tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Puja

Puja tai Pooja (devanagari: पूजा) on uskonnollinen rituaali, jota hindulaiset suorittavat useissa tilanteissa rukoillakseen tai osoittaakseen kunnioitusta jumalille tai jumalattarille. Useimmat aktiivisista hinduista rukoilevat kerran päivässä. Puja pitäisi suorittaa suihkun tai kylvyn jälkeen ja suositellaan, ettei syötäisi ennen rituaalia, jotta saavutettaisiin puhtaus ja täysi keskittyminen ("dhyana"). Pujoja voi olla myös erilaisia päivittäisten rituaalien lisäksi. Näihin lukeutuvat Durga Puja, Pongal Puja ja Lakshmi Puja. Lisäksi on muita erilaisille uskonnollisille tilanteille.
Pujaan kuuluu kolme osaa: jumalan kuvan näkeminen, lahjojen (kukkien ja ruoan) uhraaminen jumalalle ja pyhitetyn ruoan saaminen ja nauttiminen.
Puja ja Pooja ovat myös suosittuja naisten nimiä hindujen keskuudessa.
Per-Edvin Persson

Per-Edvin Persson (s. 16. lokakuuta 1949) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori. Hän oli tiedekeskus Heurekan johtaja vuosina 1991–2013, jota ennen hän toimi Heurekan tieteellisenä johtajana vuosina 1987–1991. Tätä ennen Persson toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan toiminnanjohtajana (1983–1987) ja sitä ennen tutkijana Helsingin yliopistossa sekä Freshwater Institutessa Winnipegissä Kanadassa. Vuonna 2011 tasavallan presidentti myönsi hänelle professorin arvonimen.
Perssonin oma tieteenala on limnologia, ja hän on julkaissut noin 50 tieteellistä artikkelia veden ja kalojen haju- ja makuhaitoista sekä vesistöjen rehevöitymisongelmista. Persson johti erikoisalansa kansainvälistä tieteellistä yhteistyötä vuosina 1982–1991 ja toimitti muun muassa alan tieteellisten kokousten julkaisut.
Persson kehitti voimakkaasti Tieteellisten seurain valtuuskunnan toimintaa, muun muassa perustamalla valtuuskunnan yhteyteen julkaisukeskuksen. Perssonilla on ollut lukuisia tiedepolitiikan luottamustehtäviä, muun muassa Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsenyys vuosina 1992–1994 ja Pohjoismaisen tiedepoliittisen neuvoston jäsenyys 1986–1992. Hän on Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtaja 2012–2014.
Persson on johtanut Heurekan menestykseen Suomessa ja maailmanmaineeseen muualla. Hänen aikanaan laitoksen johdossa Heurekan näyttelyitä on kiertänyt 25 maassa neljässä maanosassa ja niitä on nähnyt yli 22 miljoonaa ihmistä. Persson on toiminut niin Pohjoismaisen tiedekeskusliiton (1987–1991), Euroopan tiedekeskusliiton (1997–1998) kuin kansainvälisen tiedekeskusliiton (2004–2005) puheenjohtajana ja aloitti alan maailmankongressien tradition. Perssonilla on ollut lukuisia alan luottamustehtäviä eri maissa. Suomessa hän on kansansivistysjärjestö Svenska folkskolans vännerin puheenjohtaja vuodesta 2010.
Lokakuussa 2007 Perssonille myönnettiin ensimmäisenä eurooppalaisena kansainvälisen tiedekeskusliiton ASTCin korkein henkilökohtainen huomionosoitus ASTC Fellow Award for Outstanding Contribution. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1.lk ritari sekä Ranskan ansioritarikunnan ritari.
Camille Clifford

Camille Clifford (29. kesäkuuta 1885, Antwerpen, Belgia – 28. kesäkuuta 1971) oli 1900-luvun alun yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi 29. kesäkuuta 1885 Antwerpenissä, Belgiassa merimiehen perheeseen. Hän jäi nuorena orvoksi ja muutti asumaan tätinsä luo Christianiaan Tanskaan, jossa häntä ei kohdeltu hyvin. Sukulainen tarjosi hänelle majapaikan luonaan Bostonissa Yhdysvalloissa, jonne hän muutti teini-ikäisenä. Hän työskenteli Yhdysvalloissa aluksi ajan tyypillisissä nuorten naisten ammateissa, muun muassa sisäkkönä ja ompelijattarena. Hän kuitenkin unelmoi alusta alkaen suuremmista puitteista elämälleen.
Huolimatta vaatimattomasta taustastaan Camille Clifford nousi aikansa tähdeksi ja naisikoniksi. Hän ei ole jäänyt kuuluisuuteen näyttelijänlahjojensa, vaan kauneutensa ja ihanteellisena pidettyjen, s-korsetilla muovattujen vartalonmuotojensa vuoksi. Clifford jäi historiaan myös nimellä "The Gibson girl", joka viittaa taiteilija Charles Dana Gibsonin ajan amerikkalaista naiskauneutta ylistäviin piirroksiin, jotka esittävät kurvikkaita, kapeavyötäröisiä ja suurikampauksisia, mutta älykkäitä ja itsenäisiä kuvitteellisia naishahmoja. Camille Clifford oli näiden suosittujen piirrosten ilmentymä, vaikka hän ei niiden mallina ole koskaan ollutkaan. Hänen uransa oli melko lyhyt, hän lopetti näyttelemisen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän esiintyi muun muassa Broadwaylla ja nousi kuuluisuuteen pienemmistä rooleista. 
Näyttelemisen lopettuaan Camille Clifford eli hiljaisempaa elämää Englannissa puolisonsa kanssa ja kasvatti kilpahevosia. Hän kuoli 28.6.1971.
Otto (Kreikka)

Otto () (1. kesäkuuta 1815 Salzburg, Itävallan keisarikunta – 26. heinäkuuta 1867 Bamberg, Saksa) oli modernin Kreikan ensimmäinen kuningas, joka astui valtaan vuonna 1832, kun Lontoon konferenssissa Kreikasta tuli uusi itsenäinen kuningaskunta. Hän hallitsi 6. helmikuuta 1832 – 23. lokakuuta 1862.
Suku.
Otto oli Wittelsbachin sukua, Baijerin kuningas Ludvig I:n ja kuningatar Theresen, Saksi-Hildburghausenin toiseksi vanhin poika ja sukua Bysanttia hallinneille Komnenos- ja Laskaris-suvuille. Hänen vanhempi veljensä oli Baijerin kuningas Maksimilian II.
Kuningas.
Otto yritti hallita yksinvaltiaana, mutta historioitsija Thomas W. Gallantin sanoin, hän ei ollut tarpeeksi armoton, jotta häntä olisi pelätty, armelias jotta häntä olisi rakastettu tai tarpeeksi pätevä, jotta häntä olisi kunnioitettu.
Vuoteen 1843 mennessä tyytymättömyys oli noussut niihin mittoihin, että maahan vaadittiin perustuslakia ja maata hallitsevien baijerilaisten virkamiesten lähtöä. Kun Baijerin joukot poistuivat maasta, syttyi syyskuussa armeijan ja ateenalaisten yhteinen kapina, ja maaliskuussa 1844 tuli voimaan kuninkaan valtaa rajoittava perustuslaki.
Vuonna 1854 Otto luuli Osmanien valtakunnan olevan Krimin sodan vuoksi sidottuna toisaalle ja ryhtyi hyökkäykseen vallatakseen valtakuntaan kuuluvat kreikkalaisalueet. Hyökkäys oli huonosti suunniteltu, ja se torjuttiin nopeasti. Osmanien liittolaiset Englanti ja Ranska alistivat tämän jälkeen Kreikan usean vuoden brittimieliseen hallintoon ja englantilaisten ja ranskalaisten miehitysjoukkojen valvontaan.
Avioliitto.
Vuosina 1836–1837 Otto vieraili Saksassa ja avioitui kauniin ja lahjakkaan 17-vuotiaan Oldenburgin prinsessa Amalien (1818–1875) kanssa. Häät vietetettiin luterilais-katolisin menoin Oldenburgissa 22. marraskuuta 1836. Avioliitto oli lapseton. Uusi kuningatar sai ensin kansansuosiota kauneudellaan, mutta teki itsestään epäsuositun puuttumalla hallituksen asioihin ja säilyttämällä luterilaisen uskontonsa. 
Maanpako.
Otto oli vallassa vuoteen 1862 asti, jolloin hän joutui lähtemään maanpakoon. Syitä tähän olivat muun muassa Oton taantumuksellisuus, katolilaisuus, perillisen puute ja yhteydet korruptoituneisiin poliitikkoihin. Hän kuoli maanpaossa Baijerin Bambergissä vuonna 1867. Ottoa seurasi hallitsijana Yrjö I.
Kent McDonell

Kent McDonell (s. 1. maaliskuuta 1979 Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.
McDonell on pelannut pitkän uran Pohjois-Amerikan eri alasarjoissa, mutta ei ole pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa NHL-seurassa. Hän siirtyi Suomeen SM-liigaan kun hänet hankittiin paikkaamaan TPS:n hieman heikkoa hyökkäyspäätä syksyllä 2006, ja hieman vaisun alun jälkeen McDonell lunasti paikkansa ykkösvitjassa Ville Vahalahden sekä Layne Ulmerin ketjukaverina. McDonell valittiin SM-liigan tammikuun pelaajaksi sekä samalla Mika Alatalon loukkaannuttua hänestä tehtiin myös loppukaudeksi TPS:n kapteeni. Erikoista McDonellissa on, että kapteeniksi valinnan jälkeen hän ei tehnyt ainuttakaan maalia ja pistetehtailu hiipui.
Timo Korppi

Timo Korppi on suomalainen kustantaja. Hän on toiminut 30 vuotta pornokustannusalalla ja on kirjoittanut omaelämäkerran "Lihaa säästämättä. 30 vuotta suomalaisen pornobisneksen etulinjassa" (Johnny Kniga Kustannus 2002). Korppi on toiminut myös sarjakuva-alalla. 
Korppi on toiminut ainakin näiden lehtien toimittajana tai päätoimittajana: Urkki, King, Erotica, Erotiikan maailma, Kalu, Tabu, Haloo!, Napakymppi, Pokerilehti ja Suomen Hustler. 
Timo Korppi toimi Pokerilehden vetäjänä vuoteen 2011 saakka, jolloin jäi eläkkeelle.. Vuonna 2014 Timo Korppi sai tuomion hovioikeudessa ulkomaisten, netissä pelattavien rahapelien mainosten julkaisemisesta kolmessa eri lehdessä, Poker Magazine-, Pokeri- ja Card Playerissä vuonna 2007–2009 .
Isle Royalen kansallispuisto

Isle Royalen kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltion Yläjärven Isle Royale -saarella ja sen lähisaarilla sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 3. huhtikuuta 1940. Puisto kattaa 2 314 km² laajuisen alueen, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. 
Isle Royalen kansallispuisto on tunnettu erityisesti susi- ja hirvikannoistaan. Niiden määrää on seurattu ja kantojen suhdetta toisiinsa tutkittu jo vuodesta 1958. Susia on ollut 10–50 ja hirviä 500–2500. Joskus saaren eläimet muuttavat kylminä talvina jäätynyttä järveä pitkin Kanadan puolelle. Susien ja hirvien avulla on tutkittu saalistaja-saalis-käyttäytymistä ja -suhdetta. Kansallispuiston muihin eläimiin kuuluu muun muassa kettuja, majavia ja oravia. Lisäksi Isle Royalessa asuu suuri määrä erilaisia kala- ja lintulajeja. Sen hyönteisiin kuuluvat esimerkiksi hyttyset ja mäkärät.
Kansallispuiston alueella on myös jäänteitä kuparikaivoksista ajalta ennen eurooppalaisten saapumista alueelle.
Lähteet.
Dalmatika

Dalmatika () on nykyään läntisten kirkkojen, muun muassa katolisten ja anglikaanien käyttämä piispan ja diakonin liturginen vaate, joka muistuttaa ortodoksista stikaria. Sitä käytetään myös jossain määrin Ruotsin kirkossa, kuten Upsalan tuomiokirkossa. Diakonin käyttämänä dalmatika vastaa papin messukasukkaa. Aiemmin piispat pukivat dalmatikan messukasukan alle. 
Dalmatikan alla käytetään albaa ja stolaa. Dalmatika on yleensä valmistettu samanlaisesta materiaalista kuin messukasukka. Se on alban mallinen, mutta lyhyempi, sen hihat ovat lyhyemmät kuin albassa ja sen sivuilla on halkiot helpottamassa päällepukemista. Alkuaan dalmatika oli valkoinen ja se on väljähihainen, polvitaipseeseen saakka ulottuva vaate, jota kannetaan alban päällä. Se voi olla rikkaasti koristeltu Dalmatikan kaula-aukko on useimmiten pyöreä, joskus myös v-mallinen tai neliön muotinen kaula-aukko. Hihansuissa, kaula-aukossa ja helmassa oli usein leveä kirjonta. Sitä koristaa kaksi, alkuaan punaista raitaa (clavi), jotka ulottuvat olkapäiltä dalmatikan helmaan edessä ja takana.
Historia.
Alun perin dalmatika oli lähinnä naisten (mutta myöhemmin enemmän myös miesten) käyttämä kokopitkä tunikamainen mekko antiikin Roomassa 
Dalmatika oli suosittu erityisesti valtakunnan itäisissä osissa. Bysantin eli Itä-Rooman valtakaudella dalmatikan käyttö yleistyi entisestään kietaisuasujen eli miesten toogan ja naisten pallan käytännössä kadotessa. 
Bysantista vaate levisi myös Venäjälle, jossa siitä tuli ylimysnaisten asu. Kuvauksen mukaan puku oli pitkä ja vyöttämätön ja sen päällä pidettiin tuolloin avointa takkia. Dalmatikasta kehittyivät sitten myöhemmät ylimysnaisten parissa suositut mekot.
Lännessä Dalmatikasta kehittyi keskiajan leveähihainen mekkomuoti.
Toni Banduliev

Toni Banduliev (, s. 8. lokakuuta 1980 Strumica, Pohjois-Makedonia, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Banduliev siirtyi vuonna 2007 Veikkausliigan nousijajoukkueeseen AC Ouluun. Hän sai kauden 2007 alkupuolella polvivamman, joka piti hänet pois kentiltä loppuvuoden. Veikkausliiga-otteluita kertyi kaikkiaan viisi ja niissä syntyi yksi maali. AC Oulu lähetti hänet takaisin kotimaahansa.
Suomesta lähdön jälkeen Banduliev on edustanut Itävallan Rot-Weiss Rankweilia ja Makedonian Horizont Turnovoa. Aiemmin Banduliev oli pelannut kotimaassaan muun muassa Vardar Skopjen ja FK Rabotničkin joukkueissa. Hän on esiintynyt kahdesti Pohjois-Makedonian jalkapallomaajoukkueessa, vuosina 2001 ja 2005.
Dagfinn Høybråten

Dagfinn Høybråten (s. 2. joulukuuta 1957) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän on ollut Norjan terveysministeri vuosina 1997–2000 ja 2001–2004, työ- ja sosiaaliministeri 2004–2005, kansanedustaja 2005–2013 ja kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja 2004–2011.
Ministeriaikanaan Høybråten tuli tunnetuksi tupakoinnin vastaisen kampanjan keulakuvana. Kampanja johti siihen, että Norjaan säädettiin vuonna 2004 Pohjoismaiden tiukin tupakkalaki.
Høybråten on puheenjohtajana GAVI-säätiössä, joka edistää köyhien maiden lasten rokottamista. Hän on kuulunut säätiön johtokuntaan vuodesta 2006.
Toivo T. Kaila

Toivo Torsten Kaila (vuoteen 1901 Johansson, 5. heinäkuuta 1884 Suodenniemi – 21. helmikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen tilastotieteilijä ja tietokirjailija. Hänen vanhempansa olivat Kokkolan kirkkoherra, rovasti Edvard Johansson (1859–1915) ja Märtha Carolina Anna Köhlin. Kailan veljiä olivat aktivisti ja AKS:n johtaja Elmo E. Kaila (1888–1935) sekä jääkärieversti Auno Kaila (1898–1975)
Kaila pääsi ylioppilaaksi 1902, opiskeli tilastotiedettä ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1907 ja lisensiaatin sekä tohtorin tutkinnon 1914. Hän teki opintomatkoja Venäjälle 1903, 1904 ja 1906–1911 sekä Länsi-Eurooppaan 1909, 1914, ja 1930.
Kaila oli Suomalaisen välitys- ja huolintaliikkeen apulaisjohtajana ja johtajana Pietarissa 1916–1918, senaatin ulkoasiainkanslian virkamiehenä ja ulkoasiainministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1918 sekä kansliapäällikkönä vuoteen 1920 saakka. Kaila toimi myös Suomen konsulina Tallinnassa Saksan miehitysvallan aikana heinäkuun alusta marraskuun alkuun 1918.
1920- ja 1930-luvuilla Kaila toimi Tilastollisen päätoimiston aktuaarina ja osastonjohtajana 1920–1928, tullitariffikomitean sihteerinä 1928–1933, Suomen teollisuusliiton avustajana 1929–1939, sekä Puuvillatehtaiden yhtymän sihteerinä 1929–1939 ja Suomen tupakkateollisuuden yhdistyksen asiamiehenä 1934–1941.
Kaila oli sotasyyllisyysoikeuden varajäsenenä 1945–1946 ja Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä 1935–1949. Hän oli sodan jälkeen myös Maalaisliiton Helsingin paikallisosaston puheenjohtajana 1949–1951.
1920-luvulla Kaila teki Suomen ensimmäiset urheilijaelämäkerrat Paavo Nurmesta ja Hannes Kolehmaisesta.
Kaila oli naimisissa vuosina 1917–1954 Anna Aili Pohjosen kanssa. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin 1955 Leena-Kaisa Laitakarin kanssa, tytär Katariina Kaila syntyi 1957. Toivo T. Kailan poikia ensimmäisestä avioliitosta olivat filosofian lisensiaatti ja eduskunnan pikakirjoittaja Leo Kaila (1919–1999), varatuomari Aaro Kaila (1923-2017), Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professori Martti Kaila (s. 1933) ja opetusneuvos Sakari Kaila (1939–2011).
Kössi Kaatra

Kössi Kaatra (aik. Kössi Lindström, virallinen nimi vuoteen 1906 Gustaf Adolf Lindström; 6. marraskuuta 1882 Lohja – 15. marraskuuta 1928 Huddinge, Ruotsi) oli suomalainen työväenrunoilija, toimittaja ja teatteriohjaaja.
Ura.
Kaatran isä oli alkoholisoitunut pikkukauppias ja perhe joutui elämään köyhissä oloissa äidin toimiessa tosiasiallisena huoltajana. Perhe muutti 1890-luvulla Tampereelle ja Kaatra toimi koulun ohella myös sanomalehdenjakajana, juoksupoikana, maalaiskauppiaan apulaisena ja kirjapainotyöläisenä. Myöhemmin hän pääsi konttoriapulaiseksi asianajotoimistoon.
Kaatra aloitti runoilun uusromanttisessa hengessä Eino Leino esikuvanaan, mutta Kaatran tutustuttua työväenliikkeeseen hänen runoutensa sai uuden suunnan. Ensimmäiset runonsa Kaatra julkaisi 1902 "Työväen joululehdessä" ja hänen runotuotantonsa huipentui suurlakon aikoihin julkaistuihin kahteen runokokoelmaan "Murroksessa" ja "Suurlakkokuvia". Suurlakon alettua Kaatra luki Yrjö Mäkelinin laatiman Punaisen julistuksen tekstin 1. marraskuuta 1905 Tampereen raatihuoneen parvekkeelta. 
Suurlakon jälkeen Kaatran runotuotanto hiipui ja hän toimi Tampereen Työväen Teatterin ohjaajana, kirjakauppiaana ja vuodesta 1910 sekatavarakauppiaana Teiskossa. Omistaessaan "Hämeen kirjankaupan" Kaatra julkaisi "Markan kirjasto" -nimistä laadukkaasta ulkomaisesta käännöskirjallisuudesta koostuvaa kirjasarjaa.
Vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksen jälkeen silloin Oulussa asunut Kaatra alkoi taas kirjoittaa runoja, artikkeleita ja pakinoita. Niitä julkaistiin Kansan Tahto -nimisessä oululaisessa työväenlehdessä, jonka toimitussihteeri Kaatra oli. Suomen sisällissodan alettua ja valkoisten vallattua Oulun Kaatra piileskeli ensin koko talven asuintalonsa ullakolla ja onnistui sitten pakenemaan Tornion kautta Ruotsiin.
Kaatra asettui asumaan Tukholmaan 1918. Hän julkaisi Oulussa kirjoittamiaan runoja kokoelmassa "Alhaisolauluja" vuonna 1922. Hän kirjoitti myös proosateokset "Punaisia ja valkoisia" sekä "Äiti ja poika". Kaatra toimi Tukholmassa ilmestyneen Tukholman Suomalaisen seuran "Viesti"-lehden toimitussihteerinä ja kirjoitti myös artikkeleja ja pakinoita suomalaisiin ja amerikansuomalaisiin työväenlehtiin. Hän käytti tällöin nimimerkkejä M. Törmä, M.T., Henkipatto, Töllinmies, ja Punikki.
Kaatra vietti kesiään Gotlannissa ja meni naimisiin 39-vuotiaana. Hän kuoli Ruotsissa vuonna 1928.
Lempi Jääskeläinen

Lempi Inkeri Jääskeläinen (15. joulukuuta 1900 Viipuri – 13. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan Viipuriin sijoittuvista historiallisista romaaneistaan. Hän käytti ensimmäisissä kirjoissaan kirjailijanimeä L. J. Inkeri.
Henkilöhistoria.
Jääskeläisen vanhemmat olivat kauppias Juhana Jääskeläinen ja Henriikka Asikainen. Hän valmistui ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli muun muassa arkeologiaa Helsingin yliopistossa 1927–1929 suorittamatta kuitenkaan tutkintoa. Viipurin verotuslautakunnan virkailijana Jääskeläinen toimi 1924–1927. Jääskeläinen kuoli vuonna 1964, ja hänet on haudattu Parikkalaan.
Kirjallinen tuotanto.
Jääskeläisen esikoisteos oli hänen salanimellä L. J. Inkeri kirjoittamansa novellikokoelma "Opaaliristi" vuonna 1923. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on viipurilaisesta Weckroothin kauppiassuvusta kertova romaanisarja, joka ilmestyi vuosina 1930–1933. Näitä romaaneja seurasi 1935–1937 ilmestynyt kolmen romaanin sarja, jossa päähenkilönä oli Suomen kenraalikuvernöörin Fabian Steinheilin puoliso Natalia Steinheil, omaa sukua Engelhardt, jonka äiti oli syntyisin Weckrooth. 1930-luvulla Jääskeläinen julkaisi myös luostarilaitosta arvostelleen "Nunna"-romaanin ja samaan aihepiiriin kuuluvan romaanin "Herran veli".
Jatkosodan aikana Jääskeläinen kirjoitti romaanin "Idästä nousee myrsky", jossa päähenkilö kokee lyhyen, epäonnistuneen rakkaussuhteen viimeisenä rauhan vuonna 1938–1939. Loppuosassa on lyhyt kuvaus syksyn 1939 tunnelmista, YH-kutsuista ja siviilien evakuoinnista, sodan puhkeamisesta ja viimeisistä päivistä ennen sodan loppua. Kirja päättyy päähenkilön paluuseen uudelleen vallattuun Viipuriin.
Muistelmateoksessa "Kevät vanhassa kaupungissa" Jääskeläinen kuvasi kirjailijanuransa alkua ja 1920- ja 1930-luvun Viipuria. Omaelämäkerrallisessa romaanissaan "Tyttö vanhassa kaupungissa" hän käsitteli nuoruuden kokemuksiaan etenkin punaisten vallan aikana 1918. 
Romaaneissa "Hovin vallat" ja "Talonpoika ja hovinherra" Jääskeläinen kuvasi oman sukunsa vaiheita Parikkalan lahjoitus­mailla, Koitsanlahden Hovin ympäristössä. Viimeisen Jääskeläisen romaanin "Nuori herra David Viipurista" päähenkilönä oli viipurilainen, diplomaatin uralle lähtenyt David Alopaeus, ja sen tapahtumat ajoittuivat vuoden 1800 tienoille.
Historiallisten romaanien lisäksi Jääskeläinen kirjoitti novelleja, runoja ja lehtiartikkeleja sekä kokeili myös näytelmän tekoa.
Säveltäminen.
Lempi Jääskeläinen rentoutui pianoa soittamalla. Hän sävelsi itsekin ja opiskeli Ahti Sonnisen johdolla sävellystä vuoden 1945 syksystä lähtien. Säveltäjä, kapellimestari Urho Sipponen on tallentanut kokoelmaansa kaksi hänen lauluaan: Laatokan-karjalainen kansanlaulu ja Ahomailla. Sulo Saarits lauloi hänen säveltämänsä laulun Manalan virralla hänen hautajaisissaan. Ennen sotia Viipurissa tehdyt sävellykset jäivät sinne.
Sophiatown

Sophiatown on Johannesburgin esikaupunki, joka Etelä-Afrikan apartheid-hallinnon aikana ryhmäaluelain nojalla julistettiin valkoiseksi alueeksi ja 12. helmikuuta 1955 noin 65 000 asukasta siirrettiin kolmentoista mailin päässä sijaitsevalle uudelle alueelle. Samalla Sophiatown nimettiin uudelleen Triomfiksi (). Vuonna 2005 alueen nimi palautettiin.
Sophiatownia kutsutaan myös nimellä Kofifi Hermann Tobianskyn vaimon mukaan, joka muutti alueelle vuonna 1899 ja osti alueelta 237 aaria maata. Varsinaisesti esikaupunki perustettiin vuonna 1904 ja vuoteen 1913 asti mustat eteläafrikkalaiset saivat ostaa sieltä kiinteistöjä. 1920-luvulle tultaessa alueen valkoinen väestö oli muuttanut pois ja Sophiatownista oli tullut mustien, värillisten, intialaisten ja kiinalaisten yhteisö. Sophiatown oli ennen värillisten häätämistä tunnettu värikkäästä kulttuurielämästään ja muun muassa Miriam Makeba aloitti uransa siellä.
Kun tieto alueen luokittelemisesta valkoiseksi levisi, asukkaat ryhtyivät protestoimaan sitä vastaan iskulauseella "Ons dak nie, ons phola hier" ("Me emme muuta"). Vastarinnan keskeisiä johtajia olivat isä Trevor Huddleston, Nelson Mandela ja Ruth First. Koko väestön siirtämiseen kului kahdeksan vuotta ja alue asutettiin uudelleen pääasiassa afrikaanerityöläisillä, jotka edelleen pääasiassa asuttavat sitä.
Seisontajarru

Seisontajarru tarkoittaa auton laitetta, joka pitää auton paikallaan mm. mäessä, kun auto on pysäköitynä eikä sillä ajeta. Kuorma-autoissa seisontajarru vaikuttaa yleensä yhdellä taka-akselilla. 
Vuonna 2008 seisontajarrun tehon tulee olla vähintään 20 % auton oman massan painovoimasta. Eri puolten välinen jarrutusvoima saa erota enintään 50 % suuremmasta voimasta mitattuna.
Käsijarru.
Henkilöautoissa yleisimmin käytetty seisontajarrutyyppi on käsijarru, joka on käsikäyttöinen ja yleensä kahvalla toteutettu. Käsijarru vaikuttaa mekaanisesti yleensä auton takapyöriin (joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta), joten sillä saadaan vanhemmissa autoissa, joissa ei ole ajonvakautusjärjestelmää, myös auton perä luistamaan ajon aikana. Käsijarrun kahva on yläasennossa varmistettu räikällä, joka vapautetaan yleensä napin painalluksella. 
Sähköinen seisontajarru.
Joissain automalleissa käsijarrun hallinta on toteutettu sähkötoimisesti kojelautaan sijoitetulla painonapilla, mutta muuten sen toimintaperiaate ei eroa tavanomaisesta. Tämänkaltainen sähköinen käsijarru esiteltiin vuonna 2001 Renaultin Vel Satis-automallissa. 
Sittemmin sähköinen seisontajarru on yleistynyt niin, että esimerkiksi Britanniassa vuonna 2022 myydyistä uusista autoista enää 13 prosenttia oli varustettu perinteisellä käsitoimisella seisontajarrulla. Moni autonvalmistaja ei varusta enää yhtään malliaan käsitoimisella seisontajarrulla.
Arja Karhuvaara

Arja Sisko Kaarina Karhuvaara (o.s. "Ahola", s. 7. elokuuta 1954 Kärkölä) on suomalainen yrittäjä, Helsingin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2004 ja kokoomuksen entinen kansanedustaja (2007–2011).
Karhuvaara valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa Helsingin vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2011 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Varsinaiselta ammatiltaan Karhuvaara on fysioterapiayrittäjä. Koulutukseltaan hän on yo-merkonomi ja fysioterapeutti. Karhuvaara on ollut muun muassa Vanhusten hyvinvointi ry:n varapuheenjohtaja. Hän on Suomi-yhtiön edustajiston jäsen.
Palvelija

Palvelija on isäntäänsä tai emäntäänsä palveleva taloustyöntekijä. Naispuolinen palvelija on piika. Palvelijaa voidaan sanoa myös palkkalaiseksi, palkolliseksi tai palkalliseksi.
Toisin kuin palvelukseen pakotettu orja, palvelijat saavat palkkaa ja nykyaikaisten työehtojen voimaan tulon jälkeen myös etuuksia, kuten vapaapäiviä ja työeläkkeen. Työväestön tulotason ja etuuksien paranemisen ja toisaalta kotitaloustöissä auttavien laitteiden kuten pesukoneiden yleistymisen myötä palvelustyön suhteellinen hinta on noussut useimmissa länsimaissa niin paljon, että palvelijat ovat nykyisin harvinaisia. Silti monissa alhaisten työvoimakustannusten maissa palvelijoita edelleen käytetään yleisesti yläluokan parissa.
Aikaisemmin länsimaissa kartanot ja muut varakkaat kotitaloudet saattoivat työllistää suuria määriä palvelijoita, joiden tehtävä oli palvella isäntäperheensä jäseniä. Teollistumisen myötä syntyi kaupunkeihin nykyaikaisen keskiluokan edeltäjä, joka oli paljon nykyistä kapeampi yhteiskuntaluokka. Vielä 1950-luvulla keskiluokkaiset koditkin saattoivat pitää yhtä palvelijaa, jota kutsuttiin kotiapulaiseksi.
Nykyaikana yhden perheen palvelemiseen keskittyneet palvelijat ovat jääneet länsimaissa harvinaisuuksiksi, mutta yksittäisiä kotitaloustöitä suorittamaan saatetaan palkata ammattilaisia, esimerkiksi siivoojia. Lisäksi au pairit tekevät monia palvelijoille tyypillisiä tehtäviä.
Dafnín luostari

Dafnín luostari (; myös "Dafnen luostari") on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Chaïdárin kunnassa lähellä Ateenaa noin puolimatkassa antiikin ajan Pyhällä tiellä Eleusiihin. Luostari on osa Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit yhdessä Ósios Loukáksen ja Néa Monín luostarien kanssa.
Ensimmäinen luostari rakennettiin Dafníin eli Dafneen 500-luvulla goottien hyökkäyksessä vuonna 396 tuhoutuneen Apollon Dafneioksen temppelin paikalle. Se käytti temppelin joonialaisia pylväitä pylväskäytävässään. Näistä on jäljellä enää yksi, sillä loput siirrettiin Lontooseen 1800-luvulla. Ensimmäinen luostari hylättiin slaavilaisvalloitusten aikaan 600- ja 700-luvuilla. Yhteys Apolloniin selittää myös paikan ja luostarin nimen, sillä laakeripuu ("dafne") oli pyhitetty kyseiselle jumalalle.
Nykyinen luostari rakennettiin 1000-luvulla (noin vuonna 1080) ja se edustaa bysanttilaista arkkitehtuuria. Luostarissa on loistavasti säilyneitä mosaiikkeja Komnenosten suvun hallintoajalta. Mosaiikit esittävät kohtauksia Kristuksen ja Neitsyt Marian elämästä. Lisäksi monet yksittäiset mosaiikit kuvaavat arkkienkeleitä, profeettoja, pyhimyksiä, marttyyrejä ja piispoja.
Ateenan herttua Otto de la Roche antoi luostarin sisterssiläisille ristiretkeläisten ryöstettyä sen vuonna 1205. Ranskalaiset munkit rakensivat muurin luostarin ympärille ja suorittivat useita muita muutoksia, ennen kuin osmanisulttaani Mehmed II:sen valtauksen jälkeen se palautettiin takaisin ortodoksiseksi seurakunnaksi. Tämän jälkeen luostari köyhtyi ja ränsistyi hiljalleen.
Luostarialuetta on käytetty myös muihin tarkoituksiin: se toimi Kreikan vapaussodan aikana kasarmina sekä vuosina 1883–1885 mielisairaalana. Luostari vaurioitui pahoin vuosien 1889 ja 1897 maanjäristyksissä. Tämän jälkeen sitä on korjattu ja tuettu sekä mosaiikkeja entisöity ja puhdistettu. Luostari on avoinna vierailijoille.
Dafnín luostari on ollut maailmanperintökohde vuodesta 1990.
Krafft

Lantmännen Krafft Ab on ruotsalainen Lantmännen-konsernin tytäryhtiö, joka on keskittynyt hevosen rehujen tuotekehitykseen, myyntiin ja markkinointiin. Yrityksen tuotemerkki on Krafft. 
Rehuvalikoima sisältää lukuisia erityistarpeisiin soveltuvia täys- ja täydennysrehuja sekä lisäravinteita.
Yrityksen pääkonttori on Falkenbergissa. Lantmännenin osana yrityksellä on pääsy konsernin tietämykseen ja valmistusresursseihin. Krafft-tuotteiden markkinaosuus Ruotsissa on 70 % alallaan. Lantmännen KRAFFT AB:n palveluksessa työskentelee 25 henkilöä ja sen liikevaihto oli noin 21 miljoonaa euroa.
Yuga

Yugat ovat hindufilosofiassa tunnettuja toistuvia ajanjaksoja: Satya Yuga (tai Krita Yuga), Treta Yuga, Dvapara Yuga ja Kali Yuga. Ajanjaksot toistuvat tässä järjestyksessä loputtomiin. Uskotaan, että Kali Yugan päätyttyä palataan takaisin Satya Yugaan, tai että järjestys toistuu käänteisenä. Yugat ovat osa suurempaa ajanjaksoa, kalpaa. Satya Yugan katsotaan olevan näistä onnellisin aika, ja Kali Yugaa kohti mentäessä ihmisten elinikä lyhenee ja moraali rappeutuu. Perinteisesti Yugien keston katsotaan olevan:
Toisenlaisen näkemyksen asiaan on tuonut intialainen "Swami Sri Yukteswar Giri". Kirjassaan "The Holy Science" Sri Yukteswar selittää että Satya Yugan laskeva vaihe kestää 4800 vuotta, Treta Yugan 3600 vuotta, Dwapara Yugan 2400 vuotta ja Kali Yugan 1200 vuotta. Sitten alkaa Kali Yugan nouseva kausi joka kestää myös 1200 vuotta jne. Sri Yukteswarin mukaan Kali Yugan nouseva kausi alkoi syyskuussa vuonna 499, ja olemme olleet vuodesta 1699 Dwapara Yugan nousevassa vaiheessa.
Johanna Ojala-Niemelä

Johanna Katriina Ojala-Niemelä (o.s. Ojala, s. 1. lokakuuta 1974 Muonio) on suomalainen poliitikko. Hän on sosiaalidemokraattien kansanedustaja Lapin vaalipiiristä.
Ojala-Niemelä on suorittanut oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Lapin yliopistossa vuonna 2000. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Aikaisemmin hän on työskennellyt sosiaalidemokraattien eduskuntaryhmässä ja kahden sosiaalidemokraattisen oikeusministerin avustajana.
Poliittinen ura.
Ojala-Niemelä valittiin eduskuntaan vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai yhteensä 6 252 ääntä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hänet valittiin toiselle kaudelle 7 052 äänellä, vuonna 2015 kolmannelle kaudelle 6 248 äänellä ja vuonna 2019 neljännelle kaudelle 6719 äänellä. Koulutukseltaan Ojala-Niemelä on oikeustieteen kandidaatti, arvoltaan varatuomari. Ojala-Niemelä oli 2019–2023 eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtaja sekä puhemiesneuvoston ja tarkastusvaliokunnan jäsen.
Aikaisemmin Johanna Ojala-Niemelä on ollut muun muassa oikeusministerien Johannes Koskisen ja Leena Luhtasen erityisavustaja sekä vuodesta 1997 alkaen Rovaniemen kaupunginvaltuuston jäsen.
Näkemykset.
Arvot.
Ojala-Niemelä sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Ojala-Niemelä ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Ojala-Niemelän näkemykset keskellä. HS:n vaalikoneeseen Hiltusen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin vasemmistolaiset mielipiteet.
Yksityiselämä.
Hän on naimisissa Esa Niemelän kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Johanna Ojala-Niemelällä diagnosoitiin vuonna 2020 aivokasvain, joka poistetaan leikkauksella. Hänen sairauslomansa eduskunnasta alkoi 14. joulukuuta 2020.
Uskonto.
Ojala-Niemelä kuuluu evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Ojala-Niemelä uskoo Jumalaan ja pitää uskonnollisia elementtejä tärkeinä keskeisissä elämäntapahtumissa. Hän näkee kirkolla ja uskonnollisilla toimituksilla jokseenkiin tärkeän roolin hengellisyyden harjoittamisessa ja pitää uskonnollisten tai hengellisten ihmeiden tapahtumista mahdollisena.
Ojala-Niemelälle kristilliset arvot ovat tulleet kodin perintönä. Hän on kertonut lapsena käyneensä pyhäkoulussa ja hän toiminut rippikoulun jälkeen isosena. Ojala-Niemelän vakaumus oli kriisissä, kun hänen äitinsä kuoli syöpään 43-vuotiaana. Ojala-Niemelä on kertonut menetyksen seurauksena kyseenalaistaneensa suhteensa kirkkoon ja uskontoon. Sittemmin hän oin kokenut saavansa uskonnosta turvaa elämässä.
Jasmine Byrne

Jasmine Byrne (oikealta nimeltään Mary Sanchez, s. 23. tammikuuta 1985 Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja malli, muun muassa "Penthousella".
Byrne syntyi Kaliforniassa yhdeksi perheensä yhdeksästä lapsesta. High school -aikanaan hän harrasti useita urheilulajeja. Teini-ikäisenä hän toimi muun muassa myyjänä vaatekaupassa.
Byrne aloitti uransa aikuisviihdealalla vuonna 2004. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Young Tight Latinas 6", ja nyt elokuvia on yhteensä satoja. Byrne nähtiin helmikuussa 2005 Howard Stern -show'ssa.
Mallin ja aikuisviihdenäyttelijättären töidensä lisäksi Byrne on kirjoittanut sanoituksia musiikkikappaleisiin.
Janne Kivivuori

Janne Kivivuori (s. 1967) on Helsingin yliopiston kriminologian professori ja Helsingin yliopiston yhteydessä toimivan Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutin kriminologisen yksikön esimies. Hän on myös sosiologian ja kriminologian historian dosentti Oulun yliopistossa aate- ja oppihistorian oppiaineessa. Lisäksi hän on toiminut oikeusministeriön Rikoksentorjuntaneuvoston tutkimusjaoston puheenjohtajana. Kivivuori väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 1994 Helsingin yliopistosta sosiologian alalta. 
Kivivuoren keskeisiä tutkimusalueita ovat rikollisuuden tutkimusmenetelmät sekä kriminologian teoria ja historia. Kivivuori on kehittänyt tai ollut mukana kehittämässä suomalaisia kokonaisrikollisuuden seurantajärjestelmiä, joita ovat esimerkiksi Nuorisorikollisuuskysely (1995–) Henkirikollisuuden seurantajärjestelmä (2002–), Yritysuhritutkimus (2010–) ja Kansallinen rikosuhritutkimus (2012–). Hän on lisäksi osallistunut kansainvälisten rikollisuusosoittimien rakentamiseen (International Self-Report Delinquency Study, European Homicide Monitor). Kriminologian historian saralla Kivivuori on tutkinut rikollisuuden empiirisen mittaamisen kehitystä ja sen vaikutusta tutkimusalan teoriaperustaan sekä Veli Verkon (1893–1955) työtä suomalaisen kriminologian perustajana.
Kivivuoren tutkimuksia on julkaistu lukuisissa kansainvälisissä tiedelehdissä kuten Acta Sociologica, British Journal of Criminology, Crime and Justice"," European Journal of Criminology, Journal of Experimental Criminology, Journal of Scandinavian Studies in Criminology and Crime Prevention ja Scandinavian Journal of History. Hän on julkaissut myös kriminologian alaan kuuluvia monografioita, kuten Discovery of Hidden Crime (2011), Rikollisuuden syyt (2013) ja Kriminologia – Rikollisuus ja kontrolli muuttuvassa yhteiskunnassa (2018).
Kriminologisen tutkimustyönsä lisäksi Kivivuori on julkaissut teoksia, jotka käsittelevät yhteiskunnan, kulttuurin ja käyttäytymisen normatiivisen sääntelyn psykologisoitumista eli psykokulttuuria ("Psykokulttuuri" 1992, "Psykopolitiikka" 1996 ja "Psykokirkko" 1999). Hän on tarkastellut myös tiedon asemaa ja tietoon kohdistetutta arvostelua (esim. "Paha tieto" 2003).
Työväen Musiikkitapahtuma

Työväen Musiikkitapahtuma on vuosittain heinäkuun viimeisellä viikolla Valkeakoskella järjestettävä monitaidefestivaali. Tapahtuma on järjestetty ensimmäisen kerran vuonna 1972. Festivaalin järjestää Työväen Musiikkitapahtuma ry, jonka toimintaan kuuluvat myös muun muassa Kirjaslammen tanssilava, Kirjazz-tapahtuma sekä Kulttuuripaja Jylhävaara. Työväen Musiikkitapahtuma on osa Finland Festivalsia sekä Pirkanmaan Festivaaleja. 
Työväen Musiikkitapahtuman perusti Työväen Sivistysliiton Etelä-Hämeen piirijärjestö. Suunnitteluvaiheessa tapahtumaa ajateltiin kierrättää ympäri Suomea, mutta Valkeakoskesta tuli tapahtuman kotipaikka vahvan työväenliikkeen perinteensä ansiosta. Nelipäiväiseksi vakiintunut festivaali on vuodesta 2010 lähtien järjestetty UPM:n Tervasaaren tehtaan ja Myllysaaren museon piha-alueilla.
Mary Ann Nichols

Mary Ann "Polly" Nichols, o.s. Walker (26. elokuuta 1845 – 31. elokuuta 1888) oli sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin ensimmäinen uhri.
Nichols syntyi Britanniassa ja meni 16. tammikuuta 1864 naimisiin William Nicholsin kanssa. Pari sai viisi lasta, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 1880.
Nichols oli isänsä ja muiden hänet tunteneiden henkilöiden mukaan alkoholiongelmainen. Hän ajautui köyhyyteen ja elokuun viimeisenä aamuna 1888 hänet löydettiin surmattuna. Nicholsia on murhan jälkeen yleisesti pidetty prostituoituna, mutta kirjailija-historioitsija Hallie Rubenholdin mukaan mikään tosiasia ei tue väitettä.
Nichols haudattiin 6. syyskuuta 1888. "Viiltäjä-Jackina" tunnetun murhaajan henkilöllisyys ei koskaan selvinnyt.
Ilmatorjuntamuseo

Ilmatorjuntamuseo on Suomen toiseksi vanhin aselajimuseo Pioneerimuseon jälkeen. Se sijaitsee Helsingin ilmatorjuntarykmentin entisen varuskunnan vieressä Tuusulan Hyrylässä. Näyttelyissä on ilmatorjunta-aseita 1900-luvun alkupuolen yhteen liitetyistä konekivääreistä muodostetuista ilmatorjuntakonekivääreistä alkaen aina erilliseen ilmatorjuntaohjusjärjestelmään. Museossa on myös maailman ensimmäinen ilmatorjuntapanssarivaunu.
Museon perustamiseen tähtäävä työ aloitettiin 1957 Helsingin Santahaminassa (museon kokoelmaa kerättiin ja esiteltiin entisessä Papinlahden upseerikerhon rakennuksessa) ja museo itse pitää vuotta 1961 perustamisvuotenaan koska tuolloin everstiluutnantti Olavi Seppälä paljasti ilmatorjuntamuseon kilven. Vuonna 1967 museo päätettiin sijoittaa Tuusulan Hyrylään ja museon rakennustyöt alkoivat, ja se avattiin yleisölle vuonna 1969. Se pyörii vapaaehtoisvoimin. Sen on arveltu olevan koko maailman monipuolisin ilmatorjuntamuseo, ennen kaikkea siksi, että talvisodan aikana Suomen armeijassa käytettiin kaikenlaista kalustoa mistä sitä vain saatiin.
Museossa voi katsella videoesitystä Helsingin suurpommituksista helmikuussa 1944.
Vuonna 2010 museossa kävi yli 11 000 vierasta.
White Noise (elokuva)

White Noise on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut jännityselokuva. Elokuva käsittelee paranormaalia ilmiötä, EVP:tä. Elokuvan on ohjannut Geoffrey Sax.
Elokuvalle on tehty vuonna 2007 jatko-osa; "".
Juoni.
Elokuva kertoo Jonathan Riversistä, jonka vaimo kuolee auto-onnettomuudessa. Pian kuoleman jälkeen Jonathan tutustuu Raymondiin, joka tutkii EVP-ilmiötä. Tämän avulla Jonathan pääsee kommunikoimaan vaimonsa kanssa, mutta pian televisiossa alkaa näkyä muitakin kuin hänen vaimonsa. Onko EVP sittenkään niin turvallista?
Ruskohyeena

Ruskohyeena ("Hyaena brunnea", joskus myös "Parahyaena brunnea") on eteläisessä Afrikassa elävä hyeenalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Ruskohyeenan erottaa muista hyeenalajeista selvimmin sen turkki, joka on pitkä ja muualta pääosin tummanruskea, niskasta ja kaulasta punaruskea. Niskassa ja selässä kasvavassa harjassa karvat voivat olla yli 30 cm pitkiä. Jaloissa on vaakasuoria juovia.
Ruskohyeena kasvaa 1,4 metriä pitkäksi ja painaa keskimäärin 40 kg.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruskohyeenaa tavataan eteläisessä Afrikassa: etenkiin Etelä-Afrikassa, Namibiassa ja Botswanassa, mutta myös tietyillä alueilla Angolassa ja Zimbabwessa.
Se elää kuivilla alueilla, puoliaavikolla ja savannilla.
Ravinto.
Ruskohyeena on pääasiassa raadonsyöjä. Ne saalistavat itse satunnaisesti pieniä eläimiä, mutta syövät raatojen lisäksi linnunmunia, hyönteisiä ja hedelmiä. Syömällä vesipitoisia hedelmiä se pärjää alueilla, joissa ei ole juomavettä saatavana.
Dervish

Dervish on Sligosta kotoisin oleva vuonna 1989 perustettu irlantilainen kansanmusiikkiyhtye. Marraskuun 14. päivä 2006 Irlannin kansallinen yleisradio RTÉ ilmoitti, että Dervish edustaa Irlantia vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä. Yhtye jäi kuitenkin loppukilpailun viimeiseksi.
Yhtye on myös vieraillut useasti Suomessa, viimeksi vuonna 2007.
Erityinen oikeuspaikka

Erityinen oikeuspaikka () merkitsee oikeutta saada asiansa käsitellyksi sellaisessa oikeusistuimessa, joka ei yleensä käsittele ensimmäisenä asteena kyseisiä juttuja.
Suomessa erityinen oikeuspaikka on säädetty ainoastaan korkeimpien virkamiesten tekemille rikoksille. Tuomioistuinten jäsenten tekemät virkarikokset käsitellään säännönmukaisesti ylemmässä oikeusasteessa. Vähintään majurin arvoisen sotilaan tekemä sotilasrikos käsitellään ensimmäisenä asteena hovioikeudessa. Ministereiden, tasavallan presidentin, oikeuskanslerin, eduskunnan oikeusasiamiehen sekä korkeimpien oikeuksien jäsenten virkarikokset käsitellään valtakunnanoikeudessa. Lisäksi kaikki maanpetos- ja valtiopetosrikokset käsitellään ensimmäisenä asteena hovioikeudessa.
Nykyään erityisen oikeuspaikan tarkoituksena on lähinnä varmistaa, että alemmassa oikeudessa tehty virkarikosta ei käsitellä tässä oikeusistuimessa. Kaikkein ylimpien virkamiesten rikokset ovat kuitenkin luonteeltaan poliittisia, minkä vuoksi heidän virkarikoksensa käsitellään valtakunnanoikeudessa. Ennen vuotta 2000 erityisen oikeuspaikan käyttö oli laajempaa. Eri laeissa ja asetuksissa säädettiin lukuisien eri virastojen korkeimpaan johtoon kuuluvien virkamiesten virkarikossyytteiden käsittelypaikaksi hovioikeus. Kyse oli sääty-yhteiskunnan jäänteestä, jonka mukaan kunkin henkilön oli jouduttava vertaistensa tuomittavaksi. Koska yleisessä alioikeudessa istuivat maaseudulla lautamiehinä talonpojat ja kaupungeissa raatimiehinä porvarit, oli aatelisten jouduttava aatelisista koostuvan hovioikeuden tuomittavaksi. Rikosasioiden lisäksi myös aatelisten siviilijutut käsiteltiin aina hovioikeudessa. Vastaavasti myös yliopiston professorien, ylioppilaiden ja työntekijöiden siviili- ja rikosjutut tutkittiin ensimmäisenä asteena yliopiston konsistorissa.
Vaikka aateliston erioikeus saada asiansa käsiteltäväksi ensimmäisenä asteena hovioikeudessa poistettiinkin jo 1800-luvun puolessavälissä, ajatus korkeimmille virkamiehille kuuluvasta erityisestä oikeuspaikasta eli pitkälle sotien jälkeiseen asti. Suurin osa tätä koskevista säännöksistä kumottiin vasta vuoden 2001 alusta hovioikeuslain uudistuksella.
Keijo Räikkönen

Keijo Räikkönen (s. 1945) on suomalainen folkmuusikko ja liikejuristi. Räikkönen toimi 1960- ja 70-luvuilla muun muassa Hootenanny Triossa ja Four Herrings -yhtyeessä. Räikkönen kirjoitti folk-yhtye The Kingston Trion lauluun ”Early in the Morning” (Randy Starr – Dick Wolf) uudet sanat, ja tästä ”Esplanadista” tuli niin suosittu, että sitä on kutsuttu suomalaisen hyvinvointivaltion tunnuslauluksi. Räikkönen esiintyi myös salanimellä Sergei, jolla hän esitti muun muassa laulun ”Pikku sotilaat”.
Räikkönen suoritti Helsingin yliopistossa valtiotieteen kandidaatin tutkinnon 1969 ja oikeustieteen kandidaatin tutkinnon 1980. Hän toimi 1973–1979 Teollisuuden Keskusliiton kansainvälisen osaston päällikkönä ja 1979–1982 Brysselissä Suomen teollisuusjärjestöjen pysyvänä edustajana. Hän työskenteli lakitehtävissä Suomen Pankissa ja Suomen Yhdyspankin investointipankin toimipisteessä Tokiossa. Hän osallistui Suomen EEC-neuvotteluihin. Vuodesta 1999 Räikkönen on toiminut suomalaisissa lakiasiaintoimistoissa, viimeksi Luostarinen-Mettälä-Räikkönen (LMR) -nimisen asianajotoimiston senioripartnerina.
Hän on ollut jäsenenä Pop &amp; Jazz Konservatorion säätiön valtuuskunnassa.
Nokia N71

Nokia N71 on Nokian valmistama 3G-verkkoja tukeva älypuhelin, joka julkaistiin vuonna 2006. Se käyttää Symbian OS 9.1-käyttöjärjestelmää.
Nasta

Nasta on joko kiinnitekappale tai liukueste esimerkiksi auton talvirenkaissa. Myös mikropiirien pinnejä kutsutaan joskus nastoiksi.
Kiinnityskäyttöön tarkoitettu nasta on valmistettu useimmiten teräksestä. Nastassa on lyhyt piikki, jonka kärki on terävä. Suomalaissa painonastoissa on yleensä litteä pää, josta nastan voi painaa paikalleen peukalolla. Amerikkalaistyyppisissä nastoissa on muovinen pää, josta saa käsillä otteen. Nastoilla voidaan kiinnittää esimerkiksi lappuja tai julisteita pehmeäpintaiselle seinälle tai ilmoitustaululle.
Rengasnastat.
Erityisissä nastarenkaissa on nastoja renkaan kehällä yleensä useammassa rivissä rinnakkain. Nastarenkaat ovat nykytietämyksen mukaan tehokkain keino estää auton tahaton liukuminen jäisellä pinnalla. Nastarenkaiden käyttö aiheuttaa tiestössä kulumista ja tiestä sekä nastoista itsestään muodostuvia hiukkasia. Nämä haittatekijät on yleensä katsottu pienemmäksi kuin vahingot onnettomuuksista, joita todennäköisesti koituisi ilman nastoja ajettaessa. Teiden kuluminen nastojen vaikutuksesta on nykyään huomattavasti vähäisempää kuin 1980-luvulla, tämä johtuu nastojen painon rajoittamisesta enintään 1,1 grammaan aiemman 1,8 sijasta. Lisäksi nastojen määrää renkaassa on vähennetty, samoin kuin niiden kokoa pienennetty.
Nokia N76

Nokia N76 on Nokian valmistama älypuhelin. Se esiteltiin Las Vegasissa CES-messuilla tammikuussa 2007 ja suunniteltiin julkaistavaksi saman vuoden ensimmäisellä neljänneksellä.
Lovers

Lovers on Hanna Pakarisen kolmas albumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2007. "Lovers" oli Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalla kolme ja se pysyi top 40:ssä yhteensä 24 viikkoa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Go Go", jolle on tehty musiikkivideo. "Go Go" oli ainoastaan digimyyntiin tarkoitettu single. Albumi on myynyt tähän mennessä Suomessa vajaat 16 000 kappaletta ja täten kultaa.
Albumilla on Pakarisen euroviisuedustuskappale "Leave Me Alone", joka on julkaistu singlenä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo. Singlen B-puolena on "Tell Me What to Do", joka oli hänen toinen euroviisuedustuskappale-ehdokkaansa.
Albumista julkaistiin 23. toukokuuta 2007 kansainvälinen versio, joka sisältää bonuskappaleina "Stronger Without You" (alun perin albumilta "Stronger") ja "Love Is Like a Song" (alun perin albumilta "When I Become Me").
Kansainvälisen version ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Leave Me Alone" mm. Englannissa, Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Belgiassa. Kappale nousi Ruotsin singlelistalla sijalle #8.
Neliöjuuri 3

Neliöjuuri 3 eli luvun 3 neliöjuuri (myös Theodoroksen vakio, merkitään formula_1) on positiivinen reaaliluku, joka itsellään kerrottuna on 3. Sen numeerinen arvo on noin 1,732050807568877. Neliöjuuri 3 on irrationaaliluku, minkä todisti Theodoros Kyreneläinen.
Geometria.
Neliöjuuri 3 on kuution, jonka sivun pituus on 1, avaruuslävistäjän pituus.
Kuusikulmion, jonka sivun pituus on 1, vastakkaisten sivujen välinen etäisyys on neliöjuuri 3.
Trigonometriset 60-asteinen tangenttifunktio ja 210-asteinen kotangenttifunktio ovat yhtä kuin neliöjuuri 3.
Jotam

Jotam oli yksi Juudan kuninkaista. Hän tuli kuninkaaksi isänsä Asarjan kuoltua, mutta oli pitänut valtaa jo aiemmin, koska Asarja sairasti spitaalia. Hän oli kuninkaaksi tullessaan 25-vuotias ja hallitsi 16 vuotta. "Hän teki sitä, mikä on oikein Herran silmissä, aivan niin kuin hänen isänsä Ussia oli tehnyt." Hallituskaudestaan Raamattu ei kerro muuta kuin, että hän rakennutti Herran temppeliin Yläportin. Kun hän kuoli, tuli kuninkaaksi hänen poikansa Aahas.
Lähteet.
2. Kuninkaiden kirja 15:32-38
Tr1

Tr1 (ennen 1942 R1) eli "Risto" on Valtionrautateiden käytössä ollut tavaraliikenteeseen tarkoitettu raskas höyryveturi. Nimensä se on saanut presidentti Risto Rytistä, jonka presidenttikaudella veturit otettiin käyttöön.
Valmistus ja käyttö.
Vetureita rakennettiin 67 kappaletta vuosina 1940–1957 kolmessa veturitehtaassa: Tampellassa, Lokomossa sekä saksalaisessa Jungissa. Tavarajunaveturi "Risto" on saman aikakauden tuote kuin pikajunaveturi "Ukko-Pekka", ja ne ovatkin lähes samannäköisiä ulkonäöltään. Tr1-vetureita on säilynyt useita, mutta yhtäkään ei ole tällä hetkellä ajokunnossa. Parhaiten veturit erottaa toisistaan vetopyörien koosta ja lukumäärästä: "Ukko-Pekoissa" on kolme huomattavan kookasta vetopyöräparia halkaisijaltaan 1,9 metriä, kun taas "Ristoissa" on vetopyöräpareja neljä, halkaisijaltaan 1,6 metriä. Useammalle pyöräparille saatiin enemmän painoa tavaravaunujen vetämiseksi, vaikka nopeus samalla aleni. Riston teli oli yksiakselinen, hiekoitusputkia pyörille oli neljä.
Neljä viimeistä Tr1-veturia varustettiin rullalaakerein. Näitä "Rulla-Ristoja" pidettiin lajinsa parhaina. Tr1 1096 vuodelta 1957 oli viimeinen VR:lle valmistettu höyryveturi.
Tr1-veturit poistettiin liikenteestä 1970-luvun alussa, kun vetokalusto vaihdettiin dieselkäyttöisiin.
Teknisiä tietoja.
Riston tekniset tiedot ovat seuraavat:
Säilyneet Tr1-veturit.
Yhden parhaiten säilyneen Tr1:n, 1074:n, siirtämistä Jyväskylästä Rovaniemelle turistikäyttöön suunniteltiin. Lopulta veturin osti Uudenkaarlepyyn Munsalassa toimivan RM-Trucks Oy:n omistaja Håkan Westerlund. Veturin siirtäminen Jyväskylästä Uuteenkaarlepyyhyn aloitettiin 17. syyskuuta 2008. Tr1 1051 on siirretty Haapamäeltä Kouvolaan 4.12.2017 varaosalähteeksi ja romutettavaksi.
Haapamäen höyryveturipuistossa sijaitsevista Tr1-vetureista yksi on purettu ja toista on alettu purkaa. VR:n mukaan tämä tehtiin ilman vetureiden omistajan VR:n lupaa. Höyryveturipuiston yrittäjien mukaan he romuttivat kalustoa, jonka he itse omistavat. Poliisi tutkii tapausta törkeänä kavalluksena.