tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Puhelias

Puhelias () on näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten tarpeisiin kehitetty apuväline, jolla on mahdollista kuunnella ääneen luettua tekstiä, esimerkiksi sanomalehtiä tai kirjoja. Laite on suunniteltu korvaamaan aiemmin näkövammaisia varten tuotetut äänikasetit tai cd-levyt.
Puhelias on itsenäinen sähkölaite, joka kytketään tietoverkkoon tietokoneen tapaan. Siinä on sisäänrakennettu kaiutin sekä suuret, selkeät näppäimet, joilla käyttäjä pystyy ohjaamaan laitteen toimintaa. Käyttäjän niin pyytäessä laite ottaa automaattisesti yhteyttä ennalta sovittuun sisällöntuottajaan, esimerkiksi lehden julkaisijaan tai näkövammaisten kirjastoon ja lataa kuunneltavaksi ennalta tilatun aineiston, vaikkapa uusimman sanomalehden. Lataustekniikkana on Internet audio streaming, kuten esimerkiksi nettiradioissa. Tiedostomuotona on Daisy, jota useimmat näkövammaisille informaatiota tuottavat nykyään käyttävät. Haluttaessa laite voidaan kytkeä myös tietokoneeseen USB-portin kautta. Langattomia verkkoyhteyksiä varten siihen on saatavissa erillinen sovitin. 
Vuonna 2008 Puhelias julkaistiin myös tietokoneohjelmana.
Vuonna 2012 yrityksestä ja sen tuotteista alettiin käyttämään pelkästään nimeä Pratsam, mm. lukuohjelmasta tuli nyt Pratsam Reader.
Näkövammaisten kirjasto Celia toteuttaa lainaamiensa kirjojen verkkokuuntelun Pratsamia käyttäen.
Pessimistinen metainduktio

Pessimistinen (meta)induktio on tieteenfilosofinen argumentti, joka pyrkii kumoamaan tieteellisen realismin ja ennen kaikkea siihen liittyvän tietoteoreettisen optimismin. Argumentin esitti ensimmäisenä Larry Laudan (1981), ja se on edelleen yksi vahvimpia realismia vastaan suunnattuja argumentteja.
Tieteelliset realistit katsovat, että meillä on hyviä perusteita uskoa, että menestyksekkäimmät tämän hetkiset tieteelliset teoriat ovat tosia tai totuudenkaltaisia. Teorioiden keskeisten termien katsotaan yleensä viittaavaan johonkin todellisuudessa olemassa olevaan.
Pessimistinen metainduktio pyrkii osoittamaan nämä ajatukset vääriksi vetomalla tieteen historiassa esiintyviin vastakkaisiin tapauksiin. Laudanin mukaan tieteen historia on sellaisten teorioiden hautausmaa, joita on kerran pidetty empiirisesti menestyksekkäinä, mutta joiden keskeisten termien on havaittu olevan sellaisia, etteivät ne viittaa mihinkään todellisuudessa olemassa olevaan. Esimerkiksi valoeetteriteoria ja humoraalioppi olivat aikanaan menestyksekkäitä, mutta nykyään emme enää usko valoeetterin tai humoraalien olemassaoloon emmekä katsoisi tällaisten teorioiden olleen totuudenkaltaisia. Laudan päättelee tällaisella meta-induktiivisella päättelyllä, että jos kerta aiempien menestyksekkäiden teorioiden on havaittu olleen virheellisiä, meillä ei ole syytä uskoa tieteellisten realistien väitteeseen siitä, että nykyiset menestyksekkäät teoriamme olisivat totuudenkaltaisia.
Ivan Mihejev

Ivan Stepanovitš Mihejev (; 19. heinäkuuta 1876 – 17. syyskuuta 1937) oli udmurttilainen kirjailija, pedagogi ja kansanvalistaja.
Ivan Mihejev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Oštormo-Jumjan kylässä. Vuonna 1896 hän valmistui Kazanin opettajaseminaarista ja työskenteli sen jälkeen seminaarin udmurttikoulun opettajana. Vuonna 1913 hänet erotettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Sen jälkeen Mihejev toimi oppikirjojen ja opetusohjelmien laatijana ja kustantajana sekä vallankumouksen jälkeen Kansallisuusasian kansankomissariaatin udmurtinkielisen kirjallisuuden toimittajana. Vuosina 1924–1929 hän työskenteli Kazanin itämaisessa pedagogisessa instituutissa ja sen jälkeen opettajana Hudžandin ja Samarkandin korkeakouluissa Keski-Aasiassa. Vuonna 1936 hänet kutsuttiin Joškar-Olaan Marin pedagogisen instituutin venäjän kielen laitoksen johtajaksi. Stalinin vainojen aikana 61-vuotias Mihejev pidätettiin ja teloitettiin.
Mihejev oli ensimmäinen udmurttilainen kirjankustantaja. Laatimiensa oppikirjojen, apuneuvojen ja opetusohjelmien ansiosta hän tuli tunnetuksi Venäjällä ja jopa sen ulkopuolella Turkissa, Kiinassa ja Japanissa. Erityisen suosittu oli ainekirjoituksen tueksi tarkoitettu kuvasarja, josta vuosina 1906–1917 otettiin 17 painosta. Mihejevin vähemmistökansoille suunnattujen venäjän kielen oppikirjojen pohjalta laadittiin udmurtin-, marin-, tšuvassin- ja tataarinkielisiä lukukirjoja, joita Keski-Aasiassa käännettiin tataarista paikallisille kielille. Kirjoituksissaan hän puolusti äidinkielistä opetusta ja kansallista itsetuntoa. Vuosina 1904–1909 Miheejev julkaisi omilla varoillaan udmurtinkielistä kalenteria "Udmort kylyn kalendar", jonka viranomaiset lakkauttivat sen yhteiskunnallisen sisällön takia.
Mihejevin kirjoittamat udmurtinkieliset näytelmät on omistettu kansanvalistuksen aatteille. Näytelmissä "En luška" (”Älä varasta”, 1906), "Viźtem Onton" (”Hölmö-Onton”, 1919) ja "Udmurtjoslen revoljutsije poton aźyn ulemzy" (”Udmurttien elämä ennen vallankumousta”, 1925) hän kuvaa tsaarin-Venäjän pakkovaltaa sekä kapitalismin ja kaupunkielämän vahingollista vaikutusta maaseudun asukkaisiin. Näytelmä "Udmurt dyšetiś" (”Udmurttiopettaja”, 1924) agitoi äidinkielisen kouluopetuksen puolesta. "Peĺĺaśkiś" (”Poppamuija”, 1919) ja "Udmurt doktor" (”Udmurttilääkäri”, 1920) arvostelevat kansan tietämättömyyttä ja takapajuisuutta.
Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo

Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo () on William Ardenin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Sen on suomentanut Kristian Kardén.
Juoni.
"Väärinymmärrettyjen sankarien puolustajat" -yhdistys on asettanut tavoitteekseen rikollisina pidätettyjen henkilöiden maineen puhdistamisen, ja he haluavat ensiksi kerätä kertomuksia paikallisista värikkäistä varkaista. Kolme etsivää huomaavat tilaisuutensa tulleen; heillä on ainakin omakohtaisia kertomuksia roistoista. Parisen sataa vuotta sitten eläneen Purppuranpunaisen merirosvon tarina näyttää kiinnostavan yhdistystä hyvinkin paljon. Eräät kummalliset tapaukset saavat etsivät uskomaan, että kysymyksessä on muutakin kuin merirosvotarina. Erityistä päänvaivaa aiheuttaa entisessä kaappareiden turvapaikassa näyttäytyvä elävä merirosvo.
Maksim Prokopjev

Maksim Prokopjevitš Prokopjev (; 29. tammikuuta 1884 – 30. kesäkuuta 1919) oli yksi ensimmäisistä udmurttilaisista runoilijoista, bolševikki ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Maksim Prokopjev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Nyrjan kylässä. Hän valmistui Kazanin vierasheimolaisten opettajaseminaarista ja työskenteli opettajana nykyisten Baškortostanin ja Permin aluepiirin udmurttikylissä. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin armeijaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Prokopjev toimi Osan kihlakunnan neuvostossa ja johti vuosina 1918 ja 1919 Jelabugassa järjestettyjä yleisvenäläisiä udmurttien edustajakokouksia. Heinäkuussa 1918 hänet nimitettiin kansallisuusasiain kansankomissariaatin udmurttiosaston johtajaksi. Prokopjev lähti vapaaehtoisena Koltšakin joukkojen vastaiselle rintamalle ja menehtyi taistelussa Kungurin kaupungin lähellä.
Prokopjev tunnetaan Kansainvälisen udmurtintajana. Hänen elinaikanaan ilmestyi vain yksi kotimurteella laadittu runokirja "Makśimlen gožtemez" (”Maksimin kirjoituksia”, 1918). Vuonna 1979 kirjailijan teokset julkaistiin udmurtin kirjakielelle muokattuna kokoelmana "Kalyk šoryn" (”Kansan parissa”).
Arvi Kontu

Arvi Samuli Kontu (1. syyskuuta 1883 Uusikirkko Tl – 31. tammikuuta 1945 Turku) oli suomalainen agronomi, toimitusjohtaja, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Konnun vanhemmat olivat talollinen Samuel Johan Kontu ja Fredrika Vilhelmina Puttaa ja puoliso vuodesta 1914 Signe Vilhelmina Granqvist, Vuonna 1908 agronomiksi valmistuneen Konnun koko työura sivusi maataloutta, erityisesti kotieläintaloutta. Hän oli ollut kuusi vuotta Lounais-Suomen maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina, kun Lounais-Suomen Osuusteurastamo palkkasi hänet vuonna 1916 osuuskuntaan ns. toiseksi johtajaksi. Vuonna 1918 Kontu nimitettiin Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti 1945. Konnulla oli runsaasti luottamustehtäviä kotimaakunnassaan Varsinais-Suomi Varsinais-Suomessa. Hän oli lähtöisin ympäristöstä, missä koulun kynnys oli vielä korkea, ja siksi hän suosi kouluttautumista. Hän oli muun muassa perustamassa ja ylläpitämässä Turun Suomalaista Yliopistoseuraa, jonka keräämin varoin perustettiin Turun Suomalainen Yliopisto vuonna 1920. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Kontu sai vuonna 1933.
Toiminta poliitikkona.
Kontu oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922, edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Tasavallan presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti, vuosina 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Turun kaupunginvaltuustoon Kontu kuului vuosina 1924–1930 ja 1934–1945, mistä ajasta hän oli valtuuston puheenjohtajana vuodet 1934–1945. Rahatoimikamarin (nyk. kaupunginhallitus) jäsen hän oli vuosina 1924–1929. Poliitikkona ja yritysjohtajana Arvi Konnulla oli selkeä käsitys tuolloin ajankohtaisiin kielikiistoihin Suomessa. Hän kannatti suomalaisuusaatetta ja edisti suomen kielen käyttöä.
Häyry

Häyry on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus

Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus () on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen.
Juoni.
Aavejärveen kätkeytyy ikivanha arvoitus. Ratkaisu on rähjäisessä merimiesarkussa löytyneessä lokikirjassa, mutta viestiä ei saa edes Jupiter heti selville. Ja ajatus merirosvoaarteesta saa muutamia rosvoja liikkeelle. Alkaa taistelu, jossa armoa ei tunneta. Lopulta Jupiter keksii, missä aarre on, mutta rosvot ovat hieman edellä. Jupiter järjestää kuitenkin varkaille heidän elämänsä yllätyksen.
Metoklopramidi

Metoklopramidi (kauppanimellä Primperan ja Metoclopramide) on dopamiinin D2-reseptorin antagonisti, jota käytetään yleensä pahoinvoinnin (myös sytostaattihoidon jälkeisen pahoinvoinnin) hoitoon. Lääke vaikuttaa keskushermostossa pahoinvointia estävästi ja lisää suolistokanavan peristaltiikkaa.
Metoklopramidilla on myös äidinmaidon eritystä lisäävä vaikutus ja sitä saatetaankin joskus käyttää tarkoituksena lisätä maidontuotantoa. 
Pitkäaikaiskäyttöä ei suositella, koska varsinkin lapsilla on havaittu lääkkeen käytön pitkittyessä vakavia neurologisia haittoja.
Historia.
Lääkeaineen kuvasivat ensi kerran kemian yhtiö Laboratoires Delagrangessa työskennelleet ranskalaiset kemistit Louis Justin-Besançon ja Charles Laville vuonna 1964. 
Samana vuonna julkaistujen kokeiden jälkeen Laboratoires Delagrange toi metoklopramidin myyntiin kauppanimellä Primperan. Vuonna 1991 yhtiön osti Synthelabo, joka myöhemmin fuusioitui Sanofin kanssa. 
USA:ssa lääkkeen toi markkinoille A.H. Robins vuonna 1979 nimellä Reglan.
Besermanit

Besermanit (udmurtiksi бесерманъёс, "besermanjos") ovat udmurteille läheinen etninen ryhmä Udmurtian luoteisosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. He puhuvat suomalais-ugrilaisen udmurtin kielen besermanin murretta, jossa on eräitä turkkilaisten kielten piirteitä. Besermanit pitävät itseään yleensä udmurteista erillisenä etnisenä ryhmänä.
Besermanit asuvat Vjatkan sivujoen Tšeptsan varrella Udmurtian Balezinon, Glazovin, Jarin ja Jukamenskojen piireissä sekä Kirovin alueen lähiseuduilla. Monissa besermanikylissä asuu myös muita udmurtteja, tataareja ja venäläisiä. Vuonna 1926 besermaneja laskettiin olleen 10 000 henkeä, mutta myöhemmissä Neuvostoliiton väestönlaskennoissa heidät luettiin udmurteiksi. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 100 besermania.
Venäläisissä 1200–1400-lukujen kronikoissa mainitaan Volgan varrella ja Kaman alajuoksulla asunut besermanien kansa. 1600-luvun lähteissä he esiintyvät Tšeptsajoen varrella, jossa heitä nimitettiin usein tšuvasseiksi. Nykytietämyksen valossa he ovat alun perin eteläisiin udmurtteihin kuulunut ryhmä, johon turkkilaiset kansat ovat vaikuttaneet voimakkaasti. Volgan Bulgariassa osa eteläudmurteista omaksui islamin, johon myös ryhmän nimitys perustunee (venäjän "musulmane, basurmany" ’muslimit’). Venäläisiä nimityksiä "besermjane, besermene, bisurmene" on käytetty myös monista muista Volgan–Uralin seudulla asuneista kansanryhmistä. Mongolien hävitettyä Volgan Bulgarian besermanit pakenivat nykyiselle asuinseudulleen.
1700-luvulla besermanit käännytettiin ortodokseiksi, mutta he ovat säilyttäneet myös perinteisiä uskomuksia ja islamin tapoja. Mullahit vierailivat vuosittain besermanikylissä ja heidän osallistumistaan hautajaisiin pidettiin välttämättömänä. Uskonto näkyi myös ruokakulttuurissa. Besermanit eivät 1900-luvun alkuun saakka syöneet sianlihaa, mutta valmistivat tataarien tavoin hevosenlihasta tehtyjä ruokalajeja. Aineellinen kulttuuri ei merkittävästi poikennut muista udmurteista.
Viime aikoina besermanien kansallinen itsetunto on lujittunut. Vuonna 1990 perustettiin oma kulttuuriseura ja vuonna 1992 Udmurtian korkein neuvosto tunnusti heidät erilliseksi kansaksi. Vuonna 2000 Venäjän hallitus myönsi besermaneille Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan aseman.
Ohjelmasarjan "Suomensukuiset 30 päivässä" (2013) neljännessä jaksossa näyttelijä Ville Haapasalo kuvausryhmineen yrittää tutustua besermanien elämään Balezinon piirin Jundan kylässä. Jundan maalaiskunnassa, jonka keskuksena tämä kylä toimii, asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 503 henkeä.
S/S Jussi H

S/S Jussi H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 12. syyskuuta 1942 Pohjanlahdella neuvostoliittolaisen sukellusveneen torpedoimaksi ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä vain yksi selvisi hengissä.
Historia.
"Jussi H" oli ostettu Englannista vuonna 1937, ja sen omisti Laiva Oy -niminen laivaisännistöyhtiö, jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. "Jussi H" kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä. 
"Jussi H" lähti perjantaina 11. syyskuuta 1942 Raumalta kohti Königsbergiä. Laivan lastina oli kappaletavaraa ja puisten parakkien osia. Päällikkönä oli nuori ja pystyvä merikapteeni Heikki Pietilä.
Laivan oli tarkoitus suunnata aluksi Selkämeren poikki Ruotsin rannikolle ja sitten jatkaa matkaa suojatussa saattueessa lähellä Ruotsin rannikkoa. Lauantaiaamuna kello 4 aikaan laivaan osui kaksi venäläisen "S-13" sukellusveneen laukaisemaa torpedoa. Laivan kattilat räjähtivät pian tämän jälkeen, jolloin laiva upposi, niin että meren pinnalle jäi ajelehtimaan vain sekalaista kansilastia. Laivan miehistöstä onnistui pelastautumaan vain 18-vuotias lämmittäjä Pauli Kankaala, joka ajelehti pelastuslautan mukaan eräälle Ahvenanmaan saariston karille. Paikalle tulleet kalastajat pelastivat hänet sieltä 15. syyskuuta. Merestä onnistuttiin löytämään vain "Jussi H:n" ajelehtivaa kansilastia ja laivan emännöitsijän ruumis.
Laivan upottanut sukellusvene "S-13" kuului kymmenen veneen ryhmään, joka oli lähetetty elokuussa 1942 partioimaan Suomenlahden länsiosiin ja Itämerelle. "S-13" oli saanut tehtäväkseen tunkeutua Pohjanlahdelle, ja siinä se onnistuikin sukellettuaan ruotsalaisten Ahvenanmerelle asettaman miinakentän ali. "S-13" upotti Pohjanlahdella ensin S/S "Heran" 12. syyskuuta heti puolenyön jälkeen ja sitten muutamia tunteja myöhemmin S/S "Jussi H:n". Ennen paluutaan sukellusvene kävi vielä Merenkurkussa ja ampui siellä 18. syyskuuta tuleen hollantilaisen M/S "Anna W:n". Vene onnistui palaamaan Leningradiin, vaikka se kärsikin paluumatkalla pahoja vaurioita syvyyspommituksessa.
S/S "Jussi H" oli rakennettu Ranskassa Dunkerquessa vuonna 1910 "Ospringe"-nimisenä. Laivan pituus oli 87,89 metriä, leveys 13,06 metriä ja ruuman korkeus 5,96 metriä. Laivan kantavuus oli 2 215,61 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisunta-höyrykoneen teho oli 1 150 hevosvoimaa. "Ospringe" myytiin vuonna 1931 Englantiin, jossa sen omisti lontoolainen Constants (South Wales) Limited. Tältä yhtiöltä Hacklin osti laivan tammikuussa 1937.
Porin Reposaaressa sijaitsee "Jussi H:n" ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan 'Betty H:n' muistomerkki, jonka on suunnitellut kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen.
S/S Betty H

S/S Betty H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 26. lokakuuta 1942 venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi Ahvenanmerellä lähellä Nyhamnin majakkaa ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä 12 selvisi hengissä.
"Betty H" oli ostettu Englannista vuonna 1932, ja sen omisti Porin Laiva Oy"," jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Laiva sai uuden nimensä Hacklinin vaimon Elisabethin mukaan. "Betty H" kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä. 
"Betty H" lähti torstaina 22. lokakuuta 1942 Kotkasta kohti Ruotsin Oskarshamnia. Laivan lastina oli Outokummun kaivoksesta louhittua rikkikiisua. Päällikkönä oli merikapteeni Ruben Ceder.
Nyhamnin luotsiaseman ohitettuaan "Betty H" liittyi aamupäivällä 26. lokakuuta mukaan saattueeseen, jota suojasivat merivoimien neljä saattajaa: "Uisko", "Louhi", "Aura" ja "VH1". Saattueessa oli "Betty H:n" lisäksi neljä muutakin rahtilaivaa: "Henry John", "Monsun", "Corona" ja "Grundsee". Kello 11.10 "Betty H:n" peräosaan osui torpedo, kun se oli noin 10 meripeninkulman päässä Nyhamnin majakasta. Laiva upposi hyvin nopeasti tämän jälkeen, eikä pelastusveneiden vesillelasku onnistunut enää. Veteen joutuneet miehistön jäsenet pysyttelivät pinnalla kelluvan puutavaran varassa, ja osa onnistui myös uimaan kahdella pinnalle jääneelle pelastuslautalle. Saattaja "Aura" saapui uppoamispaikalle noin 20 minuutin kuluttua ja pelasti "Betty H:"n 12 miehistöön kuulunutta jäsentä. Saattue jatkoi matkaansa Ruotsin aluevesirajalle, ja tämän jälkeen saattajina toimineet sotalaivat suuntasivat Maarianhaminaan "Betty H:n" pelastunut miehistö mukanaan.
"Betty H:n" upottanut sukellusvene oli "SC-307" ("Treska") (3. luokan kapteeni N.O. Momot), joka kuului syksyllä 1942 Kronstadtista liikkeelle lähteneeseen 16 sukellusveneen ryhmään. Ammuttuaan torpedonsa vene onnistui pakenemaan paikalta välttäen suomalaisten suorittaman syvyyspommituksen. Vene palasi Kronstadtiin, mutta se ei enää seuraavina vuosina onnistunut upottamaan muita laivoja. Sukellusvene romutettiin Kronstadtissa vuosina 1958–1959, ja sen komentotorni on nykyisin muistomerkkinä sukellusvenekoulun pihalla.
S/S "Betty H" oli rakennettu vuonna 1902 Whitbyssä Englannissa "Kirktown"-nimisenä. Ennen Suomeen myyntiä laivan omisti essexiläinen laivanvarustaja Alfred Smith. Laivan pituus oli 94,7 metriä, leveys 13,4 metriä ja ruuman korkeus 6 metriä. Laivan kantavuus oli 2 478 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisuntahöyrykoneen teho oli 1 120 hevosvoimaa. 
Porin Reposaaressa sijaitsee "Betty H:n" ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan "Jussi H:n" muistomuuri.
Kolme etsivää ja hermostunut leijona

Kolme etsivää ja hermostunut leijona on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Annikki Lievonen.
Juoni.
Etsivät saavat erikoisen tehtävän: mennä turistipuistoon, joka on Viidakkomaa. Siellä heidän täytyy selvittää, miksi puiston kesy leijona on alkanut käyttäytyä hermostuneesti. Seuraukset voivat olla kohtalokkaat, sillä leijonalla on osa Viidakkomaassa kuvattavassa elokuvassa. Selvittäessään tapahtumaa etsivät joutuvat pakenemaan villiä gorillaa ja nopeaa pantteria ja pelastuvat täpärästi metallinhajottajasta.
Death Before Dishonour

Death Before Dishonour on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin ensimmäinen studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2004. CD-versiota valmistettiin 1 014 kopiota ja vinyyliversiota 110 kopiota.
Farmijoukkue

Farmijoukkue on urheilujoukkue, joka tekee yhteistyötä ylemmällä sarjatasolla pelaavan joukkueen kanssa. Joukkueet voivat kuulua samaan seuraan tai olla itsenäisiä. Ylemmän sarjatason joukkue voi siirtää farmijoukkueeseen pelaajia, jotka eivät mahdu joukkueen kokoonpanoon tai jotka ovat esimerkiksi toipumassa loukkaantumisesta. Farmijoukkueita on käytössä muun muassa koripallossa, baseballissa, jääkiekossa ja jalkapallossa.
Baseball.
Baseballissa Major League Baseball -seuroilla on farmikytköksiä joidenkin Minor League Baseball -seurojen kanssa.
Koripallo.
Pohjois-Amerikka.
Pohjoisamerikkalaisen NBA:n joukkueilla on kullakin farmikytkös jonkin NBA Development League -joukkueen kanssa.
Eurooppa.
Joillakin eurooppalaisseuroilla on farmisopimuksia keskenään. Esimerkiksi espanjalaiset Joventut Badalona ja CB Prat ovat tehneet pelaajayhteistyötä. Suomessa esimerkiksi Tampereen Pyrinnöllä on ollut reservijoukkue, ja esimerkiksi Vaasan Salama on toiminut yhteistyössä Kauhajoen Karhun kanssa.
Jääkiekko.
Pohjois-Amerikka.
Jääkiekossa pohjoisamerikkalaisen NHL:n kaikilla seuroilla on farmisopimus jonkin AHL:ssa pelaavan seuran kanssa. Yleensä NHL-uraansa aloittelevat pelaajat hakevat ensin kokemusta ja näyttävät taitotasonsa farmijoukkueessa ennen mahdollista siirtymistään NHL:ään. Myös jo pidemmän uran luoneet ja farmissa hyvin pelanneet pelaajat voidaan nostaa NHL-joukkueeseen. Vastaavasti heikosti NHL:ssä pelannut pelaaja voidaan siirtää farmijoukkueeseen hakemaan onnistumisia.
AHL-seuroilla on omia farmijoukkueita ECHL- ja CHL -sarjoissa.
IHL toimi vielä 1990-luvulla NHL:n vaihtoehtoisena farmisarjana AHL:lle. Sen toiminta loppui vuonna 2001, jolloin sen jäljellä olleet kuusi joukkuetta liittyivät AHL:ään.
Suomi.
Suomessa joitain SM-liigaa alemmissa sarjoissa pelaavia joukkueita kutsutaan farmijoukkueiksi, koska ne tekevät pelaajayhteistyötä SM-liigassa pelaavien joukkueiden kanssa. Esimerkiksi Ilves on ilmoittanut farmijoukkueekseen Suomi-Sarjassa pelaavan LeKin. Myös Jokereiden ja Kiekko-Vantaan yhteistyö on farmijoukkuemaista.
EICAR

EICAR, European Institute for Computer Antivirus Research on vuonna 1990 perustettu organisaatio, jonka tavoitteena on edistää virustorjuntaa ja tehostaa virustorjuntaohjelmiston kehittämistä. Viime aikoina EICAR on enemmässä määrin keskittynyt haittaohjelmien tutkimiseen kuin perinteisiin tietokoneiden viruksiin sekä laajentanut työskentelyään myös muille tietoturvallisuuden osa-alueille.
EICAR testitiedosto.
EICAR -organisaation julkaisema vaaraton haittaohjelman testirivi on yksi maailman eniten käytetty pikatesti varmistamaan virustorjuntaohjelmiston toiminnan. EICAR -testin voi ladata myös kaikkien tunnettujen virustorjuntaan erikoistuneiden ohjelmistotalojen internetsivuilta.
EICAR -testirivi:
Tallenna yllä oleva rivi tietokoneelle codice_1-tiedostopäätteisenä tiedostona. Virustorjuntaohjelmistosi tulisi ilmoittaa Eicar -testitiedoston löytymisestä. 
DOS tai korkeintaan 32 bittisissä Windows järjestelmissä Eicar.com ohjelman suorittaminen tulostaa tekstin EICAR-STANDARD-ANTIVIRUS-TEST-FILE!, mikäli virustorjunta ei estä tiedoston suorittamista. 64 bittisessä Windowisssa tiedostoa ei voi suorittaa.
Ljudmila Turištševa

Ljudmila Ivanova Turištševa (, s. 7. lokakuuta 1952 Groznyi) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän sai urallaan neljä kultaista, kolme hopeista ja kaksi pronssista olympiamitalia sekä voitti seitsemän maailmanmestaruutta ja kahdeksan Euroopan-mestaruutta.
Tšetšeniasta lähtöisin oleva Turištševa oli 1970-luvun parhaita telinevoimistelijoita. Hän osallistui jo 16-vuotiaana Méxicon 1968 olympialaisiin ja voitti joukkuekilpailussa kultaa mutta jäi henkilökohtaisessa moniottelussa sijalle 24. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä sai hopeaa nojapuilla ja pronssia hypyssä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja pistein 77,025 moniottelussa. Lisäksi hän sijoittui pistein 19,550 permannolla hopealle edellään vain maannaisensa Olga Korbut ja pistein 19,250 hypyssä pronssille. Nojapuilla hän oli neljäs 19,425 pisteellä ja puomilla viides 18,800 pisteellä.
Varnan MM-kilpailuissa 1974 Turištševa uusi mestaruutensa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja permannolla sekä voitti lisäksi puomin. Hypyssä hän sai hopeaa ja nojapuilla pronssia. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Lisäksi hän saavutti hopeaa permannolla (19,825 p) ja hypyssä (19,650 p) sekä pronssia moniottelussa romanialaisen Nadia Comănecin ja nuoremman maannaisensa Nelli Kimin takana pistein 78,625. Puomilla hän sijoittui neljänneksi 19,475 pisteellä.
Turištševa voitti Euroopan-mestaruuden moniottelussa, hypyssä ja permannolla Minskissä 1971 sekä kaikki viisi mestaruutta Lontoossa 1973.
Turištševa avioitui 10. joulukuuta 1977 pikajuoksun olympiavoittaja Valeri Borzovin kanssa.
Yorkin tuomiokirkko

Yorkin tuomiokirkko () on goottilaista arkkitehtuuria edustava katedraali Yorkissa Englannissa. Keskilaivan rakentaminen aloitettiin 1280-luvulla ja katedraali vihittiin käyttöön 1472.
Elisabet I:n aikana katedraalista yritettiin hävittää kaikki roomalaiskatolisuuteen viittava. Englannin sisällissodassa kaupunkia piiritettiin ja se antautui vuonna 1644.
Jälkiverotus

Jälkiverotus tarkoitti Suomessa veron määräämistä jälkikäteen silloin, kun tulo oli normaalissa verotuksessa osittain tai kokonaan jäänyt verottamatta. Jälkiverotuksen saattoi olla se, ettei verovelvollinen antanut veroilmoitusta tai se oli erehdyttävä, puutteellinen tai väärä. Tällöin verotettavalle tulolle määrättiin veron lisäksi veronkorotus ja viivästyskorko joka verotettiin säännönmukaisen verotuksen jälkeen, eli jälkiverotus. Jälkiverotuksen lievempi muoto on veronoikaisu, johon ei liity veronkorotusta, vaan ainoastaan korko. Jälkiverotusaika on useimmissa tapauksissa viisi vuotta säännönmukaisen verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Jälkiverotus toimitettiin tulo- ja varallisuusverotuksessa. Myös arvonlisäverotuksessa ja valmisteverotuksessa on aina ollut mahdollisuus oikaista vero jälkikäteen. Verovelvollisen kuoltua jälkiverotuksen kohteeksi tuli hänen kuolinpesänsä. Jälkiverotus oli tällöin toimitettava kahden vuoden kuluessa sen kalenterivuoden päättymisestä, jolloin perukirja jätettiin verovirastolle.
Jälkiverotus pohjautuu ajatukseen, että veroilmoitusten suuren määrän vuoksi tapahtuu virheitä veronsaajan vahingoksi. Verotusvirheitä voi tapahtua myös verovelvollisen ilmoitusten virheiden ja puutteiden vuoksi. Virheiden oikaiseminen on tärkeää, jotta verorasitus jakautuisi oikeudenmukaisesti. Verovelvollinen voi välttää riskin joutua jälkiverotetuksi antamalla asianmukaisen veroilmoituksen ja selittäen siinä mahdolliset epäselvät kohdat. Kirjanpitovelvolliset verotetaan pääsääntöisesti kirjanpidon tietojen mukaan. Jos verotarkastuksessa havaitaan, ettei se pidä paikkaansa, jälkiverotuksen edellytykset ovat täyttyneet.
Varsinainen tuloverotuksen jälkiverotusmenettely kuuluu verotusmenettelylain muutosten takia historiaan. Ensimmäiset uudet verotuksen oikaisua koskevat pykälät säädettiin 2005, ja nämä siis korvaavat jälkiverotuksen. Jälkiverotuksia kuitenkin toimitettiin niin kauan kuin siihen ilmeni tarvetta takautuvasti, mutta periaatteessa tuloverotuksessa jälkiverotus ei ole ollut mahdollista uuden pykälän voimaan astumisesta 1+5 vuoden jälkeen.
Larisa Petrik

Larisa Petrik (s. 28. elokuuta 1949 Dolinsk, Sahalin) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Petrik voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa sekä tasapistein 19,675 tšekkoslovakialaisen Věra Čáslavskán kanssa permannolla. Puomilla hän saavutti pronssia 19,250 pisteellä ja moniottelussa hän sijoittui neljänneksi 76,70 pisteellä. MM-kilpailuissa Petrik saavutti puomilla pronssia Dortmundissa 1966 ja Ljubljanassa 1970. MM-kisojen joukkuekilpailussa hän saavutti hopeaa 1966 ja kultaa 1970. EM-kilpailuissa hän saavutti Sofiassa 1965 pronssia puomilla.
Larisa Petrik avioitui Méxicon olympialaisten jälkeen telinevoimistelun olympiavoittaja Viktor Klimenkon kanssa.
Tammelan ylänkö

Tammelan ylänkö on karu ja harvaan asuttu ylänköalue Kanta-Hämeen, Uudenmaan ja Varsinais-Suomen nykymaakuntien rajaseudulla, suurimmaksi osaksi Kanta-Hämeen maakunnassa Hämeenlinnan, Forssan ja Karkkilan väliin jäävällä alueella.
Maisemat ja pinnanmuodot.
Ympäristöministeriön asettaman maisema-aluetyöryhmän laatimassa Suomen maisemamaakuntajaossa vuodelta 1993 alueesta käytetään nimeä Tammelan ylänköseutu ja seutusuunnitteluyhteyksissä ja matkailumarkkinoinnissa nimitystä "Hämeen järviylänkö".
Alue on suureksi osaksi supra-akvaattista eli jääkauden jälkeen vedenpinnan yläpuolelle jääneistä muodostumista koostuvaa moreenialuetta. Asutus alueella on harvaa verrattuna ympäröiviin vanhoihin viljelysseutuihin, ja paikoin on havaittavissa piirteitä yleensä vain Savolle tyypillisenä pidetystä mäkiasutuksesta.
Paitsi moreenimuodostumia, kuten drumliineja ja kumpumoreeneja, alueella on myös harjuja ja Salpausselkiin liittyviä reunamuodostumia. 
Korkeussuhteet.
Korkeuserot alueella ovat pieniä, paitsi reunoilla missä kallioperän murrokset jyrkentävät pinnanmuotoja.
Alueen laajimmat yhtenäiset korkeat alueet ovat sen pohjoisosassa Tammelan Torajärven, Kalvolan Mäyrän ja Vuorenkylän sekä Hattulan Renkajärven suunnalla, missä maasto nousee useissa kohdin yli 160 metriä merenpinnasta. 
Tällä seudulla ovat myös alueen korkeudeltaan yli 140 metriä merenpinnasta olevat järvet. Näitä ovat Tarpianjoen valuma-alueen latvajärvet Alinen Särkijärvi (140,6 m), Ylinen Särkijärvi (142,1), Hietajärvi (140,1 m) ja Hanhilammi (144,3 m). 
Lisäksi etelämpänä, Pernunnummen kaakkoispuolella Lopella on pienempi yli 160 metriä korkea alue.
Koko Tammelan ylängön korkein kohta on 183,7 metrin korkeuteen yltävä Kaakkomäki Lopen kirkonkylästä vähän luoteeseen. Lähes yhtä korkea kohta, 183,3 metriä on Tammelan Torajärven kylän luona, ja joitakin yli 180 metrin korkeuteen yltäviä kohoumia on myös Lopen Pernunnummen lounaispuolisella alueella.
Luonnonnähtävyyksiä.
Tammelan ylängön tunnettuja luonnonnähtävyyksiä ovat Liesjärven kansallispuisto ja Torronsuon kansallispuisto Tammelassa. Valtakunnallisesti arvokkaiksi maisema-alueiksi Tammelan ylängöllä tai sen läheisyydessä on arvioitu Tammelassa sijaitseva Mustialan – Portaan – Kaukolanharjun maisema-alue sekä Hämeenlinnan, Hattulan, Rengon, Lopen ja Tammelan kautta kulkeva Hämeen Härkätie.
Mulgara

Mulgara ("Dasycercus cristicauda") on Australiassa elävä pussieläinlaji.
Mulgaran ruumis painaa noin 100–175 g. Täysikasvuisen Mulgaran pituus on noin 12,5–22 cm, häntä 7–13 cm. Naaraan pussi on heikosti kehittynyt, ja poikanen kulkeekin emon mukana sen turkissa roikkuen.
Mulgara syö hyönteisiä ja pieniä selkärankaisia. Sen ei tarvitse juoda ollenkaan, ei silloinkaan kun sillä ei ole syötävänä mehikasveja, joiden solukoista se saa tarpeeksi vettä. Se virtsaa vähän ja harvoin. Mulgaran virtsa on myös hyvin väkevää, mikä osaltaan vähentää veden poistumista sen elimistöstä.
Zinaida Voronina

Zinaida Borisovna Voronina (, o.s. Družinina, 10. joulukuuta 1947 Joškar-Ola – 17. maaliskuuta 2001 Moskova) oli neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Voronina, silloiselta nimeltään Družinina, nousi kansainväliselle voimisteluhuipulle Dortmundin MM-kilpailuissa 1966, joissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia permannolla. Amsterdamin EM-kilpailuissa 1967 hän saavutti hopeaa moniottelussa tšekkoslovakialaisen Věra Čáslavskán takana sekä pronssia permannolla ja puomilla. Vuonna 1967 hän avioitui telinevoimistelun olympiavoittaja Mihail Voroninin kanssa.
Méxicon 1968 olympialaisissa Voronina saavutti neljä mitalia. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa, moniottelussa hopeaa Čáslavskán jäljessä pistein 76,85 sekä hypyssä (19,500) ja nojapuilla (19,425) pronssia. Permannolla hän sijoittui neljänneksi 19,550 pisteellä. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia moniottelussa, permannolla ja nojapuilla.
Mopsilepakko

Mopsilepakko ("Barbastella barbastellus") on eurooppalainen lepakkolaji.
Pieni ja litteäkuonoinen mopsilepakko muistuttaa kasvoiltaan hieman mopsia. Sen ruumis on 4,7–5,9 cm pitkä, häntä on 3,5–5,5 cm, kyynärvarsi 3,6––4,2 cm ja painoa mopsilepakolla on 7–14 g.
Mopsilepakon levinneisyysalue ulottuu Britanniasta, Etelä-Ruotsista ja Latviasta kaakossa Azerbaidžaniin, etelässä Italiaan ja lounaassa Marokkoon ja Kanariansaarille asti. Belgiasta laji on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon.
Täpläjättiläishyppypäästäinen

Täpläjättiläishyppypäästäinen ("Rhynchocyon cirnei") on hyppypäästäisiin kuuluva laji. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "täpläkuonokas".
Täpläjättiläishyppypäästäisen ruumis on 9–13 cm pitkä ja painoa on 25–50 g, hännällä on pituutta 9,5–15 cm.
Täpläjättiläishyppypäästäinen viihtyy varjoisissa, kuivissa metsissä, puoliaavikoilla ja kivilouhikoissa, jossa se voi kaivaa käytäviä maahan. Se saattaa asettua asumaan myös jyrsijöiden koloihin. Laji on liikkeellä pääasiassa päivällä, tosin se viettää kuumimmat keskipäivän tunnit piilossaan. Täpläjättiläishyppypäästäinen syö pääasiallisesti hyönteisiä ja muita maassa liikkuvia niveljalkaisia, mutta mahdollisesti sen ruokavalioon kuuluu myös kasveja.
Natalja Kutšinskaja

Natalja Aleksandrovna Kutšinskaja (, s. 12. maaliskuuta 1949 Leningrad) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti neljä olympiamitalia ja voitti kolme maailmanmestaruutta 1960-luvulla.
Kutšinskaja nousi kansainväliselle telinevoimisteluhuipulle Dortmundin MM-kilpailuissa 1966, joissa hän saavutti mitalin jokaisessa kuudessa kilpailussa: hän sai kultaa permannolla, puomilla ja nojapuilla, hopeaa joukkuekilpailussa ja moniottelussa sekä pronssia hypyssä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 1967 hän saavutti hopeaa permannolla ja puomilla.
Méxicon 1968 olympialaisissa Kutšinskaja voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 19,650 puomilla. Pronssia hän saavutti moniottelussa 76,75 pisteellä ja permannolla 19,650 pisteellä. Lisäksi hän oli hypyssä viides 19,375 pisteellä.
Tomáš Hübschman

Tomáš Hübschman (s. 4. syyskuuta 1981 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija. 180-senttimetrinen Hübschman on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edusti pitkään ukrainalaista Šah’tar Donetskia. Donetskiin hän siirtyi vuonna 2004 Sparta Prahasta, jossa hän voitti Gambrinus ligan vuosina 2002 ja 2003. Ukrainan valioliigan mestaruuden hän on voittanut vuosina 2005, 2006 ja 2008. Lisäksi hän oli voittamassa UEFA Cupia vuonna 2009. 
Hübschman on edustanut Tšekin maajoukkuetta vuosina 2001–2014. Hän on pelannut 58 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän osallistui maajoukkueen mukana vuoden 2004 EM-kilpailuihin ja pelasi myös vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailujen karsinnoissa mutta ei päässyt lopputurnausmiehistöön.
Saavutukset.
Sparta Prahassa
Šah’tar Donetskissa
Josué (jalkapalloilija, 1979)

Josué Anunciado de Oliveira tai yksinkertaisesti Josué (s. 19. heinäkuuta 1979, Vitória de Santo Antão, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa Saksan Bundesliigassa Wolfsburgin joukkueessa. Josué pelaa keskikentällä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Josué pelasi juniorina Goiásissa, jossa hän jatkoi myös ammattilaisurallaan. Hän voitti seurassa Campeonato Goianon kuudesti, Copa Centro-Oesten kolmesti ja Campeonato Brasileiro Série B:n kerran. Yhteensä Josué sai 190 ottelussa kuusi maalia. Vuonna 2005 Josué siirtyi São Paulon joukkueeseen, jossa hän voitti Campeonato Paulistan, Copa Libertadoresin, jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuden ja Campeonato Brasileiro Série A:n kahdesti. Vuonna 2007 Josué siirtyi Saksan Bundesliigan Wolfsburgiin, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 2008–09.
Maajoukkue.
Ensimmäisen kerran Josué pelasi Brasilian paidassa alle 23-vuotiaiden joukkueessa Yhdysvaltoja vastaan 7. huhtikuuta 1999. Ottelu päättyi kotijoukkueen Brasilian 7–0-voittoon. Vuonna 2007 Josué edusti Brasiliaa Copa Américassa, jonka joukkue myös voitti lyömällä loppuottelussa Argentiinan puhtaasti 3–0. Turnauksessa hän teki yhden maalin Chileä vastaan. Brasilia voitti ottelun lopulta 6–1. Josué valittiin Brasilian kokoonpanoon vuoden . Lisäksi hän on samassa joukkueessa vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa.
Saavutuksia ja palkintoja.
Goiás
São Paulo
Wolfsburg
Brasilia
Väinö Nummelin

Väinö Valfrid Nummelin () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa komppanian päällikkönä Kuusamon pataljoonassa. 
Perhe ja koulutus.
Nummelinin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Fredrik Nummelin ja Olga Gustava Lagerstam. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1910 ja liittyi Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys taloudellisella osastolla ja suoritti metsänhoitotutkinnon vuonna 1914. 
Jääkärikausi.
Nummelin liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 18. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Hänet lähetettiin etappitehtäviin 10. toukokuuta 1915, josta hän palasi takaisin 3. elokuuta 1916 ja hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin edelleen pataljoonan 2. komppaniaan 7. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 1. konekiväärikomppaniaan 11. heinäkuuta 1917. 
Suomen sisällissota.
Nummelin astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. maaliskuuta 1918 alkaen päälliköksi Kuusamon pataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin koillisrintamalla muun muassa Soukelossa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Nummelin palveli sisällissodan jälkeen 1. elokuuta 1918 alkaen Lapin I rajavartiopataljoonan C-ryhmän päällikkönä, josta hänet määrättiin 5. lokakuuta 1918 alkaen Lapin ryhmän II pataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Lapin ryhmästä hänet siirrettiin 19. joulukuuta 1918 Porin jalkaväkirykmentti 2:n 5. komppanian päälliköksi.
Ljubov Burda

Ljubov Viktorovna Burda (, s. 11. huhtikuuta 1953 Voronež) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Burda voitti 15-vuotiaana Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän oli 25:s eikä selviytynyt telinefinaaleihin. Ljubljanan MM-kilpailuissa 1970 hän sai joukkuekilpailussa kultaa ja hypyssä pronssia. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa. Moniottelussa hän sijoittui viidenneksi 75,775 pisteellä. Hypyssä hän oli neljäs 19,225 pisteellä ja permannolla viides 19,100 pisteellä.
Ljubov Burda avioitui 22. joulukuuta 1973 telinevoimistelun olympiavoittaja Nikolai Andrianovin kanssa. Hän lopetti uransa vuonna 1976 jäätyään Montréalin olympiajoukkueen ulkopuolelle.
Kolme etsivää ja paholaisen koira

Kolme etsivää ja paholaisen koira on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -sarjan teos. Kirjan on suomentanut Annikki Lievonen.
Juoni.
Veistos nimeltä "Paholaisen koira" oli valtavan arvokas omistajalleen, mutta se katosi yllättäen. Sen jälkeen ympäristössä alkoi tapahtua pelottavia asioita. Etsivät joutuvat todistamaan tapauksen yhteydessä, että ihminen voi olla kahdessa paikassa samaan aikaan.
Teodora Ungureanu

Teodora Ungureanu (s. 13. marraskuuta 1960 Reşiţa) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Ungureanu saavutti 15-vuotiaana Montréalin 1976 olympialaisten telinevoimisteluissa kolme mitalia. Joukkuekilpailussa hän saavutti hopeaa kuten myös nojapuilla, jossa hänen pisteensä olivat 19,800 ja hänen edelleen sijoittui vain maannainen Nadia Comăneci. Puomilla Ungureanu kokosi 19,700 pistettä ja sai pronssia Comănecin ja neuvostoliittolaisen Nelli Kimin takana. Moniottelussa Ungureanu sijoittui neljänneksi 78,375 pisteellä; Comănecin ja Kimin lisäksi hänen edelleen sijoittui Neuvostoliiton Ljudmila Turištševa.
MM- ja EM-kilpailuissa Ungureanu ei yltänyt mitaleille henkilökohtaisissa lajeissa.
Seikkailujen sirkus

Seikkailujen sirkus on Enid Blytonin kirjoittama Seikkailu-sarjaan kuuluva kirja.
Juoni.
Talosta on hiljaisuus ja rauha tipotiessään, kun Filip, Dinah, Jack ja Anne sekä papukaija Kiki pääsevät kotiin pääsiäislomalle. Edessä on neljä rauhallista viikkoa lomaa. Bill tuo mukanaan salaperäisen vieraan, ja koko perhe lähtee lomalle louhosmökkiin. Pian neliapila on taas huiman seikkailun pyörteissä. Se vie heidät kaukaiseen Tauri-Hessiaan, jossa kreivi Paritolen yrittää syrjäyttää kuninkaan.
Hämeen Työväen Säästöpankki

Hämeen Työväen Säästöpankki (HTSP) oli suomalainen säästöpankki, joka toimi vuosina 1914–1970 Tampereella.
Pankin toiminnan alkuvuosia haittasi ensimmäisen maailmansodan ja Suomen sisällissodan aiheuttamat ongelmat. Pankki perusti ensimmäisen sivukonttorinsa 1954 Nekalaan ja toisen 1958 Takahuhtiin. 1960-luvun alussa perustettiin vielä neljä uutta sivukonttoria. Vuonna 1965 pankin pääkonttori muutti Keskustorin lähelle Aleksis Kiven katu 26:een. 
Vuonna 1970 Helsingin, Kymenlaakson, Lappeenrannan, Hämeen ja Oulun työväen säästöpankit yhdistyivät Suomen Työväen Säästöpankiksi joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 1971 alkaen. Fuusion tapahtuessa Hämeen Työväen Säästöpankilla oli 13 toimipaikkaa.
Peine

Peine on maalaiskaupunki Saksassa. Se on myös Heinolan ystävyyskaupunki. Vuonna 2011 Kaupungin asukasluku oli 49 366 asukasta ja sen pinta-ala on 119,7 km².
Peinen kaupunki kuuluu Ala-Saksin osavaltioon. Sieltä on noin 20 kilometrin matka Tampereen kokoiseen Braunschweigin kaupunkiin. Peine on perustettu 1220, jolloin Peinen linna valmistui, ja jo kolme vuotta myöhemmin se sai kaupunginoikeudet.
Verifikationistinen merkitysteoria

Verifikationistinen merkitysteoria (&lt; 'todentaa' &lt; "verus" 'tosi'; "merkityksen verifikaatioteoria", "merkityksen todentamisteoria", "merkityksen verifiointikriteeri") on Wienin piirin loogisten empiristien kehittämä filosofinen teoria lauseiden merkityksestä. Se on keskeinen osa verifikationismia sellaisena kuin looginen empirismi sen ymmärsi.
Verifikationistisen merkitysteorian mukaan lauseen merkityksen määrittelee se menetelmä, jonka kautta lause verifioidaan empiirisesti. Jos jotain lausetta ei voida verifioida empiirisesti, se on mieletön. Esimerkiksi lause ”nyt sataa” on mieletön, ellei ole olemassa tapaa, jolla voitaisiin ainakin periaatteessa verifioida, sataako todella vai ei. Tällä perusteella looginen empirismi luki muun muassa metafysiikan ja suuren osan etiikkaa mielettömiksi.
Verifikationismista luovuttiin, koska se oli liian ankaraa. Mitään universaalista väitettä ei voida todistaa oikeaksi. Esimerkiksi Carl Gustav Hempelin lause ”kaikki korpit ovat mustia” voitaisiin todentaa tarkastamalla kaikki nykyiset, menneet ja tulevat korpit. Emme voi siis koskaan saada mitään asiaa havainnoin todennetuksi. Toisaalta tämä kritiikki on epäpätevää, sillä olisi mieletöntä väittää, että ylipäätänsä millään teorialla olisi mahdollista todistaa induktiivista väitettä -kuten "kaikki korpit ovat mustia"- todeksi, mikä on myös tieteissä hyvin tiedostettua. Ja jos verifikationistinen merkitysteoria otetaan ulos filosofisesta kontekstistaan, niin voidaan todeta, että sitä käytetään jatkuvasti tieteissä, erityisesti luonnontieteissä.
Anca Grigoraș

Anca Grigoraș (s. 8. marraskuuta 1957 Comănești) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Grigoraș sijoittui 14-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa telinevoimistelun joukkuekilpailussa kuudenneksi ja moniottelussa 29:nneksi. Jälkimmäisessä hän oli toiseksi paras romanialainen. Montréalin 1976 olympialaisissa romanialaisten naisvoimistelijoiden menestys oli huikeasti parempi ja Grigoraș oli Münchenin kisojen romanialaisjoukkueesta ainoana vielä mukana. Hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa mutta ei selviytynyt moniottelun finaaliin vaikka keräsi 15:nneksi parhaat pisteet, sillä hän oli vasta neljänneksi paras romanialainen ja moniottelun finaaliin pääsi maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta.
Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa Grigoraș saavutti Lontoon EM-kilpailuissa 1973 saadessaan puomilta pronssia.
Jonathan Sadowski

Jonathan Sadowski (s. 23. marraskuuta 1979 Chicago, Illinois, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "She’s the Man", jossa hän näytteli Viola Hastingsin ystävää Paul Antoniota.
Sadowski syntyi Chicagossa. Illinoisissa. Hän kävi Mount Carmel High Schoolia ja University of Illinois at Urbana-Champaignia, josta hän valmistui pääaineenaan taiteet.
Ennen rooliaan Paul Antoniona Sadowski työskenteli The Griddle Cafe -nimisessä kahvilassa.
Cristina Elena Grigoraș

Cristina Elena Grigoraș (s. 11. helmikuuta 1966 Satu Mare) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Grigoraș saavutti 14-vuotiaana Moskovan 1980 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa hopeaa. Hän keräsi 15:nneksi parhaat pisteet mutta ei päässyt moniottelun finaaliin, koska hän oli vasta viidenneksi paras romanialainen ja finaaliin sai osallistui maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa. Henkilökohtaisissa pisteissä hän oli kahdeksanneksi paras mutta ei tälläkään kertaa selviytynyt moniottelun finaaliin, koska hänen edellään oli kolme muuta romanialaista.
Parhaat henkilökohtaiset menestyksensä Grigoraș saavutti Madridin EM-kilpailuissa 1981. Tuolloin hän voitti kultaa hypyssä ja saavutti hopeaa moniottelussa ja nojapuilla sekä pronssia permannolla.
Miranda (jalkapalloilija)

João Miranda de Souza Filho tai yksinkertaisesti Miranda (s. 7. syyskuuta 1984 Paranavaí, Brasilia) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi urallaan kotimaansa Coritiban ja São Paulon lisäksi myös ranskalaisseura Sochaux'ssa vuosina 2005–2006, espanjalaisseura Atlético Madridissa vuosina 2011–2015, italialaisessa Internazionalessa vuosina 2015–2019 sekä kiinalaisseura Jiangsu Suningissa vuosina 2019–2021. 
20. elokuuta 2007 Miranda kutsuttiin ensimmäisen kerran Brasilian maajoukkueeseen korvaamaan Lúciota ystävyysottelussa Algeriaa vastaan. Hän joutui seuraamaan koko ottelun vaihtopenkiltä. Seuraavan kerran Miranda esiintyi Brasilian paidassa vuoden 2010 MM-karsinnoissa Perua vastaan. Hän toimi pelissä loukkaantuneen Luisãon korvaajana 1. huhtikuuta 2009. Hän kuului Brasilian kokoonpanoon vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa, Copa Américassa 2015, 2016 ja 2019 sekä MM-kilpailuissa 2018.
Tammikuussa 2023 Miranda ilmoitti lopettavansa uransa.
Saavutukset.
Coritiba
São Paulo
Atlético Madrid
Jiangsu Suning
Brasilian maajoukkue
Hackney (Lontoon kaupunkipiiri)

Hackney "(London Borough of Hackney)" on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee kaupunkialueen itäosassa. Sen pinta-ala on 19 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä.
Hackney kuuluu kahdentoista kaupunkipiirin ryhmään, jotka yhdessä muodostavat Sisä-Lontoon "(Inner London)". Hackneyn eteläiset alueet, kuten Hoxton ja Shoreditch, luetaan usein kuuluviksi East Endiin.
Tunnettuja Hackneyssä asuneita lontoolaisia ovat muiden muassa tähtitieteilijä Edmond Halley, näyttelijä Jessica Tandy ja kitaristi Adrian Smith. Elokuvaohjaaja Alfred Hitchcock aloitti uransa Gainsboroughin studioilla Shoreditchissä.
Hackneyn kaupunkipiirin nykyiset rajat ovat peräisin vuodelta 1965, jolloin Shoreditchin ja Stoke Newingtonin piirit yhdistettiin Hackneyyn.
Mariana Constantin

Mariana Constantin (s. 3. elokuuta 1960 Ploiești) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Constantin saavutti vähän ennen 16-vuotissyntymäpäiväänsä Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Moniottelussa hän keräsi 76,625 pistettä ja sijoittui 11:nneksi.