tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dr. Alban

Dr. Alban (oikealta nimeltä Alban Uzoma Nwapa, s. 26. elokuuta 1957 Oguta, Brittiläinen Nigeria) on nigerialaissyntyinen ruotsalainen eurodance/rap/reggae -artisti. Hänet tunnetaan erityisesti eurodancen klassikkokappaleisiin kuuluvasta ”It’s My Life” -hittikappaleesta, joka nousi vuonna 1992 monissa maissa listaykköseksi. Hänen albumeitaan on myyty yli 5 miljoonaa, ja singlejä yli 6 miljoonaa kappaletta.
Dr. Alban kävi koulua hammaslääkäriksi, mistä tulee hänen taiteilijanimensä.
Dr. Albanin taustalaulajana keikoilla on toiminut jo 2010-luvun alkupuolelta lähtien suomalainen Henna Peltonen.
Elämäkerta.
Alban Uzoma Nwapa syntyi Ogutassa Brittiläisessä Nigeriassa 26. elokuuta 1957. Hänen syntyessään perheessä oli kymmenen lasta. Hänen isänsä oli hammaslääkäri. Alban kävi Christ The King Collegea Nigerian Abassa. Suurimman osan ajastaan Alban vietti kotikaupungissaan Ogutassa. Hän kuunteli nuorena Fela Kutia ja James Brownia. 23-vuotiaana hän muutti Tukholmaan opiskellakseen hammaslääkäriksi. Tukholmassa hän alkoi tehdä myös musiikkia ja hän toimi DJ:nä Alphabet Streetin yökerhossa.
Jeff Halpern

Jeff Halpern (s. 3. toukokuuta 1976 Potomac, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi urallaan yli 900 NHL-ottelua. Tällä hetkellä Halpern on ilman pelaajasopimusta.
Halpern on kahdensuunnan keskushyökääjä, joka osaa pelata myös röyhkeästi. Hän on joukkuepelaaja, joka hoitaa kunnialla puolustuksensa ja kehittyy koko ajan kiekollisessa pelissä. Halpernin rannelaukaus on tarkka ja nopea, ja aloittajana mies on hiukan yli keskitason . Halpern pelaa sekä yli- että alivoimaa.
Halpern on uskonnoltaan juutalainen ja kuuluukin Greater Washington (D.C.) Jewish Sports Hall of Fame'iin.
Ura.
Halpern kasvoi kovana Washington Capitals -fanina, ja hän myös pelasi Washington Capitalsin juniorijoukkueessa. Halpern on ensimmäinen Yhdysvaltojen pääkaupunkiseudulla kiekkotaitonsa saanut NHL-pelaaja. Hän pelasi neljä kautta Princetonin yliopistojoukkueessa ennen kuin siirtyi NHL:ään varaamattomana pelaajana Capitalsin riveihin vuonna 1999. Halpern yllätti kaikki tekemällä kahdella ensimmäisellä kaudellaan 39 maalia ja yli 70 pistettä. Hän oli lähinnä kolmos- neloskentän puurtaja. Halpern teki oman ennätyksensä kaudella , koska sai pelaajakauppojen takia paljon peliaikaa myös ylivoimalla. aikana hän pelasi Sveitsissä kahdessa eri seurassa (HC Ajoie ja Kloten Flyers).
Halpern myytiin kauden lopussa Tampa Bay Lightningiin, jossa hän pelasi kolme kautta, kunnes myytiin jälleen kauden loppupuolella Los Angeles Kingsiin kaudella .
Syyskuussa 2010 Halpern teki yksivuotisen sopimuksen Montreal Canadiensin kanssa.
1. heinäkuuta 2011 Halpern siirtyi takaisin Washington Capitalsiin. Työsulkukauden 2012–2013 hän aloitti New York Rangersissa, josta siirtyi maaliskuussa 2013 jälleen Montreal Canadiensiin.
16. syyskuuta 2013 Halpern kirjoitti sopimuksen Turun Palloseuraan alustavasti 12. lokakuuta asti ulottuvalla sopimuksella. Sopimuksessa oli NHL-pykälä, jota hyödyntäen Halpern siirtyi kahdeksan ottelun jälkeen Phoenix Coyotesiin. Kahdeksassa SM-liigaottelussa Halpern teki neljä maalia. Loppukauden hän pelasi Phoenixissa.
Halpern on edustanut Yhdysvaltoja viisissä MM-kisoissa (2000, 2001, 2004, 2005 ja 2008) ja kerran maailmancupissa (2004).
Annika Rimala

Annika Maria Rimala (ent. Piha, o.s. Tegengren) (27. elokuuta 1936 Turku – 14. syyskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen tekstiilimuotoilija, joka tunnetaan etenkin Marimekon Tasaraita-trikoovaatteiden suunnittelijana. 
Rimala työskenteli Marimekolle 1960–1982 ja yrityksen ensimmäinen trikootuotemallisto Tasaraita syntyi 1968. Tasaraitapaidat suunniteltiin farkkujen kanssa käytettäväksi yläosaksi. Paidasta tuli aikansa symboli, joka kuvattiin postimerkkiin vuonna 1998. 
Rimalan Marimekolle suunnittelemia tunnettuja kuoseja Tasaraidan lisäksi ovat muun muassa Pallo, Hedelmäkori, Puketti, Petrooli, Tarha ja Viiriäinen.
Marimekon jälkeen vuonna 1982 Annika Rimala jatkoi työskentelyä vuotta aiemmin miehensä Ilkka Rimalan ja graafisen suunnittelijan Teemu Lipastin kanssa perustamassaan Santtu-yrityksessä. Vuodesta 1969 vuoteen 1988 Rimala toimi myös suunnittelijana Kaunis Korulle. 
Rimala sai Valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1974 ja Pro Finlandia -mitalin vuonna 1997.
Kyllikki Salmenhaara

Kerttu Kyllikki Salmenhaara (14. heinäkuuta 1915 Tyrnävä – 13. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija. Hän toimi muun muassa Arabian tehtaan taiteilijana. Hän oli aikansa merkittävimpiä keramiikkataiteilijoita.
Opiskelu.
Salmenhaara kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Tyttölukiosta vuonna 1937. Vuosina 1938–1943 hän opiskeli Helsingissä Taideteollisuuskeskuskoulun keramiikkaosastolla. Vuodeksi 1946 hän lähti Tanskaan Nathalie Krebsin SAXBO-keramiikkastudioon. Kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1956 hän sai keramiikan korkeakouluopetukseen tutustumista varten ASLA-spesialististipendin Yhdysvaltoihin. 
Salmenhaara teki opinto- ja opetusmatkoja Tanskaan, Yhdysvaltoihin, Kanadaan Portugaliin ja Espanjaan.
Toiminta taiteilijana.
Salmenhaara työskenteli niin taiteilijana, suunnittelijana, luennoitsijana kuin opettajanakin. Hänen työnsä olivat yksinkertaisia käyttö- ja koriste-esineitä, joiden materiaalina oli samotti ja luonnonsavi.
Taideteollisuuskoulun jälkeen hän työskenteli Kauklahden lasitehtaassa vuosina 1943–1946. Vuosina 1946 ja 1947 Salmenhaara työskenteli Sakari Vapaavuoren keramiikkastudiolla taiteilijana, minkä jälkeen hän oli vuosia Arabian tehtaan taiteilijana Helsingissä. Arabialla hän oli kaiken kaikkiaan vuodet 1947–1963. Salmenhaara siirtyi opetustehtäviin, kun 1960-luvun vaihteessa saatu käsivamma esti taiteellisen työskentelyn. Hän oli Taiwanissa opettajana 1961–1963.
1960-luvun alkupuolella Salmenhaara muun muassa perusti keramiikkakoulun, jossa toimi pääopettajana, ja oli keramiikkateollisuuden neuvonantajana. 1970–1973 hän oli Helsingissä Taideteollisen oppilaitoksen keramiikkaosaston lehtori ja johtaja. Lisäksi hän oli ensimmäinen Suomessa nimitetty taideteollisuusalan taiteilijaprofessori vuosina 1970–1973. Salmenhaara toimi Taideteollisen korkeakoulun keramiikan yliopettajana vuodesta 1973 kuolinvuoteensa 1981 asti.
Salmanhaaran yksityisnäyttely, teemanaan hänen syntymänsä 100-vuotisjuhla, on viimeksi ollut vuonna 2015 Fiskarsin Kuparipajassa.
Cole Haan

Cole Haan -muotimerkki aloitti Chicagossa vuonna 1928. Nimi Cole Haan juontaa juurensa perustajiltaan Trafton Colelta ja Eddie Haanilta. Alun perin merkki oli miesten kenkämerkki. Nykyään tuotteita ovat muun muassa puvut, kengät, vyöt, käsilaukut, ulkovaatteet ja kellot niin naisille kuin miehille. Cole Haan on kehittänyt Nike Airin kenkätekniikkaa.
Nike omistaa täysin Cole Haanin ja päämaja sijaitsee Yarmouthin kaupungissa Mainen osavaltiossa, suunnittelun tapahtuessa designkeskuksessa New Yorkissa.
Aiheesta muualla.
Cole Haan kotisivu
Ben Folds

Benjamin Scott Folds (s. 12. syyskuuta 1966) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja edesmenneen Ben Folds Five -yhtyeen keulahahmo. Hän on saanut tunnustusta pianistina, lauluntekijänä, esiintyjänä ja multi-instrumentalistina.
Biografia.
Ben Folds Five.
Vuonna 1994 Ben Folds, basisti Robert Sledge ja rumpali Darren Jessee perustivat Ben Folds Five -yhtyeen, joka julkaisi nimeään kantavan debyyttialbuminsa "Ben Folds Five" vuonna 1995. Tätä seurasivat "Whatever and Ever Amen" vuonna 1997 sekä kokoelma-albumi "Naked Baby Photos" vuonna 1998. "Whatever"-albumilta julkaistut "Brick," "Song for the Dumped" ja "Battle of Who Could Care Less" olivat hittejä. Vuonna 1999 yhtye julkaisi viimeisen albuminsa "The Unauthorized Biography of Reinhold Messner", joka sisälsi hitin "Army".
Ben Folds Five kokosi rivinsä soittaakseen ensimmäisen konserttinsa lähes kymmeneen vuoteen syyskuussa 2008. Tämä yksittäiskeikka oli osa MySpacen "Front to Back" -sarjaa, jossa artistit esittivät kokonaisen albuminsa livenä. Ben Folds Five esitti viimeisen albuminsa "The Unauthorized Biography of Reinhold Messner". Konsertti esitettiin lokakuussa ja on nähtävissä sivustolla Nowwhat.com. Kaikki konsertin lipputuotot lahjoitettiin Operation Smile -hyväntekeväisyysjärjestölle.
Fysiologos

Fysiologos (, ) on tuntemattoman antiikin kreikkalaisen kirjailijan kirjoittama tai kokoama bestiaari eli teos, joka sisältää kuvauksia eläimistä, linnuista ja taruolennoista, sekä kivistä ja kasveista. Jokaista kuvausta seuraa tarina, sekä kohteen symbolinen ja moraalinen merkitys.
Ilmeisesti teos kirjoitettiin Aleksandriassa toisella vuosisadalla. Se käännettiin latinaksi noin vuonna 400 ja myöhemmin useille Euroopan ja Lähi-idän kielille.
Teos säilytti vaikutuksensa eurooppalaisessa kulttuurissa yli tuhannen vuoden ajan. Esimerkiksi keskiaikaisessa runollisessa kirjallisuudessa on paljon viittauksia "Fysiologokseen", ja useiden siinä kuvattujen eläinten, esimerkiksi feeniks-linnun, symboliikka on edelleen hyvin tunnettu.
Arnold Böcklin

Arnold Böcklin (16. lokakuuta 1827 Basel, Sveitsi – 16. tammikuuta 1901 San Domenico, Italia) oli sveitsiläinen taidemaalari ja tärkeimpiä symbolismin edustajia kuvataiteissa. Böcklinin ehkä tunnetuin teos on "Kuolleiden saari" (), josta hän maalasi useita variaatioita.
Böcklin maalasi runollisen tunnelman ja mystiikan täyteisiä maisemia sekä taruolentoja.
Böcklin opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa ja ystävystyi opiskeluaikanaan muun muassa saksalaisen taidemaalarin Anselm Feuerbachin kanssa. Aluksi hän edusti nimenomaan düsseldorfilaisen koulukunnan maisemamaalausta, mutta matkustellessaan eri puolilla manner-Eurooppaa hän tutustui syvemmin eri aikakausien taidesuuntauksiin. Näiden vaikutteiden ansiosta hänen töihinsä tuli yhä enemmän vertauskuvallisia ja mytologisia elementtejä.
Böcklinillä oli vaikutusta symbolismin muotoutumiseen ja leviämiseen etenkin Pohjoismaissa.
Myös monet surrealistit, kuten Salvador Dalí ja Max Ernst, tunnustivat Böcklinin edelläkävijäkseen ja pitivät häntä nerokkaana ja ironisena taiteilijana. Lisäksi metafyysisen kuvataiteen edustaja Giorgio de Chirico sai Böckliniltä runsaasti vaikutteita.
Böcklinin työt ovat innoittaneet myös säveltäjiä. Esimerkiksi Max Regerin "Neljä sävellystä A. Böcklinin mukaan" ( op.128) kuvailee Böcklinin neljää eri teosta: "Der geigende Eremit", "Im Spiel der Wellen", "Die Toteninsel" ja "Bacchanal". Teos "Kuolleiden saari" on inspiroinut lisäksi ainakin Andreas Hallénin, Wilhelm Stenhammarin ja Sergei Rahmaninovin sävellyksiä ja Val Lewtonin elokuvaa "Tuhoon tuomittu saari".
Daína Chaviano

Daína Chaviano (s. 1957 Havanna) on kuubalainen kirjailija. Chaviano on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 1991.
Ura.
Chavianolle myönnettiin ensimmäinen kirjallisuuspalkinto hänen opiskellessaan Havannan yliopistossa, josta hän valmistui filosofian maisteriksi, pääaineenaan englannin kieli ja englanninkielinen kirjallisuus. Asuessaan Kuubassa hän julkaisi tieteiskirjallisuutta ja fantasiaa ja hänestä tuli Kuuban myydyin ja suosituin lajin edustaja. Yhtä lailla hän on menestynyt perinteisessä kertomakirjallisuudessa ja saanut palkintoja.
Chavianon kirjallisia teemoja ovat mytologia, erotiikka, antiikin historia, sosiologia, parapsykologia, politiikka ja taikuus, joita hän käsittelee runollisia ja aistillisia kuvia tulvivalla tyylillä.
Hänen tärkeimpiin teoksiinsa kuuluu ”La Habana oculta”, sarja romaaneja joista "Ikuisen rakkauden saari" kertoo historiallisen sukutarinan 1800-luvulta nykyaikaan. Kertomuksen perusaineksia ovat muun muassa taikuus, ihmisten keskuudessa elävät jumalat, murhat ja ennalta määrätyt rakkaustarinat.
"Ikuisen rakkauden saaren" käännösoikeudet on myyty 25 kielelle, ja siitä on siten tullut kaikkien aikojen käännetyin kuubalaisromaani. Suomeksi romaani ilmestyi vuonna 2008 Satu Ekmanin suomennoksena.
Kingdom of Madness (Magnumin albumi)

Kingdom Of Madness on rockyhtye Magnumin vuonna 1978 julkaistu debyyttialbumi. Se ylsi Ison-Britannian albumilistalla sijalle 58. Levyltä on julkaistu kaksi singleä, "Kingdom Of Madness" ja "Invasion". Vuonna 2005 albumista julkaistiin muun muassa kappaleiden demoversioita sisältävä erikoisversio. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltäny ja sanoittanut Tony Clarkin.
Batman of the Future

Batman of the Future, joka tunnetaan Yhdysvalloissa nimellä Batman Beyond, on Emmy-palkittu Warner Bros. Animationin tuottama piirrossarja. Se kuuluu DC-animaatiouniversumiin, jota Bruce Timm oli pääasiassa toteuttamassa. "Batman of the Future" sijoittuu lähes 50 vuotta tulevaisuuteen eli noin vuoteen 2046, jossa seikkailee uusi Batman.
Sarjaa näytettiin ensi kerran Yhdysvalloissa 10. tammikuuta 1999. Se kesti yhteensä 52 jaksoa loppuen joulukuussa 2001, minkä lisäksi sarjaa julkaistiin myös sarjakuvana. "Batman of the Futuresta" julkaistiin myös elokuva "" vuonna 2000. Skandinaviassa sarjaa esitettiin ensi kerran vuonna 2002 Cartoon Networkilla.
"Batman of the Futuresta" tehtiin myös spin-off-sarja "The Zeta Project".
Juoni.
Batman on taistellut vuosikymmeniä rikollisia vastaan Gothamissa ja lopettanut rikoksen torjumisen 20 vuotta sitten. Batmanin legenda kuitenkin jatkuu, kun eräs lukiolaispoika Terry McGinnis saa vahingossa selville Batmanin todellisen henkilöllisyyden ja varastaa hänen vanhentuneen asunsa kostaakseen isänsä murhan. Tästä alkavat uuden Batmanin seikkailut tulevaisuuden Gothamissa, jossa ikääntynyt Bruce Wayne ja uusi Batman taistelevat uusia ja vanhoja pahiksia vastaan.
Vastaanotto ja arvostelu.
Sarja on listattu IGN-sivuston tammikuussa 2007 laatiman listan seitsemänneksi parhaaksi sarjakuvaan perustuvaksi animaatiosarjaksi. 
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Batman of the Futuren sijalle kuusi laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.
Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Batman of the Future oli sijalla 40.
Plateau-de-Beille

Plateau-de-Beille on Ranskassa, Pyreneiden vuoristossa sijaitseva hiihtokeskus. Se sijaitsee Ariègen departementissa ja Oksitanian alueella. Talviurheilukeskus sijaitsee keskimäärin 1790 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Talviurheilu- ja hiihtokeskus sijaitsee Tarascon-sur-Ariègen ja Ax-les-Thermes'n kaupunkien välisessä maastossa lähellä Espanjan rajaa. Hiihtomäet ovat pääsääntöisesti 1650 ja 2000 metrin korkeudella. Hiihtokeskus on Pyreneiden vuoriston tärkein hiihtokeskus.
Nousun yksityiskohtia.
Nousu hiihtokeskukseen alkaa Lec Cabannesta (535 metriä) ja päättyy Plateau de Beilleen (1 790 metriä). Se on pituudeltaan 15,8 kilometriä. Kun ollaan 1 255 metrin korkeudessa, niin keskimääräinen nousun jyrkkyys on 7,9 prosenttia. Kuitenkin maksimissaan nousun jyrkkyys on 10,8 prosenttia.
Vuonna 1998 Ranskan ympäriajossa noustiin 1 747 metrin korkeuteen, mutta viimeisimpinä vuosina korkeus on kuitenkin ollut 1 780 metriä.
Tour de France.
Plateau-de-Beille on ollut etappien päätepaikkana Ranskan ympäriajossa neljä kertaa: vuosina 1998, 2002, 2004 ja 2007, jolloin se oli 14. etapin maali.
Maasain kieli

Maasai eli maa on nilosaharalainen kieli, jota puhuvat pohjoisen Tansanian ja Kenian maasait. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 1 297 000 henkilöä. Se on hyvin läheistä sukua Kenian keskiosissa elävien samburujen puhumalle samburun kielelle sekä Baringojärven eteläpuolella elävän camus-heimon camusin kielelle. Maasaita kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Maine State House

Maine State House on Yhdysvaltojen Mainen osavaltion lainsäädäntörakennus. Se sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Augustassa. Rakennus on rakennettu vuosina 1829–1832 Mainen graniitista. Sen suunnittelusta vastasi alun perin yhdysvaltalainen arkkitehti Charles Bulfinch.
Rakennuksen sisätiloja uusittiin vuosina 1852 ja 1860. Vuosina 1890–1891 puolestaan rakennettiin kolmikerroksinen lisäsiipi, johon sijoitettiin osavaltiokirjasto. Nykyisen ulkonäkönsä lainsäädäntörakennus sai vuosina 1909–1910. Sitä suurennettiin arkkitehti G. Henri Desmondin piirustusten pohjalta. Lisäksi muun muassa rakennuksen alkuperäinen kupoli sai väistyä uuden tieltä.
24. huhtikuuta 1973 Maine State House lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten kohteiden rekisteriin (National Register of Historic Places).
Brand New Morning

Brand New Morning on rockyhtye Magnumin vuonna 2004 julkaistu kolmastoista studioalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Japanissa julkaistu bonusraita:
Falklandinsaarten lippu

 
Falklandinsaarten lippu otettiin käyttöön 29. syyskuuta 1948. Lipun tausta on sininen ja lipun vasemmassa yläkulmassa on Union Jack. Sen vieressä on Falklandinsaarten vaakuna. Falklandinsaaret vaihtoi lippuansa vuonna 1999. Sitä ennen vaakuna oli valkoisen ympyrän sisässä.
Ben 10

Ben 10 on Man of Actionin luoma yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu piirrossarja, jonka tuotti Cartoon Network Studios. Sarja alkoi Yhdysvalloissa 27. joulukuuta 2005 Cartoon Networkilla ja päättyi 9. maaliskuuta 2008. Jaksoja tuotettiin yhteensä 49.
Sarjasta on tehty kaksi elokuvaa, joista ensimmäinen oli animaatioelokuva ' (suom. "Ben 10: Omnitrixin salaisuus"), ja se esitettiin Yhdysvalloissa 10. elokuuta 2007. Toinen elokuva ' oli ensimmäinen näytelmäelokuva, ja se ilmestyi marraskuussa 2007. Pääosia esittävät Graham Phillips, Haley Ramm ja Lee Majors.
Ben 10:stä tuotettiin spin-off "", jonka esitys alkoi Yhdysvalloissa 18. huhtikuuta 2008. Sarjassa tarina sijoittuu viisi vuotta tulevaisuuteen Benin ollessa high schoolissa. 
Suomessa sarjaa on esitetty maksullisella Cartoon Networkilla ja myöhemmin myös vuodesta 2010 lähtien MTV Juniorilla.
Juoni.
Sarja keskittyy vasta 10-vuotiaaseen poikaan Ben Tennysoniin ja hänen serkkuunsa Gweniin sekä isoisäänsä Maxiin. He aloittavat kesänsä retkeilymatkalla, joka kuitenkin muuttuu hieman, kun Ben löytää leirintäalueelta muukalaisrannekellon. Hän tutkii Omnitrix-nimistä ranneketta, kun yhtäkkiä se tarttuu kiinni Benin ranteeseen. Pian hän saa huomata pystyvänsä muuntautumaan erilaisiksi avaruusolioiksi, joilla jokaisella on oma erikoiskykynsä.
Päähahmot.
Ben on tavallinen 10-vuotias poika, joka pelaa videopelejä, käy ulkona ja aiheuttaa ongelmia. Kaikki muuttuu kun hän saa kyvyn muuntautua kymmeniksi eri avaruusolioksi Omnitrixin avulla. Innostuksesta huolimatta Ben huomaa sankarina olemisen monimutkaisemmaksi, mitä hän oli kuvitellut.
Gwen on Benin tavoin 10-vuotias, joka on yleensä yrittää puhua serkulleen järkeä, kun tämä on aiheuttamassa harmia. Huolimatta siitä, että he riitelevät jatkuvasti keskenään Gwen on aina auttamassa Benia ongelmissaan ja ratkomassa Omnitrix -rannekkeen salaisuutta.
Benin isoisä Max oli itsekin nuorena eräänlainen sankari, joka jahtasi vaarallisia avaruusolioita. Kesälomansa hän viettää usein pojanpoikansa Benin kanssa, kaikki kuitenkin muuttuu, kun Ben saa supervoimia ja aloittaa uuden tehtävänsä pysäyttää rikollisia. Max yrittää kaikin keinoin kannustaa Benia tehtävissään ja toimii usein ryhmänsä aivoina kokemuksensa ansiosta.
Benin muukalaisolennot.
Ks. myös luettelo Benin avaruusolioista
Jaksoluettelo.
"Ks. Luettelo Ben 10 -jaksoista"
The Island Years

The Island Years on thrash metal -yhtye Anthraxin ensimmäinen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1994 levymerkeillä Megaforce ja Island.
Kappaleet 1–8 nauhoitettiin Irvine Meadowsissa, Kaliforniassa 19. lokakuuta 1991. Kappaleet 9–12 nauhoitettiin Electric Lady -studiolla 28. tammikuuta 1992.
Meänmaan lippu

Meänmaan lippu eli meänkielellä Meänmaan flaku on Tornionlaakson meänmaalaisten lippu. Lippu otettiin käyttöön 15. heinäkuuta 2007, jolloin se nostettiin ensimmäisen kerran salkoon Övertorneåssa ja Ylitorniolla. Lipun ovat suunnitelleet kirjailija Bengt Pohjanen ja Herbert Wirlöf.
Lippu on trikolori: siinä on kolme samanlevyistä, vaakasuoraa raitaa. Värit ovat ylhäältä lähtien keltainen, valkoinen ja sininen. Värit tulevat Ruotsin ja Suomen lippujen väreistä. Herbert Wirlöfin mukaan värit kuvaavat kullankeltaista aurinkoa, talvista jokinäkymää ja kesän sinistä taivasta. Bengt Pohjasen mukaan värit kuvastavat myös ikivanhaa tarinaa, jotka liittyvät itämerensuomalaiseen kansaan, kveeneihin, ja Islannin vanhoihin saagoihin. Lipun sivujen suhde on 7:11 eli sama kuin Viron lipussa.
Lipun vihkimisellä haluttiin symbolisesti yhdistää Tornionlaakso eli Meänmaa, joka jaettiin kahden valtion, Ruotsin ja Venäjän kesken vuonna 1809 Haminan rauhassa. Meänmaalaisten liputuspäiväksi on päätetty 15. heinäkuuta molemmilla puolin jokea.
Meagan Smith

Meagan Smith (s. 28. maaliskuuta 1986 Glendale, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Smith aloitti näyttelemisen 11-vuotiaana ja esiintyi aluksi useissa musikaaleissa, kuten "The Wizard of Oz", "Mame", "Bye Bye Birdie", ja "The Music Man". Hänet nähtiin ensi kerran televisiossa vuonna 2000, kun Smith esitti elokuvan päähahmoa nuorempana. Tämän jälkeen hän esiintyi televisiomainoksissa ja teki samalla muutamia vierasesiintymisiä eri televisiosarjoissa. Hänet tunnetaan muun muassa Gwenin ääniroolista animaatiosarjassa "Ben 10".
Neuvostoliiton kirjailijaliitto

Neuvostoliiton kirjailijaliitto () oli Neuvostoliiton kirjailijoiden virallinen ammattiliitto ja kattojärjestö vuodesta 1932. Siihen kuulumattoman kirjoittajan oli lähes mahdotonta saada teoksiaan julkaistuksi.
Kirjailijaliitto perustettiin keskuskomitean päätöksellä 23. huhtikuuta 1932. Ajankohta sijoittui Leninin kuoleman jälkeiseen valtakamppailuun, jolloin Stalin ei ainakaan vielä ollut noussut ehdottomaksi valtion ja puolueen johtajaksi. Kirjailijaliittoa edeltäneet kirjailijoiden järjestöt, kuten intomielisesti neuvostojärjestelmää kannattanut Venäjän proletaarikirjailijoiden liitto RAPP lakkautettiin ja yhdistettiin järjestöön.
Ensimmäinen neuvostokirjailijoiden kongressi järjestettiin elokuussa 1934, viisi vuotta Kominternin "kolmatta vaihetta". Kulttuuripolitiikkaa leimasi tuolloin jyrkän antifasistinen linja, jonka ympärille koottiin kaikkien maiden johtavat kirjailija ja intellektuellit. Läheinen Stalinin liittolainen Andrei Ždanov oli kulttuuripolitiikan johtava ajaja. Kongressissa otettiin käyttöön sosialistinen realismi. Se mukaan taiteen piti kuvata kamppailua sosialismia kohti parempaan elämään. Jäsenyys oli avoin kaikille sosialismia rakentamaan pyrkiville kirjailijoille ja kääntäjille puolueen jäsenyydestä riippumatta. Puhdistusten alkaessa vuosista 1934–1935 eteenpäin julkaisu ilman jäsenyyttä muuttui lähes mahdottomaksi.
Ensimmäisessä kongressissa kirjailijaliiton puheenjohtajaksi valittiin itseoikeutetusti Maksim Gorki. Presidiumiin valittiin lisäksi Konstantin Fedin, Vsevolod Ivanov, Leonid Leonov, Mihail Šolohov, Fjodor Panfjorov, Aleksandr Serafimovitš, Aleksei Tolstoi, Aleksandr Fadejev ja Demjan Bednyi. Yhtä ensimmäisistä sessioista johtanut Boris Pasternak valittiin lautakuntaan Mihail Zoštšenkon, Boris Pilnjakin, Mihail Prišvinin ja Ilja Ehrenburgin ohella. Isaak Babel ja Juri Oleša olivat valvontalautakunnassa.
Sääntöjen mukaan kolmen vuoden välein piti järjestää kongressi puheenjohtajiston valitsemiseksi, mutta seuraava järjestettiin vasta 1954. Kirjailijaliitto järjesti seuraavat kongressinsa syyskuun 1934 jälkeen joulukuussa 1954, 1959, 1967, 1971, 1976, 1981 ja 1986.
Kirjailijaliitto julkaisi lehteä "Literaturnaja gazeta". Mikäli kirjailijat poikkesivat sosialistisesta realismista, heitä arvosteltiin lehdessä. Vakavien rikkomusten vuoksi saattoi tulla erotetuksi kirjailijaliitosta, minkä jälkeen virallinen julkaisutoiminta oli mahdotonta. Erotettujen joukossa on Nobel-kirjailija Boris Pasternak.
Ursula (kuvitteellinen hahmo)

Ursula on kuvitteellinen hahmo Disneyn "Pieni merenneito" -elokuvassa. Ursula on paha merinoita, joka himoitsee mertenkuninkaan Tritonin valtikkaa, jotta pääsisi valtaan. "Pienen merenneidon" lisäksi Ursula esiintyy myös pelissä "Kingdom Hearts" ja "" -elokuvaan perustuvassa PlayStation-pelissä. Elokuvassa Ursulan apureina toimivat mureenat nimeltään Kiero ja Liero, jotka kuolivat, kun Ursula vahingossa ampui heitä Tritonin valtikasta lähteneellä sähkösykäyksellä. Ursula kasvoi myöhemmin jättimäiseksi ja yritti tappaa Arielin, mutta Ursula sai surmansa, kun prinssi Eric ohjasi laivan päin Ursulaa ja laivan keulan terävä puuosa lävisti Ursulan, joka sähköistyi kuoliaaksi ja upposi merenpohjaan laivan kanssa. 
Ursulalla on sinertävän värinen iho ja valkoiset hiukset. Hän on lihava, mutta hänellä on lihaksikkaat mustekalan lonkerot. Ursulalla on tosin vain kuusi lonkeroa, vaikka mustekaloilla niitä on kahdeksan tai kymmenen. Ursulalla on myös sisko Morgana, joka on Ursulaa laihempi ja esiintyy elokuvassa "Pieni merenneito II: Atlantiksen salaisuus" merinoitana Ursulan tilalla. Ursulan ja tämän nuoremman sisaren Morganan suomenkielisenä ääninäyttelijänä toimi Ulla Tapaninen. Ursula esiintyi "Olipa kerran" -sarjan neljännellä kaudella. Ursula esiintyi myös "Herkules"-animaatiosarjan jaksossa "Hercules and the Bacchanal", jossa hän yritti myydä parfyymia Herkuleelle ja Hermeelle.
"Descendants"-elokuvasarjassa paljastetaan, että Ursula ja tämän mureena-apulaiset on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille ja Ursulalla on Uma-niminen tytär, joka on yhtä paha kuin äitinsäkin ja Malin kilpailija. Ursula ja Uma pitävät saarella Ursula’s Fish &amp; Chips -nimistä ravintolaa, joka myy kalaa ja perunoita ja jonka takaosassa Ursula ja Uma asuvat. Ursula pysyy usein kotonaan ja katsoo saippuaoopperoita, kun Uma pääosin hoitaa asiakastarjoilun. Ursula teki cameoroolin "Descendants 2" -elokuvassa, jossa hän ilmestyi Umalle ja tämän miehistölle ravintolassaan laskien lonkeronsa heidän lähelleen, käski heidän olla hiljaa ja huomautti, että tiskit eivät tiskaannu itsestään. Ursulaa ääninäytteli elokuvassa Whoopi Goldberg. Lisäksi Ursulan mureena-apulaisilla Kierolla ja Lierolla on Lagan ja Derelict -nimiset jälkeläiset, jotka on annettu lemmikiksi Jafarin pojalle Jaylle.
Dodge Nitro

Dodge Nitro on katumaasturimalli. Nitro on rakennettu samalle pohjalevylle Jeep Libertyn kanssa ja se valmistetaan Toledo North Assembly Plantissa, Ohiossa. Toledo North on alun perin Jeepien kokoamista varten tehty tehdas. Nitro tuli tuotantoon elokuussa 2006 ja myyntiin syyskuussa 2006. Nitro tuli myös Euroopan markkinoille, kun Dodge-merkkiä alettiin tuomaan uudestaan Eurooppaan. Suomessa auto esiteltiin kesällä 2007.
Yleistä.
Normaalissa ajossa auto on takavetoinen. Nelivedon saa kytkettyä päälle kojelaudan katkaisimesta. Tällöin etuakseli kytkeytyy mukaan toimintaan. Neliveto on lähinnä tarkoitettu käytettäväksi vain silloin kun siihen todella on tarvetta. Akseleiden välillä ei ole lainkaan tasauspyörästöä, joten niiden pyörintänopeus on sama. Tämä rasittaa runsaasti voimansiirtoa ja vaikuttaa negatiivisesti ajettavuuteen suurissa nopeuksissa. Nitroa valmistetaan myös ainoastaan takavetoisena mallina.
Moottorit.
SXT-mallissa vaihteistona on kuusivaihteinen manuaali tai nelivaihteinen automaatti. SLT-mallissa saatavana on ainoastaan nelivaihteinen automaatti ja R/T-mallissa viisivaihteinen automaatti. Suomeen ei tuoda lainkaan 3,7-litraista bensiinimoottoria. 4-litraisen V6-moottorin kanssa on aina automaattivaihteisto ja R/T-varustelu.
Dieselin maksimivääntö on automaatin kanssa 460 Nm ja manuaalivaihteiston kanssa 410 Nm.
Mazda CX-7

Mazda CX-7 on Mazdan crossover-SUV eli katumaasturi, joka esiteltiin mallivuodeksi 2007 ja jota valmistettiin vuoteen 2012 saakka. Auto on MX-Crossport-konseptiauton tuotantoversio, joka valmistettiin Japanin Hiroshimassa. Auto esiteltiin ensimmäisen kerran julkisuudessa vuoden 2006 New Yorkin autonäyttelyssä, ja tuotanto alkoi nopeasti esittelyn jälkeen Mazdan U2-tehtaassa. Euroopan ensiesittely tapahtui syksyllä 2006 Pariisin autonäyttelyssä. Pohjois-Amerikan markkinoille auto tuli jo toukokuussa 2006 ja Japanissa myöhemmin saman vuoden joulukuussa. Suomessa ensimmäiset autot tulivat jälleenmyyjille syyskuussa 2007.
CX-7:n tuotanto loppui vuonna 2012, kun sen koettiin olevan liian lähellä hyvin menestynyttä Mazda CX-5 -mallia mutta huomattavasti sitä kalliimpi.
Yleistä.
Auton alustarakenne oli täysin uusi, mutta etujousitus oli peräisin Mazda MPV:stä ja takajousitus Mazda5:stä. Monet neliveto-osat ovat Mazda6 MPS -mallista, kuten myös 2,3-litrainen turboahdettu moottori. Ainoa vaihteistovaihtoehto oli aluksi kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Mazdan mallistossa CX-7 sijoittui Mazda CX-5:n ja Mazda CX-9:n väliin. Auto suunnittelussa on noudatettu Mazdan Zoom-Zoom-filosofiaa, ja pyrkimyksenä on ollut valmistaa urheiluauton ja SUV:n yhdistelmä - Sport Crossover SUV.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä CX-7 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Tekniikka.
Jousitus on täydellinen erillisjousitus, joka renkaassa on jäähdytetyt levyjarrut ja vakiovarusteita ovat myös lukkiutumattomat ABS-jarrut, ajovakauden hallintajärjestelmä ja luistonesto. Saatavilla oli etuveto ja Torque-Split-neliveto kahdella tietokoneohjatulla magneettikytkimellä. Kaikki Suomessa myydyt autot oli varustettu nelivedolla ja 6-portaisella manuaalivaihteistolla.
Varustelu.
Suomessa autoa myytiin Mid Grade- ja High Grade -varustelutasoilla.
Pohjois-Amerikan markkinoilla varustetasoja oli kolme, ja ne kaikki olivat saatavana nelivedolla ja etuvedolla.
Suorituskyky.
258 hv, 6-portaisella manuaalivaihteistolla
Breath of Life

Breath of Life on rockyhtye Magnumin vuonna 2002 julkaistu kahdestoista studioalbumi. Se oli yhtyeen ensimmäinen studiolevy kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Yhtyeessä ei ollut albumin nauhoitusten aikaan lainkaan rumpalia, joten kappaleiden taustalla on käytetty rumpukonetta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin, ellei toisin mainita.
Levy 1.
Rajoitetun painoksen bonusraidat:
I Am -liike

I Am -liike () on teosofiasta vaikutteita saanut uususkonnollinen liike, jonka perustivat 1930-luvulla Guy ja Edna Ballard.
Kertomansa mukaan Guy Ballard oli vaeltamassa Mount Shastalla vuonna 1930, kun hän tapasi miehen, joka esittäytyi kreivi Saint-Germainiksi ja tarjosi elävöittävää juomaa. Kreivi Saint-Germain oli elänyt maan päällä useana ruumiillistumana ennen ylösnousemustaan. Hän kertoi, että ylösnousseet mestarit (joiden joukossa olivat Jeesus ja kreivi Saint-Germain itse) halusivat lähettää viestejä länsimaiselle yhteiskunnalle Ballardin ja tämän perheen kautta. Näiden viestien levittämiseksi perustettiin I Am -liike. Ballard julkaisi kirjoja nimellä Godfre Ray King.
1930-luvun loppuun mennessä Ballardien taloudellinen menestys herätti kritiikkiä. Gerald Bryan syytti kirjassaan Ballardeja siitä, että heidän perustamansa lahko oli tosiasiassa kultti, jonka opit oli plagioitu muualta ja että tarkoitus oli vain kerätä ”rakkauslahjoina” varoja kalliin elämäntyylin ylläpitämiseen ja että Ballardien väitteet siitä, että he olisivat estäneet suursodan Euroopassa ja sen sytyttyä suojanneet Yhdysvaltoja hyökkäykseltä, olivat keksittyjä.
Lahkon uskottavuutta heikensi myös Guy Ballardin kuolema. Seuraajat olivat olleet siinä käsityksessä, että Ballardin olisi tullut nousta taivaaseen elossa olevana eikä vasta kuoltuaan. Edna Ballard kuitenkin väitti saaneensa ilmoituksen, että ylösnousemus saattoi toteutua myös kuoleman jälkeen. Lisäksi hän ilmoitti kanavoivansa viestejä.
Vuonna 1942 Edna ja Donald Ballardia syytettiin petoksista. Kanteen mukana Ballardit olisivat huijanneet ihmisiltä kolme miljoonaa dollaria esittämällä väitteitä yliluonnollisista kyvyistä, joihin eivät itsekään uskoneet. Väitteisiin sisältyi paitsi se, että Ballardit olivat valittuja jumalallisiksi sanansaattajiksi, myös se, että he olivat parantaneet satoja sairaita. Alioikeudessa valamiesten tuli arvioida vain sitä, uskoivatko Ballardit todella itse väitteisiinsä - ei sitä, olivatko väitteet totta. Eri oikeusasteissa keskusteltiin siitä, oliko rajoitus oikein. Korkeimman oikeuden tulkinta oli, että uskonnollisten vakaumusten paikkansapitävyyttä ei tarvinnut arvioida mutta väitteiden esittäjien rehellisyyttä kyllä. Lopulta langettava päätös kumottiin sillä perusteella, että valamiehiksi ei ollut päässyt lainkaan naisia.
Poika Donald erosi liikkeestä 1957, joten Ednan kuoltua 1971 liikkeellä ei ollut enää profeettaa. Se jatkaa johtokunnan ohjaamana Ballardien aikoinaan välittämien viestien levittämistä. Liikkeeseen kuuluu noin kolmesataa paikallista ryhmää eri puolilla maailmaa.
I am -liikkeen kolme mystistä totuutta ovat
Georg Christoph Wagenseil

Georg Christoph Wagenseil (29. tammikuuta 1715 – 1. maaliskuuta 1777) oli itävaltalainen säveltäjä.
Wagenseil syntyi Wienissä vuonna 1715. Hänestä tuli Wienin hovin kapellimestarin, Johann Joseph Fuxin suosikkioppilas. Wagenseil teki omia sävellyksiään hoville vuodesta 1739 kuolemaansa asti. Hän toimi myös cembalistina ja urkurina. Hänen oppilaitaan oli mm. Johann Baptist Schenk (joka toimi myöhemmin Ludwig van Beethovenin opettajana). Wagenseil matkusteli hyvin vähän, ja kuoli Wienissä vietettyään siellä suurimman osan elämästään.
Vaikka onkin suurelta osin unohdettua tänään, Wagenseil oli kuuluisa musiikin merkkihenkilö
aikakaudellaan – sekä Joseph Haydn että Wolfgang Amadeus Mozart ovat tunnettuja hänen musiikkinsa esittämisestä. Hän laati lukuisia oopperoita, kuoroteoksia, sinfonioita, konserttoja, kamarimusiikkia ja kappaleita kosketinsoittimelle. 
Hänen ensimmäiset teokset olivat barokkia. Myöhemmin hänen musiikkinsa siirtyi galanttiin tyyliin.
Aavikkokenguru

Aavikkokenguru eli aavikkorottakenguru ("Caloprymnus campestris") on sukupuuttoon kuollut pussieläin, joka eli Australian keskiosissa maan kuivimmissa, kuumimmissa ja syrjäisissä osissa. Kenguru oli pienikokoinen, noin jäniksen kokoinen ja se oli äärimmäisen kestävä liikkumaan pitkiä matkoja nopeasti. Päivisin aavikkokenguru lepäsi huterasti tehdyissä pesissä ja tuli sieltä öisin ulos syömään. Kenguru oli niin sopeutunut kuiviin olosuhteisiin, että se arasteli jopa vetisiä mehikasveja. Eurooppalaiset löysivät lajin vuoden 1841 tienoilla jonka jälkeen sitä ei tavattu 90 vuoteen. Viimeinen havainto lajista tehtiin vuonna 1935.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että nimitys ”aavikkorottakenguru” vahvistettaisiin tämän lajin ensisijaiseksi suomenkieliseksi nimeksi.
Viron sotahistoria

Viron sotahistoria on osa Viron historiaa. Sotien syynä ei yleensä ole ollut virolaisten oma sotaisuus, vaan maan sijainti etupiirien rajamailla, idän ja lännen välissä. 
Viikingit hyökkäilivät virolaisten kimppuun matkallaan Venäjän takamaille. Venäläiset yrittivät vallata aluetta kolmetoista kertaa vuosina 1030-1192.
1200-luvulla ristiretkeläiset ja kiertelevät ryövärit hyökkäilivät pakanoita ja Baltian vauraita kaupunkeja vastaan, ja kalparitaristo suojeli Viron saksalaisia kaupunkeja.
Viroa hallinnut Saksalainen ritarikunta soti 1409 Puola-Liettuan kanssa.
Saksalaisten vallan heikentyessä Ruotsi ja Venäjä kävivät Virosta 25-vuotisen sodan 1570–1595, jonka päätteeksi Täyssinän rauhassa Venäjä tunnusti Ruotsin oikeuden Viron pohjoisosaan Käkisalmen lääniä vastaan. Pitkällisen sodan jälkeen Ruotsi sai Liivinmaan Puola-Liettualta vuonna 1629.
1900-luku.
Viron vapaussota päättyi vuoden 1920 Tarton rauhaan, jossa Viro ja Neuvosto-Venäjä tunnustivat toisensa. 
Viron kohtalo toisessa maailmansodassa päätettiin Molotov–Ribbentrop-sopimuksessa, jolla Saksa ja Neuvostoliitto sopivat Viron kuuluvan Neuvostoliiton etupiiriin. Ensin Neuvostoliitto vaati Virolta 28. syyskuuta 1939 yhteistoimintaa, miehitti sen jälkeen sotilastukikohdat, vaati hallituksen vaihtamista neuvostomyönteiseksi ja lopulta 17. heinäkuuta 1940 miehitti koko maan. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941 Viro oli kolme vuotta saksalaisten miehittämä. Helmikuussa 1944 Neuvostoliitto iski takaisin Narvan rintamalla.
Sodan jälkeen Viro palasi Neuvostoliiton hallintaan, ja siitä tuli Viron sosialistinen neuvostotasavalta. Uusi itsenäisyys saavutettiin ilman sotatoimia vuonna 1991.
No-One but You

No-One but You/Tie Your Mother Down on brittiläisen rock-yhtye Queenin 5. tammikuuta 1998 julkaisema single.
Kappaleluettelo.
Euroopassa ja Japanissa julkaistussa singlessä "Tie Your Mother Down" -kappaleen sijalla on Mercuryn sävellys "Princes of the Universe" albumilta A Kind of Magic.
Kokoonpano.
Kyseessä on viimeinen John Deaconin levytys Queenin kanssa. Tämän jälkeen Deacon erosi yhtyeestä ja jäljelle jäi nykyinen kokoonpano Taylor-May.
Redrum

Redrum on suomalaisen arkkitehti- ja taiteilijaparin Casagrande &amp; Rintalan arkkitehtoninen installaatio Anchoragen kaupungin keskustassa Alaskassa vuonna 2003. Teoksen on tilannut Alaska Design Forum. Työssä rautateitse kuljetettavista vanhoista öljytankeista on muotoiltu rakennus, jonka lattiana on kerros osterin kuoria. Teos on maalattu kirkkaan punaiseksi sisältä. 
Teoksen nimi "Redrum" tulee sanasta "murder", joka on kirjoitettu takaperin kuten elokuvassa The Shining – Hohto. Työ käsittelee öljyn, sodan ja ympäristötuhojen välistä yhteyttä.
Juha Kouvalainen

Juha Kouvalainen (s. 10. heinäkuuta 1979 Iisalmi) on kuopiolainen Internet-yrittäjä ja asuntosijoittaja. Hän on aiemmin toiminut sarjakuvantekijänä, kuvittajana ja graafikkona. Kouvalainen muistetaan sarjakuvantekijänä erityisesti "Loikan vuoksi" -verkkosarjakuvastaan sekä Kvaak.fi-sarjakuvaportaalista, joista jälkimmäisestä hän sai Lehti-Lempi-palkinnon vuonna 2005. Kouvalainen on aiemmin kuvittanut myös satunnaisesti eri lehtien artikkeleita.
Yrittäjänä Juha Kouvalainen on toiminut lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 2000. Hänen nykyinen yrityksensä Hostaan Oy tarjoaa webhotelli- ja domainrekisteröintipalveluita.
Forssan rautatieasema

Forssan rautatieasema (lyh. Fr, ratakm 22+400) oli Forssan keskustassa sijainnut kapearaiteisen Jokioisten rautatien liikennepaikka ja eteläinen päätepiste. Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle vuonna 1898, ja se oli käytössä Jokioisten rautatien lakkauttamiseen eli vuoteen 1974 saakka, jonka jälkeen liikennepaikan kiskotus ja rakennukset purettiin.
Forssan liikennepaikka oli rautatien keskusliikennepaikka, ja siellä sijaitsi myös rautatieyhtiön konttori. Forssa oli myös yhdysliikenneasema, sillä Jokioisten rautatien ratalinjalta oli suora yhteys Forssan sähkörataan vuosina 1899–1973.
Rautatien rakennukset Forssan liikennepaikalla.
Asemarakennus.
Forssan asemarakennus oli rakennettu Valtionrautateiden viidennen luokan asemarakennuksen piirustuksia soveltaen, ja myöhemmin Forssan asemarakennuksen piirustuksia käytettiin rakennettaessa asemarakennukset Haminan yksityisrautatielle Metsäkylään ja Liikkalaan.
Rakennusta laajennettiin ensimmäisen kerran jo muutaman vuoden kuluttua sen valmistumisesta. Rakennukseen tehtiin myös huomattavia muutos- ja uusimiskorjauksia vuonna 1933, jolloin rakennuksen pohjapinta-ala kasvoi 264 neliömetriin.
Asemarakennus purettiin vuonna 1976.
Tavarasuoja.
Tavarasuoja rakennettiin alun perin yhtä aikaa asemarakennuksen kanssa, ja sitä laajennettiin vuonna 1923. Rakennuksen edessä oli alun perin puinen lastauslaituri, joka korvattiin suurelta osin betonisella laiturirakennelmalla vuonna 1944. Tavarasuoja purettiin vuonna 1982.
Veturitalli.
Liikennepaikalle rakennettiin alun perin kaksipilttuinen veturitalli, mutta se laajennettiin kolmipilttuiseksi jo vuonna 1899. Tallia laajennettiin lisää vuonna 1923, ja vuonna 1924 tallin yhteyteen muurattiin tiilirakenteinen vaununkorjaushalli. Veturitalliin saatiin myös pyöräsorvi 1960-luvulla toimintansa lopettaneelta Loviisa–Vesijärven rautatieltä. Pyöräsorvi on nykyisin Jokioisten Museorautatien kokoelmissa Minkiön asemalla. Tallirakennus purettiin vuonna 1982.
Ratapiha.
Vuodesta 1898 alkaen Forssan ratapiha käsitti pääraiteen ja kaksi sivuraidetta. Lännestä tuleva pääraide jatkui aseman ohitse itään ja kääntyi ratapihan itäpäässä kohti etelää ja Forssan tehtaille. Kuormausraiteiston laajennus valmistui vuonna 1931, ja vuonna 1935 ratapihan sivulle rakennettiin kenttärataa 250 metrin verran eri varastojen ja kuormauspaikan välisen liikenteen helpottamiseksi. Vuonna 1936 Osuusliike Tammi rakennutti oman raiteen ratapihalta varastolleen. Viimeisen laajennuksen toteuttivat vuonna 1969 rautatieharrastajat, kun ratapihalta rakennettiin pistoraide tallille, jossa säilytettiin Hyvinkään–Karkkilan rautatien veturia numero 5.
Forssan liikennepaikka nykyisin.
Kaikki liikennepaikan raiteet purettiin vuonna 1974 ja viimeisetkin rakennukset 1980-luvulla. Nykyisin Forssan veturitallin paikalla sijaitsee viihdeuimala Vesihelmi, ja asemarakennus on sijainnut 1970-luvun lopulla rakennetun virastotalon, silloisen poliisiaseman, pääsisäänkäynnin paikalla.
Aavikkojäniskenguru

Aavikkojäniskenguru ("Lagorchestes asomatus") on sukupuuttoon kuollut kengurulaji, joka eli ilmeisesti Australian keskiosissa. Lajista tiedetään erittäin vähän.
Aavikkojäniskengurusta on löydetty vain yksi ruumis vuonna 1932 Australian Pohjoisterritoriosta Mt Mackayn ja Mackayjärven välistä. Ruumiista säilöttiin ainoastaan sen kallo, ja tämä on ainoa todistus lajin olemassaolosta ja sen sukupuuttoon kuolemisesta. Tosin paikallisten kertomusten mukaan laji saattoi olla elossa vielä 1960-luvun alussa. Sukupuuton syinä pidetään ensisijaisesti vieraslajeja, kuten kissoja ja kettuja, mutta mahdollisesti myös tulipaloilla oli vaikutusta.
Doraemon

Doraemon () on Fujiko F. Fujion luoma manga, josta tehtiin sittemmin myös animesarja. Sarjakuvan päähenkilö on Doraemon, robottikissa, joka matkaa tulevaisuudesta auttamaan koulupoika Nobita Nobia. Sarjakuva alkoi ilmestyä vuonna 1969, ja sitä tehtiin yhteensä 1 344 tarinan verran. Doraemon on Japanissa erittäin suosittu ja tunnettu hahmo. Animesarjaa on esitetty useissa maissa ympäri maailman, ja se on tehnyt Doraemonista myös kansainvälisen ilmiön. Doraemonista on tehty lisäksi useita pitkiä elokuvia.
Päähahmot.
Doraemon on robottikissa, joka on valmistettu Matsushiban robottitehtaalla 3. syyskuuta 2112. Se on väriltään sinivalkoinen, kuitenkin se oli alun perin keltavalkoinen. Doraemon pelkää hiiriä, sillä robottihiiri on purrut siltä korvat 2100-luvulla. Doraemonilla on taipumus joutua paniikkiin hätätilanteissa. Doraemon painaa 129,3 kiloa ja on 129,3 cm pitkä. Säikähtäessään Doraemon voi pinkaista juoksuun 129,3 kilometrin tuntinopeudella ja loikata 129,3 metriä.
Nobita Nobi (野比のび太) on neljäsluokkalainen, joka asuu Tokiossa ja on perheensä ainut lapsi. Nobita käyttää yleensä silmälaseja, poolopaitaa ja sortseja. Nobitalla on paljon vikoja. Hän on laiska, hidasälyinen, epäonninen ja kehno urheilussa. Tarinat saavatkin yleensä käyttövoimansa Nobitan kommelluksista. Nobitalla on kuitenkin vahva oikeudentaju, eikä hän epäröi auttaa muita, jos nämä joutuvat pulaan.
Shizuka Minamoto (源静香) on nokkela ja ystävällinen tyttö, johon Nobita on ihastunut ja jonka kanssa hän myöhemmin menee naimisiin. Shizuka rakastaa kylpemistä, bataatteja ja viulunsoittoa, joskin hän soittaa viulua huonosti.
Takeshi Gōda, (剛田武) lempinimeltään Gian, on suuri, voimakas ja äkkipikainen. Hänellä on yleensä yllään oranssi paita. Gian on huono kokki, ja hänellä on kamala lauluääni, mutta siitä huolimatta hän uskoo olevansa hyvä laulaja ja pakottaa muut kuuntelemaan laulamistaan. Osa tarinoista perustuu siihen, että Nobita ystävineen yrittää vältellä Gianin laulukonsertteja.
Suneo Honekawa (骨川スネ夫) on kerskuri, joka esittelee mielellään Nobitalle varakkuuttaan. Suneo ja Gian kiusaavat usein Nobitaa. Suneo on hyvä luonnontieteissä, ja hänellä on myös taiteellisia lahjoja.
Elephant (albumi)

Elephant on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen The White Stripes neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Albumi debytoi sijalla #1 Britanniassa ja sijalla the #6 Yhdysvalloissa. Albumi voitti Grammyn kategoriassa: "Best Alternative Album and Best Rock Song" (kappaleesta "Seven Nation Army"). Albumin muut kuuluisat kappaleet ovat "The Hardest Button to Button" ja cover Burt Bacharachin ja Hal Davidin kappaleesta "I Just Don't Know What to Do with Myself". Levy sijoittui myös sijalle 39. Channel 4:n listalla "100 greatest albums".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jack White, ellei toisin mainittu.
Emurata

Emurata on itäafrikkalaisen maasai-heimon rituaali, jossa pojat ympärileikataan ja tytöt silvotaan. Vanhat miehet leikkaavat nuoren pojan, joka ei saa itkeä tai tuottaa ääntä seremonian aikana, kun taas vanhemmat naiset toteuttavat nuorten tyttöjen silpomisen, minkä aikana itkeminen on sallittua.
Kenian hallitus on epäonnistunut yrityksissä kitkeä tätä perinnettä, koska sen suurimmat puolustajat ovat maasainaisia. Tyttöjen ympärileikkaus on kiellettyä sekä Tansaniassa että Keniassa. Nuorten tyttöjen silpomisperinnettä ylläpitää myös vanha maasaimiesten ajatus siitä, että tyttö, jota ei ole silvottu, ei ole naimisiinmenokelpoinen.
Ympärileikkauksen myötä pojat saavuttavat miehen aseman yhteisössä. Varsinainen rituaali on rankka, sillä se suoritetaan tylsällä puukolla, se kestää yhteensä monta päivää, ja koko ajan muut heimon jäsenet pilkkaavat ja lyövät poikia. Tarkoituksena on vahvistaa pojat kestämään mitä vain.
Get Behind Me Satan

Get Behind Me Satan on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen The White Stripes viides studioalbumi, joka julkaistiin vuoden kesäkuussa 2005. Jack White äänitti albumin omilla Third Man -studioillaan Detroitissa, Michiganissa, ja miksasi sen Ardent-studioilla Memphisissä, Tennesseessä.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla. Suomessa se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 13, ja pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa.
"Rolling Stone" -lehti rankkasi sen kolmanneksi listalla "Top 50 Records of 2005" , ja se voitti vuonna 2006 Grammyn kategoriassa "Best Alternative Music Album". Albumi pääsi myös "Robert Dimeryn" listalle "1001 Albums You Must Hear Before You Die" vuonna 2006.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jack White.
Kiinanriisihaikara

Kiinanriisihaikara ("Ardeola bacchus") on pieni haikaralaji, josta tunnetaan tarhakarkuriksi tulkittu havainto Suomesta: 17.-19.7.2007 Rautavaaralla. Laji on läheistä sukua rääkkähaikaralle. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Lucien Bonaparte 1855.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 47 cm ja siipien kärkiväli 75-90 cm. Juhlapukuinen kiinanriisihaikara eroaa lähilajeistaan voimakkaan punaruskean pään kaulan ja rinnan perusteella. Lisääntymisajan ulkopuolella laji muistuttaa jonkin verran harmaahaikaraa, mutta on selkeästi pienempi ja ruskehtavampi.
Levinneisyys.
Pesii laajalla alueella Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Maailman populaation suuruus on huonosti tunnettu, ollen haarukassa 25 000–1 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pohjoiset populaatiot muuttavat Malakan niemimaalle ja Borneoon. Laji oli tavattu ennen Suomen havaintoa Länsipalearktisella alueella kolme kertaa. Kaikkien havaintojen on tulkittu koskevan lintutarhoista karanneita yksilöitä, joten niitä ei ole hyväksytty havaintomaiden lajilistoihin.
Elinympäristö.
Pesii erityyppisillä kosteikoilla ja lammilla, sekä makeassa että suolaisessa vedessä.
Lisääntyminen.
Laji pesii usein muiden haikaroiden muodostamissa yhdyskunnissa. Pesä on tavallisesti puussa, joskus myös korkeassa ruohokasvillisuudessa. Munamäärä on 3-6. Haudonta kestää noin 25 päivää, molemmat emot hautovat.
Ravinto.
Kaloja, äyriäisiä, hyönteisiä ja sammakoita.
Estadio de la Cartuja

Estadio de la Cartuja on urheilustadion Sevillassa, Espanjan Andalusiassa. Stadion rakennettiin Sevillassa järjestettyjä vuoden 1999 yleisurheilun MM-kilpailuja varten. La Cartujan katsojakapasiteetti on normaalikäytössä 72 000 katsojaa (kaikki istumapaikkoja).
La Cartuja isännöi vuoden 2003 jalkapallon UEFA-cupin loppuottelua, jossa Porto voitti Celticin. Suuren osan ajasta stadion on kuitenkin tyhjillään, koska kumpikaan Sevillan suurseuroista ei käytä sitä vakituisesti. Sevilla FC pelaa kotiottelunsa Ramón Sánchez Pizjuánilla ja Real Betis Benito Villamarínilla.
Vuoden 2021 Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2020 siirrettiin Sevillaan, koska aiemmin isännäksi valittu Bilbao ei voinut taata, että otteluihin voitaisiin päästää yleisöä.
Butyronitriili

n-butyronitriili on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C4H7N ja rakennekaava on CH3CH2CH2CN. n-butyronitriilista käytetään myös nimityksiä "butaaninitriili", "butyyrihapponitriili", "1-syanopropaani" ja "n-propyylisyanidi".
n-butyronitriilin moolimassa on 69,1 g/mol, sulamispiste –112 °C, kiehumispiste 116–118 °C, tiheys 0,8 g/cm3, liukoisuus veteen 25 °C lämpötilassa 3 g/100 ml, leimahduspiste 17 °C, itsesyttymislämpötila 501 °C ja CAS-numero 109-74-0. 
Butyronitriiliä valmistetaan butanolin tai butyyrialdehydin ja ammoniakin reaktiolla 300 °C:n lämpötilassa. Yhdistettä käytetään lääkeaineiden valmistuksessa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus höyrylle ärsyttää lievästi silmiä, ihoa ja hengitysteitä.