tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Parakonsistentti logiikka

Parakonsistentti logiikka on logiikan alue, joka tutkii parakonsistentteja eli "epäjohdonmukaisuutta suvaitsevia" loogisia järjestelmiä. Klassisessa logiikassa ristiriidasta seuraa mitä tahansa (ex contradictione sequitur quodlibet). Parakonsistentissa logiikassa ei kuitenkaan hyväksytä tätä periaatetta, vaan siinä pyritään muodostamaan epäjohdonmukaisia, mutta silti ei-triviaaleja loogisia järjestelmiä.
Parakonsistentteja logiikoita voidaan käyttää formalisoimaan päättelyä, joka käyttää informaatiota, joka on keskenään ristiriitaista. Parakonsistentit loogikat eivät ole klassisen logiikan laajennus, vaan päinvastoin ne ovat aleettisesti konservatiivisempi lähestymistapa logiikkaan. Kuitenkin parakonsistentin logiikan pohjalta on mahdollista argumentoida esimerkiksi ”tosien ristiriitojen” ("dialetheia") puolesta.
Willow Weep for Me

”Willow Weep for Me” on Ann Ronellin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1932.
Ronell, joka tunnettiin kappaleen säveltämisen aikaan syntymänimellään Ann Rosenblatt, esitteli kirjoittamansa kappaleen Irving Berlinille ja tämän yhteistyökumppanille Saul Bornsteinille vuonna 1932. Bornstein ei pitänyt kappaleen tempovaihteluista eikä siitä, että Ronell oli omistanut sävellyksen George Gershwinille. Tin Pan Alleyn musiikkityöläisillä oli omat kirjoittamattomat sääntönsä, eikä kappaleen omistamista kilpailijalle katsottu hyvällä. Lisäksi kappaleen kaupallista vetoa lievensi sävellyksen rytminen monimutkaisuus; pianistin vasen ja oikea käsi soittavat kappaleessa eri tahtilajissa.
Rosenblattin vastahakoisuudesta huolimatta Berlin kuitenkin ihastui kappaleeseen heti ja alkoi soitattaa sitä radiossa. Laulaja Muzzy Marcellino äänitti ensimmäisen version Ted Fio Riton orkesterin kanssa lokakuussa 1932, ja saman vuoden joulukuussa singlelistalle nousi Paul Whitemanin orkesterin levytys, joka ylsi lopulta listan toiselle sijalle.
”Willow Weep for Men” suosio auttoi Ronellia saamaan sanoittajan paikan Disneyn piirroselokuvaan "Kolme pientä porsasta", johon hän sanoitti kappaleen ”Who’s Afraid of the Big Bad Wolf?” (suom. ”Pahaa sutta ken pelkäisi”).
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Count Basie perusti vuoden 1939 sävellyksensä ”Taxi War Dance” kappaleen sointuihin. Art Tatum äänitti vuonna 1949 tunnetun soolopianosovituksen kappaleesta. Louis Armstrong äänitti lauletun version vuonna 1957 Oscar Petersonin yhtyeen säestämänä. Myös muun muassa Sarah Vaughan, Dexter Gordon ja Modern Jazz Quartet ovat levyttäneet kappaleen.
Crack (Z-Ron albumi)

Crack on Z-Ron kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2008. Screwed &amp; Chopped versio ilmestyi 28. lokakuuta 2008.
Heiko Scholz

Heiko Scholz (s. 7. tammikuuta 1966 Görlitz) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän toimii TSV Germania Windeckin päävalmentajana.
Scholz edusti urallaan sekä DDR:n maajoukkuetta että yhdistymisen jälkeen Saksan maajoukkuetta. Seuratasolla hän voitti Bayer Leverkusenissa Saksan cupin 1993 ja Lokomotive Leipzigissa DDR:n cupin 1987. Lisäksi Scholz pelasi cup-voittajien cupin finaalissa 1987. Kaikkiaan hän pelasi urallaan DDR-Oberligassa 137 ja Bundesliigassa 159 ottelua.
Pelaajauran jälkeen Scholz ryhtyi valmentajaksi. Hän on toiminut muun muassa MSV Duisburgin apuvalmentajana sekä useaan otteeseen seuran väliaikaisena päävalmentajana.
Koukkupaini

Koukkupaini eli catch on vanha englantilainen painin muoto. 
Historia.
Lajin juuret ovat Englannin Lancashiressa, mutta lopulta se kehittyi Yhdysvalloissa 1800- ja 1900-lukujen taitteen tienoilla etenkin erilaisissa karnevaalitilaisuuksissa, missä voimamiehet ja painijat ottivat haasteotteluita rahapanosta vastaan. Ottelusäännöissä voitto tapahtui joko luovutuksella (nivel- tai lihaslukolla) tai selätyksellä. Haasteotteluiden ja siirtolaisuuden myötä laji sai useita vaikutteita eri puolilta maailmaa perinteisistä painityyleistä. 
Vuosisadan vaihteen aikoihin koukkupaini kohosi erityisen suosituksi yleisölajiksi ja tunnetut painijat, kuten amerikkalaiset Frank Gotch ja Martin "Farmer" Burns, bulgarialainen Dan Kolov, intialainen Great Gama sekä virolainen Georg Hackenschmidt ottelivat isoista rahoista.
Sittemmin koukkupainista kehittyivät nykyinen vapaapaini ja urheiluviihteen muoto showpaini. 
Tekniikka.
Säännöiltään koukkupaini muistuttaa nykyajan lukkopainia, mutta siinä missä lukkopainin harjoittelussa pääpaino on brasilialaisen jujutsun kautta erityisesti tekniikassa, mattopainissa ja hyvän aseman eli position hakemisessa, josta pyritään saamaan vastustaja luovuttamaan, keskityttiin koukkupainissa jatkuvaan vastustajan kontrollointiin mm. erilaisten otteiden kautta. Lajin englanninkielinen nimitys "catch" tuleekin lancashirelaisesta "catch as catch can", joka voidaan kääntää suomeksi muotoon "ota kiinni mistä saat".
Nykyaika.
Nykyaikaan tultaessa catch-paini on ruvennut olemaan katoavaa kansanperinnettä, mutta viime aikoina suosiotaan kasvattaneiden vapaaottelun ja lukkopainin myötä on kiinnostus vanhoja, osin jo unohdettuja, painitekniikoita kohtaan jälleen noussut. Monet menestyneet vapaaottelijat kuten Kazushi Sakuraba ja Josh Barnett ilmoittavat päälajikseen catch-painin.
Date Night

Date Night on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Shawn Levyn ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Steve Carell ja Tina Fey.
Juoni.
Claire ja Phil Foster ovat viettämässä deitti-iltaa, jonka avulla aviopari yrittää torjua parisuhteen urautumista. Fostereille näistäkin ”tapaamisista” on kuitenkin tullut jo rutiinia, paitsi tänä kyseisenä iltana. Heidät sekoitetaan toiseen pariskuntaan ja kynttiläillallinen muuttuu hurjaksi takaa-ajoksi ja seikkailuksi ympäri kaupunkia.
Haikein terveisin

Haikein terveisin () on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut sota-aiheinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Lasse Hallström. Elokuvan pääosissa esiintyvät Channing Tatum ja Amanda Seyfried. Elokuva on Nicholas Sparksin romaanin sovitus. Elokuva kertoo nuoreen naiseen rakastuvasta sotilaasta, joka lyhyen yhdessäolon jälkeen joutuu takaisin armeijan palvelukseen. Pari päättää kirjoittaa toisilleen ahkerasti kirjeitä.
Juoni.
Erikoisjoukkoihin kuuluva sotilas John Tyree viettää lomaa Charlestonissa ja tapaa Savannahin, myös lomalla olevan opiskelijan. Viikon aikana pari rakastuu, ja John tapaa myös Savannahin perheen sekä naapurin Tim Wheddonin ja tämän autistisen Alan-pojan. Savannah tapaa Johnin syrjäänvetäytyvän isän, jolla on pakkomielle kerätä kolikoita, erityisesti niitä, joissa on valmistusvirhe. Kun Savannah toteaa, että myös Johnin isä saattaa olla enemmän tai vähemmän autistinen, John toteaa tuntevansa isänsä ilman kenenkään ulkopuolisen analyysejä. Poistuessaan paikalta raivostunut John lyö Savannahin rauhoittelevaa mutta tungettelevaa ystävää, Randya, ja vahingossa myös Timiä. John pyytää Timiltä ja Savannahilta anteeksi ja viettää vielä yhden illan Savannahin kanssa ennen paluutaan armeijan palvelukseen.
John ja Savannah jatkavat parisuhdettaan lähettämällä toisilleen kirjeitä. Pari haaveilee yhteisestä perhe-elämästä, kunhan John jättää armeijan. Syyskuun 11. päivän terroriteot saavat kuitenkin Johnin jatkamaan palvelustaan. Myöhemmin Savannah pitää pitkän tauon kirjoittamisessa, ja kun John vihdoin vastaanottaa kirjeen, Savannah ilmoittaa kihlautuneensa toisen miehen kanssa. John polttaa kaikki Savannahilta saamansa kirjeet. John haavoittuu sotatehtävissä ja häntä suositellaan palaamaan kotiin, mutta mies päättää jatkaa. Neljän vuoden jälkeen John saa kuulla, että hänen isänsä on sairastunut vakavasti. John palaa kotiin ja tapaa isänsä sairaalassa. John kertoo isälleen, kuinka hän haavoituttuaan ajatteli viimeisenä asiana isäänsä, elämänsä tärkeintä henkilöä. Pian Johnin isä kuolee.
John kohtaa Savannahin ja tajuaa, että tämä on naimisissa Timin kanssa. John käy sairaalassa tapaamassa lymfoomasta kärsivää Timiä, joka kertoo, ettei Savannah ole missään vaiheessa unohtanut Johnia ja rakastaa tätä yhä. John käy Savannahin luona lounaalla ja kysyy, miksei tämä koskaan edes soittanut hänelle. Savannah sanoo, että pelkästään Johnin äänen kuuleminen olisi muuttanut hänen mielensä. Yksinäisyydestä kärsinyt Savannah uskoi olevansa avuksi Timille ja Alanille. John hyvästelee Savannahin ja jättää tämän surun murtamaksi, mutta lähdettyään John tajuaa, ettei voi elää päätöksensä kanssa. John myy isänsä suuren kolikkokokoelman ja saamillaan rahoilla kustantaa Timin sairaalahoidon, mutta pian John saa Savannahilta kirjeen, jossa tämä kertoo Timin kuolleen. Myöhemmin John lähtee armeijasta, ja siviilielämään palatessaan hän kohtaa kahvilassa Savannahin, ja kaksikko halaa toisiaan lämpimästi.
Katseeseen kätketty

Katseeseen kätketty ("El secreto de sus ojos") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut argentiinalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Juan José Campanella. Elokuva palkittiin muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla.
Arvioita.
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,3.
"Episodi"-lehdessä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 3,80. 
Vuonna 2016 "Katseeseen kätketty" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Hollywood-versio.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa elokuvan samanniminen amerikkalaisversio, jonka on ohjannut Billy Ray.
Palikainen

Palikainen on kylä Painiojärven rannalla Somerniemellä Somerolla lähellä seututietä 280. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 106, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 24. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä kolmanneksi suurimman. Palikaisten naapurikyliä ovat Someron Hirsjärvi ja Kivisoja lännessä, Somerniemen Oinasjärvi ja Härjänlahti kaakossa, Somerniemen Vesanoja ja Keltiäinen idässä ja Tammelan Letku pohjoisessa. Kylässä sijaitsee valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty Palikaisten kartano, joka aiemmin on käsittänyt koko kylän. Vuosina 1924–1966 kylässä toimi Palikaisten kansakoulu.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Someron ja Somerniemen suurin järvi Painio, jonka rannalla sijaitsevat sekä Palikaisten kartano että kylän vanhimmat pellot. Järven etelärantaa reunustaa harjujakso, jonka eteläpuolella, Painioon laskevan Hossinojan varrella on alavampia peltoja. Kylän pohjoisosa sen sijaan liittyy jo karun ja metsäisen Tammelan ylängön reunamiin. Siellä sijaitsevat Tammelan Letkun kylän rajalla metsäjärvet Mustjärvi ja Valkjärvi sekä pääosin Keltiäisten ja Vesanojan kylien alueella Siikjärvi ja Poikkipuoliainen. Näistä Valkjärvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen latvavesiin, muut laskevat Palikaisten Myllylässä Painioon. Kylän lounaiskulmaan ulottuu Paimionjoen vesistöön kuuluva pitkä ja kapea Hirsjärvi, johon Painio laskee vetensä.
Palikaisten kylän nähtävyyksiin kuuluu Hirsjärven rannalla lähellä Österkullan huvilaa sijaitseva Jääkärilehto, jonka on perustanut Somerniemelle haudattu jääkärieversti Eric Schauman.
Tunnettuihin palikaislaisiin kuuluu Palikaisten kartanon isäntänä pitkään ollut professori Johan Gullichsen. Kartanon kautta kylän vaiheisiin liittyviä sukuja ovat olleet myös Munck af Sommernäs, Ramsay ja Wahren. Myös kirjailija Helvi Hämäläisen äidin sukua on elänyt Palikaisissa.
Veikko Laine (professori)

Veikko Aatos Ilmari Laine () oli suomalainen professorin arvonimen saanut lääkäri ja Suomen Reumaliiton pitkäaikainen puheenjohtaja.
Laineen vanhemmat olivat työmestari Frans Ahto Laine ja Fanny Aurora Aalto. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli sairaanhoitaja Onerva Aurora Brusila (1910–1954) ja toinen ylihoitaja Aino Kaarina Lahti-Nuuttila. Ylioppilaaksi Laine tuli Turun suomalaisesta lyseosta 1930. 
Laine oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän valmistui vuonna 1937 ja erikoistui myöhemmin hermo- ja mielitauteihin vuonna 1945, sisätauteihin vuonna 1950 ja reumatauteihin vuonna 1956. Hän oli käynnistämässä vuonna 1946 aloittaneen Heinolan reumaparantolan ja vuonna 1951 aloittaneen, samassa kaupungissa sijainneen Reumasäätiön sairaalan toimintaa. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Lapinlahden sairaalan apulaislääkärinä. Laine toimi Reumasäätiön sairaalan ylilääkärinä vuoteen 1964 ja johtavana lääkärinä vuosina 1964–1974. Lainetta on kuvattu reumapotilaiden hoidon uranuurtajaksi. Hän muun muassa aloitti professori Kauko Vainion kanssa reumapotilaiden leikkaustoiminnan.
Laine toimi vuosina 1959–1971 Suomen Reumatologisen yhdistyksen ja vuosina 1972–1988 Suomen Reumaliiton puheenjohtajana. Hän toimi myös EULARin eli European League Against Rheumatismin puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Hän oli vuosina 1963–1979 reumatologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Laine sai professorin arvonimen vuonna 1966.
Rovaniemen Teatteri

Rovaniemen Teatteri – Lapin Alueteatteri on Rovaniemellä toimiva ammattiteatteri. Teatteri järjestää vuosittain 200–300 näytöstä lasten- ja musiikkiteatteria, klassikoita, komediaa, draamaa ja kantaesityksiä. Monet niistä pohjautuvat lappilaisten kirjailijoiden teoksiin tai pohjoisiin aiheisiin. Teatterin esityksiä järjestetään Lappia-talossa Rovaniemellä ja kiertävän alueteatterin esityksinä Lapin kunnissa. 
Rovaniemen Teatteri on Euroopan unionin pohjoisin ammattiteatteri. Lapin Alueteatteriyhdistys ylläpitää sitä valtion, veikkausvoittovarojen, Rovaniemen kaupungin sekä 14 lappilaisen jäsenkunnan tukemana. Teatteri on aloittanut harrastajateatterina vuonna 1949, muuttunut ammattiteatteriksi 1962 ja aloittanut alueteatteritoiminnan 1969. Rovaniemen Teatteri muutti vuonna 1975 Lappia-taloon. Lappia-talon on suunnitellut arkkitehti Alvar Aalto, joka suunnitteli koko Rovaniemen hallintokeskuksen eli pääkirjaston, kaupungintalon sekä kulttuuritalo Lappia-talon. Lappia-talossa on teatterin lisäksi toiminut Ylen toimitus sekä Lapin musiikki- ja tanssiopisto. Vuonna 1999 sen hallinto muuttui kunnallisesta teatterista yhdistyspohjaiseksi. Kaudella 2018–2019 teatteri työllisti vakituisesti 47 esittävän taiteen ammattilaista. Lisäksi se palkkaa tuotantokohtaisesti ammattilaisia eri aloilta. 
Rovaniemen Teatterin toiminnanjohtajana on vuodesta 2018 asti toiminut Sari Alatalo. Ennen toiminnanjohtajaksi nimeämistä Alatalo toimi teatterin hallintojohtaja vuosina 2015–2018. Teatterin taiteellisena johtajan toimii Miika Muranen. Murasen sopimus päättyy 31.7.2023, ja 1.8.2023 alkaen taiteellisena johtajana toimii Riku Innamaa.
Kirjallisuutta.
Rantala Pälvi (toim.): "Kuohuva talo - Taidetta, työtä ja juhlaa Rovaniemen teatterissa." Kemi: Atrain&amp;Nord 2020.
Vierailijat

Vierailijat () on R. L. Stinen kirjoittama kirja. Se on julkaistu osana The Nightmare Room -kirjasarjaa. Kirjan päähenkilö on Ben Shipley, joka yrittää löytää elämää ulkoavaruudesta.
Juoni.
Ben Shipley on aivan tavallinen kiharatukkainen poika. Hän tutkii päivittäin lukuisia nettisivuja ja surffailee internetin keskustelupalstoilla. Oikeastaan hän viettää lähes kaiken aikansa tietokoneen äärellä. Miksi? 
Hän yrittää löytää merkkejä ulkoavaruuden elämästä. 
Benin ystävät ovat huolissaan hänestä. Miksi ihmeessä hän haluaa niin kovasti löytää avaruusolentoja? Miksi hän päivästä toiseen yrittää epätoivoisesti saada yhteyttä toiselle planeetalle? Eikö hän ymmärrä, että ufot ovat huuhaata? 
Iltaisin Ben tarkkailee taivasta toivoen näkevänsä edes vilauksen jostakin tuntemattomasta. Hän ei kuitenkaan tiedä, että todellisuudessa oikea, elävä avaruusolento on paljon lähempänä kuin hän ikinä voisi kuvitellakaan.
Kauhumaa

Kauhumaa tai Goosebumps Kauhumaa ("Goosebumps HorrorLand") on R. L. Stinen kirjoittama kirjasarja. Kirjasarjassa käytetään myös Goosebumps-kirjasarjassa esiintyneitä hahmoja tai asioita. Kirjasarja eroaa kuitenkin alkuperäisistä Goosebumps-kirjoista siten, että Kauhumaa-kirjoissa kirjojen juoni on yhtenäinen.
Tarina ja rakenne.
Kirjasarja kertoo nuorista, joille tapahtuu pelottavia asioita Kauhumaa-nimisessä huvipuistossa. Kirjat koostuvat kolmesta osassa, joista kahdessa on suoraa tarinankerrontaa. Ensimmäinen osa kertoo yleensä hahmoille tapahtuvista pelottavista asioista, esimerkiksi Muumioiden hyökkäyksistä ("Mitä mielessä, muumio?") tai zombiemerirosvojen hyökkäyksen kohteeksi joutumisesta ("Syvyyksien syylä"). Toisessa tarinassa päähenkilö(t) saa(vat) kutsun Kauhumaan huvipuistoon, missä ei kaikki tunnu olevan kunnossa. Kolmas osa on nimeltään Kauhukansio ja on yleensä vain parin aukeaman pituinen. Se on tehty jonkinlaisen leikekirjan muotoon, ja siitä löytyy mm. kuvia Kauhumaasta, vihjeitä siitä mitä siellä tapahtuu. Lisäksi jokaisessa kirjassa on osa Kauhumaan karttaa.
Gord Murphy

Gordon J. Murphy (s. 23. maaliskuuta 1967 Willowdale, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi NHL:ssä vuosina 1988–2002 yhteensä 862 runkosarjaottelua. Hän toimii nykyään NHL-seura Columbus Blue Jacketsin apulaisvalmentajana.
Ura.
Murphy pelasi juniorijääkiekkoa Don Mills Flyersissä. OHL:n Oshawa Generals kiinnostui hänestä ja hän siirtyi Oshawaan vuonna 1984. Murphy pelasi Oshawassa kolme kautta vuosina 1984–1987. Philadelphia Flyers kiinnostui hänestä ja varasi hänet kesällä 1985 vuorolla 189. Oshawa eteni Memorial Cupin loppuotteluihin vuonna 1987, jonka jälkeen Murphy siirtyi ammattilaiseksi. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaiskaudellaan (1987–1988) Philadelphian farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, joka voitti samalla kaudella AHL:n mestaruuden.
Kaudella 1988–1989 Murohy pääsi Philadelphian kokoonpanoon ja pelasi koko kauden NHL:ssä. Hän teki kaudella eniten pisteitä Philadelphian tulokkaista (4+31). Seuraavan neljän kauden aikana Murphy oli yksi Philadelphian luotettavimmista puolustajista. Hänet valittiin vuonna 1990 Philadelphian kauden parhaaksi puolustajaksi. Philadelphia myi Murphyn yhdessä Brian Dobbinin ja kahden kanssa Boston Bruinsiin, josta se sai vaihdossa Garry Galleyn, Wes Walzin ja varausvuoron. Muphy pelasi Bostonissa vain puolitoista kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kesäkuussa 1993 Florida Panthersin vastaperustettuun NHL-joukkueeseen. Florida eteni Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1996, mutta hävisi mestaruuden Colorado Avalanchelle. Murphy pelasi Floridassa kuusi kautta ja oli joukkueen luottopuolustajia, kunnes hänet myytiin kesäkuussa 1999 Atlanta Thrashersiin. Kaupassa Atlantaan siirtyivät Murphy, Herberts Vasiļjevs, Daniel Tjärnqvist sekä varausvuoro ja Atlantaan maalivahti Trevor Kidd. Kaudella 2000–2001 Murphy loukkaantui ja hän joutui jättämään kauden kesken 27 ottelun jälkeen. Seuraavalla kaudella hän pelasi Boston Bruinsissa vain 15 NHL-ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana kauden jälkeen.
Murphy edusti Kanadaa vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Murphy on toiminut vuodesta 2002 lähtien Columbus Blue Jacketsin apulaisvalmentajana.
Muuta.
Murphyllä on vaimonsa Nicolen kanssa kolme lasta. Perhe asuu Dublinissa, Ohiossa.
Ace Revolutions

ACE Revolutions oli Juho-Heikki Korhosen ja Sampo-Ilmari Tuhkalehdon perustama jyväskyläläinen musiikki- ja tapahtumatuotantoyhtiö, joka toimii muun muassa suomalaisten bändien: Tuhkalehdon ja Snow White’s Poison Biten musiikintuotantoyhtiönä. ACE Revolutions vastaa muun muassa Music Against Drugs -tapahtumakokonaisuuksien kaikista käytännön järjestelyistä.
Historia.
ACE Revolutions on perustettu vuonna 2007 ja sen tausta on Jyväskylän ammattikorkeakoulun Tiimiakatemiassa, jossa opiskellaan liiketaloutta omaa yritystä tai osuuskuntaa pyörittämällä. Osuuskunta lopetti toimintansa vuonna 2020.
Tapahtumatuotanto.
Yhteistyössä tehdyt tapahtumat:
ACE Revolutions tarjoaa myös tapahtumateknisiä palveluita, joihin kuuluu muun muassa äänentoistotekniikan ja lavojen vuokraus.
Timo Röttger

Timo Röttger (s. 12. heinäkuuta 1985 Waldbröl) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Dynamo Dresdeniä. Röttger on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Röttger edusti juniorivuosinaan Bayer Leverkusenia. Aikuisten tasolla hän kuitenkin pääsi pelaamaan ainoastaan Regionalligaa Leverkusenin kakkosjoukkueessa. Röttger siirtyi 2. Bundesligaan SC Paderborniin kesällä 2006 ja sieltä kahden kauden jälkeen Dynamo Dresdeniin.
Cressy-luokka

Cressy-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kuuden aluksen muodostama panssariristeilijäluokka. Luokan alukset laskettiin vesille joulukuusta 1899 toukokuuhun 1901.
Luokan alukset palvelivat vuoteen 1908 saakka kotivesillä, Välimerellä sekä Kauko-Idässä. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa "HMS Cressy", "HMS Aboukir", "HMS Hogue" ja "HMS Euryalus" muodostivat 7. risteilijälaivueen. Alusten suuren iän vuoksi ne oli miehitetty kokemattomilla reserviläisillä, jolloin laivuetta kutsuttiin syöttilaivueeksi (). Lempinimestä tuli oikeutettu, kun Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene "U-9" upotti 22. syyskuuta 1914 kolme luokan aluksista.
Pasi Harvela

Pasi Kullervo Harvela (8. marraskuuta 1906 Kotka – 26. marraskuuta 1976 Hämeenlinna) oli suomalaisen pesäpalloilun merkkihenkilö ja tienraivaaja aktiivipelaajana, taktikkona ja sääntöjen kehittäjänä.
"Pasi Suuri" oli ammatiltaan lääninasessori, varatuomari ja sotilasarvoltaan reservin luutnantti. Pelaajaurallaan Harvela edusti Haminan Palloilijoita, jossa saavutti SM-hopeaa 1928–1930 ja Riihimäen Pallonlyöjiä, jonka riveissä oli voittamassa vuoden 1933 Suomen mestaruutta. Itä–Länsi-otteluun Harvela valittiin 1932, 1933 ja 1935.
Harvela toimi Pesäpalloliiton johtokunnassa 1929–1936 ja julkaisi "Pesäpalloilijan opas" -nimisen kirjan vuonna 1934. Harvela toimi pesäpallovalmentajana Virossa vuonna 1932. Hänelle myönnettiin Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki numero 5.
Siniheinä

Siniheinä ("Molinia caerulea") on monivuotinen, tuulipölytteinen ja mätästävä heinälaji. Sen röyhy on suppea ja tummansinisen ruskehtava. Sen korressa on vain yksi solmu, korren tyvi on paksu ja juuret ovat vahvoja. Sillä on kielekkeen paikalla karvarivi.
Koko ja ulkonäkö.
Siniheinän korkeus vaihtelee 20–90 cm:n välillä. Tyvi muistuttaa sipulikasvien ja sipulikukkien alaosaa. Lehdet ovat väriltään sinivihreitä ja ne ovat päältä harvaan karvaisia, niiden reuna on karhea ja niiden keskussuoni on vaalea. Lehdet ovat 3–6 mm leveitä. Siniheinän röyhy on 4–20 cm pitkä, se on tummanvioletti ja siirottavahaarainen. Kasvi kukkii heinäkuulta elokuulle.
Levinneisyys.
Siniheinä on yleinen koko Suomessa saaristosta tuntureille.
Elinympäristö.
Siniheinä kasvaa rehevähköillä ohutturpeisilla soilla, letoilla, rannoilla ja märillä niityillä. Siniheinän esiintyminen kertoo voimakkaasta kaliumin ja fosforin puutteesta.
IAMX

IAMX on Chris Cornerin sooloprojekti. 
Albumit.
IAMXin erittäin synkkä, eroottinen ja 80-luvun vaikutteinen debyyttialbumi, "Kiss + Swallow", julkaistiin vuonna 2004. Suuri osa kappalesta oli alun perin nauhoitettu Sneaker Pimpsin julkaisemattomalle albumille SP4.
IAMXn toinen albumi, "The Alternative", julkaistiin Euroopassa huhtikuussa 2006, loppuvuodesta 2007 Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa toukokuussa 2008. Fanit ja musiikkikriitikot ovat kuvailleet albumia usein oman tyylilajinsa klassikoksi.
Kolmas IAMX-albumi, "Kingdom of Welcome Addiction", julkaistiin 19. toukokuuta, 2009. Levy vuoti nettiin kuitenkin jo 5. huhtikuuta. Kahteen edelliseen verrattuna enemmän tunteikkaana ja sanoituksiin keskittyneenä pidettyä levyä, Corner luonnehti leikkisään tapaansa: "Kingdom of Welcome Addiction" on "kuin Disney World, mutta mukana on huulipunaa, kyynisyyttä ja nokkeluutta". Uudelleenmiksattu ja muokattu versio albumista, "Dogmatic Infidel Comedown OK", julkaistiin 19. maaliskuuta 2010.
14. huhtikuuta 2010, IAMX ilmoitti Twitterissä työstävänsä neljättä studioalbumiaan, johon viittasi nimellä "IAMX4".
Chris Corner on itse tuottanut, miksannut ja masteroinut kaikki IAMX-albumit. 
Livekokoonpano.
Edellisissä IAMXn livekokoonpanoissa mukana olleita ovat Dean Rosenzweig, Tom Marsh, Sue Denim, Dee Plume, Noel Fielding, Julian Barratt, James Cook ja Julia Davis.
Steffen Schleiermacher

Steffen Schleiermacher (s. 1960 Halle) on pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Leipzigin Felix Mendelssohn Bartholdy -musiikkiakatemiassa vuosina 1980–1985. Hän toimi assistenttina sävellyksessä, säveltapailussa ja uudessa musiikissa Leipzigissa vuoteen 1988. Hän myös jatkoi sävellysopintojaan Friedrich Goldmannin johdolla Berliinin taideakatemiassa (1986–1987) ja pianonsoiton opintojaan Kölnin musiikkiakatemiassa Aloys Kontarskyn johdolla (1989–1990). Schleiermacher ryhtyi vapaaksi säveltäjäksi ja pianistiksi vuonna 1988.
Schleiermacher on keskittynyt pianistina 1900-luvun musiikkiin ja levyttänyt muiden muassa Erik Satien, Morton Feldmanin sekä John Cagen teoksia. Hän on perustanut Ensemble Avantgarden vuonna 1989 ja toiminut solistina eri orkesterien kanssa.
Valkoinen hehku

Valkoinen hehku ("White Heat") on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Raoul Walsh. Elokuvan pääosassa esiintyy James Cagney. Cagney näyttelee väkivaltaista, äkkiarvaamatonta ja psykopaattista gangsteri Cody Jarrettia, jonka pakkomielteinen kiintymys äitiin lähenee insestiä.
Suomessa "Valkoinen hehku" kiellettiin kokonaan 24. lokakuuta 1950, eikä se ole ollut teatterilevityksessä. Elokuva sai Elokuvatarkastamon hyväksynnän vasta vuonna 2004, kun se tuli videolevitykseen. Sitä ennen se oli kuitenkin jo esitetty televisiossa.
"Valkoinen hehku" valittiin vuonna 2003 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Yhdysvaltain elokuvainstituutin kokoamalla sadan hienoimman elokuvasitaatin listalla elokuvan lopun repliikki tuli 18. sijalle: ”Made it, Ma! Top of the World!” (”Tein sen, äiti! Maailman huipulla!”).
Elokuvan innoittajana oli todellinen Barkerin rikollisperhe. Perheen äidin Ma Barkerin väitettiin johtaneen poikiensa rikollista toimintaa, kunnes hän kuoli FBI:n väijytyksessä.
Haalari

Haalari on yleisimmin yksiosainen, lähes koko vartalon peittävä suojavaate. Asun housuosa ja yläosana toimiva pusero tai olkaimiin kiinnittyvä rintaa peittävä lappu on tyypillisesti ommeltu yhteen. Asu tunnetaan myös nimillä umpihaalari, suojahaalari, työhaalari ja työasu. Haalaria on totuttu käyttämään suoja-asuna likaisissa töissä esim. autokorjaamoilla ja rakennustyömailla. Opiskelijahaalaria käyttävät yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen opiskelijat. 
Haalarin kangasmateriaali on yleensä enstex tai puuvilla. Hitsaajan haalari on ollut perinteisesti 100 % puuvillaa, mutta nykyään on kehitetty muita paremmin kipinöitä kestäviä materiaaleja. Työhaalarissa on paljon taskuja ja ripustuslenkkejä työkaluille. Haalarin hyvänä puolena pidetään sen antamaa suojaa selälle sellaisissa töissä, jossa joutuu kumartelemaan paljon.
Muita haalarityyppejä.
Avohaalari on housut, jossa on rintakehään asti korotettu etuosa, johon kiinnittyy henkselit. Tunnetaan myös nimellä lappuhaalari. On ollut perinteinen työasu, mutta on katoamassa vähitellen työasuvalmistajien mallistoista. Sen korvaajaksi on tullut liivihaalari.
Liivihaalari: kutsutaan yleisesti myös nimellä avohaalari. On kuin umpihaalari ilman hihoja. Haalarin selkäosa on usein joustavaa ja hengittävää kangasta. Haalarissa voi olla myös riipputaskuja ja se malli onkin hyvin suosittu rakennusmiesten keskuudessa. Riipputaskut nimensä mukaisesti riippuvat ja sen ansiosta tavarat eivät putoa taskuista kumarrellessa. Kutsutaan myös nimellä riipputaskuhaalari.
Chris Corner

Chris Corner (oik. Christopher Anthony Corner, s. 23. tammikuuta 1974) on englantilainen muusikko ja lauluntekijä. Hän oli perustajajäsenenä yhtyeessä Sneaker Pimps ja on nykyään aktiivinen IAMX-sooloprojektinsa kanssa. Hän on myös laulanut vierailijana yhtyeissä TNT Jackson, Moonbootica ja The Strike Boys ja on tuottanut materiaalia Robots in Disguiselle.
Corner on asunut Berliinissä vuodesta 2006, missä hänellä on oma IAMX-studio.
Amica (ooppera)

Amica on Pietro Mascagnin säveltämä kaksinäytöksinen ranskankielinen ooppera. Se kantaesitettiin säveltäjän johdolla Monte Carlossa 16. maaliskuuta 1905. Amican roolin tulkitsi Geraldine Farrar. Teoksen libretto on Paul Bérelin käsialaa. Italiankielinen versio (libretto: Giovanni Targioni-Tozzetti) esitettiin ensi kertaa 13. toukokuuta 1905 Rooman Teatro Costanzissa.
Veristisen draaman tapahtumat sijoittuvat noin vuoden 1900 Savoijiin.
Bruno Mars

Bruno Mars (oik. Peter Gene Hernandez, s. 8. lokakuuta 1985 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hän syntyi ja kasvoi Havaijilla. Hän teki levytyssopimuksen vuonna 2009 Atlantic Recordsin kanssa. Hän on julkaissut kolme studioalbumia ja monia menestyneitä kappaleita.
Vuoden 2010 Grammy Awardseissa Bruno Mars oli ehdolla seitsemässä palkintokategoriassa, joista hän voitti parhaan miespuolisen esiintyjän palkinnon.
Soolouransa ohella Bruno Mars kuuluu yhdessä rap-artisti Anderson .Paakin kanssa Silk Sonic -superyhtyeeseen, joka tunnetaan etenkin vuonna 2021 julkaistusta ”Leave the Door Open” -kappaleesta. Duon esikoisalbumi "An Evening with Silk Sonic" julkaistiin 12. marraskuuta 2021 ja he voittivat heti seuraavan vuoden Grammy-gaalassa kaikki neljä kategoriaa, joissa he olivat ehdolla. Albumista tuli eniten ensimmäinen julkaisuviikon aikana myyty R&amp;B albumi, ohittaen The Weekndin ennätyksen albumillaan Dawn FM
Laulajan ura.
Ennen kuin Bruno Marsista tuli menestynyt sooloartisti, hän oli sanoittanut monia kappaleita, kuten Flo Ridan esittämän ”Right Round” -kappaleen, K’naanin esittämän ”Wavin’ Flag” -kappaleen ja Cee Lo Greenin esittämän ”Fuck You!” -kappaleen.
Mars nousi suuren yleisön tietoisuuteen laulettuaan B.o.B:n esittämällä ”Nothin’ on You” -kappaleella ja Travie McCoyn esittämällä ”Billionaire”-kappaleella. Molemmat kappaleet ovat myyneet Yhdysvalloissa kaksinkertaista platinaa. Marsin EP, "It’s Better If You Don’t Understand" julkaistiin toukokuussa 2010. Marsin ensimmäinen studioalbumi "Doo-Wops &amp; Hooligans" julkaistiin digitaalisesti 4. lokakuuta ja fyysisesti 5. lokakuuta 2010. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Billboard 200 -listan kolmanneksi. Ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Just the Way You Are”, joka ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Billboard Hot 100 -listan ykköseksi. Toisena singlenä julkaistiin ”Grenade”, ja kolmantena singlenä ”The Lazy Song”.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2010

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 50. maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 29.7.–11.8.2010 Saksan Münchenissä. Kyseessä ovat ensimmäiset kilpailut, joissa on jaossa Lontoon 2012 kesäolympialaisten maapaikkoja.
Olympiapaikat.
Seuraavat ampujat saivat maapaikoja MM-kilpailuista mailleen Lontoon olympialaisiin:
Maailmanennätykset.
MM-kilpailuissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset:
Kiss + Swallow

Kiss + Swallow on IAMXin debyyttialbumi.
Vuonna 2004 julkaistu "Kiss + Swallow" on todella erilainen verrattuna Chris Cornerin aikaisempiin töihin Sneaker Pimpsin kanssa. Albumi on kokonaan nauhoitettu Chris Cornerin kotistudiossa Lontoossa vuosina 2003–2004.
Albumista on olemassa myös demo-versio. Niin sanottu "US Promo" vuoti nettiin vähän virallisen julkaisun jälkeen. Suuri osa kappaleista on samankaltaisia valmiilla levyllä. Kuitenkin osa kappaleista, kuten "Skin Vision", "Sailor" ja "You Stick It In Me", ovat huomattavasti erilaisia ja sisältävät erilaista musiikkia, melodioita. "Skin Visionin" demo-versiossa on kokonaan eri sanoitukset.
17. kesäkuuta, 2008 "Kiss + Swallow" uudelleenjulkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella kannella. Albumi sisältää aiemmin julkaisemattoman kappaleen "I-Polaroids" ja uudelleen miksatun version kappaleesta "Kiss and Swallow".
Lumikorento

Lumikorento ("Boreus westwoodi") on pienikokoinen, kärsäkorentojen (Mecoptera) lahkoon kuuluva lentokyvytön ja psykrofiilinen (kylmää sietävä) hyönteislaji. Se on vähälajisen lumikorentojen heimon ainoa edustaja Suomessa. Nimensä mukaisesti sen voi tavata esimerkiksi keväthangilta.
Anatomia.
Lumikorento on 3–4 mm:n pituinen, hoikkaruumiinen ja kiiltäväpintainen, väritykseltään enimmäkseen musta hyönteinen. Lentämiseen sopivia siipiä ei ole, mutta koirasyksilöillä on kaarevat siiventyngät, jotka ilmeisesti toimivat apuna parittelussa. Tuntosarvet ovat pitkät ja pään etuosa on kärsäkorennoille tyypilliseen tapaan venynyt pitkäksi, alaspäin osoittavaksi ”kärsäksi”. Naaraalla on takaruumiin kärjessä sirppimäinen munanasetin.
Elinkaari.
Lumikorento viettää suurimman osan aikuiselämästään lumikerroksen alla, mutta ajoittain, lauhoina talvipäivinä, niitä voi löytää liikkumasta lumella. Koska eläimellä ei ole siipiä, se liikkuu kävelemällä tai hyppimällä. Suomessa lajia tavataan koko maassa. Naaraat tuottavat munia koko talven ajan. Lumikorennon toukat käyttävät ravinnokseen sammalia ja koteloituvat maahan.
Täysikasvuiset korennot kuoriutuvat syksyllä ja niitä voi tavata koko talven ajan, lokakuusta huhtikuuhun, joskin kovilla pakkasjaksoilla hyönteiset pysyvät lumen alla näkymättömissä. Korennolla on useita sopeutumia talviolosuhteissa elämiseen. Siivet ovat surkastuneet ja siipilihasten puuttuminen auttaa säästämään eläimen energiavaroja.
Poikkeuksellinen kylmänsieto.
Lumikorennot voivat liikkua alimmillaan −2 °C:n lämpötilassa.
Lumikorennon kylmänsieto-ominaisuudet selittyvät sillä, että korennon elimistö tuottaa jäätymistä estäviä aineita. Jäätymisenestoaineiden avulla hyönteisen kehon nesteiden jäätymispiste on –6,4 °C.
Johnny &amp; the Dodgers

Johnny &amp; the Dodgers on suomalainen 1950-luvun rock'n'rollia soittava yhtye Tuusulan Hyrylästä. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja–kitaristi Pasi "Johnny" Hailio, basisti Jykä Myllymaa ja rumpali Risto Kari. Trio sai levytyssopimuksen Vexi Salmen Levytuottajien Rockin'-levymerkille voitettuaan "Suosikki"-lehden järjestämän vuoden 1979 Rock-kuningas-kilpailun. Johnny &amp; the Dodgersin esikoisalbumi "Move It!" ilmestyi saman vuoden toukokuussa, ja se nousi "Suosikin" listalla kuukaudeksi 20. sijalle. Toukokuussa 1979 yhtyeeseen liittyi basistiksi Make Rosquist, minkä myötä Jyrki Myllymaa siirtyi soittamaan kitaraa.
Alkuperäinen Johnny &amp; the Dodgers hajosi vuoden 1979 lopussa "Lonely Johnny" -singlen julkaisemisen jälkeen musiikillisiin ristiriitoihin. Johnny Hailio ja Jyrki Myllymaa jatkoivat kuitenkin nimellä Johnny &amp; the New Dodgers, ja mukaan liittyivät Olli "Rock-Ola" Pihlajamaa ja Anssi Montonen. Vuonna 1980 ilmestynyt toinen albumi julkaistiin nimellä "Johnny &amp; the New Dodgers". Levyn kappaleista osa esitettiin suomeksi ja osa englanniksi. Yhtye hajosi vuoden 1980 lopulla.
Yhtyeen keulakuva Pasi "Johnny" Hailio palasi lavoille 1992 taiteilijanimellä Tony Montana. Hän voitti Ylen Ykköstähti-kilpailun vuonna 1993, ja hänet palkittiin Vuoden miessolistitulokas-Emmalla samana vuonna.
Vuonna 2010 Johnny &amp; The Dodgers aktivoitui uudelleen Pasi Hailion johdolla. Ensimmäiset keikat olivat vappuna 2010. Yhtye solmi myös levytyssopimuksen Turenki Recordsin kanssa, ja Olli Haaviston tuottama suomenkielinen levy "Matkaa teen" ilmestyi syyskuussa 2010. 
Vuonna 2017 yhtye julkaisi singlet "Do The Shake" sekä "Lessons In Love. 2020 julkaistiin singlet "Mambo Italiano" sekä " Sua lemmin kuin järjetön mä oisin". Tammikuussa 2021 julkaistiin kolmas single "Illalla". Kaikki laulut ovat Olavi Virran levytyksiä, mutta sovitettu fiftarityyliin. Samaan tyyliin on julkaistu kappaleet "Tyttö metsässä", "Volgan rannalla", sekä "Sokeripala" vuonna 2022. Syyskuussa 2023 julkaistiin musiikkivideo kappaleesta "Girl in the wood".
Vuoden 2020 kokoonpanossa soittavat Johnny Hailio (kitara &amp; laulu), Kustaa Kantelinen (kitara &amp; laulu), Sakke Pyykkönen (basso) sekä Harri Kunnas(rummut).
Preussin herttuakunta

Preussin herttuakunta (, ) oli uskonpuhdistuksen seurauksena perustettu herttuakunta itäisen Preussin alueella vuosina 1525–1701. Se sai alkunsa, kun Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Albrekt Brandenburgilainen vuonna 1525 kääntyi luterilaisuuteen, minkä jälkeen hän teki lopun ritarikunnan valtiosta ja julistautui Preussin herttuaksi.
Herttuakunta kuului alkujaan Puolan kuninkaan läänitykseen. Hohenzollern-suvun brandenburgilaisten vaaliruhtinaiden haara peri sen vuonna 1618, jolloin muodostui Brandenburgin-Preussin personaaliunioni. Fredrik Vilhelm, Brandenburgin "Suuri vaaliruhtinas", irrotti Preussin Puolan kuninkaan alaisuudesta Wehlaun sopimuksella vuonna 1657 – herttuakunnan itsenäisyys vahvistettiin Olivan rauhassa vuonna 1660, joka päätti Pohjan sodan Brandenburgin osalta. Herttuakunta muuttui Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701, jolloin vaaliruhtinas Fredrik III kruunasi itsensä kuningas Fredrik I:ksi Königsbergissä. 
Itä-Preussi.
Puolan ensimmäisen jaon jälkeen herttuakunnan aluetta alettiin kutsua Fredrik Suuren käskystä Itä-Preussiksi erotukseksi Länsi-Preussin provinssista, joka muodostettiin Puolalta otetuista alueista (Ermland liitettiin Itä-Preussiin). Provinssit yhdistettiin ensin personaaliunionina vuonna 1824 ja lopulta kokonaan vuonna 1829 Preussin provinssiksi, mutta erotettiin uudelleen vuonna 1878. Itä-Preussi oli Saksan yhdistymisen jälkeen maan itäisin maa-alue vuosina 1871–1945.
Preussin herttuat.
Preussia hallitsivat herttuoina:
Juhana Sigismund ja hänen seuraajansa Fredrik III:een saakka olivat samalla myös Brandenburgin vaaliruhtinaita.
Dignity Health Sports Park

Dignity Health Sports Park (vuosina 2003–2013 The Home Depot Center ja 2013–2018 StubHub Center) on urheilukompleksi Kalifornian osavaltionyliopiston kampuksella Carsonissa Kaliforniassa. Vuonna 2003 valmistuneen ja 150 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksaneen kompleksin omistaja ja ylläpitäjä on Anschutz Entertainment Group.
Dignity Health Sports Parkin urheilupaikat soveltuvat muun muassa jalkapallon, tenniksen, yleisurheilun, pyöräilyn, haavipallon, rugbyn, lentopallon, baseballin, softballin ja koripallon harrastamiseen. Ensimmäiset kymmenen vuotta nimisponsorina toimi rautakauppaketju The Home Depot, joka maksoi oikeuksista 70 miljoonaa dollaria. Kesäkuusta 2013 alkaen nimisponsori oli lipunvälityspalvelu StubHub. Vuodesta 2019 alken nimisponsorina on toiminut terveyspalveluyritys Dignity Health.
Dignity Health Sports Parkin pääareena on 27 000 paikkainen jalkapallostadion, jolla Major League Soccerin Los Angeles Galaxy ja Chivas USA pelaavat kotiottelunsa. Stadion on niin sanottu "soccer-specific stadium" eli suunniteltu erityisesti jalkapalloa varten, ja se oli valmistuessaan MLS:n toinen tämänkaltainen stadion. Stadionilla on järjestetty MLS:n tähdistöottelu vuonna 2003, MLS:n loppuottelu vuosina 2003, 2004 ja 2008, naisten MM-kilpailuiden loppuottelu vuonna 2003 sekä useita muita seura- ja maajoukkueiden kohtaamisia. Stadionilla pelattiin myös rugby sevensin IRB Sevens World Series -sarjaan kuuluva USA Sevens -turnaus vuosina 2004–2006. NFL-joukkue Los Angeles Chargers pelasi kotiottelunsa stadionilla vuosina 2017–2019 kunnes joukkueen uusi stadion valmistui.
Runsaan 50 hehtaarin alueella on myös 8 000 paikkainen tennisstadion, 8 000 paikkainen yleisurheilustadion, 2 450 paikkainen sisävelodromi sekä lukuisia jalkapallo-, tennis- ja baseballkenttiä. Tennisstadionilla on järjestetty WTA-kiertueen LA Women's Tennis Championships -turnaus, Davis Cup -ottelut Yhdysvaltain ja Kroatian välillä vuonna 2005 sekä nyrkkeily- ja koripallo-otteluja. Velodromilla on järjestetty ratapyöräilyn UCI Track Cycling World Cup Classics -kilpailuja sekä maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2005.
Dignity Health Sports Park toimii Yhdysvaltain jalkapallo- ja tennisliittojen kansallisena harjoituskeskuksena. Alueella on järjestetty myös konsertteja.
Pieter Huistra

Pieter Huistra (s. 18. tammikuuta 1967) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen laitahyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Huistra aloitti pelaajauransa FC Groningenissa 1984. Hän ei kuitenkaan onnistunut murtautumaan avauskokoonpanon mieheksi heti uransa alussa, vaan haki kaudella 1986–1987 lisävauhtia uralleen BV Veendamista, joka pelasi tuolloin Eredivisiessä. Veendamissa Huistra kuului avainpelaajiin ja seuran pudottua pääsarjasta siirtyi Huistra FC Twenteen. 
Kolmen Twente-kauden jälkeen Huistra siirtyi Skotlannin valioliigaan Rangersiin ensimmäisenä alankomaalaispelaajana. Walter Smithin valmentamassa Rangersin kultajoukkueessa Huistra juhli viittä liigamestaruutta, kahta cupin mestaruutta sekä kahta liigacupin voittoa. Hän pelasi Rangerissa 158 liigaottelua ja iski niissä 26 maalia.
Rangersista Huistra siirtyi 1995 japanilaiseen Sanfrecce Hiroshimaan, josta siirtyi 1997 takaisin Groningeniin. Ura kasvattajaseurassa ei kuitenkaan lähtenyt nousuun ja Huistra siirtyi kauden jälkeen belgialaiseen Lierseen. Tuoreessa Belgian mestariseurassa Huistra voitti cupin mestaruuden 1999.
Liersestä Huistra siirtyi kaudeksi 2000–2001 takaisin kotimaahansa RBC Roosendaaliin, jossa päätti uransa kauden jälkeen.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Huistra aloitti vuonna 2001 Jong Groningenin juniorivalmentajana. Heinäkuussa 2005 hän siirtyi apuvalmentajaksi SBV Vitesseen, jossa hän toimi Edward Sturingin ja Aad de Mosin aisaparina kesään 2008 saakka. 
Kesällä 2008 Huistra jatkoi uraansa AFC Ajaxin apulaisvalmentajana. Huhtikuussa 2009 hän allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Ajaxin juniorijoukkueen päävalmentajan tehtävistä. 
Tammikuussa 2010 uutisoitiin, että Huistra siirtyy kesällä 2010 Ron Jansin seuraajaksi FC Groningenin päävalmentajaksi. Huistran debyyttikaudella Groningen sijoittui Eredivisessä viidenneksi, mikä oli paras sijoitus sitten kauden 2005/06. Toinen kausi sujui kuitenkin murheellisemmin ja Huistra sai potkut toukokuussa 2012 Groningenin jäätyä liigassa vasta sijalle 14. 
Kesäkuun alussa 2012 Huistrasta tuli Eredivisiestä pudonneen De Graafschapin päävalmentaja. Huistran tavoitteena oli nostaa seura takaisin pääsarjaan, mutta kausi päättyi Eerste Divisiessä sijalle 8. Kun seuraavakin kausi sujui kehnosti, seurajohto erotti Huistran joulukuussa 2013.
Joulukuussa 2014 Huistra palkattiin Indonesian maajoukkueen tekniseksi johtajaksi. Toukokuussa 2015 hänestä tuli maajoukkueen päävalmentaja. Indonesia karsiutui Huistran alaisuudessa MM-kisoista 2018. Kesällä 2016 hänet korvasi Alfred Riedl.
Taktinen ammuntapeli

Taktinen ammuntapeli on ampumapelien alalajityyppi, johon lasketaan kuuluvaksi sekä ensimmäisen persoonan että kolmannen persoonan ammuntapelejä. Tämän lajityypin peleissä pyritään simuloimaan realistista taistelua, mikä tekee taktiikan ja varovaisuuden käytöstä nopeita refleksejä tärkeämpää.
Lajityyppiin viitataan toisinaan "sotilassimulaatiopelinä".
IGN:n mukaan lajityypin peleissä on kyse "varovaisuudesta, huolellisuudesta, yhteistyöstä, koordinaatiosta, suunnittelusta ja tahdittamisesta". Peleissä menestykselle tärkeitä elementtejä ovat ratkaisevat hyökkäykset, nopeat suojautumiset, taktiset perääntymiset ja viimen hetken toimet, mutta tasapainotettuina niin, että niistä tulee nautittavia aktiviteetteja. Neljäksi tunnusmerkiksi sanotaan: 1) realistisesti rajoitettu pelaajan liikkuminen 2) realistisesti mallinnettu ballistiikka ja tarkkuus 3) ryhmäpohjainen lähestyminen 4) alhainen toleranssi tai alhainen vastustuskyky haavoittumiselle. Toisin sanoen pelaaja liikkuu hitaammin kuin useimmissa ammuntapeleissä, tarkkuus on alhaisempi ja ammukset laskevat matkalla, mukana on ryhmä jota voi komentaa ja kaikki voivat ampua enintään pari kertaa ennen kuolemista.
Yksi ensimmäisistä taktisista ammuntapeleistä on vuoden 1998 "Delta Force", joka painotti realistisia aseita ja nopeita tappoja. Lajiyypin kehitykseen on vaikuttanut myös "SWAT-pelisarja", joka alkoi spin-offina "Police Quest" -seikkailupelisarjasta. Tunnetuin lajityypin edustaja lienee "Tom Clancy's Rainbow Six", jota videopeliala on usein kutsunut lajityyppiä selkeyttäneeksi ja määritelleeksi peliksi.
Olivan rauha

Olivan rauha oli yksi Pohjan sodan päättäneistä rauhansopimuksista, jonka allekirjoittivat keisari Leopold I, Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm, Puola-Liettuan kuningas Juhana II Kasimir ja Ruotsin alaikäisen kuninkaan Kaarle XI:n holhoojahallituksen päämies Magnus Gabriel De la Gardie Olivan luostarissa lähellä Danzigia 3. toukokuuta 1660.
Rauhansopimus.
Olivan rauhassa Juhana II Kasimir luopui vaateistaan Ruotsin kruunuun, jonka hänen isänsä Sigismund oli menettänyt 1599. Puola-Liettua luovutti Ruotsille Liivinmaan ja Riian, jotka olivat olleet ruotsalaisten hallinnassa jo 1620-luvulta. Puola-Liettualle puolestaan palautettiin eräitä Länsi-Preussin kaupunkeja. Olivan rauha lopetti vihollisuudet myös Brandenburgin ja keisarin kanssa. Lisäksi siinä vahvistettiin Westfalenin rauhan määräykset.
Seuraukset.
Hohenzollernin suvun vasallisuhde Puolan kuninkaaseen loppui, kun Preussin herttuakunta, jota Brandenburgin vaaliruhtinaat olivat hallinneet lahjoitusmaana, irrotettiin kuninkaan lääninherruudesta. Olivan rauha merkitsi yhdessä Kööpenhaminan ja Kardisin rauhansopimusten kanssa Ruotsin suurvalta-ajan huippukohtaa. Puola-Liettualle Olivan rauha teki mahdolliseksi sotimisen Venäjää vastaan.
Abracadabra (albumi)

Abracadabra on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Steve Miller Bandin studioalbumi vuodelta 1982. Sen ovat tuottaneet Steve Miller ja Gary Mallaber. Mallaber on myös tehnyt tarvittavia lisä-äänityksiä. Varsinaisesta äänityksestä ja miksauksesta on huolehtinut David Cole. Alkuperäisen LP:n sarjanumero oli 6302 204.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli:
Kappaleiden julkaisijayhtiöt ovat Silk Stocking Music ja Sailor Music.
Steffen Heidrich

Steffen Heidrich (s. 19. heinäkuuta 1967 Erlabrunn, DDR) on entinen saksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Heidrichin ura alkoi FC Karl-Marx-Stadtissa, jossa hän pelasi ensin DDR-Oberligassa ja Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen nimellä Chemnitzer FC 2. Bundesligassa. Kesällä 1993 hän siirtyi Bundesliigaan VfB Leipzigiin, joka kuitenkin kauden päätteeksi putosi. Pelattuaan Leipzigissa neljä kautta Heidrich siirtyi samalla sarjatasolla olleeseen Energie Cottbusiin. Heidrich nousi seuran kapteeniksi ja oli mukana nostamassa Cottbusia Bundesliigaan kaudella 1999–2000. Seuraavalla kaudella hän ei saanut juurikaan peliaikaa ja hän päätti siirtyä Dynamo Dresdeniin. Heidrich pelasi Dynamossa neljä kautta, minkä jälkeen hän lopetti pelaajauransa. 
Heidrich edusti urallaan myös DDR:n maajoukkuetta yhdessä ottelussa Egyptiä vastaan 1990.
Pelaajauran jälkeen Heidrich on toiminut muun muassa Cottbusin managerina.
Guru (artisti)

Guru (oik. Keith Elam, 17. heinäkuuta 1961 – 19. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen hip hop -artisti ja toinen osapuoli Gang Starr -duosta DJ Premierin ohella. 
Vuonna 1993 Guru aloitti Jazzmatazz-projektin, jossa hän teki yhteistyötä jazzmuusikoiden kanssa. Ensimmäisellä albumilla vieraili muusikoita kuten Donald Byrd, Branford Marsalis ja Roy Ayers.
Helmikuussa 2010 Guru sai sydänkohtauksen ja leikkauksen jälkeen vaipui koomaan. Hän kuoli syöpään 19. huhtikuuta 2010 48 vuoden ikäisenä.
VfB Einheit zu Pankow

VfB Einheit zu Pankow on saksalainen jalkapalloseura Berliinistä, Pankowin kaupunginosasta.
Historia.
Seura edeltäjänä pidetty VfB Pankow perustettiin vuonna 1893. Sosialistisen hallinnon alettua seura perustettiin uudelleen nimellä SG Pankow-Nord. 1940-luvun lopun ajan seura pelasi Berliinin kaupunkisarjoja, joista se nousi kaudeksi 1950–1951 DDR-Oberligaan. Pääsarjassa seura pelasi nimellä VfB Pankow Berlin, ja sijoittui ensimmäisellä kaudellaan selvästi sarjan viimeiseksi voitettuaan vain kaksi ottelua maalisuhteella 29–131. Maan jalkapalloliiton päätöksellä seuraa ei kuitenkaan pudotettu DDR-Ligaan, sillä pääsarjatasolla haluttiin olevan ainakin yksi berliiniläisjoukkue. Toisen Oberliga-kautensa seura pelasi nimellä BSG Einheit Pankow Berlin, mutta sijoittui sarjan viimeiseksi. Tällä kertaa seura putosi DDR-Ligaan, jossa se sijoittui ensimmäisellä kaudella kymmenenneksi ja vältti näin putoamisen viimeisenä joukkueena. Kauden jälkeen 1953–1954 seura putosi Bezirksliga Berliiniin, jolloin se vaihtoi nimensä BSG Lokomotive Lichtenbergiksi seurafuusion myötä. Seura oli pahimmillaan neljännellä sarjatasolla, mutta nousi vuonna 1957 kolmannelle sarjatasolle II. DDR-Ligaan. Kahden kauden jälkeen seura putosi jälleen neljännelle sarjatasolle.
Seura nousi takaisin toiselle sarjatasolle vuonna 1971, mutta putosi heti kauden jälkeen. Seuraavan kerran Pankow nähtiin DDR-Ligassa vuonna 1973, mutta tällöinkin visiitti oli ainoastaan kauden mittainen. Viimeisen kerran seura pelasi toisella sarjatasolla kaudella 1975–1976, jonka jälkeen se putosi. Itä-Saksan romahdettua seuran nimeksi otettiin VfB Einheit zu Pankow. Tämän jälkeen seura on pelannut Saksan alasarjoissa.