Kaarina Kailo

Mervi Kaarina Elisabeth Kailo (s. 31. elokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kirjallisuustieteilijä, joka on toiminut muun muassa naistutkimuksen apulaisprofessorina Kanadassa Quebecin seudulla ja määräaikaisena naistutkimuksen professorina Oulun yliopistossa. Hän on kulttuurialan ja sukupuolentutkimuksen ammattilainen, kunnallispoliitikko ja ITE-taiteilija. Hän on toiminut kansalaisaktivistina monissa yhteiskunnallisissa kysymyksissä (tasa-arvo, yhdenvertaisuus, luontosuhde, vanhusten oikeudet, perinnetieto, ekopsykologia).  
Koulutus.
Kailo tuli ylioppilaaksi helsinkiläisestä Alppilan yhteislyseosta 1971. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Helsingin yliopistossa (HuK) vuonna 1976. Hän suoritti maisteritutkinnon (Lic ès lettres) Geneven yliopistossa Sveitsissä 1980. Tohtoriksi (Ph.D.) hän tuli Toronton yliopistosta Kanadasta 1990 vertailevan kirjallisuustieteen piiristä. Hän on Oulun yliopiston dosentti (Pohjois-Amerikan tutkimus), vuodesta 2005.
Elämä ja ura.
Kailo asui Kanadassa 17 vuotta ennen paluutaan Suomeen. Vuonna 1989 hän oli post doc -tutkijana Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa, jonka jälkeen hän työskenteli Quebecin yliopistossa (Université du Québec) Chicoutimissa englanninkielisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden opettajana (professeure reguliere) vuosina 1990–1991. Sitten hän oli Concordia-yliopiston Simone de Beauvoir -instituutin naistutkimuksen apulaisprofessori 1991–1997 ja johti instituutin naistutkimuksen opintoja 1997, sitten apulaisprofessina 1997–1999. Hän sai vakinaisen viran 1999.
Kailo palasi Suomeen ja toimi Oulun yliopiston naistutkimuksen määräaikaisena professorina 1999–2004 ja sen jälkeen Suomen Akatemian varttuneena tutkijana 2005–2007. Tämän jälkeen Kailo on keskittynyt julkaisemaan tietokirjallisuutta ja toimimaan ITE-taiteilijana. 
Kailo on julkaissut kirjoja suomeksi ja englanniksi, ja tiedeartikkeleita myös ranskaksi. Hänen kirjoituksiaan on käännetty ruotsin, espanjan ja italian kielille. Kailoa on kutsuttu pari kertaa vuodessa ulkomaille luennoimaan sekä osallistumaan seminaareihin tai konferensseihin. Hänen tärkein tutkimusverkostonsa vuodesta 2001 on the International Network of Feminists for a Gift Economy. Kailo on ollut myös Quebecin Montrealin yliopiston Le Nord imaginaire -tutkimusverkoston ja -laitoksen jäsen.
Kailo on tutkinut erilaisia nais- ja sukupuolentutkimuksen kysymyksiä, muun muassa vertailevaa mytologiaa, suomensukuisten naisten mytologiaa ja kansanuskoa, perinne-ekologista tietoa, alkuperäiskansojen teorioita, tietojärjestelmiä ja kolonialistisia kokemuksia, erityisesti saamelais- ja intiaaninaisten kysymyksiä, rasismia, naisiin kohdistuvaa väkivaltaa, kunniamurhia, kestävää kehitystä, luontosuhdetta sekä naisnäkökulmaa tekniikkaan ja tietoyhteiskuntaan ja niin sanottua huolenpitotaloutta (Gift economy). Hän on toimittanut kokoomateoksia muun muassa pohjoisista tarinoista ja tutkimuksesta koskien karhunpeijaisia ja naisten suhdetta karhuun, suomalaisesta saunafilosofiasta, karhunpeijaisista, naisten terveyskysymyksistä, ekofeminismistä, lahjataloudesta, kansainvälisestä naisliikkeestä ja maapalloistumisen sukupuolivaikutuksista. Hän on keskittynyt viime vuodet nimenomaan poikkitieteelliseen kulttuurintutkimukseen ja folkloristiikkaan aiheinaan naisnäkökulma lahjatalouteen, matriarkaalisiin teorioihin, saunaan, Kalevalan ja kansanrunouden naishahmoihin ja Pohjolan ”Terra Feminarum” -myyttiin.