tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Susanna Roine

Susanna Roine (s. 8. tammikuuta 1971 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka on tuttu useista MTV3:n viihdesarjoista. Näkyvimmät roolinsa hän on tehnyt Elina Halttusen käsikirjoittamissa sarjoissa "Parhaat vuodet" ja "Ihmeidentekijät". Susanna Roineen vanhemmat ovat näyttelijät Esko Roine ja Marjukka Halttunen. 
Hän esiintyi Suomen Kansallisteatterissa näytelmässä "Poltettu oranssi" yhdessä äitinsä kanssa. 
Susanna Roineella on kolme lasta, vuonna 1994 syntyneet kaksostytöt avioliitosta näyttelijä Kari Väänäsen kanssa sekä vuonna 2003 syntynyt kuopus aviomiehensä Mika Venhovaaran kanssa. Susanna Roine on Epilepsialiiton lähettiläs.
Kauniit poliisit

Kauniit poliisit on suomalainen punkyhtye, joka aloitti toimintansa vuonna 2001 ja hajosi 2005. Aktiivisen toimintakautensa aikana kotimaan keikkailun lisäksi Kauniit Poliisit teki kaksi ulkomaankiertuetta. Ensimmäisen ”Vitun Saksa” -kiertueen Saksaan ja Itävaltaan. Toinen kiertue ”Bombs not food” ulottui Englantiin, Skotlantiin ja Saksaan. Kauniiden poliisien musiikki on 82-Hardcore-vaikutteista nopeaa punkrockia. Yhtyeen paikoin humoristiset sanoitukset kyseenalaistavat ja pilkkaavat valtamediaa, poliitikoita ja punkkareita itseään. Yhtye on myös tunnettu cover-valinnoistaan, joista kuuluisimmaksi on tullut PMMP:n alkuperäiskappale ”Rusketusraidat”.
Kauniit poliisit teki comebackin 30. huhtikuuta 2008 Tampereen Vastavirta-klubilla alkuperäisessä kokoonpanossaan.
Skandaali (artisti)

Skandaali (oikealta nimeltään Joonas Palmgren, s. 19. helmikuuta 1982) on helsinkiläinen rap-artisti ja kehonrakentaja. Hän on julkaissut albumit "Putkaradio", "Kultalevy" ja "The Incredible Mulk". Skandaali kuului myös Royal Family- ja Rockin da North -ryhmiin ja on vieraillut useiden eri artistien levyillä.
Ura.
Skandaalin esikoisalbumin "Putkaradio" tuotannosta vastasi lähes kokonaan Jonny Bro. Levyltä julkaistiin kolme singleä. Skandaali julkaisi "Kultalevy"-nimisen albumin vuonna 2004. Molemmat albumit julkaisi levy-yhtiö Kingsize.
Vuonna 2005 Skandaali julkaisi yhdessä YOR123:n kanssa levyn "Round The World", jolla vieraili monia tunnettuja ulkomaisia rap-artisteja, muun muassa Royce da 5′9″, Jeru the Damaja, ruotsalainen Ken Ring sekä Wu-Tang Clanin Ghostface Killah.
Vuonna 2006 Skandaali perusti rap-artisti Mängin kanssa levy-yhtiön Löyly-Viihde. Skandaalin kappaleet "Mä voisin" (feat. Janina Frostell) sekä "One World" (feat. GZA &amp; YOR123) olivat radiohittejä.
Vuonna 2006 Skandaali ilmoitti uudeksi taiteilija­nimekseen "Markiisi". Tätä nimeä hän käytti vuoteen 2010 asti, jolloin hän käytti Juan Muteniacin levyllä nimeä "Markiisi Skandaali", joka vuoden 2013 comebackin myötä lyhentyi pelkäksi "Skandaaliksi".
Skandaalin MySpace-sivulla on kuunneltavana kappale nimeltä "Puhu sitä 2007". Joulukuussa 2008 YouTubeen ladattiin vuonna 2006 valmistunut "Mä nään" -kappale ja siitä kuvattu musiikkivideo. Skandaalin kolmannen albumin oli tarkoitus ilmestyä syksyllä 2008, jonka jälkeen Löyly-Viihde ilmoitti sen ilmestyvän keväällä 2009. Pian kuitenkin Löyly-Viihde siirtyi levy-yhtiön hommista julkaisemaan pääasiassa videoita, eikä Skandaalin albumista enää tiedotettu.
Skandaali on myös harrastanut thainyrkkeilyä "King of the Ring" (KOTR) -seurassa melko vaatimattomalla menestyksellä.
Vuoden 2011 lopulla Skandaali esiintyi kymmenien muiden suomalaisten räppäreiden tapaan Ruger Hauerin "Jokaiselle jotakin" -kappaleen musiikkivideolla. Tämä cameo-esiintyminen oli esimakua Skandaalin paluusta musiikkialalle. Hänen paluukeikkansa nähtiin vuoden 2013 Summer Up -festivaaleilla. Hän oli myös esiintymässä Summer Up -festivaaleilla vuonna 2014.
Vuonna 2014 Skandaali julkisti videopalvelu YouTubessa kaksi uutta kappaletta. Alkuvuodesta ilmestyi kappale nimeltä "Salikissa" ja loppuvuodesta "Parasta räppii".
Skandaali voitti 10. elokuuta 2013 Jyväskylän kehonrakennuksen SM-karsintojen Men's physique -sarjan. Joonas myös kirjoittaa omaa treeniblogia fastin sivuilla.
Vuoden 2016 joulukuussa ilmestyi häneltä single "Panomies", joka on saanut innoituksensa "Kummelin" Panomies-sketseistä. Maaliskuussa 2017 kappaletta oli kuunneltu Spotifyssa noin 2,2 miljoonaa kertaa.
Skandaalin kolmas studioalbumi julkaistiin nimellä "The Incredible Mulk" huhtikuussa 2020.
Tihvinänkarjalaiset

Tihvinänkarjalaiset ovat yksi karjalaisryhmistä. He asuttavat Tihvinän Karjalaa, joka on erillinen karjalaisalue Boksitogorskin piirissä Leningradin alueen kaakkoisosissa. Tihvinän Karjalaan kuului enimmillään 14 kylää. Karjalaiskylät sijaitsevat Tšagodajoen yläjuoksun varrella Klimovon kylähallinnon alaisuudessa. Tsaarinvallan aikana karjalaisten asuttama alue kuului Tihvinän kihlakuntaan, ja sitä ennen nämä maat olivat Tihvinän luostarin omistuksessa. Tihvinän karjalaiset ovat säilyttäneet kielensä ja jopa alueen vähälukuinen nuoriso taitaa sitä. Tihvinän karjalaisia on myös muuttanut työn ja opiskelun perässä läheisiin Tihvinän ja Pikalevon kaupunkeihin ja Jefimovskin taajamaan. Kielentutkija Vladimir Rjagojevin arvioiden mukaan 1970-luvulla Tihvinän karjalaisia oli 2 000 henkeä.
Tihvinänkarjalaisten historia.
Karjalaiset ovat eläneet alueellaan jo 400 vuotta. He muuttivat nykyisille asuinalueilleen 1600-luvun alussa Karjalankannakselta Stolbovan rauhan jälkeen. Kannaksen jouduttua luterilaisen Ruotsin vallan alle, alueelta lähti ortodoksista karjalaisväestöä pakoon keskiselle Venäjälle. Suurin osa muutti Tverin alueelle, mutta myös Tihvinään ja Novgorodin seuduille muutti karjalaista väkeä. Tihvinän karjalaiset löysivät uuden kotinsa ilmeisesti jo ennestään tutulta vanhalta kauppatieltä. Tšagodajoki nimittäin laskee Tšagodoštšaan, Tšagodoštša Mologaan, joka taas on Volgan sivujoki. Mologan ja Volgan risteyksessä sijaitsi keskiajalla Holopii gorodok -kauppapaikka, jossa kävi myös karjalaisia kauppiaita.
Perimätiedon mukaan tihvinänkarjalaiset asettuivat ensiksi Opokan kylään, josta he sitten levittäytyivät muualle. Nykyisin Opokan kylää ei enää ole.
Aiheesta muualla.
Miän Karjalua on äijä - Tihvinän Karjalassa
Pohjois-Karjalan prikaati

Pohjois-Karjalan prikaati (lyhenne PKarPr, myös P-KPR) oli vuoteen 2013 toiminnassa ollut puolustusvoimien joukko-osasto Kontiolahden Kontiorannassa 19 kilometrin päässä Joensuusta. Prikaati koulutti joukkoja, jotka olivat erikoistuneet toimimaan itäsuomalaisissa olosuhteissa. Prikaatiin kuului myös Karjalan sotilassoittokunta.
Prikaatin historia ulottuu elokuuhun 1940, kun Jalkaväkirykmentti I:n I pataljoona leiriytyi Kontiorantaan 28.8.1940. Välirauhan aikana alueelle perustettiin 10. prikaati, josta muodostettiin jatkosotaan Jalkaväkirykmentti 10 joka muuttui vuonna 1944 Jalkaväkirykmentti 3:ksi. Toukokuussa 1948 joukko-osastosta tuli Jääkäripataljoona/Jalkaväkirykmentti 3, joulukuussa 1952 Jääkäripataljoona 5 ja vuoden 1957 alusta Karjalan jääkäripataljoona. Nimi muuttui Pohjois-Karjalan prikaatiksi 1.7.1990.
Ensimmäiset varsinaiset kasarmirakennukset rakennettiin 1950-luvulla ja vuonna 1976 rakennettiin viides ja viimeinen kasarmi. Prikaati koulutti vuosittain noin 1400 varusmiestä ja noin 1000 reserviläistä. Prikaatin viimeinen saapumiserä astui palvelukseen tammikuussa 2013.
Varuskunta-alueesta on prikaatin lakkauttamisen jälkeen muokattu lomakeskusta.
Muut toimijat varuskunnassa.
Varuskunnassa toimi myös Pohjois-Karjalan Aluetoimisto, joka vastasi mm. asevelvollisten valvonnasta Pohjois-Karjalan alueella.
Kokoonpano ja johto.
Prikaatin rauhan ajan kokoonpanoon kuuluivat joukkoyksikkönä Karjalan Jääkäripataljoona (KarJP) ja siihen kuuluva Aliupseerikoulu (AuK/PKarPr). Prikaatin viimeisin komentaja oli eversti Jari Kytölä (s. 1958).
KarJP:n komentajia.
Karjalan Jääkäripataljoonan komentajia:
Soittokunta.
Karjalan sotilassoittokunnan päällikkönä eli kapellimestarina on vuodesta 2009 toiminut musiikkimajuri Petri Junna.
Lakkautuspäätös.
Joukko-osasto soittokuntineen lakkautettiin vuoden 2013 lopussa osana puolustusvoimien helmikuussa 2012 julkistamia säästösuunnitelmia. 
Perinnetyö.
Perinteiden jatkamisesta huolehtivat Karjalan Poikien Kilta ja Pohjois-Karjalan Prikaatin perinnekilta. Prikaatin kymmenvuotishistoriikki julkaistiin Matti Turusen laatimana 2000. Perinnejoukkona oli mm. Jalkaväkirykmentti 9.
Yksiköt.
Aliupseerikoulu.
Lisäksi kaikissa perusyksiköissä palveli sotilaskuljettajia, lääkintämiehiä sekä sotilaskeittäjiä (ei sissikomppania).
Peach-Pit

Peach-Pit on japanilainen naismangaka-duo, johon kuuluvat Banri Sendō () ja Shibuko Ebara (). Heidän kuuluisimmista töistään, Rozen Maidenistä ja DearSistä, on tehty myös animeversiot.
Sahara (vuoden 2005 elokuva)

Sahara on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka perustuu Clive Cusslerin kirjoittamaan "Dirk Pitt" -romaaniin. 
Elokuva sai keskinkertaiset arvostelut, mutta keräsi kansainvälisesti paljon katsojia. Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa 18 miljoonaa dollaria. 130 miljoonan dollarin budjetilla valmistunut elokuva keräsi yhteensä 119 miljoonan lipputulot. Elokuva on kerännyt myös vuokraus- sekä DVD-myyntituloja tarpeeksi kattaakseen budjettinsa.
Juoni.
Meritutkija ja tutkimusmatkailija Dirk Pitt (Matthew McConaughey) matkustaa Maliin etsimään paikallisten ”Kuoleman laivaksi” kutsuman Yhdysvaltain sisällissodan aikaisen taistelualus "CSS Texasin" hylkyä. Yhdessä ystävänsä Al Giordinon (Steve Zahn) kanssa Pitt onnistuu tekemään tyhjäksi tohtori Eva Rojasiin (Penélope Cruz) kohdistuvan salamurhayrityksen. Rojas kertoo tutkivansa alueella raivoavaa tappavaa tautia. Taudin aiheuttajaksi paljastuu myrkky, joka uhkaa aiheuttaa globaalin katastrofin. Pitt yhdessä National Underwater and Marine Agencyssa työskentelevien ystäviensä kanssa saa tehtäväkseen etsiä myrkkypäästöjen lähteen ja sulkea sen.
Kai Nieminen (kirjailija)

Kai Tapani Nieminen (s. 11. toukokuuta 1950 Helsinki) on runoilija ja japanilaisen kirjallisuuden suomentaja. Esikoisrunokokoelma "Joki vie ajatukseni" ilmestyi 1971. Kai Niemiselle on myönnetty useita kirjallisuuspalkintoja sekä käännöstöistä että runoista.
Työ japanilaisen runouden parissa on heijastunut varsinkin hänen omaan alkuvaiheen tuotantoonsa. Nieminen suomentaa "Genjin tarinaa" uudestaan. Aiempi, kolmasosan teoksesta käsittävä, suomennos on Marutei Tsurusen, siihen Nieminen suomensi runot. Nieminen sai osuudestaan Kääntäjien valtionpalkinnon 1991. 
Nieminen toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtajana vuosina 1991–1994.
Niemisen isä oli runoilija ja kiinalaisen kirjallisuuden suomentaja Pertti Nieminen.
Kai Nieminen (muusikko)

Kai Nieminen (s. 17. maaliskuuta 1953) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän on opiskellut Jyväskylän yliopistossa, Keski-Suomen konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä erilaisilla kesä- ja mestarikursseilla opettajinaan muun muassa Štěpán Rak, Leo Brouwer ja Julian Bream. Nieminen on kuulunut Roomassa pidettävän Fernando Sor -kitarakilpailun tuomaristoon jo vuodesta 1981 ja toiminut mestarikurssiopettajana Karjaan kansainvälisillä kitarafestivaaleilla.
Hän on säveltänyt musiikkia kitaran lisäksi erilaisille kamarimusiikkikokoonpanoille sekä sinfonia- ja kamariorkesterille. Hänet tunnetaan erityisesti lyyristen konserttojen säveltäjänä (mm. huilukonsertto "Palomar", klarinettikonsertto "Through Shadows I Can Hear Ancient Voices" ja alttoviulukonsertto "La Serenissima"). Niemisen teosluetteloon kuuluu myös lukuisia sooloteoksia. Kai Niemisen musiikkia on levytetty Pilfink- ja Naxos -levymerkeille.
Moneca Stori

Moneca Stori, myös Monica Gemmer, (s. Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen ääninäyttelijä. Hän tehnyt englanninkielisen version Kagome Higurashin roolista "Inuyashanssa". "Inuyashassa" ja "Hamtarossa" Storin roolihahmona on Cathy Weseluckin roolihahmon tytär.
Sankki

Sankkipannu on suustaladattavissa tuliaseissa, musketeissa, pistooleissa sekä suustaladattavissa tykeissä piipun peräosan sivuun tai päälle tehty pieni, laakea syvennys. Siihen annosteltu sankkiruuti sytytetään lunttu-, ratas- tai piilukon antamalla kipinällä ja sankkiruudin leimahdus sytyttää sankkireiän välityksellä panoskammioon mitatun ruutipanoksen, jonka palokaasut työntävät ammuksen liikkeelle. 
Periaate.
Sankkipannu sijaitsee aseen perässä iskurin ja liipaisimen läheisyydessä. Se täytettiin joko ruutisarvesta lataamisen jälkeen tai paperipatruunasta sen jälkeen, kun suurin osa sisällöstä oli kaadettu piippuun. Sankkipannun idea oli suhteellisen sama kaikissa aseissa, joissa se oli käytössä, mutta sankkiruudin sytytystekniikka vaihteli. Varhaisimmassa suustaladattavassa käsiaseessa, 1400–1500-luvuilla käytössä olleessa muskettityyppisessä hakapyssyssä, ruuti sytytettiin köydenpätkällä eli "luntulla", jonka kytevä pää työntyi iskurin heilahduksesta tai käsin työntämällä sankkipannuun. Rataslukkoaseissa oli iskurina metallinen pieni ratas ja vastakappaleena rikkikiisun palanen. Liipaisimen painalluksesta ratas pyörähti iskien rikkikiisusta kipinäsuihkun, joka lennähti sankkipannuun sytyttäen sankkiruudin. Rataslukkoaseet olivat suhteellisen kalliita ja piilukko syrjäyttikin tämän asetyypin halvempana ratkaisuna 1600-luvulla. Piilukossa iskurissa oli pieni piikivi, joka iskeytyessään metalliseen vastakappaleeseen, tulirautaan, iski kipinän sankkipannuun. 
Sankkipannun korvanneet tekniikat.
1800-luvun alussa kehitetyn nallin johdosta sytyttimenä toimi ensi kertaa aseesta erillään oleva osa. Nalli räjähti iskurin osuessa siihen sytyttäen näin sankkiruudin. Nallilukko itse asiassa syrjäytti sankkipannun nallitapilla, josta johti tulikanava suoraan ruutikammioon ilman, että sankkiruutia tarvittiin sytyttimenä, mutta se säilyi ainakin joissain nallikäyttöisiksi modifioiduissa piilukoissa. Sankkipannu oli nykyaikaiseen aseteknologiaan verrattuna kömpelö ratkaisu. Siinä oleva ruuti kastui helposti ja ase oli käyttäjälleen usein vaarallinen mm. ruudin liiallisten määrien takia. Sankkipannu siirtyi pois käytöstä, kun nallilukolliset aseet, siis mm. kivääri ja revolveri, korvasivat epätarkat ja kömpelöt, rihlattomat musketit ja pistoolit
Trump Tower

Trump Tower on New Yorkin Manhattanilla osoitteessa 725 Fifth Avenue sijaitseva, Donald Trumpin rakennuttama 58-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Rakennus on 202 metriä korkea. Pilvenpiirtäjä toimii Trumpin yrityksen, Trump Organizationin, pääkonttorina. Rakennuksen omistaa Donald Trump. Sen kattohuoneisto on hänen henkilökohtaisessa käytössään. 
Rakentaminen aloitettiin vuonna 1979 ja avajaisia vietettiin marraskuussa 1983. Avajaisten aikaan rakennus oli Manhattanin korkein asuinrakennus. Rakennuksen ensimmäisissä kerroksissa on vesiputous ja kauppakeskus. Ylemmissä kerroksissa on toimistotiloja sekä asuntoja. Rakennuksesta on tullut yksi New Yorkin käydyimmistä turistikohteista.
Ihmiskoe

Ihmiskoe on ihmisen käyttöä tieteellis-teknisessä kokeessa kohdistamalle ihmiseen ärsykkeitä (kemikaaleja, ääniä, informaatiota, lääkkeitä tai muita olosuhteita) ja tarkkailemalla ärsykkeen vaikutuksia.
Ihmiskokeilla testataan esimerkiksi lääkkeitä ja ravintoaineita. Näitä kokeita säännellään muun muassa lääketieteellistä tutkimusta koskevan lain perusteella.
Ihmiskokeisiin liittyvä lainsäädäntö Suomessa.
Ihmiskokeiden suorittamista säädellään Suomessa muun muassa tutkimuslain ja kudoslain avulla. Ihmisellä tehtävää lääketieteellistä tutkimusta ei saa aloittaa ilman eettisen toimikunnan puoltavaa lausuntoa.
Andrea Montermini

Andrea Montermini (s. 30. toukokuuta 1964 Sassuolo, Italia) on italialainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 28 Formula 1 -sarjan osakilpailuun. Hän aloitti uransa korvaamalla juuri kuollutta Roland Ratzenbergeriä. Kuitenkin ensimmäisen kilpailun harjoituksissa hän ajoi kolarin ja loukkasi vasemman jalan kantapäänsä ja oikean jalkansa. Hän palasi formuloihin seuraavalla kaudella ja ajoi Pacific-tallissa. Vuonna 1996 hän ajoi Forti-tallissa maanmiehensä Luca Badoerin tallikaverina kunnes Forti lopetti formuloissa Ison-Britannian kilpailuun vuonna 1996. Koko uransa aikana hän ei saavuttanut yhtään pistettä eikä koskaan päässyt ajamaan kärkipään talleihin. Montermini osallistui CART-sarjaan vuosina 1994 ja 1999.
VTEC

VTEC (lyhenne sanoista "Variable Valve Timing and Lift Electronic Control") on Hondan patentoima venttiilien ohjausjärjestelmä. SOHC VTEC -systeemissä imuventtiilien, sekä DOHC VTEC -systeemissä imu- sekä pakoventtiilien aukioloaikaa ja nousua muutetaan erityisellä suuremman venttiilinnoston ja aukiolon aikaansaavalla nokka-akselin nokalla. Hondan VTEC-järjestelmästä on olemassa vastaavanlaisia versioita eri autovalmistajilla, kuten BMW:n Vanos/Valvetronic, Nissanin VVL, Toyotan VVT-i ja Volvon VVT.
Suuremmilla venttiilienaukioloilla ja -nostoilla saavutetaan moottorin korkeammilla kierrosnopeuksilla parempi sylinterien täytösaste, mikä parantaa moottorista saatavaa tehoa/vääntömomenttia. Toisaalta VTEC-järjestelmä mahdollistaa tasaisemman tyhjäkäynnin ja paremman ala-alueen toiminnan käyttämällä siihen soveltuvia pienemmän venttiilienaukiolon sekä -noston aikaansaavia nokkia matalammilla moottorin kierrosnopeuksilla.
Tämä niin sanottu VTEC-nokka kytkeytyy toimintaan moottorin saavuttaessa tietyn kierrosnopeuden ja myös muiden kriteerien täyttyessä samalla (moottorin riittävä lämpötila ja kuormitustaso). Nokkien toimintaa ohjataan solenoidiventtiilillä, joka säätää öljynpaineen pääsyä venttiilikoneistolle suorittaen VTEC-nokkien kytkeytymistä päälle/pois päältä.
Marko Tervaportti

Marko Sakari Tervaportti (s. 12. heinäkuuta 1969 Helsinki) on Helsingin katolisen hiippakunnan viestintäjohtaja ja "Katolisen hiippakuntalehti Fideksen" päätoimittaja.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1988 ja opiskeli sen jälkeen matematiikkaa, germanistiikkaa ja filosofiaa Helsingin yliopistossa sekä Paavillisessa Angelicum-yliopistossa Roomassa. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan koulutuspoliittisena sihteerinä sekä suunnittelijana opetusministeriön rahoittamassa Opetusaineistot verkossa -projektissa Helsingin yliopiston opiskelijakirjastossa. Hänen luottamustoimiinsa ovat kuuluneet muun muassa Helsingin yliopiston konsistorin jäsenyys, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsenyys (kansainväliset asiat), Kokoomuksen opiskelijaliitto Tuhatkunnan liittohallituksen jäsenyys ja eurooppalaisen "Erasmus Student Network" -lehden päätoimittajan virka.
Tervaportti on toiminut vuoden 2001 elokuusta alkaen Helsingin katolisen hiippakunnan "Fides"-lehden päätoimittaja sekä Katolisen tiedotuskeskuksen tiedottajana. Vuodesta 2004 alkaen Tervaportti on toiminut myös Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana. Helsingin hiippakunnan organisaation uudistuessa keväällä 2018 Tervaportista tuli hiippakunnan viestintäjohtaja, samalla hän jatkaa hiippakuntalehden päätoimittajana.
"Fides"-lehden toukokuun 2006 artikkelissa ”Usko koetuksella?” Tervaportti tuomitsee "Da Vinci -koodi" -kirjan siteeraten uskonopin kongregaation sihteerin, arkkipiispa Angelo Amaton lausuntoa, joka vaati elokuvaa boikottiin ja sanoo että kristittyjen pitäisi olla aktiivisempia ”vihaa ja loukkauksia” vastaan. Tervaportti pitää myös suomeksi käännetyn Juudaksen evankeliumin markkinointia sensaatiohakuisena ja arvostelee saksalaisella musiikkikanavalla esitettyä "Popetown"-sarjaa.
Tervaportti valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta keväällä 2008. Hän on naimisissa urkuri-cembalisti Pilvi Listo-Tervaportin kanssa. Perhe asuu Helsingin Kalliossa.
Ferdinand Fabra

Ferdinand Fabra (8. lokakuuta 1906 Geseke, Preussi, Saksa – 22. joulukuuta 2007 Hampuri, Saksa) oli saksalainen jalkapallovalmentaja, joka toimi Suomen maajoukkueen ensimmäisenä kokopäiväisenä päävalmentajana. Hänet pestattiin tehtävään Berliinin olympialaisia (1936) varten. Fabra valmensi Suomea kahdeksassa ottelussa, joista Suomen ainoaksi voitoksi jäi 2–0 Norjaa vastaan Oslossa 6. syyskuuta 1936. Olympialaisissa Suomi pelasi vain yhden ottelun, häviten siinä 3–7 Perulle. Myöhemmin Fabra valmensi vuosina 1946–1948 Borussia Dortmundia voittaen Länsi-Saksan mestaruuden. Valmentajauransa jälkeen Fabra toimi vuosina 1957–1978 lukion lehtorina Lippstadtin kaupungissa. Viimeiset vuotensa 101-vuotiaaksi elänyt Fabra asui Hampurissa poikansa luona.
Ottelut Suomen maajoukkueen päävalmentajana.
"1 voitto, 1 tasapeli, 7 tappiota. Maaliero 9–30."
Rocky Balboa

Robert ”Rocky” Balboa on Sylvester Stallonen luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy nyrkkeilyaiheisissa "Rocky"-elokuvasarjan draamaelokuvissa "Rocky", "Rockyn uusintaottelu", "Tiikerinsilmä – Rocky III", "Rocky IV", "Rocky V", "Rocky Balboa", "" ja "Creed II". 
Hahmo.
Rocky Balboa -hahmo on ottanut vaikutteita monista oikeista raskaansarjan nyrkkeilijöistä. Alun perin Chuck Wepnerin ottelu Muhammad Alia vastaan vuonna 1975 inspiroi Stallonea käsikirjoittamaan ensimmäisen "Rocky"-elokuvan. Altavastaajana kamppailuun lähtenyt Wepner löi Alin kanveesiin yhdeksännessä erässä ja kesti maailmanmestaria vastaan aina 15. erään asti, ennen kuin hävisi tyrmäyksellä. Stallone soitti Wepnerille kaksi viikkoa ottelun jälkeen ja kertoi elokuvaideastaan, jolle Wepner antoi siunauksen. Kohtaukset, joissa Rocky Balboa juoksee Philadelphian museon portaita ylös ja hakkaa naudanruhoja teurastamolla, saivat inspiraationsa raskaansarjan maailmanmestari Joe Frazierista, joka oli harjoitellut otteluitaan varten samoin. Porras-kohtauksen käyttämisestä maksettiin Frazierille jopa korvaus.
Balboa on italialaista syntyperää, josta juontuu hänen lempinimensä "Italian Stallion", 'Italialainen ori'. Ensimmäiseen elokuvaan asti hänen nenänsä oli murtumaton, mikä hänen mukaansa on harvinaista nyrkkeilijälle. Rocky on myös vasenkätinen (nyrkkeilytermein "southpaw"), mikä tekee hänestä arvaamattoman ottelijan joillekin vastustajilleen. Balboaa ovat valmentaneet Mickey Goldmill, joka omistaa Philadelphiassa nyrkkeilysalin, nimeltään Mighty-Mick’s, sekä Apollo Creedin entinen valmentaja Tony ”Duke” Evers. 
Ensimmäisen elokuvan tullessa Rocky on jo melkein 30-vuotias, eli vanha nyrkkeilijäksi, joka ei ole vielä tehnyt läpimurtoaan. 
Rockyn persoona muuttuu kahden ensimmäisen elokuvan jälkeen kolmannessa renttumaisesta, mutta sinnikkäästä, rujosta nyrkkeilijästä vastuulliseksi ja tyylikkääksi perheenisäksi. Hän alkaa myös puheliaammaksi ja pitää taiteista. Stallone lisäsi edellisten osien tavoin hahmoon omia kokemuksiaan julkisuudesta ja ihmisenä kasvamisesta. Rockyn nyrkkeilytilastot ovat 57 voittoa (51 tyrmäyksellä), 23 tappiota sekä yksi ratkaisematon.
Keskeneräisten tarujen kirja

Keskeneräisten tarujen kirja () on vuonna 1980 julkaistu kokoelma J. R. R. Tolkienin kirjoittamia tarinoita ja esseitä. Sen kokosi ja julkaisi hänen poikansa Christopher Tolkien, joka myös kirjoitti kirjan selittävät johdannot ja loppuviitteet. "Keskeneräisten tarujen kirja" sisältää nimensä mukaisesti enemmän tai vähemmän keskeneräisiksi jääneitä tarinoita Keski-Maasta ja Númenorista. Tarinat eivät liity juuri toisiinsa, joten ne eivät muodosta Christopher Tolkienin aiemmin koostamasta "Silmarillionista" poiketen yhtenäistä kokonaisuutta. Kirja sisältää myös paljon materiaalia, jota missään muualla ei kerrota.
Teos voitti vuoden 1981 Mythopoeic-palkinnon.
Viuhkasalama

Viuhkasalama on harvinainen yläsalamatyyppi. Viuhkasalama tunnettiin aikaisemmin mm. lentäjien kertomuksista, mutta sen olemassaolo varmistui avaruussukkulasta 21. lokakuuta 1989 kuvatulta videofilmiltä. Viuhkasalama iskee tyypillisesti ukkospilven aktiivisesta keskiosasta, eikä sen iskuilla näytä olevan yhteyttä pilvestä maahan tapahtuvaan salamointiin.
Viuhkasalaman muodostaa pilvestä ylöspäin, yleensä noin 15 asteen levyisenä kartiona nouseva suihkumainen, sininen valoilmiö. Viuhkasalama etenee noin 100 km/s ja sen isku kestää alle sekunnin. Tänä aikana salama etenee tyypillisesti 40 – 50 kilometrin korkeuteen maan pinnasta. Vuonna 2002 Etelä-Kiinan meren yläpuolella havaittiin valtavia, yli viidenkymmenen kilometrin korkeuteen nousevia puumaisesti haarautuvia jättiläisviuhkasalamoita. Tyypillisessä viuhkasalamaniskussa arvellaan olevan energiaa noin 30 miljoonaa joulea. Viuhkasalaman syntymekanismi on toistaiseksi täysin tuntematon.
Suomessa viuhkasalama kuvattiin ensimmäisen kerran 23.8.2010 Mikkelissä.
Viuhkasalama on hitautensa vuoksi helpoimmin paljain silmin nähtävä yläsalamatyyppi, joskin sen havaitsemista vaikeuttaa esiintyminen pilvien keskiosien yläpuolella.
Esgaroth

Esgaroth eli Järvikaupunki on fiktiivinen kaupunki J. R. R. Tolkienin kirjoissa. 
Esgaroth on rakennettu paalujen päälle Pitkäjärveen Yksinäisen vuoren Ereborin lähelle. Lohikäärme Smaugin vallattua Ereborin kääpiöiltä Esgarothin asukkaat ovat asuneet jatkuvasti pelon vallassa. Thorinin, Bilbo Reppulin ja kahdentoista muun kääpiön tullessa Ereborille Smaug hyökkää Esgarothiin ja tuhoaa sen. Bard Jousimies tappoi Smaugin ampumalla nuolen ainoaan paljaaseen kohtaan sen iholla. Tämän jälkeen Esgarothin kansalaiset, jotka selvisivät Smaugin hyökkäyksestä, suuntasivat kohti Ereboria, koska he ajattelivat, että kääpiöt olivat lähettäneet Smaugin niiden kylään. He kokosivat myös Synkmetsän metsänhaltiat ja lähtivät taisteluun kääpiöitä vastaan. Myöhemmin kävikin niin, että hiidet olivat kuulleet Smaugin kuolemasta ja olivat tulossa hakemaan kaikki aarteet, jolloin kääpiöt, haltiat ja ihmiset taistelivat niitä vastaan. Kun taisto oli ohi, kääpiöt antoivat aarteista suuren osan Esgarothin kansalle, jotta he pystyisivät rakentamaan kaupunkinsa uudelleen.
Comedy Central

Comedy Central on yhdysvaltalainen kaapelitelevision maksullinen kanava. Comedy Centralin omistaa Paramount Domestic Media Networks, joka on osa Paramount Global-konsernia. Nimensä mukaisesti kanava keskittyy komedia- ja huumoriohjelmistoon. Kanava sekä ostaa ohjelmia että tuottaa niitä itse. Comedy Central on vuoden 2006 lopusta alkaen laajentunut eri puolille maailmaa paikallisten kanavien voimin.
Comedy Central teki läpimurron Yhdysvalloissa vuoden 1997 aikana South Park -animaatiosarjan alettua kanavalla. South Parkista tuli kanavan siihen asti kaikkien aikojen katsotuin ohjelma. South Park ei sopinut lapsille ja sarja houkutteli Comedy Centralille mainostajia sekä lisää tilaajia.
Kanavan ohjelmistoa.
Comedy Central on kasvanut viime vuosina pienestä kanavasta yhdeksi suosituimmista kaapelikanavista. Esimerkkeinä ohjelmistosta mainittakoon South Park, Chappelle's Show ja "Roast of N.N." -ohjelmat, joissa ohjelman keskipisteenä on julkisuuden henkilö N.N. (esimerkiksi näyttelijä), jota ohjelman muut vierailijat pilkkaavat mitä erilaisin vitsein ja usein lapsille sopimattomalla kielenkäytöllä.
Comedy Central Suomessa.
Suomen valtioneuvosto myönsi 5. tammikuuta 2017 toimiluvat 6 uudelle kanavalle, ja Comedy Central oli yksi ilmaiskanavista listalla. Lupaehtojen mukaisesti Comedy Centralilla oli toukokuusta lähtien puoli vuotta (6 kuukautta) aikaa aloittaa lähetyksensä, mutta koska lähetyksiä ei 17.11.2017 mennessä ollut aloitettu, kanavan toimilupa raukesi.
Tänään (Anita Hirvosen albumi)

Tänään on Anita Hirvosen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Albumin on äänittänyt Pekka Nurmikallio.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Jörgen Petersen.
Ammoniumnitraatti

Ammoniumnitraatti (NH4NO3) on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä, hygroskooppista (ilmasta kosteutta helposti imevää), valkoista kiinteää ainetta. Se on typpihapon (HNO3) ammoniumsuola. Ammoniumnitraattia käytetään kylmäpusseissa, sillä se reagoi veden kanssa endotermisesti, lämpöä sitoen, jolloin sen lämpötila laskee.
Käyttö.
Ammoniumnitraatin massasta on 34 % typpeä. Suuren typpipitoisuutensa vuoksi se on erityisen hyvä typpilannoite, ja sitä käytetään erityisesti sellaisilla mailla, joissa on jo entuudestaan fosforia riittävästi tai johon sitä saadaan karjanlantaa levittämällä. Pelkästään lannoitteena sitä käytetään maailmanlaajuisesti noin 20 miljoonaa tonnia vuodessa.
Vaarat.
Kuumennettaessa ammoniumnitraatti hajoaa kaasumaisiksi aineiksi, jolloin vapautuu myös happea ja typpioksiduulia. Se onkin voimakas hapetin, ja jos se joutuu kosketuksiin palavan orgaanisen aineen kanssa, seurauksena voi olla räjähdys. 
Räjähdysvaaran vuoksi lannoitteena käytettävää ammoniumnitraattia usein laimennetaan sekoittamalla siihen muita aineita, jolloin typpipitoisuus vähenee 28 %:iin. Puhtaalle ammoniumnitraatille Tukes on antanut ankaria varastointimääräyksiä.
Kuuluisia onnettomuuksia on muun muassa 1947 tapahtunut Texas Cityn onnettomuus, jossa ammoniumnitraattilastissa ollut laiva räjähti. Beirutin satamassa 4. elokuuta 2020 tapahtunutta suuronnettomuutta epäillään johtuvaksi siitä, että 2 750 tonnia ammoniumnitraattia räjähti. Myös Suomessa on Oulun silloisilla Typpi Oy:n tehtailla tapahtunut ammoniumnitraatin syttymisestä johtunut .
Monotypia

Monotypia on teknisesti yksinkertaisin taidegrafiikan muoto, jossa tasaiselle laatalle tai lasilevylle maalatusta tai telatusta kuvasta saadaan painettua ainoastaan yksi ainutkertainen vedos.
Tummapohjaisella menetelmällä saadaan aikaan kuva telaamalla väripinta suoraan laatalle, ja poistamalla siitä ylimääräinen väri esimerkiksi rättiä, sivellintä tai puutikkua avuksi käyttäen. Vaaleapohjaisella menetelmällä kuva maalataan suoraan laatalle. Molemmat menetelmät vedostetaan joko prässillä tai käsien hiertäen. 
Monotypioita tehneitä kuuluisia taiteilijoita.
Muun muassa William Blake, Paul Gauguin ja Pablo Picasso tekivät monotypioita. Suomalaisista taiteilijoista monotypioita ovat tehneet Ellen Thesleff, Alvar Cawén ja 
Visa Norros.
Cowper-uuni

Cowper-uuni /ˈkuː.pər/- on laite, jolla masuunin huipulta kerättävä runsaasti hiilimonoksidia sisältävä masuunikaasu poltetaan hiilidioksidiksi. Reaktio on eksoterminen, ja samalla vapautuu lämpöä.
 2 CO + O2 → 2 CO2
Cowper-uuniin syötettävä masuunikaasu on noin 500 °C:n lämpötilassa. Kaasu kerätään masuunin huipulta ja johdetaan ensin pölynpoistimeen (sykloniin) ja puhdistimeen; tämän jälkeen se poltetaan Cowper-uunissa. Tuotteena saadaan kaasua, jonka lämpötila on noin 1000 °C. Se puhalletaan kompressoreilla masuuniin. Kuuma puhallusilma sytyttää koksin. Tällöin kehittyy hiilidioksidia, joka kulkiessaan koksikerroksen jälkeen pelkistyy hiilimonoksidiksi. Koska Cowper-uunista tulevassa kaasussa itsessäänkin on runsaasti hiilidioksidia, tästä saadaan masuuniin lisää hiilidioksidia, joka masuunissa vallitsevassa lämpötilassa pelkistyy "Boudouardin tasapainoreaktio"n mukaisesti hiilimonoksidiksi.
 2 CO2 → 2CO + O2
Näin masuunin koksinkulutus pienenee huomattavasti ja energiatalous paranee merkittävästi.
Cowper-uuni toimii siis sekä masuunikaasun jälkikäsittelimenä että puhallusilman esilämmittimenä.
Nimensä Cowper-uuni on saanut keksijänsä Edward Alfred Cowperin (1865) mukaan. Cowper-uunissa on lämpöä varaavia keraamisia harkkoja järjestettyinä shakkilaudan tavoin kerroksittain niin, että harkkojen välinen ilmatila on yhtä suuri kuin harkon tilavuus. Masuunikaasu ja palamisilma syötetään uuniin alapäästä, ja masuunikaasun hiilimonoksidi palaa hiilidioksidiksi. Syntyvä kuuma kaasu palaessaan luovuttaa Cowper-uunin läpi kulkiessaan lämpöenergiaa keraamisiin harkkoihin, ja jäähtyy. Kun masuunia aletaan reaktiokierron alussa puhaltaa, puhallusilma johdetaan Cowper-uuniin, jolloin palokaasujen lämmittämät keraamiset harkot luovuttavat lämpöenergiansa ja kuumentavat kompressoreista tulevan puhallusilman noin 1000 °C:een. Periaate on sama kuin Siemens-Martin -uunin regeneraattorikammiossa.
Masuuneissa käytetään Cowper-uuneja aina kolmittain niin, että kun yksi on käytössä masuunin puhallukseen, toista lämmitetään ja kolmas on varalla.
Taiteen keskustoimikunta

Taiteen keskustoimikunta oli opetus- ja kulttuuriministeriön hallinnonalaan kuuluva asiantuntijaelin, jonka tehtävänä oli koordinoida valtion taidetoimikuntien taiteen edistämistyötä ja jakaa se valtion harkinnanvarainen taidetuki, jota ei ole osoitettu valtion taidetoimikuntien jaettavaksi. Taiteen keskustoimikunnan ja valtion taidetoimikuntien jäsenet nimitettiin kolmen vuoden määräajaksi taidealan järjestöjen ja taidelaitosten esityksistä. 
Vuoden 2013 alussa aloitti toimintansa taiteen edistämiskeskus ja syyskuun alussa 2013 taideneuvosto.
Valeri Tokarev

Valeri Ivanovitš Tokarev (, s. 29. lokakuuta 1952 Kapustin Jarissa, Astrahanin alueella, Venäjän SFNT:ssä, Neuvostoliitossa) on venäläinen kosmonautti. 
Tokarev valmistui hävittäjälentäjäksi vuonna 1973 Stavropolin sotilaskoulusta. Vuonna 1982 hän suoritti koelentäjän tutkinnon Akhtubinskissa sijaitsevassa koelentokoulussa. Hän on koelentänyt sekä Neuvostoliiton ilmavoimien että Neuvostoliiton laivaston tukialusten lentokoneita. 
25.1.1989 hänestä tuli kosmonautti tarkoituksena osallistua Buran-avaruussukkulan koelentoihin. Koulutus kesti maaliskuusta 1989 huhtikuuhun 1991. Hän suoritti tutkinnon Gagarinin nimeä kantavasta ilmavoimien akatemiasta vuonna 1993. Tokarevin ensimmäinen avaruuslento tapahtui NASAn Avaruussukkulalla 6. kesäkuuta 1999. Lento oli ISS-avaruusaseman . Hän lensi Sojuz TMA-7 -lennolla ISS-avaruusasemalle 3. lokakuuta 2005. Tällä lennolla hän suoritti kaksi avaruuskävelyä. Kaikkiaan hänellä on avaruuslentoaikaa 199 vuorokautta. Siirtyi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2008.
Tokarev Venäjän ilmavoimien eversti (evp). Hän suoritti vuonna 1997 valtiotieteen maisterin tutkinnon.
Tokarev asuu Tähtikaupungissa, Moskovan lähellä. Hän on naimisissa Irina Nikolajevnan kanssa. Perheessä on kaksi lasta, Olja ja Ivan. Harrastuksia autot, lentokoneet ja metsästys. 23.3.2008 hänet valittiin vaaleilla poliittiseen virkaan Rostovissa.
Pikkukiuru

Pikkukiuru ("Alaudala rufescens") on kiurua muistuttava pieni varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 13–14,5 cm ja paino 17–22 g. Puvultaan se muistuttaa pientä kiurua, mutta nokka on lyhyt ja tukeva. Kiurun tavoin se voi nostaa päälaen höyhenensä töyhdöksi. Koiras laulaa lennossa. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Euroopassa laji esiintyy vain osissa Espanjaa, Romaniaa ja Ukrainaa sekä Kaukasuksella. Euroopan populaation koko on 3,1–8 miljoonaa yksilöä. Euroopan ulkopuolella laji esiintyy Turkista itään kapeahkona vyöhykkeenä läpi Aasian Koreaan saakka, Pohjois-Afrikassa ja Kanariansaarilla. Lajista tunnetaan noin 10 alalajia. Se on paikkalintu esiintymisalueen länsiosissa ja muuttolintu alueen itäosissa.
Suomessa pikkukiuru on tavattu kolmasti vuoden 2006 loppuun mennessä: Turku 18. marraskuuta 1962, Järvenpää 16. tammikuuta–1. helmikuuta 1975 ja Hailuoto 25.–26. syyskuuta 2004.
Elinympäristö.
Arot, suola-aavikot ja muut matalakasvustoiset avomaat. Pesimäajan jälkeen pikkukiurut liikkuvat parvissa, joissa voi joskus olla jopa 2 000 yksilöä. Suurimmat parvet tavataan juomapaikoilla ja siellä, missä siemenravintoa on tarjolla runsaasti.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa mättäässä tai kasvillisuuden suojassa. Munia on 2–5, tavallisimmin 3 tai 4, joita naaras enimmäkseen hautoo. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän lentokyvyttöminä noin 9 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Siemensyöjä, joka kesäaikaan syö pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Kaliumnitriitti

Kaliumnitriitti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista tai kellertävää, hygroskooppista kiinteää ainetta. Kaliumnitriitti voi räjähtää kuumentuessaan yli 530 °C. 
Elintarvikkeissa kaliumnitriittia käytetään lihavalmisteiden säilöntäaineena ja estämään värimuutoksia. Kaliumnitriitin E-koodi on E249. Yhdistettä valmistetaan pelkistämällä kaliumnitraattia.
Sofian maailma

Sofian maailma ("Sofies verden") on Jostein Gaarderin romaani filosofian historiasta ja samanaikaisesti kertomus 14-vuotiaan Sofian sijoittumisesta maailmanjärjestykseen aikuistumisen ohella. Kirja esittelee teini-ikäisen tytön saamien kirjeiden avulla filosofian historiaa antiikin filosofeista 1900-luvun loppupuolelle asti. 
"Sofian maailma" julkaistiin ensimmäistä kertaa norjan kielellä nimellä "Sofies verden" vuonna 1991, ja teos on sen jälkeen käännetty 54 kielelle. Teoksen suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 1994. "Sofian maailma" oli vuonna 1995 eniten myynyt kaunokirjallinen teos maailmanlaajuisesti, ja sitä on painettu yli 40 miljoonaa kappaletta. Teoksen pohjalta on tehty elokuva, televisiosarja, musikaali ja videopeli.
Juoni.
Romaanin alussa Sofia on tavallinen norjalainen 14-vuotias koulutyttö, joka saa kaksi nimetöntä kirjettä. Ensimmäisessä kysytään "Kuka sinä olet?" ja toisessa "Mistä maailma on peräisin?". Lisäksi hän löytää postikortin, joka on osoitettu tuntemattomalle tytölle. Osoite kuitenkin kertoo tytön asuvan hänen luonaan. Pian hän saa postitse filosofian kurssipaketin. Näiden salaperäisten yhteydenottojen kautta Sofiasta tulee viisikymppisen filosofin, Alberto Knoxin, oppilas. Alberto opettaa Sofialle filosofian historiaa, ja Sofia oppii muun muassa Platonista ja Simone de Beauvoirista. Monet Alberton filosofian tehtävistä alkavat kysymyksellä, johon Sofia yrittää löytää vastauksen. Pian Sofialle selviää outoja asioita tutuksi luullusta maailmastaan.
Potsdamer Platz

Potsdamer Platz on aukio, joka sijaitsee noin kilometrin Brandenburgin portista etelään Berliinin keskustassa, Tiergartenin kaupunginosassa. Se on saanut nimensä Potsdamin kaupungin mukaan.
Ennen toista maailmansotaa Potsdamer Platz oli Berliinin sydän ja eräs koko Euroopan vilkasliikenteisimmistä aukioista. Se kuitenkin tuhoutui maailmansodan aikana lähes maan tasalle ja jäi sen jälkeen vuosikymmenien ajaksi hylätyksi jättömaaksi. Berliinin muuri jakoi aukion kahtia eikä Länsi- ja Itä-Berliinin välistä rajavyöhykettä jälleenrakennettu kylmän sodan aikana. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Potsdamer Platzia ympäristöineen alettiin rakentaa uudelleen vuodesta 1994 alkaen. Se oli 1990-luvun lopulla Euroopan suurin rakennustyömaa ja alue on nyttemmin rakennettu lähes täysin uudestaan.
Nykyisin Potsdamer Platzin aluetta halkovat pilvenpiirtäjät ja mielikuvitukselliset rakennukset kuten Helmut Jahnin suunnittelema Sony Center. Aluetta ovat suunnitelleet tunnetut arkkitehdit ja sitä pidetäänkin tärkeänä modernin arkkitehtuurin luomuksena. Renzo Pianon johtama arkkitehtiryhmä suunnitteli Daimler-Chrysler-yhtiölle 19 rakennusta käsittävän korttelin aukion laidalle. Siihen kuuluu muun muassa pelikasino, musikaaliteatteri ja elokuvateatteri. Kolmas huomiota herättävä rakennus on Hans Kollhoffin suunnittelema tiilinen tornitalo. Aukion vanhoista rakennuksista ainoastaan Grand Hotel Esplanadesta on osa jäljellä, sekin Sony Centerin sisälle siirrettynä.
Alueella sijaitsee yksi Berliinin keskeisistä maanalaisista rautatieasemista. Asemalta liikennöivät muun muassa metrolinja U2 sekä Nord-Süd-Tunnelin linjat S1, S2 sekä S25.
Hannu Saha

Hannu Simo Paavali Saha (s. ) on suomalainen musiikintutkija, säveltäjä ja kansanmuusikko, jonka pääinstrumentti on kantele.
Ura.
Saha on koulutukseltaan filosofian tohtori. Tampereen yliopistossa hyväksytyn väitöskirjan nimi on "Kansanmusiikin tyyli ja muuntelu" (1996).
Saha on työskennellyt Kaustisella toimivan Kansanmusiikki-instituutin toiminnanjohtajana 1985–2002 ja etnomusikologian määräaikaisena professorina Tampereen yliopistossa 2002–2003. Vuosina 2004–2009 Saha toimi Taiteen keskustoimikunnan päätoimisena puheenjohtajana. 
Saha toimi kansanmusiikin professorina Sibelius-Akatemiassa 2009–2014. Taideyliopisto ei uusinut Sahan määräaikaista professuuria kiistanalaisen hakuprosessin jälkeen. Saha kanteli asiasta eduskunnan oikeusasiamiehelle, joka antoi yliopistolle moitteet.
Vuodesta 2015 Saha on toiminut Musiikin edistämissäätiön johtajana. 
Kantelemestarin kanteleprojekti julkaistiin nimellä "Mahla". Saha soittaa kuutta eri kannelta ja vastaa suurimmasta osasta sävellyksiä. Soittokavereina Hannulla on mm. Sanna Kurki-Suonio ja Aija Puurtinen (laulu), Matti Mäkelä (viulu), Andrew Cronshaw (tamburiini), Arto Järvelä (viulu, avainviulu), Ville Kangas (buzukit), Timo Myllykangas (basso), Kimmo Pohjonen (haitari) ja Hasse Walli (sähkökitara)
Saha on soittanut muun muassa yhtyeissä Primo, Fedja Happo ja Salamakannel. Nuoruudessaan hän soitti yhtyeissä Mummi Kutoo ja Suistomaan Pojat. Hän on julkaissut soitto-oppaita ja kolmattasataa artikkelia tieteellisissä ja musiikkialan julkaisuissa.
Sahalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2021.
Villitsee mun

Villitsee mun on Anita Hirvosen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 1980 nimellä Sydän rakastaa, uudessa painoksessa avausraidaksi valittiin "Sydän rakastaa", joka on ajan saatossa noussut yhdeksi Anita Hirvosen suurimmista menestyskappaleista.
Saližan Šaripov

Saližan Šakirovitš Šaripov (, s. 24. elokuuta 1964 Uzgen, Kirgiisien SNT, Neuvostoliitto) on kirgisialainen kosmonautti.
Šaripov valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1987. Tämän jälkeen hän toimi lennonopettajana. Šaripov valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1990. Hän suoritti vuonna 1994 Moskovan valtiollisessa yliopistossa kartografian tutkinnon.
Šaripov lensi avaruudessa ensi kerran STS-89-lennolla 22.–31. tammikuuta 1998, joka oli Mir-avaruusaseman huoltolento. Hän lensi myös Sojuz TMA-5 -lennolla ISS-avaruusasemalle.
Šaripov syntyi nykyisen Kirgisian alueella ja on Venäjän kansalainen. Hän on naimisissa Nadežda Šaripovan kanssa. Perheessä on yksi tytär ja yksi poika.
Ellinghamin diagrammi

Ellinghamin diagrammi on metallurgiassa käytettävä diagrammi, jossa abskissana eli x-akselilla on lämpötila ja ordinaattina eli y-akselilla Gibbsin energia. Ellinghamin diagrammi kuvaa aineen muodostumisenergiaa lämpötilan funktiona. Metallurgiassa Ellinghamin diagrammia käytetään ennustettaessa tasapainolämpötilaa metallioksidin ja pelkistyneen metallin ja hapen välillä.
Metallurgiassa yleisesti käytettävissä lämpötiloissa metalli ja metallioksidi ovat kiinteitä tai nesteitä, ja happi kaasufaasissa. Le Châtelier'n periaatteen mukaisesti lämpötilan nostaminen siirtää reaktion tasapainoa endotermisen reaktion puolelle. Tällöin metallioksidin muodostumisen ΔG laskee lämpötilan funktiona ja eksoterminen hapettumisreaktio hidastuu. Kun lämpötila nousee riittävän korkeaksi, reaktio voi kääntyä ja oksidi pelkistyä spontaanisti metalliksi.
Jos läsnä on kaksi metallia, on myös kaksi tasapainotilaa, ja metalli, jonka ΔG on pienempi, pelkistyy toisen hapettuessa.
Teollisissa prosesseissa pelkistimenä käytetään yleensä hiiltä, joka on halpaa ja saatavina helposti pelkistyneenä alkuaineena koksina.
Hiilen reagoidessa hapen kanssa se muodostaa kaasumaisia oksideja, hiilimonoksidia ja hiilidioksidia, joten sen dynamiikka on erilainen kuin metallien. Hiilen ΔG kasvaa lämpötilan kasvaessa, mutta hiilidioksidin muodostumisentalpia on lämpötilan suhteen vakio, kun taas hiilimonoksidilla se kasvaa; hiilimonoksidi on Le Châtelier'n periaatteen mukaisesti vallitseva hiilen oksidi korkeissa lämpötiloissa, ja "Boudouardin tasapainoreaktion" mukaisesti hiilidioksidi hajoaa hiilimonoksidiksi ja hapeksi korkeissa lämpötiloissa. Hiili siis kykenee pelkistämään metalleja ja riistämään oksideista hapen sekä kiinteässä faasissa että hiilimonoksidina. Tätä ominaisuutta voidaan käyttää metallien pelkistämiseen kaksoisredoxreaktiona suhteellisen alhaisissa lämpötiloissa.
Svenska Akademien (yhtye)

Svenska Akademien on ruotsalainen reggae/hip hop/ragga -yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1999 Carl-Martin Vikingsson, Simon Vikokel ja Kristoffer Hellman. 
Yhtye on julkaissut viisi albumia ja viisi singleä.
Gennadi Padalka

Gennadi Ivanovitš Padalka (, s. 21. kesäkuuta 1958 Krasnodar, Krasnodarin aluepiiri, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti ja pisimpään avaruudessa oleskellut ihminen. 
Padalka on Venäjän ilmavoimien eversti.
Vuosina 1979–1984 hän palveli Itä-Saksassa ja 1984–1988 Kaukoidässä. Padalkalla yli 1200 lentotuntia L-29, MiG-15UTI, MiG-17, Su-7U/BM ja Su-24 -koneilla. Lisäksi hän on tehnyt 300 laskuvarjohyppyä.
Padalka valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1989. 
Padalka on naimisissa Irina Anatolijevnan kanssa ja heillä on kolme tytärtä.
Vuonna 2005 Padalka lensi ilmapallolla Pohjoisnavalle.
Avaruuslennot.
Hän on lentänyt seuraavat lennot:
26. maaliskuuta 2009 Padalka laukaistiin lennolla Sojuz TMA-14 kohti kansainvälistä avaruusasemaa (ISS). Hän toimi ISS:n Retkikuntien 19 ja 20 komentajana.
Toukokuussa 2012 hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-04M ISS-asemalle Retkikunta 31:n lentoinsinööriksi.
Hän on tehnyt kahdeksan avaruuskävelyä yhteensä 27 tunnin ajan. Padalka rikkoi 30. kesäkuuta 2015 Sergei Krikaljovin ennätyksen oleskeltuaan avaruudessa 803 päivää. Hän palasi maahan syyskuussa, jolloin hän oli viettänyt avaruudessa yhteensä 879 päivää.
Aleksandr Kaleri

Aleksandr Jurjevitš "Saša" Kaleri (, s. 13. toukokuuta 1956 Jūrmala, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti. 
Kaleri valmistui Moskovan fysiikan ja teknologian instituutista. Hän toimi vuoteen 1979 asti Mir-avaruusaseman kehitystyössä. Vuonna 1984 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen. Hän lensi kolme pitkää lentoa Mir-avaruusasemalla vuosina 1992, 1996–1997 ja 2000. Hän työskenteli Kansainvälisellä avaruusasemalla 2003–2004 ja 2010–2011. Hän palasi Maahan lennolla Sojuz TMA-01M 16. maaliskuuta 2011. Hänellä on 769 vuorokautta kokemusta avaruuslennoista mukaan lukien lähes vuorokausi avaruuskävelyä.
Kaleri on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
Côte d’Azurin kansainvälinen lentoasema

Côte d'Azurin kansainvälinen lentoasema () sijaitsee Nizzassa, Alpes-Maritimesin departementissa, Ranskassa. Lentoasema on Ranskan tärkein lentokenttä Pariisin alueen ulkopuolella.
Koko.
Lentoasema-alue peittää yli 3,70 neliökilometriä aluetta:
Teoreettinen kapasiteetti:
Lentoyhtiöt.
Matkustajalennot.
Seuraavat lentoyhtiöt operoivat lentokentältä 2019:
Sotilasasiamies

Sotilasasiamies (lyhenne "sasm"), myös puolustusasiamies (vanhahtava termi sotilasattasea), on maansa lähetystössä työskentelevä upseeri, joka vastaa erilaisista sotilasasioista. Hän pitää yhteyttä asemamaansa asevoimiin ja osallistuu usein lähetystön turvallisuusasioiden hoitoon. Suurilla valtioilla on tärkeissä edustustoissaan myös laivasto- ja ilmailuasiamiehiä sekä muita erikoisalojen edustajia. Näistä laivastoasiamiehet ovat keskittyneet merivoimiin ja ilmailuasiamiehet ilmavoimiin.
Pienet valtiot, kuten Suomi, ovat usein akkreditoineet sotilasasiamiehen useampaan valtioon samanaikaisesti. Eräillä valtioilla (esimerkiksi Ranskalla) sotilasasiamiehen tehtäviin kuuluu komentaa lähetystöön sijoitettuja turvallisuusyksiköitä.
Sotilasasiamiesinstituution historiaa.
Hallitsijat ovat lähettäneet ulkomaille tiedontarpeitaan palvelevia sotilasasiantuntijoita jo 1200-luvulla. Nykyisen kaltaisia sotilasasiamiehiä on toiminut Euroopassa 1700-luvun lopulta lähtien. 1800-luvulla valtiot käyttivät sotilaallisiin näkökohtiin liittyvissä ulkomaantehtävissä sekä sotilasasiamiehiä että muita sotilasasiantuntijoita. Ranskan keisari Napoleon Bonaparte oivalsi näiden merkityksen valtion tiedonhankinnan kannalta. Ensimmäisenä nimeltä tunnettuna sotilasasiamiehen kaltaisen tehtävän hoitajana pidetty "Ange-François le Lièvre de la Grangea" toimi hänen lähettämänään Itävallan keisarin hovissa vuodesta 1806 lähtien. 
Suomessa käytetty vanhempi nimitys "sotilasattasea" pohjautuu ranskan termiin "attaché militaire", jota käytettiin Preussissa jo 1850-luvulla ja kansainvälisesti 1870-luvulta lähtien. Eri maiden lähettämät varhaiset sotilasasiamiehet olivat taustoiltaan samankaltaisia, esimerkiksi hyvin verkostoituneita ja riittävän varakkaita ylläpitämään perheen ja suvun tuella omaa toimintaansa lähettäjämaansa rahoituksen välillä katkeillessakin. Myöhemmin kokemus sotilaana, esimerkiksi tiedustelu-upseerina, alkoi painaa enemmän.
Suomen sotilasasiamiehet.
Suomalaiset sotilasasiamiehet ovat Puolustusvoimain pääesikunnan ja puolustusministeriön asemamaahan lähettämiä. Tehtävissä toimivat puolustusasiamiehet ja apulaispuolustusasiamiehet nimittää virkaan ja määrää tehtävään tasavallan presidentti. Heidän palkkauksensa kuluista vastaa yleensä puolustusministeriö. Hallinnollisesti he ovat pääesikunnan tiedustelupäällikön alaisia. 
Tyypillisesti puolustusasiamiehen tehtäviin kuuluu muun muassa: