tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Esko Vainionpää

Esko Jaakko Vainionpää (3. syyskuuta 1945 Jalasjärvi – 6. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Vainionpää oli Suomen kommunistisen puolueen pääsihteeri vuosina 1985–1988. 
Vainionpää oli lähtöisin pienviljelijäperheestä Jalasjärveltä. Hän liittyi SKP:hen vuonna 1963 ja valmistui sosionomiksi Tampereen yliopistosta 1971. Hänet valittiin SKP:n keskuskomiteaan jo opiskeluaikanaan vuonna 1969. Puolueen enemmistösiipeen kuulunut Vainionpää toimi 1971–1975 Suomen demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) sihteerinä ja varmisti järjestön pysymisen enemmistöläisten käsissä. Vuosina 1975–1976 hän oli asuntoministeri Olavi Hännisen poliittisena sihteerinä, mutta siirtyi sen jälkeen LEL-Työeläkekassan tiedotusjohtajaksi. Vainionpää palasi näkyviin puoluetehtäviin SKP:n puolueriidan pahennuttua 1980-luvun puolivälissä. Vuoden 1984 edustajakokouksessa hän nousi puolueen poliittiseen toimikuntaan ja kansainvälisen osaston johtoon. Hän oli Arvo Aallon johtaman tiukan enemmistölinjan vankka tukija. Vainionpää valittiin SKP:n pääsihteeriksi toukokuun 1985 ylimääräisessä edustajakokouksessa, jota taistolaiset boikotoivat, ja pääsihteerinä hänen tehtävänään oli opposition puhdistaminen puolueesta. SKP:n ja NKP:n suhteet olivat hyvin viileät Vainionpään valinnan aikaan, mutta ne paranivat myöhemmin perestroikan myötä. Keväällä 1987 Vainionpää oli keskeisesti mukana ideoimassa tammikuun 1988 presidentinvaaleihin osallistunutta Liike 88 -valitsijayhdistystä.
Vainionpää erosi pääsihteerin tehtävästä ja poliittisesta toimikunnasta toukokuussa 1988 samanaikaisesti puheenjohtaja Arvo Aallon kanssa. Johtokaksikko otti vastuun puolueen holtittomista sijoituksista ja suurista taloudellisista menetyksistä, jotka olivat paljastuneet hieman aiemmin. Vainionpää jäi kuitenkin keskuskomiteaan. Vainionpään aikana SKP:ssä suoritetut erottamiset todettiin myöhemmin laittomiksi. Talousvaikeudet johtivat puolueen konkurssiin vuonna 1992. Poliittisen uransa jälkeen Vainionpää toimi LEL-Työeläkekassan ja sen seuraajan Eteran eläkejohtajana 1989–2008.
Simnas

Simnas on Liettuan eteläisessä osassa, Alytusin läänissä ja Alytusin kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 1 735 asukasta.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Simnasista on vuodelta 1494. Vuonna 1999 otettiin käyttöön kaupungin nykyinen vaakuna.
Urheilu.
Simnasilla on oma jalkapallojoukkue: FC Simnas.
Epäkorrektia Tuomas Enbuske

Epäkorrektia Tuomas Enbuske oli suomalainen asiaohjelma, jota esitti Yle TV1. Ohjelmaa juonsi Tuomas Enbuske. Ohjelmassa esitettiin viikoittain vaihtuva julkisen totuuden vastainen väite, jonka totuuspohjaa käsiteltiin pääosin esittelemällä näkemystä puoltavia argumentteja. Jaksot koostuivat enimmäkseen henkilöhaastatteluista ja Ylen arkistovideomateriaalista, jossa oli ääniraitana Enbusken monologia. Ohjelmaa lähetettiin syksystä 2008 lähtien. Se palkittiin parhaana asiaohjelmana Kultainen TV -kilpailussa 11. tammikuuta 2009. Ohjelmaformaatti on myyty Saksaan, jossa sitä esitetään nimellä "Weilers Welt".
Majadahonda HC

 
Majadahonda HC on espanjalainen jääkiekkoseura. Se tulee Majadahondan kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1995 ja se pelaa maan pääsarjatasolla Superligassa.
Club Gel Puigcerdà

 CG Puigcerdà on espanjalainen jääkiekkoseura. Se tulee Puigcerdàn kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1956 ja se pelaa maan pääsarjatasolla Superligassa.
Pasi Palmulehto

Pasi Petteri Palmulehto (s. 4. marraskuuta 1980 Turku) on Piraattipuolueen entinen puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja.
Palmulehto oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 1 074 ääntä, eniten kaikista Piraattipuolueen ehdokkaista, muttei tullut valituksi. Palmulehdon saama äänimäärä oli suurin eduskunnan ulkopuolelle jääneiden puolueiden ja valitsijamiesyhdistysten ehdokkaista.
Palmulehto asuu Hollolassa vaimonsa ja neljän lapsen kanssa. Hän on ammatiltaan järjestelmäasiantuntija. Palmulehto on kirjoittanut artikkelin tekijänoikeuksia käsittelevään teokseen "Piraatti vai kirjailija?" (Avain, 2011).
CHH Txuri Urdin

 
CH Txuri Urdin on espanjalainen jääkiekkoseura. Se tulee San Sebastiánin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1972 ja se pelaa maan pääsarjatasolla Superligassa.
Shannon Moore

Shannon Moore (s. 27. heinäkuuta 1979) on yhdysvaltalainen showpainija, joka sai oppinsa Hardyn veljesten OMEGA-painikoulussa. Shannon on Matt ja Jeff Hardyn lapsuuden ystävä. Moore työskentelee tällä hetkellä Atomic Legacy Wrestlingissä (ALW).
Abdelkader al-Aïfaoui

Abdelkader al-Aïfaoui (myös "Abdelkader Laïfaoui", ; s. 9. heinäkuuta 1981 Hussein Dey, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaaja al-Aïfaoui edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa ES Sétifiä.
Al-Aïfaoui on viettänyt koko uransa kotimaassaan pelaten ennen nykyistä seuraansa OMR El Annasserissa, NA Hussein Deyssa ja CR Belouizdad:ssa.
Maajoukkueura.
Al-Aïfaoui pelasi ensimmäisen kerran Algerian paidassa 17. elokuuta 2004 Burkina Fasoa vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi viisi vuotta myöhemmin 12. elokuuta Uruguayta vastaan.
Al-Aïfaoui valittiin vuoden 2010 Afrikan-kisoihin, jotka olivat samalla hänen ensimmäiset arvokisat.
Keuruun rautatieasema

Keuruun rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Keuruulla -radan varrella. Asema avattiin marraskuussa 1897 ja sen on suunnitellut Bruno Granholm V luokan aseman piirustusten mukaan. Tyyliltään asema edustaa kansallisromantiikkaa, ja sen alkuperäinen ulkoasu on säilynyt hyvin. Vuonna 1974 asema valittiin Suomen kauneimmaksi.
Asema rakennettiin Keuruun kirkkojen, maantien sekä Keurusselän rannan läheisyyteen. Haapamäen suuntaan kulkevalle radalle valmistui rataoikaisu vuonna 1924, jolloin vanha linjaus jäi alkupäästään teollisuuskäyttöön. Raide purettiin 1980-luvun puolivälissä.
Asema on ollut miehittämätön liikennepaikka vuodesta 1998, vaikkakin lipunmyynti jatkui vielä vuoteen 2001 saakka. Liikennepaikka on yhä henkilöliikenteen käytössä, ja siellä pysähtyvät kaikki Jyväskylän ja Seinäjoen väliset taajamajunat. Asema toimii myös Tampereelta saapuvien taajamajunien pääteasemana. Asemarakennus sekä muita asema-alueen rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöjen haltuun vuonna 2007. Se on sittemmin siirtynyt Tuula ja Veli Kosken omistukseen, ja he pitävät asemalla Keräilyn Kätköistä -nimistä näyttelyä.
VR:n ja liikenne- ja viestintäministeriön päätöksen mukaan henkilöliikenne Keuruun asemalle piti loppua maaliskuussa 2016, mutta toistaiseksi asema on vielä käytössä.
The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living

The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living () on englantilaisen Damien Hirstin vuonna 1992 luoma taideteos. Teos koostuu vitriinissä olevasta, formaldehydiin säilötystä kokonaisesta tiikerihaista. Teoksen tilasi ja sen valmistamisen rahoitti englantilainen galleristi Charles Saatchi. Pyydystetty hai maksoi 6 000 puntaa ja koko teoksen valmistus 50 000 puntaa. Hai pyydettiin Australiasta.
Hirstin teokset liittyvät usein kuolemaan, ja hänet tunnetaan muistakin kuolleita eläimiä, kuten lampaita ja lehmiä, sisältävistä teoksista.
Charles Saatchi myi teoksen eteenpäin vuonna 2004. Tuolloin teoksesta maksettiin toiseksi korkein hinta, joka on maksettu elossa olevan taiteilijan työstä. Ainoastaan Jasper Johnsin teos oli tuolloin myyty korkeampaan hintaan. Myöhemmin Hirstin Lullaby Spring -teoksen myynti teki hänestä kalleimman elossa olevan taiteilijan. Hirstin haiteosta pidetään 1990 luvun brittiläisen taiteen ikonina ja Young British Artists -liikkeen symbolina. Alkuperäisen 4,3 metriä pitkän tiikerihain rappeutumisen takia teokseen vaihdettiin vuonna 2006 uusi hai vitriinin sisälle.
Ylä-Hotokka

Ylä-Hotokka oli kylä Muolaan kunnan luoteisosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Muolaanjärven luoteisrannalla noin 20 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen ja noin 35 kilometriä Viipurista kaakkoon. Ylä-Hotokan naapurikyliä olivat idässä Hotokka ja lännessä Leipäsuo. Lisäksi kylä rajoittui etelässä Valtion omistamaan Pällilän kruununpuistoon ja pohjoisessa kylän erotti naapurikunnan Heinjoen rajasta Määttälän kylän ulkopalsta. Nykyisin Ylä-Hotokan alueella on asutusta, mutta sillä ei ole venäläistä asutusnimeä, vaan se luetaan Hotokan kylän osaksi. 
Kyläkuva.
Ylä-Hotokan kyläkeskus sijaitsee Viipurista Kyyrölän ja Kivennavan kautta Kuokkalaan johtavan kantatie 63 varrella ja Ylä-Hotokassa tästä tiestä erkanee maantie Leipäsuon asemalle. Ylä-Hotokka kuului Hotokan koulupiiriin.
Historia.
Ylä-Hotokan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Oinalan asukkaat asutettiin Humppilaan.
Truth or Consequences

Truth or Consequences on Ralph Edwardsin alun perin radioon luoma visailuohjelma, jossa kilpailijat joutuivat väärin vastattuaan suorittamaan jonkun tehtävän, joka saattoi olla esimerkiksi elefantin peseminen tai pukeutuminen lastenvaatteisiin. Ohjelmasta tuli suosittu omassa lajityypissään. Kun CBS sai luvan kaupallisen televisiotoiminnan aloittamiseksi heinäkuussa 1941, "Truth or Consequencesista" tuli kanavan ensimmäinen televisioitu ohjelma, johon myytiin mainosaikaa 10 mainossekunnin maksaessa yhdeksän dollaria. Ohjelman kymmenvuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1950 Edwards lupasi lähettää ohjelman ensimmäisestä kaupungista, joka nimeää itsensä uudelleen ohjelman mukaan. Tämän lupauksen seurauksena newmexicolainen Hot Springs tunnetaan nykyään nimellä Truth or Consequences. "Truth or Consequencesia" esitettiin radiossa vuoteen 1956 ja televisiossa vuoteen 1988.
Truth or Consequences (New Mexico)

Truth or Consequences on kaupunki Sierran piirikunnassa, New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 6 475 ihmistä vuonna 2010.
Kaupunki tunnettiin vuoteen 1950 saakka nimellä Hot Springs. Tuolloin NBC:n tuottaja Ralph Edwards esitti toivomuksen, että jokin "Truth or Consequences" (’totuus tai seuraukset’) -tietokilpailuohjelmasta pitävä kaupunki nimeäisi itsensä ohjelman mukaan ohjelman 10-vuotismerkkipäivän kunniaksi. Hot Springsissä tämä nähtiin tilaisuutena kaupungin markkinointiin ja samalla se poistaisi sekaannukset kymmenien muiden Hot Springs -nimisten kaupunkien välillä. Kaupungissa järjestetyssä äänestyksessä nimenmuutosta kannatettiin äänin 1 294–295. Nimenmuutos vahvistui protestin jälkeen suoritetussa uusintaäänestyksessä. Myöhemmin kaupungin nimestä on äänestetty vuosina 1964 ja 1967.
"Truth or Consequences" -tietokilpailun 10-vuotisjuhlalähetys lähetettiin kaupungista 1950, ja Edwards vieraili kaupungissa nimenvaihdoksen vuosipäivänä seuraavien 50 vuoden ajan.
Heiner Brand

Heiner Brand (s. 26. heinäkuuta 1952 Gummersbach, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen käsipalloilija ja nykyinen käsipallovalmentaja. Hän on ainoa henkilö, joka on voittanut käsipallon maailmanmestaruuden sekä pelaajana vuonna 1978 että valmentajana vuonna 2007.
Ura pelaajana.
Heiner Brand liittyi seitsemän vuoden iässä VfL Gummersbach -nimiseen seuraan. Hän voitti tämän seuran pelaajana kuusi kertaa Saksan mestaruuden ja neljä kertaa Saksan cupin. Vuonna 1976 Brand kuului Länsi-Saksan käsipallon maajoukkueeseen, joka sijoittui neljänneksi kesäolympialaisissa. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua ja teki kaksitoista maalia. Brand oli maajoukkueen luottopelaaja ja pelasi yhteensä 131 peliä ja teki 231 maalia, joista yhden rangaistusheitosta. Hän teki kaksi ensimmäistä kansainvälistä maaliaan heinäkuussa 1974 Israelia vastaan.
Ura valmentajana.
Brand on ollut pitkään VfL Gummersbachin valmentajana. Tätä ennen hän oli apuvalmentajana Saksan käsipallomaajoukkueessa. Brand on ollut Saksan maajoukkueen päävalmentaja vuodesta 1997. Valmennettuaan joukkuetta käsipallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2002 ja maailmancupissa vuonna 2003, Brandin suurimmat saavutukset tapahtuivat vuonna 2004, jolloin joukkue vei hänen johdollaan voiton sekä Euroopan-mestaruuskilpailuissa että Ateenan olympialaisissa. Brand ilmoitti lokakuussa 2007, että hänen sopimustaan maajoukkueen valmentajana jatkettaisiin. Hän kuitenkin erosi 30. kesäkuuta 2011. Tämä johtui joukkueen sijoittumisesta kymmenennelle sijalle vuoden 2010 käsipallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa ja yhdennelletoista sijalle vuoden 2011 maailmancupissa. Nämä olivat Saksan maajoukkueen huonoimmat tulokset kautta aikojen.
Yksityiselämä.
Brand on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hänen kaksi vanhempaa veljeänsä Klaus ja Jochen ovat myös pelanneet käsipalloa.
Hänen tavaramerkkinsä on hänen suuret ja tuuheat mursunviiksensä.
QI

QI tai Quite Interesting on brittiläinen John Lloydin luoma paneelishow eli julkisuuden henkilöiden viihteellinen televisiovisailu, jota BBC on esittänyt vuodesta 2003 alkaen. Ohjelmaa on sen alusta vuoteen 2016 asti juontanut Stephen Fry, jonka jälkeen hänen paikkansa juontajana otti Sandi Toksvig. Toinen alusta saakka mukana ollut esiintyjä on Alan Davies, jonka lisäksi ohjelmissa on kolme vaihtuvaa kilpailijaa. Kilpailijavieraina ohjelmassa ovat esiintyneet muun muassa Clive Anderson, Bill Bailey, Jeremy Hardy, Hugh Laurie ja Jeremy Clarkson. Yhden jakson kesto on 29 minuuttia, mutta "QI XL" -uusintalähetykset sisältävät alkuperäisistä jaksoista pois jätettyä materiaalia ja ovat kestoltaan 45-minuuttisia.
Visailun kysymykset koostuvat triviatiedosta ja yleisistä väärinkäsityksistä. Kilpailijoiden ei välttämättä odoteta tietävän oikeita vastauksia, vaan pisteitä jaetaan myös mielenkiintoisista ja hauskoista vastauksista.
"QI:n" tuotantokausia on julkaistu myös DVD:llä. Lisäksi ohjelman oheistuotteina on kirjoja, äänikirjoja ja tietokonepelejä.
Lethbridge

Lethbridge on 74 637 asukkaan (2006) kaupunki eteläisessä Albertassa, Kanadassa. Kaupungin metropolialueella asuu kaikkiaan 95 196 asukasta. Lethbridge on Albertan neljänneksi suurin kaupunki Calgaryn, Edmontonin ja Red Deerin jälkeen. Pinta-alaltaan se on kolmanneksi suurin Calgaryn ja Edmontonin jälkeen. 
Lethbridge on eteläisen Albertan teollisuuden, talouden ja logistiikan keskus. 
Historia.
Ennen eurooppalaisten saapumista alueella asui mustajalka-, cree- ja ktunaxa-intiaaniheimoja. Etenkin mustajalat vastustivat eurooppalaisten siirtolaisten muuttoa alueelle mutta joutuivat lopulta peräytymään 1860-luvulla.
Viskikauppa.
Vuonna 1869 Yhdysvaltain armeija kielsi viskikaupan intiaanien kanssa. Tämän seurauksena viskikauppiaat etsivät uusia markkinoita Kanadasta. Samana vuonna yhdysvaltalaiset John J. Healy ja Alfred B. Hamilton perustivat nykyisen Lehtbridgen alueelle Fort Hamiltonin linnoituksen, jonka paikalliset intiaat polttivat kuitenkin maan tasalle. Healy ja Hamilton rakensivat kuitenkin linnoituksen uudelleen, ja nimesivät sen Fort Whoop-Upiksi. Linnoitus oli yksi monesta viskikauppaa harjoittavasta asemasta Kanadan preerialla. Alkoholi aiheutti vakavia terveydellisiä ja sosiaalisia ongelmia alkuperäisasukkaiden keskuudessa. Tilanne kärjistyi vuonna 1873 Cypress Hillsin alueella, jossa amerikkalaiset joukot taistelivat intiaaneja vastaan. Vuonna 1874 pääministerin John A. Macdonald kielsi viskin myynnin intiaaneille ja lähetti Kanadan ratsupoliisin valvomaan kieltoa. 9. lokakuuta samana vuonna ratsupoliisit saapuivat Fort Whoop-Upiin, ja viskikauppa päättyi pian tämän jälkeen.
Hiilikaivostoiminta.
Alueella sijaitsi runsaat hiiliesiintymät, ja sitä oli paljon jopa maan pinnalla. Mustajalat kutsuivatkin aluetta nimellä “Sik-okotoks” (Mustan kiven paikka). Ensimmäisen kaivoksen avasi vuonna 1874 amerikkalainen Nicholas Sheran. Alexander Tilloch Galt perusti suuremman kaivoksen vuonna 1882 ja toi kaivostyöläisiä Nova Scotiasta. Hänen pääasiakkaansa oli Moose Jaw'n lähistöllä sijaitseva Canadian Pacific Railway -rautatieyhtiön asema, Dunmore Junction, joka tarvitsi 3 000 tonnia hiiltä kuukausittain. Aluksi kivihiiltä kuljetettiin jokiproomuilla, mutta tämä osoittautui erittäin hankalaksi. Vuonna 1885 valmistui kapearaiteinen rautatielinja Lehtbridgestä Dunmore Junctioniin. 1900-luvun alussa kaivoksissa työskenteli noin 150 kaivosmiestä ja kivihiiltä louhittiin noin 300 tonnia päivässä. Vilkkaimmillaan kaivostoiminta oli ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin kaivoksissa työskenteli yli 2000 miestä ja tuotanto nousi 1 000 000 tonniin vuodessa. Kaivostoiminta supistui huomattavasti vuoden 1919 jälkeen öljyn ja maakaasun syrjäyttessä kivihiilen. Alueen viimeinen kivihiilikaivos suljettiin vuonna 1965.
Maatalous.
Uuden rautatieyhteyden ja keinokastelun johdosta 1900-luvun alkupuolella maatalous nousi alueen tärkeimmäksi työllistäjäksi. Vuonna 1996 alueella oli 11 216 maatilaa, jotka tuottava viljaa ja lihaa maailmanlaajuiseen myyntiin.
Bioparco

Bioparco on vuonna 1911 perustettu eläintarha Rooman Villa Borghesen alueella. Siellä on lähes tuhat eläintä, jotka edustavat yli kahtasataa lajia. Bioparco kuuluu Euroopan eläintarhojen ja akvaarioiden yhdistykseen (EAZA).
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1978

Pesäpallon SM-sarja 1978. Imatran Pallo-Veikot voitti toisen peräkkäisen Suomen mestaruutensa. Sarjasta pudonnut Nurmon Jymy sai hyvitystä Suomen Cupista, jonka seura voitti kaadettuaan loppuottelussa Haminan Palloilijat 10-4. Suomen mestaruus ratkesi viimeisen kerran suoraan runkosarjan perusteella.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Kauhajoen Karhu ja Vähänkyrön Viesti.
IPV: Ilpo Kytösalmi, Rauli Rapo, Pentti Lipponen, Vesa Lipsanen, Jarmo Lipsanen, Veli-Matti Aitala, Kari Uosukainen, Kari Stenberg, Arto Lippojoki, Matti Rapo, Jouko Hujanen. 
Palkinnot.
Urheilulehden äänestyksessä parhaaksi pelaajaksi valittiin Imatran Rauli Rapo.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1979

Pesäpallon SM-sarja 1979. Runkosarjan lisäksi pelattiin ensimmäisen kerran loppusarjat niin mitaleista kuin sarjassa säilymisestäkin. Hyvinkään Tahko ja Jyväskylän Kiri taistelivat tasapäisesti mestaruudesta aina uusintaotteluun saakka. Loppuottelun kahdeksannessa sisävuorossaan Tahko lopulta paukutteli ratkaisevan eron noin 11 000 katsojan seuratessa tapahtumia Kouvolassa.
Cup-mestaruus meni ensimmäistä kertaa mestaruussarjan ulkopuolelle. Oulun Lippo voitti tasaisessa finaalissa Kankaanpään Mailan 5-4. 
Mestaruussarja.
Putoamissarja.
Sarjasta putosivat Vimpelin Veto, Kauhajoen Karhu ja Vähänkyrön Viesti. Tilalle nousivat Suomensarjan lohkovoittajat Siilinjärven Ponnistus, Iin Urheilijat ja Ikaalisten Tarmo.
Uusinta mestaruudesta.
Ottelu pelattiin Kouvolassa 16. syyskuuta.
Hyvinkään Tahko:
Markku Kuikka, Antti Laurila, Risto Korhonen, Juha Lamberg, Pertti Wirtanen, Kari Kuusiniemi, Stig Tainio, Ilkka Musto, Jari Laurila, Oiva Latikka, Juhani Latikka.
St. Albert (Alberta)

St. Albert on 57 719 asukkaan (2006) kaupunki Albertassa, Kanadassa. Kaupunki kuuluu Edmontonin metropolialueeseen, jossa on kaikkiaan 1 034 945 asukasta. Kaupungin perusti vuonna 1861 pastori Albert Lacombe, jonka mukaan kaupunki on saanut nimensä. St. Albertin ensimmäisiä asukkaita olivat idästä muuttaneet métisit ja paikalliset creet. St. Albert perustettiin virallisesti kyläksi vuonna 1900. Neljä vuotta myöhemmin se sai kaupunkioikeudet (Town) ja suuremmaksi kaupungiksi (City) muuttui vuonna 1977.
Alun perin St. Albertin ja läheisen Edmontonin erotti useiden kilometrien leveynen maaseutu. Molempien kaupunkien kasvaessa maaseutualue on kuitenkin kutistunut lähes olemattomiin, ja St. Albertia pidetäänkin jossain yhteyksissä lähes Edmontonin lähiönä.
Venäjän futsalmaajoukkue

Venäjän futsalmaajoukkue edustaa Venäjää futsalin kansainvälisissä otteluissa. Maajoukkue kuuluu Venäjän jalkapalloliiton alaisuuteen. Joukkueen päävalmentajana toimii Sergei Skorovitš.
Venäjä on yksi Euroopan menestyneimpiä maajoukkueita futsalissa. Se on voittanut Euroopan-mestaruuden vuonna 1999 ja lisäksi sillä on useita mitaleita EM-kisoista. Venäjä on voittanut myös MM-kisoissa pronssia 1996 ja sijoittunut kahdesti neljänneksi. 
Nykyinen joukkue.
Venäjän joukkue 30.1.2018 pelatussa Euroopanmestaruuskisojen ottelussa Puolaa vastaan.
Kaparen

Kaparen on Espoon edustalla sijaitseva neljän hehtaarin laajuinen ulkoilusaari. Saari sijaitsee Stora Herrön eteläpuolella Rövarenin vieressä. Kaparenin lounaispuolella sijaitsee Kaparkobben, joka on kuroutunut lähes kiinni Kapareniin. Etelän suunnassa avautuu Suomenlahden ulappa. Kaakossa sijaitsee muun muassa entinen Kytön linnakesaari ja Röda konin lintuluoto.
Kaparenilla on kaksi nuotiokatosta, puuvarasto sekä kuivakäymälät. Saarella on myös valvojan mökki. Saarella telttailu on kielletty. Se sopii päiväretkien kohteeksi tai omassa veneessä yöpyville.
Kaparenille ei ole säännöllistä reittiliikennettä, mutta se on hyvin suosittu retkiveneilijöiden keskuudessa. Saaren suojaisassa poukamassa on muutamia poijupaikkoja joihin on hyvä kiinnittyä. Poukamaan saapumisessa kannattaa olla tarkkana, sillä alue on hyvin kivikkoinen, eikä tarkkoja merkintöjä merikorteissa edustalta olekaan.
Kaparenin etelärannalla on jään ja meren muovaavia kalliomuodostelmia.
Linnalan kansalaisopisto

Linnalan setlementti ja opisto on Linnalan setlementti ry:n ylläpitämä kansalaisopisto Savonlinnassa. Linnalan Setlementti ry on Suomen Setlementtiliittoon kuuluva yksityinen yhdistys, joka on toiminut Savonlinnassa vuodesta 1938 lähtien. Sen toimintaidea nousee setlementtiliikkeen periaatteesta: rakentaa siltoja ihmiseltä ihmiselle. Toiminnassa painotetaan erilaisten ihmisten kohtaamista. Linnalan Setlementti ry:n toimintaan sisältyvät kansalaisopisto, kuvataidekoulu, leikkikoulu, seniorikeskus, ystäväntuvat ja monikulttuurinen työ. Toimintaan kuuluu myös Linnalan Nuorten tekemä nuorisotyö. Tämän lisäksi toteutetaan erilaisia projekteja ja hankkeita. Opisto tarjoaa koulutusta ja yleissivistystä, mahdollisuuksia harrastamiseen, kohtaamiseen ja virkistäytymiseen. Toiminnallaan Linnala pyrkii myös ehkäisemään yhteiskunnallista syrjäytymistä.
Linnalan opistossa on mahdollisuus muun muassa suorittaa kielikursseja ja yleisiä kielitutkintoja.
Linnalan opisto tarjoaa:
Linnalan Setlementti ry:n opiston rakennus sijaitsee Savonlinnan keskustassa osoitteessa Sotilaspojankatu 7.
Henrik Grönvold

Henrik Grönvold (6. syyskuuta 1858 – 23. maaliskuuta 1940 Bedford, Englanti) oli tanskalainen luonnontutkija ja taidemaalari.
Grönvold oli jo lapsena kiinnostunut luonnosta ja piirsi näkemiään lintuja ja muita eläimiä. Hän opiskeli piirtämistä Kööpenhaminassa ja pääsi piirtäjäksi tanskalaiseen taidegalleriaan 1880. Vuonna 1892 Grönvold päätti lähteä Amerikkaan. Hän matkusti Englannin kautta ja sattuman kautta sai työpaikan Lontoon Natural History Museumista (British Museum), missä hän alkoi preparoida lintuja. Hänestä kehittyi nopeasti taitava luokittelija ja samalla taiteilija. Hän työskenteli museossa muutamia vuosia, kunnes liittyi William Robert Ogilvie-Grantin johtamalle tutkimusmatkalle Selvagenssaarille 1895. Palattuaan matkalta Grönvold jatkoi työskentelyä museon epävirallisena taiteilijana vielä useita vuosia.
Grönvoldin teoksia julkaistiin useissa tieteellisissä julkaisuissa, kuten "Proceedings" ja "Transactions of the Zoological Society", "Ibis" ja "Avicultural Magazine". Hän maalasi lukuisia tauluja Walter Rothschildille, joka julkaisi niitä "Novitates Zoologicae"-aikakauslehdessään, ja monia tauluja lintujen munista, mikä oli epätavallista vielä tuohon aikaan. Hän kuvitti kapteeni George Ernest Shelleyn teoksen "Birds of Africa", Walter Bullerin "The Birds of New Zealand", Brabournen "Birds of South America", McConnellin "Birds of British Guiana" ja H. K. Swannin "A Monograph of the Birds of Prey" (1930–1945). Gregory Mathewsin teokseen "The Birds of Australia" (1910–1927) hän maalasi 600 taulua; myös John Gerrard Keulemans osallistui tämän teoksen kuvittamiseen. Grönvold kuvitti myös Mathewsin kahta muuta teosta, "The Birds of Norfolk and Lord Howe Islands" (1928) ja "A Supplement to The Birds of Norfolk and Lord Howe Islands" (1936).
Grönvold maalasi myös muita eläimiä, varsinkin apinoita, ja kuvitti Rothschildin kirjoituksen "Notes to anthropoid apes" (1906).
Tapani Kärkönen

Tapani Kärkönen (nimi alkuaan "Tahvo Kärkkäinen"; 24. syyskuuta 1833 Sulkava – 28. joulukuuta 1906 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tehtaantyömies, toimittaja, opettaja ja kirjastonhoitaja.
Elämä.
Torpparin poikana syntynyt Kärkönen lähti isänsä kanssa 1846 Saimaan kanavan rakennustyömaalle jossa hän työskenteli sitten 7 vuoden ajan. Krimin sodan aikoihin 1854–1858 hän palveli merisotaväessä. Ennen sotaväestä eroamistaan 1858 Kärkönen oli 1856–1858 tekemässä syvyysmittauksia Pyhä- ja Näsijärvellä. Tampereelle hän muutti pysyvästi 1858. Kärkönen työskenteli aluksi Viinikanojan varrella sijainneessa tiilitehtaassa mutta siirtyi pian pellavatehtaan palvelukseen. Hän alkoi pitää yhdessä erään ystävänsä kanssa lapsille sunnuntaikoulua ja vuonna 1868 hänestä tuli Tampereen kaupungin sunnuntaikoulun opettaja. Sunnuntaikoulu lakkautettiin vuonna 1887 mutta Kärkönen jatkoi opettajana sen tilalle perustetussa käsityöläiskoulussa. Vuonna 1873 Kärkönen ryhtyi hoitamaan Tampereen kaupungin lainakirjastoa ja tässä tehtävässä hän oli aina kuolinvuoteensa 1906 saakka. Kärkönen hoiti vuodesta 1891 alkaen myös kirjaston yhteydessä toiminutta lukusalia.
Kärkönen oli myös yksi Tampereen ensimmäisiä sanomalehtimiehiä. Hän aloitti uransa jo 1860-luvulla avustamalla "Suometarta" ja "Sanomia Turusta"-lehteä. Vuonna 1878 Kärkönen erosi pellavatehtaan palveluksesta ja siirtyi toimittajaksi vuonna 1866 perustettuun "Tampereen Sanomat"-lehteen. Vuonna 1881 hän siirtyi vastaperustetun "Aamulehden" palvelukseen. Hän toimi pääasiassa uutistoimittajana mutta hän kirjoitti myös kansansivistyksellisiä artikkeleita ja suomensi lehdessä julkaistua aineistoa. Kärkönen suomensi myös Karl Anton Wetterberghin nimimerkillä "Onkel Adam" kirjoittaman kirjan "Puulusikka" (Jalander, Tampere 1882).
Kärkönen toimi aktiivisesti suomalaisuusliikkeen ja raittiusliikkeen piirissä. Hän oli mukana "Tampereen raittiusseuran" toiminnassa sen perustamisesta vuonna 1864 alkaen. Kärkösen tyttären Mimmin (1872–1937) puoliso oli suomalaisen työväenliikkeen varhaisiin vaikuttajiin lukeutunut Juho Hellberg.
Boethos

Boethos ( tai , ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Boethos Sidonlainen (stoalainen)

Boethos Sidonlainen (, ; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Diogenes Babylonialaisen oppilas ja kotoisin Sidonista.
Boethoksen sanotaan kieltäneen yleisen stoalaisen näkemyksen siitä, että kosmos on elävä olento. Hänen mukaansa koko kaikkeus ei ollut jumalallinen, vaan jumalallista oli ainoastaan eetteri tai kiintotähtien kehä. Boethoksen mukaan maailma oli ikuinen, ja hän hylkäsi näin myös stoalaisen opin "ekpyrosiksesta" eli maailmanpalosta. Syynä tähän oli se, että jumala tai maailmansielu olisi sen aikana toimimattomassa tilassa, vaikka se toimii kaitselmuksena koko ajan.
Boethoksen kirjoittamia teoksia olivat "Luonnosta" ("Peri fyseōs") ja "Kohtalosta" ("Peri heimarmenēs"). Hän kirjoitti myös ainakin neljä osaa käsittäneen kommentaarin stoalaisen runoilija Aratoksen teoksista.
The Man-Eating Tree

The Man-Eating Tree on oululaislähtöinen, vuonna 2009 perustettu suomalainen metalliyhtye, johon kuuluu muun muassa Poisonblack, Ghost Brigade, Entwine ja Mors Subita esiintyneitä muusikoita. Yhtye kuvaa musiikkiaan ”tunnelmalliseksi ja hämyiseksi metalliksi”. Nimi tulee ihmissyöjäkasveista kertovista taruista.
Historia.
The Man-Eating Tree syntyi Sentenced-rumpalin Vesa Rannan sekä Aaron Rantosen, Janne Markuksen, Mikko Uusimaan ideoinnin pohjalta. Lopullisen muotonsa yhtye sai vuonna 2009, kun siihen liittyivät Tuomas Tuominen ja Heidi Määttä.
The Man-Eating Tree äänitti ensimmäiset demonsa keväällä ja kesällä 2009. Yhtyeen esikoisalbumi "Vine" ilmestyy syyskuussa 2010, mitä edelsi singlejulkaisu kappaleesta ”Out of the Wind” toukokuussa 2010. Albumin tuotti Hiili Hiilesmaa. Sävellyksistä vastasivat kitaristit Markus ja Rantonen, ja sanoituksista laulaja Tuominen.
Yhtye julkaisi vuonna 2011 toisen studioalbumin "Harvest". Albumin tuotti Hiili Hiilesmaa.
Kolmas albumi, "In the Absence of Light" julkaistiin maaliskuussa 2015. Tuottajana toimi Aksu Hanttu.
Swallow the Sun-yhtyeen kanssa tehdylle yhteiskiertueelle julkaistiin myös yksi biisi, "Ritual".
Vuonna 2024 marraskuussa yhtye kertoi sosiaalisessa mediassa palaavansa pitkältä hiljaiselolta lähes kokonaan uusiksi menneen kokoonpanon kera - perustajajäsenistä Janne Markus on edelleen luotsaamassa yhtyettä. Bändi tulee julkaisemaan uuden albumin keväällä 2025, ja siitä ensimmäinen sinkku on tulossa vielä vuoden 2024 puolella.
Augusta Lundahl

Augusta Charlotta Lundahl-Wallenius (21. syyskuuta 1811 Tampere – 14. kesäkuuta 1892 Tampere) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Tamperelaisen kauppaneuvoksen Gustaf Lundahlin (1783–1846) tytär Augusta Lundahl pääsi ystävänsä Fredrika Runebergin avulla mukaan Lauantaiseuran toimintaan. Lundahl oli ystävystynyt Fredrikan kanssa kun he olivat samaan aikaan 1820-luvun alussa Turussa tyttöpensionaatissa. Fredrika ja Johan Ludvig Runeberg vierailivat Lundahlien luona Tampereella kahteen otteeseen 1833 ja 1834.
Ensimmäisen runonsa "Till Tammerfors" Augusta Lundahl kirjoitti 17-vuotiaana. Hän toimi 1832 perustetun Helsingfors Morgonblad-lehden avustajana ja julkaisi siellä runoja nimimerkillä "A-a". Lundahlilla oli lyhyt ja onneton romanssi lehden toimittajan Johan Jakob Nervanderin kanssa. Vuonna 1833 hänen runokokoelmansa "Vinterblommor från Finland af Augusta" ilmestyi G. H. Mellinin kalenterissa "Vinterblommor" ja ne saivat hyvän vastaanoton Ruotsissa.
Augusta Lundahl meni naimisiin 5.1.1844 Pirkkalan rovastin Gabriel Jeremias Walleniuksen (1794–1862) kanssa. Hän jatkoi edelleen kirjallisuus- ja musiikkiharrastuksiaan sekä käänsi englannin kielestä uskonnollisia runoja. Lundahl ei kuitenkaan enää julkaissut näitä käännöksiä eikä myöskään omia runojaan.
Augusta Lundahl on haudattu Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle.
Gustaf Fredrik Ahlgren

Gustaf Fredrik Ahlgren (15. tammikuuta 1845 Tampere – 14. huhtikuuta 1883 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut tukkukauppias ja suurlahjoittaja.
Ahlgrenin isä työskenteli Finlaysonin puuvillatehtaalla renkinä ja hän itse sai alkeisopetuksensa Finlaysonin niin sanotussa mamsellin koulussa. Koulun jälkeen Ahlgren pääsi harjoittelijaksi tehtaan konttoriin. Myöhemmin hän kävi Turun kauppakoulun ja siirtyi sitten kauppias Hildenin palvelukseen.
Ahlgren perusti yhdessä ystävänsä Johan Blomin kanssa vuonna 1870 oman sekatavarakaupan. Vuonna 1873 hän perusti tukkukaupan, joka alkoi menestyä hyvin. Ahlgren oli mukana suomalaisuusliikkeessä ja hän toimi Tampereen kaupunginvaltuutettuna sekä rahatoimikamarin puheenjohtajana.
Gustaf Ahlgren kuoli vuonna 1883 38-vuotiaana pitkällisen sairauden jälkeen. Ahlgren on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle. Hän testamenttasi lähes koko 700 000 markan omaisuutensa sosiaalisiin ja sivistystarkoituksiin. Ahlgrenin lahjoituksen ansiosta Tampereen kaupunki saattoi aloittaa uuden vaivaistalon rakentamisen Koukkuniemeen. Vaivaistalo (nykyinen Koukkuniemen vanhainkoti) vihittiin käyttöön 1. marraskuuta 1886. Vuonna 1888 talon pihamaalle pystytettiin kuvanveistäjä Emil Wikströmin veistämä Ahlgrenin rintakuva.
Maskareenienkaija

Maskareenienkaija ("Mascarinus mascarin") oli Intian valtamerellä Maskareenien saaristossa elänyt kaijalaji, joka on kuollut sukupuuttoon.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus oli noin 35 cm. Sen höyhenpuku oli pääosin ruskea, alapuolelta kellertävä. Naama oli musta, pää harmaanvioletti, pyrstö kärjestä ruskea ja valkoinen tyvestä. Järeä nokka oli punainen ja koivet ruskehtavat.
Esiintyminen.
Maskareenienkaija eli Réunionin saarella Madagaskarin itäpuolella, mahdollisesti myös Mauritiuksella. Se oli harvinainen jo 1700-luvun jälkipuolella, jolloin useita yksilöitä tuotiin Pariisiin. Viimeiset havainnot luonnossa eläneistä linnuista tehtiin 1770-luvulla. Vangitut linnut kuolivat Pariisissa, ja vain yksi lintu eli ainakin vielä 1834 Baijerin kuninkaan hovissa. Häviämisen syitä ei tunneta. Lajista on jäljellä vain kaksi huonokuntoista museonäytettä, toinen Pariisissa ja toinen Wienissä. John Gerrard Keulemansin maalaus on peräisin Walter Rothschildin teoksesta "Extinct Birds" vuodelta 1907.
Tekniikan Akatemia -säätiö

Tekniikan Akatemia -säätiö (TAF) on suomalainen, vuonna 2003 perustettu riippumaton säätiö. TAF edistää ihmisten elinolosuhteisiin myönteisesti vaikuttavaa, humaaneille arvoille rakentuvaa uutta teknologiaa kehittävää tieteellistä tutkimusta ja innovatiivisuutta. Säätiö tukee näitä tavoitteita palvelevaa yritysten, akatemian ja valtiovallan ja muiden säätelevien yhteiskunnallisten elimien yhteistyötä. Yhteistyökumppaneiltaan TAF vaatii YK:n Global Compactin arvoihin sitoutumista. 
Säätiö toteuttaa tehtäväänsä muun muassa edistämällä uutta teknologiaa luovan tieteellisen tutkimuksen hyödyntämistä ja tuotteistamista. TAF vaikuttaa myös teknologiasta ja innovaatioista käytävään yhteiskunnalliseen keskusteluun järjestämällä muun muassa Millennium-teknologiapalkinnon yhteydessä pidettävää Millennium Innovation Forumia sekä muita, usein kansainvälisiä innovaatiotapahtumia.
Tekniikan Akatemia TAF jakaa joka toinen vuosi kansainvälisen Millennium-teknologiapalkinnon, joka myönnetään ihmisten elämänlaatua parantavalle ja kestävää kehitystä edistävälle teknologiselle innovaatiolle. Palkintosumma on miljoona euroa, mikä on Euroopan suurin teknologiselle innovaatiolle myönnettävä tunnustus ja globaalisti yksi suurimmista. 
Suomalaiset järjestöt, elinkeinoelämä ja Suomen valtio perustivat palkinnon yhteistyössä tuodakseen esiin teknologian roolin elämänlaadun parantajana ja talouden pohjana, sekä korostaakseen Suomen mainetta korkean teknologian maana. Säätiö aloitti toimintansa vuonna 2003 nimellä Suomen teknologiapalkintosäätiö. Vuonna 2005 nimi muutettiin Millennium-palkintosäätiöksi. Säätiön nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 2008. 
Tekniikan Akatemia -säätiön perustajia ovat suomalaiset teknilliset akatemiat eli vuonna 1921 perustettu Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland (STV) ja vuonna 1957 perustettu Teknillisten tieteiden akatemia (TTA) ja TAF:n elinkeinoneuvosto edustajinaan Tekniikan Akateemisten Liitto ja Tekniikan edistämissäätiö.
Tekniikan Akatemia TAF:n toimitusjohtajana toimii Maija Virmiala- Liiri 1.1.2025 alkaen.
Emilie Björkstén

Arkadia Emilie Björkstén (23. heinäkuuta 1823 Kangasniemi – 15. tammikuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen ruotsiksi kirjoittanut runoilija joka käytti nimimerkkiä "e***". Hänen isänsä oli Hauhon kirkkoherra, rovasti Johan Jakob Björkstén.
Björkstén julkaisi neljä runokokoelmaa sekä "Några minnen" -nimisen muistelmateoksen. Hän käänsi myös englanninkielistä kirjallisuutta ja kirjoitti nimimerkillä "Tant Emmy" satuja Zachris Topeliuksen Trollsländan-lastenlehteen.
Björksténillä oli 1840-luvun lopulla salainen rakkaussuhde runoilija Johan Ludvig Runebergiin. He jatkoivat kirjeenvaihtoa ja seurustelua aina vuoteen 1863, jolloin Runeberg halvaantui saatuaan aivoverenvuodon. J. L. Runebergin sairastuminen yhdisti Björksténin ja Fredrika Runebergin, jotka ystävystyivät.
Vuonna 1871 Björkstén julkaisi teoksen Några minner, jossa hän kertoo suhteestaan kansallisrunoilijaan. Hän toimitti 1870-luvulla ilmestyneen Mosaiker-runokalenterin, jossa oli hänen omien runojensa lisäksi myös Fredrika Runebergin ja Wilhelmina Nordströmin runoja.
Björkstén ei mennyt koskaan naimisiin eikä hänellä ollut mitään varsinaista ammattia vaan hän asui sukulaistensa luona eri puolilla Suomea. 
Albert Edelfeltin sisar Berta julkaisi vuonna 1922 muokatun ja toimitetun version Emilie Björksténin päiväkirjoista. Alkuperäiset päiväkirjat oli poltettu Björksténin toivomuksesta. Gunnar Castren julkaisi vuonna 1940 Runebergin Emilielle kirjottamat kirjeet. Emilie Björksten on haudattu Porvooseen Näsinmäen hautausmaalle lähelle Runebergin hautaa.
Runebergin ja Emilie Björksténin suhde oli aiheena T. J. Särkän vuonna 1940 valmistuneessa elokuvassa "Runon kuningas ja muuttolintu".
Star of Life

Star of Life () on yhdysvaltalaisen National Highway Traffic Safety Administrationin tunnus. Se koostuu sinisestä kuusisakaraisesta tähdestä, jota ympäröi valkoinen reunus. Kuvion keskellä on antiikin lääketieteen tunnus, Asklepioksen sauva.
Perinteisesti Star of Lifea on käytetty Yhdysvalloissa virallisten ambulanssien ja ensihoitohenkilökunnan tunnuksena. Lisäksi Star of Life -tunnusta käytetään ensiapulaukkujen merkitsemiseen. Tunnuksesta on myös oranssi versio, jota käytetään Search and Rescue -yksikköjen tunnuksena.
Pikkumustakaija

Pikkumustakaija ("Coracopsis nigra") on Intian valtameren saarilla elävä kaija.
Pikkumustakaijasta on erotettu oma lajinsa seychellienmustakaija, jonka Birdlife Suomi tunnustaa omana lajinaan. Birdlife International tunnustaa myös pikkumustakaijasta omaksi lajikseen erotetun "Coracopsis sibilansin", joka on toissa lähteissä edelleen pikkumustakaijan alalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 35 cm ja paino noin 315 g. Pikkumustakaijan höyhenpuku on mustanruskea, vain pyrstön alapeitinhöyhenissä ja käsisulkien ulkohöydyissä on harmaata. Nokka on sarvenvärinen, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Vanhin vankeudessa elänyt pikkumustakaija eli 34,1 vuoden ikäiseksi.
Esiintyminen.
Pikkumustakaijaa tavataan Komorien saaristossa, Madagaskarilla ja Seychellien Praslin Islandilla. Lajista tunnetaan kolme alalajia: "nigra" Madagaskarin itäosissa, "libs" muualla Madagaskarilla ja "sibilans" Komoreilla. Praslinin populaatio saattaa olla joko ihmisen saarelle tuoma tai luonnollista kautta saapunut. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Itä-Madagaskarista.
Elinympäristö.
Pikkumustakaija elää metsissä ja pensaikoissa.
Lisääntyminen.
Pikkumustakaijan lisääntymisestä tiedetään vain vähän. Sen pesä sijaitsee puunkolossa ja sen pesimäkauden uskotaan kestävän marraskuusta helmikuuhun. Vankeudessa naaras munii kolmesta viiteen munaa, joita se hautoo ainakin kaksi viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä viiden-kuuden viikon ikäisinä.
Ravinto.
Pikkumustakaijat syövät hedelmiä, marjoja, siemeniä ja kukkia. Paikoin Komoreilla se on viljelytuholainen kaakaoviljelmillä.
Viktor Berthold

Viktor Berthold (10. heinäkuuta 1921 – 28. helmikuuta 2009) oli uutisoinnin mukaan viimeinen liiviläinen, joka oli oppinut liivin äidinkielenään osana katkeamatonta liiviläissukupolvien ketjua.
Viktor Berthold syntyi Latviassa vuonna 1921. Kouluun mennessään hän ei osannut sanaakaan latviaa. Toisen maailmansodan aikana hän piileskeli armeijaanottoja metsissä. Sodan jälkeen hän työskenteli muun muassa kalastajana, autonkuljettajana ja satamavalvojana. 1990-luvulla hän kävi satunnaisesti opettamassa liiviä Kolkan koululla. Hänen veljensä ja vaimonsa, jotka osasivat myös liiviä, kuolivat 1990-luvulla. Poulīn Kļaviņin kuoltua vuonna 2001 Vaidessa hän oli viimeinen Liivinrannan liivinkielisistä.
Wilhelmina Nordström

Wilhelmina Nordström (18. lokakuuta 1815 Pyhtää – 26. helmikuuta 1902 Porvoo) oli suomalainen tyttökoulun johtaja ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Henkilöhistoria.
Nordströmin isä oli Pyhtään kirkkoherra Samuel Nordström ja äiti Sofia Helena Gjössling. Hän kävi tyttökoulua ja toimi sitten kotiopettajattarena. Nordström perusti 1858 oman tyttökoulun, joka toimi aluksi Heinolassa ja myöhemmin vuodesta 1862 Porvoossa. Porvoossa asuessaan Nordström ystävystyi Fredrika Runebergin kanssa. Nordström luopui koulustaan 1877 ja muutti aluksi Helsinkiin ja myöhemmin kotiseudulleen Pyhtäälle.
Nordström poltti kirjoittamiaan tekstejä, mutta Runebergin nähtyä kirjoituksia ja kehuttua niitä hän julkaisi 1861 "Dikter af Wilhelmina Nordström" ja laajennetun painoksen 1864. Nordström julkaisi runokokoelman lisäksi runojaan myös antologioissa ja eri nimimerkeillä aikakauskirjoissa.
Fredrika Wenman

Fredrika (Frigga) Wenman, o.s. "Juvelius", (22. syyskuuta 1803 Kaarlela – 9. elokuuta 1873 Kruununkylä) oli suomalainen ruustinna ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Wenmanin vanhemmat olivat Kruununkylän kirkkoherra Fredrik Juvelius ja Ulrika Christina Collin. Hän meni 1845 naimisiin Kruununkylän kappalaisen apulaisen Fredrik Wilhelm Wenmanin kanssa.
Wenman tutustui Johan Ludvig Runebergiin tämän käydessä koulua Vaasassa. Runeberg omistikin runonsa "Till Frigga Jurvelius" ystävälleen. Seurustelu päättyi kuitenkin, kun Runeberg lähti 1823 opiskelemaan Turun akatemiaan. Wenman julkaisi Wasabladet-lehdessä runojaan salanimellä "F." Wenman julkaisi lähes 70-vuotiaana ainoan runokokoelmansa "Bleka blommor" omakustanteena nimimerkillä "F..a". Runeberg avusti Wenmania rahallisesti sukulaisensa välityksellä, mikä auttoi kokoelman julkaisussa. Kokoelmassa oli sekä uskonnollisia mietteitä että Wenmanin nuoruuden ihanteen (Runebergin) ylistystä.
Kystinoosi

Kystinoosi on lysosomaalinen kertymäsairaus, jossa kystiinikiteitä kertyy elimiin siten, että elinten toiminnat häiriintyvät. Sairautta on kolmea tyyppiä. Ensimmäinen, munuaisoireinen muoto, on niistä vakavin. Sen varhaiset oireet ilmenevät jo imeväisiässä. Myös toinen muoto on systeemioireinen mutta etenee hitaasti. Kolmas tautimuoto on aikuistyypin silmäoireinen kystinoosi, johon ei kuulu systeemioireita. Yleensä silmäoireisen kystinoosin ainoa oire on valonarkuus. Kaikkia kystinoosin tyyppejä aiheuttavat CTNS-geenin mutaatiot. Kystinoosi periytyy autosomissa resessiivisesti.
Kystinoosi on Fanconin oireyhtymän tavallisin aiheuttaja lapsilla. Tubuluksen toimintahäiriön lisäksi munuaisoireisesta kystinoosista kärsivillä saattaa esiintyä kasvuhäiriötä ja murrosiän viivästymistä, valonarkuutta, hypotyreoidismia, diabetesta, lihasheikkoutta ja nielemisvaikeutta, sokeutta ja aivoihin liittyviä oireita, kuten aivohalvauksia muistuttavia kohtauksia. Dialyysihoitoa vaativa uremia kehittyy potilaille keskimäärin 9–10-vuotiaana. 
Munuaisoireisen kystinoosin hoidossa käytetty kysteamiinibitartraatti (CYSTAGON) vähentää kystiinin pitoisuutta solussa.
British Ornithologists’ Union

British Ornithologists' Union (BOU) eli Brittiläisten lintutieteilijöiden liitto, on 9. joulukuuta 1858 perustettu lintutieteilijöiden ja lintuharrastajien yhdistys, jonka tarkoituksena on ymmärtää lintujen biologiaa ja järjestää uhanalaisten lajien suojelua. Se on maailman toiseksi vanhin lintutieteellinen yhdistys vuonna 1850 perustetun Saksan lintutieteellisen yhdistyksen (Deutsche Ornithologen-Gesellschaft) jälkeen.
BOU:ta olivat perustamassa muun muassa professori Alfred Newton ja Henry Baker Tristram. Yhdistyksen neljännesvuosittain ilmestyvää lehteä Ibis on julkaistu vuodesta 1859 lähtien.
Luettelo puheenjohtajista.
BOU:n alainen komitea "The British Ornithologists' Union Records Committee" (BOURC) julkaisee virallista luetteloa Isossa-Britanniassa tavatuista lintulajeista.
Yoshi Tatsu

Naofumi Yamamoto (s. 1. heinäkuuta 1977 Gifu, Japani) on japanilainen showpainija ja nyrkkeilijä. Hän on työskennellyt mm.World Wrestling Entertainmentissä kehänimellä Yoshi Tatsu.
World Wrestling Entertainment (2009–).
ECW (2009–2010).
Yamamoto debytoi ECW:ssä nimellä Yoshi Tatsu 30. heinäkuuta 2009. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan Shelton Benjaminin, vaikkakin hän hävisi myöhemmin uusintaottelussa Benjaminille. Lokakuussa Tatsu voitti Zack Ryderin tullakseen ECW-mestaruuden ykköshaastajaksi, mutta ei voittanut sitä seuraavalla viikolla Christiania. Joulukuussa Yoshi Tatsu voitti Jack Swaggerin ja sai paikan ECW Homecoming Battle Royal -otteluun, jossa määriteltäisiin ykköshaastaja Christianin ECW-mestaruudelle. Tammikuussa Tatsu kilpaili Battle Royalissa, mutta ei onnistunut voittamaan ottelua, koska Kane eliminoi hänet. 22. helmikuuta 2010 Tatsu siirrettiin Rawiin, koska ECW lopetettiin.
Raw (2010).
Tatsu teki debyyttinsä Rawissa 22. helmikuuta 2010. Hän voitti Evan Bournen ja Kofi Kingstonin kanssa The Legacyn. WrestleMania XXVI:ssä Tatsu voitti 26 miehen Battle Royalin eliminoimalla viimeiseksi Zack Ryderin. Nykyisin Yoshi esiintyy pääasiassa WWE Superstarsissa.
Arado Ar 232

Arado Ar 232 oli saksalainen Arado Flugzeugwerken valmistama nelimoottorinen sotilaskuljetuskone. Konetyypissä oli muutamia ajalleen uusia rakenneratkaisuja, kuten kuorman lastaamista ja purkua helpottava runkorakenne, sekä monipyöräinen laskuteline, joka mahdollisti toiminnan heikompilaatuisilta kiitoteiltä. Ar 232:ta valmistettiin kaikkiaan 22 kappaletta, ja koneet olivat varsin aktiivisessa käytössä vuosina 1942–1945, palvellen pääasiassa Luftwaffen KG 200 -erikoisyksikössä.
Historia.
Ar 232 kehitettiin yleiskäyttöiseksi kuljetuskoneeksi, jonka monipyöräinen laskuteline mahdollisti liikennöinnin etulinjan lentokentille. Koneen rakenneratkaisuissa kokeiltiin uusia ominaisuuksia, kuten kapselimallista runkoa, joka helpotti kuorman lastaamista ja purkua. Tyypin ensimmäinen, kahdella 1 600-hevosvoimaisella (1 193 kW) BMW 801MA -tähtimoottorilla varustettu prototyyppi teki ensilentonsa kesällä 1941. Tehokkaita BMW 801 -moottoreita tarvittiin kuitenkin enemmän Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjän kaltaisissa taistelukoneissa, minkä seurauksena Ar 232 -koneet varustettiin kolmannesta prototyypistä eteenpäin neljällä heikompitehoisella 1 200-hevosvoimaisella (895 kW) BMW Bramo 323 -tähtimoottorilla. Rakenneratkaisut säilyivät samoina 19 valmistetusta Ar 232B -tuotantomallin koneessa, joskin yhdessä koneyksilössä käytettiin Bramo 323 -moottorien sijaan sotasaaliina saatuja ranskalaisia Gnome-Rhòne-moottoreita. Koneista suurin osa sijoitettiin Luftwaffen Kampfgeschwader 200 (KG 200) -erikoisyksikköön, ja niitä käytettiin varsin runsaasti vuosina 1942–1945.
Lucas Black

Lucas Black (s. 29. marraskuuta 1982 Decatur, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Piru irti" ("American Gothic") sekä elokuvissa "Sling Blade", "Merijalkaväen mies" ("Jarhead"), "Friday Night Lights" ja ' ("The Fast and the Furious: Tokyo Drift"). Hänen ensimmäinen roolinsa oli vuonna 1994 valmistuneessa elokuvassa "The War – unelmien kesä", jossa hän näytteli Ebb-nimistä poikaa. Vuodesta 2014 lähtien hän on näytellyt ' -rikossarjassa.
Lucasin äiti oli toimistotyöntekijä ja isä museotyöntekijä. Lucasilla on kaksi vanhempaa sisarusta.
Soul Valpio

Soul Valpio (ent. Aikapommi, oikealta nimeltään Ossi Valpio) on jyväskyläläinen rap-artisti, joka oli mukana Urbaanilegenda-yhtyeessä.
Soul Valpion rap-ura alkoi vuonna 1999 perustetusta Urbaanilegenda-yhtyeestä. Urbaanilegenda julkaisi yhden albumin lisäksi promo- ja mixtapelevyjä, mutta jäi tauolle vuonna 2004. Sen jälkeen Soul Valpio on suorittanut ajoittain vierailuja muun muassa Löyly-Viihteen "Miksi Teip Sen?" -mixtapella sekä Joniveljen "Hallittu kaaos" -albumilla yhdessä Urbaanilegendan Kasanovan kanssa.
Urbaanilegenda julkaisi 12. maaliskuuta 2011 pitkän tauon jälkeen "21 12" -albumin. Soul Valpio julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, "Metsän keskellä", vuonna 2012. Albumilta on julkaistu internetiin kappaleet "Lintuparvi" ja "Terveisiä kotiin".
Soul Valpio sairastui vuonna 1999 leukemiaan ja joutui viettämään kaksi vuotta pyörätuolissa. Hän on sittemmin parantunut sairaudestaan, vaikka kertookin kärsivänsä leukemian aiheuttamista kivuista edelleenkin jonkin verran.