tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kansojen liiga 2022–2023

Kansojen liiga 2022–2023 on kansainvälisen jalkapalloturnauksen Kansojen liigan kolmas kausi. Kansojen liigaan osallistuu 55 UEFA:n jäsenmaiden maajoukkuetta. Kansojen liigan lohkovaihe pelataan kesäkuusta syyskuuhun 2022 ja lohkovoittajien turnaus kesäkuussa 2023.
Joukkueet.
Kaikki 55 UEFA:n jäsenmaata voivat osallistua Nations Leagueen. Joukkueet jaetaan neljään ”liigaan” (16 joukkuetta Liiga A:ssa, 16 joukkuetta Liiga B:ssä, 16 joukkuetta Liiga C:ssä ja 7 joukkuetta Liiga D:ssä).
Lohko 1
Lohko 2 
Lohko 3
Lohko 4
Lohko 1
Lohko 2
Lohko 3
Lohko 4
 
Lohko 1
Lohko 2 
Lohko 3
Lohko 4 
 
Lohko 1
Lohko 2
D. B. Sweeney

Daniel Bernard Sweeney (14. marraskuuta 1961 Shoreham, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Sweeney

Sweeney () on englanninkielinen sukunimi ja miehen etunimi. Se perustuu iirinkieliseen nimeen Suibhne.
Suomen väestötietojärjestelmässä oli vuonna 2024 yhteensä seitsemäntoista elävää ihmistä, joiden nykyinen sukunimi on Sweeney.
Sweeney etunimenä.
Kuvitteellisia henkilöitä:
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2018–2019

Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2018–2019 pelattiin 13 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka jälkeen 8 parasta jatkoi pudotuspelejä pääsystä liigakarsintaan.
Pudotuspelit.
Välierät.
Loppuottelua ei pelattu vaan välierien voittajat menivät suoraan liigakarsintaan. Karelian Hurmosta voidaan pitää sarjan voittajana runkosarjan tuloksen perusteella. Hurmos oli myös liigakarsinnan jälkeen ainoa nousija.
Liigakarsinta.
Vantaa Ducks säilyi liigassa ja Karelian Hurmos nousi mestaruusliigaan. KyKy jatkoi 1-sarjassa.
Sari Palosaari

Sari Palosaari (s. 1974 Kemi) on Helsingissä asuva ja työskentelevä kuvataiteilija, jonka tuotantoon kuuluu veistoksia, installaatioita ja liikkuvaa kuvaa. Keskeisiä teemoja Palosaaren taiteellisessa työssä ovat aika, tila ja materia, sekä katsojan, esineiden ja tilan välille syntyvä vuorovaikutus. Palosaaren teokset ovat paikkaan reagoivia. Paikalla ja arkkitehtuurilla on taiteilijan mukaan tärkeä merkitys teosten toteutuksessa. Palosaaren kiinnostuksen kohteena ovat muun muassa tavat, joilla arkkitehtuuri rakentaa merkityksiä. 
Palosaaren tuotantoon kuuluu myös julkisen tilan taidetta, kuten Meilahden Siltasairaalaan vuonna 2023 toteutettu veistosinstallaatio "Bodies between Architecture". Porvooseen Hellberginmäelle Palosaari on toteuttanut teräksestä ja valosta ilmavirran pyörrettä kuvaavan veistosinstallaation "Draft" (2021). 
Palosaari valmistui Kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa vuonna 2015. Hän on aiemmin tehnyt maisterin tutkinnon myös Taideteolliseen korkeakouluun, josta hän valmistui vuonna 2000. Palosaaren yksityisnäyttelyitä on vuodesta 2002 lähtien ollut esillä Suomessa ja Romaniassa. Vuodesta 2011 hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin muun muassa Espanjassa, Koreassa, Islannissa ja Saksassa. Palosaari valittiin 2008 Raimo Utriaisen taidesäätiön stipendiaatiksi. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Suomen Taideyhdistyksen William Thuring -nimikkopalkinto.
Pielisjärven sairaala

 
Pielisjärven sairaala oli vuosina 1956–2010 Lieksassa toiminut psykiatrinen sairaala. Vuonna 1956 valmistuneen sairaalarakennuksen suunnitteli Vilho Nortonmaa Maaseudun rakennustoimistosta. Se rakennettiin B-mielisairaalaksi, mutta myöhemmin se profiloitui enenevissä määrin vanhustenhoitoon.
Pielisjärven sairaala oli alun perin Lieksan kauppalan ja Pielsijärven kunnan yhteinen, mutta vuonna 1972 tapahtuneen kuntaliitoksen seurauksena se jatkoi osana Lieksan kaupungin perusterveydenhuoltoa. Sairaalassa toimi loppuvaiheessa psykogeriatrisen hoidon lisäksi yleis- ja päihdepsykiatriaa sekä sosiaalihuollon päivätoimintaa.
Pielisjärven sairaala lakkautettiin vuonna 2010. Kolme vuotta myöhemmin rakennuksen osti Lipinranta Oy, joka piti tiloissa lastensuojeluyksikköä. Toiminta kuitenkin päättyi konkurssiin, mutta tämän jälkeenkin konkurssipesä toteutti rakennukseen kunnossapitotoimia. Vuodesta 2016 rakennus on ollut kylmillään, ja se on joutunut laajan ilkivallan kohteeksi.
Lähteet.
Kelvän laiturivaihde

Kelvän laiturivaihde (lyhenne Kel., ratakm 694, 963) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi lakkauttamishetkellä Lieksan kaupungissa, tätä aiemmin Pielisjärven kunnassa.
Kelvän kylän ja lähialueiden tarpeisiin rakennettu laiturivaihde koostui laiturista ja Thure Hellströmin suunnittelmasta jugend-tyylisestä laiturirakennuksesta. Kiusanmäki rakennettiin laiturivaihteeksi vuonna 1907. Miehitys päättyi vuonna 1976 ja henkilöliikenne 1990. Liikennepaikkana Kelvä lakkautettiin vuonna 2005. Laiturirakennus pysyi kuitenkin pitkään valtion omistuksessa, mutta Senaatti-kiinteistöt pani laiturirakennuksen myyntiin syksyllä 2014. Kelvän laiturirakennus kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuuriympäristöihin.
Uvis Balinskis

Uvis Balinskins (s. 1. elokuuta 1996 Ventspils, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Balinskis edustaa NHL-joukkue Florida Panthersia. Hänellä on sopimus Panthersin kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.
Balinskisin kasvattajaseura on Venta 2002. Ennen NHL-uraansa hän pelasi KHL-joukkue Dinamo Riiassa ja Tšekin Extraligassa HC Litvinovin ja Bili Tygri Liberecin joukkueissa.
Balinskis voitti Stanley Cupin Panthersissa vuonna 2025.
Kjosen kirkko

Kjosen kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1850.
Langestrandin kirkko

Langestrandin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1818.
Nansetin kirkko

Nansetin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1974.
Styrvollin kirkko

Styrvollin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Santeri Silander

Santeri Silander (s. 20. huhtikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Veikkausliigan AC Oulussa. Silander debytoi Veikkausliigassa kaudella 2024.
Seurajoukkueet.
Santeri Silanderin pelaajaura helsinkiläisten Laajasalon Palloseuran ja HJK:n junioriorganisaation kautta käynyt aikuisten tasolla HJK:n organissatioon,jossa hän pelasi kausilla 2022-2024 Klubi 04:n puolustuksessa kaikkiaan 23 ottelua.
Silander siirtyi opiskelupiakan saamisen myötä Ouluun ja debytoi Veikkausliigassa 14. syyskuuta 2024 ottelussa AC Oulu–FC Lahti tehden vaihdosta tultuaan heti maalin.
Hemin kirkko

Hemin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1300-luvulta.
Svarstadin kirkko

Svarstadin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1657.
Østre Halsenin kirkko

Østre Halsenin kirkko () on Larvikin kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 1983.
Otto Salmensuu

Otto Salmensuu (s. 9. helmikuuta 2004) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Veikkausliigan AC Oulussa. Salmensuu debytoi Veikkausliigassa kaudella 2024.
Otto Salmensuun pelaajaura helsinkiläisen PK-35:n ja lahtelaisten Reippaan ja FC Lahden junioriorganisaation kautta käynyt aikuisten tasolle kahden kauden ajan 2022-2023 Salon Palloilijoissa ja lainassa Rauman Pallo-Iiroissa Sen jälkeen Salmensuu siirtyi Ouluun Veikkausliigaseura AC Oulun organisaatioon, jossa hän debytoi Veikkausliigassa ottelussa SJK:ta vastaan 6. huhtikuuta 2024.
Främmestad

Främmestad on taajama Essungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 371 asukasta vuonna 2021.
Jonslund

Jonslund on taajama Essungan kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 309 asukasta vuonna 2021.
Skrea

Skrea on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 846 asukasta vuonna 2021.
Slöinge

Slöinge on taajama Falkenbergin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 095 asukasta vuonna 2021.
Sven Lagerbring

Sven Lagerbring (ennen aatelointia Bring; 24. helmikuuta 1707 Bosjökloster – 5. joulukuuta 1787 Lund) oli ruotsalainen historioitsija. Hän toimi professorina Lundin yliopistossa vuodesta 1742. Lagerbring oli valistusajan tieteilijä, joka pyrki lähteiden kriittiseen tarkasteluun. Hän julkaisi muun muuassa viisiosaisen Ruotsin historiaa vuoteen 1461 käsittelevän "Swea rikes historia, ifrån de äldsta tider til de närwarande" -teoksen sekä "Sammandrag af Swea rikes historia ifrån de äldsta till de nyaste tider" -teoksen, joka ulottuu Kustaa III:n aikaan saakka.
Hubert Léonard

Hubert Léonard (7. huhtikuuta 1819 Bellaire, Beyne-Heusay – 6. toukokuuta 1890) oli belgialainen viulisti ja säveltäjä.
Léonard opiskeli viulunsoittoa isänsä johdolla ja teki debyyttinsä vuonna 1832. Samana vuonna hän aloitti opintonsa Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa. Myöhemmin hän opiskeli myös François-Antoine Habeneckin johdolla Pariisin konservatoriossa. Léonard aloitti uran kiertävänä virtuoosina vuonna 1845. Hänestä tuli vuonna 1853 Charles de Bériot’n seuraaja Brysselin kuninkaallisen konservatorion viulunsoiton professorina, jona hän toimi vuoteen 1866 saakka.
Léonard palasi vuonna 1866. Hän jatkoi siellä esiintymisiä viulistina, opettamista ja säveltämistä. Saksan–Ranskan sodan aikana Léonard palasi lyhyesti Belgiaan. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi viulukonserttoa ja fantasioita. Hän teki myös kadenssin Ludwig van Beethovenin viulukonserttoon.
Flogitá

Flogitá () eli Néa Flogitá (Νέα Φλογητά) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Flogitán tai Néa Flogitán (”Uusi Flogitá") kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan lounaisrannikolla Thermaïkóslahden rannalla noin 31 kilometriä lounaaseen Polýgyroksesta ja noin 56 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Flogitá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Φλογητών, "Dimotikí Koinótita Flogitón"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylä on syntynyt 1920-luvulla Kappadokian Flogitásta eli Floïtásta (Φλογητά, Φλοϊτά, nyk. Suvermez) Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä tulleiden evakkojen asutuksena. Nykyisin turismi on noussut merkittäväksi elinkeinoksi maanviljelyn ohelle. Kylässä on pitkä ranta, joka on jatkoa viereisen Néa Plágian rannalle.
Kalamotó

Kalamotó (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Lagkadásin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 398 (2021).
Kalamotón kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan pohjoisissa sisäosissa noin 49 kilometriä itäkaakkoon Thessalonikista. Se on osa Néa Kallíndoian kyläyhdyskuntaa. Antiikin ajan Kalindoian kaupunki sijaitsi nykyisen kylän lähellä. Kylässä toimii luonnonhistoriallinen museo.
Lákkoma

Lákkoma () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Lákkoman kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa noin 54 kilometriä länteen Polýgyroksesta, noin 33 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista ja noin 6,5 kilometriä sisämaahan niemimaan länsirannikosta eli Thermaïkóslahden rannasta. Se on rakennettu noin 100 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Lákkoma muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Λακκώματος, "Dimotikí Koinótita Lakkómatos"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Antiikin ajan Kissoksen kaupunki sijoitetaan nykyisen Lákkoman tienoille. Nykyinen kylä on syntynyt 1920-luvulla Traakiasta ja Mustanmeren alueelta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä tulleiden evakkojen asutuksena. Sen pääelinkeino on maanviljely. Kylässä on bysanttilaisaikainen Profeetta Elian ("Profítis Ilías") kirkko.
Malmön pääpostitalo

Malmön pääpostitalo () on Malmössä sijaitseva vuonna 1906 valmistunut jugendtyylinen postitalo. Sen suunnitteli arkkitehti Ferdinand Boberg, jonka kädenjälkeä on myös Tukholman pääpostitalo. Erityisen voimakkaan vaikutelman rakennuksessa saavat aikaan kupolein katetut kattotornit.
Néa Kallíndoia

Néa Kallíndoia () on Kreikan kyläyhdyskunta (virallisesti Δημοτική Κοινότητα Νέων Καλινδοίων, "Dimotikí Koinótita Néon Kalindoíon"), joka kuuluu hallinnollisesti Lagkadásin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kyläyhdyskunnan väkiluku on 449 (2021).
Néa Kallíndoian kyläyhdyskunnan, suomeksi ”Uusi Kal(l)indoia”, kylät sijaitsevat Chalkidikín niemimaan pohjoisissa sisäosissa noin 49 kilometriä itäkaakkoon Thessalonikista. Kyläyhdyskuntaaan kuuluvat kylät Kalamotó ja Mesókomo. Kyläyhdyskunnan nimi viittaa siihen, että antiikin ajan Kalindoian kaupunki sijaitsi nykyisen Kalamotón tienoilla.
Néa Plágia

Néa Plágia () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Néa Plágian kylä, suomeksi ”Uusi Plágia”, sijaitsee Chalkidikín niemimaan lounaisrannikolla Thermaïkóslahden rannalla noin 33 kilometriä lounaaseen Polýgyroksesta ja noin 54 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Kylä on syntynyt 1920-luvulla Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä tulleiden evakkojen asutuksena. Kylässä on pitkä ranta, joka jatkuu kaakkoon Flogitán rannaksi.
Néa Plágia muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέων Πλαγίων, "Dimotikí Koinótita Néon Plagíon"), johon kuuluu varsinaisen Néa Plágian kylän lisäksi Metóchin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on (2021).
Néa Poteídaia

Néa Poteídaia () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Néa Poteídaian kylä, suomeksi ”Uusi Poteidaia”, sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran kapeimmassa kohdassa noin 32 kilometriä lounaaseen Polýgyroksesta ja noin 68 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Sijaintinsa vuoksi kylällä on rantaa sekä Thermaïkóslahden että Kassándranlahden puolella. Poteídaian kanava kulkee Kassándran niemen poikki kylän kohdalla.
Kylän nimi viittaa siihen, että se sijaitsee samalla paikalla kuin antiikin ajan Poteidaian kaupunki. Myöhemmin samalla paikalla sijaitsi myös Kassandreian kaupunki. Nykyinen kylä on syntynyt 1920-luvulla Traakiasta Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä tulleiden evakkojen asutuksena.
Néa Poteídaia muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Νέας Ποτειδαίας, "Dimotikí Koinótita Néas Poteidaías"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Frantz Jehin-Prume

François-Henri “Frantz” Jehin-Prume (18. huhtikuuta 1839 Spa, Belgia – 29. toukokuuta 1899 Montreal, Kanada) oli belgialaissyntyinen viulisti ja säveltäjä.
Jehin-Prume opiskeli enonsa François Prumen johdolla Liègen konservatoriossa. Sitten hän opiskeli Brysselin kuninkaallisessa konservatoriossa Hubert Léonardin luokalla. Hän sai harmonian opetusta François-Joseph Fétisiltä. Jehin-Prume sai Brysselin kuninkaallisen konservatorion ensipalkinnon vuonna 1852. Hän aloitti uransa solistina Brysselissä, Liègessä ja Spassa vuosina 1852–1854. Ensimmäisellä Euroopan-kiertueellaan (1855–1857) Jehin-Prume esiintyi Saksassa, Puolassa, Itävallassa ja Venäjällä. Hän jatkoi kansainvälistä uraa ja konsertoi myös Alankomaissa, Ranskassa sekä Skandinaviassa. Vuonna 1862 Jehin-Prume sai nimityksen konserttimestariksi Liègen kuninkaalliseen teatteriin, jossa hän kuitenkin työskenteli vain joidenkin kuukausien ajan.
Vuonna 1863 Leopold I nimitti Jehin-Prumen Charles de Bériot’n seuraajaksi kuninkaallisena viulistina. Vuonna 1864 hänet kutsuttiin Meksikoon. Esiinnyttyään siellä kuukausien ajan hän vietti jonkin aikaa Brasiliassa ja Kuubassa ennen saapumistaan New Yorkiin toukokuussa 1865. Jules Hone kutsui Jehin-Prumen pian kalastus- ja metsästysmatkalle Kanadaan, jossa hän aloitti sitten esiintymisen yhteistyössä Montrealin muusikoiden kanssa. Heinäkuussa 1866 Jehin-Prume meni naimisiin laulaja Rosita del Vecchion kanssa. Pariskunnalle syntyi poika Jules vuonna 1870. Jehin-Prume jatkoi aktiivista uraansa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hän teki esiintymisiä myös yhteistyössä vaimonsa kanssa. Pariskunta vieraili lisäksi Kuubassa ja Belgiassa. Jehin-Prumella ja hänen vaimollaan oli merkittävä asema Montrealin musiikkielämän kehittäjinä. Jehin-Prume asettui pysyvästi Montrealiin ja sai Kanadan kansalaisuuden.
Jehin-Prumen vaimo kuoli 11. helmikuuta 1881 päiviä synnytyksen jälkeen. Lapsi ei selviytynyt elossa. Jehin-Prume solmi maaliskuussa 1882 uuden avioliiton laulaja Hortense Leduc’n kanssa. Vuonna 1882 hän lähti uuden vaimonsa kanssa viimeiselle kiertueelleen Belgiaan ja Ranskaan. Pariskunnalle syntyi poika Gaston talvella 1883–1884. Vuodesta 1885 Jehin-Prume asui jälleen Montrealissa, jossa hän muun muassa perusti vuonna 1892 kamarimusiikkiseura Association artistique de Montréalin. Hän omistautui enimmäkseen opetustyölle. Hän piti viimeisen julkisen konserttinsa 16. toukokuuta 1896 Victoria Cartierin kanssa. Jehin-Prumen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kaksi konserttoa (op. 14, op. 31).
Néa Sílata

Néa Sílata () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Néa Propontídan kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 793 (2021).
Néa Sílatan kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa noin 43 kilometriä länsilounaaseen Polýgyroksesta, noin 44 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista ja noin 4,5 kilometriä sisämaahan niemimaan länsirannikosta eli Thermaïkóslahden rannasta. Se on rakennettu noin 50 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Spartoloksen kaupunki.
Néa Sílata muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέων Σιλάτων, "Dimotikí Koinótita Néon Siláton"), johon kuuluvat varsinaisen Néa Sílatan kylän lisäksi kylät Rodókipos ja Sozópoli. Koko yhdyskunnan väkiluku on (2021).
Néa Skióni

Néa Skióni () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 701 (2021).
Néa Skiónin kylä, suomeksi ”Uusi Skione”, sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran etelärannikolla noin 78 kilometriä etelään Polýgyroksesta ja noin 112 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikista. Kylän nimi viittaa siihen, että antiikin ajan Skionen kaupunki sijaitsi sen lähellä. Nykyinen kylä kehittyi 1900-luvun alkupuolella. Sen alkuperäinen nimi oli "Tsapráni" (Τσαπράνι). Vuonna 1928 sen nimeksi vaihdettiin "Keramídi" (Κεραμίδι) ja jo vuonna 1930 antiikin aikaisen kaupungin mukaan "Néa Skióni". Turismi on nykyisin merkittävä elinkeino kylässä.
Néa Skióni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νέας Σκιώνης, "Dimotikí Koinótita Néas Skiónis"), johon kuuluu varsinaisen Néa Skiónin kylän lisäksi Fráman kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 718 (2021).
Skortsinós

Skortsinós () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Megalópolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 128 (2021).
Skortsinóksen kylä sijaitsee noin 26 kilometriä eteläkaakkoon Megalópolin kaupungista ja noin 38 kilometriä pohjoisluoteeseen Spártin kaupungista. Sen lähellä sijaitsevat Evrótas-joen alkulähteet. Skortsinós muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Σκορτσινού, "Dimotikí Koinótita Skortsinoú"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylän lähellä Chelmós-vuorella sijaitsevat keskiaikaisen Chelmóksen linnan rauniot. Sen paikalla sijaitsi antiikin aikana spartalainen rajalinnoitus Athenaion.
Solomós

Solomós () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 713 (2021).
Solomóksen kylä sijaitsee Óneia-vuoren länsipäässä noin yhdeksän kilometriä etelälounaaseen Kórinthoksen kaupungista. Solomós muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Σολομού, "Dimotikí Koinótita Solomoú"), johon kuuluu varsinaisen Solomóksen kylän lisäksi Bekiánikan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 776 (2021).
Spátharis

Spátharis () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Gortynían kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 137 (2021).
Spátharisin kylä sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan sisäosissa noin 81 kilometriä luoteeseen Trípolista. Se on rakennettu Gkoúrtzios-kukkulan rinteeseen noin 600 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on saanut alkunsa noin vuonna 1650. Sen nimen katsotaan tulevan sanasta "spatharios", joka oli bysanttilainen nimitys keisarillisen hovin henkivartijoille.
Spátharis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Σπάθαρη, "Dimotikí Koinótita Spáthari"), johon kuuluu varsinaisen Spátharisin kylän lisäksi Káto Spátharisin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 141 (2021).
Antiikin aikana seutu oli Thelpusan kaupunkivaltion alaisuudessa. Arvellaan, että siellä sijaitsi Pausaniaan näkemä Demeter Eleusinialle omistettu temppeli, jossa oli Demeterin, Persefonen ja Dionysoksen kivestä veistetyt patsaat.
Vathý (Lakonia)

Vathý () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 57 (2021).
Vathýn kylä sijaitsee Mánin niemimaan itärannikolla eli Lakonianlahden rannalla olevalla pienellä niemellä noin 48 kilometriä etelään Spártin kaupungista. Se on osa Neochórin kyläyhdyskuntaa. Kylässä on 2,5 kilometriä pitkä ranta. Antiikin ajan Lasin kaupungin sataman arvellaan sijainneen nykyisen kylän tienoilla.
Palestiinan itsenäisyysjulistus

Palestiina julistautui itsenäiseksi 15. marraskuuta 1988. Itsenäisyysprosessin sysäsi liikkeelle Jordanian kuninkaan Husseinin julistus, jossa se tunnusti Länsirannan palestiinalaiseksi. Palestiinan itsenäisyysjulistuksen luki PLO:n johtaja Jasser Arafat 1988 Algerian pääkaupungista Algerista. Itsenäisyyttä ajanut PLO ja Palestiinan kansalliskokous pyrkivät kuuden päivän sotaa edeltäviin rajoihin, jossa Länsiranta ja Gaza muodostaisisvat Palestiinan valtion, jonka pääkaupunki olisi Itä-Jerusalem. Varsinaisessa itsenäisyysjulistuksessa rajoja ei tarkemmin määritelty, ellei sellaiseksi tulkita vaatimusta Israelin vetäytymisestä vuonna 1967 miehitetyiltä palestiinalaisalueilta.
PLO tunnusti myös Israelin oikeuden olemassaoloon. Tämä tasoitti tietä Oslon rauhanneuvotteluille. Israel vastusti itsenäisyyspyrkimyksiä ja käynnisti vastakampanjan, jossa se pyysi maailman maita olemaan tunnustamatta Palestiinaa. Esimerkiksi Yhdysvallat ei ole tunnustanut Palestiinaa. 
Useat maat tunnustivat Palestiinan pian itsenäisyysjulistuksen jälkeen. Ronald Reaganin hallinto olisi toivonut, että Jordania olisi edustanut palestiinalaisia PLO:n sijaan. Jordania oli hallinnoinut Länsirantaa vuoden 1948 sodasta lähtien 1967 kuuden päivän sotaan asti, jolloin Israel miehitti Gazan ja Länsirannan. Jordania säilytti taloudelliset, oikeudelliset ja hallinnolliset linkkinsä Länsirannalla vuoteen 1988 asti. Tänä aikana palestiinalaisille myönnettiin Jordanian kansalaisuuksia. 
Palestiinan itsenäistyminen on jakanut palestiinalaisia itsenäisyysjulistuksesta lähtien. Itsenäistymisjulistuksen aikaan oli käynnissä palestiinalaisten kansannousu ensimmäinen intifada. Etenkin Benjamin Netanjahun kaudella Israelin miehityksen jatkuessa ja laajentuessa huomio on siirtynyt pois neuvottelutiestä. Niin ikään Israelin olemassaolon tunnustaminen aiheuttaa jakolinjoja. Viime aikoihin asti Palestiinan itsenäistymisjulistuksen päivää on pidetty jokseenkin virallisena itsenäisyyspäivänä, jota jotkut palestiinalaiset juhlivat ja jota eri maiden viralliset edustustot kunnioittavat. Toisaalta monet palestiinalaiset kokevat, että itsenäisyys käytännössä uhrattiin Oslon rauhanneuvotteluissa. Useammat haluaisivat myös keskittyä enemmän aseellisen kamppailun merkityksen ja kriittisen historian korostamiseen, jossa nykyisen Israelin valtion olemassaoloa pidetään kokonaisuudessaan huonona asiana.
Palestiinan valtion on tunnustanut 146 maata (Espanja, Norja ja Irlanti tuoreimpina tunnustajina). Suomi ei ole tunnustanut Palestiinan valtiota, mutta on ilmaissut kannattavansa kahden valtion mallia.
Keski-Euroopan ralli 2024

Keski-Euroopan ralli 2024 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 17.–20. lokakuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Bad Griesbachissa Saksassa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 44 autokuntaa. Ilmoittautuneissa oli kymmenen Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana oli WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Kilpailussa oli mukana kolme naiskuljettajaa Beyond Rally -ohjelman myötä, jossa palkintona oli JWRC-sarjaan osallistuminen ensi kaudella.
Erikoiskokeet.
Kilpailussa ajettiin 18 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli . Siirtymiä oli ja kokonaispituus oli .
Tapahtumia.
Andreas Mikkelsen suistui aitaa päin erikoiskokeella 5 ja joutui keskeyttämään. Erikoiskoe pysäytettiin koska Mikkelsenin auto jäi tielle. Monen kuljettajan autosta hybridin lisätehot jäivät pois rankassa hypyn alastulossa.
Sami Pajari ajoi ulos sunnuntaina erikoiskokeella 15 ja joutui keskeyttämään. Sébastien Ogier ajoi ulos erikoiskokeella 17 ja joutui keskeyttämään.
Japanin ralli 2024

Japanin ralli 2024 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 21.–24. marraskuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Aichissa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 44 autokuntaa. Ilmoittautuneissa oli kahdeksan Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana oli WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Erikoiskokeet.
Erikoiskokeiden yhteispituus oli ja kilpailun kokonaispituus oli .
Tapahtumia.
Thierry Neuville ja Martijn Wydaeghe voittivat kuljettajien ja kartanlukijoiden mestaruudet. Toyota Gazoo Racing voitti valmistajien mestaruuden. Elfyn Evans ajoi kilpailun voittoon.
Sami Pajari ja Enni Mälkönen sijoittuivat Japanin rallissa WRC2-luokan toiseksi, jolla he varmistivat WRC2-sarjan mestaruuden.
Kilpailun aikana Sébastien Ogier ja Takamoto Katsuta kärsivät rengasrikoista, jonka myötä Ott Tänak ja Elfyn Evans ajoivat kärjessä. Neuville menetti aikaa turboahtimen vian vuoksi ja Tänak ajoi ulos sunnuntaina. Andreas Mikkelsenin ajettua ulos erikoiskoe 5 keskeytettiin koska auto jäi tielle. Erikoiskoe 12 keskeytettiin kun pakettiauto ajoi reitille tarkistuspisteen ohi ilman lupaa. Auto pysähtyi lähtöpaikalle eikä suostunut siirtymään ennen poliisin puuttumista asiaan. Järjestäjät asettivat fyysiset esteet pääsyteille loppukilpailun ajaksi jotta tilanne ei pääse toistumaan. FIA määräsi järjestäjälle sakkorangaistuksen tapahtuneesta.
+972 Magazine

+972 Magazine on israelilainen vasemmistolainen verkkojulkaisu. Se julkaisee pääasiassa Israelin ja Israel-Palestiina -konfliktiin liittyvää uutisointia ja mielipidekirjoituksia. Verkkolehden toimituksessa on israelilaisia ja palestiinalaisia toimittajia, jotka pyrkivät saamaan raportteja ja näkökulmia marginalisoiduilta, tavallisilta ihmisiltä paikan päältä. Juttuja julkaistaan keskittyen Jerusalemin, Gazan ja Länsirannan ympäristöön. +972 Magazine sai alkunsa vuonna 2010 blogikirjoittelujen pohjalta. Verkkojulkaisu ei ole sitoutunut puolueisiin, mutta vastustaa Israelin miehityspolitiikkaa ja nyky-apartheidia. Verkkolehden nimi viittaa Israelin maakoodiin, joka on 972.
Eelis Alanen

Eelis Albert Alanen (22. syyskuuta 1887 Tampere – 27. joulukuuta 1953 Hämeenlinna) oli suomalainen pappi, opettaja ja historioitsija.
Henkilöhistoria.
Alasen vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Kustaa Alanen ja Emma Brandthin ja puoliso vuodesta 1915 Hertta Emilia Gummerus, kirkkoherra Julius Immanuel Gummeruksen tytär. Alasen veljiä olivat taidemaalari Joseph Alanen ja vuorineuvos Julius Alanen. Eelis Alanen tuli ylioppilaaksi Tampereella 1906, opiskeli teologiaa ja vihittiin papiksi 1910. Hän oli Savonlinnan tuomiokapitulin notaari 1916 ja Savonlinnan seurakunnan kappalainen 1916–1936. Hämeenlinnan kaupungin ja maaseurakunnan kirkkoherra Alanen 1936–1953, samoin kuin lääninrovasti 1938–1953. Savonlinnassa hän toimi myös uskonnonopettajana. Alanen oli Viipurin tuomiokapitulin asessori 1929–1935 ja Tampereen tuomiokapitulin 1951–1953. Kirkolliskokuksen jäsen hän oli 1928, 1933 ja 1941. Alanen sai rovastin arvon 1935. Hän julkaisi useita teoksia kirkkohistoriasta.
Hanna Hartikainen

Hanna Hartikainen (s. 28. huhtikuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen yritysjohtaja. Hänet valittiin vakuutusyhtiö Fennian toimitusjohtajaksi 22.5.2024 ja hän aloitti tehtävässään maanantaina 3.3.2025. Hartikainen siirtyy Fennialle LähiTapiola Keskinäinen Vahinkovakuutuksen toimitusjohtajan tehtävästä. Hartikainen on työskennellyt aikaisemmin OP-Henkivakuutus Oy:n toimitusjohtajana sekä lukuisissa eri johtotehtävissä muun muassa Pohjola Vakuutuksessa ja Osuuspankkikeskuksessa. Koulutukseltaan Hartikainen on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta sekä eMBA Jyväskylän yliopistosta.
Työuransa rinnalla Hartikainen on pitkään toiminut urheilujärjestöjen luottamustoimissa. Hartikainen toimi Suomen Golfliiton puheenjohtajana vuosina 2016–2022. Hän toimi tehtävässä liiton sääntöjen määrittelemän maksimiajan. Lisäksi Hartikainen on toiminut Euroopan Golfliiton (European Golf Association, EGA) hallituksessa vuodesta 2021 ja Olympiakomitean hallituksen jäsenenä vuodesta 2020.
Saku Joutsi

Saku Antero Joutsi (s. 21. toukokuuta 2004 Loppi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa. Joutsi laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Joutsi on Riihimäen Nikkareiden kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Joutsi toimi kaudella 2019–2020 seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+13=19. C-nuorten SM-sarjassa Joutsi oli HPK:n eniten maaleja tehnyt puolustaja kuudella osumallaan. Tri-City Storm varasi hänet 282. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2020. Joutsi jatkoi kaudella 2020–2021 kuitenkin HPK:ssa, jonka U18-joukkueen varakapteenina hän toimi. Kaudella 2021–2022 Joutsi toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2023–2024 hän oli HPK:n U20-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 1+18=19.
Toukokuussa 2024 Joutsi teki 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2024–2025 lähes kokonaan seuran U20-joukkueessa. Joutsi teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 15. lokakuuta 2024 ruotsalaista Växjö Lakersia vastaan, kun jatkomahdollisuutensa menettänyt Ilves peluutti ottelussa kaikkiaan kuutta ensikertalaista. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Joutsi sai ottelussa jääaikaa 7.18 minuuttia. Hän ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa.
Maajoukkueura.
Joutsi on pelannut neljä nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Muuta.
Joutsi valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta syksyllä 2023.
Metakresolivioletti

Metakresolivioletti (C21H18SO5) eli m-kresolivioletti on ftaleiinirakenteinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisessä kemiassa reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa metakresolivioletti on ruskehtavanvihreää tai ruskeaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja etanoliin ja paremmin metanoliin, 2-metoksietanoliin, asetoniin tai emäksiin. Aineen liuokset ovat pH-indikaattoreita ja muuttuvat väriltään punaisesta keltaiseksi pH-alueella 1,2–2,8 ja keltaisesta violetiksi pH-alueella 7,4–9,0.
Metakresoliviolettia valmistetaan m-kresolin ja o-sulfobentsoehappoanhydridin reaktiolla.
Metakresoliviolettia käytetään pH-indikaattorina erityisesti määritettäessä meriveden pH-arvoa. Se on ainesosa myös eräissä musteissa ja siitä valmistetaan bromikresolivihreää.
Elina Airio

Elina Airio (s. 1991 Nokia) on suomalainen kirjailija ja sosiaalityöntekijä, koulutukseltaan sosionomi.
Airio on julkaissut kaksi romaania. Esikoisteos "Metsässä juoksee nainen" (2022) oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana ja sai kunniamaininnan. Toinen romaani "Hekuma" ilmestyi 2024. Kolmas on tekeillä syksyllä 2024, ja siinä teinitytöt kaivavat idolinsa haudasta ja syövät hänet. Aiempia teoksia on hänen mukaansa luonnehdittu jännitteisiksi ja piinaaviksi, ja hän haluaisi mennä vielä pitemmälle kauhun suuntaan..
Ario kirjoitti toista romaaniaan "Hekumaa" apurahan turvin, ja Tero Alangon mukaan se on esikoista viimeistellympi. Teoksen tunnelma on sävyltään uhkaava. Hän sanoo kirjoittavansa romaaneihinsa paljon itsestään joskaan ei usko autofiktion toteutumiseen tyylilajina vaan hän lukee esimerkiksi Karl Ove Knausgårdin ja Tove Ditlevsenin teoksia fiktiona. Hänelle itselleen ”ei riitä se, mitä meillä jo on. Olen hyvin tylsistynyt suurimman osan ajasta. Haluan kuvittelua ja liioittelua”.
Heiska (Toivakka)

Heiska on kylä Toivakassa Leppäveden rannalla ja yhdystien 6181 varrella, lähellä Jyväskylän rajaa. Asukkaita kylässä on noin 130.
Heiska ei ole ollut rekisterikylä, vaan sen asutus on kuulunut pääosin Oravasaaren rekisterikylään ja osin Toivakan kylään. Oravasaareen kuuluva osa on kuitenkin muodostanut erillisen jakokuntansa. Heiska on myös ollut koulupiiri, johon on kuulunut alueita Leppäveden molemmin puolin.
Historiaa.
Heiskan seutu oli 1500-luvulle asti todennäköisesti Hauhon Alvettulan kylän talollisten erämaata, jota kutsuttiin "Leppälahdeksi". Ensimmäinen uudisasukas alueella oli vuonna 1579 mainittu Matti Mikonpoika, joka perusti Heiskan kantatalon. Isännälle ei ollut merkitty sukunimeä, josta päätellen hän oli hämäläislähtöinen. Matti Mikonpoika kuoli vuonna 1607, jolloin talon isännäksi tuli savolainen Matti Heiskanen. 
Vuonna 1579 Heiska muodosti Toivakan, Kankaisten, Huikon ja Oksalan (myöhemmän Savion) uudistalojen kanssa Leppäpohjan kylän. Seudun kylien rajat olivat vielä 1500-luvulla epäselviä ja vaihtelevia, mutta viimeistään 1600-luvun alkupuolella koko alue vakiintui osaksi laajaa Leppäveden kylää, joka käsitti koko järven ympäryksen. Leppäveden kylä kuului kirkollisesti aluksi Rautalampiin ja myöhemmin Laukaaseen, joka oli ainakin edellisen kappeliseurakunta noin vuodesta 1593 ja täysin itsenäinen seurakunta (kirkkoherrakunta) viimeistään vuonna 1627. 1600-luvun loppupuolella perustettiin Laukaan alainen Jyväskylän kappeliseurakunta, johon liitettiin Leppäveden kylästä Heiskan, Oravasaaren ja Toivakan talot.
Isonjaon aikana vuonna 1829 Heiskan, Oravasaaren ja Toivakan jakokunnat erotettiin Leppäveden kylästä, jolloin muodostuivat Oravasaaren ja Toivakan rekisterikylät. 1800-luvun alkupuolella Heiskan jakokunnan alueella oli kaksi taloa, Heiska ja Niemelä. Uusia taloja alkoi syntyä vasta vuosisadan vaihteessa, kun vuonna 1881 Heiskasta erotettiin Syvälahti sekä vuonna 1907 Salokas. Vasta 1900-luvun puolella uusia taloja alettiin perustaa enemmän.
Toivakan seurakunta perustettiin lokakuussa 1901 Jyväskylän maaseurakunnan, Laukaan ja Korpilahden osista, jolloin myös Heiskan talot liitettiin siihen. Varsinaisesti seurakunnan itsenäinen toiminta alkoi vasta toukokuussa 1909. Kunnallishallinto aloitti toimintansa vuonna 1910.
Palvelut.
Koulutus.
Heiskan kansakoulu perustettiin vuonna 1921. Piiriin tulivat kuulumaan muun muassa Heiskan, Matara-ahon, Syvälahden ja Majalahden talojen alueet, eli piiri kattoi alueita Leppäveden kummaltakin puolelta. Aluksi koulu toimi Heiskan talon tiloissa, mutta koulurakennuksen paikkaa alettiin suunnitella jo pian. Sitä suunniteltiin aluksi rakennettavaksi Leppäveden länsipuolelle Peippolan torpan lähelle, mutta päätettiin rakentaa asukkaiden vaatimuksesta järven itäpuolelle. Rakennus valmistui vuonna 1930. Toivakan kansakoulut muutettiin peruskouluiksi vuonna 1972. Koulu lakkautettiin vuonna 1987, jonka jälkeen rakennusta on käytetty kylätalona vuoteen 2012 asti, josta lähtien se on ollut yksityisessä asuinkäytössä.
1900-luvun alussa Niemelän talolla toimi myös meijerikoulu sekä karjanhoitokoulu.
Jakokosken laiturivaihde

Jakokosken laiturivaihde (lyhenne Jos., ratakm 648,102) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Kontiolahden kunnassa, lähellä Jakokosken kyläkeskusta ja Jakokosken kanavaa.
Jakokosken laiturivaihde koostui laiturista ja vaatimattomasta laiturirakennuksesta. Alkuperäinen laiturirakennus siirrettiin kuitenkin jo vuonna 1932 Ulvilaan, jonka jälkeen asemarakennuksena toimi tähän käyttöön muokattu tavaramakasiini. Se oli miehitetty laituri vuoteen 1970 ja tavaraliikenne päättyi vuonna 1981, minkä jälkeen se toimi vuoteen 1990 asti seisakkeena. Liikennepaikkana Jakokoski lakkautettiin vuonna 1999, jolloin tehdyssä rataosan perusparannuksessa sen sivuraide purettiin. Vuoden 2015 tietojen mukaan laiturirakennus on kuitenkin edelleen pystyssä.
Kopraksen laituri

Kopraksen seisake (lyhenne Kpr. tai Kop.., ratakm 772,581) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Nurmeksessa, vuoteen 1972 Nurmeksen maalaiskunnassa.
Kopraksen laiturin merkitys jäi vähäiseksi ja siitä tiedetään vähän. Kopras rakennettiin alun perin laituriksi noin vuonna 1932 lähelle Lipinlahden kylää. Sen miehitys päättyi vuonna 1953 ja siitä tuli seisake. Liikennepaikkana Kopras lakkautettiin vuonna 1985 sen jälkeen, kun henkilöliikenne oli päättynyt vuotta aiemmin.
Paukkajan seisake

Paukkajan seisake (lyhenne Pja. tai Pak. ratakm 668,372) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi silloisen Enon kunnan Paukkajan kylässä, joka on kuulunut vuodesta 2009 Joensuun kaupunkiin.
Historia.
Paukkajassa sijaitsi jo rakentamisaikana saha ja rautatien rakentamisen jälkeen puuteollisuus kasvoi. Puuteollisuuden toiminta-aikana Paukkajalla oli vilkastakin tavaraliikennettä. Perustamisen yhteydessä sille rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, vastaavilla piirrustuksilla kuin Kelvän laiturirakennus. Myöhemmin laiturirakennuksen viereen rakennettiin makasiini ja tavaraliikenteen myötä Paukkajasta tuli laiturivaihde. Vuonna 1926 laiturirakennukseen vedettiin sähköt. Paikallisille ihmisille Paukkajan laiturivaihde tarjosi parempia mahdollisuuksia liikkumiselle ja se paransi myös kauppatavaroiden ja postin kulkua. Rautatie aiheutti kuitenkin omat ongelmansa, sillä karjan ja ihmisten liikkuminen radalla aiheutti toistuvasti vaaratilanteita. Rataa jopa aidattiin piikkilangoilla. 
Paukkajan laiturivaihde oli kieltolain aikana levoton. Asemamiehet olivat toistuvasti juopuneita ja laiturilla tapahtui jopa ammuskeluja. Laiturivaihteella käytiin myös avointa pirtukauppaa, mutta tilanne rauhoittui paikallisen poliisin kiinnitettyä tilanteeseen huomiota. 
Toiminta-aikanaan se oli vaihtelevasti miehitettynä, välillä korotettuna jopa pysäkiksi. Tavaraliikenne kuitenkin hiljeni Paukkajan sahan toiminnan päätyttyä vuonna 1938, jonka jälkeen Paukkaja jäi matkustajaliikenteen käyttöön. Tässä yhteydessä purettiin myös tavaraliikennettä varten tehtyjä rakennelmia. Henkilöliikenteen loppuvaiheessa junat pysähtyivät Paukkajalla vain tarvittaessa. Liikennepaikkana Paukkaja lakkautettiin henkilöliikenteen päättymisen yhteydessä vuonna 1990. Laiturirakennus ja sivuraide on purettu, joskin laiturirakennuksista on edelleen jäänteitä maastossa 
Asemamiehet.
Asemamiehinä ovat toimineet ainakin seuraavat henkilöt:
Artis (eläintarha)

Artis on Amsterdamin historiallisen keskustan itäpuolella Plantagen kaupunginosassa sijaitseva eläintarha. Sen pääsisäänkäynti on Plantage Kerklaan -kadulla.
Artis-eläintarhan nimi tulee latinan sanoista "Natura Artis Magistra". Eläintarhan perustivat Gerardus Frederik Westerman, Johann Wilhelm Heinrich Werlemann ja Johannes Wilhelmus Wijsmuller vuonna 1838. Eläintarhassa on noin 8 200 eläinyksilöä, jotka edustavat kahdeksaasataa eri eläinlajia. Eläintarhan pinta-ala on 14 hehtaaria. Sen yhteydessä toimivat myös vuonna 1882 avattu akvaario, planetaario, eläintieteellinen museo ja kasvitieteellinen puutarha. Artikseen kuuluu Micropia-osio, jonka tarkoitus on esitellä mikro-organismeja.
Raikko Pihlajamaa

Raikko Leo Juhani Pihlajamaa (5. tammikuuta 1930 Helsinki – 22. marraskuuta 2016) oli suomalainen näyttelijä. Hänet kiinnitettiin Porin Teatteriin vuonna 1957.
Ura.
Raikko Pihlajamaan vanhemmat olivat vakuutustarkastaja Leo Pihlajamaa ja Aino Pihlajamaa. Hän avioitui näyttelijä Airi Uiton kanssa 1953. Pihlajamaan pitkä kiinnitys Porin Teatteriin alkoi 1957.
Pihlajamaan rooleja olivat muun muassa Peter ("Anne Frankin päiväkirja"), Olavi Klaunpoika ("Daniel Hjort"), Valère ("Saituri") ja Eljas ("Täällä Pohjantähden alla II"). Puheroolien ohella Pihlajamaalla oli useita operettitehtäviä ("Luxemburgin kreivi", "Mustalaisrakkautta", "Annie mestariampuja"). Lisäksi hän teki tanssiohjauksia.
Pihlajamaa näytteli 1980-luvulla kolmessa suomalaisessa kokoillan elokuvassa ("Mitäs me sankarit", "Kaikenlaisia karkulaisia", "Yön saalistajat").
Airi Pihlajamaa

Airi Anneli Pihlajamaa (s. 8. elokuuta 1934 Vaasa) on suomalainen näyttelijä. Hän toimi kiinnitettynä näyttelijänä Porin Teatterissa vuodesta 1957. 
Ura.
Airi Pihlajamaan vanhemmat olivat kuljetuspäällikkö Elis Uitto ja ompelija Hellä Uitto. Hän avioitui näyttelijä Raikko Pihlajamaan kanssa 1953.
Pihlajamaan rooleja olivat esimerkiksi Vappu ("Katupeilin takana"), Vanda ("Miljoonavaillinki"), rouva Rose ("Fyysikot"), Sonja ("Vanja-eno") ja Laya-Susanne ("Havaijin kukka").
Pihlajamaa näytteli sivurooleja kolmessa suomalaisessa kokoillan elokuvassa ("Miljonäärimonni", "Mitäs me sankarit", "Agentti 000 ja kuoleman kurvit").
Direct Stream Digital

Direct Stream Digital (DSD) on äänitiedon muoto, joka on kehitetty Super Audio CD -levyjä varten. DSD on Sonyn markkinointitermi pulssintiheysmodulaatiota (PDM) käyttävälle tekniikalle. Menetelmä eroaa tavallisesti käytetystä pulssikoodimodulaatiosta (PCM) vaihtamalla bittimäärän suureen näytteistystaajuuteen. Kun PCM-ääntä koodataan 24-bittisenä 96 kilohertsin taajuudella DSD-ääntä koodataan yhdellä bitillä 2,8 megahertsin taajuudella. Formaatin ovat kehittäneet Sony ja Philips. DSD käyttää delta-sigma -koodausta, jossa signaalibitti on 1 jos jännite on suurempi kuin edellisessä näytteessä ja 0 jos jännite on matalampi. Palautesilmukassa mittausvirhe vähennetään seuraavasta näytteestä. Vertailun vuoksi CD-ääni on tyypillisesti 16-bittiä 44,1 kHz taajuudella, jolloin DSD on yksi bitti 64 kertaa korkeammalla taajuudella (noin 2,8 MHz) ja DVD-audio on 24-bittiä 96 kHz taajuudella.
Aleksanterinliitto

Aleksanterinliitto on voittoa tavoittelematon yhdistys. Se on kertonut tavoitteekseen tukea ja suojella Suomen venäjänkielisten, assosioituneiden kansojen, venäjää puhuvien suomalaisten ja kaikkien oikeusvaltion arvoja jakavien ihmisten oikeuksia ja vapauksia. Yhdistyksen mukaan se vastustaa kaikkia väkivallan ja syrjinnän muotoja. Vuoden 2024 lopulla yhdistyksellä on yli 200 jäsentä. Yhdistys sai paljon julkisuutta, kun ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Kimmo Kiljunen puhui heidän tilaisuudessaan vastoin Suomen ulkopoliittista linjaa muun muassa Suomen ja Venäjän rajakriisistä, tuolloin tekeillä olleesta kiinteistökauppalainsäädännöstä sekä suomalaisten tiedotusvälineiden asennoitumisesta Venäjään.
Historia ja tarkoitus.
Yhdistys rekisteröitiin virallisesti 22. tammikuuta 2024. Pääsyy Aleksanterinliiton perustamiseen oli Suomen hallituksen päätös sulkea kaikki rajatarkastuspisteet Venäjän välineellistettyä turvapaikanhakijoiden maahantulon maiden välisellä rajalla marras−joulukuussa 2023.
Yhdistyksen mukaan sen tarkoituksena on kehittää yhteiskunnallista vuoropuhelua ja vaikuttaa Suomen sisäpolitiikkaan laillisin keinoin kuten neuvotteluin, yleisötapahtumin sekä valistus- ja konsulttitoiminnan kautta.
Liitto on hakenut tietoapua toimintaansa Venäjän ulkoministeriöltä.
Yhdistyksen nimi viittaa järjestön puheenjohtajan Rostislav Vladimirskiyn mukaan myönteiseen vaiheeseen Suomen ja Venäjän suhteiden historiassa. Hän tarkoittaa aikaa, jolloin Venäjän keisari Aleksanteri II hallitsi myös Suomea. Aleksanterinliitto piti 7. huhtikuuta 2024 mielenosoituksen samanaikaisesti kolmessa kaupungissa: Helsingissä, Tampereella ja Lappeenrannassa vaatien Suomen hallitukselta perustuslaillisten oikeuksien kunnioittamista, vuoropuhelua yhteiskunnan kanssa ja rajojen avaamista Venäjän kanssa. Aleksanterinliitto on tehnyt valituksen Euroopan komissiolle Suomen viranomaisten toimista Venäjän rajan sulkemisessa. Euroopan parlamentin verkkosivuilla julkaistiin Aleksanterinliiton vetoomus rajanylityspaikkojen avaamisesta Suomen ja Venäjän rajalla.
15. joulukuuta 2024 Aleksanterinliitto järjesti mielenosoituksia neljässä kaupungissa: Helsingissä, Tampereella, Lahdessa ja Lappeenrannassa, joissa vaadittiin itärajan avaamista ja postikuljetusten palauttamista Venäjälle ja Valko-Venäjälle.
Haapalahden seisake

Haapalahden seisake (lyhenne Hap., ratakm 685,500) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi silloisessa Enon kunnassa, joka kuuluu nykyään Joensuun kaupunkiin.
Haapalahden laiturivaihde koostui laiturista, sivuraiteesta ja vaatimattomasta laiturirakennuksesta. Kiusanmäki rakennettiin alun perin laiturivaihteeksi rataosan rakentamisen vuonna 1910 noin kahden kilometrin päähän Haapalahden kyläkeskusta. Laiturirakennusta laajennettiin vuonna 1946. Myöhemmin liikennettä vilkastutti läheinen vuonna 1964 perustettu Haapalahden lomakoti. Tästä huolimatta Haapalahti muutettiin samana vuonna miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1964 ja tavaraliikenne lopetettiin kymmenen vuotta myöhemmin, jonka jälkeen Haapalahdesta tuli seisake. Henkilöliikenne päättyi rataosan monen muun seisakkeen lakkauttamisen yhteydessä vuonna 1990, jolloin Haapalahti lakkautettiin rautatieliikennepaikkana. Sittemmin purettiin laiturirakennus ja sivuraiteet.
Kokkóni

Kokkóni (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vélo-Vóchan kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Kokkónin kylä sijaitsee Korintinlahden rannalla noin 15 kilometriä länsiluoteeseen Kórinthoksen kaupungista ja noin kilometrin sisämaahan Korintinlahden etelärannasta. Se on rakennettu noin 20 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kokkóni muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κοκκωνίου, "Dimotikí Koinótita Kokkoníou"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylän nimeä on selitetty monin tavoin, kuten tulevaksi henkilönnimestä bysanttilais- tai osmanivallan ajalta tai jokien alueelle kuljettamista kivistä (κοκκόνες, "kokkónes"). Kokkónin pääelinkeinot ovat maanviljely ja turismi. Kylän pääkirkko on omistettu Pyhälle Basileiokselle ("Ágios Vasíleios").
Lebesbyn kirkko

Lebesbyn kirkko () on Lebesbyn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1962.
Krínes

Krínes (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Vélo-Vóchan kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on (2021).
Krínesin kylä, suomeksi ”Lähdekaivot”, sijaitsee noin 17 kilometriä länteen Kórinthoksen kaupungista ja noin 2,6 kilometriä sisämaahan Korintinlahden etelärannasta. Se on rakennettu noin 40 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Krínes muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Κρηνών, "Dimotikí Koinótita Krinón"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Antiikin aikana seutu on ollut Sikyonin kaupunkivaltion aluetta, ja sieltä on tehty löytöjä myös bysanttilaiselta ajalta. Nykyinen kylä on saanut nimensä siellä olevista lähdekaivoista. Sen vanha osmanivallan aikainen nimi vuoteen 1918 saakka oli "Imvraímpei" (Ιμβραήμπεη &lt; Ibrahim Bey). Kylän pääelinkeino on hedelmien ja oliivinviljely. Krínesin pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle ("Eisódia tis Theotókou"). Kylän lähellä on bysanttilaisaikainen kirkko, joka on omistettu Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotiras").
Palioúri

Palioúri (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kassándran kuntaan, Chalkidikín alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Kylän väkiluku on 848 (2021).
Palioúrin kylä sijaitsee Chalkidikín niemimaan läntisimmän niemen Kassándran eteläosassa lähellä sen eteläkärkeä, noin 81 kilometriä etelään Polýgyroksesta ja noin 115 kilometriä etelään Thessalonikista. Antiikin ajan Theramboksen kaupunki sijaitsi nykyisen kylän lähellä. Nykyinen kylä on kehittynyt keskiajalla. Sen nimi tulee seudulla kasvavista kärsimyskruunuista (παλιούρι, "palioúri", tiet. "Paliurus"). Kylän pääelinkeinoja ovat maanviljely, erityisesti hunajantuotanto ja oliivinviljely, sekä turismi. Kylän lähellä on useita rantoja, kuten Chroúsoun ranta.
Palioúri muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Παλιουρίου, "Dimotikí Koinótita Paliouríou"), johon kuuluvat varsinaisen Palioúrin kylän lisäksi kylät Ágios Nikólaos ja Xyná. Koko yhdyskunnan väkiluku on 852 (2021).
Veidnesin kappeli

Veidnesin kappeli () on Lebesbyn kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1981.