intialaiseen Suzlon Energy Ltd -konserniin.
Tulsi Tanti

Tulsi R. Tanti (2. helmikuuta 1958 – 1. lokakuuta 2022) oli intialainen liikemies ja Intian kahdeksanneksi rikkain henkilö. 
Tanti perusti tuulivoimayrityksen Suzlon Energyn vuonna 1995. Ennen tuulivoimatoimintaa hän hoiti kolmen veljensä kanssa tekstiilitehdasta. Tulsi Tanti rikastui viemällä tuulivoimayrityksensä pörssiin: Suzlon Energy listautui Intian pörssiin 2005. Forbesin mukaan yrityksen arvo on 8 miljardia dollaria (11/2006). 
Tulsi Tantin perheen omaisuuden arvo oli Forbesin mukaan 5,9 miljardia dollaria vuonna 2006, mikä oli arvioitu perheen 70 % omistuksesta Suzlon Energystä. Hänen henkilökohtainen osuutensa oli 30 %. 
Tanti oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Carl Ruggles

Charles Sprague "Carl" Ruggles (11. maaliskuuta 1876 – 24. lokakuuta 1971) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Elämä.
Ruggles syntyi Marionissa, Massachusettsissa, ja hänen äitinsä kuoli nuorena. Rugglesin kasvatti pääasiassa hänen isoäitinsä. Hän ei tavannut isäänsä kertaakaan täytettyään 29 vuotta. Hän käytti koko elämänsä ajan asiakirjoissa ja sävellyksissään nimeä "Carl" Charlesin sijasta. Hän aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana ja myös esiintyi jo lapsena.
Ruggles tapasi vuonna 1906 tulevan vaimonsa, kontra-altto Charlotte Snellin. Muutettuaan Winonaan Minnesotaan hän työskenteli Mar D'Mar -musiikkikoulun viulunsoiton opettajana ja johti Winonan sinfoniaorkesteria. Vuodesta 1912 Rugglesit asuivat New Yorkissa.
Ruggles alkoi työstää Gerhart Hauptmannin näytelmään pohjautuvaa oopperaa, joka ei koskaan tullut valmiiksi. Hän kuitenkin jatkoi sävellystyötään ja sai lisätuloja sävellyksenopettajana. Hän jatkoi työtään New Yorkissa vuoteen 1938, jolloin hän pääsi opettajaksi Miamin yliopistoon. Hän vetäytyi vuonna 1943 ja vietti loppuikänsä Vermontissa uudistaen sävellyksiään ja maalaten. Taidemaalarina hän oli melko tuottelias ja myös myi teoksistaan useita.
Carl Rugglesin oppilaiden joukkoon kuului James Tenney.
Kuolema.
Carl Ruggles kuoli keuhkokuumeeseen 95-vuotiaana Benningtonissa, Vermontissa 24. lokakuuta 1971.
Musiikki.
C.W. Thompson &amp; Co. julkaisi Rugglesin varhaisimmat sävellykset vuonna 1899. Ne olivat kolme laulua:
Rugglesin uskotaan tuhonneen osan varhaisimmista teoksistaan. Hän oli varsin hidas säveltäjä, mistä syystä myös tuotanto jäi melko suppeaksi. Hänen teostensa levyttämisestä tunnetaan varsinkin kapellimestari Michael Tilson Thomas. Säilyneiden sävellysten joukkoon lukeutuvat:
Rugglesin viimeiseksi valmistuneeksi teokseksi jäi "Exaltation" (1958), joka oli hymni hänen vaimonsa muistolle. Hän itse oli sen säveltämisen aikaan jo yli 80-vuotias.
Barrington (Rhode Island)

Barrington on kunta ("town") Bristolin piirikunnassa, Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltiossa, noin 17 kilometriä etelään osavaltion pääkaupungista Providencesta. 
Kunnassa asui 16 310 ihmistä vuonna 2010.
Bristolin piirikunta (Rhode Island)

Bristolin piirikunta () on piirikunta Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltiossa. Se on perustettu vuonna 1747. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 49 875. Sen pinta-ala on noin 116 neliökilometriä, josta vettä on noin 52 neliökilometriä. Asukastiheys on as./km².
Scott Erskine

Scott Thomas Erskine (s. 1963 – 3. heinäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hän istui odottamassa kuolemantuomionsa täytäntöönpanoa San Quentinissa Kaliforniassa, mutta kuoli COVID-19-viruksen aiheuttamiin komplikaatioihin 57-vuotiaana heinäkuussa 2020. 
Varhaiset vaiheet.
Erskine kasvoi Etelä-Kaliforniassa. Hän loukkaantui 5-vuotiaana liikenneonnettomuudessa niin pahoin, että vietti 60 tuntia koomassa; hän näennäisesti toipui, mutta kärsi jälkeenpäin toistuvista päänsäryistä ja poissaolokohtauksista. 
10-vuotiaana Erskine alkoi käyttää 6-vuotiasta siskoaan seksuaalisesti hyväkseen. Hän käytti myöhemmin hyväkseen myös tämän ystäviä ja uhkasi surmata heidät, jos vanhemmat tai poliisi saisivat tietää. 15-vuotiaana hän pakeni nuorisovankilasta, puukotti 13-vuotiasta tyttöä ja raiskasi tämän. Seuraavana aamuna hän hyökkäsi puukon kanssa 27-vuotiaan hölkkääjänaisen kimppuun. 
Matkalla työhaastatteluun vuonna 1980 Erskine pahoinpiteli 14-vuotiaan pojan tajuttomuuteen raiskauksen yrityksen aikana. Vaikka äiti yritti saada poikansa mielisairaalaan, tälle tuomittiin ehdotonta vankeutta ja myönnettiin armahdus vuonna 1984. Vankeusaikanaan hänen kerrotaan syyllistyneen toisen vangin raiskaukseen. Vapautumisensa jälkeen Erskine tapasi Deborah-nimisen naisen, meni naimisiin ja muutti tämän kanssa vuonna 1988 Orlandoon, Floridaan. Avioliitto jäi lyhyeksi, sillä Erskine oli väkivaltainen ja muun muassa potkaisi vaimoaan vatsaan tämän ollessa raskaana. Eron jälkeen Erskine muutti takaisin Etelä-Kaliforniaan. 
Vuonna 1993 Erskine vei bussia odotelleen naisen kotiinsa ja piti häntä vankinaan useiden päivien ajan. Hän myös raiskasi tämän useita kertoja ennen vapauttamista. Hänet tuomittiin 70 vuoden vankeuteen, ja tuomittuna seksuaalirikollisena hänen DNA:nsa tallennettiin.
Jonathan Sellers ja Charlie Keever.
Jonathan Sellers (9) ja Charlie Keever (13) löydettiin kuolleina San Diegosta 29. maaliskuuta 1993.
Sellers ja Keever olivat pyöräilemässä Otayjoella, kun Erskine hyökkäsi heidän kimppuunsa. He joutuivat raiskatuiksi ja kuristetuiksi. Kaksoismurha herätti kauhua laajalti Yhdysvalloissa ja oli pitkään selvittämättä. Vuonna 2001 Sellersin ja Keeverin tapaus avattiin. Siemennesteestä otetun DNA:n avulla tekijäksi varmistui Erskine, jonka oikeudenkäynti kahdesta murhasta alkoi syyskuussa 2003. Hänet tuomittiin kuolemaan 1. syyskuuta 2004 ja lähetettiin San Quentiniin kuusi päivää myöhemmin.
Renee Baker.
Kun Erskine odotti oikeudenkäyntiään, hänet yhdistettiin DNA:n avulla myös 26-vuotiaaseen Renee Bakeriin, joka oli raiskattu ja murhattu 23. kesäkuuta 1989. Hän tunnusti teon ja sai elokuussa 2004 elinkautisen vankeustuomion ilman armahdusmahdollisuutta. Floridan viranomaiset ovat ilmaisseet epäilynsä, joiden mukaan Erskinellä saattaisi olla tekemistä myös muiden pimeiden henkirikosten kanssa.
Bristol (Rhode Island)

Bristol on kunta ("town") Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltiossa, Bristolin piirikunnassa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa Bristolin asukasluku oli 22 469. Sen pinta-ala on 53,4 neliökilometriä, josta vesialaa on 27,2 neliökilometriä. Asukastiheys oli 858,1 asukasta/km². Kunnassa sijaitsee vuonna 1956 perustettu yksityinen yliopisto Roger Williams University. Kunnan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Mount Hope Bridge silta.
Bumper Robinson

Bumper Robinson (oik. Larry C. Robinson II, s. 19. kesäkuuta 1974 Cleveland, Ohio) on kolme kertaa Young Artistilla palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Bumper Robinson aloitti uransa jo hyvin nuorena ja esiintyi useissa televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa kuten "Jeffersonit", "Webster", "Night Court" ja "Päivien viemää", joista jälkimmäinen toi Robinsonille Young Artist -ehdokkuuden. Hän myös voitti kolmannessa esiintymässään elokuvassa "Vihollisen armoilla" Young Artist-palkinnon. Robinson on kuitenkin uransa aikana esiintynyt usein pienissä, mutta suosituissa rooleissa, joista muun muassa Daniel Wallacen rooli sarjassa "Family Matters" toi hänelle Young Artist-palkinnon vuonna 1993.
Näyttelemisen lisäksi Robinson on toiminut ääninäyttelijänä eri animaatioissa, kuten "Turtles – mutanttikilpikonnat", "Äly ja Väläys", "Futurama", "Static Shock" ja "".
Central Falls

 
Central Falls on kaupunki Providencen piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku on 18 928. Sen pinta-ala on 3,34 neliökilometriä ja asukastiheys 6 113 as./km². Central Falls on yksi tiheimmin asutetuista kaupungeista Yhdysvalloissa. Se on saanut nimensä läheisellä Blackstone-joella sijaitsevan vesiputouksen mukaan.
Jagellon yliopisto

Jagellon yliopisto () on Krakovassa, Puolassa toimiva yliopisto. Sen perusti Puolan kuningas Kasimir III Suuri vuonna 1364 Akademia Krakowska -nimisenä, ja se on siten Puolan vanhin ja yksi niin Euroopan kuin koko maailmankin vanhimmista yliopistoista. Vuonna 2006 yliopistossa opiskeli 44 214 opiskelijaa.
Yliopisto tunnettiin pitkään Krakovan akatemiana, mutta vuonna 1881 se nimettiin uudelleen Jagellojen hallitsijasuvun mukaan.
Tunnettuja yliopistossa opiskelleita henkilöitä ovat olleet muiden muassa tähtitieteilijä Nikolaus Kopernikus, paavi Johannes Paavali II ja tieteiskirjailija Stanisław Lem.
Brittiläinen QS-yliopistoranking luokitteli yliopiston maailman yliopistolistallaan sijalle 293. Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 401-500. Myös Varsovan yliopisto sijottui samaan tasoluokkaan; nämä kaksi olivat Puolan korkeatasoisimmat yliopistot ARWU:n kriteerien mukaan.
Valkopilkkutauti

Valkopilkkutauti on kaloilla esiintyvä "Ichthyophthirius multifiliis" -loisen aiheuttama sairaus. Se on akvaariokalojen keskuudessa erittäin yleinen, ja suurin osa akvaarion harrastajista törmää vähintään yhteen tapaukseen. 
Valkopilkkutautiin sairastunut kala saa sairauden nimen mukaisesti pieniä, valkoisia pilkkuja iholleen, etenkin eviin; pian kalan kunto alkaa heiketä ja evät halkeilla, lopulta mahdollisesti tuhoutua lähes kokonaan. Tautiin on olemassa lääkitys, ja ilman sen aloittamista esimerkiksi kardinaalitetra voi menehtyä parissa päivässä. 
Ehkäisy.
Valkkopilkkutaudin paranemisennuste on hyvä, mikäli se havaitaan riittävän varhaisessa vaiheessa ja hoidetaan kunnolla.
Valkopilkkutauti iskee helpoiten heikkokuntoisiin ja stressaantuneihin kaloihin.
Taustatietoa.
Valkopilkkutaudin (ICH) aiheuttaa loinen, jolla on useita kehitysvaiheita. Kalassa elävää, valkoisena pilkkuna näkyvää loiseläintä ei saa tapetuksi, mutta kun se on kasvanut täysikasvuiseksi, se irrottautuu kalasta ja putoaa akvaarion pohjalle lisääntymään. Loinen lisääntyy koteloitumalla ja jakautumalla parveilijoiksi. Syntyneet parveilijat lähtevät veteen etsimään uutta isäntäkalaa, jonka ihoon se porautuu. Jos isäntäkalaa ei löydy 48 tunnin kuluessa, loinen kuolee. Tässä vaiheessa elinkaarta loiset voidaan tuhota tehokkaasti veteen laitettavilla lääkkeillä. Kun uudet parveilijat tapetaan vedestä, tauti saadaan vähitellen taltutetuksi akvaariosta.
Ichthyophthirius multifiliis

Ichthyophthirius multifiliis on Ichthyophthiriidae-heimoon kuuluva yksisoluinen ripsieläinlaji, joka on yksi kalojen yleisimmistä ulkoloisista ja aiheuttaa valkopilkkutautia. 
Aikuisena "I. multifiliis" on vajaan millimetrin mittainen. Se on makean veden loinen, ja sitä tavataan lämpimän veden aikaan. "I. multifiiliksen" elinkaari on vain noin viikon pituinen, ja siksi sen lisääntyminen on hyvin nopeaa.
Seututie 295

Seututie 295 kulkee Hollolan Hämeenkoskelta Kärkölän kautta Mäntsälän Levannolle. Tien pituus on noin 34 km. Tie on koko matkaltaan kaksikaistainen ja päällystetty.
Hämeenkosken ja Kärkölän välillä tie on varsin kapea ja mutkainen. Kärkölän kirkonkylältä Järvelän eteläpuolelle (Kirkkomäki) asti kulkee tien ohessa myös jalankulun ja pyöräilyn väylä. Tie kulkee sekä Kärkölän kirkonkylän että Järvelän läpi. Järvelän ja Levannon välillä tie on varsin hyvätasoinen.
Aiheesta muualla.
Koordinaatit jalankulun ja pyöräilyn väylän päätepisteille:
Kuningas Salomon kaivokset

Kuningas Salomon kaivokset () on H. Rider Haggardin romaani, joka ilmestyi 1885. Teos kertoo kolmen miehen matkasta eteläiseen Afrikkaan etsimään kuningas Salomon tarunhohtoista aarretta. 
Teos on suomennettu useita kertoja. Mukailtu Anni Swanin suomennos ilmestyi 1927, ja siitä on useita painoksia. Jo 1897 teoksen oli suomentanut tuntematon kääntäjä nimellä "Kuningas Salomonin kaivokset", jolla nimellä Otava julkaisi Swanin suomennoksen viidennen painoksen jälleen 1964. Kirja oli Suomessa vuosikymmeniä suosituimpia nuortenkirjoja.
Kirjan pohjalta on tehty kolme elokuvaa, yksi tv-minisarja ja yksi animaatio.
A Lower Deep

A Lower Deep on yhdysvaltalainen power-/thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. 
Nykyinen kokoonpano.
Lähde:
Hwang Woo-suk

Hwang Woo-suk () (s. 29. tammikuuta 1953 Bu-yeo) on eteläkorealainen kantasolututkija, joka toimi biotekniikan ja eläinten lisääntymistutkimuksen () professorina Seoul National Universityssä maaliskuuhun 2006 asti. Hwang tunnetaan parhaiten kahdesta vuosina 2004 ja 2005 Science-lehdessä julkaistuista tutkimuksestaan, joissa hän väitti onnistuneensa valmistamaan ihmisen embryonaalisia kantasoluja kloonaamalla. Vuoden 2005 lopulla osoittautui, että molemmat Hwangin tutkimuksista perustuivat merkittäviltä osilta väärennettyihin koetuloksiin.
Hwang tunnusti vuonna 2006 vääristelleensä tutkimustuloksiaan. Vuonna 2009 hänet tuomittiin vankeuteen taloudellisista ja eettiistä väärinkäytöksistä. Hän oli ostanut ihmisen munasoluja laittomasti.
Daouda Malam Wanké

Daouda Malam Wanké (1946 tai 1954 – 15. syyskuuta 2004 Niamey, Niger) oli Nigerin presidentti vuonna 1999. Syntymävuodesta on esitetty eri lähteissä ristiriitaista tietoa. Hän nousi valtaan sotilasvallankaappauksessa, jossa Ibrahim Baré Maïnassara surmattiin, mutta tuli saman vuoden joulukuussa korvatuksi Tandja Mamadoulla.
Wanké syntyi Niameyn lähistöllä Yeloussa. Hän opiskeli Niameyn yliopistossa maantiedettä ja historiaa.
Ennen valtaannousua Wanké oli presidentin henkivartiokaartin komentaja.
Wanké kärsi viimeisinä vuosinaan sydän- ja verisuonivaivoista, ja hän matkusti hoitoa varten Libyaan, Marokkoon ja Sveitsiin. Hän kuoli kuitenkin kotimaassaan syyskuussa 2004 jättäen jälkeensä vaimon ja kolme lasta.
Miréla Maniáni

Miréla Maniáni (, aik. Maniáni-Tzelíli (Μανιάνι-Τζελίλη), s. 21. joulukuuta 1976 Durrës, Albania) on kreikkalainen keihäänheittäjä.
Albanialaissyntyinen Maniáni voitti 1995 nuorten EM-hopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin hän meni naimisiin kreikkalaisen painonnostajan Giórgos Tzelílisin kanssa ja sai Kreikan kansalaisuuden. Hän voitti maailmanmestaruuden Sevillan MM-kisoissa 1999 tuloksella 67,09. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän voitti olympiahopeaa heitettyään 67,51. Hän sijoittui toiseksi Edmontonin MM-kisoissa 2001. Vuonna 2002 hän erosi miehestään ja voitti EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän heitti toiseksi Euroopan cupissa ja voitti MM-kultaa Pariisin MM-kisoissa. Ateenan MM-kisoissa 2004 Maniáni voitti olympiapronssia. Vuoden 2005 Euroopan cupissa hän sijoittui kuudenneksi.
Maniáni pitää ennätyksellään hallussaan keihäänheiton Kreikan ennätystä.
Pertti Jarla

Pertti Olavi Jarla (s. 25. lokakuuta 1971 Nastola) on itseoppinut taiteilija ja sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan erityisesti useissa sanomalehdissä ilmestyvästä "Fingerpori"-sarjakuvastaan. 
Elämä ja ura.
Maanviljelijäperheen poikana Nastolassa kasvanut Jarla havaitsi jo kouluaikana olevansa kiinnostunut vain piirtämisestä. Suurimpina esikuvinaan hän piti underground-sarjakuvapiirtäjiä Juho Juntusta ja Gilbert Sheltonia. Juntusen ja Sheltonin innoittamana Jarla tarjosi jo lukiolaisena sarjakuviaan huumorilehti "Pahkasialle". Hänestä tuli lehden pitkäaikainen avustaja, ja vuosina 1991–2000 lukuisia hänen sarjakuviaan julkaistiin "Pahkasiassa".
Vuosina 1996–2007 Jarla työskenteli luentovisualisoijana Jari Sarasvuon valmennusyritys Trainers’ Housessa tehtävänään piirtää yritysvalmennustilaisuuksien aikana sarjakuvia käsiteltävistä aiheista. Tapahtuman päätteeksi sarjakuvat monistettiin ja jaettiin asiakkaille. Jarlan mukaan palaute oli kaksijakoista: osa asiakkaista ei pitänyt piirroksista lainkaan, osa riemastui niin että tilasi Jarlalta lisää kuvituksia yritystensä julkaisuihin. Hän kuvitti myös Sarasvuon yrityskoulutuskirjan "Myynnin korkeajännitys" (1998). 
Piirrostöidensä ohella Jarla suoritti kuvataide- ja animaatiokursseja Laajasalon opistossa, Helsingin kaupungin nuorisotyöpajassa ja Lahden muotoiluinstituutissa.
Jarla osallistui vuonna 2006 Kemin pohjoismaisen sarjakuvakilpailun strippikategoriaan sarjakuvallaan "Karl-Barks-Stadt". Se sai kolmannen palkinnon ja ilmestyi saman vuoden marraskuun ajan "Ilta-Sanomien" kuukauden kotimaisena sarjakuvana. "Helsingin Sanomien" sarjakuvatoimittaja Eeva Lepistö kiinnitti "Karl-Barks-Stadtiin" huomiota ja pyysi Jarlaa lehden uudeksi sarjakuvapiirtäjäksi. Nimeltään "Fingerporiksi" vaihdettu sarjakuva ilmestyi "Helsingin Sanomissa" ensimmäisen kerran 5. helmikuuta 2007 alkaen. Nykyisin "Fingerpori" on levinnyt myös lukuisiin muihin lehtiin ja siitä on julkaistu useita albumeita. 
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Jarla kuului vihreiden Pekka Haavistoa tukevaan kansalaisvaltuuskuntaan. Hän kuvitti Haavistoa kannattavaa ”Kakkonen on ykkönen” -kampanjasivustoa, joka nousi Suomen klikatuimpien sivujen joukkoon. Jarla kirjoittaa myös "Suomen Kuvalehden" nettisivuilla julkaistavaa ”Tähän on tultu” -blogia, jossa hän muun muassa ottaa kantaa ajankohtaisiin asioihin ja kertoo omasta maailmankatsomuksestaan.
Syyskuusta 2020 kesäkuuhun 2024 Jarla toimi "Helsingin Sanomien" pilapiirtäjänä.
Jarla katsoo olevansa skeptikko. Hän oli naimisissa sarjakuvataiteilija Emmi Valveen kanssa vuosina 2016–2020. Jarla oli ollut aiemminkin naimisissa Jenni-nimisen naisen kanssa vuosina 2007–2013. Jarla seurusteli sarjakuvapiirtäjä Milla Paloniemen kanssa vuonna 2024.
Jarlan yritys Täysi Käsi Oy on julkaissut Poika Vesannon sarjakuvia "Saku Sämpylä. Eetu ja Riku : kuvasarjoja vuosilta 1931–32".
Julkaisut.
Fingerpori-sarjakuvat.
"Luettelo artikkelissa Fingerpori."
Luettelo maiden ja alueiden hiilidioksidipäästöistä henkeä kohti

Tämä on luettelo maiden ja joidenkin itsehallintoalueiden hiilidioksidipäästöistä henkeä kohti vuodesta 1990 vuoteen 2003. Tiedot ovat peräisin Yhdysvaltain energiaviraston Carbon Dioxide Information Analysis Center (CDIAC) YK:n tilastokeskukselle tekemästä tutkimuksesta.
Maat on lueteltu vuoden 2003 päästöjen mukaan. Tilanne on muuttunut tästä huomattavasti.
Fiserv

Fiserv Inc. on yhdysvaltalainen Fortune 500 -listan yritys, joka tuottaa ohjelmistoja ja palveluita rahoitus- ja vakuutusalan yrityksille. Yrityksen päätoimialoja ovat tilitapahtumien käsittely, palveluiden ulkoistaminen sekä ohjelmisto- ja rahoituspalvelut. Yrityksen liikevaihto 31. joulukuuta 2006 päättyneellä tilikaudella oli 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto 450 miljoonaa dollaria. Fiservin taseen loppusumma oli 6,2 miljardia dollaria ja sillä oli noin 23 000 työntekijää vuoden 2006 lopussa. 
Fiserv on perustettu vuonna 1984 ja listattu NASDAQ:issa vuodesta 1986 alkaen. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Brookfieldissä Wisconsinissa. Fiservin pääjohtajana on toiminut vuodesta 2005 Jeffery Yabuki ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1995 Donald Dillon.
Andrei Platonov

Andrei Platonovitš Platonov (), oik. Andrei Klimentov, (ven. Андрей Климентов); salanimiä F. Tšelovekov ja A. Firsov; ( 28. elokuuta 1899 Voronež, Venäjän keisarikunta – 5. tammikuuta 1951 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Hänen teoksensa ennakoivat eksistentialismia. 
Platonov kuului ensimmäisiin kirjailijoihin, jotka tulivat esiin vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Huolimatta kommunistitaustastaan hän suhtautui epäilevästi kollektivisointiin ja stalinistien toimintatapoihin. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu dystopiaa kuvaava romaani "Tševengur" (1929, 1972). 
Platonova joutui epäsuosioon 1929 ilmestyneen kertomuksen "Usomnivšijsja Makar" vuoksi. "Tševengur" kiellettiin, mutta se julkaistiin vuonna 1972 lännessä ja vasta 1988 Neuvostoliitossa. Samoin kävi pienoisromaaneille "Monttu" ja "Juveniilimeri". Hän julkaisi salanimillä esseitä läntisistä kirjailijoista. Hänen nimensä poistettiin 1946 kommunistipuolueen määräyksestä neuvostokirjallisuudesta. Nimi palautettiin Stalinin kuoltua.
Newportin piirikunta

Newportin piirikunta on yksi Yhdysvaltain Rhode Islandin osavaltion viidestä piirikunnasta. Sen suurin kaupunki on Newport. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 82 888. Sen pinta-ala on 812 neliökilometriä, josta vettä on 543 neliökilometriä. Asukastiheys piirikunnassa on 308 as./km². 
Piirikunta koostuu saarista Aquidneck Island (viralliselta nimeltään Rhode Island), Conanicut Island ja Prudence Island sekä mantereisen Rhode Islandin itäisestä osasta. 
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 92 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään englantia, 2,3 prosenttia espanjaa, 2,1 prosenttia portugalia ja 1,3 prosenttia ranskaa.
Lazare Ponticelli

Lazare Ponticelli (7. joulukuuta 1897 – 12. maaliskuuta 2008) oli viimeinen ranskalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hän syntyi Italiassa, mutta muutti vuonna 1907 Ranskaan ja oli kuolinhetkellään vanhin Italiassa syntynyt mies.
Ponticelli ristittiin Làzarroksi, mutta hän käytti ranskalaista kirjoitusasua. Hän liittyi vuonna 1914 Ranskan muukalaislegioonaan ja haavoittui pian palvelukseen astumisensa jälkeen. Hän taisteli saksalaisia vastaan ja siirtyi Italian armeijaan vuonna 1915. Hän haavoittui jälleen taistelussa Itävaltaa vastaan Tirolissa.
Lazare Ponticelli täytti 100 vuotta joulukuussa 1997 ja kuoli vuonna 2008 110 vuoden ikäisenä.
Justin Tuveri

Justin Tuveri (15. toukokuuta 1898 – 5. lokakuuta 2007) oli yksi pisimpään eläneistä ensimmäisen maailmansodan veteraaneista. Hän syntyi Italiassa, palveli Italian armeijassa vuodesta 1917 ja osallistui taisteluihin mm. Sassarissa. 
Benito Mussolinin noustua valtaan Tuveri muutti Ranskaan. Hänellä oli maan kansalaisuus vuodesta 1940. 
Tuveri kuoli Saint-Tropez'ssa, Ranskassa 5. lokakuuta 2007. Hän oli kuollessaan 109 vuoden ikäinen.
Francesco Domenico Chiarello

Francesco Domenico Chiarello (5. marraskuuta 1898 – 27. kesäkuuta 2008) oli viimeisiä elossa olleita ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän liittyi Italian armeijaan vuonna 1918 ja sai malarian matkallaan Tarantosta Albaniaan. Hän kuitenkin palveli armeijassa vielä kahden vuoden ajan.
Chiarello oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen naimisissa ja piti omaa maatilaansa, mutta päätyi taistelemaan myös toiseen maailmansotaan Reggio Calabriaan. 
Chiarello oli mukana ensimmäisen maailmansodan Vittorio Veneton taistelussa 1918. Hän oli kuollessaan 109-vuotias.
Gladys Powers

Gladys Powers (10. toukokuuta 1899 – 15. elokuuta 2008) oli brittiläissyntyinen kanadalainen, jota pidettiin Charlotte Wintersin kuoltua 109-vuotiaana 15. elokuuta 2008 viimeisenä elävänä ensimmäisen maailmansodan naisveteraanina. Myöhemmin saatiin tietää myös kahdesta muusta elossa olevasta naisveteraanista, "Ivy Campany"sta (k. 19.12.2008) ja "Florence Green"istä, joka on nykyään (2011) viimeinen elossa oleva ensimmäisen maailmansodan naisveteraani ja Claude Choulesin kuoltua myös viimeinen veteraani.
Powers asui Kanadassa vuodesta 1920 ja eli kuolemaansa saakka Abbotsfordissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hän oli kuollessaan peräti 109-vuotias.
John Babcock oli viimeinen elossa ollut kanadalainen (mies)veteraani.
Harry Richard Landis

Harry Richard Landis (12. joulukuuta 1899 – 4. helmikuuta 2008) oli viimeisiä ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän eli vanhuudessaan floridalaisessa hoitokodissa varsin terveenä; hänen lääkityksensä muodostivat silmätipat ja vitamiinit. Myös hänen vaimonsa eli saavuttaakseen sadan vuoden iän.
Landis syntyi Jason ja Alice Landisin kahdeksasta lapsesta seitsemänneksi. Hän vietti lapsuutensa perheen maatilalla Missourissa, Yhdysvalloissa. 
Landis liittyi armeijaan lokakuussa 1918, hieman ennen sodan loppumista. Hän selvisi samaan aikaan myös espanjantautipandemiasta. Landis oli kuollessaan 108-vuotiaana yksi kahdesta elossa olevasta syntyperäisestä ensimmäisen maailmansodan yhdysvaltalaisveteraanista. Toinen oli Frank Buckles. John Babcock puolestaan on yhdysvaltalaistunut kanadalainen.
Hälytys 911

Hälytys 911 (alkuperäiseltä nimeltä "Rescue 911") oli yhdysvaltalainen CBS:n tuottama vuosina 1989–1996 valmistunut dokumentaarinen draamasarja. Sarjaa tehtiin kokonaisuudessaan seitsemän tuotantokautta, joka kattoi yhteensä 186 jaksoa, ja kaksi erikoisohjelmaa. Ohjelmaa juonsi koko sen elinkaaren ajan William Shatner.
Sarja kertoi Yhdysvalloissa tapahtuneista tapaturmista ja rikoksista. Ohjelmassa oli simuloitu todellisia onnettomuustilanteita näyttelijöiden ja rekvisiitan avulla. Samalla haastateltiin myös kyseisessä tilanteessa olleita uhreja ja osallisia. Yhdessä jaksossa oli aina useimmiten neljä tarinaa, ja usein annettiin ohjeita, miten onnettomuuksissa tai vaaratilanteissa on toimittava.
Sarja Suomessa.
Suomessa sarjaa esitti ensimmäisenä Kolmoskanava vuonna 1992. Kolmoskanavan lopettamisen jälkeen sarjan esittäminen jatkui MTV3-kanavalla vuosina 1993–1995. Sarjan ensiesityksen aikaan jotkut ihmiset sekoittivat oikean käytössä olevan hätänumeron Suomessa (000 vuoden 1992 loppuun asti ja vuoden 1993 alusta lukien 112), ja usein hätäpuhelua soittaessa näppäilivät puhelimeen ohjelman nimessä olevan 911-numeron, jonka takia puhelut eivät yhdistyneet hätäkeskukseen. Sarjan nimessä oleva hälytysnumero 911 on käytössä muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suomessa sarjan televisioesityksessä viimeisimpinä vuosina ohjelman lopussa esitettiin usein mainos, jossa kerrottiin, että Suomessa hätätilanteissa tulee soittaa hätänumeroon 112.
Kopet

Kopet oli 1960-luvun lopulla toiminut lappeenrantalainen soul-yhtye. Aluksi Vanhat Kopet -nimellä toimineen yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat trumpetisti Pave Maijanen, rumpali Kari Salo, basisti Hannu "Hemppa" Helkiö, kitaristi Matti "Samppa" Huovilainen, urkuri Tauno Savioja sekä saksofonistit Arska Ollikainen ja Sakari "Sakke" Mahkonen. Maijanen vastasi useimmista lauluosuuksista. 
Kopet voitti vuonna 1968 Tampereen jäähallissa järjestetyn "Intro"-lehden sponsoroiman Suuren Karvapäiden Kilpailun. Vuonna 1969 yhtye esiintyi Yleisradion Poppop-ohjelmassa. Samana vuonna Kopet voitti myös Vaasassa järjestetyn Pop SM 69 -kilpailun, joka oli ensimmäinen valtakunnallinen radioitu bändikilpailu. Esiintyminen Vaasassa jäi kuitenkin erääksi yhtyeen viimeisistä keikoista.
Fearrage

Fearrage on Pain Confessorin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2006.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26.
Bill Stone

William ”Bill” Stone (23. syyskuuta 1900 – 10. tammikuuta 2009) oli englantilainen veteraani ensimmäisestä maailmansodasta. 
Stone oli yksi vanhempiensa neljästätoista lapsesta. Hän liittyi Royal Navyyn 1918, jossa pysyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän palveli laivastossa myös toisessa maailmansodassa, jossa hän selvisi kahdesta torpedoinnista. Sodan jälkeen hän piti yllä omaa parturiyritystään, jossa hän myi myös tupakkatuotteita. 
Stonelle myönnettiin useita tunnustuksia, kuten Britannian sotamitali, "Atlantic Star", "Africa Service Medal" ja Puolustusmitali. Hän oli myös Kunnialegioonan jäsen ja esiintyi julkisuudessa vielä 2000-luvulla.
Turmoil

Turmoil on Pain Confessorin esikoisalbumi, joka julkaistiin 8. syyskuuta 2004.
Kappaleesta ”Lake of Regret” kuvattiin musiikkivideo.
Frank Buckles

Frank Woodruff Buckles (1. helmikuuta 1901 Harrisonin piirikunta, Missouri, Yhdysvallat – 27. helmikuuta 2011 Yhdysvallat) oli 110-vuotiaana viimeinen elossa ollut Yhdysvalloissa syntynyt ensimmäisen maailmansodan veteraani. 
Buckles aloitti palvelun huhtikuussa 1917 ja sai asemapaikat Yhdysvalloissa, Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa. Ranskassa hän toimi vuodesta 1917 autonkuljettajana ja varastomiehenä, ja rauhan jälkeen hän sai tehtäväkseen toimittaa saksalaisia sotavankeja takaisin kotimaahan. 
Ennen vapautumistaan palvelusta vuonna 1920 Buckles yleni korpraaliksi. Ollessaan toisen maailmansodan aikana liikematkalla Filippiineillä hän joutui kolmeksi ja puoleksi vuodeksi japanilaisten vankileirille. 
Ranskan presidentti Jacques Chirac myönsi Bucklesille Kunnialegioonan kunniamerkin. Buckles asui Charles Townissa Länsi-Virginiassa.
Claude Choules

Claude Stanley Choules (3. maaliskuuta 1901 Pershore, Worcestershire – 5. toukokuuta 2011 Perth, Länsi-Australia) oli brittiläissyntyinen ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hän liittyi Royal Navyyn 1916 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa HMS "Revenge" -taistelulaivalla, mutta muutti sittemmin Australiaan. Choules palveli vuoteen 1931 asti Australian kuninkaallisen laivaston HMAS "Canberra" -risteilijällä. Choules palveli toisessa maailmansodassa ja jätti Australian kuninkaallisen laivaston vasta vuonna 1956.
Choules oli 110 vuoden ikäisenä viimeinen elossa ollut Australiassa elänyt ensimmäisen maailmansodan veteraani, maailman viimeinen miespuolinen ensimmäisen maailmansodan veteraani ja maailman viimeinen taistelutehtäviin osallistunut ensimmäisen maailmansodan veteraani. Choules inhosi sotaa ja osallistui ANZAC-päivän paraatiin vain käskystä.
Choulesin lapsenlapsi on kohtalaisen tunnettu taidemaalari Lindsay Pow (s. 1955), joka maalasi 1970-luvulla myös sarjan nuoren isoisänsä valokuvan ympärille keskittyviä teoksia.
Nilgiri Mountain Railway

Nilgiri Mountain Railway (NMR) on rautatie Intiassa, Tamil Nadun osavaltiossa. Vajaan 46 kilometrin pituinen rata yhdistää 326 metrin korkeudessa olevan Mettupalayamin 2 203 metrin korkeudessa sijaitsevaan Udagamandalamiin Nilgirivuorille. Rata on Aasian jyrkin ja se käyttää ainutlaatuista hammastankokoneistoa. Rata muodostaa yhdessä Darjeelingin rautatien kanssa UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteen.
Rata voidaan jakaa kolmeen osaan. Ensimmäinen osa on noin seitsemän kilometriä Mettupalayamista Kallariin. Juna kulkee läpi Tamil Nadun keskustasangon ja ohittaa arekapalmuplantaaseja. Toisessa vaiheessa rata nousee 19 kilometrin matkalla 1 330 metriä Kallarista Coonooriin. Tässä osassa käytetään hammasrattaita nousemiseen. Lisäksi 19 kilometrin matkalla on 208 kurvia ja 13 tunnelia sekä puolitunneli, jossa juna kulkee osittain kallion sisässä. Rata menee lähes asumattomassa sademetsässä ja viimeisten viiden kilometrin aikana vaunuista on hienot näkymät jyrkänteeseen, josta juna on noussut. Radan kolmas osa nousee vielä Coonoorista noin 900 metriä 18 kilometrin matkalla. Tässä osassa on radan pisin tunneli, joka on 282 metriä pitkä. Ensimmäisellä ja viimeisellä pätkällä junan suurin sallittu nopeus on 30 km/h, kun toisessa osassa tämä on vain 13 km/h.
Historia.
Ensimmäiset suunnitelmat radasta Nilgirivuoristoon tehtiin jo 1854, mutta vasta 45 vuotta myöhemmin ensimmäinen juna nousi mäkiä ylös. Rata Mettupalayamiin vuorten juurelle oli valmis vuonna 1873, mutta ongelmaksi muodostui nousu Coonooriin ja härkävankkureiden sekä ponien korvaaminen.
Vuonna 1873 piirikunnan insinööri J. L. L. Morant ehdotti hammasrataa. Ensimmäiset ehdotukset kuitenkin hylättiin. Vuonna 1882 sveitsiläinen keksijä Riggenbach ehdotti Rigi-systeemiä ja lopulta neljä vuotta myöhemmin työt aloitettiin. Coonooriin päästiin vuonna 1899 ja rata laajennettiin nykyiseen mittaansa Udagamandalamiin vuonna 1908.
Joan Aiken

Joan Delano Aiken (4. syyskuuta 1924 Rye, East Sussex, Englanti – 4. tammikuuta 2004 Petworth, West Sussex) oli englantilainen kirjailija. Hänen isänsä oli runoilija Conrad Aiken, ja myös hänen sisarensa Jane Aiken Hodge oli kirjailija. Aiken julkaisi etupäässä lastenkirjallisuutta ja jännityskirjallisuutta. Hän sai Guardian-palkinnon vuonna 1969 ja Edgar Allan Poe -palkinnon vuonna 1972. Hänen rikosromaaneistaan on suomennettu "Vihan kylvö" (1967).
Infraero

Infraero ("Empresa Brasileira de Infraestrutura Aeroportuária") on brasilialainen valtionyhtiö, joka vastaa maan siviili-ilmailun päälentokenttien ylläpidosta. Se perustettiin vuonna 1973.
Vuonna 2003 Infraeron vastuulla olevien lentokenttien kautta kulki noin 400 miljoonaa ihmistä, joista 96 miljoonaa oli matkustajia. Lentokentillä tapahtuu yhteensä noin 1,8 miljoonaa nousua ja laskeutumista vuosittain ja kuljetetun rahdin määrä on 1,3 miljoonaa tonnia vuodessa.
Yhtiö on taloudellisesti erittäin tuottava. Sen vastuulla on 67 lentoasemaa, jotka vastaavat 97 % kaikesta säännöllisestä lentoliikenteestä Brasiliassa. Lisäksi yhtiö hoitaa 81 radionavigointiasemaa ja 32 rahtilogistiikkaterminaalia. Maanlaajuisesti yhtiöllä on palkkalistoillaan tai sopimustyössä noin 23 000 työntekijää.
Yehudi Wyner

Yehudi Wyner (s. 1. kesäkuuta 1929, Calgary, Alberta, Kanada) on yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hän kasvoi New Yorkissa.
Wynerin tuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, vokaalimusiikkia ja lyyrinen baletti "Intermedio" (1974) sopraanolle ja jousille. Muita tunnettuja yksittäisiä töitä ovat "Friday Evening Service" (1963) ja "On This Most Voluptuous Night" (1982).
Wynerille myönnettiin vuonna 2006 arvostettu musiikin Pulitzer-palkinto pianokonsertosta "Chiavi in Mano". Neljäntoista Yalen yliopistossa viettämänsä vuoden ohella hän on opettanut State University of New York at Purchasessa, Cornellin yliopistossa, Brandeisin yliopistossa ja Harvardin yliopistossa. Hänen entisiin oppilaisiinsa kuuluvat Chester Biscardi ja Craig Walsh.