tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pierre Valdes

Pierre Valdes (tunnettu myös nimillä "Pierre Valdo, Pierre Vaudès, Pierre de Vaux", "Peter Waldo" ja suomessa myös "Petrus Valdus" ja "Pietari Valdes") (1140–1207) oli ranskalainen uskonnollinen johtaja. Hänen seuraajiaan kutsutaan valdolaisiksi. 
Sekä liikkeen että miehen nimi tulee ranskan ja italian kielen sanoista: "vaux" ja "vallis", eli laakso, ja "Valdes" tuskin oli Pierren alkuperäinen sukunimi. 
Pierre Valdes oli rikas kauppias Lyonista. Saatuaan uskonnollisen herätyksen hän luopui omaisuudestaan. Valdolaisten ohjenuorana oli Kristuksen laki, jonka käskyä lähteä maailmasta ja elää köyhyydessä ja laupeudessa tuli ehdottomasti noudattaa.
Valdesin tarinasta on useita versioita, eikä ole aivan selvää, onko hän koskaan ollut olemassakaan. Etunimi Pierre mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvun puolivälin valdolaisten kirjeissä, ja se voi liittyä yrityksiin liittää valdolaisuus apostoli Pietariin ja sitä kautta evankeliseen perinteeseen. Erään tarinaversion mukaan Pierre Valdes kuuli trubaduurin laulavan legendaa 400-luvun pyhästä Aleksioksesta, ja päätti ottaa tästä oppia. Toisen version mukaan Valdes pelkäsi suuren omaisuutensa estävän taivaaseen pääsyn, koska Luukkaan evankeliumin 18:18-30 varoittaa, etteivät rikkaat pääse taivaaseen.
Linux Mint

Linux Mint on Linux-käyttö­järjestelmän jakelupaketti ("distribuutio"), joka perustuu Ubuntuun (ja sen myötä Debianiin) ja on yhteen­sopiva sen pakettien kanssa. Linux Mintistä on myös Debian Edition, jonka kehitystyön tarkoituksena on säilyttää jakelun yhteensopivuus Debianin ja lukuisten Debian-johdannaisten kanssa, jotta Linux Mint ei ole pelkästään Ubuntu-yhteensopiva.
Ominaisuudet.
Mint on helppo­käyttöinen aloittelijoille, sillä siinä tulee mukana tuki suljetuille multi­media­tiedostoille. Paketti­varastot ovat valtavat, sillä Mint on yhteen­sopiva Ubuntun pakettien kanssa, joskin sillä on myös omat paketti­varastot. Mintiin on saatavilla kaikki yleisimmät ohjelmat, kuten esimerkiksi Skype, Google Chrome, Firefox ja LibreOffice.
AMD ja Nvidia julkaisevat myös eri Linux-pohjaisille käyttö­järjestelmille omia näytönohjainajureita.
Linux Mint -jakeluun on saatavissa oma erillinen työ­pöytä­ympäristö Cinnamon, joka voidaan tarvittaessa asentaa myös mihin tahansa Linux-jakeluun.
Linux Mintissä on Teejeetechin kehittämä työkalu nimeltä Timeshift, jonka ylläpidon Mintin johtaja Clement Lefevbre otti vastaan kun Tony George lopetti sen kehityksen. Työkalua voidaan käyttää vaihtoehtona tiedostojärjestelmien tarjoamalle tilannekuvalle, jolloin käyttöjärjestelmä voidaan palauttaa taaksepäin mikäli jotain menee vikaan.
Versiot.
Mintin oletus­työ­pöytä­ympäristöt ovat Cinnamon, MATE ja Xfce. Jokaisesta löytyy 64-bittinen versio, sillä projekti on luopunut 32-bittisestä versiosta julkaistaessaan viimeisimmän tuetun version 20 ”Ulyanan” kesällä 2020.
Julkaisuhistoria.
Linux Mintin kehitti ja julkaisi pää­asiallisesti Clement Lefebvre Ranskassa vuonna 2006. Ensimmäinen julkaisu (”Ada”) perustui Kubuntuun ja julkaistiin vuonna 2006.
Versiossa 22 Mint vaihtoi audiopalvelimen PipeWireen ja muutti ytimen päivitysmallia seuraamaan läheisemmin Ubuntun käyttämää. Mintin Clement Lefebvre kertoo, että he eivät ole huomanneet ytimen vakaudessa eroa ja yhä useammat uusien kannettavien tietokoneiden käyttäjät riippuvat ytimen uudemmista versioista.
Linux Mint Debian Edition.
Syys­kuun 7. päivänä 2010 julkistettiin Linux Mint Debian Edition (LMDE), joka käyttää pohjanaan Debiania Ubuntun sijaan. LMDE käyttää rolling release -julkaisu­mallia eli sitä päivitetään jatkuvasti eikä eri julkaisu­versioita ole. Uudempi versio Linux Mint Debian Editionista on ladattavissa. Linux Mint Debian Edition 2, koodi­nimeltään ”Betsy”. Linux Mint Debian Editionin ensimmäisen version tuki päättyi 1. tammi­kuuta 2016.
Vastaanotto.
Linux Mint on saanut hyvää palautetta työpöytäkäyttöön soveltumisesta.
Distro­watch-sivuston listauksessa Linux Mint on eräs suosituimmista jakeluista kun tarkastellaan Linux Mint -sivuston päivittäisten kävijöiden määrää.
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna

Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli lyhytikäisen Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan tunnus, joka otettiin käyttöön Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hallituksen päätöksellä 10. helmikuuta 1941. Vaakuna oli käytössä vuoteen 1956, jolloin sosialistinen neuvostotasavalta muutettiin Karjalan autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.
Vaakuna perustuu Neuvostoliiton vaakunaan, mutta se oli Valko-Venäjän SNT:n vaakunan ohella ainoa neuvostotasavaltojen vaakuna, johon ei ollut kuvattu vehnää. Sen sijaan siihen on kuvattu männyn oksia ja ruista sekä Karjalan luontoa, virtaava joki kukkulaisessa maastossa. Takana vaakunassa nousee aurinko, jonka päällä on kuvattu kommunismin symbolit sirppi ja vasara sekä punainen tähti.
Ympärillä olevissa nauhoissa on suomeksi vasemmalla puolella kansainvälinen kommunistien tunnus "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!" ja oikealla puolella sama venäjäksi. Keskellä vaakunaa lukee neuvostotasavallan nimi suomeksi ja venäjäksi, "Karjalais-suomalainen SNT".
Rauno Repomies

Rauno Ignatius Repomies on animaatiosarjassa "Pasila" esiintyvä kuvitteellinen henkilö. Hän on Pasilan poliisiaseman ylikomisario ja yhdessä Kyösti Pöystin kanssa sarjan päähenkilö. Repomiehen ääninäyttelijä on Kari Hietalahti.
Hahmon kuvaus.
Rauno Repomies on viiksekäs vanha mies vahvalla lääkekuurilla eikä aina sovellu tehtäväänsä. Ylikomisarion jutut muuttuvat usein aina vain sekavammiksi ja runollisemmiksi (yleensä liittyen Alppeihin, nunniin ja/tai natseihin), kunnes joku yleensä muistuttaa häntä ottamaan lääkkeensä. Repomiehen ja Pöystin suhde on melko huono, sillä Repomies ei pidä Pöystiä kunnon poliisina. Joskus Rauno lähinnä sairauksiensa vaikutuksesta rupeaa kuitenkin pitämään Pöystistä luullen tätä ystäväkseen. Repomiehellä on vaimo, jonka kanssa hänellä on mielentilastaan riippuen joko hyvä tai huono suhde. Jakson "Laillinen bordelli" mukaan Repomiehen vaimo on hänen serkkunsa. Hänen lapsenlapsensa ovat isoisänsä ammatista huolimatta sekaantuneet prostituutioon. Repomiehen diaesitykset menevät yleensä pieleen, koska hänen intiimit lomadiansa ovat usein tarvittavien diojen seassa.
Jaksojen "Eläke" ja "Naapuri" mukaan Repomies asuu rivitalossa Pohjois-Helsingissä, ja talo nähdäänkin jaksossa "Virginia Heartbreaker".
Kuvitteellinen henkilöhistoria.
Rauno on syntynyt ja kasvanut Oulun Raksilassa. Rauno on luultavasti syntynyt 1918 tai 1919; tätä tukee se, että hän oli abiturientti vuonna 1937 ja sijoittaa usein aikuiselämänsä kultakauden 1950–1970-luvuille. Tosin Pekan kysyessä Raunolta miltä tästä tuntui kun tämä täytti 46 vuotta, Rauno vastasi ettei muista sillä oli koomassa melkein koko 1970-luvun. Näin ollen Rauno olisi mahdollisesti syntynyt vuosien 1924 ja 1933 välisenä aikana. Jaksossa "Elämän rouva" Rauno kertoi olleensa vasta pieni poika vuonna 1942.
Vuonna 1979 Rauno syyllistyi maanpetokseen luovuttaessaan (pakon ja paniikin sanelemana) valtiosalaisuuksia Neuvostoliitolle, minkä johdosta hän menetti mahdollisuutensa päästä poliisiylijohtajan asemaan. Samalla kerralla hän vahingossa ilmiantoi Neuvostoliiton suurlähetystölle Mikkelin poliisipiirissä olevan Antero Rösensmösenwitz-Peppusen.
Tänä päivänä Rauno on Z-ryhmän kanta-asiakas ja himoitsee Zalt-Gurkaneita yli kaiken. Hänellä on myös taipumus ostaa heräteostoksia.
Kesla

Kesla Oyj on suomalainen pörssiyritys, jonka kotipaikka on Joensuu. Yritys on metsäteknologian kehittämiseen, valmistukseen ja markkinointiin erikoistunut konepajakonserni, joka hallitsee puunkorjuun koko tuotantoketjun. Keslan tuotteisiin kuuluvat auto- ja teollisuusnosturit, hakkurit, harvesterikourat, metsäkonenosturit ja traktorin metsävarusteet, perävaunut ja kuormaimet.
Historia.
Yritys sai alkunsa vuonna 1954, kun ensimmäisen traktorinsa ostanut Antti Kärkkäinen alkoi pohtia, kuinka kivet saisi kätevästi kerättyä pois pelloilta. Kärkkäinen kehitti ja teki itse omat kivenraivauskoneensa, sillä valmiita ei ollut saatavilla. Näin saivat alkunsa Kivi-Antti-kivensiirtolaite ja Isokita-raivauskoukku. Naapurit kiinnostuivat Antin keksinnöistä ja tilasivat niitä myös itselleen. Laitteita valmistettiin alkuun naapurikylän pajalla, kunnes Antti Kärkkäinen päätti laittaa tilansa uuteen käyttöön ja perusti 19. elokuuta 1960 Rantasalmen Raivausväline -yrityksen.
Antti Kärkkäinen kuoli vuonna 1969, jonka jälkeen yrityksen otti hoitoonsa ensin hänen vanhin poikansa Raimo ja sitten nuorempi poika Seppo vuonna 1971. Lisätilojen tarpeessa yritys muutti ensin hetkeksi Joroisiin ja sieltä Kesälahdelle 1974. Kesälahdesta yritys sai nykyisen nimensä Kesla.
Kesla päätti tammikuussa 1988 laajentaa omistuspohjaansa ja listautui Helsingin pörssin OTC-listalle. Samoihin aikoihin yritys laajensi toimintaansa henkilönostimien suunnitteluun ja markkinointiin. Kesla valmisti viimeiset maatalouskoneensa vuonna 1995.
Vuonna 2000 Kesla osti hakehakkurin tuoteoikeudet saksalaiselta hakkurivalmistajalta. Tämän ympärille Kesla hyödynsi omaa osaamistaan metallirakenteiden, kuten vaunurungon ja nosturin sekä hydrauliikan ja automatiikan osalta, ja kehitti kilpailukykyisen hakkuripaketin yrittäjäkäyttöiseen hakettamiseen.
Vuonna 2007 Kesla osti MFG Components Oy:n Tohmajärveltä. MFG:stä tuli Keslan itsenäinen tytäryhtiö. Kesla Components fuusioitui MFG:hen vuonna 2008. Näin ollen MFG:llä on toimipisteet Tohmajärvellä ja Ilomantsissa.
Ammunnan maailmancup 2008

Ammunnan maailmancup 2008 järjestää Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto (ISSF) ja siinä kilpailtiin seitsemässä osakilpailussa ja kahdessa finaalissa. Tavanmukaan Pekingissä olympialaisten ammuntojen kilpailupiakoilla järjestettiin esi-olympialaiset. Muina maailmancupin osakilpailun kilpailupaikkoina toimivat Rio de Janeiro, Kerrville, München, Milano, Suhl ja Belgrad. Maailmancupin finaalit järjestettiin haulikkolajeissa syyskuun lopulla Minskissä ja marraskuun lopussa Bangkokissa kivääri- sekä pistoolilajeissa. Finaaleihin osallistumisoikeuden saavat lajin edellisen vuoden maailmancupin finaalin voittaja, vuoden olympialaisten mitalikolmikko ja kahdeksan maailmancupin osakilpailuissa menestynyttä urheilijaa. Myös järjestäjämaa voi saada edustajiaan mukaan.
Maailmanennätykset.
Maailmancupissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset.
Kill Arman

Kill Arman on suomalainen tositelevisio-ohjelma, jota esittää Jim-kanava. Arman Alizad on iranilaissyntyinen suomalainen vaatturi ja elämännautiskelija, joka haluaa parantaa elämäntapojaan ja tutustua vieraisiin kulttuureihin. Hän lähtee maailmalle treenaamaan taistelulajeja ja jokaisen jakson lopussa hän taistelee eri lajien mestareita vastaan. Armanilla on neljä kuukautta aikaa treenata itsensä huippukuntoon, sillä hänellä on vastassaan kymmenen eri taistelulajin mestarit. Televisiosarjassa Arman treenaa mm. Kiinassa Shaolinin kungfua ja tutustuu Kambodžan slummialueella bokatoriin, joka on muinaisen Khmer-valtakunnan taistelulaji. Sarjan esitysoikeudet on myyty 135 maahan, mutta joissakin maissa ohjelmaa näytetään dubattuna.
"Kill Arman" -sarjan toisella tuotantokaudella nähdään paremmassa taistelukunnossa oleva Arman Alizad. Toisella tuotantokaudella edessä on entistä suurempia haasteita ja eksoottisempia matkakohteita.
Ammunnan maailmancup 2009

Ammunnan maailmancupin 2009 järjesti Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto (ISSF) ja siinä kilpailtiin seitsemässä osakilpailussa ja kahdessa finaalissa. Maailmancupin osakilpailun kilpailupaikkoina toimivat Changwon, Peking, Kairo, München, Milano, Minsk ja San Marino. Maailmancupin finaalit järjestettiin pistooli- ja kiväärilajeissa Wuxissa ja haulikkolajeissa Pekingissä. Finaaleihin osallistumisoikeuden saivat lajin edellisen vuoden maailmancupin finaalin voittaja ja kahdeksan maailmancupin osakilpailuissa menestynyttä urheilijaa. Myös järjestäjämaalla oli mahdollisuus saada edustajiaan mukaan.
ISSF oli ilmoittanut että maapaikkoja olympialaisiin ei jaeta vielä vuonna 2009. Täten maailmancupin osakilpailuistakaan ei ole aiemmista vuosista poiketen jaossa maapaikkoja. Maapaikkoja aletaan jakaa todennäköisesti vuonna 2010.
Maailmanennätykset.
Maailmancupissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset.
Ust-Kuiga

Ust-Kuiga () tai Uus Kujga () on kaupunkikunta ja kaupunkimainen taajama Ust-Janskin ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa. Ust-Kuiga sijaitsee Janajoen itärannalla, 224 kilometriä ulusin keskuksesta Deputatskista luoteeseen. 
Ust-Kuiga on tärkeä liikenteen keskus. Siellä on jokisatama ja lentokenttä. Sieltä on myös maantieyhteys Deputatskiin. Taajamassa on ala- ja keskiasteen koulu, musiikkikoulu, vapaa-ajantalo, kauppa, terveyskeskus ja geologinen tutkimusasema. 
Asukasluvun kehitys:
Ust-Kuiga perustettiin 1950-luvulla. Vuonna 1964 siitä tuli taajama.
Nižnejansk

Nižnejansk () eli Nižnejanskaj () on kaupunkikunta ja kaupunkimainen taajama Ust-Janskin ulusissa eli piirissä Sahan tasavallassa. Nižnejanskin kunta sijaitsee piirin pohjoisosassa. 
Nižnejanskin taajama sijaitsee Janajoen suistossa, 581 kilometriä piirikeskuksesta Deputatskista luoteeseen, noin 20 km Laptevinmereen laskevan joen suulta. Se on merkittävä jokisatama. Satama perustettiin sotavuosina 1940-luvun alussa, ja paikkakunta sai taajaman statuksen vuonna 1958. 2000-luvulla väkiluku on romahtanut nopeasti alle viidennekseen entisestä. Vuonna 2000 taajamassa toimi ala- ja keskiasteen koulu, kultturitalo, kauppa ja terveyskeskus. 
Asukasluvun kehitys:
Supplicatio

Supplicatio oli Rooman valtakunnassa senaatin määräämä juhlallinen kiitostoimitus joka osoitettiin jumalille. Kaikkien temppelien ovet avattiin ja jumalten patsaat tuotiin ulos, jotta kansa pystyi niitä rukoilemaan ja kiittämään. 
"Supplicatio" voitiin julistaa kahdesta eri syystä: kiitoksena suuresta voitosta tai suuren vaaran hetkinä. Supplication pituus päivinä riippui saavutetun voiton suuruudesta, joskus supplicatio kesti vain päivän, mutta yleensä kolme tai viisi päivää. Kymmenen päivän supplicatio julistettiin sen jälkeen kun Pompeius oli kukistanut Mithridates VI:n. Senaatti määräsi 15 päivän supplication sen jälkeen kun Caesar kukisti belgit ja ennen näkemättömät 20 päivää sen jälkeen kun Caesar kukisti Vercingetorixin.
Jukagir

 Jukagir () eli Djükeegir () on kansallinen nasleg (maalaiskunta) ja sen keskuskylä Ust-Janskin ulusissa (piirissä) Sahan tasavallan pohjoisimmassa osassa. Jukagirin kunta sijaitsee piirin koillisosassa. Keskuskylä sijaitsee Laptevinmeren rannalla, 408 kilometriä piirikeskuksesta Deputatskista pohjoiseen. 
Asukasluvun kehitys:
Alquevan pato

Alquevan pato sijaitsee Mouran kunnassa, Alentejossa, Portugalissa. Pato on rakennettu Guadiana-jokeen, joka on yksi suurimmista joista Iberian niemimaalla. 
Pato on tehty sähköntuotantoa varten. Padon vesivoimalaitoksessa on kaksi turbiina, joiden teho on yhteensä 240 MW. Voimalaitoksen keskimääräinen sähkönvuosituotanto on 269 GWh.
Padon muodostama tekojärvi on Länsi-Europan suurimpia tekojärviä. Tekojärven pinta-ala on 250 km² ja pinnankorkeus on 152 m. Tekojärven vettä käytetään myös lähialueen maatalouden keinokasteluun. Mistään Euroopan suurimmasta tekojärvestä tai voimalasta ei silti ole kyse, sillä esimerkiksi eurooppalaisen Venäjän Kuibyševin tekojärvi, Rybinskin tekojärvi ja Volgan vesivoimalaitos altaineen ovat kooltaan monikertaisia tähän portugalilaiseen patoaltaaseen verrattuna.
Rakentaminen.
Padon rakentamisprojekti alkoi vuonna 1985. Pato valmistui vuonna 2002, jolloin padon portit suljettiin.
Tekojärven alle jäänyt pieni Luzin kylä rakennettiin uudestaan parin kilometrin päähän vanhasta paikasta.
Ujandi

Ujandi () eli Ujaandjy () on kuntatasoinen hallintoyksikkö, kansallinen nasleg, sekä sen keskuskylä Ust-Janskin ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa. Kunta sijaitsee ulusin itäosassa. Keskuskylä sijaitsee Ujandina-joen yläjuoksun varrella, 45 kilometriä piirikeskuksesta Deputatskista itään. 
Asukasluvun kehitys:
DNB (norjalainen pankki)

DNB (vuoteen 2011 DnB NOR) on Norjan suurin finanssikonserni. Taseensa perusteella (346,16 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 72. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
DNB:n pääomistajia ovat Norjan valtio Nærings- og handelsdepartementetin kautta 34 prosentin osuudella ja Sparebankstiftelsen DNB 10 prosentin omistuksella.
Historia.
Pankin juuret juontavat vuoteen 1822, jolloin "Christiania Sparebank" perustettiin. Vuosien varrella yhtiö on kehittynyt useiden pankkifuusioiden myötä. DnB syntyi vuonna 1990, jolloin Norjan kaksi suurinta pankkia, "Bergen Bank" ja "Den norske Creditbank" (DnC), yhdistyivät. Vuonna 2003 DnB puolestaan fuusioitui "Gjensidige NOR" -konsernin kanssa, jolloin pankin nimeksi tuli "DnB NOR". Nykyiseen DNB-nimen pankkikonserni otti käyttöön vuonna 2011.
DNB ja Nordea ilmoittivat elokuussa 2016 aikovansa yhdistää pankkitoimintonsa Baltian maissa. Yhdistyneen pankin nimeksi tuli Luminor, ja se aloitti toimintansa lokakuun 2017 alussa. Nordean arvion mukaan Luminor on Baltian maiden kolmanneksi suurin toimija rahoituspalveluissa 16 %:n osuudella talletuksista ja 23 %:n osuudella luotonannosta. DNB ja Nordea saivat molemmat uuden yhtiön äänivallasta 50 prosenttia.
Gotland Ring

Gotland Ring on moottorirata Itämeressä sijaitsevalla Gotlannin‎ saarella Kappelshamnin pientaajamassa Ruotsissa. Gotland Ringin on suunnitellut suomalainen Alec Arho Havrén. Hän myös omistaa radasta 54 prosenttia. Muutkin pääomistajat ovat suomalaisia. Radan esikuvana toimii Saksassa sijaitsevan Nürburgringin "Nordschleife"-osuus. Gotland Ringin pohjoinen lenkki, jolla on pituutta 3,2 kilometriä, on jo valmistunut, ja sen alkuosa on nimeltään "Finlandia Ring" ja loppuosa puolestaan "Arho-Havren" Alec Arho Havrénin mukaan. Pohjoiselle osalle on myös haettu FIA-luokitusta. Vuoden 2008 lopulla rataa oli tarkoitus laajentaa seuraavien viiden vuoden kuluessa 7,4 kilometriin. Tällöin nykyisin vielä keskeneräinen eteläinen lenkki olisi valmis. Myöhemmin rataa pidennettäisiin vielä 28 kilometrin pituiseksi, mikä tekisi Gotland Ringistä maailman pisimmän moottoriradan. 
Gotland Ringillä on vaikea löytää oikeita ajolinjoja, minkä vuoksi monet kokeneetkin kuljettajat pitävät rataa haastavana. Rata on esimerkiksi nopeampi kuin ainutkaan Suomessa sijaitseva moottorirata. Pohjoinen rataosuus on rakennettu mäenharjanteelle, mutta eteläinen osuus tulee laskeutumaan 20 metrin matkan alas kalkkilouhokseen. Louhokseen laskeutumista seuraa miltei kilometrin pituinen pääsuora, jonka päätä seuraavat kuusi mutkaa ja lopulta nousu pohjoisen osuuden tasolle.
Gotland Ringin päätoiminta on yritystapahtumat ja testaustoiminta; moottoriurheilutapahtumia aletaan järjestämään kesällä 2009. Formula 1 -kilpailukin olisi mahdollista järjestää radan kansainvälisten mittojen puolesta. Radan ympäristöön on rakennettu mökkejä sekä lähellä sijaitsevaan kalkkisatamaan on mahdollista sijoittaa risteilyalus. Gotlannin maaherra, joka on Ympäristöpuolue vihreiden jäsen, on lobannut hanketta eniten, sillä rata on aktiivinen ympäristöasioiden ajaja. Radasta Gotlanti toivoo saavansa piristystä talouselämäänsä. Gotland Ringillä on yhdeksän tuulivoimalaa, joista esimerkiksi radalla testattavat vetypolttokennoautot voivat saada polttoainetta. Lisäksi tuulivoimalat tuottavat sähköä Ruotsin valtakunnanverkkoon. Gotland Ringin yhteydessä on myös kokous- ja ravintolatila sekä suunnitteilla on teemapuisto, vesipuisto, speedway- ja motocrossrata, yksityiskoneille tarkoitettu lentokenttä ja tennis- ja golfkeskus.
Gotland Ring on rakennettu kalkkiyhtiö Nordkalkilta 50 vuodeksi vuokratulle entiselle kaivos- ja louhosalueelle. Radan päällysteenä käytetyn asfaltin pohjustemateriaalina on käytetty Nordkalkin harjoittaman kaivostoiminnan sivutuotetta, kivimursketta.
Radalle on matkaa Gotlannin keskuksesta Visbystä noin puolen tunnin ajomatka. Radalla johtavien teiden varrella on myös opasteet.
Norske Skog

Norske Skog on yksi maailman suurimmista sanoma- ja aikakauslehtipaperintuottajista. Se on maailman toiseksi suurin sanomalehtipaperin ja neljänneksi suurin aikakauslehtipaperin tuottaja. Vuonna 2006 yli puolet yhtiön toiminnoista sijaitsi Euroopan ulkopuolella – yhtiöllä on 18 sen kokonaan tai osittain omistamaa paperitehdasta ja 44 myyntikonttoria eri puolilla maailmaa.
Norske Skog hakeutui konkurssiin joulukuussa 2017 painittuaan taloudellisissa vaikeuksissa vuosia. Yhtiö oli yrittänyt katkaista velkakierteen myymällä suuren osan parhaista osistaan, mutta se ei auttanut.
Historia.
Yhtiö sai alkunsa, kun Nordenfjelske Treforedling AS perustettiin Norjassa maaliskuussa 1962. Ensimmäinen paperikone aloitti toimintansa Skognissa 1966 ja vuonna 1972 yritys muutti nimensä Norske Skogindustrier AS:ksi. Vuonna 1989 norjalainen metsäteollisuus fuusioitui voimakkaasti ja Norske Skog yhdistyi Follum Fabrikkeriin sekä hankki 50 prosenttia Unionin osakkeista sekä Saugbrugsforeningenin.
Vuonna 1990 yritys laajeni Eurooppaan rakentamalla Norske Skog Golbeyn Ranskaan. Vuonna 1996 yritys hankki paperitehtaan Bruckista, Itävallasta. Seuraavana vuonna perustettiin Norske Skog Steti Tšekkiin. Vuonna 2001 puolestaan rakennettiin Walsumin tehdas Saksaan ja Parenco Alankomaihin.
Laajentuminen Euroopan ulkopuolelle alkoi 1998, jolloin yritys hankki tehtaita Kiinasta, Koreasta, Malesiasta ja Thaimaasta. Vuonna 2000 hankittiin "Fletcher Challenge Paper" tehtaineen Australiasta, Uudesta-Seelannista, Chilestä ja Brasiliasta. Yrityksellä oli vuonna 2009 tehtaita 14 maassa, kaikilla muilla mantereilla paitsi Afrikassa.
725 Amanda

725 Amanda on asteroidi, jonka löysi Wienissä Johann Palisa 21. lokakuuta 1911. Sen läpimitta on arviolta 23,687 kilometriä ja eksentrisyys 0,22. Inklinaatio on 3,79°. 725 Amanda kiertää aurinkoa asteroidivyöhykkeellä. Sen kiertoaika on reilut neljä vuotta. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1911 ND.
Ahmed Jasawi

Ahmed Jasawi (Yasawi, Yesevi; kz. Қожа Ахмет Ясауи, "Qoja Ahmet Yasaui," ; 1103–1166) oli keskiaasialainen turkkilaiskielinen suufilainen runoilija ja uskonnollinen hahmo, joka perusti ensimmäisen turkkilaisen suufi-islamilaisen veljeskunnan (tariqa), nimeltään "Yasawiyya" (Yeseviye), ja täten vaikutti merkittävästi koko turkkilaisessa maailmassa. Jasawin tunnetuimpiin kirjallisiin töihin lukeutuu mystinen runoteos "Dīwān-i Hikmat" ("Viisauden kirja"). Jasawia kutsutaan kunnianimillä "Pir-i Turkistan" ja "Ata-Yesevi". Häntä pidetään korkeassa asemassa nykyturkkilaisten keskuudessa aina Keski-Aasiasta Volgan ja Anatolian alueille.
Elämäkerta.
Ahmed Jasawi syntyi turkkilaiseen perheeseen Sairamin kaupungissa Šymkentin lähellä nykyisessä Kazakstanissa. Hänen ensimmäinen uskonnollinen opettajansa oli paikallinen šeikki Arystanbab (Arslan-bab). Tämän kuoleman jälkeen Ahmed opiskeli suufismia Buharassa šeikki Jusuf Hamadanin johdolla. Hän toimi jonkin aikaa Buharan suufilaisyhdyskunnan johtajana, mutta muutti pian Jasyn kaupunkiin (nykyinen Türkistan), jossa hän tuli tunnetuksi saarnaajana. Ahmed Jasawin pääteos on hengellinen runokokoelma "Dīwān-i Hikmat" (”Viisauden kirja”), jossa hän esittää suufilaisuuden perusajatuksia, antaa elämänohjeita, pohtii rikkauden turhuutta ja puolustaa oikeudenmukaisuutta. Teos on yksi horezminturkin eli karluk-horezmin kirjakielen tärkeimmistä muistomerkeistä.
Ahmed Jasawia pidettiin kansallisena pyhimyksenä, jonka hautapaikasta Türkistanissa tuli suosittu pyhiinvaelluskohde. Timur Lenk rakennutti 1390-luvulla alkuperäisen hautamuistomerkin paikalle suurenmoisen mausoleumin, joka on yksi Keski-Aasian merkittävimmistä keskiaikaisista rakennuksista. Se valittiin vuonna 2003 Unescon maailmanperintöluetteloon.
2180 Marjaleena

2180 Marjaleena eli 1940 RJ on Heikki Alikosken 8. syyskuuta 1940 Turussa löytämä asteroidi. Se kiertää aurinkoa asteroidivyöhykkeellä. Asteroidin eksentrisyys on , inklinaatio , albedo on ja absoluuttinen magnitudi on .
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on .
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailman­mestaruus­kilpailut on Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n vuosittain järjestämä jääkiekkoturnaus. Turnaus järjestetään eri maiden alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueille. Se pelataan usein huhtikuussa ja järjestetään samanlaisella järjestelmällä kuin miesten- ja nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailuissa on pääsarjan lisäksi kolme sitä alempaa sarjatasoa eli 1., 2. ja 3. divisioona, joista kukin on jaettu edelleen kahteen eritasoiseen lohkoon, A-lohkoon ja B-lohkoon.
Historiaa.
Turnauksen edeltäjä oli alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999, jolloin Suomi voitti mestaruuden. Kanada tuli kisoihin mukaan vuosituhannen alussa. Eniten mitaleita eli 20 on voittanut Yhdysvallat. Turnaus ei ole kansainvälisesti yhtä arvostettu kuin sitä vanhempi Ivan Hlinkan muistoturnaus, sillä IIHF:n turnaus järjestetään Kanadan tärkeimpien juniorisarjojen kausien ollessa vielä kesken. Näin ollen niiden pelaajat eivät voi osallistua alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin. Ensimmäisen kerran Kanada osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin, kun ne järjestettiin Slovakiassa vuonna 2002.
Kun huomioon otetaan kaikki sarjatasot, suurinumeroisimman voiton alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa on saavuttanut tiettävästi Islanti. Maa voitti 3. divisioonan ottelussa Armenian peräti maalein 50–0 Armenian ensimmäisessä maaottelussa.
Syyrian katolinen kirkko

Syyrian katolinen kirkko (, " ʿĪṯo Suryayṯo Qaṯolīqayṯo") on kristillinen kirkkokunta Lähi-idässä ja on yksi idän katolisista kirkoista, jotka käyttävät syyrian kielistä Antiokian liturgiaa. Kirkkoa johtaa "Antiokian ja koko itäisen Syyrian patriarkka", joka asuu Beirutissa. Sillä on kaksi arkkihiippakuntaa Irakissa, neljä Syyriassa, yksi Egyptissä ja yksi Sudanissa. Lisäksi Israelissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa on yksittäisiä seurakuntia.
Historia.
Kirkon perusti perimätiedon mukaan apostoli Pietari ennen lähtöään Roomaan. 
Yhteisö sai varsinaisesti alkunsa vuonna 1622 Aleppossa käynnistyneestä jesuiittojen ja kapusiinien toiminnasta.
Kirkko yhdistyi virallisesti Rooman kirkon kanssa vuonna 1781.
Wollmar Yxkull

Wollmar Didriksson Yxkull (n. 1579 – k. 1627) oli ruotsalainen aatelismies, jonka sukujuuret olivat Liivinmaalta. Yxkull toimi Ruotsin kuninkaan Kaarle IX:n hovimarsalkkana. Hänet aateloitiin vuonna 1625. Hänen omistuksiinsa kuuluivat sukuperintönä 1400-luvun lopulta Kastin kartano nykyisessä Raplamaan kunnassa Virossa, vaimonsa perintönä Djursnäsin kartano sekä myös Ogestan ja Körundan kartanot, kaikki nykyisessä Nynäshamnin kunnassa Ruotsissa. 
Yxkull oli naimisissa noin vuodesta 1590 lähtien Kustaa Vaasan pojan, Magnus Vaasan aviottoman tyttären Helena Magnusdotter Gyllenhielmin (n. 1570 – n. 1630) kanssa. Heillä oli ainakin neljä lasta: Didrik Wolmarsson Yxkull (1591—1637), Johan Yxkull till Kasti (Märjamaa/Raplamaa, Viro), (1605—1654), Beata Wolmarsdotter Yxkull (1618—1667) ja Wolmer Yxkull (k. 1649).
Yxkull omisti Tukholman Södermalmilla tontin, jonka viereinen katu on nyttemmin nimetty hänen mukaansa.
Kyproksentasku

Kyproksentasku ("Oenanthe cypriaca") on Kyproksen kotoperäinen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 14–15 cm ja paino keskimäärin noin 18–20 g, eli se on kivitaskun kokoinen. Kyproksentaskun katsottiin ennen olevan nunnataskun ("Oenanthe pleschanka") alalaji, mutta se on nykyisin oma lajinsa. Höyhenpuvultaan ja käytökseltään se muistuttaa nunnataskua, koiraan vatsapuoli on kuitenkin vaalean oranssi.
Esiintyminen.
Kyproksentasku elää Kyproksella. Sen elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation suuruudeksi arvioidaan 180 000–360 000 yksilöä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Sudanissa ja Etiopiassa. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Kyproksentasku asuu vuorten karuilla rinteillä ja kivikkoisilla ylängöillä noin kahden kilometrin korkeuteen saakka. Se pesii paikoin myös puustoisilla alueilla. Koiras laulaa näkyvällä paikalla 5–10 m:n korkeudella.
Lisääntyminen.
Pesä on tavallisesti maakolossa, kiven alla tai rakennuksessa. Munia on 4–6, joita haudotaan 13–14 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän 13–14 päivää vanhoina. Laji pesii toisinaan kahdesti kesässä.
Ravinto.
Kyproksentasku syö lähes yksinomaan maassa olevia hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja pieniä liskoja.
(143649) 2003 QQ47

(143649) 2003 QQ47 (kirjoitetaan myös (143649) 2003 QQ47) on LINEARin 24. elokuuta 2003 löytämä keskikokoinen Maan lähelle tuleva asteroidi, joka luokitellaan Apollo-asteroideihin. Asteroidi on luokiteltu mahdollisesti vaarallisiin johtuen sen kiertoradasta, joka leikkaa Maan kiertoradan. Vuonna 2021 asteroidi ohitti Maan alle 15 miljoonan kilometrin etäisyydeltä.
Aluksi arvioitiin, että oli olemassa vähäinen vaara (1:250 000) sen törmäyksestä Maahan. Törmäys olisi ollut mahdollinen vuonna 2014. Pian kuitenkin todettiin, että asteroidi ei ole uhka Maalle.
Asteroidin eksentrisyys on 0,187 ja inklinaatio 62,1°. Kiertoaika on runsas vuosi. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on – . Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Iranilaiset kielet

Iranilaiset kielet ovat indoeurooppalaiseen kieliperheeseen kuuluva keskenään sukua oleva kieliryhmä. Indoarjalaisten ja nuristanilaisten kielten kanssa ne muodostavat indoeurooppalaisen kieliperheen indoiranilaisen haaran.
Iranilaisia kieliä puhutaan melko yhtenäisellä alueella Iranissa, Afganistanissa, Pakistanissa, Turkin itäosassa, Pohjois-Irakissa, Syyriassa, Tadžikistanissa ja Ossetiassa. Erillisiä iraninkielisiä alueita on myös Azerbaidžanissa, Armeniassa, Georgiassa, Dagestanissa, Uzbekistanissa, Kirgisiassa, Turkmenistanissa, Intiassa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, Omanissa ja Kiinassa.
Ryhmään kuuluu yli 40 kieltä, erillistä murretta ja murreryhmää:
Eräiden kielimuotojen asema erillisenä kielenä tai toisen kielen murteena on epäselvä tai kiistanalainen:
Eri puolilta Irania tunnetaan murreryhmiä ja murrejatkumoita, jotka eivät muodosta mitään yhtenäistä kieltä:
Kirjallisten muistomerkkien ja muiden lähteiden perusteella voidaan nimetä joukko kuolleita kieliä:
Iranilaiset kielet jaetaan läntiseen ja itäiseen pääryhmään. Länsiryhmän kielet perustuvat murteisiin, jotka levisivät Iranin ylängön länsiosaan oletettavasti noin 500 eaa. mennessä. Itäryhmän kielten pohjana ovat Keski-Aasiassa puhutut murteet. Länsiryhmä jakaantuu edelleen lounaiseen ja luoteiseen alaryhmään. Edelliseen kuuluvat mm. muinais-, keski- ja nykypersia, tadžikki, dari ja tati, jälkimmäiseen parthi, kurdi, beludži, talyš ym. Itäryhmä jaetaan puolestaan pohjoiseen ja eteläiseen alaryhmään. Edelliseen kuuluvat mm. skyyttiläis-sarmaattilaiset murteet, sogdi, horezmin kieli, osseetti ja jagnobi, jälkimmäiseen saki, baktria ja paštu. Oman ryhmänsä muodostavat kontaktivaikutuksen tuloksena syntyneet pamirilaiset kielet.
Dennis Oliech

Dennis Oliech (s. 2. helmikuuta 1985 Nairobi, Kenia) on kenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä ranskalaista AC Ajaccioa.
Seurajoukkueura.
Oliech aloitteli uraansa kotimaassaan Mathare Unitedissa vuonna 2001. Hän siirtyi ammattilaiseksi allekirjoittaessaan sopimuksen qatarilaisen Al-Arabin kanssa vuonna 2003. Oliech vietti joukkueessa kaksi ja puoli kautta tehden 12 maalia 17 ottelussa. Tammikuussa 2006 hän siirtyi Ranskaan allekirjoittaessaan neljän vuoden sopimuksen FC Nantesin kanssa. Oliech pelasi joukkueessa yhden kokonaisen kauden ja jätti seuran kesken kauden 2007–2008 jäätyään ilman peliaikaa. Hän päätyi lopulta Auxerren riveihin, jossa Oliech pelasi heti ensimmäisellä kaudellaan 26 ottelua, tehden niissä kolme maalia. 
Oliech edusti Auxerrea viiden kauden ajan tehden burgundialaisseuralle 25 maalia 165 ottelussa. Kaudeksi 2012/13 Auxerre putosi Ligue 2:een, jossa Oliech pelasi syyskauden ajan. Tammikuussa 2013 hän jätti seuran ja teki 2,5-vuotisen sopimuksen liigaseura AC Ajaccion kanssa.
2007 VK184

2007 VK184 on Catalina Sky Surveyn marraskuussa 2007 löytämä Maan lähelle tuleva asteroidi Apollo-asteroidien ryhmässä. Sen arvo on Torinon asteikolla 1, joten se muodostaa mahdollisen, joskin sangen epätodennäköisen uhan Maalle. 3. kesäkuuta 2048 tapahtuvan impaktin riski on yksi 2 940:sta, kun esimerkiksi runsaasti julkisuutta saaneen Apophis-asteroidin törmäysriskiksi arvioidaan nykyisin vain yksi 43 000:sta. Huomattavaa on, että yleensä Torinon asteikon arvon 1 saaneet asteroidit putoavat luokkaan 0 lähemmän tarkastelun jälkeen.
Asteroidin eksentrisyys on 0,57 ja inklinaatio 1,22°. Kiertoaika on 2,27 vuotta.
Aker (yritys)

Aker ASA on norjalainen holding- ja pörssiyhtiö. Toimialoja ovat offshore, kalastus, rakennusteollisuus ja insinööritoiminta. Yhtiötä kontrolloi liikemies Kjell Inge Røkke TRG Holding -yrityksensä välityksellä.
Tytäryhtiöt.
Maaliskuussa 2009 Akerin tytäryhtiöitä olivat:
Historia.
"Akers Mekaniske Verksted" perustettiin Akerselvan rannalle Osloon 1841. Aluksi konepaja tuotti erilaisia mekaanisia laitteita, keskittyen sittemmin laivanrakennukseen. 1800-luvulla yritys rakensi valaanpyynti-, matkustaja- ja rahtialuksia. Myöhemmin yritys alkoi tuottaa tankkereita. 1970-luvulla yritys meni öljyteollisuuteen alkaen rakentaa öljynporauslauttoja. 1980-luvulla Aker fuusioitui Norcemin kanssa ja muodosti offshore-teollisuuteen suuren sementtiyrityksen. Se osa yrityksestä myytiin 1999.
Vuonna 1996 Kjell Inge Røkke hankki sijoitusyrityksensä kautta suuria määriä Akerin osakkeita ja yhdisti sijoitusyrityksensä Akeriin muodostaen "Aker RGI":n. Osittainen tytäryhtiö Aker Maritime hankki vuonna 2000 hallintaansa Kværnerin, joka fuusioitui Aker Kværneriksi. Nykyisin yritys on listautuneena erikseen Oslon pörssiin nimellä Aker Solutions, jossa Aker Holding on ylivoimaisesti suurin osakas.
Louhikkotasku

Louhikkotasku ("Oenanthe picata") on aasialainen sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 14–15 cm eli se on kivitaskun kokoinen. Louhikkotaskukoiras on mustavalkoinen, naaras harmaanruskea ja valkoinen.
Esiintyminen.
Louhikkotasku elää Aasiassa Kaspianmereltä itään Tadžikistaniin ja Länsi-Pakistaniin. Sen esiintymisalueen pinta-ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Pakistanissa ja Pohjois-Intiassa. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Louhikkotasku elää vuorten karuilla rinteillä ja louhikkoisilla ylängöillä.
Ravinto.
Laji syö pääasiassa hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja pieniä liskoja.
Muinaisuiguurin kieli

Muinaisuiguurin kieli on muinaisten uiguurien käyttämä turkkilainen kirjakieli. Se tuli tunnetuksi Itä-Turkestanista 1800–1900-lukujen vaihteessa löydettyjen kirjallisten muistomerkkien ansiosta. 
Muinaisuiguurin kehityksen uskotaan alkaneen 500-luvun lopussa Orhonjoella nykyisen Mongolian alueella syntyneessä muinaisturkkilaisessa valtakunnassa. 700-luvun puolivälistä lähtien uiguurien valtakunnassa käytettiin turkkilaisiin piirtokirjoitusaakkosiin perustunutta kirjakieltä, jonka normit olivat yhteisiä kaikille itäisille turkkilaisille. 800-luvun puolivälissä osa uiguuriheimoista muutti Itä-Turkestaniin ja perusti Kotšon valtakunnan, jossa on laadittu suurin osa muinaisuiguurin kirjallisista muistomerkeistä. Valtakunnan hajottua 1200-luvun puolivälissä muinaisuiguuria käytettiin vielä pitkään kulttikielenä.
700–1600-luvulta peräisin olevien muinaisuiguurilaisten tekstien kieli kuuluu turkkilaisten kielten uiguurilais-oguusilaiseen ryhmään. Ne on laadittu etupäässä uiguurilaisella kirjaimistolla. Sen lisäksi on käytetty manikealaista, syyrialaista (estrangelo), brahmilaista, tiibetiläistä sekä turkkilaista riimukirjoitusta. Muistomerkit koostuvat etupäässä käännetyistä buddhalaisista ja muiden uskontojen pyhistä kirjoituksista.
Toisen vuosituhannen alussa käytetty karahanid-uiguurin kirjakieli ja sen jatkajat sekä nykyinen uiguurin kieli eli uusuiguuri poikkeavat huomattavasti muinaisuiguurista. Ne kuuluvat turkkilaisten kielten karlukkilaiseen ryhmään.
Uiguurilainen kirjaimisto

Uiguurilainen kirjaimisto on ensimmäisen vuosituhannen lopulla syntynyt muinaisuiguurin aakkosellinen kirjoitusjärjestelmä. Se pohjautuu sogdilaiseen kirjaimistoon, joka puolestaan perustuu yhteen syyrilais-aramealaisista kirjaimistoista. Kirjainten järjestys on ylhäältä alas ja rivien vasemmalta oikealle. Jokaisella 22 kirjaimesta on useita variantteja, jotka riippuvat sen asemasta sanan alussa, keskellä tai lopussa.
1000–1100-luvuilla uiguurit alkoivat siirtyä arabialaiseen kirjaimistoon, joka myöhemmin syrjäytti uiguurilaiset aakkoset. Niitä käytettiin kuitenkin arabialaisen kirjaimiston rinnalla aina 1700-luvun alkuun saakka ja juguurien keskuudessa vielä 1800-luvulla.
1200-luvulla mongolit loivat oman uiguurilaiseen kirjaimistoon perustuvan kirjoitusjärjestelmän, jota käytetään edelleen Sisä-Mongoliassa. Siihen perustunutta mantšujen kirjaimistoa käytettiin 1700-luvulle saakka.
Surutasku

Surutasku ("Oenanthe lugens") on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 14,5 cm, siipien kärkiväli 26–27,5 cm ja paino 19–25 g. Surutasku muistuttaa suuresti nunnataskua, mutta sillä on erilainen siipikuvio ja enemmän valkoista yläperässä. Naaras on himmeämmän värinen kuin koiras.
Esiintyminen.
Surutasku elää Pohjois-Afrikassa noin 590 000 neliökilometrin alalla ja Lähi-idässä. Osa populaatioista on muuttolintuja, osa paikkalintuja. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Surutasku asuu vuorten karuilla louhikkoisilla rinteillä ja kallioisilla ylängöillä aina 2 700 metrin korkeudelle asti.
Lisääntyminen.
Surutaskun pesä on syvällä kallion kolossa tai halkeamassa, kiven alla tai törmässä. Naaras munii 4–5 munaa. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän lentokyvyttöminä noin kahden viikon ikäisinä. Laji pesii usein kahdesti kesässä.
Ravinto.
Surutasku syö pääasiassa hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja kasvien osia.
Karahanid-uiguurin kieli

Karahanid-uiguurin kieli on yksi Keski-Aasian ja Kazakstanin alueella 1000–1200-luvulla käytetyn turkkilaisen kirjakielen nimityksistä. Muita nimityksiä ovat "itäturkkilainen, oguusilais-kiptšakkilainen, uiguurilais-kiptšakkilainen, karluk-horezmin, karluk-uiguurin, karahanid-kašgarin" sekä "muinaisturkkilainen kieli".
Muinaisuiguurista poiketen karahanid-uiguuri kuuluu turkkilaisten kielten karlukkilaiseen ryhmään. Suurin osa sen muistomerkeistä on kirjoitettu uiguurilaisella kirjaimistolla. Sen ohella on käytetty arabialaista aakkostoa, Brahmi-kirjoitusta sekä turkkilaista riimukirjoitusta.
Runoelma

Runoelma on runomuotoinen eeppisen kirjallisuuden laji. Runoelma ei ole tyyliltään ja aihepiiriltään yhtä tarkkaan rajattu kuin eepos, joka on runoelman alalaji.
Runoelma oli merkittävässä asemassa antiikin aikana (esimerkiksi Homeroksen "Ilias"), keskiajalla ("Rolandin laulu") ja uuden ajan alussa (John Miltonin "Kadotettu paratiisi"). Runoelman paikan kertomakirjallisuuden valtamuotona vei suorasanainen kertominen, erityisesti romaani. 1900-luvun tunnetuimpia runoelmia on Harry Martinsonin "Aniara" (1956).
Kasaarin kieli

Kasaarin kieli on muinaisten kasaarien puhuma, nykyään kuollut kieli.
Kasaarista tunnetaan joukko paikannimiä sekä sukujen ja heimojen nimityksiä, jotka todistavat sen turkkilaiseksi kieleksi. Arabialaisten tieteilijöiden teoksissa sen lähimpinä sukukielinä mainitaan Volgan bolgaarien ja kumaanien kielet. Nykyisistä kielistä kasaarilla on todistettuja yhtäläisyyksiä tšuvassin kanssa. Eräät tutkijat näkevät sen jälkiä karaiimin ja kumykin kielissä sekä azerin pohjoismurteissa.
Etiopiansurutasku

Etiopiansurutasku ("Oenanthe lugubris") on Etiopiassa tavattava sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu, joka luettiin aikaisemmin surutaskun alalajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 14,5 cm. Etiopiansurutasku muistuttaa suuresti surutaskua.
Esiintyminen.
Etiopiansurutasku elää Etiopiassa. Se on paikkalintu.
Horezminturkin kieli

Horezminturkin kieli on Keski-Aasiassa käytetty keskiaikainen turkkilainen kirjakieli. Sitä kutsutaan myös "karluk-horezmin, itäturkkilaiseksi, keskiturkkilaiseksi, oguusilais-kiptšakkilaiseksi" sekä "Kultaisen ordan kieleksi".
Horezminturkki muotoutui 1100-luvulta lähtien Horezmin ja Syrdarjan alajuoksun oguusilaisten ja kiptšakkilaisten heimojen keskuudessa. Se kuuluu turkkilaisten kielten kaakkoisryhmään, mutta eräät piirteet yhdistävät sen koillisryhmään kuuluvaan karahanid-uiguuriin. Keski-Aasian ja osin myös Volgan alueen yhtenäisen turkkilaisen kirjakielen historiassa horezminturkki muodostaa karahanid-uiguurin ja tšagatain kielen välisen kehitysvaiheen. Sille on ominaista kirjoittajasta riippuva oguusilaisten ja kiptšakkilaisten murreainesten vaihtelu.
Kirjoittamiseen käytettiin yleensä arabialaista kirjaimistoa. Osa kirjallisista muistomerkeistä on laadittu uiguurilaisella kirjaimistolla, jota käytettiin Keski-Aasiassa aina 1500-luvulle saakka. Kirjallisuus käsittää runoutta ja uskonnollisia tekstejä (mm. Ahmed Jasawin "Hikmat"). Horezminturkin ohella kirjakielenä käytettiin myös persiaa, joka on vaikuttanut huomattavasti sen rakenteeseen.
Horezminturkkia ei tule sekoittaa sitä edeltäneeseen iranilaiseen horezmin kieleen.
Pedrógãon pato

Pedrógãon pato sijaitsee Vidigueiran kunnassa, Alentejossa, Portugalissa. Pato on rakennettu Guadiana-jokeen, noin 27 km Alquevan padon alapuolelle. 
Pato on tehty sähköntuotantoa ja keinokastelua varten. Padon vesivoimalaitoksessa on yksi turbiini, jonka teho on 10 MW. Voimalaitoksen keskimääräinen sähkönvuosituotanto on 45 GWh.
Pedrógãon padon vettä pumpataan takaisin Alquevan patoon kun sähkönkulutus on matalaa. Näin Alquevan padon vesivoimalaitoksen turbiinit saadaan hyödynnettyä parhaiten kulutushuippujen aikana.
Rakentaminen.
Padon rakentamisprojekti alkoi vuonna 2002. Pato valmistui vuonna 2005.
Tšagatain kieli

Tšagatai on Keski-Aasiassa 1400–1500-luvuilla käytetty turkkilainen kirjakieli. Sitä kutsutaan myös "keskiaasianturkiksi, Keski-Aasian keskiaikaiseksi turkkilaiseksi kirjakieleksi" sekä "muinaisuzbekiksi".
Kielen nimitys juontuu Tšingis-kaanin pojan Tšagatain jälkeläisten Keski-Aasiassa hallitsemasta kaanikunnasta, jonka Timur Lenk anasti itselleen vuonna 1370. Tšagatain kieli perustuu iranilaisvaikutteisiin karlukkilais-uiguurilaisiin murteisiin, joiden pohjalta kehittyivät myöhemmin uzbekin ja uiguurin kielet. Siihen ovat vaikuttaneet myös kiptšakkilaiset (nykyiset kazakin ja karakalpakin kielet) sekä itäoguusilaiset murteet (nykyinen turkmeeni), khorasaninturkki sekä uzbekin kielen kiptšakkilais- ja oguusilaismurteet.
Tšagataita käytettiin persian rinnalla Timur Lenkin valtakunnan kirjakielenä Keski-Aasiassa, Koillis-Iranissa, Luoteis-Afganistanissa, Itä-Turkestanissa ja Pohjois-Intiassa. Kirjoitus perustui arabialaiseen kirjaimistoon, joka soveltui huonosti turkkilaisten kielten äänteiden merkitsemiseen, mutta antoi samalla eri kielten ja murteiden puhujille mahdollisuuden lukea tekstit oman ääntämisensä mukaisesti. Arabialaisten aakkosten ohella käytettiin harvemmin uiguurilaista kirjaimistoa.
Kielellä on rikas kirjallisuus, joka käsittää mm. runoutta, historiallisia kertomuksia ja tieteellisiä teoksia. Merkittäviä kirjailijoita ovat runoilija ja suuri humanisti Ali-Shir Nava’i sekä Suurmogulien valtakunnan perustaja Babur.
Pekka Routalempi

Pekka Routalempi on fiktiivinen poliisi animaatiosarjassa "Pasila". Hahmon ääninäyttelijä on Juho Milonoff.
Hahmon kuvaus.
Routalempi on poliisiarvoltaan konstaapeli ja tekee yleensä poliisiaseman rutiinitöitä. Hän pitää kaikkia asioita jänninä, koska ennen hän oli alkoholisti ja tunsi itsensä ”hirveän jännäksi” ja maailma oli hänen ympärillään todella tylsä. Sitten hän lopetti juomisen ja hänestä joka ikinen esine ja asia on hyvin jännä. Hän oli 2. tuotantokaudella iältään 46-vuotias. Nykyistä ikää ei ole kerrottu. Jakson "Kerjäläiset" mukaan hänen syntymäpäivänsä on 20. syyskuuta. 
Routalempi on ollut aiemmin myös taiteilija. Poliisina hän on surkea takaa-ajaja, koska hän ei halua vahingoittaa ihmisiä tai ohitella heitä. Tosin jaksossa "Toteemieläin" hän oli takaa-ajossa Helgan kanssa ja oli hyvä ampuja. Jaksossa "Mutsis oli" Rauno Repomies väittää Routalemmen olevan buddhalainen. Jaksossa "Apulaiskaupunginjohtaja" ilmenee, että Routalempi polttaa tupakkaa.
Toisen kauden jaksossa "Kaksvitonen" esitettiin lopussa paljastus, jonka mukaan Routalempi johtaa salaista terroristiryhmää ja huijaa Repomiehen tappamaan Pöystin, minkä jälkeen aikoo tappaa itse Repomiehen. Tähän ei kuitenkaan ole myöhemmin viitattu missään muussa yhteydessä.
Toisella kaudella Routalemmen mielestä mahdollisesti kaikkein jännin asia on aviorikos, mutta kuudennella kaudella Pöysti kertoo Routalemmelle uuden, kaikkein jännimmän asian, joka on se, että banaanit ovat toistensa identtisiä geneettisiä mutantteja ja kuolevat mahdollisesti sukupuuttoon kymmenen vuoden päästä.
Türki

Türki (1000-luvulta lähtien "türkčä" tai "türk tili", myöhemmin "türkī") on eräiden turkkilaisten kansojen historiallisista kirjakielistä käytetty nimitys. Niiden perustana on tšagatain kieli, johon sulautui paikallisten turkkilaisten kielten aineksia.
Türkillä on useita alueellisia variantteja:
Kirjakielet perustuivat arabialaiseen kirjaimistoon, joka soveltui huonosti turkkilaisten kielten äänteiden merkitsemiseen.
Erik Lindegren

Erik Lindegren (5. elokuuta 1910 Luulaja – 31. toukokuuta 1968 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä.
Lindegren oli Ruotsin akatemian jäsen 1962–1968. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan Dag Hammarskjöldin seuraajaksi tämän kuoleman jälkeen. Hän oli "Bonniers Litterära Magasinin", "Stockholms-Tidningenin" ja "Dagens Nyheterin" kirjallisuuskriitikko. Vuosina 1948–1950 hän oli aikakauskirja "Prisman" päätoimittaja. Hänen isoisänsä oli säveltäjä Johan Lindegren.
Lindegren teki oopperalibrettoja, muun muassa Karl-Birger Blomdahlin oopperaan "Aniara", joka perustuu Harry Martinson runoelmaan "Aniara". 
Suomennettu runotuotanto.
Lähde
Amityville Horror (kirja)

Amityville Horror – Tositarina () on Jay Ansonin kirja vuodelta 1977. Kirjasta on tehty elokuvasarja, jonka elokuvat ovat ilmestyneet vuosina 1979–2005 ensimmäisen ollessa Luojan tähden, paetkaa!. Kirjan väitetään perustuneen paranormaaleihin tositapahtumiin, mutta sen todenmukaisuudesta on kiistelty.
Tositapahtumat.
Joulukuussa 1975 George ja Kathreen Lutz sekä heidän lapsensa muuttivat Ocean Avenue 112:een, joka oli suuri hollantilaisella tyylillä sisustettu talo Amityvillessä, esikaupunkiseudulla Long Islandin eteläisellä rannikolla. Kolmetoista kuukautta aiemmin Ronald Defeo Jr. oli ampunut ja tappanut kuusi perheenjäsentään samassa talossa. Lutzit muuttivat talosta pois jo 28 päivän jälkeen, sillä väitetyt paranormaalit ilmiöt terrorisoivat heidän eloaan.
Kirja.
Lutzin perhe muutti Ocean Avenue 112:een 23. joulukuuta. Talossa oli vielä paljon DeFeon perheen huonekaluja, ja ne kuuluivat hintaan, joka oli 80 000 dollaria. George Lutzin ystävä tiesi talon historiasta ja vaati, että se siunataan. George tiesi katolisen papin, joka suostui siunaamaan talon. Kun pappi purskotti ensimmäisen pyhän veden ja alkoi rukoilla, hän kuuli miehen äänen, joka sanoi "lähde pois". Lähtiessään pappi ei maininnut asiasta Georgelle eikä Kathylle. Seuraavana päivänä pappi soitti Georgelle ja kertoi mysteerisestä äänestä. Huone oli toisen kerroksen huone, josta Kathy suunnitteli ompeluhuonetta. Se oli aiemmin ollut Marc ja John Matthew DeFeon makuuhuone. Papin seuraavan vierailun jälkeen tämä sai korkean kuumeen ja rakkuloita käsiinsä. Rakkulat muistuttivat stigmoja. 
Aluksi George ja Kathreen eivät huomanneet talossa mitään erikoista. Kun he kertoivat talosta myöhemmin, he sanoivat, että jokainen perheenjäsen ikään kuin eli eri talossa. Perhe koki erilaisia kokemuksia, esimerkiksi George nousi kello 3.15 tarkastaakseen venehuoneen. Myöhemmin hän sai kuulla, että se oli DeFeon murhien arvioitu aika. George myös näki Kathyn muuttuvan hetkellisesti 90-vuotiaaksi naiseksi, jolla oli vitivalkoinen, sotkuinen tukka ja kasvot vain massa ryppyjä.
Prince George Cougars

Prince George Cougars on Western Hockey Leaguessa pelaava junioriseura. Seuran kotikaupunki on Prince George Brittiläisessä Kolumbiassa ja se pelaa kotiottelunsa CN Centre -areenalla. Cougars perustettiin vuonna 1971 ja se käytti silloin nimeä Victoria Cougars, mutta muutti nimensä Prince Georgeksi vuonna 1994.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"