tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harald Sörensen-Ringi

Harald Sörensen-Ringi (1872 Tunadal, Ruotsi – 1912 Tukholma) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Tukholmassa ja Pariisissa opiskelleen Sörensen-Ringin merkittävimpänä työnä pidetään 1911 valmistunutta Kustaa II Aadolfia esittävää patsasta Sundsvallissa. Sörensen-Ringi on veistoksessa kuvannut kuninkaan pyrkien mahdollisimman suureen totuudenmukaisuuteen.
Suomessa on kaksi Sörensen-Ringin teosta, joiden uskotaan olevan hankitun Tanskassa pidetystä yhteisnäyttelystä. Teokset, "Jäähyväiset" ja "Äitiyden ilo", ovat Helsingissä Villa Ensin edustalla. Veistokset hankki Villa Ensin rakennuttanut Uno Staudinger. Staudinger oli lahjoittanut jo aiemmin Oulunkylän puukirkkoon Sörensen-Ringin tekemän alttarireliefin "Jeesus siunaa lapsia", joka on vuodelta 1909.
Scandic Grand Central Helsinki

Scandic Grand Central Helsinki on Helsingin päärautatieaseman yhteydessä toimiva hotelli, joka kuuluu Scandic Hotels -ketjuun. Se avattiin huhtikuussa 2021 rautatieaseman itäsiipeen, vuonna 1901 valmistuneeseen nelikerroksiseen toimistorakennukseen, jossa sijaitsi VR:n pääkonttori vuoteen 2018 asti.
Hotellissa on yhteensä 491 huonetta, joista 373 sijaitsee rakennuksen vanhassa osassa ja 118 uudemmassa, 1930-luvulla valmistuneessa laajennusosassa. Pisin hotellihuonekäytävistä on 150-metrinen. Hotelliin kuuluu Brasserie Grand -niminen ravintola. Aula- ja ravintolatiloista löytyy Eliel Saarisen suunnittelemia huonekaluja.
Rakennus on suojeltu: koko päärautatieasemakokonaisuus suo­jeltiin rakennusperintölain nojalla elo­kuussa 2018. Hallinto- eli nykyisessä hotellirakennuksessa erityisen tiukassa suojelussa ovat julkisivut, käytävät, portaat, vesikatto sekä pääjohtajan huone ja pääjohtajaa palvelleet huoneet. Suojelustatus teki erityisesti talotekniikan sovittamisesta rakennukseen vaativaa. Muutostöiden yhteydessä rakenteista poistettiin haitta-aineita, kuten asbestia. Koska käytävien alkuperäiset puurunkoiset lasiovet ovat suojeltuja, jokaisen hotellihuoneen edustalle piti rakentaa pieni eteissyvennys. Hotellin ilmeen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Jaakko Puro.
Breydel

Breydel on Belgian pääkaupungissa Brysselissä sijaitseva rakennus, joka oli Euroopan komission tilapäinen päärakennus vuosina 1999–2004. 
Se on nimetty 1300-luvulla eläneen sotasankarin Jan Breydelin mukaan.
COVID-19-pandemian aikana rakennuksessa sijaitsi komission henkilöstön rokotuksista huolehtinut tilapäinen terveyskeskus.
Milton Sills

Milton Sills (12. tammikuuta 1882 Chicago – 15. syyskuuta 1930) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Sills valmistui Hyde Park High Schoolista ja pääsi vuonna 1899 stipendillä Chicagon yliopistoon. Hän opiskeli siellä filosofiaa ja psykologiaa. Hän sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon filosofiassa vuonna 1903. Sills jatkoi opiskelua vielä kahden vuoden ajan, mutta siirtyi näyttelijän uralle vuonna 1905. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä näyttelijänä näytelmässä "Dora Thorne" Ohion New Palestinessa. Ensimmäisen esiintymisensä Broadwaylla Sills teki vuonna 1909 näytelmässä "This Woman and This Man". Hän esiintyi seuraavina vuosina lukuisissa Broadway-tuotannoissa. Vuonna 1910 Sills meni naimisiin Gladys Edith Wynnen kanssa, ja vuonna 1911 pariskunnalle syntyi tytär Dorothy.
Sills teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1914 Maurice Tourneurin ohjaamassa teoksessa "The Pit". Hänestä tuli kysytty elokuvanäyttelijä, joka esiintyi sivuosissa muiden muassa Pauline Frederickin, Clara Kimball Youngin, Viola Danan ja Mary Miles Minterin kanssa. Sills saavutti suuren suosion esiintymällä pääroolissa Frank Lloydin elokuvassa "Merihaukka". Hänen vaimonsa haki avioeroa vuonna 1925. Ero astui voimaan lokakuussa 1926, ja Sills meni seuraavana päivänä naimisiin näyttelijä Doris Kenyonin kanssa. Avioliitosta syntyi poika vuonna 1927. Pariskunta esiintyi yhdessä elokuvassa "Men of Steel", jossa Sills työskenteli myös käsikirjoittajana. Ensimmäinen ääntä sisältävä elokuva, jossa Sills esiintyi, oli "The Barker" (1928). Tämän jälkeen hän esiintyi elokuvissa "His Captive Woman" (1929) ja "Man Trouble" (1930). Sillsin viimeiseksi elokuvaksi jäi "The Sea Wolf" (1930). Sills kuoli sydäninfarktiin ennen sen ensi-iltaa. Hän oli kärsinyt viimeisinä vuosinaan toistuvista terveysongelmista. Hänet haudattiin Chicagon Rosehill Cemeteryyn.
Sills oli yksi Yhdysvaltain elokuva-akatemian 36:sta perustajasta. Hän oli aiemmin toiminut Actors' Equity Associationissa. Sills tunnettiin polyglottina ja mittavan kirjaston omistajana. Vuonna 1932 julkaistiin kirja "Values: A Philosophy of Human Needs", joka perustuu hänen keskusteluunsa filosofi Ernest Holmesin kanssa. Sills sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Charlemagne (rakennus)

Charlemagne on Belgian pääkaupungissa Brysselissä sijaitseva rakennus, jossa toimivat Euroopan komission Talouden ja rahoituksen pääosasto (DG ECFIN), Kauppapolitiikan pääosasto (DG-TRADE) ja komission tilintarkastusvirasto.
Vuonna 1967 rakennetun rakennuksen suunnitteli Jacques Cuisinier. Se remontoitiin 1995–1998 yhteistyössä saksalaisen arkkitehti Helmut Jahnin kanssa.
Alma – Life Must Be Beautiful

Alma – Life Must Be Beautiful on suomalainen laulaja-lauluntekijä Almasta (Alma-Sofia Miettinen) kertova dokumenttielokuva, joka tuli ensi-iltaan maaliskuussa 2024. Elokuvan on ohjannut Pamela Tola.
Kymmenen vuotta aiemmin "Idolsista" ensin suomalaisten tietoisuuteen ja nopeasti maailmanlaajuisesti tunnetuksi artistiksi noussut Alma on tehnyt merkittävää kansainvälistä uraa sekä kirjoittanut kappaleita maailmantähdille kuten Miley Cyrusille, Ariana Grandelle, Lana Del Reylle ja Charli XCX:lle.
Elokuvassa ovat esillä myös Alman kaksonen Ano Miettinen, vanhemmat, puoliso Natalia Kallio, artistit Sini Sabotage, Erika Vikman, Miley Cyrus sekä Alman fanit, managerit, biisintekijät, tuottajat ja toimittajat.
Elokuvan on tuottanut Oskari Huttu Lucy Loves Drama -tuotantoyhtiöstä ja sen levittää elokuvateattereihin Scanbox Entertainment ja Cinemanse.
Jean Monnet 2

Jean Monnet 2 on Luxemburgin pääkaupungissa Luxemburgissa sijaitseva rakennus, johon Euroopan komission toiminnot ovat muuttamassa. Ne ovat aiemmin olleet hajallaan Kirchbergin ja Cloche d’Orin alueilla.
Rakennukseen tulee kaksi osaa: 24-kerroksinen torni ja 7-kerroksinen matalampi osa, jonka pituus on 180 metriä.
Whisper

Whisper on OpenAI:n kehittämä automaattinen puheentunnistusjärjestelmä. Whisper on julkaistu syyskuussa 2022. Järjestelmä voi tuottaa tekstiä äänisyötteistä. Whisper on kehitetty 680 000 tunnin monikielisellä verkkoaineistolla. Whisper mahdollistaa käännösversiot 99 kielelle sekä kääntämisen englanniksi.
Historia.
Whisper julkaistiin 21. syyskuuta 2022. Whisper Large V2 julkistettiin 8. joulukuuta 2022. Whisper Large V3 julkaistiin marraskuussa 2023 ja Whisper Large V3 Turbo lokakuussa 2024.
Ominaisuudet.
Whisperin merkittävin ominaisuus on sen kestävyydessä. Monipuolisen harjoitusaineiston avulla järjestelmä pystyy ymmärtämään ja siirtämään puhetta eri aksenttien välillä. Whisper toimii myös meluisassa ympäristössä. Whisper kykenee kääntämään puhetta useilla eri kielillä. Whisper on toteutettu enkooderi-dekooderi-muuntajana ja se käsittelee syötettyä ääntä 30 sekunnin mittaisina kokonaisuuksina.
Fantasiaa

Fantasiaa voi viitata kahteen eri musiikkikappaleeseen:
Fantasiaa (Pariisin Kevään kappale)

Fantasiaa on Pariisin Kevät -yhtyeen kappale, joka julkaistiin 16. helmikuuta 2024. Se on toinen single albumilta "Sun yö on pian täällä"; ensimmäinen single ”Haaveet, haaveet” julkaistiin marraskuussa 2023. Kappaleen on sanoittanut Arto Tuunela sekä säveltänyt Arto Tuunela ja Artturi Taira.
Kappaletta varten kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Wille Hyvönen. Se sai ensiesityksensä MTV3-kanavan "Levyraati"-ohjelmassa lauantaina 17. helmikuuta 2024.
Deražnja

Deražnja () on kaupunki Hmelnytskyin alueen itäosassa Ukrainassa, Etelä-Bugin vesistöön kuuluvan Vovkjoen varrella, 35 kilometriä aluekeskus H’melnytskyistä itäkaakkoon.
Tammikuun keskilämpötila on -5,4 °C, heinäkuun +18,5 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 563 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Deražnjan väkiluvuksi 9 772 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 10 446, joista suuri enemmistö oli etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 11 454 asukasta.
Paikkakunta mainitaan historiallisissa asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1431. Magdeburgin oikeudet sille myönnettiin vuonna 1614. Venäjän keisarikunnassa vuodesta 1804 volostin hallintokeskus. Vuodesta 1923 piirikeskus. Vuonna 1988 kaupungin asema.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa H’melnytskyin piiriä. Tätä ennen se oli Deražnjan piirin keskus.
Dubrovytsja

Dubrovytsja (), vuoteen 1944 saakka Dombrovytsja (), on kaupunki Ukrainan luoteisosassa, Rivnen alueen Sarnyn piirissä. Dubrovytsja sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Pripetin sivuhaaran Horynjoen varrella, 126 kilometriä aluekeskus Rivnestä pohjoiseen-pohjoiskoilliseen. Valko-Venäjän raja sijaitsee noin 30 kilometriä pohjoiseen kansallista maantietä N25 () seuraten.
Tammikuun keskilämpötila on -5 °C, heinäkuun +18 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 620 millimetriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Dubrovytsjan väkiluvuksi 9 343 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 9 644, joista suuri enemmistö oli etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin   asukasta. 
Paikkakunta mainitaan 1005, kaupungin aseman se sai vuonna 1940.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Sarnyn piiriä. Tätä ennen se oli vuodesta 1939 lähtien Dubrovytsjan piirin keskus.
Korets

Korets () on kaupunki Ukrainan Rivnen alueen Rivnen piirissä , Dneprin vesistöön kuuluvan Kortšykjoen () varrella, 66 kilometriä aluekeskus Rivnestä itään. Eurooppatie (valtatie M06) kiertää kaupungin sen eteläpuolitse.
Tammikuun keskilämpötila on -5,6 °C, heinäkuun +18,4 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 600 millimetriä. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi Koretsin väkiluvuksi 6 914 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 8 649, joista suuri enemmistö oli etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 437 asukasta. 
Maininta paikkakunnasta on vuodelta 1150. Kaupungin asema vuonna 1940.
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa Rivnen piiriä. Tätä ennen se oli vuodesta 1966 lähtien Koretskin piirin keskus.
Christian Friedrich Müller

Christian Friedrich Müller (29. joulukuuta 1752 Rheinberg – 21. joulukuuta 1827 Tukholma) oli saksalaissyntyinen, Ruotsiin asettunut viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Müller sai viulunsoiton opetusta todennäköisesti M. Solomonilta. Hän työskenteli 1770-luvulla viulistina Preussin Henrikin hoviorkesterissa. Vuonna 1778 hän lähti kiertueelle laulaja Gertrud Elisabeth Maran kanssa. Vuonna 1779 Müller saapui Kööpenhaminaan, jossa esiintyi ja tapasi laulaja Caroline Walterin. Walter oli jo naimisissa, vaikkakin hänen miehensä oli lähtenyt Tanskasta vuonna 1775. Tanskan hovi ei hyväksynyt Müllerin suhdetta Walteriin vaan karkotti Müllerin maasta. Vuonna 1780 Walterille myönnettiin avioero, mutta Müller oli siirtynyt Ruotsiin, johon Walter pian häntä seurasi. Pariskunta avioitui toukokuussa 1780 Göteborgissa.
Müller saavutti maineen virtuoosisena soittajana. Hän pääsi toiseksi konserttimestariksi kuninkaallisen oopperan orkesteriin Tukholmaan. Hänen taloustilanteensa oli synkkä vuonna 1782, joten hän pakeni vaimonsa kanssa velkojia Christianian ja Hampurin kautta Lontooseen. Müller kutsuttiin Lontoossa vaimonsa kanssa Ruotsin suurlähettilään puheille. Tämä tarjosi pariskunnalle hyväpalkkaista kymmenvuotista työsopimusta jos puolisot palaisivat Tukholmaan. Tarjouksen taustalla oli kuningas Kustaa III, joka lupasi kustantaa pariskunnan paluun Ruotsiin. Müller ja hänen vaimonsa hyväksyivät sopimuksen. Tukholmaan palattuaan Müller sai vuonna 1783 kuninkaallisen kamarimuusikon (Kunglig kammarmusicus) arvonimen. Vuosina 1787–1807 hän työskenteli oopperaorkesterin konserttimestarina ja musiikillisena johtajana. Kuningas Kustaa IV Aadolf päätti vuonna 1806 sulkea oopperan, mutta Ruotsin vallankaappauksen (1809) jälkeen Kaarle XIII avasi oopperan uudelleen ja palkkasi Müllerin takaisin.
Müller oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1788. Hän johti oopperaorkesterin lisäksi moneen otteeseen Kungliga Hovkapelletia. Hän johti orkesteria myös Johann Christian Friedrich Hæffneria johtaessa kuoroa ja solisteja. Yhdessä Müller ja Hæffner johtivat useissa yhteyksissä Joseph Haydnin Luominen-oratorion ja Wolfgang Amadeus Mozartin Requiemin. Müller jäi eläkkeelle vuonna 1817. Hän sävelsi muun muassa konserttoja ja sonaatteja viululle. Hänen viuluteoksensa olivat todennäköisesti hänen omia esityksiään varten sävellettyjä. Müller myös säesti vaimonsa esityksiä. Müllerin tuotantoon kuuluu lisäksi jousikvartettoja ja muuta kamarimusiikkia. Tärkeimpänä teoksista pidetään kuitenkin näyttämömusiikkia draamaan "Drottning Christina". Müller sävelsi muitakin näyttämöteoksia. Kahden eri lähteen perusteella Müller sävelsi sittemmin kadonneen huilukonserton, mutta todennäköisempänä tekijänä pidetään nykyään hänen aikalaistaan August Eberhard Mülleriä. Jotkin Müllerille attribuoidut teokset ovat osoittautuneet Carl Friedrich Müllerin tekemiksi.
Oleksandr Kamyšin

Oleksandr Mykolajovytš Kamyšin (; s. 2. kesäkuuta 1984) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan strategisten teollisuudenalojen ministerinä vuodesta 2023 lähtien.
Kamyšin syntyi Tšerkasyssä. Hän valmistui vuonna 2005 tietotekniikan asiantuntijaksi Kiovan polyteknisestä instituutista sekä kauppatieteen kandidaatiksi Kiovan Kansainvälisestä taloustieteen yliopistosta. Hän on työskennellyt muun muassa tilintarkastajana KPMG:llä, ekonomistina, tehtaanjohtajana, sijoitusjohtajana ja Ukrainan rautateiden yhtiöhallituksen puheenjohtajana.
Maaliskuussa 2023 Kamyšin nimitettiin Ukrainan strategisten teollisuudenalojen ministeriksi.
Oksen Lisovyi

Oksen Vasylovytš Lisovyi (; s. 21. kesäkuuta 1972) on ukrainalainen poliitikko, joka on toiminut Ukrainan opetus- ja tiedeministerinä vuodesta 2023 lähtien.
Lisovyi syntyi Kiovassa tai Kiovan alueella. Hän vietti osan lapsuudestaan Burjatiassa, jonne hänen isänsä, toisinajattelija Vasyl Lisovyi, oli tuomittu suorittamaan karkotusrangaistustaan. Hän valmistui Rešetylivkan käsityöopistosta pääaineenaan keramiikka sekä Kiovan valtiollisesta kulttuuri-instituutista pääaineenaan kirjasto- ja tietojärjestelmät. Hän työskenteli opettajana Kiovan Mohyla-lukiossa. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut Ukrainan pienen tiedeakatemian johtajana. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Lisovyi värväytyi vapaaehtoisesti 95. erilliseen ilmahyökkäysprikaatiin.
Maaliskuussa 2023 Lisovyi nimitettiin Ukrainan opetus- ja tiedeministeriksi.
Peikonmetsästäjä

Peikonmetsästäjä tai The Troll Hunter – vaiettu salaisuus ("Trolljegeren") on norjalainen elokuva vuodelta 2010. Sen on ohjannut André Øvredal. Puolittain koominen jännitys- tai kauhufilmi on näennäisdokumentti, joka esittää olevansa koottu opiskelijaryhmän jälkeensä jättämistä videotallenteista. Tallenteet paljastavat, että peikkoja on olemassa. 
Suomessa KAVI on arvioinut elokuvan olevan haitallinen alle 12-vuotiaille lapsille. Ison-Britannian BBFC on luokitellut elokuvan kielletyksi alle 15-vuotiailta.
Constante (1728)

Constante oli Espanjan laivaston vuonna 1728 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta. Alus laskettiin vesille 1728 ja otettiin palvelukseen 14. helmikuuta 1730.
Palvelus.
Alus lähti 14. helmikuuta 1730 Havannasta Veracruziin päällikkönään Julián María del Pino. Aluksesta piti tulla Flota de Nueva Españan komentajan Marqués de Marin lippulaiva. Alus haaksirikkoutui 22. helmikuuta 1730 neitsytpurjehduksellaan Tabascon rannikolla.
Hércules-luokka

Hércules-luokka oli Espanjan laivaston kahden kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan suunnitteli Ciprián Autrán ja niiden valmistusta valvoi ranskalainen laivanrakentaja Juan Belletrud (Jean Belletrand). Valmistus alkoi Cádizissa Puntalesin telakalla, missä Hércules valmistui aina alempaan tykkikanteen asti. Tämän jälkeen alukset siirrettiin uudelle telakalle La Carracaan.
Kaltšyk

Kaltšyk (ukr. Кальчик) on joki Donetskin ja Zaporižžjan alueella Ukrainassa. Se tunnetaan myös nimellä "Kalka". Se virtaa Kalmiukseen, johon se laskeutuu Mariupolin lähellä. Kaltšykin vettä käytetään kasteluun, kalankasvatukseen ja Mariupolin vesihuoltoon. 
Oletetaan, että joki oli kohtauspaikka Kaltšikjoen taistelulle Mongolien valtakunnan ja Kiovan Venäjän välillä vuonna 1223.
Asovan ylänkö

Asovan ylänkö () on vuoristoinen tasanko Donetskin ja Zaporižžjan alueella Itä-Ukrainassa Asovanmeren pohjoispuolella. Tasanko on Dneprin ja Asovanmeren välinen vedenjakaja, ja sen korkein kohta on 324-metrinen Mohyla-Belmak.
Alueen maaperä on mustamultaa, ja vuorten rinteillä kasvaa lampaannataa ja höyhenheinää. Alue on nyt lähes kokonaan viljeltyä. Asovan ylängön ilmasto on lauhkea mannerilmasto, samankaltainen kuin läheisen Donetsin selänteen ilmasto.
Äänisen laivasto

Äänisen laivasto oli Suomen merivoimien Ääniselle lokakuussa 1941 perustama laivasto-osasto jatkosodassa.
Perustaminen.
Osaston komentajaksi määrättiin kapteeniluutnantti Oiva Haikala ja henkilöstön rungoksi siirrettiin 30 miestä Turusta. Kalustoksi saatiin Suomenlahdelta ja Laatokalta kerätyt 50 moottorivenettä, joista muodostettiin kapteeniluutnantti Aarne Karstenin moottoriveneosasto. Lisäksi komentaja Akseli Raninen perusti ja johti Äänisen sotasaalisosastoa. Uusiselkään muodostettiin laivastoasema, jonka majoitustiloina oli suksitehdas.
Toiminta.
Sotasaalisosaston ensimmäisenä tehtävänä oli kerätä toiminta-alueelle jääneet venäläiset alukset. Niitä löytyi muun muassa Tulvojan edustalta 41. Limosaareen kuljetettiin 13. marraskuuta joukkoja aputykkivene "Väinöllä", joka suoritti harjoitusammuntoja matkalla. Ammunnoissa aluksen peräkannella ollut 47 millimetrin tykki meni kolmannella laukauksella yli laidan kiinnityksen petettyä. Laivasto alistettiin 27. lokakuuta Äänisen rannikkoprikaatille. Ylipäällikön vahvistaman toimintaohjeiden mukaan laivaston tehtävinä olivat vartiopalvelu ja kuljetukset.
Helmikuussa 1942 laivaston komentajaksi tuli komentaja Ragnar Göransson. Henkilöstöstä muodostettiin 190 miehen meripataljoona, joka koostui laiva- ja satamakomppaniasta sekä venejoukkueesta. Kesällä laivakomppanian vartio-, raivaaja- ja kuljetuslaivueet huolehti Kaseksojaan ja Limosaaren kautta Suurlahteen ja edelleen Tipinitsaan vievistä laivalinjoista.
Keväällä 1943 laivaston komentajaksi tuli komentaja Hugo Söderholm. Vahvuus oli kasvanut 610 mieheen ja kuuteen lottaan. Syyskuussa laivasto nimettiin uudelleen meripataljoona 4:ksi, jonka muodostivat 4. merivartio-, 4. meripioneeri- sekä 4. ja 14. merikuljetuskomppaniat. Merivartiokomppanian aluksina olivat tykkiveneet "Karhumäki", "Kontupohja" ja "Ilmari" sekä "VTV-1".
Helmi (täsmennyssivu)

Helmi voi tarkoittaa seuraavia:
Moldovan pääministeri

Moldovan pääministeri () on Moldovan hallituksen päämies. Pääministerin nimittää Moldovan presidentti keskusteltuaan parlamentin kanssa. Pääministeriehdokkaan on tuotava hallitusohjelma parlamentin luottamusäänestykseen 15 päivän kuluessa nimityksestä. Viimeistään kolme päivää nimityksen jälkeen Pääministerin ja tämän hallitukseen kuuluvien ministerien tulee vannoa perustuslain mukainen virkavala presidentin läsnä ollessa. Pääministeri, yhdessä muun hallituksen kanssa, on vastuussa Moldovan parlamentille.
Nykymuodossaan pääministerin virka perustettiin 25. toukokuuta 1990, kun pääministerinä aloitti Mircea Druc.
Luettelo Moldovan pääministereistä.
Luettelo kattaa Moldovan itsenäisyyden ajan pääministerit.
Mitski

Mitsuki Miyawaki, taiteilijanimi Mitski (s. Mitsuki Laycock; 27. syyskuuta 1990 Mien prefektuuri, Japani), on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. 
Mitski alkoi saamaan huomiota albumeillaan "Lush" (2012) ja "Retired from Sad, New Career in Business" (2013), jotka hän julkaisi omakustanteisesti opiskellessaan sävellystä yliopistossa. Hänen kolmas studioalbuminsa "Bury Me at Makeout Creek" julkaistiin Double Double Whammy -levymerkillä vuonna 2014. Hän on sittemmin tehnyt levytyssopimuksen levy-yhtiö Dead Oceansin kanssa vuonna 2015 ja julkaissut heidän allaan albumit "Puberty 2" (2016), "Be the Cowboy" (2018), "Laurel Hell" (2022) ja "The Land Is Inhospitable and So Are We" (2023). 
Musiikissaan Miyawaki yhdistelee indie rockia, poppia, punkia ja kokeellisen musiikin aineksia.
Ura.
Mitski esiintyi Suomessa Flow Festivalissa vuonna 2019.
Mitski, David Byrne ja Ryan Lott kirjoittivat "This Is a Life" -kappaleen "Everything Everywhere All at Once" -elokuvaan. Kappale oli ehdolla parhaan alkuperäisen kappaleen kategoriassa vuoden 2023 Oscar-gaalassa
Yksityiselämä.
Mitski syntyi Japanissa. Hänen äitinsä on japanilainen ja isä yhdysvaltalainen.
Myrskyluodon Maija (vuoden 1991 musikaali)

Myrskyluodon Maija on 1800-luvun Ahvenanmaalle sijoittuva Anni Blomqvistin Myrskyluoto-kirjasarjaan perustuva musikaali, joka esitettiin ensimmäisen kerran 4. joulukuuta 1991 Tampereen Työväen Teatterissa. Musikaalin sanoituksesta vastasi Tampereen Työväen Teatterin johtajana toiminut Jussi Helminen, sävellyksestä ja sovituksesta Matti Puurtinen. Kantaesityksen ohjasi Anita Myllymäki.
Kantaesityksen nimikkoroolissa Maijana nähtiin Irja Korhonen, Jannen roolissa Matti Rasila ja Vanhan Maijan roolissa Raili Veivo. Raili Veivo kuoli 11. helmikuuta 1993, minkä jälkeen Vanhan Maijan rooli siirtyi Eila Roineelle. Musikaali oli valtavan suosittu, ja sitä esitettiin lähes täysille katsomoille kevätkauden 1993 loppuun. Esitykset päättyivät Tampereella, kun Matti Rasila siirtyi Helsingin kaupunginteatteriin.
Vuonna 2015 musikaalin ruotsinkielisen version kantaesitys esitettiin Turun ruotsalaisessa teatterissa. Ruotsinnoksen teki Jan Lindroos.
Levytys.
Musikaalin kappaleet levytettiin keväällä 1992. Kantaesityksen näyttelijät Irja Korhonen, Matti Rasila ja Raili Veivo esittivät kappaleet levytyksellä. Levyllä esiintyy myös Säveltäjän studio-orkesteri ja kuoro.
Esityksiä.
Musikaali on ollut menestys myös kantaesityksen jälkeen, ja sen eri versioita on esitetty lukuisia kertoja eri puolilla Suomea:
Gerald Ratner

Gerald Ratner (s. 1. marraskuuta 1949) on brittiläinen liikemies, joka tuli 1980-luvulla tunnetuksi halpoja koruja myyvästä kauppaketjustaan ja 1990-luvun alussa sen maineen tuhoamisesta varomattomalla vitsailullaan.
Juutalaisen jalokivikauppiaan teinipoika erotettiin 1960-luvun puolivälissä koulusta, mutta pääsi töihin isänsä koruliikkeeseen. Hän poimi liiketoiminnan oppeja käytännöstä ja eteni Ratner Groupin johtoon. Hän mullisti konservatiivisen jalokivibisneksen alkamalla teettää halpoja jäljitelmäkoruja ja myymällä niitä jatkuvien tekaistujen alennusmyyntien avulla liikkeissä, joiden ikkunat olivat täynnä räikeänvärisiä tarjouskylttejä. Menestys oli valtavaa, ja Britanniassa koru- ja kelloalan suurimmaksi kasvaneella Ratner Groupilla oli kotimaansa 1 500 myymälän lisäksi tuhatkunta myymälää Yhdysvalloissa. Hän kasvatti konsernia myös yritysostoilla, ja konsernin tuotemerkkejä ja aputoiminimiä olivat Ratners, H. Samuel, Ernest Jones, Leslie Davis ja Watches of Switzerland.
Alamäki alkoi, kun Gerald Ratner kutsuttiin vuonna 1991 puhujaksi Lontoon Royal Albert Hallissa pidettyyn yritysjohtajien kokoukseen. Puheenpitoon tottumaton Ratner oli saanut neuvon sisällyttää puheeseensa pari vitsiä. Yritysjohtajille hän sitten kertoi eräänkin kysyjän ihmetelleen, miten hän voi myydä koruja alle punnan hinnoilla, ja kertoi vastannensa ”koska ne ovat täyttä roskaa”. Toisessa vitsissä hän arveli, että hieman enemmän maksava Marks &amp; Spencerin katkarapuvoileipä kestää luultavasti kauemmin kuin hänen yrityksensä myymä korvakoru.
Britannian lehdistö otti puheen ansiosta Ratnerin pilkkansa kohteeksi, yrityksen osakkeiden arvo romahti, ja tarinan mukaan kuluttajat marssivat liikkeisiin vaatimaan rahojaan takaisin. Gerald Ratner joutui eroamaan yrityksensä johdosta 43-vuotiaana vuonna 1992 ja vietti vuosia vähävaraisena ja työelämän ulkopuolella. Myöhemmin Gerald Ratner perusti uusia melko hyvin menestyneitä korualan yrityksiä, mutta kertoo joutuneensa kärsimään erehdyksestään loppuelämänsä.
Tasavallan ritarikunta (Moldova)

Tasavallan ritarikunta () on moldovalainen ritarikunta ja maan korkein mahdollinen kunnianosoitus, jota myönnetään poikkeuksellisista ansioista valtion tai ihmiskunnan hyväksi. Se on perustettu 30. kesäkuuta 1992.
Ritarikunnassa on yksi luokka:
Serhi Lovotškin

Serhi Volodymyrovytš Lovotškin (; s. 17. kesäkuuta 1972) on ukrainalainen poliitikko ja kansanedustaja, joka edusti Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puoluetta. Lovotškin pakeni Ukrainasta Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.
Lovotškin syntyi Kiovassa. Hän opiskeli vuosina 1989–1993 Kiovan taloustieteen valtionyliopistossa (nykyinen Kiovan kansallinen taloustieteen yliopisto) kirjanpitoa ja suoritti siellä vuosina 1993–1997 tieteiden kandidaatin tutkinnon; hänen väitöskirjansa aiheena oli Yhdysvaltain valtionvelka. Vuosina 1999–2002 hän suoritti Ukrainan ulkomaankaupan akatemiassa maisterintutkinnon pääaineenaan kansainvälinen oikeus. Vuonna 2004 hän väitteli tohtoriksi Kiovan kansallisessa taloustieteen yliopistossa.
Vuoden 1998 parlamenttivaaleissa Lovotškin pyrki Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan 46. vaalipiiristä (Donetskin alue), muttei tullut valituksi. Vuosina 1999–2002 hän toimi presidentti Leonid Kutšman avustajana ja neuvonantajana. Vuosina 2002–2005 hän toimi Kutšman ensimmäisenä avustajana. Oranssin vallankumouksen jälkeen hän toimi Verh’ovna Radan puhemiehen Volodymyr Lytvynin avustajana. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Lovotškin pyrki Verh’ovna Radaan Ukrainan kansanpuolueen listan 13. ehdokkaana, muttei tullut valituksi. Myöhemmin samana vuonna hänet nimitettiin pääministerin kansliapäälliköksi. Vuoden 2007 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 46. ehdokkaana. Hän toimi puolueen parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana.
Vuosina 2010–2014 hän toimi presidentti Viktor Janukovytšin presidentinhallinnon johtajana ja helmikuussa 2014 hänet nimitettiin presidentin neuvonantajaksi. Hän perusti Ukrainan kehityksen puolueen, joka liittyi osaksi oppositioblokkia, jonka listalta hänet valittiin Verh’ovna Radaan vuoden 2014 parlamenttivaaleissa listan 12., sitoutumattomana ehdokkaana. Hän toimi oppositioblokin parlamenttiryhmän varapuheenjohtajana. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen listan 5. ehdokkaana. Hän toimi puolueen puoluehallituksen puheenjohtajana.
Vuonna 2022 Lovotškin poistui Ukrainasta siskonsa, kansanedustaja Julija Lovotškinan kanssa muutama päivä ennen Venäjän täysmittaista hyökkäystä. Hän palasi Ukrainaan ja osallistui parlamentin täysistuntoihin heinäkuussa 2022, mutta lähti taas ulkomaille. Maaliskuussa 2023 hänet erotettiin parlamentin kansallisen turvallisuuden valiokunnasta.
Tekoäly terveydenhuollossa

Tekoäly terveydenhuollossa eli AIM (lyh. ) on tietojenkäsittelyn hyödyntämistä älykkäänä työkaluna, joka auttaa kliinisessä arvioinnissa ja päätöksenteossa. Tekoäly on vaikuttanut useaan alueeseen sairaalamaailmasssa aina yksilökeskeisestä lääketieteestä operationaaliseen ja ennustavien kustannusten hallinnan parantamiseen asti. Sairaalaympäristöt vaativat tehokkaita informaatioteknologisisa laitteistoja ja laskentakykyä.
Tekoälyä voidaan hyödyntää useilla terveydenhuollon sektoreilla. Yksi oleellisimmista aloista on syöpätutkimus, jossa tekoälyä on käytetty ennustamaa, minkälaiset yhdistelmälääkkeet voiva tautta taistelussa erilaisia sylvän tyyppejä vastaan.
Suurimmat laitteistovalmistajat kuten IBM, Microsoft ja Amazon ovat läsnä terveydenhuollon sektorilla, sillä sairaalat ja vakuutusyhtiöt tavitsevat suuraineisto-analytiikan infrastuktuuria.
Historia.
1970-luku.
Tekoälyllä on pitkä historia lääketieteellisen diagnostiikan alalla, 1970-luvulta lähtien, jolloin ensimmäiset sääntöpohjaiset asiantuntijajärjestelmät otettiin käyttöön. Nämä järjestelmät, kuten MYCIN, kehitettiin Stanfordin yliopiston SUMEX-AIM -projektin puitteissa. Ne hyödynsivät diagnostiikka-algoritmeja, jotka perustuivat lääketieteen ammattilaisten kokemukseen. Esimerkiksi MYCIN oli suunniteltu tunnistamaan infektioita aiheuttavia bakteereita ja suosittelemaan sopivia antibiootteja niiden hoitoon. Vaikka MYCIN oli edistyksellinen tutkimusväline, sitä ei koskaan otettu käyttöön kliinisessä diagnosoinnissa.
Käyttö terveydenhuollossa.
Terveydenhuollon tekoälyjärjestelmien lähtökohtana on suuraineistojen käyttö, joihin sovelletaan koneoppimisenalgoritmeja tiedon ja hyödyllisen löydöksen tuottamiseen. Tekoälyn sovellutuksia terveydenhuollossa ovat muun muassa potilaiden oireiden sovittaminen sopivalle lääkärille, potilaan diagnosointi, potilasennusteet, lääkkeiden kehittäminen, kääntämiskykykiset bot-avustajat sekä muistiinpanojen kääntäminen ja kuvien sekä tiedostojen järjestäminen.
Tekoälyä hyödyntävät tekoälyhankkeet.
Tekoälyä terveydenhuollossa hyödyntäviä tekoälyhankkeita:
Polyvinyylikarbatsoli

Polyvinyylikarbatsoli eli PVK on polyolefiineihin kuuluva polymeeri, jonka monomeeri on vinyylikarbatsoli. Sitä käytetään esimerkiksi orgaanisen elektroniikan sovellutuksissa. 
Ominaisuudet.
Polyvinyylikarbatsoli on termoplastinen polymeeri. Sen sulamispiste on hyvin korkea (yli 320 °C) ja lasisiirtymälämpötila on myös korkea, noin 200–227 °C. Sen kiteisyysaste on melko alhainen, noin 28–38 %. Polyvinyylikarbatsoli kestää hyvin useiden kemikaalien, kuten laimeiden happojen ja emästen, vaikutuksia. Yhdiste liukenee ketoneihin sekä aromaattisiin tai halogenoituihin hiilivetyihin. Polyvinyylikarbatsoli säilyttää muotonsa noin 170 °C:n lämpötilaan saakka. Polyvinyylikarbatsolin heikkous on sen hauraus. Polyvinyylikarbatsoli on puolijohde ja fotojohde ja kuljettaa varausaukkoja. Usein se doupataan esimerkiksi 2,4,7-trinitro-9-fluorenonilla, tetrasyanoeteenillä, tetrasyanokinodimetaanilla tai kloraniililla. Polyvinyylikarbatsolia voidaan saostaa fullereenilla.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen polyvinyylikarbatsolin valmistusmenetelmän patentoi Walter Reppe ryhmineen vuonna 1937. Nykyään sitä valmistetaan radikaalipolymeroinnilla vinyylikarbatsolista. Prosessissa käytetään radikaali-initiaattorina atsobisisobutyronitriiliä tai orgaanisia peroksideja ja katalyyttinä Ziegler–Natta-katalyyttejä.
Polyvinyylikarbatsolista valmistetaan esimerkiksi kalvoja tai kuituja. Sitä käytetään muun muassa orgaanisten ledien valmistamiseen, elektrofotografiassa ja valosähköisissä sovellutuksissa.
DIKW-pyramidi

DIKW-pyramidi on datatieteessä käytetty malli, joka kuvaa aineiston, informaation, tiedon ja viisauden rakenteellista suhdetta. DIK-pyramidissa aineisto edeltää informaatiota, joka edeltää tietoa, joka edeltää viisautta. Kukin vaihe vastaa eri kysymyksiin alkuperäisestä datasta ja tuo sille lisäarvoa.
Pyramidin askeleet.
DIKW-pyramidi esittää tiedon hierarkian, joka alkaa datasta ja kulkee informaation, tiedon sekä lopulta viisauden kautta. Jokainen pyramidiin sisältyvä elementti rakentuu edellisten varaan, luoden tiukasti määritellyn rakennuspalikan järjestelmän.
Aineisto.
Alimmalla tasolla on aineisto, joka on raa'assa muodossaan kerättyjä tosiasioita, kuten numeroita tai merkkejä. Tämä aineisto muuttuu informaatioksi, kun sille lisätään merkitystä ja asiayhteyttä, esimerkiksi muuttamalla numerosarja päivämääräksi.
Tieto.
Seuraava askel pyramidissa on tieto, joka saavutetaan "puhdistamalla" data virheistä ja käsittelemällä sitä edelleen mittaamista, visualisointia ja analysointia varten. Tämä prosessi sisältää erilaisia toimenpiteitä, kuten aineiston aggregoinnin ja validoinnin, joiden avulla voidaan paljastaa datapisteiden väliset suhteet ja saada arvokasta tietoa.
Tieto.
Tiedonhallinta on prosessi, jossa tieto muuttuu merkitykselliseksi tavoitteidemme kannalta, pohtien, miten yksittäiset tiedon palaset liittyvät toisiinsa ja miten niitä voidaan soveltaa tavoitteidemme saavuttamiseksi. 
Viisaus.
Syvällinen ymmärrys ja soveltaminen johtavat viisauteen, joka on pyramidin huippu. Viisaus saavutetaan vastaamalla kysymyksiin "miksi" ja "mikä on parasta", ja se kuvastaa tietoa, jota sovelletaan toimintaan.
Varennesin pako

Varennesin pako oli kesäkuussa vuonna 1791 tapahtunut Ranskan kuningas Ludvig XVI:n epäonnistunut pakoyritys vankilaksi muuttuneesta palatsistaan Pariisissa.
Tapahtumat.
Ranskan kuningas Ludvig XVI pakeni 21. päivänä kesäkuuta vuonna 1791 perheineen Pariisissa sijainneesta Tuileries’n palatsista väärennettyjen passien avulla pieneen Varennesin kaupunkiin, joka sijaitsi lähellä Ranskan koillisrajaa. Kuningas oli tekeytynyt vapaaherratar Korffin kamaripalvelijaksi ja kuninkaan puoliso Marie Antoinette vapaaherrattaren kotiopettajattareksi. Vapaaherratar Korffia esitti puolestaan kuningasperheen kotiopettajatar ja hänen kahta lastaan kuningasparin lapset. Matkaseurueeseen, joka matkusti isoissa ja mukavissa matkavaunuissa, kuului myös seuranainen ja muutama miespalvelija. He saapuivat lähtöpäivän iltana Varennesiin, missä muutama aseistautunut mies kunnan puheenjohtaja Saucen johdolla pysäytti heidät ja halusi nähdä matkustajien passit. Matkustajat pakotettiin laskeutumaan vaunuista ja käymään sisään Saucen taloon, missä matkustajien todellinen henkilöllisyys paljastui. Seuraavana aamuna pidätetty matkaseurue lähti vahvan vartioston saattamana paluumatkalle Pariisiin.
Be the Cowboy

Be the Cowboy on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Mitskin viides studioalbumi joka julkaistiin 17. elokuuta 2018 Dead Oceans levy-yhtiön kautta.
Be the Cowboy oli Miyawakin ensimmäinen Billboard 200 -listalle sijoittunut levy.
Arvostelut ja menestys.
Suomessa albumi sai "Soundin" arvostelussa neljä tähteä.
Useat musiikkijulkaisut "Rolling Stonesta Pitchforkiin" listasivat Be the Cowboyn vuoden 2018 parhaiden albumien listallaan.
Tšasiv Jarin ohjusisku

Venäjän asevoimat teki 9. heinäkuuta 2022 ohjusiskun kahteen asuinkerrostaloon Tšasiv Jarissa Ukrainassa. Venäläisten uskotaan käyttäneen iskuun BM-27 -raketinheitintä. Romahtaneesta talosta onnistuttiin pelastamaan ainakin viisi henkeä.
Ukrainan valtion hätäpalvelun mukaan iskussa kuoli 48 henkeä, joista yksi oli lapsi. Venäjän puolustusministeriön väitti iskussa kuolleen ”yli kolmesataa nationalistia”.
Saba (tanskalainen laulaja)

Anna Saba Lykke Oehlenschlæger, (s. 11. elokuuta 1997 Addis Ababa, Etiopia) taiteilijanimeltään Saba on tanskalainen laulaja, musikaalinäyttelijä ja malli. Hän edusti Tanskaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Sand”. Hän putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 36 pistettä.
Varhais- ja yksityiselämä.
Anna (syntymänimeltään Saba) Lykke Oehlenschlæger ja hänen kaksoissisarensa Andrea (syntymänimeltään Sara) Lykke Oehlenschlæger adoptoitiin Etiopiasta kahdeksan kuukauden ikäisinä Tanskan Ringkøbingissa asuvaan perheeseen. Saba pelasi "DBU Jutland"-jalkapallojoukkueessa nuoruusiällään.
Vuonna 2018 Saballa diagnosoitiin kaksisuuntainen mielialahäiriö ja vuoteen 2020 mennessä hän joutui useamman kerran sairaalahoitoon. Saba kertoi asiasta Tanskan yleisradioyhtiön Danmarks Radion (DR) lähettämässä dokumentissa nimeltään "Min sindssyge tvilling". Teinivuosinaan hän harjoitti myös itsetuhoisuutta. Saba toimii Tanskan masennusliiton suurlähettiläänä.
Ura.
Jätettyään lukion kesken Saba muutti Kööpenhaminaan yhdessä kaksoissisarensa Andrean kanssa. Kööpenhaminassa Saba työskenteli mallina ja yksityisyrittäjänä hampaiden valkaisutuotteiden parissa, kun taas hänen siskonsa tavoitteli uraa laulajana ja teatterinäyttelijänä. 23. helmikuuta 2023, kun hänen siskonsa Andrea oli raskaana, Saba toimi siskonsa sijaisnäyttelijänä Dionnen roolissa "Hair"-musikaalissa, jota esitettiin Kööpenhaminan "Østre Gasværk Teaterissa". Tämä oli Saban ensimmäinen kokemus musikaalinäyttelemisestä.
25. tammikuuta 2024 ilmoitettiin, että Saba olisi yksi kahdeksasta kilpailijasta Tanskan vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivassa "Dansk Melodi Grand Prix 2024" -kilpailussa. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltään ”Sand”. 17. helmikuuta 2024 pidetyssä finaalissa Saba voitti kilpailun ja edusti näin Tanskaa vuoden 2024 Euroviisuissa Ruotsin Malmössä. Hän putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 36 pistettä.
Rudolf Jansen

Rudolf Jansen (19. tammikuuta 1940 Arnhem – 12. helmikuuta 2024 Laren) oli alankomaalainen pianisti. Hänet tunnettiin parhaiten laulajien säestäjänä.
Jansen opiskeli pianon-, urkujen- ja cembalonsoittoa Amsterdamin konservatoriossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Gustav Leonhardt ja hänen isänsä Simon C. Jansen. Myöhemmin Jansen itse opetti Amsterdamin konservatoriossa, Nürnbergin musiikkiyliopistossa ja Augsburgissa. Lisäksi hän piti säännöllisesti mestarikursseja. Jansen säesti muiden muassa Dietrich Fischer-Dieskauta, Elly Amelingia, Robert Hollia ja Christianne Stotijnia. Hän esiintyi myös solistina ja kamarimuusikkona. Jansen levytti muun muassa kaikki Alphons Diepenbrockin laulut Robert Hollin ja vaimonsa Christa Pfeilerin kanssa. Hän levytti myös Edvard Griegin, Anton Webernin ja Johannes Brahmsin lauluja.
Jansen sai vuonna 1998 Orania-Nassaun ritarikunnan ritarin arvon ja vuonna 2017 Alankomaiden leijonan ritarikunnan ritarin arvon. Hän piti vuonna 2017 Concertgebouwissa viimeisen konserttinsa.
Sand (kappale)

Sand () on tanskalaisen laulajan Saban esittämä kappale, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2024. Saba voitti kappaleella Tanskan vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivan "Dansk Melodi Grand Prix 2024" -kilpailun ja täten edusti kappaleella Tanskaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Kappale putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan 36 pistettä.
Iršava

Iršava () on kaupunki Taka-Karpatian alueella Länsi-Ukrainassa,Tonavan vesistöön kuuluvan Iršavajoen varrella, 83 kilometriä aluekeskus Užhorodista kaakkoon.
Tammikuun keskilämpötila on -4,2 °C, heinäkuun +19 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä 893 millimetriä. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Zatšarovanyi krain kansallispuisto.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Iršavan väkiluvuksi 9 163 asukasta (2022). Väestönlaskennan 2001 aikaan asukkaita oli 9 512, joista pääosa oli etnisesti ukrainalaisia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 9 873 asukasta. 
Ensimmäinen historiallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1341. Kaupunkityyppisen taajaman aseman Iršava sai 1947, kaupungiksi se tuli 1982. 
Ukrainan vuonna 2020 laatiman aluejaon mukaan kaupunki on osa H’ustin piiriä. Tätä ennen se oli vuosina 1953–1962 ja 1965–2020 Iršavan piirin keskus.
Kit Connor

Kit Sebastian Connor (s. 8. maaliskuuta 2004 Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Nick Nelsonin roolista Netflixin draamasarjassa "Heartstopper" (2022–), jota on kutsuttu hänen läpimurtoroolikseen.
Aiheesta muualla.
F-duuriasteikko

F-duuriasteikko on f-sävelestä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet f, g, a, b, c, d, e ja f. F-duurin rinnakkaissävellaji on d-molli ja muunnossävellaji f-molli.
F-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key f \major s16 \clef alto \key f \major s16 \clef tenor \key f \major s16 \clef bass \key f \major s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. F-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Paula Müntzing

Anna Paulina Johanna (Paula) Müntzing (17. kesäkuuta 1890 Kristiania – 1. helmikuuta 1967 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä sekä musiikki- ja tanssipedagogi.
Müntzing opiskeli Göteborgissa pianonsoittoa ja musiikin teoriaa muiden muassa Wilhelm Stenhammarin johdolla. Hän lähti Stenhammarin suosituksesta Hellerauhun opiskelemaan Dalcroze-rytmiikkaa vuosiksi 1911–1914. Hän sai Dalcroze-rytmiikan sertifikaatin Genevessä vuonna 1915. Müntzing perusti yksityisen Dalcroze-rytmiikkaa metodinaan käyttäneen koulunsa vuonna 1915. Hän sai diplomin vuonna 1923 ja aloitti samana vuonna opettamisen Göteborgin konservatoriossa. Müntzing opetti lisäksi Lorensbergsteaternissa ja teki ohjaaja Per Lindbergin kanssa yhteistyötä Christoph Willibald Gluckin "Orfeus ja Eurydiken" esityksessä. Müntzingin oppilaiden joukossa oli Hjördis Lundén. Hän opetti myös Angelica Sjöström-Kjellbergiä, joka seurasi häntä sekä yksityiskurssien pitäjänä että konservatorion opettajana vuonna 1966.
Müntzing sävelsi ensisijaisesti yksinlauluja. Teoksiin kuuluu Lucian päivän viettoon tarkoitettu "God morgon, mitt herrskap" tuntemattoman tekijän sanoihin.
Marienberg

Marienberg on kaivostoiminnan myötä syntynyt vuoristokaupunki Saksin osavaltiossa Saksan itäosassa.
Maantiede.
Marienberg sijaitsee osavaltionsa eteläosassa noin 210 kilometriä Berliinistä etelään. Se rajautuu kaakossa Tšekin tasavaltaan. Marienbergin keskusta sijaitsee kaupungin hallinnollisen alueen luoteisosassa. Sen eteläpuolella on metsää ja aivan kaupungin eteläisimmässä osassa sijaitsee Satzungin kylä. Kaupunkiin kuuluu itäisenä, miltei muusta kaupungista erillisenä ulokkeena Rübenaun kylä.
Marienberg on kauttaaltaan ylänköä. Sen matalin kohta on noin 400 metriä merenpinnan yläpuolella ja korkein lähes 900 metriä mpy.
Historia.
Herttua Henrik Hurskas perusti vuoristokaupunki Marienbergin 27. huhtikuuta 1521. Kaupunkioikeudet paikkakunta sai 19. joulukuuta 1523. Siellä oli runsaita hopeaesiintymiä ja kaivosteollisuus kukoisti 1500-luvulla. Kaupunkiin suuntautui voimakas muuttoliike. Marienberg paloi lähes tyystin elokuussa 1610. Toinen suuri palo tapahtui elokuussa 1684 ja kolmas heinäkuussa 1852. Marienberg on myös historiallinen varuskuntakaupunki, siellä oli ratsuväen joukkoja vuosina 1753–1858.
Marienbergin ja Chemnitzin välinen rautatieyhteys otettiin käyttöön 24. toukokuuta 1875. Kaupunkiin perustettiin oppilaitoksia ja sairaala 1800-luvulla. Kaupunginmuuria alettiin purkaa 1835. Toisen maailmansodan jälkeen Marienberg jäi Neuvostoliiton valtapiiriin. Saksojen yhdistymisen jälkeen kaupunkiin liitettiin ympäröineitä maalaiskuntia.
Nykyisen Marienbergin alueella on asuttu jo kauan ennen kaupungin virallista perustamista. Esimerkiksi Reitzenhain mainitaan ensi kerran 1401 muodossa Reiczenstein ja Zöblitzin historia alkaa 1300-luvulta.
Marienbergin historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa St. Marienkirche, joka rakennettiin 1558–1564. Se on nuorin Erzgebirgen vuoristoalueen myöhäisgoottilaisista hallikirkoista.
Talous ja liikenne.
Marienbergin keskeiset maantieliikenteen yhteydet ovat Bundesstraße 174 ja Bundesstraße 171. Kaupungissa toimii varuskunta.
Dorin Recean

Dorin Recean (s. 7. maaliskuuta 1974) on moldovalainen poliitikko, joka toimii Moldovan pääministerinä 10. helmikuuta 2023 alkaen. Hän kuuluu Eurooppa-mieleiseen Toiminta- ja solidaarisuuspuolueeseen.
Tausta ja yksityiselämä.
Recean syntyi vuonna 1974 Dondușenissa Moldovan SNT:ssa. Hän opiskeli aluksi kansainvälistä yritysjohtamista Moldovan kauppatieteiden akatemiassa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1996. Tämän jälkeen Recean jatkoi opintojaan Newportin kansainvälisessä yliopistossa Belgian kampuksella valmistuen maisteriksi yritysjohtamisesta vuonna 2000.
Recean on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Äidinkielensä romanian lisäksi Recean puhuu myös englantia, ranskaa ja venäjää. Recean on sekä Moldovan että Romanian kansalainen.
Poliittinen ura.
Ennen pääministerikauttaan hänellä on ollut monia tärkeitä virkoja kuten puolustusvaliokunnan johto ja sisäministerin tehtävä vuosina 2012–2014. Hänellä on kokemusta yksityiseltä sektorilta IT-alalta, ja hän on myös luennoinut useissa yliopistoissa. Hän on ilmoittanut tavoitteekseen tuoda Moldova Euroopan unioniin.
Valintansa jälkeen hän nimesi kolme painopistealuettaan: laittaa hallinnon palvelemaan kansalaisia, elvyttää taloutta ja edistää rauhaa. Joulukuussa 2023 Recean sanoi, että Putinin säätämä uusi laki, jonka nojalla Moldovan, Valko-Venäjän ja Kazakstanin kansalaiset voivat saada Venäjän kansalaisuuden helpotettua reittiä, on vain keino saada Ukrainan sotaan lisää "tykinruokaa".
Recean ilmoitti vuoden 2025 parlamenttivaalien jälkeen, 16. lokakuuta, ettei hae jatkokautta pääministeriksi. Lisäksi hän ilmoitti eroavansa parlamentista palatakseen töihin yksityiselle sektorille uuden pääministerin nimittämisen jälkeen.
Calau

Calau on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa Saksan itäosassa. Se sijaitsee Spreewaldin eteläosassa ja on osa historiallista Ala-Lausitzia. Calau sai nykyisen muotonsa suurelta osin 2000-luvun alussa, kun siihen liitettiin useita lähiseudun maalaiskuntia.
Maantiede.
Calau sijaitsee osavaltionsa eteläosassa noin 95 kilometriä Berliinistä eteläkaakkoon. 
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Calausta on vuodelta 1279 muodossa Calowe, mutta alueella on arkeologisten löytöjen perusteella asuttu paljon kauemmin. Keskiajan kuluessa paikallisen linnan ympärille muutti sorbilaisia ja saksalaisia siirtolaisia. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Albrecht von Wallensteinin joukot ryöstelivät kaupunkia. Calausta tuli preussilainen kaupunki 1815. Toisen maailmansodan lopussa huhtikuussa 1945 punaisen armeijan joukot tuhosivat ja ryöstelivät kaupunkia. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen Calauhin liitettiin lukuisa määrä vähäväkisiä maalaiskuntia.
Calaun vanhaa arkkitehtuuria edustaa muun muassa goottilainen hallikirkko, jonka varhaisvaiheet ulottuvat 1300-luvun lopulle. Vanhakaupunki on restauroitu. Historiallisen torin laidalla sijaitsee renessanssihenkinen raatihuone vuodelta 1880.
Talous ja liikenne.
Calaussa toimii muun muassa keskisuuria metallialan yrityksiä, palveluyrityksiä ja verstaita. Calaun rautatieasema, Bahnhof Calau (Niederlausitz), sijaitsee rataosuuksien Lübbenau–Kamenz ja Halle–Cottbus varrella. Lähimmät moottoritiet ovat BAB 13 ja BAB 15.
Rutojärvi

Rutojärvi on saareton järvi Sodankylän lounaisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 99 hehtaaria. Etäisyys Rovaniemeltä on 82 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede.
Rutojärvi on kaakkois–luoteissuuntainen ja selkeäpiirteinen vailla allasta jakavia niemiä. Järvi levenee kohti kaakkoa, jossa sijaitsee Keinolahti. Myös syvin piste, 14 metriä, sijaitsee järven kaakkoisosassa. Noin seitsemäsosa järvestä on vähintään 10 metriä ja enintään 11 metriä syvä. Järven pohjoinen osa on matala.
Rutojärven itäpuolitse kulkee paikallistie 19714, joka vie Kieringin kylään. Kylä sijaitsee järven pohjoispuolella. Kieringin ja Rutojärven välissä sijaitsee Paksuräme ja Rutojärvenjänkä. Järven rannoilla on jonkin verran asutusta. Järven koillispuolisen Rutovaaran laki on noin 85 metriä järvenpintaa korkeammalla.
Rutojärveen laskee nimettömiä suo-ojia. Rutojärven luoteiskulmasta alkaa Ruto-oja, joka virtaa luoteeseen Kierinkijärveen, joka on Riipijoen laajentuma.
Rutojärven vesitilavuus on 4 401 000 kuutiometriä.
Rutojärvi (65.593.1.019) kuuluu Moulusjoen alueeseen (65.593), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Meltausjoen valuma-alue (65.59) ja ensimmäinen jakovaihe on Ala-Ounasjoen alue (65.5). Moulusjoen alueella on 20 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Rutojärvi on kolmanneksi laajin. Sitä edeltää Kukasjärvi ja Soasjärvi. Neljänneksi laajin on Mitkasjärvi.