tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ohjasnokitiira

Ohjasnokitiira ("Onychoprion anaethetus", aiemmin "Sterna anaethetus") on maapallon lämpimillä merialueilla tavattava tiiralaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 30–32 cm ja paino 95–150 g. Ohjasnokitiira on keskikokoinen tiira, jonka erottaa nokitiirasta pienemmän koon ja vaaleamman höyhenpuvun perusteella. Aikuisen linnun juhlapuvussa päälaki, niska ja ohjasjuova nokasta silmän taakse ovat mustat, otsa ja silmäkulmajuovat valkoiset, selkäpuoli, siivet ja pyrstö tumman harmaanruskeat ja alapuoli valkoinen. Nokka on musta ja pitkähkö. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Ohjasnokitiira elää laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen merialueen saarilla: Australiassa ja muualla Oseaniassa sekä Kaakkois-Aasian saaristoissa, Intian ja Sri Lankan lounaisosissa, Arabian niemimaan ja Itä-Afrikan rannikoilla sekä Intian valtameren saarilla, lähimpänä Eurooppaa Punaisellamerellä ja Mauritanian rannikolla, sekä paikoin Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan pohjoisreunassa ja Karibianmeren saarilla. Lajin elinympäristön ala on 516 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 610 000 – 1 500 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Lisääntymisaikana ohjasnokitiirat elävät tavallisesti pienehköinä alle sadan parin yhdyskuntina, mutta joskus yhdyskunnassa on yli 2 000 paria. Yhdyskunnat elävät yleensä saarilla ja koralliriutoilla, toisinaan rannikolla.
Lisääntyminen.
Ohjasnokitiiran pesä on maassa, yleensä heinikon tai kivikon suojassa, ja usein yläpuolelta näkymättömissä, esimerkiksi onkaloissa, pienissä luolissa, kivenlohkareen tai pensaan juurella. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat yhteensä nelisen viikkoa. Poikaset jättävät pesän noin kolmen päivän ikäisinä ja piiloutuvat lähistön heinikkoon. Ne ovat lentokykyisiä noin kahdeksan viikon ikäisinä, minkä jälkeen emot ruokkivat niitä vielä useita viikkoja. Seychelleillä laji voi pesiä 7,5–8 kuukauden välein.
Ravinto.
Ohjasnokitiirat saalistavat meren pinnasta pieniä kaloja, äyriäisiä, nilviäisiä ja vesimittareita.
Red River Valley (kappale)

Red River Valley on yhdysvaltalainen kansansävelmä ja cowboylaulu. Sen arvellaan olevan peräisin 1870-luvulta. Laulu tunnetaan useilla eri nimillä. Sen sanoituksesta on olemassa myös useita toisistaan hieman poikkeavia versioita. 
Laulun kertosäe on:
"So come sit by my side if you love me."
"Do not hasten to bid me adieu."
"Just remember the Red River Valley,"
"And the cowboy that's loved you so true."
Carl T. Sprague levytti laulun ensimmäisen kerran nimellä "Cowboy Love Song" vuonna 1925. Jules Verne Allen puolestaan 1929 nimellä "Cowboy's Love Song". Allenin versio oli suurempi menestys.
Vuosien varrella "Red River Valley" on levytetty monta kertaa. Esimerkiksi Woody Guthrie, Pete Seeger, Roy Rogers, Sons of the Pioneers ja Bill Haley ovat tehneet laulusta omat versionsa.
"Jarama Valley" on Espanjan sisällissodasta kertova laulu, jonka melodia on lainattu "Red River Valleysta". Sen on levyttänyt Woody Guthrie.
Vuonna 1959 Johnny and the Hurricanes levytti rock and roll-instrumentaaliversion laulusta nimellä "Red River Rock". Levy nousi listakärkeen sekä Yhdysvalloissa (#5) että Britanniassa (#3). 1970-luvulla Hurriganes teki oman versionsa "Red River Rockista".
1960-luvulla "Red River Valleyn" melodiaan tehtiin ruotsinkieliset sanat, joissa laulun tapahtumat siirrettiin Lappiin. Ruotsalaisen version nimi on "Vid foten av fjället", ja sen lauloi levylle Sven-Gösta Jonsson. Jonssonin hittikappale käännettiin myös suomeksi: Matti Heinivahon levyttämä "Tunturin juurella" on tarinaltaan suora käännös ruotsinkielisestä laulusta.
"Lapin poika mä oon, juurta noitain"
"taikarumpu soi syntyessäin"
"porotokkaani huolella hoitain"
"joiun luikkaan mä tunturiin päin"
The Runaways (elokuva)

The Runaways on 19. maaliskuuta 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo 1970-luvulla kuuluisuuteen nousseesta samannimisestä tyttöbändistä. Elokuva nähtiin jo 24. tammikuuta 2010 Sundancen elokuvajuhlilla. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Floria Sigismondi. ja sen pääosia esittävät Kristen Stewart, Dakota Fanning, Stella Maeve, Scout Taylor-Compton, Alia Shawkat ja Michael Shannon. Alia Shawkat esittää yhtyeen basistia, fiktiivistä roolia nimeltä Robin; hahmo luotiin, kun alkuperäinen basisti Jackie Fox ei antanut lupaa nimensä käyttöön.
Elokuva pohjautuu Cherie Currien vuonna 1989 kirjoittamaan kirjaan "Neon Angel: The Cherie Currie Story", joka kertoo hänen rockelämästään ja ongelmistaan huumeiden ja alkoholin kanssa. 
Juoni.
Elokuva kertoo 1970-luvulla perustetun The Runaways -tyttöbändin tarinan. Elokuva kertoo kahdesta ystävyksestä nimeltä Jett ja Currie, jotka raivasivat tiensä Los Angelesin kapinoivista katulapsista legendaarisiksi rocktähdiksi.
Soundtrack.
Elokuvan virallinen soundtrack julkaistiin 23. maaliskuuta 2010. Kristen Stewart ja Dakota Fanning laulavat joitain kappaleita soundtrackilta.
Kappaleet.
Lähde:
Ryan Bell

Ryan Bell (s. 17. huhtikuuta 1984 Orléans) on kanadalainen koripalloilija. Hän on tällä hetkellä vapaa pelaaja.
Ura.
Bell pelasi yliopistokoripalloa Carletonin yliopistossa. Viimeisellä kaudellaan hän teki 8,7 pistettä ja antoi 3,5 syöttöä ottelua kohden. Bell aloitti ensimmäisen ammattilaiskautensa Pro A:ssa pelanneessa Schalkessa. Hän pelasi joukkueessa 12 ottelua, joiden aikana hän teki 5,7 pistettä. Kauden jälkeen hän siirtyi Espoon Honkaan. Hänen sopimuksensa Hongan kanssa päättyi tammikuussa 2010.
Which?

Which? on brittiläinen kuluttajavalistusjärjestö ja sen julkaisema samanniminen lehti. Järjestö kantoi alkujaan nimeä Association for Consumer Research, ja sittemmin Consumers' Association, kunnes se lopulta vaihtoi nimensä samaksi lokakuusta 1957 julkaistun lehtensä kanssa. Lehdessään järjestö julkaisee kuluttajille suunnattujen tuotteiden vertailuja. Järjestö on saanut virallisen aseman, jonka turvin sillä on oikeus tehdä kuluttajien puolesta valituksia viranomaisille. "Which?"-lehteä ei ole irtonumeromyynnissä.
Järjestöä kohtaan on esitetty myös kritiikkiä muun muassa sen järjestämistä kilpailuista, joiden palkintojen on pelätty vaarantavan järjestön riippumattomuuden. Myös järjestön harrastamaa massapostituksilla tapahtuvaa markkinointia on arvosteltu.
Pietari-Leningrad

Pietari-Leningrad on Olavi Paavolaisen tekemä lyhyt kaupunkiesittely-kirja. Kirjan julkaisi vuonna 1946 Sanoma Oy. 
Kirjan alkuosa kertoo Pietarin ja Leningradin yleistä roolia Euroopassa, mm. sen kantamia monia nimityksiä: Pohjolan Venetsia ja Uusi Palmyra ym. Kirja kuvaa kaupungin perustamisen ja rakentamisen historian. 1700-luvun Pietarin kuvauksesta kirjoittaja hyppää kevytkenkäisen 1910-luvun Pietarin kuvaukseen. Suomalaisten osuus Pietarin historiassa kuvataan lyhyesti.
Toinen osa kuvaa Leningradin historiaa, jolloin kaupungin nimiä olivat: Vallankumouksen ja Leninin kaupunki. Paavolainen oli vuonna 1939 itse nähnyt paikan päällä mm. kaupungin teollisen roolin, uusien koulujen määrän ja uudistuneet museot.
Kirjassa on liitteenä Vera Inberin "Piiritetyssä Leningradissa talvella 1942" ja Ilja Ehrenburgin "Sinä ikuinen kaupunki", jotka molemmat kertovat neuvostoliittolaisten taistelusta Natsi-Saksaa vastaan.
Daniel Andreas San Diego

Daniel Andreas San Diego (s. 9. helmikuuta 1978) on FBI:n Most Wanted Terrorist -listalla etsittynä kahdesta vuonna 2003 tehdystä pommi-iskusta. Hänellä uskotaan olevan yhteyksiä Stop Huntingdon Animal Cruelty -järjestöön. 
San Diego syntyi Kalifornian Berkeleyssä ja kasvoi San Rafaelissa. Hän opiskeli Terra Linda High Schoolissa. Kouluaikanaan hän toimi koulun radioasemalla ja kuunteli heavy metallia sekä rockia. Nuorena hän päätti luopua huumeista, lihavalmisteista ja maidosta ryhtyen vegaaniksi.
Daniel on viimeisin FBI:n Most Wanted Terrorists -listalle lisätty henkilö. Pidätykseen johtavista vihjeistä on luvattu 250 000 dollarin palkkio.
Centipede (albumi)

Centipede on yhdysvaltalaisen laulaja Rebbie Jacksonin debyyttialbumi, josta myös tuli hänen ainoa .
Jackie Jackson (albumi)

Jackie Jackson (1973) on Jackie Jacksonin esikoisalbumi. Se julkaistiin Motownin kautta. Jackson teki levyn 22-vuotiaana. Albumi julkaistiin lokakuussa 1973. Promootio oli vähäistä ja esiintymisiä kertyi vain 45. Tämä albumi jäi Jacksonin ainokaiseksi Motownin kanssa.
Single "Love Don't Want To Leave" on ilmestynyt useilla Jackson 5:n kokoelmilla (mukaan lukien "Anthology 76", "Anthology 86" ja "Soulsation"). Silti täyspitkä LP sijoittuu Jacksonin perheen julkaisuissa tuntemattomimpien joukkoon. B-puolen aloittava "Do I Owe" on merkittävä koko Jackson 5 -yhtyeen esittämän taustalaulun vuoksi.
Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa

Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa on Olavi Paavolaisen pamflettimainen kirja, joka ainakin näennäisesti hyökkää aikansa nuoria suomalaisia kirjailijoita vastaan. Näihin arvosteltuihin kuuluu myös kirjoittaja itse. Kirjan julkaisi vuonna 1932 Gummerus. Näköispainos julkaistiin vuonna 2008.
Kirja alkaa Lauri Viljasen Tulenkantajissa julkaistulla hyökkäyksellä ”dekadentteja nuoria kirjailijoita” vastaan. Kirjailijoita syytettiin ei vain teostensa kaupallistamisesta vaan kirjailijoiden tekemästä oman itsensä kaupallisesta brändäyksestä. Nuoren polven katsottiin kirjan mukaan pettäneet kaikki heihin asetetut toiveet. Kirja katsoo ”Rahaa, rahaa, rahaa” olevan nuorten kirjailijoiden vaikutin. Toisaalta esimerkiksi luku ”Laviini” toimi nuorien kirjailijoiden esittelyä, mainoksena. Eniten esillä ovat Arvi Kivimaa, Unto Karri, Mika Waltari ja Unto Seppänen. Kirjojen tematiikkaa arvostellaan myös ja tekijöiden kyvyttömyyttä aitojen kuvausten kirjoittamiseen. Lopussa on liitteitä esimerkkeinä. Kirjan kuvitus perustuu suurelta osin Paavolaisen piirroksiin.
Risto Laitinen

Risto Laitinen (s. 1952) on tekniikan tohtori, epäorgaanisen kemian professori ja kemian laitoksen johtaja Oulun yliopistossa, sekä kemian tutkija. Hän toimi Professoriliiton puheenjohtajana vuosina 2007–2010. Aiemmin hän oli liiton hallituksessa vuodesta 2001 alkaen. Hän on kirjoittanut muun muassa oppikirjan "Yleinen ja epäorgaaninen kemia".
Risto Laitinen toimi lisäksi Tuiran kamarikuoron johtajana vuodesta 1998 vuoteen 2023. Hänet tunnetaan myös kuoromusiikkiin erikoistuneena säveltäjänä.
Pikkukotkat

Pikkukotkat ("Hieraaetus") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Pikkukotkien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi elossa olevaa lajia. Aiemmin siihen on kuulunut useampia lajeja, mutta 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä tehdyt DNA-tutkimukset havaitsivat suvun olevan polyfyleettinen. Sen jälkeen vuorikotka, afrikanvuorikotka on siirretty kotkiin ja punavatsakotka omaan "Lophotriorchis"-sukuunsa.
Keuruun varikko

Keuruun varikko (lyhenne "KEUV", aik. "KeuV"), entiseltä nimeltään Keuruun pioneerivarikko (KeuPionV), oli Puolustusvoimien räjähdekeskukseen (RÄJK) kuulunut varikko Keuruun Kalettomalla. Varikon päätehtävänä oli hankkia, tuottaa, huoltaa, varastoida sekä jakaa pioneeriräjähteitä ja -tarvikkeita. Se hankki ja valmisti pioneerialan harjoitusvälineitä sekä varastoi ja jakoi joukoille linnoittamis- ja maastoittamismateriaaleja. Räjähdekeskuksen perustamiseen asti sillä oli myös koe- ja testaustoimintaa.
Organisaatio.
Varikko muodostui varikkotoimistosta, tuotanto-osastosta ja materiaaliosastosta.
Varikosta tuli vuoden 2008 alussa Haapajärven asevarikon, Parkanon pioneerivarikon ja Ähtärin asevarikon tavoin Räjähdelaitoksen osasto laitoksen esikunnan sijaitessa Ähtärin Inhassa.
Vuoden 2013 alusta alkaen varikko kuului osana uuteen Räjähdekeskukseen (TEKN-OS KEURUU/RÄJK).
Henkilöstö ja johto.
Varikko työllisti noin 80 henkeä. Päälliköitä ovat olleet mm. seuraavat upseerit:
Historia ja muuta.
Varikko oli perustettu vuonna 1940. Perustettaessa sen nimi oli "Pioneerivarikko 2" (PionV 2). Myöhemmin se toimi nimellä Keuruun pioneerivarikko ja Pioneerivarikko (PionV) vuoteen 1992 asti. Varikon kansanomainen nimitys on Kalettoman varikko.
Nykytilanne.
Varikon toiminta lakkasi vuoden 2013 lopussa. Viimeiset toiminnot jäivät Itä-Suomen huoltorykmentin alaisiksi. 1960-luvun palvelussuhdeasunnot on purettu ja muut kiinteistöt laitettu julkiseen myyntiin.
Raita Karpo

Raita Hilja Karpo (o.s. Marila; 12. huhtikuuta 1941 Taipalsaari – 11. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Liisa Linko-Malmion johdolla ja esiintyi Suomen Kansallisoopperassa ensi kertaa vuonna 1974 "Pohjalaisten" Liisana. Liisan roolin lisäksi hän tulkitsi muun muassa karjalaisia kansanlauluja. Hän sai Pro Carelia -mitalin vuonna 2008.
Raita Karpo oli vuoteen 1997 saakka naimisissa Hannu Karpon kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Luettelo Oulun Kärppien palkituista pelaajista

Luetteloon Oulun Kärppien palkituista pelaajista on koottu kaikki palkinnot, jotka Oulun Kärppien pelaajat ovat voittaneet jääkiekon SM-liigassa. Vanhin palkinto, jota vieläkin jaetaan on Raimo Kilpiö -palkinto, joka annettiin ensimmäisen kerran kaudella 1953–1954. 
Ensimmäisinä Kärppien pelaajina SM-liigassa palkittiin kaudella pistepörssin voittanut Henry Saleva ja Markku Kiimalainen, joka voitti SM-liigan maalipörssin ja oli SM-liigan paras tulokas. 
Merkkien selitys.
codice_1=maalivahti, codice_2=puolustaja, codice_3=hyökkääjä
House Un-American Activities Committee

House Un-American Activities Committee (HUAC) oli vuonna 1938 perustettu Yhdysvaltain edustajainhuoneen valiokunta, jonka tehtävänä oli alun perin valvoa ulkomaalaisten agenttien toimintaa Yhdysvalloissa. Komitea oli aluksi tilapäinen, mutta se vakinaistettiin vuonna 1945. Alkuaikoina komiteaa kutsuttiin usein ensimmäisen puheenjohtajansa Martin Diesin mukaan Diesin komiteaksi. Komitea tuli tunnetuksi kommunisminvastaisista tutkimuksistaan, joita komitean vastustajat luonnehtivat noitavainoksi. Vuonna 1947 HUAC käynnisti kuulemiset, joissa selvitettiin kommunistien osallisuutta elokuva-alalla. HUACin toiminta väheni 1960-luvun kuluessa, ja vuonna 1969 se sai uudeksi nimekseen Committee on Internal Security. Komitea lakkautettiin 1975.
HUAC sekoitetaan usein Yhdysvaltain senaatin alaisuudessa edelleen toimivaan Permanent Subcommittee on Investigationsiin, jonka puheenjohtajana oli vuosina 1953–1954 senaattori Joseph McCarthy.
HUAC:n toiminnan seurauksena syntyi muun muassa Hollywoodin musta lista, jolle joutuneet elokuvantekijät eivät enää voineet (omalla nimellään) työskennellä Yhdysvalloissa. Tieteilijöistä komitean toiminnan tuloksena luotettavuusluokituksensa menetti Manhattan-projektin keskeinen tutkija Robert Oppenheimer.
Evelyn Ankers

Evelyn Ankers (17. elokuuta 1918 Valparaíso, Chile – 29. elokuuta 1985 Maui, Havaiji) oli brittiläinen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi kauhuelokuvarooleillaan. Hän esiintyi myös televisiosarjojen jaksoissa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "No Greater Love" (1960), jossa hän esiintyi miehensä Richard Denningin kanssa. Avioliitto Denningin kanssa kesti vuodesta 1942 Ankersin kuolemaan.
Ankersin merkittävien elokuvien joukossa ovat "Ihmissusi" (1941), "Draculan poika" (1943), "Kuoleman helmi" (1944), "Näkymättömän miehen kosto" (1944) ja "Tarzan ja nuoruuden lähde" (1949). 
Ankers kuoli munasarjasyöpään.
Erika Christensen

Erika Jane Christensen (s. 19. elokuuta 1982 Seattle) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Traffic" (2000), "Swimfan" (2002), "Kaikki keinot sallittu" (2004) ja "How to Rob a Bank" (2007). Hänellä oli rooli myös lyhytikäisessä "Kuuden ketju" -sarjassa (). 
Yksityiselämä.
Christensen on ollut mukana skientologiassa jo lapsesta. Hänen vanhempansa liittyivät skientologeihin ollessaan noin 20-vuotiaita.
Hänellä on sukujuuria Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa, Walesissa ja Irlannissa.
Hope Davis

Hope Davis (s. 23. maaliskuuta 1964 Englewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Raja tuntemattomaan" (1990), "Kohtalon sanelemaa" (1998), "Kavahda naapuriasi!" (1999), "About Schmidt" (2002) ja "American Splendor" (2003). Hän on esiintynyt myös teatterissa ja televisiossa, muun muassa draamasarjoissa "Terapiassa" ja "Newsroom".
Davis opiskeli Vassar Collegessa vuosina 1982–1986. Hän on naimisissa näyttelijä Jon Patrick Walkerin kanssa, ja parilla on kaksi tytärtä.
Davis sai roolistaan "American Splendorissa" NYFCC:n palkinnon parhaasta naispääosasta sekä Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta. "Terapiassa" toi Davisille Emmy-ehdokkuuden 2009.
HMS Fearless (1912)

HMS Fearless oli Britannian kuninkaallisen laivaston Active-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1912 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1913.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Harwichiin 1. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Laivueen tehtävänä oli Englannin kanaalin itäpään meriliikenteen suojaaminen. Alus johti 28. elokuuta 1914 laivuetta Helgolandin taistelussa sekä 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taistelussa.
Vuonna 1916 alus siirrettiin 12. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Suureen laivastoon. Siirron syynä oli laivueen K-luokan höyrykäyttöisten sukellusveneiden vikaherkkyys ja siten onnettomuusalttius.
Laivaston harjoituksissa 31. tammikuuta 1918 "Fearless" törmäsi sukelluksissa olevaan "HMS K.17:ään", joka upposi. Törmäyksen seurauksena muille sukellusveneille annettiin määräys siirtyä sivummalle, jolloin tapahtui lisää törmäyksiä. Lopputuloksena oli kahden sukellusveneen uppoaminen ja neljän muun vaurioituminen aiheuttaen yhteensä yli sadan merimiehen kuoleman. "Fearless" joutui telakalle.
Alus myytiin 8. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Blonde (1910)

HMS Blonde oli Britannian kuninkaallisen laivaston Blonde-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1909 laivasto-ohjelmaa Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1909. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1910 ja valmistui toukokuussa 1911.
Palvelus.
"Blonde" oli 1911-1912 Välimeren laivastossa 7. hävittäjälaivueen johtoaluksena, mutta se oli jo 1912 vähintään 2,5 solmua hitaampi kuin johdettavansa. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se liitettiin erilaisiin kokoonpanoihin. Aluksen ensimmäisenä yksikkönä oli 4. taistelulaivue, jossa se palveli tiedustelu- ja yhteysaluksena. Alus ei kuitenkaan palvellut viirikössä enää Skagerrakin taistelun aikana vuonna 1916. Syyskuussa 1917 alus muutettiin miinalaivaksi, mutta se ei koskaan toiminut tehtävässä.
Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Alus myytiin 6. toukokuuta 1920 romutettavaksi T. C. Pasille ja se romutettiin Alankomaissa.
Reality Killed the Video Star

Reality Killed the Video Star on brittiläisen Robbie Williamsin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin 9. marraskuuta 2009.&lt;br&gt;
Studioalbumi on Robbien ensimmäinen yli kolmeen vuoteen.
Albumi on äänitetty Lontoossa, Englannissa ja sen julkaiseva levy-yhtiö on EMI. Albumin nimi luo selkeän jatkumon tuottaja Trevor Hornin The Buggles -yhtyeen hittiin "Video Killed the Radio Star".
Suomessa albumi meni ensimmäisellä listaviikollaan sijalle 9 ja parhaimmillaan albumi oli Suomen albumilistan sijalla 3. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 160.
Tor Røste Fossen

Tor Røste Fossen (19. kesäkuuta 1940 – 7. elokuuta 2017) oli norjalainen jalkapallovalmentaja ja maalivahti. Hän teki pitkän uran norjalaisen jalkapallon parissa, ja hänet muistetaan erityisesti Rosenborgin ja Norjan maajoukkueen valmentajana.
Ura pelaajana.
Fossen pelasi koko uransa Rosenborgin joukkueessa. Hän aloitti joukkueessa 1961 ja kuului 1960-luvun vakiomiehistöön voittaen seurassa kaksi Norjan mestaruutta. 1970 uusi RBK-veskari Geir Karlsen syrjäytti Fossenin, joka lopetti pelaamisen kauden 1971 jälkeen.
Ura valmentajana.
Fossen aloitti valmennusuransa vuonna 1970 George Curtisin apuvalmentajana ja jatkoi 1971 Nils Arne Eggenin aisaparina. Entinen pelaajakaksikko johdatti Rosenborgin tuplamestariksi kaudella 1971, ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Eggen jätti seuran 1972 ja Fossen jatkoi yksin päävalmentajana. Mestaruudet jäivät saavuttamatta ja kaudella 1973 seura saavutti hopeaa sekä liigassa että cupissa. Rosenborg-pestinsä ohella hän toimi Norjan liitossa juniorivalmentajana vuosina 1972–1976.
Fossen siirtyi 1975 IK Startin päävalmentajaksi, muttei onnistunut johdattamaan seuraa mestariksi. Hän nousi Nils Arne Eggenin seuraajaksi Norjan maajoukkuevalmentajaksi 1978. Fossen hoiti tehtävää yhdeksän vuoden ajan onnistumatta kuitenkaan luotsaamaan Norjaa MM- tai EM-kilpailuihin. Pientä lohtua toi paikka Los Angelesin olympialaisissa 1984. 
Maajoukkuepestinsä jälkeen Fossen siirtyi Frigg Oslon päävalmentajaksi ja jatkoi sittemmin FF Lillehammerin ja Strømsgodsetin päävalmentajana voittaen 1991 Norjan cupin mestaruuden. 1992 hän palasi Frigg Osloon, jota luotsasi uransa loppuun, vuoteen 2001 saakka.
IFK Uleåborg

Idrottsföreningen kamraterna i Uleåborg ry () eli IFK Uleåborg (UIFK) on oululainen urheiluseura.
Seura perustettiin alun perin 15. syyskuuta 1897, ja sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Henry Holm. Sittemmin toiminta hiipui vuosikymmeniksi, kunnes syksyllä 2003 seura herätettiin uudelleen henkiin. Viralliseksi yhdistykseksi seura rekisteröityi syyskuussa 2004.
IFK Uleåborg osallistuu valtakunnalliseen jääpallon Suomi-sarjaan ja on Suomen Jääpalloliiton jäsen. Salibandyssä seura pelaa kaudella 2010–2011 II divisioonaa. Seura osallistuu myös eri lajien puulaaki- ja harrastesarjoihin Oulussa.
Seuran Futsalin edustusjoukkue nousi ensimmäisellä kaudellaan 2008–09 viitos-divisioonasta neloseen ja seuraavalla kaudella kolmoseen.
Seuran viralliset kielet ovat suomi ja ruotsi.
Allelopatia

Allelopatia on biologinen ilmiö, jossa eliö erittää kemiallisia yhdisteitä, ns. allelokemikaaleja, jotka vaikuttavat muiden eliöiden kasvuun, eloonjäämiseen tai lisääntymiseen. Allelokemikaalien muille eliöille aiheuttamat vaikutukset voivat olla joko hyödyllisiä tai haitallisia. Esimerkiksi kasvi voi juuristostaan erittää aineita, jotka ovat muille kasveille haitallisia, tai suojautua kemikaaleilla laiduntavia eläimiä tai tuholaisia vastaan.
Allelopatiaa esiintyy tietyillä kasveilla, levillä, bakteereilla, koralleilla ja sienillä.
Yle Uutiset selkosuomeksi

Yle Uutiset selkosuomeksi (aik. "Selkouutiset") on Ylen uutislähetys, joka toimitetaan selkokielellä eli helposti ymmärrettävällä suomen kielellä. Selkouutisissa puhenopeus on selvästi hitaampi kuin yleiskielisissä uutisissa. Ne on suunnattu suomen kielen opiskelijoille, maahanmuuttajille, koululaisille, ikäihmisille ja kaikille, jotka tarvitsevat selkeää tiedonvälitystä.
Yle aloitti selkokielisten uutisten lähettämisen vuonna 1992. "Yle Uutiset selkosuomeksi" kuullaan Yle Radio Suomi -kanavalla päivittäin. Joulukuusta 2015 lähtien Yle on esittänyt myös selkokieliset televisiouutiset Yle TV1 -kanavalla joka arkipäivä. Televisiouutisissa on mukana suomenkielinen tekstitys, joka vastaa kuultua puhetta.
"Yle Uutiset selkosuomeksi" -lähetyksiä voi seurata myös Yle Areenassa. Selkouutisilla on lisäksi oma verkkosivusto, jossa muun muassa selitetään uutisissa käytettyjä sanoja.
Jouni Pellinen

Jouni Pellinen (s. 11. toukokuuta 1983 Imatra) on suomalainen uransa lopettanut freestylelaskija, joka oli erikoistunut skicrossiin. Pellinen kilpaili aiemmin alppihiihdossa. Hän edusti Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi Matti Vestman.
Urheilu-uran jälkeen hän on toiminut painonnostovalmentajana ja Ylellä skicross- ja alppihiihtoselostajana. Hänellä on yksi poika.
Ura.
Alppihiihto.
Pellinen laski ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Kranjska Gorassa joulukuussa 2005 ja sijoittui ainoan kerran pisteille joulukuussa 2006 oltuaan 28:s Hinterstoderin supersuurpujottelussa.
Vuonna 2007 Pellinen osallistui alppihiihdon MM-kisoihin, jossa hän sijoittui supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 40:nneksi.
Freestyle.
Freestylen maailmancupissa Pellinen kilpaili ensimmäisen kerran Tirolissa tammikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai Flainessa 14. tammikuuta 2009 sijoituttuaan viidenneksi.
Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Pellinen sai 3. maaliskuuta 2011 Grindelwaldissa sijoituttuaan toiseksi. Kolme päivää myöhemmin Meiringen-Haslibergissa hän voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui skicrossin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Hänen harjoitteluaan häiritsi loukkaantuminen kauden lopussa. Toisen osakilpailuvoittonsa Pellinen saavutti 3. maaliskuuta 2012 Branäsissa. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Megeven kilpailussa.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Pellinen sai freestylehiihdon MM-kisoissa vuonna 2011 sijoituttuaan hopealle skicrossissa. Vuonna 2013 hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi ja vuonna 2009 kuudenneksitoista. Pellinen osallistui Sotšin olympialaisiin 2014 sijoittuen skicrossissa 13:nneksi karsiuduttuaan puolivälierissä.
Vuonna 2011 Pellinen sijoittui Aspenin X Gameseissa skicrossissa kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli neljäs.
Mäcit Ğafuri

Mäcit Ğafuri (, - koko nimi: "Ğäbdelmäcit Nurğäni ulı Ğafurov," ; 1. elokuuta 1880, Ufan kuvernementti - 28. lokakuuta 1934, Ufa) oli tataarin- ja baškiirinkielinen kirjailija. Häntä pidetään baškiirinkielisen nykykirjallisuuden perustanlaskijana. Vuonna 1923 hän sai Baškortostanin kansanrunoilijan arvonimen.
Elämä.
Mäcit Ğafuri syntyi kyläkoulun opettajan perheeseen. Hän opiskeli Troitskin, Kazanin ja Ufan koraanikouluissa. Ensimmäiset runonsa hän kirjoitti tataariksi vuonna 1902. Ensimmäinen runokokoelma "Seber timer julı jäki millätneŋ xäldäre" (”Siperian rautatie”) ilmestyi Orenburgissa vuonna 1904. Vuonna 1905 Ğafuri muutti Kazaniin, jossa hän osallistui opiskelijalevottomuuksiin. Sensuuriviranomaiset takavarikoivat kokoelmat "Jäš ğümerem" (”Nuori elämäni”, 1906) ja "Millät möxäbbäte" (”Rakkaus kansaa kohtaan”, 1907). Vuonna 1906 Ğafuri palasi Ufaan, jossa hän vuodesta 1911 lähtien asui poliisin valvonnan alaisena.
Ğafurin varhaisten teosten teemoja ovat sosiaalinen ja kansallinen sorto, kansanvalistus ja vallankumousaatteet. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän laati sodanvastaisia runoja. Vuonna 1915 kirjoitetusta runosta "Juqtırhıŋ da, alla!" (”Ei ole sinua, Jumala”) hän sai päälleen muslimipapiston vihat. Tsaarinvallan kaatumista Ğafuri tervehti runolla "Xörriät irtähe" (”Vapauden aamu”, 1917).
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Ğafuri kirjoitti ajankohtaista kansalaislyriikkaa ja työskenteli Qıźıl Bašqortostan ja Kommuna -lehtien toimittajana. Runoelma "Ešse" (”Työläinen”, 1921), omaelämäkerrallinen pienoisromaani "Šağirźeŋ altın priiskehendä" (”Runoilijan kultakaivoksilla”, 1931) ja "Tormoš basqıstarı" (”Elämän portaat”, 1930) kuvaavat baškiirien ja tataarien elämää ennen vallankumousta. Pienoisromaani "Qara jözzär" (”Häväistyt”, 1927) kertoo naisen alistetusta asemasta. Näytelmän "Qıźıl jondoź" (”Punatähti”, 1926) aiheena on Venäjän kansalaissota. Ğafuri oli myös ensimmäisiä baškiirinkielisiä lastenkirjailijoita. Hänen tuotantoonsa on vaikuttanut baškiirien ja tataarien suullinen kansanperinne sekä klassinen itämainen runous.
Kirjailijan mukaan on nimetty Baškortostanin Gafurin piiri sekä baškiirinkielinen akateeminen draamateatteri. Ufassa toimii hänelle omistettu kotimuseo.
Sipoon lukio

Sipoon lukio on toinen Sipoon lukiokoulutusta tarjoavista kouluista. Toinen on ruotsinkielinen Sibbo Gymnasium. Lukion rehtorina toimii Juha Kujanpää.
Sipoon lukio sijaitsee Sipoon keskustassa Nikkilässä. Koulussa oli lukuvuoden 2017 alussa noin 210 oppilasta. Koulu toimii vuonna 2007 käyttöönotetuissa moderneissa tiloissa yhdessä ammattikoulutusta tarjoavan Keuda Sipoon kanssa. Koulutusyhteenliittymä tunnetaan nimellä Sipoon Enter. Koulurakennus on saanut useita arkkitehtuuripalkintoja, mm. Chicago Athenaeum -palkinnon vuonna 2008. Rakennuksen on suunnitellut helsinkiläinen Arkkitehtitoimisto K2S.
Sipoon lukio perustettiin vuonna 1986. Sipoon suomenkielisen väestön voimakkaasti kasvaessa myös Sipoon lukion oppilasmäärä on noussut. Ylioppilaita valmistuu vuosittain 50–60. Myös ylioppilaiden määrä on ollut nousussa. Haku lukioon tapahtuu toisen asteen opintojen yhteishaun kautta. Lukio-opintoihin on mahdollista yhdistää ammattitutkintoon valmistavia opintoja. 
Lukuvuonna 2010–2011 Sipoon lukiossa alkoi jääkiekkolinja. Siinä opiskelijalla on mahdollisuus yhdistää lukio-opinnot lajiharjoitteluun läheisessä Nikkilän jäähallissa.
Lumetus

Lumetus on lumen tuottamista johtamalla painevettä ja -ilmaa lumitykin läpi. Lumetusta käytetään pääasiassa laskettelukeskuksissa, sillä sen avulla voidaan lisätä lumikerroksen luotettavuutta ja pidentää hiihtokautta.
Lumetus lumitykillä.
Lumetus tapahtuu lumitykillä. Sillä tuotettua lunta kutsutaan "tykkilumeksi", "keinolumeksi" tai "tekolumeksi". Tykkilumi on kuitenkin oikeaa lunta eikä esimerkiksi paperia tai muovia. Lumitykkiin johdetaan paineilmaa ja painevettä. Se hajottaa vesipisarat pieniksi, muutamien kymmenien mikronien kokoisiksi pisaroiksi ja ampuu ne ilmaan. Jos ilman lämpötila on 0 °C tai sen alle, pienet pisarat alkavat haihtua ja jäähtyä nopeasti muodostaen lumikiteitä. Ilmiö tapahtuu myös, jos ilmankosteus on alhainen. Paineilma ja painevesi tuotetaan vesitykkiin sähköllä, jota tarvitaan suhteellisen paljon.
Kivenhakkaajat

Kivenhakkaajat () oli ranskalaisen taiteilijan Gustave Courbetin maalaus vuosilta 1849–1850. Maalaus edusti yhteiskunnallista realismia, kuvaten kahta talonpoikaa, vanhempaa ja nuorempaa, hakkaamassa kiviä.
Maalaus oli ensi kertaa esillä Pariisin salongissa vuonna 1850.
"Kivenhakkaajat" tuhoutui toisen maailmansodan aikana yhdessä 154 muun teoksen kanssa, kun niitä Königsteinin linnoitukseen kuljettanut ajoneuvo joutui Liittoutuneiden pommittamaksi helmikuussa 1945.
MagiCAD

MagiCAD on suomalainen MAgiCAD Groupin kehittämä CAD-ohjelmisto talotekniseen suunnitteluun.
Yritys.
MagiCADiä kehittää raumalainen MAgiCAD Group Oy, jonka palveluksessa on tällä hetkellä noin 100 työntekijää (tilanne 2016). Yritys on pohjoismaiden suurin talotekniikka-alan ohjelmistotalo. Yrityksen on osa kansainvälistä Glodon Group -konsernia. 
MagiCAD Groupin palveluihin kuuluvat tuotemallinnuspalvelut sekä asiakaskohtainen ohjelmistokehitys.
Ohjelma.
Ensimmäinen MagiCAD lanseerattiin markkinoille vuonna 1998. MagiCAD sai Bostonissa 12. maaliskuuta 2007 IFC2x3 -sertifikaatin. 
MagiCAD kattaa työkalut LVI- ja sähköjärjestelmien suunnitteluun ja piirtämiseen. MagiCAD toimii AutoCAD MEPin ja Revit MEPin kanssa. 3D on MagiCADissä perusominaisuus. Se mahdollistaa suunnittelun todellisilla tuotteilla, risteilytarkastelut, leikkauskuvat sekä tarkat massaluettelot. MagiCADillä voi tehdä muun muassa mitoitus-, tasapainotus- (painehäviölaskenta), ääni-, lämpöhäviö- sekä määrä- ja massalaskennat. MagiCADillä voi tehdä suunnitelmat todellisilla tuotteilla, jolloin suunnitelmat, laskennat ja raportit perustuvat aina todellisiin tuotteisiin ja oikeisiin tuotetietoihin.
Talotekniikan tuotteiden tuotemallinnus tapahtuu omilla Qmodel- ja Qbase-teknologioilla. Tuotemalli sisältää tuotteen 3D-geometrian luomiseen liittyvän datan sekä valmistajan ilmoittaman teknisen datan. MagiCADin sisään rakennettu Qmodel-engine generoi MagiCAD-käyttäjän tarpeisiin luonnollisen näköisen ja oikeaa teknistä dataa sisältävän objektin. Näin lopputuloksena syntyvä järjestelmäsuunnitelma on mitoitettu ja piirretty oikein.
Grigori Romanov

Grigori Vasiljevitš Romanov (, 7. helmikuuta 1923 nykyisen Novgorodin alueen Borovitšin piirin Zihnovon kylä – 3. heinäkuuta 2008 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Leningradin pitkäaikaisena puoluejohtajana.
Grigori Romanov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui toiseen maailmansotaan Leningradin ja Baltian rintamilla. Vuonna 1944 hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Vuonna 1953 Romanov valmistui etäopiskelijana Leningradin laivanrakennusinstituutista. Vuosina 1946–1954 hän työskenteli suunnittelijana ja osastopäällikkönä Ždanoville nimetyssä rakennusteollisuusministeriön tehtaassa Leningradissa. Vuosina 1955–1957 hän toimi tehtaan puoluekomitean johtajana ja NKP:n keskuskomitean puolueorganisaattorina.
Vuosina 1957–1961 Romanov työskenteli Leningradissa Kirovin piirin puoluekomitean ensimmäisenä sihteerinä ja vuosina 1961–1962 puolueen kaupunkikomitean sihteerinä. Vuonna 1963 hänestä tuli NKP:n Leningradin aluekomitean toinen sihteeri. Syyskuusta 1970 aina vuoteen 1983 saakka hän toimi aluekomitean ensimmäisenä sihteerinä.
NKP:n 23. ja 24. edustajakokouksissa Romanov valittiin puolueen keskuskomitean jäseneksi. Vuodesta 1973 hän oli NKP:n keskuskomitean politbyroon ehdokasjäsen ja vuosina 1976–1985 sen varsinainen jäsen. Vuosina 1983–1985 hän toimi keskuskomitean sihteerinä.
Romanovia pidettiin yleisesti puolueen ”kovan linjan” miehenä. Juri Andropovin kuoltua häntä harkittiin keskuskomitean pääsihteeriksi, mutta lopulta virkaan valittiin eri ryhmittymien välisenä kompromissina sairas Konstantin Tšernenko, jota pian seurasi Mihail Gorbatšov. Heinäkuussa 1985 Gorbatšov erotti Romanovin politbyroosta ja sihteeristöstä.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Romanov toimi Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean neuvottelukunnan jäsenenä. Hänet on haudattu Kuntsevon uudelle hautausmaalle Moskovaan.
Romanov on palkittu kolmella Leninin kunniamerkillä sekä lokakuun vallankumouksen, työn punaisen lipun ja znak potšota -kunniamerkeillä. Vuonna 1983 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Tāmati Wāka Nene

Tāmati Wāka Nene (~1785 – 4. elokuuta 1871) oli Uuden-Seelannin pohjoisosassa vaikuttanut maoripäällikkö eli "rangatira", joka osallistui maorisotiin brittien puolella Hone Hekeä vastaan käydyssä lipputankosodassa.
Elämä.
Tāmati Wāka Nene syntyi Bay of Islandsissa luultavasti vuonna 1785. Hänen sukunsa kuului alueen tärkeimpiin ja he olivat johtavassa asemassa Ngāpuhi-heimossa. Muskettisotien aikana Tāmati Wāka Nene nousi yhdeksi heimon sotapäälliköistä. Sodan aikana hän johti joukkojaan Uuden-Seelannin Pohjoissaaren eteläkärkeen saakka ja valloitti sekä osti alueita matkan varrelta. Vuonna 1828 hän nousi heimonsa johtoon sen aikaisemman päällikön kuoltua taistelussa.
Tāmati Wāka Nene uskoi kaupankäynnin eurooppalaisten kanssa hyödyttävän häntä ja hän otti suojelukseensa paikalliset lähetyssaarnaajat. Hän otti itse kasteen vuonna 1839. Nene kannatti Waitangin sopimusta ja suostutteli monet muut maoripäälliköt allekirjoittamaan sen. Hän lupasi silloiselle kuvernöörille Robert FitzRoylle pitävänsä kurissa muut paikalliset maoriheimot ja hän koki loukkauksena Hone Heken lipputangon kaadon ja lopulta hyökkäyksen Russeliin. Nenen onnistui suostutella Heke antautumaan ja sota päätyi vuonna 1846. Nene kuoli vuonna 1871 ja hänet on haudattu Russeliin.
Lillian Hellman

Lillian Hellman (20. heinäkuuta 1905 New Orleans, Louisiana – 30. heinäkuuta 1984 Martha's Vineyard, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen kirjoittamia näytelmiään ovat muun muassa "The Children's Hour" (1934), "The Little Foxes" (1939, suom. "Pienet ketut"), "Watch on the Rhine" ("Vartio Reinillä", 1941), "Another Part of the Forest" (1946, suom. "Perhesalaisuus") ja "Toys in the Attic" (1960, suom. "Rikotut leikit"). Hellmannilla oli pitkäaikainen suhde kirjailija Dashiell Hammettin kanssa.
Ghostbusters II

Ghostbusters II (televisioesityksessä käytetty myös nimiä "Ghostbusters II – haamujengi II" ja "Haamujengi II") on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomedia. Elokuva on jatkoa vuoden 1984 elokuvalle "Ghostbusters – haamujengi". Elokuvan on ohjannut Ivan Reitman. Elokuvan pääosissa ovat Bill Murray, Dan Aykroyd, Harold Ramis, Rick Moranis, Ernie Hudson, Peter MacNicol ja Sigourney Weaver. Elokuvan menestystä esimerkiksi Suomessa siivitti "Haamujengi"-sarjakuvalehti, jota oli julkaistu vuodesta 1988. Elokuvan alkuperäinen nimi oli "Ghostbusters II: River of Slime". Nimestä luovuttiin kuitenkin pian. Avausviikollaan elokuva tuotti 29 472 894 dollaria. Tämän tuottoennätyksen rikkoi myöhemmin Batman-elokuva "Batman", jonka pääosaa esitti Michael Keaton.
Juoni.
Haamujengin liiketoimet eivät suju enää yhtä mallikkaasti, joten he joutuvat ansaitsemaan elantonsa muilla tavoilla, esimerkiksi viihdyttäjinä lastenkutsuilla tai heikkotasoisen keskusteluohjelman juontajina. Pian Danan (Weaver) vauva on kuolla oudossa onnettomuudessa, ja Haamujengi ryhtyy tutkimaan tapausta. Pian selviää, että muinainen karpatialainen hallitsija, Vigo von Homburg Deutschendorf on uudelleensyntymässä. Pian New Yorkin viemäreistä löytyy vihaa liman muodossa. Titanicin saapuessa satamaan oudot tapahtumasarjat ovat huipussaan, mutta niin on Haamujengikin.
Ari Paulow

Ari Paulow (s. 1954 Kajaani) on suomalainen kirjailija, jonka nykyinen kotipaikka on Kempele. Paulow tunnetaan muun muassa yksityisetsivä Jesse Hackmanin tutkimuksista kertovista rikoskirjoistaan. Hackman-dekkarit ovat pääosin kirjailijan pitkäaikaiseen kotikaupunkiin Ouluun sijoittuvia kovaotteisia toimintaromaaneja, joissa tarinan kulkua säestää hurtti huumori. Aiemmin Paulow on kirjoittanut muun muassa Jerry Cotton Spesiaaleja sekä vuodesta 2012 alkaen nuorten seikkailuromaaneja. Paulow on toiminut kolumnistina muun muassa Kalevan omistamassa Forum24-lehdessä ja avustanut useita sanoma- ja aikakauslehtiä. Varsinaiselta koulutukseltaan Paulow on konstruktioteknikko. Paulow toimi myös ravintoloitsijana Oulussa 1980-luvun lopulta vuoteen 2010. Paulow on syksystä 2011 lähtien toimineen Oulun kirjailijaseuran perustajajäsen ja Suomen kirjailijaliiton jäsen.
New York Blood Center

New York Blood Center on New Yorkissa toimiva veripankki. Laitoksen perusti vuonna 1964 Aaron Kellner. Sitä ylläpitää voittoa tavoittelematon järjestö.
Veripankin laboratorio, nykyiseltä nimeltään "Lindsley F. Kimball Research Institute", on tehnyt merkittävää tieteellistä perustutkimusta veriturvallisuuden ja virologian alalla. Laboratorion tutkijoista tunnetuimpia ovat Alfred M Prince, Betsy Brotman, Wolf Szmuness ja Pablo Rubinstein.
Leonard von Pfaler

Leonard von Pfaler (20. joulukuuta 1856 Turku – 28. helmikuuta 1931) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Von Pfalerin vanhemmat olivat lääninrahastonhoitajan apulainen Carl Fredrik von Pfaler ja Karolina Miller. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1876, lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1882 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1887. Ennen varatuomariksi tuloaan hän ehti olla Valtiopäiväkirjaston johtaja vuosina 1879–1884. Vuosina 1889–1892 hän toimi senaatin valtionvaraintoimituskunnan ensimmäisenä apukamreerina, mutta vuonna 1892 hän siirtyi Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin haarakonttorin johtajaksi. Pankin toimitusjohtajaksi von Pfaler nousi vuonna 1907, ja hänen suunnitelmansa uuden suurpankin perustamisesta toteutui, kun pankki yhdistyi Suomen Yhdys-Pankin kanssa vuonna 1919. Von Pfalerista tuli muodostuneen Pohjoismaiden Yhdyspankin ensimmäinen pääjohtaja, jossa asemassa hän oli vuoteen 1928 saakka, noin 72-vuotiaaksi.
Poliittiselta kannaltaan von Pfaler oli ruotsinmielinen liberaali. Hän oli porvarissäädyssä Hangon edustaja valtiopäivillä vuosina 1885, 1888 ja 1891 ja Helsingin edustaja vuosina 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Säädyn puhemies hän oli vuosina 1905–1906. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen von Pfaler oli vuosina 1892–1894 ja 1897–1905.
Von Pfalerin puoliso oli vuodesta 1882 Sigrid Alice Levón, jonka vanhemmat olivat kauppaneuvos Alexander August Levón ja Alexandra Teresia Gottsman. Parille syntyi neljä lasta: Greta (s. 1883), Carl Robert (s. 1885), Carl Sigurd (s. 1888) ja Gurli (s. 1889).
Postimerkkejä.
Punaisen Ristin postimerkkisarjassa julkaistiin Leonard von Pfalerista ruskea postimerkki 26. marraskuuta 1956. Sen arvo oli 10 markkaa, jonka lisäksi siitä maksettiin kaksi markkaa lisää (10 markkaa + 2 markkaa)
Français Pour Une Nuit

Francais Pour Une Nuit, French For One Night, "Yksi Ranskalainen Yö" on Metallican ensimmäinen virallinen konserttitaltionti 2000-luvulla ja myös ensimmäinen 10 vuoteen sitten vuoden 1999 S&amp;M julkaisun, jolla Metallica soitti sinfoniaorkesterin säestyksellä .
Konsertin taltionti.
Francais Pour Une Nuit on kuvattu roomalaisessa amfiteatterissa, Nimes'n kaupungissa, Ranskassa. Tämän lisäksi keikka taltioitiin kokonaan ranskalaisin voimin, sillä se kuvattiin, nauhoitettiin ja edioitiin ranskalaisilla kamera- ja nauhoitusryhmillä. Julkaisun ulkoasun on suunnitellut ranskalainen suunnitteluryhmä. Myös lopputekstit ovat ranskaksi. Ainoat ei-ranskalaiset osat julkaisussa ovat Metallican kolme amerikkalaista, James, Kirk ja Robert, seka bändin yksi tanskalainen, Lars ja bändin kuvaaja, englantilainen Ross Halfin. Myös viisi onnekasta ranskalaista kisavoittajaa pääsi kuvaamaan konserttia yleisöstä. Kisavoittajien taltioinnit tulivat mukaan DVD:n extroihin.
Saatavuus ja eri formaatit.
Konsertti DVD on saatavilla kaupoista vain ranskassa. Sen voi tilata internetistä osoitteesta www.metallica.com tai www.metallicanimes.com. Suomessa DVD:tä voi tilata osoitteesta www.emp.fi tai www.cdon.com. Konsertti julkaistaan kolmessa formaatissa: Standardi DVD digipack jossa on mukana 16-sivuinen vihkonen, Blu-ray ja deluxe limited edition boksi, jossa on mukana DVD, death magnetic albumi, t-paita, laminoitu passi ja viisi eksklusiivia kuvaa.
Settilista.
Kappaleet, jotka Metallica soitti Nimes'n konsertissa.
Vega (Street Fighter)

Vega on Akira Yasudan luoma Capcomin videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Hän teki ensiesiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Sarjan kotimaassa Japanissa hahmo tunnetaan nimellä Balrog (). 
Vega oli sijalla kymmenen vuonna 2008 IGN-sivuston laatimalle "25 parasta Street Fighter -hahmoa" -listalle.
Elämäkerta.
Vega syntyi 27. tammikuuta 1967 Kataloniassa, Espanjassa aatelisperheeseen. Nuorena hän alkoi harjoitella Savatea ja täysi-ikäisenä hän opetteli härkätaistelua, joka kuului aatelisten perinteisiin. Sittemmin Vega muutti Japaniin, jossa hän opetteli ninjutsua. Palattuaan kotimaahansa Vega liittyi salaiseen häkkitaistelupiiriin, jossa hän käytti hyväkseen oppimiansa taitoja yhdistämällä härkätaistelua ja ninjutsua. Vegasta tuli samalla hyvin nopeasti turnauksen parhaimpia tappelijoita. Myöhemmin Vegan elämässä tapahtui tragedia, kun hän näki äitinsä kuoleman isänsä tappaessa hänet. Murha oli isän mukaan rangaistus epäkunnioituksesta isää kohtaan. Tämä sekoitti Vegan mielen ja hän ryhtyi elämään kaksoiselämää: päivisin hän oli sulavakäytöksinen aatelinen ja öisin narsistinen tappaja, joka silppusi rumia ihmisiä käteen kiinnitetyillä pitkillä kolmiteräisillä terillä. Ensimmäiseksi uhriksi joutui hänen isänsä.
Vegan julma taistelutaito ja 
säälimätön luonne vaikuttivat Shadaloo-rikospomo M. Bisonin niin suuresti, että hän tuli henkilökohtaisesti tarjoamaan töitä Shadaloo-organisaatiossa. Vega hyväksyi tarjouksen parantaakseen esteettistä ymmärrystään. Liityttyään Shadaloohon hänestä tuli yksi M. Bisonin kolmesta henkilökohtaisesta henkivartijasta. Vega oli samalla myös organisaation salamurhaoperaatioiden valvojana. Hän kuitenkin epäonnistui suojelemaan Bisonin salaista "Psycho Drive" -projektia.
Vega palasi pitkän hiljaiselon jälkeen takaisin Shadaloon palkkalistoille salamurhaajaksi. Hän on muun muassa hyökännyt Sethin SIN -organisaatioon varastaakseen arvokasta tietoa heidän uudesta projektista. Vega yritti samalla myös tappaa Chun-Lin.
Vega muualla.
Elokuvat.
Vega esiintyi ensi kerran valkokankaalla vuonna 1994 elokuvassa Street Fighter, jossa hahmo työskenteli Shadaloo Tongissa Sagatin alaisena. Vegalla oli elokuvassa hyvin pieni rooli, tapellen vasta lopussa Ryuta vastaan. Hahmoa näytteli Jay Tavare.
Vuonna 2009 Chun-Lihin perustuvassa elokuvassa Vega toimi tällä kertaa alkuperäisen tarinansa mukaan Bisonin alaisena. Poikkeuksellisesti Vegan syy pitää naamiota oli elokuvan mukaan peittää rumaa naamaansa, kun taas alun perin idea oli suojella kauniita kasvojaan. Hahmoa näytteli Black Eyed Peasista tuttu muusikko Taboo.
Mehmet Bozdogan

Mehmet Bozdogan (s. 4. kesäkuuta 1977 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt televisiosarjassa "Kriminalisti" ("Der Kriminalist") rikoskomisario Bülent Celikiä. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "GSG 9 - Die Elite Einheit" ja "Zeit der Entscheidung - Die Soap Deiner Wahl". Suurimman osan työstään hän on tehnyt Berliinissä eri teattereissa.
Bozdogan puhuu saksan lisäksi turkkia ja englantia.
Juri Kuznetsov (jääkiekkopuolustaja)

Juri Kuznetsov (s. 31. tammikuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. 
Ura.
Kuznetsov aloitti ammattilaisuransa vuonna 1985 Venäjän jääkiekon superliigan Krylja Sovetovissa. Kuznetsov edusti Sovetovia sekä Vysšaja Ligassa pelaavaa Buran Voronežia vuoteen 1993, jonka jälkeen hän siirtyi Ruotsin Elitserienissä pelaavaan IF Björklöveniin.
Kaudeksi 1994-95 Kuznetsov siirtyi HIFK:n riveihin. Hän viihtyi HIFK:ssa kolme kautta ja kaudeksi 1997-98 hän siirtyi SaiPaan, missä Kuznetsov viihtyi lähes viisi kautta. Viimeisellä kaudellaan 2001-02 Kuznetsov lähti SaiPasta kesken kauden. Hän palasi kotimaahansa ja Lokomotiv Jaroslavliin yhdeksän ulkomailla vietetyn kauden jälkeen. Kaikkiaan Kuznetsov pelasi 388 SM-liigaottelua ja teki niissä tehot 53+119=172. Jäähyminutteja hän keräsi 305. SM-liigassa Kuznetsov kuului kiekollisten puolustajien eliittiin ja hänen piste-ennätyksensä, 36 pistettä, on kausilta 1999-00 ja 2000-01.
Kaudella 2002-03 Kuznetsov pelasi Kajaanin Hokissa, mutta se jäi hänen uransa viimeiseksi seuraksi. Ammattilaisena on pelannut myös toinen Juri Kuznetsov (s. 1971), joka on pelannut hyökkääjänä MM-tasolla ja on Vancouver Canucksin varaus vuodelta 1994.
Eveline Widmer-Schlumpf

Eveline Widmer-Schlumpf (s. 16. maaliskuuta 1956 Felsberg, Graubünden) on sveitsiläinen poliitikko ja maan oikeusministeri 1. tammikuuta 2008 lähtien. Hän edustaa konservatiivista BDP-puoluetta ja on entisen liittopresidentin Leon Schlumpfin tytär. Hän on Eugéne Ruffyn jälkeen ensimmäinen isänsä tavoin liittoneuvostoon noussut sveitsiläispoliitikko ja kaiken kaikkiaan kuudes nainen historiassa joka on valittu sinne.
Widmer-Schumpf kouluttautui yliopistossa juristiksi ja toimi asianajajana vuodesta 1987 vuoteen 1998, jolloin hänet valittiin Graubündenin kantonin hallitukseen. Hän oli ensimmäinen nainen joka valittiin sinne ja toimi myös kantonin muodollisena presidenttinä vuosina 2001 ja 2005.
Joulukuussa 2007 kristillisdemokraatit, sosiaalidemokraatit ja vihreät nimesivät hänet myös Sveitsin kansanpuoluetta (SVP) edustaneen Christoph Blocherin sijaan oikeusministerin paikalle.
Ensimmäisellä kierroksella hän sai 116 ääntä Blocherin 111 vastaan ja ratkaisevalla toisella kierroksella 125 ääntä Blocherin 115:ttä vastaan. Oikeusministeriksi nousunsa jälkeen Widmer-Schlumpf on muun muassa pohtinut burkakieltoa Sveitsiin.
Kansanpuolue erotti 1. kesäkuuta 2008 Widmer-Schlumpfin edustamat puolueosastot, jolloin ne muodostivat Bürgerlich-Demokratische Partei Schweizin.
Widmer-Schlumpf toimi 1. tammikuuta – 1. joulukuuta 2012 liittopresidenttinä.