tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mayerlis Angarita

Mayerlis Angarita (s. 1980) on kolumbialainen ihmisoikeusaktivisti, joka perusti vuonna 2000 Narrar para Vivir -nimisen järjestön auttamaan Kolumbian sisällissodassa kärsineitä naisia. Hän on tämän jälkeen ollut mukana muun muassa Kolumbian hallituksen ja FARC-sissiliikkeen välisessä rauhanprosessissa ja hallituksen toimielimessä toteuttamassa rauhaa tukevia päätöksiä.
Nuoruus ja äidin kaappaus.
Angarita kasvoi katolisessa perheessä, mutta hän halusi jo nuorena rikkoa tavanomaisia sukupuolinormeja. Hän muun muassa leikkasi itse hiuksensa lyhyiksi, pelasi jalkapalloa ja isänsä haaveiden vastaisesti unelmoi asianajajan urasta.
Angarita oli vielä 14-vuotias, kun puolisotilaalliset joukot kaappasivat hänen äitinsä Gloria Robles Sanguino. Angaritan eno oli kidnapattu, kidutettu ja murhattu vain pari kuukautta aiemmin. Angaritan isä päätti muuttaa uuteen kaupunkiin, missä perhe joutui aloittamaan elämän tyhjästä. Angarita kuuli noihin aikoihin kansallisesta rauhanverkostosta Redepazista ja alkoi toimia mukana rauhanrakennusprosessissa.
Ihmisoikeustyö.
Angarita perusti maaliskuussa 2000 Narrar para Vivir -nimisen järjestön, joka pyrkii auttamaan Kolumbian konfliktissa kärsineitä naisia tuskan ja surun selviytymisessä. Angarita oli kuukausi aiemmin ollut huminitaarisen komission mukana tutkimassa El Saladon verilöylyn seurauksia El Saladon kylässä. Siellä hän kertoi todistaneensa suurinta barbarismia, jota oli siihen mennessä nähnyt, vaikka olikin elänyt koko nuoren ikänsä sotatilan keskellä. Narrar para Vivir syntyi tapahtumien jälkeen, sillä Angarita ajatteli valtion unohtaneen kärsineiden ihmisten haavojen parantamisen.
Vuonna 2000 hyväksytty vahvisti naisten asemaa konfliktien ehkäisyssä ja rauhanrakentamisessa. Naisjärjestöt otettiin päätöslauselman nojalla myös mukaan neuvottelemaan rauhaa FARC-sissiliikkeen ja Kolumbian hallituksen välillä. Narrar para Vivir oli yksi 18:sta järjestöstä, jotka esittivät ehdotuksia ja suosituksia rauhanneuvotteluiden sukupuolikomissiolle. Angarita on vuodesta 2017 ollut mukana erityistoimielimessä, joka auttaa hallitusta luomaan rauhansopimusta tukevia päätöksiä. Toimielimeen kuuluu kolme jäsentä hallituksesta ja kolme FARC:sta.
Angarita on kohdannut patriarkaattisessa kulttuurissa paljon vastusta, ja häntä kohtaan on isketty vuonna 2012, poliittisen kampanjoinnin aikana vuonna 2015 ja vuonna 2019.
Angarita on palkittu rauhantyöstään. Hän jakoi vuonna 2018 journalisti Jineth Bedoya Liman kanssa Heinrich-Böll-säätiön Anne Kleinin naisten palkinnon. He saivat sen konfliktien keskellä olevien naisten ja tyttöjen oikeuksien puolestapuhumisesta. Yhdysvaltain ulkoministeriön International Women of Courage -palkinto Angaritalla myönnettiin vuonna 2021. Ulkoministeri Antony Blinkenin mukaan Angaritan työ on auttanut tuomaan hallitusta ja kansalaisjärjestöjä lähemmäksi toisiaan väkivallan ja huumekaupan pysäyttämiseksi.
Aino Manner (kirjailija)

Aini Sofia Antintytär Manner (6. huhtikuuta 1893 Ylistaro – 29. syyskuuta 1959 Mikkeli) oli suomalainen kirjailija.
Manner oli kymmenlapsisen perheen tytär, joka sairastui mielenhäiriöön 30-vuotiaana. Myös hänen vanhempi sisarensa oli sairastunut psyykkisesti Ainon ollessa neljävuotias. Aino Manner vietti pitkiä aikoja elämästään mielisairaalassa ja hän julkaisi kokemuksistaan kirjan "Viesti yöstä : mielisairaalakokemuksia" (WSOY 1935), joka oli ensimmäisiä suomenkielisiä mielisairaalakuvauksia. Manner on haudattu Ylistaron hautausmaalle.
Manner syntyi Ylistarossa ja osallistui ripille päästyään etelä-pohjanmaalaiseen nuorisoseuratoimintaan. Siellä hän näytteli, piti puheita ja lausui yleisölle. Samalla hän toimi konttoristina ja kanslia- ja liikeapulaisena niin kotiseudullaan kuin Vaasassa ja Mikkelissä. Manner sairastui vuonna 1924 asuessaan Vaasassa. Häntä hoidettiin Mikkelissä vuodesta 1927, jossa hän asui loppuelämänsä, pääosin kunnalliskodissa, jossa hän myös kirjansa kirjoitti. Mannerilla oli mieltymys sanoma- ja aikakauslehtien julkaisemien älykkyyttä vaativien tehtävien ratkaisemiseen ja hän myös menestyi niissä palkinnoille. Manner elätti itseään Mikkelissä myöhemmin puhtaaksikirjoitustöillä.
ActivityPub

ActivityPub on avoin protokolla yhteisöpalveluiden väliseen kommunikointiin.
ActivityPubin pyrkimyksenä on saada yhteisöpalvelut toimimaan saumattomasti eri palveluiden välillä mahdollistaen käyttäjien välisen kommunikoinnin vaikka käyttävät eri yhteisöpalveluita.
ActivityPubia kehittää World Wide Web Consortium (W3C).
AcitivityPub on World Wide Web Consortiumin suositus (REC). ja sitä käyttää muun muassa Mastodon, Pixelfed ja PeerTube-ohjelmistot.
Kazarma on silta, joka toimii ActivityPub- ja Matrix-protokollien välillä ja mahdollistaa viestien välityksen näitä protokollia käyttävien välillä.
Palvelimet.
ActivityPub-protokollaa noudattavia palvelinohjelmistoja ovat muun muassa:
Jakob Frank

Jakob Frank (alkuaan Leibowicz) (1720–1791) oli juutalainen šabbetailainen rabbiini Galitsiasta. 
Frank, joka hylkäsi Talmudin, esiintyi messiaana ja perusti erityisen juutalaisen lahkon, joka Puolan Podoliassa saavutti melkoisen määrän kannattajia. Hän kääntyi vihdoin seuralaisineen katoliseen uskoon, mutta sai inkvisition ahdistamana viettää vankeudessa 13 vuotta, kunnes Puolan jaon jälkeen vuonna 1772 sai vapauden. Uskonnollisella toiminnallaan Frank kokosi jokseenkin suuren omaisuuden, jolla osti itselleen linnan, eläen loput ikäänsä "vapaaherra Josef von Frankin" nimellä.
Marie Lundmark

Marie Lundmark (s. 20. huhtikuuta 1944) on kansainvälisesti tunnettu suomalainen taitoluistelun lajivaikuttaja, joka on tehnyt usean vuosikymmenen ajan vaikuttavaa työtä taitoluistelun eteen. Lundmark on toiminut Suomen Taitoluisteluliiton hallituksessa yli 40 vuotta ja ollut mukana Kansainvälisen Taitoluisteluliiton (ISU) hallituksessa vuodesta 2002 lähtien. Koulutukseltaan Lundmark on diplomi-insinööri ja hän on tehnyt työuran teollisuusyritys Partekin projektipäällikkönä ja tietopalvelupäällikkönä. 
Ura.
Lundmark on syntynyt Tšekkoslovakiassa, jossa hän aloitti luistelu-uransa yksinluistelijana ja jäätanssijana. Lundmark muutti Suomeen vuonna 1968. Suomessa hän jatkoi uraansa valmentajana sekä tuomarina. Lundmark kouluttautui yksinluistelun ISU:n tuomariksi ja myöhemmin ylituomariksi. Susanna Rahkamon ja Petri Kokon menestyttyä jäätanssissa Lundmark kiinnostui jäätanssin tuomaroinnista. Hänestä tuli ISU:n jäätanssituomari sekä ylituomari. 
Muodostelmaluistelun rantautuessa Suomeen 1980-luvun puolivälissä Lundmark tarttui vahvasti lajin kehittämiseen. Hänet valittiin vuonna 1994 ISU:n ensimmäiseen Muodostelmaluistelun Tekniseen Komiteaan ja vuonna 1998 Teknisen Komitean puheenjohtajaksi. Komitean tavoitteena oli saada laji MM-kelpoiseksi. Tavoite toteutui vuonna 2000. Lundmarkilla on ollut myös iso rooli muodostelmaluistelun tavoitellessa olympiakelpoisuutta. 
Lundmark on toiminut Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana vuosina 1993–1996 ja 1999–2002 sekä Suomen Olympiakomitean hallituksessa vuosina 1996–2004. Vuodesta 2002 alkaen hän on toiminut ISU:n hallituksessa taitoluistelun kehittäjänä ja etujen vaalijana. 
Teknisenä delegaattina Lundmark on toiminut kolmissa olympialaisissa: Sochissa 2014, Pyeongchangissa 2018 ja Pekingissä 2022. Ennen tätä hän on toiminut myös seitsemissä olympialaissa erilaissa tehtävissä (tuomarina, joukkueenjohtajana, Suomen Olympiakomitean jäsenenä, ISU:n hallituksen jäsenenä).
Lundmark on toiminut lukuisten komiteoiden jäsenenä, Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton (FISU) International University Games/Universiade – taitoluistelun vastuuhenkilönä ja kansainvälisen teknisen komitean jäsenenä, ISU:n edustajana monissa ISU:n mestaruuskilpailuissa sekä Suomen Taitoluisteluliiton puheenjohtajana, hallituksen jäsenenä, tuomaritoimikunnan, sääntötoimikunnan ja kansainvälisen toimikunnan jäsenenä. Lisäksi hän on toiminut järjestelytoimikunnassa monissa Suomessa järjestetyissä arvokilpailuissa yksinluistelun ja muodostelmaluistelun puolella.
Marie Lundmark Trophy.
Suomelle ensimmäistä kertaa myönnetty muodostelmaluistelun Challenger-sarjan kilpailu nimettiin Lundmarkin mukaan. Kilpailun nimeksi tuli Marie Lundmark Trophy. Nimellä kunnioitetaan Lundmarkin tekemää määrätietoista työtä suomalaisen ja kansainvälisen muodostelmaluistelun eteen. 
Kilpailu oli tarkoitus järjestää vuonna 2021, mutta se jouduttiin perumaan koronapandemian takia. Järjestyksessään ensimmäinen Marie Lundmark Trophy järjestettiin Turun Gatorade Centerissä 22.–23. tammikuuta 2022.
John Patteson

John Coleridge Patteson (k. 1871) oli englantilainen lähetyspiispa. 
Patteson oli n.s. Melaneesian lähetyksen lähettinä vuodesta 1854 ja vuodesta 1861 piispana, hiippakuntana Uudet Hebridit, Salomonsaaret ja Santa Cruzin saaret. Patteson sai surmansa orjarosvoksi luultuna eräällä Santa Cruz -saaristoon kuuluvalla saarella. Hän käänsi Raamatun alkuasukkaiden kielelle.
Yoshie Onda

 
Yoshie Onda (, s. 13. joulukuuta 1982 Nagoya) on japanilainen taitoluistelija. Hän kilpaili yksinluistelussa ja voitti vuonna 2007 päättyneellä urallaan muun muassa kolme neljän maanosan mestaruuskilpailujen mitalia.
Ura.
Onda aloitti luisteluharrastuksen vuonna 1990. Aikuisten sarjassa hän kilpaili vuosina 2000–2007. Häntä valmensi hänen kilpauransa alussa Machiko Yamada, jonka aiempiin valmennettaviin kuului muun muassa maailmanmestari Midori Ito. Kauden 2003–2004 jälkeen Onda muutti Audrey Weisigerin valmennettavaksi Yhdysvaltoihin ja kauden 2004–2005 jälkeen Josée Chouinardin valmennettavaksi Kanadaan.
Onda kilpaili urallaan neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa, kuusissa neljän maanosan mestaruuskilpailuissa ja yksissä talviolympialaisissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi, vuonna 2002. Neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hän voitti kolme mitalia, hopeaa vuonna 2005 koko uransa ennätyspisteillä sekä pronssia vuosina 2001 ja 2002. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui seitsemänneksitoista.
Taitoluistelun Grand Prix -sarjassa Onda menestyi erityisesti kaudella 2002–2003. Hän voitti tuolloin Bofrost Cup on Icen sekä NHK Trophyn ja sijoittui toiseksi Trophée Laliquessa. Hän olisi päässyt kilpailemaan helmi-maaliskuussa 2003 järjestettyyn Grand Prix -finaaliin, mutta joutui vetäytymään nilkkavamman vuoksi. Saman vamman vuoksi häneltä jäi väliin myös helmikuussa 2003 järjestetyt neljän maanosan mestaruuskilpailut. 
Japanin-mestaruuskilpailuista Onda voitti kaksi mitalia, pronssia vuonna 2001 ja hopeaa vuonna 2003. Muista kilpailuista hän menestyi muun muassa talviuniversiadeissa 2005, joissa voitti kultaa.
Kurah’ove

Kurah’ove (; ; vuoteen 1943 saakka Kurah’ivdresbud - ; sitten vuoteen 1956 Kurah’ivdres - ) on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Pokrovskin piirissä. Ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta kaupunki kuului Marjinkan piiriin.
Kurah’ove sijaitsee Dneprin Samara-sivuhaaran haarajoen Vovtšan etelärannalla, jokeen padotun tekojärven etelärannalla. Teollisuuskaupungin kautta kulkee rautatie, mutta lähin henkilöliikenteen asema on 5 kilometrin päässä. Kaupungista maanteitse noin 40 kilometriä pohjoiseen sijaitsee piirikeskus Pokrovsk ja noin 46 kilometriä itään aluekeskus Donetsk.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kurah’oven väkiluvuksi 18 506 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 21 479, joista ukrainalaisia oli 79 prosenttia, venäläisiä 17 prosenttia ja kreikkalaisia 1 prosentti.
Kaupungin aseman Kurah’ove sai vuonna 1956. Vuonna 1969 voimalaitosta laajennettaessa esiin tuli 18 nomandin 1100-luvulta peräisin olleet hautapaikat esinelöytöineen (kuten sapeli, tikari, jousi nuolineen, panssaroitu hevosen luuranko). Paikkakunta oli Natsi-Saksan miehittämä 20.10.1941 - 9.9.1943. Venäjän tukeman niin sanotun Donetskin kansantasavallan kapinalliset tuhosivat kaupunkia tykistötulellaan puolestaan syyskuussa 2014 ja helmikuussa 2015.
Dendrite

Dendrite on avoimen lähdekoodin Matrix-palvelinohjelmisto. Ohjelmistoa käytetään pikaviestinnässä ja se noudattaa Matrix-protokollaa. Dendrite on kirjoitettu Go-ohjelmointikielellä ja sen tarkoituksena on tarjota tehokas, luotettava ja skaalautuva vaihtoehto Synapselle. Lokakuussa 2020 se siirtyi beetavaiheeseen.
Synapse

Synapse on avoimen lähdekoodin Matrix-palvelinohjelmisto. Ohjelmistoa käytetään pikaviestinnässä ja se noudattaa Matrix-protokollaa. Synapse on kirjoitettu Python-ohjelmointikielellä. Tehokkaammaksi vaihtoehdoksi sille on kehityksessä Dendrite, joka on vielä beetavaiheessa.
Synapse on käytetyin Matrix-palvelinohjelmisto.
Thaísa Menezes

Thaísa Menezes (s. 15. toukokuuta 1987 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.
Menezes kuului Brasilian naisten lentopallomaajoukkueeseen Pekingin olympialaisissa 2008, Lontoon olympialaisissa 2012, Rio de Janeiron olympialaissa 2016 ja Pariisin olympialaisissa 2024. Joukkue voitti kultaa Pekingissä ja Lontoossa, mutta ei saavuttanut mitalisijaa Rio de Janeirossa. Menezes ilmoitti vuonna 2018 lopettavansa maajoukkueuransa ja keskittyvänsä jatkossa vain seurajoukkuepeleihin. Hän kuitenkin pyörsi päätöksensä 2023 ja oli mukana kansojen liigassa. Menezes valittiin Pariisin olympialaisiin, missä Brasilia voitti pronssia.
MM-kilpailuissa Menezes kuului hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen 2010 ja pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen 2014. Pan-Amerikan kisoissa hän kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen 2011 ja hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen 2007.
Maarrat an-Numanin suurmoskeija

Maarrat an-Numanin suurmoskeija on moskeija Maarrat an-Numanin kaupungissa Syyriassa. 
Rakennus.
Maarrat an-Numan ja sen moskeija sijaitsevat noin 70 kilometriä Aleppon kaupungista etelään. Moskeija on säilyttänyt alkuperäisen rakennussuunnitelmansa. Sen eteläosassa on rukoussali ja moskeijalla on "riwaqin" ympäröimä sisäpiha. Sisäpihalla on kaksi kupolikattoista rakennusta. Toinen on toiminut Umaijadi-moskeijan vastaavan rakennelman esimerkin mukaan moskeijan varojen säilytyspaikkana. Toisella on rituaaliseen peseytymiseen tarkoitettu lähde. Moskeijan minareetti on nelikulmainen ja viisikerroksinen. Sitä on kuvailtu yhdeksi Syyrian kauneimmista vastaavista rakennuksista.
Historia.
Maarrat an-Numanin suurmoskeijaa on tutkittu vain vähän. Esimerkiksi sen rakennuttamisen ajankohta on epäselvä. Ennen moskeijaa paikalla on ollut ensin pakanallinen temppeli, joka on myöhemmin muutetti kirkoksi. Temppelin ja kirkon bysanttilaisia pylväitä käytettiin moskeijan sisäpihan rakennuksilla. Rukoussali lienee peräisin aijubidien tai mamelukkien kausilta. Moskeijan minareetilla on arkkitehti Kahir ibn Ali ibn Janit al-Sarmanin kaiverrettu nimikirjoitus. Hänen tiedetään suunnitelleen kaupungin madrasan moskeijan eteläpuolella vuonna 1199 ja joissain lähteissä tätä on käytetty myös minareetin rakennusvuotena. Jotkin muut tutkijat ovat esittäneet aikaisempaa vuotta 1155. Nur al-Dinin on uskottu korjauttaneen sitä vuoden 1157 maanjäristyklsen jälkeen. Se vahingoittui tämän teorian mukaan myös vuoden 1170 järistyksessä, jonka takia sitä korjattiin vuonna 1199.
Sakari Kontio

Sakari Antti Kontio (20. helmikuuta 1928 Oulujoki – 14. syyskuuta 2010 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä ja järjestövaikuttaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Kontion vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Kontio ja emäntä Iida Sofia Kauppila, sittemmin Hyry, ja puoliso vuodesta 1950 terveyssisar Martta Inkeri Vasala. Kontio kävi maamieskoulun vuonna 1946 ja alkoi kotitilansa hoitajaksi vuonna 1948. Hän osallistui jo nuoresta osuustoiminnalliseen työhön, kun hänestä tuli vuonna 1954 Maataloustuottajain Oulujoki-Oulun yhdistyksen puheenjohtaja. Vuonna 1963 Kontio valittiin MTK:n teuraskaupalliseen valiokuntaan ja vuonna 1968 MTK:n valtuuskuntaan. Hän oli valtuuskunnan jäsen vuoteen 1973, jolloin hänet valittiin MTK:n johtokuntaan. MTK:n toinen puheenjohtaja Kontiosta tuli vuonna 1976. 
Pellervo-Seuran valtuuskuntaan Kontio valittiin 1968 ja johtokuntaan vuonna 1972, johtokunnan puheenjohtajana hän toimi 1980–1993. Hänellä oli myös useita muita maatalouden ja osuustoiminnan piiriin kuuluvia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Oulujoen kunnalliselämään Kontio osallistui vuodesta 1957 ja sittemmin Oulun kaupunginvaltuuston ja -hallituksen toimintaan. Hän oli Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtaja vuonna 1972. Kontio oli myös Keskustapuolueen Oulun kunnallisjärjestön johtokunnan sekä puoluevaltuuskunnan jäsen ja ehdokas vuoden 1968 presidentin valitsijamiesvaaleissa ja vuoden 1970 eduskuntavaaleissa. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kontio sai vuonna 1981. Sotilasarvoltaan hän oli reservin alikersantti.
Biografiskt lexikon för Finland

Biografisk lexikon för Finland (BLF) on ruotsinkielinen elämäkertasanakirja Suomeen liittyvistä merkittävistä suvuista ja henkilöistä, joka julkaistiin vuosina 2008–2011. Artikkelit ovat myös vapaasti luettavissa internetissä.
Suomenkielinen "Suomen kansallisbiografia" oli Matti Klingen toimittama ja vuosina 2003-2007 julkaistu teossarja. Svenska litteratursällskapet i Finland julkaisi vuosina 2008-2011 ruotsinkielistä "Biografisk lexikon för Finland". Toimituslautakunnan puheenjohtaja oli Henrik Meinander ja päätoimittaja oli apulaisprofessori .
BLF perustuu osittain suomenkielisen Suomen kansallisbiografian sisältöön, josta artikkeleita on käännetty, mutta se sisältää myös alkuperäisartikkeleita – pääasiassa Suomen ruotsinkieliseen kulttuuriin liittyvistä ihmisistä, jotka puolestaan on osittain käännetty Suomen kansallisbiografiaan. Se sisältää Suomessa syntyneiden elämäkertojen lisäksi myös ulkomailla syntyneiden tutkimusmatkailijoiden, jotka ovat tehneet Suomea tunnetuksi ulkomailla, sekä ulkomaisten tai miehitysvallan johtavien komentajien, joilla oli suuri vaikutus sisäisiin asioihin. Suomen kansallisbiografia ja Biografiskt lexikon för Finland voivat henkilövalinnan osalta käsitellä samoja henkilöitä kuin Ruotsissa ilmestyneessä "Svenskt biografiskt lexikonissa", mutta suomalaisesta näkökulmasta.
Kristian Lundberg

Nils-Kristian Lundberg (6. helmikuuta 1966 Malmö – 27. huhtikuuta 2022 Skurup) oli ruotsalainen kirjailija. Hänet tunnettiin parhaiten vuonna 2012 ilmestyneestä kirjastaan ​​"Yarden". Hänen esikoisteoksensa "Genom September" julkaistiin vuonna 1991.
Rengaskudonta

Rengaskudonta on käsityötekniikka, jossa käytetään yleisimpiä kudonnan solmuja ja sidoksia renkaan sisälle tehtyyn loimeen. Lopputuloksena on moderni seinätekstiili, jota käytetään sisustuksessa. Renkaana käytetään yleensä metalli- tai bamburenkaita. Tekstiilitaidetarvike -verkkokaupan Sofia Knotterin perustaja Aino Nikulainen arvioi, että rengaskudonta on vuoden 2022 modernein käsityötrendi.
Rengaskudonnan sidokset ja solmut ovat alun perin kehyskudonnasta. Rengaskudonta on kehyskudontaa helpompi aloittelijalle, koska tehty tekstiili pysyy kasassa työhön jäävän renkaan avulla. Yleisimmät solmut ja sidokset kudonnassa ovat:
Materiaaleina rengaskudonnassa käytetään esimerkiksi makrameehen tarkoitettuja lankoja, villalankoja, paksuja merinovillalankoja, sikkuralankoja, silkkisamettinauhoja ja kangasnauhoja. Samaa sidosta käyttämällä, mutta materiaalia vaihtamalla saa helposti vaihtelevia pintoja rengaskudonnan seinätekstiiliin.
Säynätjärvi

Säynätjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Haluavatko venäläiset sotaa?

Haluavatko venäläiset sotaa? () on venäläisen runoilijan Jevgeni Jevtušenkon (1932–2017) vuonna 1961 kirjoittama laulu, jonka on säveltänyt Eduard Kolmanovski. 
Venäläisen tulkinnan mukaan kyseessä oli "sotaa vastustava protestilaulu, kutsu rauhaan ja ihmisten yhteyteen, missä laulun sanat eivät olleet mahtipontista julistusta, vaan kuin keskustelua kaikkein tärkeimmästä, rakkaimmasta ja koskettavimmasta." Jevtušenko kertoi, että hän kirjoitti runon, koska monet ihmiset Euroopassa ja Yhdysvalloissa olivat kysyneet häneltä, haluavatko venäläiset sotaa. Sanat palauttavat mieleen rauhallisen venäläisen maaseudun, miljoonat toisessa maailmansodassa kuolleet sekä venäläisten ja amerikkalaisten kohtaamisen Elbellä sodan päättyessä. 
Pentti Saaritsan suomennoksena laulun on levyttänyt suomeksi Agit Prop ja Koiton Laulu. Runon on suomentanut myös Markku Lahtela, ja suomennos on julkaistu kokoelmassa "Olen vaiti ja huudan" (1983).
Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi siteerasi runoa puhuessaan Venäjän kansalle juuri ennen Venäjän hyökkäystä Ukrainaan 2022.
Harriet Whitney Frishmut

Harriet Whitney Frishmut (17. syyskuuta 1880 – 1. tammikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen pronssiveistoksistaan tunnettu kuvanveistäjä. 
Elämänvaiheita.
Kun Harriet Whitney Frishnut oli teini-ikäinen, hänen vanhempansa erosivat. Hän muutti äitinsä ja sisarustensa kanssa Pariisiin, missä pääsi opiskelemaan kuvanveistoa Auguste Rodinin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä Cuno von Uechtritz-Steinkirchin oppilaana. Hän jatko opintojaan vielä palattuaan Yhdysvaltoihin New Yorkin Art Students League of New Yorkin taidekoulussa opettajnaan Gutzon Borglum ja Hermon Atkins MacNeil. Lisäksi hän työskenteli kuvanveistäjä Karl Bitterin avustajana. 
Ensimmäiset tilauksensa Fishmut sai vuonna 1910. Hän muotoili koristefiguureja, kirjapidikkeittä ja tuhkakuppeja. Hänen maineensa kasvoi vähitellen ja hänestä tuli tunnettu naishahmojen muotoilija.Hänen mallinaan oli usein tanssija Desha Deltell. Hänen pieniä pronssitöitää ostivat sekä keräilijät että museot. Hänen suuria pronssitöitään sijoitettiin puistoihin ja suihkulähteisiin. Hän oli myös opettajana ja hänen oppilaitaan olivat Maude Sherwood Jewett ja Eleanor Mary Mellon. 
Frishmut piti uransa aikana useita näyttelyitä. Näyttelyitä oli National Academy of Designissa, Pennsylvania Academy of the Fine Artsissa, Pariisissa, National Association of Women Artistsissa ja Golden Gate International Expositionissa vuosina 1939-1940. Vuonna 1929 alkanut lama vaikutti heikentävästi hänen toimeentuloonsa ja hän muutti takaisin Philadelphiaan suljettuaan New Yorkin ateljeensa. Philadelpiassa hän oli mukana kymmenen naistaiteilijan näyttelyssä. 
Frismuth sai uransa varrella useita taidealan huomionosoituksia. Nousevaa modernia taidetta hän kritisoi hengettömäksi. Aikakauden dokumenttien mukaan hän jakoi elämänsä naiskumppaninsa Ruth Talcottin kanssa.
Nokkapanssarisimppu

Nokkapanssarisimppu ("Peristedion liorhynchus") on kurnusimppuihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Nokkapanssarisimppu voi kasvaa suurimmillaan 30–40 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on sukkulamainen ja suuri- ja leveäpäinen. Kuonossa on kaksi uloketta ja alaleuassa on viiksisäikeitä. Selkäeviä on kaksi. Kalan ruumista peittävät levymäiset luusuomut. Väriltään nokkapanssarisimppu on ruskehtavan punainen. Selkäevässä on tumma reuna ja rintaevä on raidallinen.
Levinneisyys ja elintavat.
Nokkapanssarisimppua tavataan Intiasta Uuteen-Kaledoniaan ja Japaniin ulottuvalta alueelta. Laji liikkuu lähellä mutapohjaa 140–400 metrin syvyydessä.
Jorma Kalliokoski (geologi)

Jorma Osmo Kalervo ”Jo” Kalliokoski (23. marraskuuta 1923 – 3. kesäkuuta 2024) oli suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen geologi, joka toimi Michiganin teknillisen yliopiston professorina 1968–1988 ja sitä ennen apulaisprofessorina Princetonin yliopistossa 1956–1968.
Kalliokoski muutti Suomesta perheensä mukana Kanadan Timminsiin vuonna 1930, kävi koulunsa siellä ja suoritti Bachelor of Science -tutkinnon University of Western Ontariossa. Tohtorintutkinnon hän teki vuonna 1951 Princetonin yliopistossa New Jerseyssä. Hän työskenteli pari vuotta Kanadan geologisessa tutkimuslaitoksessa, sitten kolmisen vuotta Newmont-kaivosyhtiössä kunnes sai vuonna 1956 paikan Princetonin yliopistosta. Viitenä kesänä Kalliokoski tutki Venezuelan itäosan malmivaroja.
Kanadasta Kalliokoski muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin vuonna 1951 ja sai maan kansalaisuuden 1968 siirtyessään professoriksi Michiganin teknilliseen yliopistoon. Hänen aikanaan oppilaitoksen geologian tiedekunta kasvoi ja laajensi tutkimus- ja opetustoimintaansa muun muassa geofysiikkaan. Kalliokoski myös toimitti "Economic Geology" -lehteä vuosina 1971–1977. Hän jäi eläkkeelle 1988.
Rhea Chakraborty

Rhea Chakraborty (s. 1. heinäkuuta 1992 Bangalore, Karnataka, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän aloitti uransa televisiojuontajana MTV Indian ohjelmissa. Hän debytoi näyttelijänä vuoden 2012 telugunkielisessä elokuvassa "Tuneega Tuneega" ja siirtyi myöhemmin hindielokuviin elokuvalla "Mere Dad Ki Maruti" (2013).
Yksityiselämä.
Chakraborty alkoi seurustella näyttelijä Sushant Singh Rajputin kanssa huhtikuussa 2019. Pari muutti yhteen joulukuussa 2019. 14. kesäkuuta 2020 Rajput kuoli itsemurhaan kotonaan Bandrassa, Mumbaissa, kuusi päivää sen jälkeen, kun Chakraborty muutti pois.
Valperga

Valperga () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 2 961 asukasta.
Väinö Kytölä

Väinö Kytölä (28. helmikuuta 1904 Sysmä – 21. syyskuuta 1968 Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Kytölän vanhemmat olivat maanviljelijä Enok Kytölä ja Maria Manninen ja puoliso vuodesta 1933 Alli Kirveskoski. Kytölä tuli ylioppilaaksi Heinolassa ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1932. Valmistuttuaan Kytölä toimi Pienviljelijäin Keskusliiton ja Suomen Salaojitusyhdistyksen palveluksessa, kunnes siirtyi Otavan maanviljelyskoulun opettajaksi vuonna 1933. Toimittuaan ensin apuopettajana hänestä tuli varsinainen opettaja vuonna 1939 ja oppilaitoksen johtaja vuonna 1953. Kytölä toimi myös Otavan koulutilan hoitajana ja puutarhurikoulun johtajana ja oli Laidunyhdistyksen piiriagronomi 1945–1954. Maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1967 saaneella Kytölällä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. 
Metsäneuvos Viljo A. Kytölä oli Väinö Kytölän veli.
Juri Andruh’ovytš

Juri Andruh’ovytš (; s. 13. maaliskuuta 1960 Stanislav, nyk. Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen runoilija, prosaisti, esseisti, kääntäjä ja kirjallisuuskriitikko.
Andruh’ovytš valmistui 1982 Lvivin kirjapaino-oppilaitoksesta ja 1991 Moskovasta Maksim Gorkin kirjallisuusinstituutista. Hän puolusti 1994 länsiukrainalaisessa Vasyl Stefanykin yliopistossa väitöskirjaansa, jonka aiheena on Bohdan Ihor Antonytšin runous. Hän käsittelee Antonytšia myös romaanissa "Dvanatsjat obrutšiv" (2003, 'Kaksitoista vannetta') eikä aivan helläkätisesti.
Andruh’ovytš tuli tunnetuksi 1980-luvulla Bu-Ba-Bu-runoilijaryhmän jäsenenä. Hän oli perustanut sen 1985 Viktor Neborakin ja Oleksandr Irvanetsin kanssa. Ryhmä pyrki karnevalistisella toiminnallaan mitätöimään sosialistisen realismin opin lisäksi dogmaattisen vakavahenkisyyden runoudessa, myös Ukrainan isänmaallisen kaanonin. Ryhmä halusi määritellä uudestaan kirjailijan roolin yhteiskunnassa. Ryhmän runouteen liittyi alusta alkaen performanssi, ja sitä esitettiin teatterityylisissä yhteisissä runonlukutapahtumissa. Erityisen suosittuja ryhmän tapahtumat olivat yliopisto-opiskelijoiden ja kaupunkilaisälymystön keskuudessa. Näyttävimpiä tapahtumia oli ”runo-ooppera” "Chrysler Imperialin" esitys syksyllä 1992 Lvivin ooppera- ja balettinäyttämöllä.
Andruh’ovytš lopetti runojen kirjoittamisen 1990-luvulla mutta aloitti uudestaan 2000-luvulla julkaisemalla kokoelman "Pisni dlia mertvoho pivnia" (2004 'Lauluja kuolleelle kukonpojalle'). Runoja myös sävellettiin ja levytettiin.
Andruh’ovytš alkoi 1980-luvulla kirjoittaa myös proosaa, ensin realistisia novelleja omista neuvostoarmeijakokemuksistaan. Hän kirjoitti yhdessä Andri Dontšykin kanssa elokuvakäsikirjoituksen "Kisneviy golod" (1992, 'Hapen nälkä'). Varsinaisesti hän vakiinnutti maineensa prosaistina kolmella pienoisromaanilla "Rekreatsi" (1992, 'Huvituksia'), "Moskovjada" (1993, 'Moskovjadi') ja "Perverzija" (1996, 'Perversioita'), joita pidetään usein ukrainalaisen postmodernismin merkittävimpinä edustajina. Hänen mainettaan vahvisti myös "Mala entsyklopedija aktualnoi ukrainskoi literatury" (1996, 'Nykyukrainalaisen kirjallisuuden pieni tietosanakirja'), jolla oli merkitystä 1990-luvun ukrainalaisen kirjallisuuden Stanislav-ilmiö-ryhmän syntyyn ja kehittymiseen. Hän matkusteli Keski- ja Itä-Euroopassa ja kirjoitti matkoistaan esseitä, joita on julkaistu kokoelmina.
Andruh’ovytš käänsi ukrainaksi muun muassa William Shakespearen "Hamletin" (2008) ja yhdysvaltalaista beat-runoutta.
Perussuomalaiset Halla-ahon ja Purran linjalla

Perussuomalaiset Halla-ahon ja Purran linjalla on politiikan tutkijan Markku Jokisipilän teos vuodelta 2021, joka analysoi Perussuomalaiset-puolueen politiikkaa ja sen suhdetta muihin puolueisiin.
Kirjassa Jokisipilä käsittelee puolueen tavoitteiden sisältöä, kannatuksen syitä ja suurten suomalaisten puolueiden puoluekannatuksissa tapahtuneita muutoksia. Teos kuvaa, kuinka perussuomalaiset on haastanut perinteisiä valtapuolueita ja osoittanut, etteivät nämä ole kaikilta osin kyenneet reagoimaan yhteiskunnan muutoksiin.
Kirjassa Jokisipilä toteaa, että perussuomalaisten luonnehtiminen äärioikeistoksi on "sensaationhakuista, yliampuvaa ja poliittista loanheittoa". Vielä 1980-luvulla kansallismielisyys oli Suomessa poliittinen itsestäänselvyys myös kolmen suuren puolueen ohjelmissa, kokoomuksen, Sdp:n ja keskustan. Kun ne alkoivat luopua tästä, perussuomalaiset täytti tyhjiön.
John Allen Chau

John Allen Chau (18. joulukuuta 1991 Scottsboro, Alabama – 17. marraskuuta 2018 Pohjois-Sentinel) oli yhdysvaltalainen lähetyssaarnaaja, joka herätti kansainvälistä huomiota marraskuussa 2018 yritettyään viedä kristinuskon sanomaa Pohjois-Sentinelin saarella muusta maailmasta eristyksessä eläneelle sentinelien heimolle ja tultuaan heimon surmaamaksi.
Varhainen elämä.
Chau osallistui 18-vuotiaana lyhytaikaiselle lähetysmatkalle ja koki tuolloin, että Jumala kutsui häntä lähetystyöntekijäksi. Tutkiessaan saavuttamattomia kansoja Chau luki sentineleistä ja vakuuttui, että hänen tehtävänään oli tuoda kristinuskon sanomaa heimolle. Chau valmistui Oral Robertsin yliopistosta pääaineena liikuntatieteet sekä opiskeli terveydenhoitoa, minkä yhteydessä hän suoritti erämaaolosuhteisiin suunnatun ensiapukurssin.
Matka Pohjois-Sentinelille.
Chau lähti marraskuussa 2018 Andamaanien saarille käännyttääkseen sentinelit kristinuskoon. Ennen matkaa Pohjois-Sentinelin saarelle Chau hankki 13 erilaista rokotusta sekä vietti useita päiviä karanteenissa välttyäkseen viemästä moderneja taudinaiheuttajia saarelle. 14. marraskuuta Chau maksoi paikallisille kalastajille matkasta saarelle. He saapuivat saaren lähistölle saman päivän iltana. Seuraavana aamuna Chau meloi kajakilla saaren rantaan. Rantavedessä Chau puhutteli sentinelejä englanniksi "Olen John ja rakastan teitä, ja Jeesus rakastaa teitä", minkä jälkeen Chau yritti imitoida sentinelien puhetta. Nuori poika ampui Chaua nuolella, joka lävisti Chaulla mukana olleen Raamatun, minkä jälkeen Chau pakeni saarelta.
17. marraskuuta Chau luovutti kalastajille 13 sivua päiväkirjamerkintöjään, pyysi kalastajia lähtemään ja lähti viimeiselle matkalleen saarelle. Kalastajat näkivät, kuinka Chau saapui saarelle ja häntä kohti ammuttiin nuolia. Myöhemmin kalastajat näkivät, kuinka Chaun kaulan ympärille sidottiin köysi ja hänet vietiin pois. Tästä pelästyneinä kalastajat pakenivat paikalta.
Tapauksen jälkeen Chaun saarelle kuljettaneet kalastajat pidätettiin, sillä Intian lain mukaan ulkopuolisten on kiellettyä mennä Pohjois-Sentinelin saarelle. Chaun surmanneita sentinelejä ei kuitenkaan yritetty saattaa vastuuseen teostaan eikä Chaun ruumista haettu saarelta.
Kansainvälinen rautatiejärjestö

Kansainvälinen rautatiejärjestö eli UIC (joka on lyhenne ranskan kielen sanoista "Union internationale des chemins de fer") on kansainvälinen rautatiekuljetusalan järjestö. UIC perustettiin 17. lokakuuta 1922 tavoitteenaan standardoida rautateiden käytäntöjä. Järjestön luomia ovat mm. vaunujen UIC-luokitus ja UIC-maakoodit. Järjestön päämaja toimii Pariisissa.
Mariana Enríquez

Mariana Enríquez (s. 1973 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen toimittaja ja kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu muun muassa novelleja, romaaneja ja asiaproosaa.
Elämä.
Mariana Enríquez syntyi Buenos Airesissa ja kasvoi kaupungin metropolialueella. Myöhemmin perhe muutti läheiseen La Platan rannikkokaupunkiin, jossa Enríquez aloitti viestinnän ja journalismin yliopisto-opinnot. Tutkinnon suoritettuaan hän on työskennellyt toimittajana.
Ensimmäisen romaaninsa, "Bajar es lo peor" (1995), Mariana Enríquez julkaisi 21-vuotiaana.
Kirjalliset vaikutteet.
Mariana Enríquezin tuontannossa toistuvia teemoja ovat kauhukirjallisuuden ja goottilaisen tradition yhdistäminen historialliseen ja poliittiseen todellisuuteen, erityisesti hänen kotimaansa Argentiinan nykyisyyteen ja menneeseen, mm. 1970–80-lukujen valtiojohtoisen sotilasdiktatuurin perintöön. Merkittäviksi kirjallisiksi vaikutteikseen Enríquez on nimennyt esimerkiksi kauhukirjallisuuden klassikot Stephen Kingin ja H. P. Lovecraftin, mutta myös Emily Brönten "Humisevan harjun" sekä Arthur Rimbaud’n runot.
Salvador Cardenal

Salvador Cardenal Barquero (1960 Meksiko – 2010) oli nicaragualainen kitaristi ja laulaja-lauluntekijä.
Cardenal aloitti kitaransoiton saadessaan 17-vuotiaana soittimen lahjaksi aloittaessaan Panamassa opintonsa jesuiittanoviisina. Hän jätti seminaarin omistautuakseen musiikille ja palasi vuonna 1979 kotimaahansa, jossa oli meneillään Nicaraguan vallankumous. Vuonna 1980 hän perusti siskonsa Katia Cardenalin kanssa Dúo Guardabarrancon, joka julkaisi kahdeksan albumia ja esiintyi yli kolmessakymmenessä eri maassa. Lisäksi Salvador Cardenal julkaisi sooloalbumin "Tuyo lo que soy". Hän oli myös ekologinen ajattelija ja laati musiikin ohella runoutta sekä kuvataidetta. Cardenalin sisarusten perustama duo jäi tauolle 1990-luvulla, mutta teki paluun vuonna 2001 ja julkaisi viimeisen levynsä 2003.
Cardenal voitti vuonna 1986 kansallisen OTI-festivaalin laulullaan "Dias de amar" ja saavutti vuonna 1990 kansainvälisessä OTI-festivaalissa toisen sijan lauluntekijänä kappaleessa "Dame tu corazón", jonka hänen siskonsa esitti tuolloin Yhdysvalloissa. Cardenal sairasti 9-vuotiaasta saakka tyypin II eli sekamuotoista kryoglobulinemiaa, jonka takia hänelle suoritettiin luuydin- ja munuaisensiirrot sekä kuolion vaatima oikean käden peukalon amputaatio. Hän kuoli vuonna 2010 krooniseen sairauteensa.
Susan Kilrain

 Susan Kilrain (s. 24. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen avaruuslentäjä, lennonopettaja ja insinööri. Hän osallistui kahdelle avaruussukkulalennolle.
Ennen avaruusuraansa Kilrain toimi lentäjänä ja lennonopettajana Yhdysvaltojen laivastossa. Hän koulutti lentäjiä Douglas A-4 Skyhawk -koneisiin, ja lensi itse yli 3000 tuntia 30 eri konetyypillä, kuten Grumman F-14 Tomcatilla.
Jevgeni Savin

Jevgeni Savin (s. 19. huhtikuuta 1984) on entinen pääsarjatason venäläinen jalkapalloilija, joka lopetti uransa vuonna 2015. Sen jälkeen hän on toiminut jalkapallokommentaattorina Match TV:ssä ja esittänyt KraSava-videokanavallaan lajianalyysejä ja jalkapalloilijoiden haastatteluja.
Savin on tehnyt YouTubessa julkaistun dokumenttielokuvan, jonka päähenkilö on Ukrainan jalkapallomaajoukkueen kapteeni Andri Jarmolenko. Hänen lisäkseen elokuvassa on muitakin tunnettuja ukrainalaisia jalkapalloilijoita, jotka kertovat helmikuussa 2022 alkaneen sodan vaikutuksista. Mukana on myös parauimari Oleksandr Golovko. Elokuva on tekstitetty englanniksi.
Virallinen taho hyökkäsi ankarasti Savinia kohtaan dokumentin julkaisun jälkeen, ja häntä on sanottu ”maanpetturiksi”, joka pitäisi lähettää Siperiaan. Hänen omistamansa jalkapalloseura Krasava ei päässyt enää pelaamaan vakituiselle stadionilleen.
Antipatros Thessalonikelainen

Antipatros Thessalonikelainen (, ; 1. vuosisata eaa./jaa.) oli antiikin kreikkalainen epigrammirunoilija, joka oli kotoisin Thessalonikesta ja toimi Roomassa, missä hän oli Lucius Calpurnius Pison klientti.
Antipatrokselta on säilynyt suuri joukko epigrammeja "Kreikkalaisessa antologiassa". Niiden perusteella hän toimi keisari Augustuksen hallintokauden loppupuolella ja kenties vielä Caligulan aikana vuonna 38 jaa. Hänen varmuudella ajoitettavat runonsa ajoittuvat vuosille 11 eaa.–12 jaa. Runot ovat aiheiltaan pääosin ekfrastisia sekä omistuskirjoituksia ja hautaepigrammeja.
Antipatros Thessalonikelainen on todennäköisesti sama runoilija, jota kutsutaan joidenkin epigrammien otsakkeissa nimellä "Antipatros Makedonialainen".
Filetas

Filetas (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Filetas Efesoslainen

Filetas Efesoslainen (, ) oli antiikin kreikkalainen proosakirjailija, joka oli kotoisin Efesoksesta. Aristofaneen skoliasti lainaa häntä koskien sibylloja. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.
Filetas Samoslainen

Filetas Samoslainen (, ) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Samoksesta.
Filetaalta tunnetaan kaksi epigrammia, jotka ovat mukana "Kreikkalaisessa antologiassa". Vatikaanin käsikirjoituksessa ne ovat otsakkeen "Filitā Samiū" () alla. Filetas Samoslainen on todennäköisesti eri henkilö kuin tunnetumpi runoilija Filetas Koslainen, sillä vaikka hänet mainitaan joskus rhodoslaisena kenties Kosin ja Rhodoksen läheisten yhteyksien vuoksi, häntä ei koskaan mainita samoslaisena.
Toretsk

Toretsk (; ) on kaivos- ja teollisuuskaupunki Ukrainan Donetskin alueen Bah’mutin piirissä. Toretsk sijaitsee maanteitse 52 kilometriä aluekeskus Donetskista pohjoiseen ja 33 kilometriä piirin hallintokeskus Bah’mutista etelään.
Kaupunki kuuluu niinsanotun Donetskin kansantasavallan alueeseen.
Kaupunki nimettiin nykynimelleen helmikuussa 2016 osana Ukrainan pyrkimystä luopua Neuvostoliiton aikaisesta paikannimistöstä. Vuosina 1936-2016 paikkakunnalla oli nimi Dzeržynsk (, ). Ennen vuotta 1936 nimenä oli Štšerbynivka ().
Ukrainan tilastokeskus arvioi Toretskin väkiluvuksi 31 513 asukasta vuoden 2021 alussa. Todellinen asukasluku oli tuntuvasti virallisia lukuja alhaisempi. Syynä tähän oli erityisesti Itä-Ukrainan sodan rintamalinjan ja sen takana sijainneen kapinallisalueen diktatuuriseksi luonnehditun, Venäjän tukeman sotilashallinnon läheisyys - naapurikaupunki Horlivka oli kapinallisten hallinnassa ja Ukrainan asevoimien kaivamat taisteluhaudat löytyivät läheltä Toretskin kaupunkia. Monet virallisesti kaupungissa asuneet olivat muuttaneet Länsi-Eurooppaan tai Ukrainan suurempiin kaupunkeihin eli kauemmas Venäjän ylläpitämän kapinallisalueesta ja usean vuoden rintamasodasta.
Vuonna 2001 kaupungissa asui 43 371 ihmistä. Heistä ukrainalaisia oli 50,3 prosenttia, venäläisiä 45,6 prosenttia ja valkovenäläisiä 2 prosenttia.
Arkeologisten todisteiden mukaan Toretskin seutu on ollut asuttu jo muinaisista ajoista. Uudempi asutushistoria alkaa vuodesta 1806. Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1938. Seudulta löydettiin hiiliesiintymä ensimmäisenä Ukrainassa noin 300 vuotta sitten. Siksi Donbas eli Donetsin allas, raaka-ainerikas itäisen Ukrainan alue, sai joidenkin näkemysten mukaan alkunsa Toretskista. Noin 3 prosenttia maailman hiilivarannoista sijaitsee Ukrainassa, ja siitä 95 prosenttia Donetsin altaan alueella. Seudusta kehittyi Ukrainan taloudelle tärkeä seutu. Ennen sodan alkamista (2014), 16 prosenttia Ukrainan väestöstä asui Donbasissa ja osuus Ukrainan kaupungeista oli tätä suurempi.
Taloudellinen alamäki alkoi jo 1990-luvulla seudulle keskeisen hiilikaivostoiminnan supistumisesta. Monet joutuivat työttömäksi ja poliitikot, sekä vuonna 2014 levitetty venäläispropaganda, hyödynsivät tilannetta. Sota on kiihdyttänyt talouden laskevaa kehitystä.
Vuonna 2014 kaupungin hallinnasta käytiin sotaa venäläismielisen kapinallishallinnon ja Ukrainan asevoimien välillä. Kapinnalliset miehittivät kaupungin. Esimerkiksi kaupungintalo paloi. 21. heinäkuuta 2014 Ukrainan asevoimat vapauttivat kaupungin kapinallisilta. Vuoden 2014 jälkeenkin Venäjän tukemat kapinalliset tai venäläismiehittäjät ovat useasti tulittivat kaupunkia tykistöllä sekä hyökänneet kaupunkiin, osuen esimerkiksi teollisuuslaitoksen alueelle, sairaalaan ja kuntoutuslaitokseen. Sotatoimet katkaisivat esimerkiksi vedensaannin kuukausien ajaksi. 
Osana Venäjän suurhyökkäystä 2022, kaupunkiin kohdistettiin tykistötulta esimerkiksi huhtikuussa 2022. Kevään 2024 aikana Venäjän joukot valtasivat alueita kaivoskaupungin läheisyydestä ja kesäkuussa sotillallinen toiminta kaupunkia ja sen puolustajia kohtaan yltyi.
FKKI-35 SM-turnaus

FKKI-35 SM-turnaus on suomalainen futsalin ikämiesturnaus, joka on pelattu vuodesta 2004 lähtien. FKKI on lyhenne sanoista "Futsalin Kunnossa Kaiken Ikää" ja 35 tarkoittaa vähintään 35 vuoden ikäisiä pelaajia. Futsalin Kunnossa Kaiken Ikää on osa Kunnossa kaiken ikää -toimintaohjelmaa. FKKI-35-sarjan peliaika on 2 x 12 min tehokasta peliaikaa.
Ikämiesten sarjoja on myös muille ikäluokille: FKKI-40, FKKI-45, FKKI-50, FKKI-55, FKKI-60, FKKI-65. Turnausta on yritetty järjestää myös naisille FKKI-30 ja FKKI-40 ikäluokille, mutta toistaiseksi vähäisen kiinnostuksen takia turnauksia on ollut vaikea järjestää.
Eleanor Holmes Norton

Eleanor Holmes Norton (s. 13. kesäkuuta 1937, Washington DC) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on edustanut maan pääkaupunkia, Washington DC:ta, Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja ajaa kaupungin muuttamista osavaltioksi. 
Tausta ja yksityiselämä.
Holmes Nortonin isoisoisä oli orjana Virginiassa, mutta onnistui pakenemaan. Holmes Norton on kertonut tämän inspiroineen häntä kamppailemaan sen puolesta, että Washington DC:sta tulisi osavaltio.
Holmes Norton opiskeli historiaa Antioch College -yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1960. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Yalessa, jota hän valmistui maisteriksi vuonna 1963 pääaineenaan American studies. Seuraavana vuonna hän valmistui myös oikeustieteiden kandidaatiksi Yalesta. Tämän jälkeen hän avasi oman lakitoimistonsa. Juristin urallaan Holmes Norton tuli tunnetuksi vuonna 1968, kun hän edusti oikeudessa George Wallacea, Alabaman entistä kuvernööriä, jota oltiin kielletty järjestämästä mielenosoitusta New Yorkissa. Vuonna 1970 hänet nimettiin ensimmäisenä naisena New Yorkin kaupungin ihmisoikeuksista vastaavaan komiteaan.
Holmes Norton oli naimisissa Edward Nortonin kanssa vuosina 1965–1993. Parilla on kaksi lasta. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Holmes Norton on episkopaalinen.
Poliittinen ura.
Holmes Norton valittiin ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1991. Tuolloin hänen lisäkseen edustajainhuoneessa istui vain kaksi muuta afroamerikkalaista naista.
Edustajana Holmes Norton tunnetaan parhaiten Washingtonin statuksen muuttamisesta. Hänen mukaansa liittovaltion tuloveroa maksavat kaupungin asukkaat ovat oikeutettuja täysimääräiseen edustukseen maan kongressissa. Tällä hetkellä Holmes Norton on kaupungin ainoa edustaja kongressissa, mutta vain sen alahuoneessa, jossa hänellä ei ole äänioikeutta.
José Areas

José Chepito Areas (s. 26. heinäkuuta 1946 León) on nicaragualainen lyömäsoittaja. Hän kuului Santana-yhtyeen alkuperäisjäseniin.
Areas soitti Santanassa vuoteen 1977 ja jälleen vuosina 1987–1989. Hän julkaisi myös sooloalbumin vuonna 1974. Hän liittyi 1990-luvun lopussa Santanan muiden entisten jäsenien kanssa Abraxas Pool -kokoonpanoon. Vuonna 1998 Rock and Roll Hall of Fameen otettiin Santanan kokoonpano, johon Areas kuului.
Areasin muiden yhteistyökumppaneiden joukossa on ollut Alfonso Lovo.
Ellen Trane Nørby

Ellen Trane Nørby (s. 1. helmikuuta 1980 Herning) on tanskalainen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2005. Vuosina 2015–2016 hän oli Tanskan lapsi-, opetus- ja tasa-arvoministeri ja vuosina 2016–2019 terveysministeri.
Libby Larsen

Libby Larsen (s. 24. joulukuuta 1950 Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen säveltäjä.
Larsen opiskeli Minnesotan yliopistossa Dominick Argenton johdolla. Hän perusti vuonna 1973 Stephen Pauluksen kanssa Minnesota Composers Forumin (sittemmin American Composers Forum). Larsenista tuli Minnesotan orkesterin residenssisäveltäjänä vuosina 1983–1986 toimiessaan ensimmäinen nainen, joka sai Yhdysvalloissa residenssin suurelta orkesterilta. Hänellä on ollut monia muitakin residenssejä, esimerkiksi Charlotten sinfoniaorkesterin ja Colorado Symphonyn kanssa. Huhtikuussa 2003 Kongressin kirjasto ilmoitti hänen nimityksestään John W. Kluge Centerin ensimmäiseksi koulutuksen ja teknologian Harissios Papamarkou -professoriksi.
Larsenin yhteistyökumppaneihin ovat orkesterien ohella kuuluneet muiden muassa The King's Singers, Benita Valente ja Frederica von Stade. Hänen teostensa levytyksiä on julkaistu muiden muassa Angel Recordsin, Nonesuch Recordsin, Decca Recordsin ja Koch Internationalin kautta. Larsen sai vuonna 1994 Grammy-palkinnon "The Art of Arlene Augér" -levyn tuottajana; teoksella kuullaan myös Larsenin teos "Sonnets from the Portuguese". Larsenille on lisäksi myönnetty National Endowment for the Artsin stipendi. 
Larsen on säveltänyt toistakymmentä oopperaa. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös satoja muita erilaisia teoksia, kuten vokaali-, kamari-, orkesteri- ja kuoromusiikkia.
Jürgen Farensbach

Jürgen Farensbach (1551-1602) oli liivinmaalainen aatelismies ja soturi.
Hän oli jo nuorena kokenut sodan seikkailuja Ranskassa ja sodassa Turkkia vastaan. Lähettilääksi lähetettynä Iivana Julman luokse 1570 hänet pantiin vankeuteen, mutta hän pelasti elämänsä rupeamalla sotapalvelukseen tataareja vastaan ja sitten pakenemalla. Farensbach palveli sitten pestattujen joukkojen päällikkönä ensin Fredrik II:sta Tanskassa, myöhemmin Stefan Batorya ja Sigismundia Puolassa, voittaen suurta mainetta aikansa mitä kuuluisimpana sotapäällikkönä. Vuonna 1598 hän seurasi Sigismundia tämän Ruotsin matkalle ja seuraavana vuonna hänen oli määrä tuoda apua kuninkaan ahdistetuille ystäville Suomessa, mutta ei saanut aikaan muuta kuin pienen apujoukon, joka hänen veljensä Vilhelm Farensbachin johdolla saapui Viipuriin. Kaarle-herttuan vuonna 1600 tultua Liivinmaalle, puolusti hän urhoollisesti Riian linnaa ruotsalaisia vastaan ja kaatui Viljannin rynnäkössä 17. toukokuuta 1602.
Sophie Løhde

Sophie Løhde Jacobsen (s. 11. syyskuuta 1983 Birkerød) on tanskalainen Venstren poliitikko ja Tanskan nykyinen sisä- ja terveysministeri joulukuusta 2022. Hän on istunut kansankäräjillä vuodesta 2007. Vuosina 2015–2016 hän oli Tanskan terveysministeri ja vuosina 2016–2019 julkisten innovaatioiden ministeri.