Illyrianpaimenkoira

Illyrianpaimenkoira ("Deltari Ilir") on kosovolainen koirarotu. Sitä ei tule sekoittaa karstinpaimenkoiraan eikä sarplaninaciin, jotka molemmat tunnettiin alun perin kyseisellä nimellä. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta sekä Kosovon Kennelliitto (Federata Kinologjike e Kosovës), Tšekin Kennelliitto (Českomoravská Kynologická Unie), Belgian Kennelliitto (Société Royale Saint-Hubert) että Sveitsin Kennelliitto (Schweizerische Kynologische Gesellschaft) ovat virallisesti hyväksyneet sen roduksi.
Nykyisin rotua tapaa Kosovon lisäksi myös Albaniassa, Montenegrossa, Pohjois-Makedoniassa ja Kroatiassa.
Ulkonäkö.
Pää on molossoidi-lupoidi-tyyppinen (nähtävissä sekä molossimaisia että susimaisia ominaisuuksia), keskikokoinen ja voimakas. Kallo on kupera ja hieman pyöristynyt; otsapenger hieman erottuva. Silmät ovat hieman mantelinmuotoiset, keskikokoiset ja tummanruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskikokoiset, kolmionmuotoiset ja kärjistään pyöristyneet. Kuononselkä on täysin suora. Kirsu on pituuttaan leveämpi, väriltään karvapeitteen väriin sointuva. Purenta voi olla leikkaava tai tasapurenta. Runko on lihaksikas, ylälinja vaakasuora sään kohdalta lantioon asti, jonka kohdalla se alkaa laskea alas. Häntä on tyvestään paksu ja vahva, kärkeä kohden suipentuva. Se kaartuu sirpinmuotoisena; koiran ollessa valppaana se on korkealla, levossa vastaavasti matalalla. 
Uroksen säkäkorkeus on noin 67–75 cm ja paino 45–55 kg, nartulla vastaavat mitat ovat 62–70 cm ja 35–45 kg. 
Tärkeitä mittasuhteita.
Rotumääritelmä määrittelee erilaiset mittasuhteet seuraavasti:
Karvapeite ja väri.
Peitinkarva on karheaa, tasaista ja vahvaa; aluskarva lyhyempää ja tiheämpää. Karvan pituus vaihtelee noin 6-13 cm. Karvapeite on lyhyttä päässä, eturaajoissa ja takaraajojen etuosissa, keskipitkää korvissa, pidempää rungon yläosissa, niskassa, reiden ja säären takaosissa sekä hännässä. Hännässä se muodostaa hapsumaisen töyhdön.
Väritys vaihtelee valkoisesta tummanharmaaseen ja voi olla myös brindle. Valkoiset tai tummat merkit saavat peittää maksimissaan vain 10 % karvapeitteestä, eli myös ns. "kaksivärisillä" pääväri on hyvin dominoiva. Valkoiset merkit voivat sijaita lähinnä kuonossa, rintakehässä, raajoissa, välikämmenessä ja hännänpäässä. Pääväriä tummempaa väritystä esiintyy yleensä rungon yläosissa, päässä, lavan ympärillä ja/tai sään kohdalla. Toisinaan pää voi olla muuta karvapeitteen väritystä vaaleampi.
Sveitsiläisen Klub für süd- und osteuropäische Hirtenhunde -yhdistyksen mukaan punaisia ja mustia yksilöitä ei tule käyttää jalostukseen. Brindle voi heidän mukaansa olla pohjaväriltään mikä tahansa sallituista väreistä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on älykäs, rohkea ja aristokraattinen yhden ihmisen koira. Se omistautuu uskollisesti perheelleen ja on valmis suojelemaan sekä tätä että kotieläinlaumoja villieläimiä vastaan.
Alkuperä.
Muinaiselta rautakaudelta ja pronssikaudelta peräisin olleita paimenkoiria eli Balkanilla jo pelasgien aikakaudella, ja niitä pidettiin erityisesti Illyrian rannikolla suuressa arvossa. Senaikaiset koirat nimettiin illyrialaisten heimojen mukaan, mutta niitä kutsuttiin myös yksinkertaisesti vain "vuoristokoiriksi" tai "paimenkoiriksi". 400–1300-lukujen aikana illyrialaiset etsivät laadukkaita yksilöitä, jotka sopisivat lampaiden paimennukseen. Illyrianpaimenkoiran kehittyminen jatkui aina 1980-luvulle asti, jolloin alkoi varsinainen valikoiva rodunjalostus.