tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Murfreesboro (Tennessee)

Murfreesboro on kaupunki Tennesseessä Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus ja huomattava koulukaupunki. Murfreesboro on Nashvillen metropolialueen toiseksi väekkäin kaupunki.
Maantiede.
Murfreesboro sijaitsee Tennesseen maantieteellisessä keskipisteessä Nashvillen metropolialueen kaakkoisosassa. Etäisyys Nashvillen keskustasta on 50 kilometriä kaakkoon. Tennesseen keskipiste sijaitsee Old Lascassas Pikessa, ja se on merkitty laatalla. Stones River -joen läntinen haara virtaa Murfreesboron alueella.
Murfreesboron ilmasto on subtrooppinen leutoine talvineen ja kosteine, kuumine kesineen. Lämpötilojen vaihtelu on suurta, elokuun keskimääräinen ylin on 32,3 °C, tammikuun keskimääräinen alin puolestaan –3,7 °C. Tuhoisat tornadot koettelevat kaupunkia aika ajoin.
Historia.
Murfreesboro perustettiin 1811, alkuun sen nimi oli Cannonsburgh poliitikko Newton Cannonin kunniaksi. Vain kuukauden päästä nimi muutettiin Murfreesboroksi kenraali William Lytlen pyynnöstä. Taustalla oli Lytlen ystävä, kenraali Hardy Murfree. Murfreesboro toimi Tennesseen pääkaupunkina 1818–1826. Se oli varhaisvaiheessaan maatalouskeskus, mutta 1850-luvulla myös merkittävä koulukaupunki, jonka lempinimenä oli Tennesseen Ateena. Yhdysvaltain sisällissodan katkerimpiin kuuluva taistelu, Battle of Stones River / Battle of Murfreesboro, käytiin muutama kilometri kaupungista luoteeseen vuodenvaihteessa 1863. Liittovaltion joukot saivat strategisesti merkittävän voiton konfederaation joukoista. Taistelualueella on nykyisin Stones River National Battlefield -puisto.
Sisällissodan haavat arpeutuivat hitaasti. Murfreesboron asema koulukaupunkina alkoi palautua vasta 1900-luvun alussa: 1911 perustettiin Middle Tennessee State Normal School, josta kehittyi sittemmin Middle Tennessee State University. Toisen maailmansodan jälkeen Murfreesboron talouselämä muuttui agraaripainotteisesta teollisuuden ja palvelualojen suuntaan. Kaupungin kasvu on ollut nopeaa: vuonna 1990 väkiluku oli noin 45 000, ja kymmenen vuotta myöhemmin jo 69 000. Seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana väkiluku kaksinkertaistui.
Talous.
Murfreesboron ja sen ympäristön keskeisiä elinkeinoja ovat maatalous ja elintarviketuotanto, vakuutustoiminta, valmistava teollisuus (asusteet, veneet), alihankinta ja oppilaitokset.
Liikenne.
Lähin kansainvälinen lentoasema on Nashvillen kansainvälinen lentoasema. Rutherfordin piirikunnan alueella palvelevat Smyrna Airport (MQY) ja Murfreesboro Municipal Airport (MBT). Valtatiet Interstate 24 ja 840 risteävät Murfreesborossa.
Peter Curman

Peter Curman (1941 Tukholma, Ruotsi – 3. maaliskuuta 2021) oli ruotsalainen runoilija, kriitikko ja kääntäjä. Hän aloitti uusyksinkertaisella runoudella.
Suomennettu tuotanto.
Matti Melenderin suomentamia Curmanin runoja on julkaistu Kulttuurivihkoissa (1981; nro 2)
Euclides da Cunha

Euclides da Cunha (1866 Santa Rita do Rio Negro, Cantalago, Brasilia – 1909 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen kirjailija ja toimittaja, opettaja ja insinööri. Hänen teoksensa "Os Sertões" on brasilialaisen kirjallisuuden klassikkoja ja herätti ilmestyessään 1902 suurta huomiota. Teos on ensimmäinen vastalause syrjäseutujen unohdetun väestön kohtelulle. Sen on samalla sekä tieteellinen että kaunokirjallinen teos.
Thracia (provinssi)

Thracia (; ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Traakiassa nykyisten Turkin, Bulgarian ja Kreikan alueilla.
Maantiede.
Thracian provinssi käsitti alun perin alueen, jota rajasivat pohjoisessa Haimos-vuoret (lat. "Haemus Mons", nyk. Balkanvuoret), idässä Mustameri, etelässä Egeanmeri ja lännessä Nestos-joki (lat. "Nestus"). Se käsitti myös Traakian Khersonesoksen (nyk. Gallipolin niemimaa). Provinssiin kuuluivat nykyinen Itä-Traakia eli Turkin Euroopan puoleinen osa, Länsi-Traakia eli Kreikan koillisosa, sekä Bulgarian etelä- ja kaakkoisosa.
Thracian pohjoispuolella sijaitsi Moesia inferiorin provinssi, länsipuolella Moesia superiorin provinssi, lounaispuolella Macedonian provinssi, ja kaakkoispuolella Vähän-Aasian puolella Asian ja Bithynia et Pontuksen provinssit.
Myöhäisroomalaisessa vaiheessa provinssiin kuului vain nykyisen Bulgarian eteläosa. Ainakin tuossa vaiheessa provinssin hallinnollinen keskus oli Filippopolis.
Kaupunkeja.
Thracian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Thracian provinssi perustettiin vuonna 46 jaa. Provinssien jaossa siitä tehtiin keisarin provinssi. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Noin vuonna 293 provinssista erotettiin kolme provinssia, jotka olivat Europa, Haemimontus ja Rhodope. Näin jäljelle jääneen Thracian provinssin alue oli tämän jälkeen aiempaa pienempi. Se kuului noin vuodesta 293 lähtien Thracian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Oriensin prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Francine Jordi

Francine Jordi (oik. "Francine Lehmann"; s. 24. kesäkuuta 1977 Worb) on sveitsiläinen laulaja.
Jordi voitti vuonna 1998 Grand Prix der Volksmusikin laululla "Das Feuer der Sehnsucht". Hän aloitti varsinkin Sveitsissä menestystä saavuttaneiden albumeiden säännöllisen julkaisemisen. Jordi edusti maataan vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Dans le jardin de mon âme", mutta jäi kolmanneksi viimeiselle sijalle. Hänen musiikillisiin yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet Florian Ast, Semino Rossi ja Karel Gott. Jordin tyylivalikoima on ollut vaihteleva; hän on tulkinnut kansanmusiikkipohjaista musiikkia, iskelmää ja SWR Big Bandin kanssa swingiä. Jordi on saanut myös klassisen koulutuksen. Vuonna 2007 hän esiintyikin Bernissä Papagenan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa "Taikahuilu". Hän piti tämän jälkeen vielä resitaaleja, mutta hylkäsi uran klassisen musiikin parissa ajanpuutteen takia. Jordi on kuvannut tuntevansa olevansa "täysin kotonaan" iskelmämusiikkia esittäessään.
Jordi on saanut monia kertoja Prix Walon eri kategorioissa. Hän on työskennellyt myös juontajana muun muassa "Musikantenstadl"-ohjelmassa.
Yksityiselämä.
Jordi oli 2010-luvun alussa laulajakollegansa Florian Astin kanssa suhteessa, joka päättyi Sveitsissä runsaasti uutisointia osakseen saaneeseen eroon. Aiemmin hän oli ollut naimisissa maantiepyöräilijä Tony Romingerin kanssa.
Toukokuussa 2017 Jordilla todettiin hyvin varhaisessa vaiheessa ollut rintasyöpä.
Seesamit

Seesamit ("Sesamum") on seesamikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 31 tropiikin ja subtropiikin kasvilajia. Seesamit ovat yleensä yksivuotisia ruohoja. Tunnetuin laji, muun muassa öljykasvina viljelty seesami eli öljyseesami, on kotoisin Intiasta.
Harpagojuuret

Harpagojuuret ("Harpagophytum") on seesamikasveihin kuuluva afrikkalainen kasvisuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, harpagojuuri ("Harpagophytum procumbens") ja "Harpagophytum zeyheri". Ne esiintyvät alkuperäisenä Afrikan eteläosassa, muun muassa Angolassa, Sambiassa, Botswanassa, Zimbabwessa, Mosambikissa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa.
Harpagojuurilla on sukkulenttinen juurakko, josta kasvaa yksivuotisia suikertavia varsia. Kukat ovat torvimaisia ja monivärisiä, vaaleanpunaisia, torven sisältä valkeita ja kellertäviä. Hedelmät ovat erikoisenmuotoisia puutuneita kotia, joissa on ankkurimaisia vankkoja okia.
Je me casse

Je me casse on maltalaisen laulajan Destinyn esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 255 pistettä ja saavutti seitsemännen sijan.
Rakkiot

Rakkiot ("Cneorum") on Euroopassa esiintyvä ruutakasvisuku. Suvussa on kaksi lajia pensaita, jotka kasvavat alkuperäisinä luonnonvaraisena Lounais-Euroopassa, Etelä-Euroopassa ja Kanariansaarilla.
Rakkiolajit ovat:
Palavapensaat

Palavapensaat eli palavatpensaat ("Dictamnus") on ruutakasveihin kuuluva kolmelajinen kasvisuku. Laji mooseksenpalavapensas ("Dictamnus albus") esiintyy alkuperäisenä Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasiaan, Lähi-itään ja Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella. Sitä myös viljellään perennana. Toinen laji, "Dictamnus dasycarpus", puolestaan esiintyy itäisessä Aasiassa, Kiinassa, Mongoliassa, Koreassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on luokiteltu myös mooseksenpalavanpensaan muunnokseksi (var. "dasycarpus"). Kolmas laji "Dictamnus hispanicus" esiintyy Espanjassa.
Mōri-klaani

Mōri-klaani () oli japanilainen suku, joka hallitsi Honshu-saaren länsiosia 1500-luvun alusta 1800-luvun puoliväliin saakka. Tokugawa Ieyasun perustettua Tokugawa-shōgunaatin vuonna 1603 Mōri-klaanin päämiehestä tuli Chōshūn hanin daimio. Chōshū käsitti suurimman osan Länsi-Honshun alueesta. Vaikka Mōri-suku olikin Tokugawa-suvun vasalli, pysyivät nämä kaksi sukua vihamiehinä.
Mōri-klaani nousi merkittäväksi 1500-luvun alussa, kun eräät Ōuchi-suvun vasallit kapinoivat Ōuchin itsevaltaista hallintoa vastaan. Mōri Motonarin johdolla klaani pystyi hyötymään kapinasta, vaikka ei suoraan osallistunutkaan siihen. Vuonna 1557 Mōri Motonarista tuli Länsi-Honshun uusi hallitsija.
Motonarin pojanpojasta Mōri Terumotosta tuli 1500-luvun loppupuolella Oda Nobunagan huomattava vastustaja, kun Nobunaga pyrki alistamaan koko Japanin valtansa alle. Odan tehtyä itsemurhan vuonna 1582 Terumoto teki rauhan Odan seuraajan Toyotomi Hideyoshin kanssa. Pian Mōri Terumotosta tuli Hideyoshin luottokenraali. Vuonna 1598 kuolemansairas Hideyoshi nimitti viiden vanhimman neuvoston, jonka oli määrä toimia sijaishallitsijana, kunnes Hideyoshin alaikäinen poika Toyotomi Hideyori olisi kyllin vanha noustakseen valtaan. Mōri Terumoto oli yksi valituista sijaishallitsijoista, samoin Tokugawa Ieyasu. Hideyoshin kuoltua neuvoston jäsenten välillä alkoi valtataistelu, ja Terumoto liittyi Ieyasun vastustajiin. Tokugawa Ieyasu voitti lopulta kamppailun vallasta, mutta Mōri-klaani sai kuitenkin pitää lähes puolet Chōshūn alueesta, sillä Mōri Terumoto ei ollut Tokugawa Ieyasun pahimpia vastustajia.
Ieyasun suopeudesta huolimatta Mōri-klaani opetti joukkojaan inhoamaan Tokugawa-sukua ja kunnioittamaan sen sijaan keisaria, jonka vallan Tokugawat olivat kaapanneet itselleen. Niinpä Chōshūn soturit olivat keskeisessä roolissa, kun Tokugawa-shōgunaatti kaadettiin vuonna 1867 ja valta palautettiin Meiji-restauraatiossa keisarille. Tämän jälkeen Chōshūn alueen miehet pysyivät uuden hallinnon johtavissa asemissa aina toisen maailmansodan päättymiseen asti.
Tungpuut

Tungpuut ("Aleurites") on kasvisuku tyräkkikasvien heimossa. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Hopeatungpuu ("Aleurites moluccanus") esiintyy laajemmalla alueella ja toinen laji "Aleurites rockinghamensis" Uudessa-Guineassa ja Australian Queenslandissa. Hopeatungpuu on myös yleisesti viljelty puu. Sen hedelmät ovat pähkinämäisiä luumarjoja, joiden sisällä on öljypitoiset siemenet. Siemenistä puristetaan öljyä ja niitä voidaan syödä.
Strykniinipähkinät

Strykniinipähkinät ("Strychnos") on strykniinipähkinäkasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on noin 200 lajia puuvartisia kasveja, joilla on pantrooppinen levinneisyys. Suvun tyyppilaji on ketunstrykniinipähkinä ("Strychnos nux-vomica"), kaakkoisaasialainen puu, joka on tunnettu strykniinipitoisena myrkkykasvina.
Kastepensaat

Kastepensaat ("Duranta") on verbenakasveihin eli rautayrttikasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 20 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Amerikassa, Yhdysvalloista Kaliforniasta Argentiinaan.
Lajeista tunnetuimpia on kultakastepensas eli duranta ("Duranta erecta"). Se on sinivioletti- tai valkokukkainen köynnöstävä pensas, joskus pieni puu, joka voi kasvaa kuusi metriä korkeaksi. Sitä on istettu koristekasviksi läpi tropiikin ja laji esiintyy tulokkaana tai viljelykarkulaisena lukuisissa Afrikan ja Aasian maissa.
Huonearaliat

Huonearaliat ("Fatsia") on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on kolme lajia, jotka kasvavat alkuperäisinä Japanissa, Koreassa ja Taiwanissa. Ne ovat ainavihantia pensaita tai pieni puita. Huonearaliaa ("Fatsia japonica") käytetään huonekasvina.
Hopea-araliat

Hopea-araliat ("Polyscias") on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on yli 170 lajia puita, joita esiintyy luonnonvaraisena vanhan maailman tropiikissa, Keski-Afrikassa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa.
Liuska-araliat

Liuska-araliat ("Schefflera") on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on yli 430 lajia, mutta suppeimman suvun rajauksen mukaan niitä olisi jäljellä enää 13 ja loput sijoitellaan toisiin araliakasvisukuihin ("Astropanax", "Heptapleurum", "Plerandra").
Lajeja esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa, Karibialla, Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa. Liuska-araliat kasvavat puiksi, pensaiksi ja liaaneiksi, joskus muiden kasvien epifyytteinä.
Adeniumit

Adeniumit ("Adenium") on kasvisuku oleanterikasvien heimossa. Ne ovat kaikkein läheisintä sukua oleantereille. Sukuun kuuluu kuusi lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Afrikassa ja Etelä-Arabiassa. Adeniumit ovat puuvartisia varsisukkulenttikasveja. Tyven paksuus voi olla jopa metrin ja lukuisat varren haarat kasvavat pensaan tai pienen puun muotoiseksi. Kukat ovat punaisia. Koristekasvina tunnetuin laji on adenium ("Adenium obesum").
Lajit.
"Adenium boehmianum", "Adenium dhofarense", "Adenium multiflorum", "Adenium obesum", "Adenium oleifolium" ja "Adenium swazicum".
Hukankierrot

Hukankierrot ("Cynanchum") on kasvisuku oleanterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 262 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä laajalla alueella, Pohjois-Amerikan eteläosassa, Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Etelä- ja Itä-Euroopassa, Afrikassa, Australiassa ja suuressa osassa Aasiaa Siperiaa lukuun ottamatta. Hukankierrot ovat monivuotisia kasveja, jotka kasvattavat juurakosta yleensä ruohovartisia kiipeileviä varsia.
Rasmus Kettunen

Rasmus Kettunen (s. 1. syyskuuta 1997 ) on suomalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Bandyliigassa Porvoon Akillesta.
Ura.
Rasmus Kettunen on aloittanut jääpallon Akilleen jääpallokoulusta, josta hän jatkoi lajia seuran juniorijoukkueissa. Peruskoulunsa jälkeen Kettunen matkusti Ruotsiin jääpallolukioon Sandvikeniin, jossa hän opiskeli ja pelasi neljä vuotta. Lukionsa jälkeen Kettunen jäi vielä pelaamaan yhdeksi kaudeksi IFK Motalaan, joka pelasi Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla. Tämän jälkeen mies palasi kevään 2018 jälkeen Suomeen ja takaisin kasvattajaseuransa Akilleksen riveihin. 
Keväällä 2022 Kettunen siirtyi yksivuotisella sopimuksella Mikkelin Kamppareihin. Mikkelissä Kettunen saavutti keväällä 2023 SM-hopeaa.
Yhden Mikkelissä vietetyn kauden jälkeen Kettunen siirtyi takaisin Akillekseen keväällä 2023.
Maajoukkueura.
Miesten maajoukkue-uransa Kettunen avasi tammikuussa 2020 maaotteluissa Venäjää ja Ruotsia vastaan.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Kastanjaviinit

Kastanjaviinit ("Tetrastigma") on kasvisuku, joka kuuluu viiniköynnöskasveihin. Sukuun sisältyy 137 lajia, joita esiintyy alkuperäisinä tropiikissa ja subtropiikissa, Kaakkois-Aasiassa Intiasta ja Kiinasta Indonesiaan, Australiassa ja Melanesiassa. Kastanjaviinit ovat yleensä puuvartisia, harvoin ruohovartisia kiipeileviä köynnöksiä. Vietnamista kotoisin oleva kastanjaviini ("Tetrastigma voinierianum", alun perin "Vitis voinieriana" viiniköynnösten suvussa) tunnetaan huonekasvina.
Hakimsan

Hakimsan on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
M2 (ohjus)

M2 eli MSBS M2 ("Mer-Sol Balistique Stratégique") on ranskalaisvalmisteinen keskikantaman (IRBM, 2 900–3 200 km) ydinkärkiohjus. Tämä mereltä ammuttava ydinohjus oli käytössä vuosina 1974 - 1978. Sen tuhovoima oli 0,5 megatonnia (500 kT) eli 2 100 terajoulea. M1 ja M2 -ohjustyypit käyttivät osittain samaa taistelukärkeä, jonka omamassa oli vain 700 kg. Redoutable-luokan ydinsukellusveneet, eli "SNLE":t ("Sousmarin Nucléaire Lanceur d'Engins") olivat tämän yksikärkiohjuksen laukaisualustana. Myös mahdollisesti "Rita 2" -nimen saanut ohjus, saavutti tyyppihyväksynnän vuonna 1973. Koelaukaisuissa saavutettiin 600 km:n suuruinen lakikorkeus.
Kiinteätä ajoainetta käyttänyt ohjustyyppi oli kaksivaiheinen, ja omasi 19 950 kg:n laukaisumassan. Työntövoima oli 440 kN.Inertiaalinen ohjautusjärjestelmä antoi 1,0 km:n osumatarkkuuden (CEP). Ohjuskärjen tyyppinimitys oli MR-41. Ohjustyypin yksilöitä valmistui arviolta 35 kpl, mikä riittänee kahden sukellusveneen ydinarsenaaliin, mikäli 16 ohjusta/alus oltaisiin ladattu. Ydinkärkiä valmistettiin kanto-ohjuksia suurempi määrä, vähintäin 48 kappaletta ja ne palvelivat myös pidemmän ajan, vuoteen 1980. "Boosted fission" -tyyppisten eli kiihdytettyjen "HEU"- ydinkärkien koeräjäytyksiä toteutettiin vuonna 1968, tuotantoon MR-41 saapui 1969. Partiointi M1 -ohjuksin aseistetuilla ydinsukellusveneillä aloitettiin 1972.
M2:ta edelsi M1 ja tämän ohjuksen seuraaja oli M20.
Hehkupuut

Hehkupuut ("Metrosideros") on myrttikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 58 lajia puuvartisia kasveja. Hehkupuita kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan Patagoniassa, Etelä-Afrikassa, Uudessa-Seelannissa, Uudessa Guineassa, Filippiineillä ja Tyynenmeren saarilla Oseaniassa ja Havaijilla. Eniten lajeja esiintyy Uudessa-Kaledoniassa, 21 lajia. Hehkupuista esimerkiksi uusiseelantilainen maorihehkupuu tunnetaan myös viljeltynä koristepuuna.
Saadetdin

Saadetdin on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Helmimarjat

Helmimarjat ("Callicarpa") on kasvisuku huulikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 165 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Yhdysvalloissa, Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan pohjoisosassa, Madagaskarissa, itäisessä, eteläisessä ja kaakkoisessa Aasiassa sekä Australiassa. Ne ovat pensaita tai pieniä puita. Hedelmät ovat tiiviinä rykelminä kasvavia luumarjoja, jotka monilla lajeilla ovat kypsinä koristeellisen värisiä, kuten violetteja tai punaisia.
Nasib

Nasib on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Eugeniat

Eugeniat ("Eugenia") on myrttikasveihin kuuluva trooppinen kasvisuku. Suku on eräs kaikkein lajirunsaimmista puuvartiskasvien suvuista, sillä siihen kuuluu noin 1150 lajia. Eugeniat voivat kasvaa puiksi, pensaiksi tai puutuneesta juurakosta nouseviksi varvuiksi. Hedelmät ovat marjoja. Brasiliasta, Boliviasta ja Argentiinasta kotoisin oleva surinaminkirsikka tunnetaan hedelmäkasvina.
Fright Night (vuoden 2011 elokuva)

Fright Night on uusi versio vuoden 1985 Kauhun yö -elokuvasta. Sen on ohjannut Craig Gillespie. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Marti Noxon ja Tom Holland, joka on alkuperäisen version käsikirjoittaja ja ohjaaja. Elokuvan päärooleissa näyttelevätt Anton Yelchin, Christopher Mintz-Plasse, Colin Farrell, Dave Franco, David Tennant, Imogen Poots, Tina Borek, Toni Collette ja Will Denton.
Näyttelijät.
Lähde:
Rastis

Rastis on kunnallinen monitoimitalo ja kulttuurikeskus Itä-Helsingissä Vuosaaressa. Keskus sijaitsee Vuosaaren metroaseman vieressä ja se keskittää ruotsinkielisen päiväkodin, peruskoulun (Nordsjö lågstadieskola, luokat 1–6) ja nuorisokeskuksen. Aiemmin kiinteistöissä toimi myös kulttuuritoimisto, joka vuonna 2010 siirrettiin Vuotaloon 200 metrin päähän Rastiksesta.
Historia.
Vuosaaressa on ollut ruotsinkielistä koulutoimintaa vuodesta 1883, ensin yksityisesti ja vuodesta 1923 lähtien kunnan toimesta. Toiminta oli pitkään jaettu Rantakiventien vanhan kyläkouluun (alemmille luokille) ja Puistopolun peruskoulun tiloihin. Tammikuussa 1996 Helsingin kaupunginhallitus päätti rakentaa ruotsinkielistä koulua, päivähoitoa ja nuorisotoimintaa kattavan talon.
Marraskuussa 1997 ruotsalaisuuden päivänä avattu Rastis on keskittänyt ruotsin kielen opetuksen Vuosaaressa. Keskittämistä pidetään tärkeänä ruotsinkielisen paikallisen väestön yhteenkuuluvuuden kannalta. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl-Johan Slotte. Sisätiloissa ja pihalla on kuvanveistäjä ja performanssitaiteilijan Jan-Erik Anderssonin veistoksia ja hänen mukaansa nimettyjä tiloja. Andersson kirjoitti myös sadun eräänlaisena konseptina talon taiteelle. Teokset suunniteltiin vuorovaikutteisesti koululaisten kanssa.
Renne Haverinen

Renne "Reinhold" Haverinen (29. syyskuuta 1850 Kuhmo – 9. helmikuuta 1898 Kuhmo) oli Kuhmon Matokankaalla asunut kruununtorppari, joka toimi useita kertoja paikallisena oppaana Akseli Gallen-Kallelalle ja Louis Sparrelle heidän Kainuuseen ja Vienan Karjalaan suuntautuvilla maalausretkillään.
Jean-Louis Curtis

Jean-Louis Curtis, oik. Louis Laffitte (1917 Orthez, Ranska – 1995 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.
Curtisin omaperäinen tyyli on ironista ja eleganttia. Kulkematta muotivirtausten mukana hän on Honoré de Balzacin tavoin kuvannut ihmisen persoonallisuutta ja historian tapahtumia usein nuorten sankarien kautta.
Curtis sai Goncourt-palkinnon 1947 teoksesta "Les Forêts de la nuit". Hän oli Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1986.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2023

Vuoden 2023 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Espoon Metro Areenassa 25.–29. tammikuuta 2023. Alun perin kilpailut oli tarkoitus järjestää Helsinki-hallissa (aiemmassa Hartwall-areenassa).
Lähteet.
Bohdan Czeszko

Bohdan Władysław Czeszko (1923 Varsova, Puola – 1988) oli puolalainen kirjailija ja "Kultura"-lehden varapäätoimittaja. Hän kirjoitti todellisuudentajuista, pessimismin sävyttämää proosaa, jonka leimallisia piirteitä olivat usein ironia ja myös tunnelmallinen lyyrisyys.
Czeszko on ollut käsikirjoittamassa elokuvia "Sukupolvi" ("Pokolenie", 1954, ohjaus Andrzej Wajda), "Gangstereita ja ihmisystäviä" (1963) ja "Ansa" ("Pulapka", 1970).
Tora Dahl

Tora Armida Dahl (9. kesäkuuta 1886 Tukholma, Ruotsi – 9. tammikuuta 1982 Södertälje, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kuvasi kirjoissaan erityisesti naisia, ja teoksista merkittävimpiä on romaanisarja Gunborg-nimisestä tytöstä. Hän kirjoitti myös kymmenosaisen muistelmasarjan, jonka ensimmäinen kirja on "En bit på väg", sekä sadunmuotoisia satiireja.
Folke Dahlberg

Folke Dahlberg (1912 Askersund, Ruotsi – 1966) oli ruotsalainen runoilija, graafikko ja kuvittaja. Dahlgren kuvasi Vätternjärveä teoksissaan "Vättern" (1949) ja "Leva vid Vättern" (1958). Hänen runojaan on sanottu musiikillisiksi, ja niiden esikuviksi on sanottu ranskalaista symbolismia ja varhaisvaiheen surrealismia.
Dahlberg oli kotiseudullaan outolintu, ja hän on sanonut niistä ajoista: "Vuodet ennen kuin täytin 16 synnyttivät minussa katkeruutta enemmän kuin kaikki senjälkeiset vuodet yhteensä." Hän opiskeli Tukholmassa Tekniska skolanissa (nyk. (Konstfackskolan), josta hän valmistui 1931. Seuraavana vuonna hän aloitti opinnot Konsthögskolanissa mutta keskeytti opinnot kolmen lukukauden jälkeen. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa "Karavanissa" 1935, jossa hän julkaisi myöhemminkin. Runojen lisäksi hän julkaisi myös piirroksia. Piirtäjänä hänen tuotteliain kautensa alkoi syksyllä 1939, ja hän osallistui useisiin yhteisnäyttelyihin.
Dahlbergin esikoiskirja "Cartesiansk dykare" ilmestyi 1948, ja seuraavana vuonna ilmestyi "Vättern". Hän suunnitteli kirjankansia ja toimi useiden lehtien kuvittajana. Sen jälkeen hän julkaisi nopeaan tahtiin seitsemän kirjaa ja "Svenska Dagbladetissa" kertomuksia, jotka koottiin 1958 kirjaksi "Leva vid Vättern".
Dahlberg avioitui juhannuksena 1942 Kristina Sahlströmin kanssa. Dahlberg hukkui Vätternin Karlsborgsvikeniin venematkalla ystävänsä kanssa. Seuraavana päivänä ilmestyi runokokoelma " Havet slutet".
Pierre Daninos

Pierre Daninos (1913 Pariisi, Ranska – 2005 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli toimittajana muun muassa "Le Figarossa". Eloisissa ja humoristisissa romaaneissaan hän kertoo brittiläisestä majuri Thompsonista ja tämän retkistä. Hän on kirjoittanut myös esseitä.
Andrea De Carlo

Andrea De Carlo (1952 Milano, Italia) on italialainen kirjailija. Hän on toiminut myös elokuva-alalla, ja se on vaikuttanut hänen kirjoihinsakin, jotka edustavat italialaista scuola dello sguardo -koulukuntaa (ransk. l’école du regard, 'katseen koulukunta'). Hän on tutkinut romaaneissaan vallan vaikutusta ihmiseen, esimerkiksi fantasiaromaanissaan "Macno" (1984).
Alpo Tiitinen

Alpo Tiitinen (17. elokuuta 1917 Kotka – 8. lokakuuta 1992 Tampere) oli suomalainen toimittaja.
Tiitinen suoritti keskikoulun Mikkelin lyseossa ja jatkoi opintojaan Työväen Akatemiassa ja erilaisilla kursseilla. Hän työskenteli vuodesta 1945 lähtien toimittajana "Savon Kansassa" ja "Kansan Lehdessä". Tiitisestä tuli "Vapauden" toimitussihteeri vuonna 1947 ja päätoimittaja vuonna 1954. Vuonna 1962 hän siirtyi toimituspäälliköksi "Pohjanmaan Kansaan", jonka päätoimittajana hän työskenteli vuosina 1975–1980. 
Puoluekannaltaan sosiaalidemokraattinen Tiitinen toimi myös kaupunginvaltuutettuna ja hoiti erilaisia luottamustehtäviä. Eläkkeelle jäätyään hän kirjoitti lehtiin teatteriarvosteluja ja harrasti maalausta.
Thabana Ntlenyana

Thabana Ntlenyana on Ntlenyana-vuoren huippu, joka kohoaa 3482 metrin korkeuteen. Se sijaitsee Lesothossa ja on koko Kilimanjaron eteläpuolisen Afrikan korkein kohta. Huippu sijaitsee aivan Lesothon itäosassa, lähellä Lesothon ja Etelä-Afrikan rajaa.
Thabana Ntlenyana kuuluu Lohikäärmevuorten vuoristoon ja huipun lähellä sijaitsevat Oranje-joen alkulähteet.
Thabana Ntlenyana on myös suosittu vaelluskohde, jonne voi matkata kävellen tai ratsastaen. Matkaan lähdetään tavallisesti etelästä Sani Passin solan majalta, joka sijaitsee Etelä-Afrikan puolella aivan Etelä-Afrikan ja Lesothon rajalla, Sani Passin raja-aseman lähellä. Matkaa Sani Passin majalta Thabana Ntlenyanalle kertyy noin 13 kilometriä ja vaellus vie noin kahdeksasta yhdeksään tuntia.
Aaro Airas

Aaro Airas (26. tammikuuta 1919 Hartola – 7. maaliskuuta 1982 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja, puoluetoimitsija ja työläistarkastaja.
Airas meni työelämään 12-vuotiaana ja toimi aluksi automaalarina ja konepuuseppänä. Hän liittyi "Vapauden" toimitukseen vuonna 1955 ja työskenteli lehden päätoimittajana ennen sen lakkauttamista vuonna 1963. Sen jälkeen Airas jatkoi "Saimaan Sanomien" palveluksessa.
Airas toimi SDP:n Mikkelin läänin piirisihteerinä vuosina 1957–1961 ja 1967–1971. Hän oli myös SDP:n puolueneuvoston jäsen. Airas siirtyi vuonna 1971 työsuojeluhallintoon ja työskenteli kuolemaansa saakka työläistarkastajana.
Tilannehuone

Tilannehuone.fi on suomalainen, vuonna 2007 perustettu 
avoin verkkopalvelu, joka kokoaa yhteen eri tyyppisiä tilannekuvia pelastustoimen hälytyksistä Suomessa. Hälytyksiin sisältyy myös ilmoitinlaitteista tulleita ilmoituksia eli esimerkiksi automaattisia palohälytyksiä. 
Toiminta.
Hälytystiedot sivustolle tulevat Hätäkeskuslaitoksen rajapinnasta ja niitä täydennetään päivittyvillä uutislinkeillä. Osa hälytyksistä sisältää myös linkin avoimeen Liikennetilanne-palveluun.
Sivustolle voi luoda ilmaisen käyttäjätunnuksen, mutta sivustoa on mahdollista käyttää myös vierailijana. Eri hälytyksiä on mahdollista tarkastella karttapohjalta, jossa hälytystyyppiä vastaava ikoni on sijoitettu sijaintikunnan kohdalle, sekä listalta, jossa hälytykset ovat nähtävissä aikajärjestyksessä. Palveluun kuuluu myös Myrskyseuranta-osio. Sivustolle voi lähettää vinkin hälytystoimesta, mutta se edellyttää käyttäjätunnuksen käyttöä. Sivua ylläpitää yksityishenkilö Rami Mikkola.
Palveluun tehtiin tammikuussa 2018 yli 2 800 000 vierailua.
Palvelun pohjalta on luotu myös älypuhelinsovellus.
Myrskyseuranta.
Osa verkkopalvelua on laajoihin myrskyihin, kuten kesän 2020 Päivö-myrsky, keskittyvä Myrskyseuranta-osio.
Alba de Céspedes

Alba de Céspedes (1911 Rooma, Italia – 1997 Pariisi, Ranska) oli kuubalaistaustainen italialainen kirjailija, joka kirjoitti myös ranskaksi. Hän työskenteli myös toimittajana. Hänen romaaniensa teemana on naisen asema. Läpimurtoromaani oli "Ylioppilaskoti" (1938).
Eino Kantanen

Eino Kantanen (2. kesäkuuta 1902 Mikkeli – 10. helmikuuta 1965 Mikkeli) oli suomalainen toimitusjohtaja, päätoimittaja ja kunnallisneuvosmies.
Kantanen meni kirjapaino-oppiin vuonna 1917 ja työskenteli latojana ja faktorina. Vuosina 1947–1955 hän työskenteli sanomalehti "Vapauden" toimitusjohtajana ja vuosina 1951–1955 päätoimittajana. Vuodesta 1951 lähtien Kantanen toimi Mikkelin raastuvanoikeuden kunnallisneuvosmiehenä. Hän oli myös osuusliike Savonseudun hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1948, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvoston jäsen vuosina 1940–1958, Mikkelin kaupunginvaltuutettu yli 30 vuoden ajan ja kaupunginhallituksen jäsen vuosina 1935–1959.
Maloti

Maloti (voidaan kirjoittaa myös Maluti) on vuoristo eteläisessä Afrikassa, Lesothon pohjoisosassa. Maloti on Lohikäärmevuorista luoteeseen päin lähtevä osa Lohikäärmevuorten vuoristokokonaisuutta. Maloti-vuorten korkein huippu on Thabana Ntlenyana, joka on samalla Lesothon sekä koko eteläisen Afrikan korkein kohta.
Tortilla House

Tortilla House on suomalainen vuonna 2013 perustettu meksikolaistyylinen ravintolaketju, jonka päätuoteitta ovat tacot, burritot, quesadillat ja salaatit. Tortilla Housella on seitsemän toimipistettä, joista neljä sijaitsee Helsingissä, ja yksi Espoossa, Tampereella ja Oulussa kussakin.
Tuotteet.
Ravintolan tilaukset perustuvat neljäosaiseen valintaan, jossa asiakas ensin valitsee täytteeksi joko sian- tai naudanlihan, kanan, vihannekset, kalan tai nyhtökauran, ja sitten annoksen ”tyylin”, joka on burrito, salaatti tai kolme tacoa. Lopuksi asiakas valitsee lisukkeet ja kastikkeen.
Tacoja voi tilata myös yksitellen, ja lisukkeena myydään quesadilloja ja nachoja.
Toimipisteet.
Tortilla Housella on seitsemän toimipistettä, joista ensimmäinen avattiin Helsinkiin Iso-Roobertinkadulle. Helsingin muut ravintolat ovat Kampin keskuksessa sekä Mall of Triplassa. Suomen muut toimipisteet sijaitsevat Tampereella Kauppakeskus Ratinassa, Espoon Isossa Omenassa ja Oulussa Rautatienkadulla.
Yritys.
Ketjun liiketoimintaa pyörittää osakeyhtiö Tortilla House Finland Oy. Vuonna 2019 yrityksen liikevaihto oli 1,8 miljoonaa euroa, ja tilikauden tulos 45 000 euroa. Yrityksen perusti kesällä 2013 Jyrki Karumo, ja se sai alkunsa katuruokarekasta. Tortilla House Finlandin nykyinen toimitusjohtaja on Visa Vorimo.
Hanko Sushi

Hanko Sushi on suomalainen vuonna 2009 Hangossa perustettu ravintolaketju, jonka päätuote on sushi. Ketjulla on Suomessa 22 toimipistettä, joista 11 sijaitsee Helsingissä, kaksi Espoossa, sekä Tampereella, ja yksi Jyväskylässä, Kuopiossa, Oulussa, Raisiossa, Rukalla, Turussa ja Vantaalla kussakin. Hanko Sushi on niin ravintoloiden määrässä kuin liikevaihdossakin mitattuna Suomen suurin sushiketju.
Ketjun nimessä esiintyvä "Hanko" viittaa japanin kielessä leimasinta tarkoittavaan sanaan, sekä Hangon kaupunkiin, mihin sen ensimmäinen toimipiste avattiin.
Ketjun liiketoimintaa ylläpitää osakeyhtiö Sushi World Oy. Vuonna 2019 sen liikevaihto oli 13,5 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 36 000 euroa. Hanko Sushin perustivat vuonna 2009 Rolf Wirta ja Mika Laakio. Ketjun on vuodesta 2014 omistanut Royal Ravintolat, joka vuonna 2018 fuusioitui Restamaxin kanssa, ja myöhemmin muutti nimensä NoHo Partnersiksi.
Emma Karasjoki

Emma Emilia Karasjoki (s. 14. lokakuuta 1993 Helsinki) on suomalainen toimittaja. 
Hän aloitti Yle Kioskin toimittajana vuonna 2016. Aiemmin Karasjoki työskenteli Ilta-Sanomissa, jossa hän toimi ISTV:n videokuvaajana vuosina 2014–2016. Karasjoella on Yle Kioskissa myös oma YouTube-kanava, jonne hän on tuottanut sisältöä vuodesta 2019 alkaen. Karasjoki voitti myös Vuoden tekijä -palkinnon YouTube-videoistaan vuonna 2020 lyhytvideoiden Shortland-gaalassa.
Karasjoki kirjoitti ylioppilaaksi Vaskivuoren lukion medialinjalta vuonna 2012, minkä jälkeen hän opiskeli Laajasalon opiston monimedialinjalla vuosina 2013–2014.
Karasjoki on juontanut Ylen Helsinki Pridea, Yle Olohuonetta, FOMO-ohjelmaa ja yksittäisiä tv-tapahtumia. Karasjoki juonsi Ylen Sinkut paljaana -tosi-tv-sarjaa, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa 1.1.2021. Hän on juontanut Ylen "Vuosi Vaihtuu" -ohjelman vuodesta 2020 alkaen Gogi Mavromichalisin kanssa.
Karasjoki on pelannut ringetteä 6-vuotiaasta asti ja ylsi myös SM-tasolle, jossa hän edusti Espoon Kiekkoseuraa vuosina 2012–2014. Nykyään Karasjoki pelaa Naisten harrastesarjassa Vantaan Walapaisin joukkueessa.
Alholmen (Upplands-Bro)

Alholmen on Mälarenin saari Ruotsissa Upplands-Bron kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa.
Alholmen sijaitsee Mälarenin itäosassa Norra Björkfjärdenin järvenselän keskellä sijaitsevassa saaristossa. Saaristo sijaitsee Ekerönin pohjoispään Munsönin rannasta ja se jatkuu Härjarön suuntaan. Alholmenilta on matkaa Munsöniin kaksi kilometriä, mutta väliin jää samankokoinen saari Lagnö. Saaria erottaa alle 300 metriä leveä Vråkanin salmi. Itäpuolella puolen kilometrin päässä on Gräsholmen, Måsgrundet ja koillispuolella 400 metrin päässä Askholmen. Alholmenin pituus on 1,6 kilometriä ja leveys on 750 metriä. Saarella on erotettu lähes 100 rakennustonttia, joihin on rakennettu noin 90 vapaa-ajan asuntoa. Metsäisellä saarella on entisiä niittyjä ja peltopalstoja. Saarella ei ole autoteitä ja sinne pääsee vain veneellä. Lähin laituri, jonne pääsee autolla, sijaitsee Slutin rannassa Munsönillä . Saaren itärannat ovat suojaisina olleet suositumpia venelaiturien paikoiksi, mutta myös länsirannalla on muutama laituri. Saarella ei asu vakituisia asukkaita ympäri vuoden.
Historiaa.
Saari on matala ja sen korkeimmat kohdat alkoivat kohota merestä vasta pronssikaudella. Myöhäisemmältä ajalta ovat kiviröykkiöt ja jäänteet muinaislinnasta. Saarella on kohta, Kappelbacken, joka epävarmojen kuulopuheiden mukaan olisi vanha kirkonpaikka. Saari on matalana ollut keskiajallakin liian pieni asuttavaksi. Saarella on saattanut asua kalastajia, mutta vasta 1600-luvulla asettui saarelle ensimmäiset viljelijät. Heistä vanhoihin kirjoihin kirjattuja mainintoja löytyy 1678 alkaen. Vanhin tunnettu saaren asukkaan oli vuonna 1678 nimeltään ”Jan” ja vuonna 1680 ”Jan Larsson”. Saari on todennäköisesti autioitunut välillä Suurvalta-Ruotsin tarvitessa sotamiehiä monissa sodissaan. Kirjoissa on taas 1700-luvulla monenkin asukkaan nimiä. Esimerkiksi 1770-luvulla asuivat saarella Anders Wahlström perheineen. Hän oli metsänvartija, joka katsoi saaren puuston perään luvattomilta puunhakkaajilta. Yhteensä 350 asukasta on ehditty tunnistaa historiallisista lähteistä, jotka ovat osin puutteellisia. Saaristolaisia on täytynyt Mälarenilla olla paljon. Viimeinen viljelijä muutti saarelta 1940-luvulla. Saari myytiin vuonna 1951 kokonaan asukasyhdistykselle ("Alholmens Ekonomiska Tomtägareförening"), joka lohkaisi saarelle 92 tonttia. Yhdistyksen ensimmäinen tehtävä saaren uusille asukkaille oli järjestää veneyhteys saarelle ("passbåtstrafik"). Seuraavaksi hankittiin 1960-luvulla sähkö ja seuraavaksi rakennettiin Slutin laituri.
Kirschwasser

Kirschwasser tai Kirsch (saks. "kirsikkavesi") on alkujaan Saksasta kotoisin oleva kirkas ja väritön kirsikkabrandy.
Valmistus.
Kirschwasser on perinteisesti valmistettu tislaamalla tummista morelli-tyyppisistä hapankirsikoista. Kirsikoiden annetaan käydä kivineen, ja lopputulos on vähäsokerinen, ei makea. Alun perin morellikirsikat ovat lähtöisin Schwarzwaldin alueelta Etelä-Saksasta, missä kirschwasserin valmistuksella on pitkät perinteet. Vastaavia kirsikkaviinoja valmistetaan myös Sveitsissä ja Itävallan alppiseuduilla sekä Alsacessa ja Franche-Comtéssa.
Kirsch on väritöntä, koska se joko käytetään nuorena tai kypsytetään saarnesta tehdyissä tynnyreissä tai saviastioissa. Euroopan unioni asettaa hedelmäviinoille 37,5 % vähimmäisalkoholipitoisuuden, ja kirschwasserissa onkin yleensä 40–50 % alkoholia. Yhden 0,75 litran pullon valmistamiseen käytetään noin kymmenen kiloa kirsikoita.
Kirschwasser sisältää enemmän sikuna-alkoholeja ja eettereitä kuin viinat yleensä. Tämän lisäksi siinä on bentsaldehydiä ja hyvin pieni määrä vetysyanidia, jotka antavat juomalle sen luonteenomaisen maun.
Käyttö.
Kirschwasser nautitaan yleensä kylmänä ja sellaisenaan. Saksankielisissä maissa sitä tarjoillaan yleensä digestiivinä, muualla myös aperitiivina. 
Sitä lisätään joskus juustofondyyhyn ja käytetään jälkiruoissa, kakuissa (tunnetuimpina Schwarzwaldin kakku ja Zuger Kirschtorte) ja liköörikonvehdeissa.
Kersantti Stubby

Kersantti Stubby oli ensimmäisen maailmansodan Yhdysvaltain armeijan sotakoira ja 26. jalkaväkidivisioonan maskotti. Siihen liitettiin eri sankaritarinoita ja se sai ensimmäisenä koirana armeijassa virallisen kersantin arvon. Kersantti Stubby kuoli vuonna 1926 ja se päätyi täytettynä Smithsonian Instituten kokoelmiin.
Elämäkerta.
Kersantti Stubbya kuvailtiin aikanaan valkoiseksi ja tiikerinkirjavaksi bullterrieriksi. Sotamies J. Robert Conroyn sanotaan löytäneen sen kulkukoirana sen harhailtua 26. jalkaväkidivisioonan koulutustilaisuuteen. Se sai nimensä lyhyen häntänsä mukaan. Yhdysvallat oli liittynyt ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1917. Stubby salakuljetettiin joukkoja kuljettaneella aluksella Eurooppaan vuonna 1918, jossa siitä tuli divisioonan virallinen maskotti.
Stubby oli mukana monissa divisioonan taisteluissa, kuten Marnen ja Château-Thierryn taistelussa. Stubbyn sanottiin pelastaneen joukot useampaan otteeseen. Kuulonsa avulla sen sanottiin havaitsevan vihollisen etenemisen jo kaukaa. Sen väitettiin jopa napanneen kiinni saksalaisen vakoojan, sekä varoittaneen kaasuhyökkäyksistä. Ihmistä paljon tarkemman hajuaistinsa avulla se onkin saattanut havaita taistelukaasun paljon sotilaita aikaisemmin. Se lohdutti myös haavoittuneita ja kuolevia sotilaita. Stubby haavoittui taisteluissa myös itse. Se jäi esimerkiksi kaasuiskun alle ja haavoittui sirpaleista. Stubby huomioitiin Yhdysvaltain armeijassa virallisella kersantin arvolla. Stubby oli ensimmäinen sotilasarvon saanut koira ja siihen viitataan myös usein ensimmäisen maailmansodan ainoana amerikkalaisena sankarisotakoirana. Palveluksensa aikana se sai useita epävirallisia mitaleja.
Kersantti Stubbyn palatessa sodan jälkeen takaisin Yhdysvaltoihin se sai paljon huomiota maineensa takia. Robert Conroyn mukana se oli monien paraatien, päivällisten ja kunnianosoitustapahtumien vieras. Kersantti Stubby kuoli vuonna 1926. Se oli tuolloin noin 10-vuotias. Kersantti Stubby päätyi sittemmin täytettynä esille Smithsonian Instituteen.
Tiedepääoma

Tiedepääoma on tieteeseen liittyvän tiedon, asenteiden, kokemusten ja resurssien summa, jonka yksilö kokoaa elämänsä aikana. Tähän sisältyy tieteellinen tieto, jonka ihminen tietää, mitä hän ajattelee tieteestä, hänen tuntemansa ihmiset, joilla on ymmärtämystä tieteestä, ja päivittäinen tieteellisen tiedon kohtaaminen.
Tiedepääoma koostuu tieteeseen liittyvästä kulttuurisesta ja sosiaalisesta pääomasta sekä yksilön habituksesta.
Tutkijat ovat ehdottaneet, että tiedepääomaa ei esiinny erillään, vaan sen arvon määrää yksilön laajempi konteksti ja ympäristö. 
Tiedepääoman on ajateltu rakentuvan kahdeksan keskeisen ulottuvuuden ympärille:
Nämä kahdeksan ulottuvuutta voidaan tiivistää neljään tiedepääoman tyyppiin: mitä tiedät eli tieteellinen lukutaito; miten ajattelet eli asennoituminen; mitä teet; ja keitä tunnet eli sosiaaliset kontaktit ja verkostot. Kolme ensimmäistä tyyppiä sisältävät habituksen ja kulttuuripääoman ja neljäs sosiaalisen pääoman.
Tausta.
Tiedepääomaa on käytetty opetusstrategioiden kehittämisessä peruskouluissa ja lukioissa 
ja aikuisten tiedepääoma-arvioiden kehittämisessä.
Tiedepääoman käsitteen on kehittänyt professori Louise Archer ja hänen kollegansa King's Collegesta Lontoosta ASPIRES-projektissa .
Viiden vuoden tutkimuksen pohjalta 10–14-vuotiaiden nuorten ja heidän perheidensä kanssa ASPIRES havaitsi, että lapset niistä perheistä, joilla oli enemmän tieteellisiä resursseja (kuten vanhemmat, joilla on tieteellisiä harrastuksia tai uraa), haluaisivat todennäköisemmin jatkaa tieteen parissa. Tiedepääoman käsite kehitettiin keinona ymmärtää, miksi nämä tieteeseen liittyvät resurssit, asenteet ja toiveet saivat jotkut lapset suuntautumaan tieteeseen, kun taas toiset lapset eivät suuntautuneet näin.
Tiedepääoman käsite käyttää ranskalaisen sosiologin Pierre Bourdieun luomia teoreettisia kehikoita kuvatakseen yksilön suhtautumistapaa tieteelliseen ajatteluun ja pääomaan. Sitä voidaan käyttää ymmärtämään, miten sosiaaliluokka vaikuttaa ihmisten toiveisiin ja osallistumiseen tieteeseen. Käsite on peräisin koulutuksen tutkimuksesta, mutta sitä käytetään myös laajemmin käytännössä ja politiikassa, esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen tiede- ja teknologiakomitean työssä.
Tiedepääoma käytännössä.
Tiedepääomaa käytetään useissa koulutusympäristöissä luonnontieteen oppimisen tukemiseksi, erityisesti lapsille. Esimerkiksi erään brittiläisen koulun tavoitteena on auttaa opiskelijoita kehittämään tiedepääomaa osallistumalla tiedekerhoihin kun taas laajemmassa mittakaavassa käyttää tiedepääomaa käsitteenä tiedottaakseen strategiastaan ja työstään kaikille yhteistyökumppaneilleen. Irlannissa Science Gallery Dublinin tavoitteena on lisätä vierailijoiden tiedepääomaa näyttelyiden avulla. Vastaavasti Yhdysvalloissa työskentelee tiedepääoman kanssa eriarvoisuuden torjumiseksi luonnontieteiden oppimisessa ja osallistumisessa niihin. 
Lokakuussa 2017 Science Capital Teaching Approach käynnistettiin National STEM Learning Centerissä Yorkissa, Isossa-Britanniassa. Lähestymistapaa kehitettiin ja kokeiltiin neljän vuoden ajan yrittäjyyden tutkijoiden ja keskiasteen luonnontieteiden opettajien välillä.
Michel Deguy

Michel Deguy (23. toukokuuta 1930 Pariisi, Ranska – 16. helmikuuta 2022 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija ja kriitikko. Hän oli Pariisin yliopistossa (Université Paris VIII) kirjallisuuden professori. Hän perusti runouslehdet "La Revue de Poésie" ja "Po&amp;sie". Hän oli kriitikkona ranskalaisen ”uuden romaanin” tukija.
Deguyn tuotannossa on vaikutteita Saint-John Perseltä, mutta myöhemmin hän omaksui itsenäisen tavan muuttaa maailma abstraktin unenomaiseksi runoksi, jossa hän käyttää sitaatteja ja viittauksia muiden tuotantoon. Runoista saa antirunon vaikutelman musiikillisten tehokeinojen puuttuessa.
Suomennettuja runoja.
Deguyn tuotannosta on näytteitä teoksessa: "Sanat että tietäisimme: kymmenen ranskalaista runoilijaa" (toim. Mirja Bolgar; WSOY 1975 )
Maloti-Drakensberg

Maloti-Drakensbergin puisto on eteläisessä Afrikassa sijaitseva puistoalue, joka sijaitsee Etelä-Afrikan ja Lesothon rajalla. Puiston kokonaispinta-ala on 249 313 hehtaaria. Maloti-Drakensbergin puisto käsittää Etelä-Afrikan puolella olevan uKhahlamban kansallispuiston (242 813 ha) sekä Lesothon puolella sijaitsevan Sehlabatheben kansallispuiston (6 500 ha). Puistoalue on myös osa Unescon maailmanperintökohdetta (Maloti-Drakensberg Transfrontier Conservation Area).
Alueella on vaihtelevia pinnanmuotoja, minkä myötä siellä on myös runsaasti erilaisia elinympäristöjä. Alueella kasvaa yli 250 endeemistä kasvilajia ja siellä tavataan myös uhanalaisia eläinlajeja, kuten kapinkorppikotka ("Gyps coprptheres") ja partakorppikotka ("Gypaetus barbatus"). Sehlabatheben kansallispuiston alueella tavataan myös äärimmäisen uhanalaista "Pseudobarbus quathlambae" -kalalajia, jota on löydetty ainoastaan Sehlabatheben kansallispuistosta. Alueen vuoret ovat eteläisen Afrikan merkittävin vesien lähde ja toimivat vedenjakajina. Thukela-joki virtaa alueelta itään Intian valtamereen ja eteläiset joet yhdistyvät Oranje-jokeen virraten sitten länteen Atlantin valtamereen.
Alueella on runsaasti luolia sekä erilaisia kallionkielekkeiden muodostamia suojapaikkoja, joissa on paljon kalliomaalauksia. Alueella onkin Saharan eteläpuoleisen Afrikan laajin kalliomaalausten keskittymä. Kalliomaalauksia on noin 690 paikalla ja maalauksia on niissä yhteensä noin 35 000 kappaletta. Kalliomaalaukset ovat tehneet san-kansaan kuuluneet ihmiset, jotka asuivat alueella 4 000 vuoden ajan. Kalliomaalaukset esittävät ihmishahmoja sekä eläimiä ja maalausten aiheet ovat san-kansan uskonnollisesta tai hengellisestä elämästä. Alueella on myös bantukansan 1800- ja 1900-luvuilla maalaamia kalliomaalauksia.
Tibor Déry

Tibor Déry (1894 Budapest, Unkari – 1977 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija. Hän oli mukana kommunistisessa työväenliikkeessä ja toimi maanpaossa 15 vuotta. Hänet tuomittiin kansannousun jälkeen vankilaan, josta hän vapautui kolmen vuoden kuluttua 1960.
Déry aloitti kirjailijana realistina mutta läheni myöhemmin symbolismia. Hänen merkittävin teoksensa on "A befejezetlen mondat" (1938, julkaistu 1947).
Corsica (provinssi)

Corsica () oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Korsikan saaren nykyisessä Ranskassa.
Maantiede.
Corsican provinssi käsitti Korsikan (lat. "Corsica") saaren Välimeressä Italian niemimaan länsipuolella. Sen eteläpuolella sijaitsi Sardinian saari, joka kuului Sardinia provinssiin. Corsican hallinnollinen keskus oli Aleria.
Kaupunkeja.
Corsican provinssin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat:
Historia.
Korsikan saari oli aiemmin osa Sardinia et Corsican provinssia. Corsican provinssi perustettiin jossakin vaiheessa, kun Sardinia et Corsica provinssi jaettiin kahtia, toisen osan ollessa Sardinian provinssi. Tarkkaa ajankohtaa ei tunneta, mutta jako on ollut voimassa viimeistään keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemästä uudistuksesta lähtien. Noin vuosina 293–395 Corsican provinssi kuului Italian diokeesiin. 300-luvulla se oli välillä osa Italia, Illyricum et African prefektuuria ja välillä Italia et African prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin ja nyt Italia suburbicarian diokeesiin.
Provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Eustache Deschamps

Eustache Deschamps eli Morel (1346 Vertus, Marne, Ranska – noin 1407) oli pohjoisranskalainen runoilija. Hän oli merkittävin Guillaume de Machaut'n välittömistä seuraajista. Hän oli hovin runoilija, virkamies ja luottamushenkilö. Hänen tuotantonsa oli laaja, se käsitti noin 1 500 runoa, joista tuhatkunta on balladeja. Hän laati ensimmäisen ranskankielisen runousopin "Art de dictier" (1392)
Morel

Morel-nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet:
Insulae Baleares

Insulae Baleares ("Baleares", ) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Baleaarien saaret nykyisessä Espanjassa.
Maantiede.
Insulae Balearesin provinssi käsitti Hispaniaan luetut Baleaarien saaret Välimeressä Iberian (Pyreneiden) niemimaan itäpuolella. Latinaksi saariryhmän pääsaaret tunnettiin nimillä Insula Major (nyk. Mallorca), Insula Minor (nyk. Menorca), Ebusus (nyk. Ibiza) ja Colubraria (nyk. Formentera).
Kaupunkeja.
Insulae Balearesin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Baleaarien saaret kuuluivat ensin Hispania citeriorin ja sitten (Hispania) Tarraconensiksen provinssiin. Insulae Balearesin provinssi perustettiin 300-luvun lopulla Rooman valtakunnan jaon aikoihin erottamalla se Tarraconensiksen provinssista. Varhaisin maininta siitä on Polemius Silviuksen "laterculuksessa" vuodelta 398. Provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Gallian prefektuuriin ja Hispanian diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Vuosaaren kartano (rakennus)

Vuosaaren kartano, myös Nordsjön kartano on kartano Helsingin Vuosaaressa.
Kartanon tiloissa toimi päiväkoti nimellä Villa Familiaris vuodesta 1997, mutta sen toiminta lakkautettiin ja kartanon omistajaksi vaihtui Helsingin kaupunki.
Historia.
Kartanon paikalla on ollut asutusta jo 1200-1300-luvuilla.
Vuosaaren kartanoa voidaan pitää historiallisesti Vuosaaren tärkeimpänä kartanona. Kuitenkaan sen tarkkaa syntyhistoriaa ei tunneta. Kartano ja sen ympäristö on säilynyt osin 1800-luvun ilmiasussa, mutta suurin osa rakennuksista on huonossa kunnossa. Päärakennus on 1800-luvun alkupuolelta ja kartano ja sen puisto ovat suojelukohteita.
Ratsutila siirtyi vuonna 1684 Helsingin pitäjän kirkkoherrana toimineelle Andreas Laurentii Nycopensisille.
Vuonna 1909 kartano alkoi myymään tilalta huvipalstoja ja vuonna 1937 tilan osti Saseka. Isännöitsijä, vapaaherra Fabian Wrede asui kartanossa aina 1960-luvulle saakka,
Tila pääsi rapistumaan 1900-luvun lopussa, mutta vuosaartelaisten toimesta tilaa ja sen puistoa siistittiin.