tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Martinlaakson liikuntapuisto

Martinlaakson liikuntapuisto on Vantaan Martinlaaksossa sijaitseva liikuntapuisto. Liikuntapuiston omistaja on Vantaan kaupunki. Martinlaakson liikuntapuistossa sijaitsevat hiekkatekonurmipintainen pesäpallokenttä, kaksi tenniskenttää, yksi futsalkenttä ja yksi koripallokenttä. Talvisin alueelle jäädytetään tekojää. Alueen pohjoisreunassa on skeittialue.
Rekolan liikuntapuisto

Rekolan liikuntapuisto on Vantaan Rekolassa sijaitseva liikuntapuisto. Liikuntapuiston omistaja on Vantaan kaupunki. 
Liikuntapuistossa sijaitsevat hiekkatekonurmipintainen pesäpallokenttä, tenniskenttä, futsal-kenttä ja lentopallokenttä sekä massapintainen koripallokenttä. Kentän takareunassa on myös juoksusuora ja pituushyppypaikka. Talvisin tekonurmikentälle jäädytetään luistelujää.
Agaut

Agaut ovat keskikuušilaisilaisia kieliä puhuvien kansojen ryhmä Etiopian ja Eritrean pohjoisosassa. 1990-luvun vaihteessa heitä arvioitiin olleen Etiopiassa 350 000 ja Eritreassa 70 000 henkeä.
Agaut asuvat Tanajärven rannalla ja eteläpuolella, historiallisella Lastan alueella ja Kerenin kaupungin ympäristössä (bilenit). Alaryhmistä suurin ovat awit. Tärkein elinkeino on kyntöviljely vuorten rinteillä ja tasanteillla. Lisäksi harjoitetaan karjan- ja mehiläistenhoitoa sekä käsityöammatteja.
Agaut ovat pääosin ortodoksikristittyjä. Osa on juutalaisia, muslimeja tai paikallisen synkretistisen uskonnon kannattajia.
Agaut muodostivat 200–500-luvuilla ruhtinaskunnan Tigrayn ylängöllä. 900-luvulla alkoi taistelu juutalaisten falašojen ja idän kristittyjen välillä. Kristinuskon leviäminen jatkui 1300–1500-luvuilla. Varsinkin 1700–1800-luvuilta lähtien agaut ovat osin sulautuneet amharoihin ja tigreläisiin.
Skaila Kanga

Skaila Kanga (s. 1946 Mumbai, Intia) on brittiläinen harpisti.
Kanga aloitti pianonsoiton opettelun 5-vuotiaana. Hän opiskeli Royal Academy of Musicissa 18-vuotiaaksi saakka. Kanga aloitti kuitenkin vasta 17-vuotiaana harpunsoiton opintonsa Tina Bonifacion ja Marisa Roblesin johdolla. Hänestä tuli vuonna 1971 Academy of St. Martin in the Fieldsin ensiharpisti. Hän toimi myös Nash Ensemblen pitkäaikaisena harpistina ja perusti duon huuliharpisti Tommy Reillyn kanssa. Kanga on levyttänyt Chandokselle, Hyperionille, Naxokselle ja ASV Recordsille. Hän on toiminut usein sessiomuusikkona ja työskennellyt myös populaarimusiikin genreissä. Hän on osallistunut harpistina yli tuhanteen televisio- ja elokuvatuotantoon.
Kanga on työskennellyt myös säveltäjänä ja sovittajana. Hän on tilannut uusia teoksia opiskelijoitaan ja vuonna 1993 perustamaansa Academy Harp Ensembleä varten. Hänestä tuli vuonna 2017 debyyttinsä tehneen London Harp Quartetin taiteellinen johtaja. Kangan artikkeleita on julkaistu "Gramophonessa", "BBC Music Magazinessa" ja monissa muissa musiikkilehdissä. Kanga johti Royal Academy of Musicin harpunsoiton laitosta vuosina 1999–2010. Hän sai Lontoon yliopiston professuurin vuonna 2004. Kanga oli vieraileva professori Amsterdamin konservatoriossa vuosina 2008–2016. Hän perusti Milda Agazarjanin kanssa kansainvälisen HarpMasters-kesäakatemian Sveitsissä vuonna 2006. Hän on vieraillut pitämässä mestarikursseja ja toimimassa tuomarina kilpailuissa eri puolilla maailmaa. Kanga oli USA International Harp Competitionin tuomariston puheenjohtaja vuonna 2019. Kangalla on neljä lasta.
Suleiman Obeid

Suleiman Obeid (, 24. maaliskuuta 1984 Gaza – 6. elokuuta 2025 Gaza) oli palestiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan Länsirannan ja Gazan kaistan pääsarjoissa. Hän edusti myös Palestiinan jalkapallomaajoukkueetta 24 A-maaottelussa vuosina 2007–2013. 
Palestiinalaisten lähteiden mukaan Obeid kuoli Gazan sodan aikana elokuussa 2025, kun Israelin sotilaat avasivat tulen humanitääristä apua jonottaneita siviilejä kohti.
Amelia Freedman

Amelia Freedman (21. marraskuuta 1940 Pohjois-Lontoo – 28. heinäkuuta 2025) oli brittiläinen impressaari.
Freedman opiskeli klarinetinsoittoa Royal Academy of Musicissa 1960-luvulla. Hän perusti vuonna 1964 Nash Ensemblen, jossa hän soitti ensimmäisten neljän vuoden ajan. Tämän jälkeen hän keskittyi hallinnolliseen työhön. Freedman toimi 60 vuoden ajan Nash Ensemblen taiteellisena johtajana. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Bathin kansainvälisen musiikkifestivaalin taiteelliseksi johtajaksi. Freedman toimi myös Southbank Centren klassisen musiikin johtajana vuosina 1995–2006. Hän tilasi satoja uusia teoksia aikansa säveltäjiltä. Näiden joukossa olivat Richard Rodney Bennett, Paul Patterson, John Tavener, Mark-Anthony Turnage, Simon Holt, David Matthews, Colin Matthews, James MacMillan, Judith Weir, Thomas Adès, Harrison Birtwistle, Luciano Berio ja Heiner Goebbels.
Freedmanista tuli Lontoon kaupungin freeman vuonna 2003. Hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden vuonna 1989 ja komentajan arvon vuonna 2006. Freedman meni naimisiin liikemies Michael Millerin kanssa vuonna 1970. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa ja tytär.
Hune

Hune on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 747 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ingstrup

Ingstrup on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 344 asukasta vuoden 2025 alussa.
Klim

Klim on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 400 asukasta vuoden 2025 alussa.
Urhoollisuuden suurritari

Urhollisuuden suurritari () on Malesian korkein liittovaltion kunniamerkki, joka perustettiin 29. heinäkuuta 1960 kuningas Hisamuddin Alam Shahin käskystä. Se myönnetään poikkeuksellisesta rohkeudesta ja urheudesta vaarallisissa ja epätavallisissa tilanteissa.
Historia ja perustaminen.
Urhollisuuden suurritari perustettiin 29. heinäkuuta 1960, ja ensimmäinen myöntäminen tapahtui vuonna 1963. Kunniamerkin myöntää Malesian kuningas, Yang di-Pertuan Agong, ja se on liittovaltion palkintojärjestelmän ylin taso, korkeammalla kuin esimerkiksi Datuk-, Tan Sri- tai Tun-arvonimen tuovat kunniamerkit.
Myöntämisperusteet.
Kunniamerkki myönnetään Malesian kansalaisille, jotka ovat osoittaneet poikkeuksellista urheutta joko sodan tai rauhan aikana. Se voidaan myöntää sekä siviileille että sotilaille, eikä myöntämismäärää ole rajoitettu, joten sama henkilö voi saada kunniamerkin useamman kerran.
Ulkoasu ja symboliikka.
Kunniamerkki on hopeinen mitali, jossa on ylöspäin avautuva puolikuu ja sen keskellä 14-sakarainen tähti. Puolikuun kaareen on kaiverrettu sanat “GAGAH PERKASA”. Mitalin nauha on keltainen, ja sen reunoissa on punaiset raidat.
Rahallinen tuki.
Vuodesta 1990 lähtien elossa olevat kunniamerkin saajat ovat oikeutettuja kuukausittaiseen rahalliseen tukeen, joka on 400 ringgitiä kuukaudessa jokaisesta myönnetystä kunniamerkistä. Maksut voivat ulottua takautuvasti enintään kesäkuuhun 1983, jos kunniamerkki on myönnetty ennen lain voimaantuloa. Tuki lakkaa, jos saaja kuolee, menettää kunniamerkin tai saa vakavan rikostuomion. Postuumisti myönnetyistä kunniamerkeistä maksetaan perillisille kertakorvaus 20 000 ringgitiä, joka jaetaan lain määrittämien lähimpien omaisten kesken. Pääministeri määrää maksujen jakautumisesta omaisten kesken, ja varat maksetaan liittovaltion yhteisestä rahastosta. Tunnustuspalkkiota tai kertakorvausta ei saa siirtää, luovuttaa tai käyttää velkojen maksamiseen.
Lainsäädäntö.
Akta Seri Pahlawan Gagah Perkasa (Elaun Kenangan) 1990 on Malesian laki, joka säädettiin 23. huhtikuuta 1990 ja tuli voimaan 11. toukokuuta 1990. Lain tarkoituksena on myöntää rahallinen tunnustuspalkkio kunniamerkin saajille ja heidän omaisilleen.
Merkitys ja asema.
Urhollisuuden suurritari on Malesian korkein mahdollinen liittovaltion tason kunnianosoitus ja myös Malesian armeijan korkein urhoollisuuspalkinto. Se ei tuo saajalleen arvonimeä, mutta saajat ja heidän puolisonsa ovat oikeutettuja rahalliseen avustukseen valtiolta.
Niahin kansallispuisto

Niahin kansallispuisto on suojelualue Malesiassa, Borneon saaren länsirannikolla.
Sen kalkkikivikallioissa on luolia, joiden arkeologinen perintö on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2024. Löydöt sisältävät vanhimmat tunnetut tiedot ihmisen elämästä sademetsissä. Löytöihin kuuluu kalliomaalauksia ja veneenmuotoisia arkkuja. Aineisto osoittaa ihmisen kehityksen ja sopeutumisen fyysiseen ympäristöön, erityisesti trooppisen sademetsän muuttumisen ainakin 50 000 vuoden takaa keskiholoseeniin, mukaan lukien siirtymisen ravinnon keräilystä maanviljelyyn. Löydökset ovat osaltaan vaikuttaneet merkittävästi keskusteluun muinaisten ihmisten varhaisen leviämisestä tälle alueelle ja maailmanlaajuisesti.
Luolissa yöpyy päiväsaikaan lepakoita ja öisin pääskysiä. Suurimmasta luolasta kerätään linnupesiä, joista tehty keitto kuuluu kiinalaisen keittiön erikoisuuksiin. Luolista kerätään myös lintujen ja lepakoiden ulosteesta kertyvää guanoa lannoitteeksi.
Luolissa elävä gekkolaji "Cyrtodactylus cavernicolus" on endeeminen Borneon saarella. Luolia ympäröivässä sademetsässä elää apinoita ja monia lintulajeja.
Kås

Kås on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 2 328 asukasta vuoden 2025 alussa.
Ny Skovsgård

Ny Skovsgård on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 239 asukasta vuoden 2025 alussa.
Nørhalne

Nørhalne on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 527 asukasta vuoden 2025 alussa.
Pandrup

Pandrup on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 2 842 asukasta vuoden 2025 alussa.
Saltum

Saltum on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 698 asukasta vuoden 2025 alussa.
Skovsgård

Skovsgård on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 777 asukasta vuoden 2025 alussa.
Tranum

Tranum on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 451 asukasta vuoden 2025 alussa.
Saint-Méloir-des-Ondes

Saint-Méloir-des-Ondes () on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaali rannikolla, noin 11 kilometriä Saint-Malon kaupungista itään.
1700-luvulla Saint-Méloirin kauppiaiden menestys loi ympäröivälle alueelle vaurautta. Seudulle rakennettiin kartanoita sekä maalaistaloja, joita kutsutaan nimellä malouinière. Saint-Méloirin kirkko on rakennettu vuonna 1860. Kirkon torni on 75 metriä korkea, ja se hallitsee ympäröivää maaseutua sekä rannikkoa Cancalesta Mont Saint-Micheliin.
Vaakuna.
500-luvulla elänyt Cornouaillen prinssi Saint-Méloir antoi setänsä Rivodin katkaista oikean kätensä ja vasemman jalkansa, jotta hän ei kykenisi vetämään miekkaa tai ratsastamaan hevosella. Näin Rivod varmisti valtansa. Nuoren prinssin seuraajat kuitenkin asensivat hänelle hopeiset ja pronssiset proteesit, joita Méloir käytti niitä kuin ne olisivat olleet luonnollisia. Hopeinen käsi kaupungin vaakunassa muistuttaa tästä tapahtumasta.
SuperTed (vuoden 1989 sarja)

SuperTed (sarjan nimi MTV3:n ohjelmatiedoissa , Suomen kunnallispalvelun tuottamassa jälkiäänityksessä nimellä Supernalle, alkuperäiseltä nimeltä "The Further Adventures of SuperTed") on vuonna 1989 valmistunut yhdysvaltalaisen Hanna-Barberan ja brittiläisen Siriol Animationin yhteistyössä tuottama 13-osainen animaatiosarja. Se on jatkosarja vuosina 1982–1986 valmistuneelle "SuperTed" -piirrossarjalle.
Tuotanto.
Alkuperäinen Mike Youngin luoma "SuperTed"-piirrossarja esitettiin Disney Channelilla Yhdysvalloissa vuonna 1984. Young muutti Yhdysvaltoihin työskennelläkseen animaatiosarjojen parissa. Vuonna 1988 hän loi Hanna-Barberan tuottamana piirrossarjan "Fantastic Max", joka muistutti alkuperäistä SuperTed-sarjaa. Tämän jälkeen hän päätti luoda uuden SuperTed-sarjan. 
Sarjan tunnuskappale korvattiin amerikkalaistyylisellä tunnuskappaleella. Lisäksi sarjassa oli parodiaa amerikkalaisesta kulttuurista, kuten esimerkiksi musiikkiohjelmasta "Grand Ole Opry" sekä "Tähtien sodasta".
Hahmot.
"Hahmojen nimet ovat suomennosnimiä MTV3-kanavalla esitetystä jälkiäänitetystä sarjasta sekä Suomen kunnallispalvelun VHS-julkaisuista." 
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa sarjan jaksot esitettiin suomen kielelle jälkiäänitettynä MTV3-kanavalla vuosina 1996-1997 esitetyn alkuperäisen "SuperTed"-sarjan jälkeen samassa ohjelmakokonaisuudessa. 
Suomen Kunnallispalvelu julkaisi sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa suomeksi jälkiäänitettynä alun perin vuokrakäyttöön tarkoitetulla VHS-kasetilla nimellä "Supernalle". Myöhemmin julkaistiin kotitalouksiin myydyt VHS-kasettijulkaisut nimillä "Viihteen pauloissa" ja "Viidakkoretki", jotka sisälsivät edellä mainitut jaksot. VHS-kasettijulkaisujen suomenkielisessä jälkiäänityksessä hahmoja esitti äänellään Helge Herala.
Sarjan ääninäyttelijät.
"Listassa on vain sarjan päähenkilöt".
Fontaines D.C.

Fontaines D.C. on irlantilainen post-punk-yhtye, joka perustettiin Dublinissa vuonna 2014. Yhtyeen jäsenet tapasivat opiskellessaan BIMM Dublin musiikkiopistossa ja he jakoivat kiinnostuksen runouteen ja pubeihin. Alussa he julkaisivat omakustanteisia singlejä ja saivat levytyssopimuksen vuonna 2018. Yhtyeen debyyttialbumi "Dogrel" julkaistiin vuonna 2019 ja se sai kriitikoilta hyvän vastaanoton sekä julistettiin Choice Music Prize gaalassa vuoden albumiksi.
Yhtyeen kappaleet käsittelevät rakkautta ja sydänsuruja. Yhtye viittaa tiettyihin alueisiin, maamerkkeihin ja ihmisiin Irlannissa. Vaikka yhtye esittää romantisoitua versiota Irlannista, se samanaikaisesti korostaa maan absurdiuksia ja negatiivisia puolia.
Zygmunt Anczok

Zygmunt Józef Anczok (s. 14. maaliskuuta 1946 Lubliniec) on puolalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi vasemman laitapuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen.
Anczok voitti kaudella 1971–1972 Puolan pääsarjamestaruuden, kun hän pelasi Górnik Zabrzen joukkueessa. Hän voitti joukkueessa samalla kaudella myös Puolan cupin. Anczok voitti Puolan kanssa kultaa kesäolympialaisista 1972.
Lukas Bärfuss

Lukas Bärfuss (s. 30. joulukuuta 1971 Thun) on sveitsiläinen kirjailija. Hän työskenteli aiemmin kirjakauppiaana. Bärfussin läpimurto oli näytelmä "Die sexuellen Neurosen unserer Eltern" vuonna 2003. Se kertoo kehitysvammaisesta naisesta, joka toteuttaa seksuaalisuuttaan omilla ehdoillaan. Bärfussin romaaneista tunnetuimpia on "Hundert Tage" (2008), jossa kehitysaputyöntekijä joutuu avuttomana todistamaan Ruandan kansanmurhaa ja muuttuu lopulta itse murhaajaksi.
Bärfuss sai vuonna 2019 Georg Büchnerin palkinnon.
Marian Ostafiński

Marian Wiesław Ostafiński (s. 8. joulukuuta 1946 Przemyśl) on puolalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 184-senttimetrinen. Ostafiński voitti Puolan kanssa kultaa kesäolympialaisista 1972.
Lutz Seiler

Lutz Seiler (s. 23. kesäkuuta 1963 Gera) on saksalainen runoilija. Hänen esikoisteoksensa "berührt/geführt" ilmestyi vuonna 1995 ja läpimurto "pech &amp; blende" 2000. Seilerin ensimmäinen romaani oli "Kruso" vuonna 2014. Se kertoo kahdesta itäsaksalaisesta miehestä, jotka vetäytymällä Itämeren rannikolla sijaitsevalle Hiddenseen saarelle pyrkivät kokemaan vapauden karkaamatta maasta. Seilerin seuraava romaani "Stern 111" (2020) käsitteli Saksan jälleenyhdistymisen murrosaikaa.
Sara Netanjahu

Sara Netanjahu (; o.s. "Ben-Artzi", s. marraskuu 1958 Kirjat Tiv'on) on israelilainen psykologi. Hän on Benjamin Netanjahun kolmas vaimo. Pariskunnalla on kaksi yhteistä lasta.
Netanjahun vanhemmat olivat Chava ja kirjailija Shmuel Ben-Artzi. Netanjahu sai kandidaatin arvon Tel Avivin yliopistosta ja maisterin arvon Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta. Hän meni naimisiin Benjamin Netanjahun kanssa vuonna 1991. Sara Netanjahu on ollut usein otsikoissa muun muassa väitetystä osallisuudesta miehensä poliittiseen päätöksentekoon. Toimittaja, Benjamin Netanjahun elämäkerran kirjoittanut Ben Caspit jopa väitti Sara Netanjahua “todelliseksi pääministeriksi”. 
Netanjahua alettiin vuonna 2018 kuulustella miehensä korruptiotutkinnan yhteydessä. Hän myönsi petoksen sijaan lievemmän rikosnimikkeen syyttäjän kanssa tehdyn sopimuksen myötä ja sai vuonna 2019 sakkotuomion valtion varojen väärinkäytöstä.
Zygfryd Szołtysik

Zygfryd Ludwik Szołtysik (s. 24. elokuuta 1942) on puolalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 162-senttimetrinen.
Szołtysik voitti Górnik Zabrzen joukkueessa seitsemästi Puolan pääsarjamestaruuden ja kuudesti Puolan cupin. Hän voitti Puolan kanssa kultaa kesäolympialaisista 1972.
Stortingsgata

Stortingsgata on Oslon ydinkeskustassa sijaitseva katu, joka ulottuu Suurkäräjärakennuksen viereiseltä Wessels plassilta Slottsparkenin lähelle Henrik Ibsens gatelle. Kadulla on monia liikkeitä ja ravintoloita ja sitä pitkin kulkee paljon joukkoliikennettä. Stortingsgatan pohjoislaidalla on puistoalue, joka toisella puolella rajautuu Karl Johans gateen.
Lesothon senaatti

Lesothon senaatti (, ) on Lesothon kaksikamarisen parlamentin ylähuone. Se koostuu 33 jäsenestä, joista 22 on heimopäälliköitä ja 11 kulloinkin vallassa olevan puolueen valitsemia edustajia. Senaatti on kansalliskokoukseen nähden toissijainen lainsäädäntöelin ja sen tehtävä on lähinnä tarkastella ja arvioida lakiehdotuksia.
Senaatin jäseneltä vaaditaan vähintään 21 vuoden ikä.
Lesothon parlamentti

Lesothon parlamentti on Lesothon kaksikamarinen lainsäädäntöelin. Se koostuu 120-paikkaisesta alahuoneesta (kansalliskokous) ja 33-paikkaisesta ylähuoneesta (senaatti).
Abidin-moskeija

Abidin-moskeija (; tunnetaan myös nimillä Masjid Sultan Zainal Abidin, Masjid Negeri Terengganu, Masjid Raya, Masjid Puteh ja Valkoinen moskeija) on yksi Terengganun osavaltion vanhimmista moskeijoista. Se sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Kuala Terengganussa, Malesiassa.
Historia.
Masjid Abidin rakennettiin vuosina 1793–1808 sulttaani Zainal Abidin II:n hallituskaudella chengal-puusta ("Neobalanocarpus heimii") perinteiseen Terengganun talotyyliin, ja se toimi alun perin kuninkaallisena rukouspaikkana. Sulttaani Omarin hallituskaudella (1839–1876) puurakenne korvattiin punatiilirakenteella. Rakennusta on kunnostettu ja laajennettu useasti, erityisesti vuosina 1852, 1901, 1972 ja 2006, jolloin muun muassa sulttaani Zainal Abidin III:n aikana (1901) lisättiin laajennuksia ja vuonna 1972 uusi pääminareetti, joka muistuttaa Malesian kansallismoskeijan tornia. Tengku Panglima Besar lisäsi myöhemmin minareetteja ja pylväitä.
Arkkitehtuuri.
Masjid Abidinin arkkitehtuuri yhdistää perinteisiä malaijilaisia, islamilaisia, siirtomaa-ajan ja kiinalaisia tyylipiirteitä, heijastaen Terengganun rikasta kulttuuriperintöä. Rakennuksessa on taidokkaasti kaiverretut puiset minareetit, keskeinen rukoussali sekä kalligrafisia kaiverruksia ja arabeskikuvioita sisäänkäyntien ovissa ja säleiköissä. Useat kupolit ja kolmikerroksinen torni sekä valkoinen väri, joka on antanut rakennukselle lempinimen "Valkoinen moskeija", ovat sen tunnuspiirteitä.
Merkitys ja käyttö.
Masjid Abidinissa voi rukoilla noin 2 500 henkilöä samanaikaisesti. Rakennus on keskeinen uskonnollinen ja kulttuurinen keskus, jossa järjestetään päivittäisiä rukouksia, uskonnollisia luentoja ja yhteisötapahtumia. Se on myös suosittu matkailukohde islamilaisesta taiteesta ja historiasta kiinnostuneille.
Tapio Keranto

Tapio Olavi Keranto (s. 20. elokuuta 1946 Kontiolahti) on suomalainen kasvatustieteilijä ja matemaattisten aineiden didaktiikan emeritusprofessori.
Keranto syntyi metsänhoitaja Antti Ilmari Kerannon ja postivirkailija Liisa Heikkisen perheseen. Hän avioitui 1970 lehtori Ritva Oilingin kanssa. Näyttelijä Ella Pyhältö on heidän tyttärensä. Keranto tuli ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta 1965 ja valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi 1970 ja lisensiaatiksi 1977. Kasvatustieteen tohtoriksi hän väitteli 1981 Tampereen yliopistossa.
Keranto oli apulaisopettaja Jyväskylän yliopiston opettajienvalmistuslaitoksella 1971–1972, matemaattisten aineiden lehtori Kokkolan yhteislyseossa 1973–1977 ja vs. lehtori Jyväskylän yliopistossa 1976–1977. Tampereen yliopiston Hämeenlinnan opettajankoulutuslaitoksella hän oli matemaattisten aineiden didaktiikan lehtori 1977–1984 ja vs. apulaisprofessori 1984, samoin kuin matematiikan didaktiikan dosentti Tampereen yliopistossa vuodesta 1983. Matemaaattisten aineiden didaktiikan professoriksi Oulun yliopistoon Keranto tuli 1984. Hänellä on ollut myös asiantuntija- ja luottamustehtäviä ja hän on julkaissut tutkimusten lisäksi myös muun muassa oppikirjoja.
Malesian kansallismoskeija

Malesian kansallismoskeija, tunnetaan myös nimellä Masjid Negara, on Kuala Lumpurin suurin moskeija ja maan islamin keskeinen keskus. Moskeija vihittiin käyttöön 27. elokuuta 1965, ja se symboloi Malesian itsenäistymistä Britanniasta vuonna 1957 sekä maan islamilaista identiteettiä.
Historia.
Moskeija valmistui vuonna 1965 juhlistamaan Malesian itsenäisyyttä. Alun perin ehdotettiin, että moskeija nimettäisiin Malesian ensimmäisen pääministerin, Tunku Abdul Rahman Putra Al-Hajin, mukaan, mutta hän kieltäytyi, ja moskeija sai nimekseen Masjid Negara. Sen suunnitteli kolmihenkinen tiimi julkisista rakennustöistä vastaavasta virastosta, ja se rakennettiin entisen kirkon paikalle. Moskeija sijaitsee 13 hehtaarin alueella ja siihen mahtuu noin 15 000 ihmistä, mikä tekee siitä yhden Kaakkois-Aasian suurimmista moskeijoista.
Arkkitehtuuri.
Moskeijan arkkitehtuuri yhdistää modernia ja perinteistä islamilaista tyyliä, ja siinä on vaikutteita maurilaisesta, ottomaanien ja malaijilaisesta arkkitehtuurista. Rakennus on pääosin betonia ja edustaa 1960-luvun modernistista arkkitehtuuria, mikä heijastaa Malesian tavoitetta kehittyä moderniksi valtioksi.
Rakenteelliset piirteet.
Moskeijan tunnuspiirteitä ovat 16-sakarainen, sateenvarjoa muistuttava katto, joka symboloi Malesian osavaltioita, sekä 73 metriä korkea minareetti, jonka huippu muistuttaa suljettua sateenvarjoa ja viittaa trooppiseen ilmastoon. Vuonna 1987 katto uudistettiin, ja sen alkuperäinen vaaleanpunainen pinta korvattiin vihreillä ja sinisillä heijastavilla kaakeleilla. Päärukoussali on avoin ja koristeltu lasimaalauksilla sekä suurella matolla, mutta ei-muslimit eivät pääse siihen. Avoimet galleriat ja sirot pylväät, jotka muistuttavat kookospuiden metsikköä, luovat viileän ja rauhallisen ilmapiirin.
Ympäristö.
Moskeijan alueella on huolella suunniteltu ympäristö, johon kuuluu vehreitä puutarhoja, suihkulähteitä ja vesialtaita, jotka luovat rauhallisen kontrastin kaupunkiympäristölle. Alueella sijaitsevat myös islamilainen museo ja kirjasto, jotka tarjoavat tietoa islamin historiasta ja roolista Malesiassa. Minareetista kutsutaan rukoukseen päivittäin digitaalisella kaiutinjärjestelmällä.
Merkitys.
Malesian kansallismoskeija on tärkeä uskonnollinen ja kulttuurinen maamerkki, joka edustaa Malesian itsenäisyyden jälkeistä yhtenäisyyttä ja islamilaista identiteettiä. Se toimii rukouspaikkana ja matkailukohteena, ja vierailijat ovat tervetulleita rukousaikojen ulkopuolella, kunhan he pukeutuvat asianmukaisesti ja kunnioittavat tilan rauhaa.
Izz al-Din al-Haddad

Izz al-Din al-Haddad () on palestiinalainen Hamas-komentaja, joka nousi Hamasin korkea-arvoisimmaksi sotilasjohtajaksi Mohammed Sinwarin saatua surmansa vuonna 2025.
Al-Haddad aloitti poliittisen toimintansa 1980-luvulla Fatahin riveissä ja joutui Israelin vangitsemaksi monia kertoja. Hän omaksui vankeusaikanaan islamistisen ideologian ja liittyi vapauduttuaan Hamasiin. Israelin mukaan al-Haddad avusti Hamasin 7. lokakuuta 2023 tekemän verilöylyn suunnittelussa. Israel on yrittänyt toistuvasti surmata al-Haddadin. Näissä iskuissa kuoli kaksi hänen pojistaan, joista toinen oli ollut aktiivinen Hamasin sotilaallisessa siivessä. Myös al-Haddadin läheinen avustaja ja vävy Mahmoud Abu Hasira sai surmansa. Marraskuussa 2023 Israelin armeija asetti 750 000 dollarin palkkion al-Haddadin surmaamisesta.
Israelin armeijan tiedottaja Avichay Adraeen mukaan al-Haddad on muuttanut merkittävästi ulkonäköään, mistä Adraee julkaisi todisteeksi valokuvan heinäkuussa 2025.
Vladislav

Vladislav (venäjäksi Владислав, "Vladislav;" ukrainaksi Владислав, "Vladyslav" tai Володислав, "Volodyslav;" valkovenäjäksi Уладзіслаў, "Uladzislaŭ", "Uładzisłaŭ;" puolaksi "Władysław"; tšekiksi ja slovakiksi "Vladislav," eteläslaavilaisissa kielissä "Vladislav," Владислав) on slaavilainen miehen etunimi.
Nimi Vladislav koostuu kahdesta useissa slaavilaisissa nimissä esiintyvästä nimiaineksesta, "vlad- (~ volod-)" ’hallita’ ja "slava" ’kunnia’. Vasmerin mukaan se on alun perin muodostettu tšekissä, lainautunut sieltä puolaan ja edelleen itäslaaviin. 
Nimestä käytetään tšekissä, slovakiassa ja eteläslaavilaisissa kielissä myös varianttia "Ladislav," ja se on perinteisesti latinalaistettu muotoon "Ladislaus" tai "Vladislaus." Unkarissa nimestä on kehittynyt suosittu etunimi "László."
Malesian metsätutkimusinstituutti

Malesian metsätutkimusinstituutti () ja sen Selangorin metsäpuisto on ihmisen rakentama 545 hehtaarin alue trooppista sademetsää Kuala Lumpurin luoteispuolella. 
Sademetsä on perustettu 1920-luvulla pilaantuneelle tinakaivosmaalle. Alueella on tutkimus-, asuin- ja palvelurakennuksia, vesistöjä ja polkuja. Kohde edustaa uraauurtavaa metsän ennallistamista, jossa karu maa on onnistuneesti muutettu kypsäksi alankoalueiden trooppiseksi metsäksi ja jossa on esitelty varhaista ekologista ennallistamista ja kestäviä maan kunnostuskäytäntöjä. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2025.
Metsäpuisto koostuu seitsemästä erityyppisestä metsäalueesta, joissa kasvaa yhteensä 2500 puulajia. Metsässä on tavattu 233 lintulajia, 62 nisäkäslajia, 82 matelijalajia, 34 sammakkoeläinlajia ja 21 makean veden kalalajia. Siellä on myös vesiputouksia ja kosteikkoalue. Tutkimusinstituutin kirjastossa on 12 000 metsäalan teosta.
Ylistaron urheilukenttä

Ylistaron urheilukenttä on Seinäjoen Ylistarossa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1988. Kentän omistaja on Seinäjoen kaupunki. Kenttää ympäröivä rata on päällystetty Spurtan-yleisurheilupinnotteella ja kentän päällyste on nurmi. Yleisurheilukentällä on kuusi rataa sekä suorituspaikat keihäälle, moukarille, kiekolle, kuulalle, pituudelle, korkeudelle ja seipäälle. Kentän yleisökapasiteetti on noin 200 katsojaa, minkä lisäksi kentällä on pukuhuoneet ja yleisö-wc:t.
Kebabkiusaus

Kebabkiusaus on vuokaruoka, johon käytetään kebablastuja. Lisäksi siihen kuuluvat sipulikuutiot ja perunasuikaleet. Se saa makua kuohukermasta tai ruokakermasta. Lisäksi sitä maustetaan maustekastikkeella tai kebabkastikkeella. Siihen voidaan käyttää myös aurajuustoa.
Peräseinäjoen keskusurheilukenttä

Peräseinäjoen keskusurheilukenttä on Seinäjoen Peräseinäjoella sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1953. Kentän omistaja on Seinäjoen kaupunki. Kenttää ympäröivä rata on päällystetty tiilimurskalla ja kentän päällyste on nurmi. Yleisurheilukentällä on juoksuradat sekä suroituspaikat moukarille. Kentällä on pukuhuoneet ja wc:t.
Mustasaaren keskusurheilukenttä

Mustasaaren keskusurheilukenttä on Mustasaaren Sepänkylässä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1995 ja sitä on peruskorjattu vuosina 2014-2017. Kentän omistaja on Mustasaaren kunta. Yleisurheilukentällä on kahdeksan juoksurataa sekä suorituspaikat korkeushypylle, pituushypylle, kuulalle, kiekonheitolle, keihäänheitolle, moukarinheitolle sekä seiväshypylle. Kentän yleisökapasiteetti on noin 400 katsojaa. Kenttä sijaitse Botniahallin välittömässä läheisyydessä.
Laihian urheilukenttä

Laihian urheilukenttä on Laihialla sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1979 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2011. Kentän omistaja on Laihian kunta. Urheilukentällä on suorituspaikat yleisurheilulle, moukarille, kiekonheitolle ja jalkapallolle. Urheilukentän yhteydessä on huoltorakennus, jossa on kaksi pukuhuonetta, kioski ja yleisövessat.
Kyrölän urheilukenttä

Kyrölän urheilukenttä on Vaasan Vähäkyrössä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1990 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2015. Kentän omistaja on Vaasan kaupunki. Juoksuradan päällyste on Novotan-yleisurheilupinnoite. Urheilukentällä on kuusi juoksurataa ja etusuoralla kahdeksan rataa.
Vöyrin keskusurheilukenttä

Vöyrin keskusurheilukenttä on Vöyrillä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1954. Kentän omistaja on Vöyrin kunta. Juoksuradalla on yleisurheilupäällyste ja kentän päällyste on nurmi. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, korkeushypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, seiväshypylle ja moukarinheitolla.
Oravaisten urheilukenttä

Oravaisten urheilukenttä on Vöyrillä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on peruskorjattu vuonna 2013. Kentän omistaja on Vöyrin kunta. Juoksuradalla on yleisurheilupäällyste ja kentän päällyste on nurmi. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, korkeushypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, seiväshypylle ja moukarinheitolla.
Skogsvallen

Skogsvallen on Uudessakaarlepyyssä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on rakennettu vuonna 1987 ja sitä on peruskorjattu vuosina 1997 ja 2018. Kentän omistaja on Uudenkaarlepyyn kaupunki. Skogsvallen toimii yleisurheilukenttä, jalkapallokenttänä ja hiihtostadionina. Kentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihääänheitolle, kiekonheiotlle, pituushypylle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Hanke uuden urheilukeskuksen rakentamisesta Uuteenkaarlepyyhyn alkoi vuonna 1977. Maakuntaliitto otti hankeken mukaan jo vuonna 1978, mutta lupa hankkeen toteuttamiselle saatiin vasta vuonna 1984. Yleisurheilukenttä valmistui vuonna 1987.
Pedersören keskuskenttä

Pedersören keskuskenttä eli Pännäisten keskuskenttä on Pedersören Pännäisissä sijaitseva yleisurheilukenttä. Kentän omistaja on Pedersören kunta. Kentällä 100 x 60 m jalkapallokenttä. Yleisurheilukentällä on kahdeksan juoksurataa, katsomo, heittohäkki, kuulantyöntöpaikka sekä suorituspaikat korkeushypylle, seiväshypylle ja pituushypylle.
Luodon yleisurheilukenttä

Luodon yleisurheilukenttä on Luodossa sijaitseva yleisurheilukenttä. Kenttä on valmistunut vuonna 2017. Kentän omistaja on Luodon kunta. Juoksuradan päällyste on polytan-yleisurheilupinnoite ja kentän päällyste on tekonurmi. Yleisurheilukentällä on juoksuradat, katsomo, heittohäkki, kuulantyöntöpaikka sekä suorituspaikat korkeushypylle, seiväshypylle ja pituushypylle.
Kirkonmäen urheilukenttä

Kirkonmäen urheilukenttä on Kokkolassa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1978 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2017. Kentän omistaja on Kokkolan kaupunki. Juoksurata on päällystetty Sprintan-yleisurheilupinnoittella. Yleisurheilun suorituspaikkojen lisäksi kentällä on kolme tenniskenttää.
Kassajärjestelmä

Kassajärjestelmä on kassalaitteiston ja ohjelmiston yhdistelmä, joka on suunniteltu myyntitapahtumien hallintaan ja käsittelyyn. Nykyaikaiset kassajärjestelmät, jotka tunnetaan myös nimellä POS-järjestelmät (Point of Sale), ovat kehittyneet yksinkertaisista kassakoneista.
Nykyiset kassajärjestelmät seuraavat tuotteiden varastotilannetta reaaliajassa ja voivat automatisoida tilausprosesseja.
Ne myös tuottavat myyntiraportteja ja tilastoja, jotka auttavat yritystä seuraamaan myyntiään.
Asiakastiedot ja ostohistoria mahdollistavat esimerkiksi kanta-asiakasohjelmien ja kohdennetun markkinoinnin.
Tyypillinen kassajärjestelmä koostuu ohjelmistosta ja erilaisista laitteistokomponenteista:
Historia.
Kassajärjestelmän historia alkoi vuonna 1879, kun yhdysvaltalainen saluunanomistaja James Ritty patentoi ensimmäisen mekaanisen kassakoneen, "Ritty's Incorruptible Cashier" (Rittyn lahjomaton kassa). Laitteen tarkoituksena oli alun perin valvoa myyntiä ja estää työntekijöitä varastamasta käteistä. Myöhemmin Rittyn yrityksen osti John H. Patterson, joka nimesi sen National Cash Register Companyksi (NCR). 1900-luvulla kassakoneet saivat sähkömoottorin, ja 1970-luvulta alkaen ne kehittyivät elektronisiksi. 1980-luvulla kaupalliseen käyttöön kehitettiin tehokkaat POS-järjestelmät, jotka yhdistivät tietokoneohjelmiston ja -laitteiston.
Etyylikaprylaatti

Etyylikaprylaatti (C10H20O2) eli etyylioktanoaatti on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aromiaineena. Etyylikaprylaattia esiintyy luonnossa useissa hedelmissä, esimerkiksi omenissa, aprikooseissa, banaaneissa, kirsikoissa ja luumuissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa etyylikaprylaatti on väritöntä nestettä, jolla on hedelmäinen ja ananasta muistuttava tuoksu. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin.
Etyylikaprylaattia valmistetaan etanolin ja kapryylihapon välisellä esteröintireaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään vahvoja happoja, kuten rikkihappoa.
Etyylikaprylaattia käytetään ainesosana keinotekoisissa hedelmäaromeissa.
Alahärmän keskusurheilukenttä

Alahärmän keskusurheilukenttä on Kauhavan Alahärmässä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1982 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2024. Kentän omistaja on Kauhavan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushpylle ja moukarinheitolle.
Kauhavan keskusurheilukenttä

Kauhavan keskusurheilukenttä on Kauhavalla sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1925 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2016. Kentän omistaja on Kauhavan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Islam Malesiassa

Islam on Malesian suurin uskonto, jota harjoittaa noin 3/5 maan väestöstä. Malesian perustuslain mukaan islam on myös maan valtionuskonto, mutta se takaa myös uskonnonvapauden.
Historia.
Islam saapui nykyisen Malesian alueelle arabialaisten ja intialaisten kauppiaiden mukana 1200-luvulla. Yksi syy uuden uskonnon leviämiselle oli se, että islam painotti mahdollisuuksien tasa-arvoa muslimien välillä riippumatta sosiaalisesta asemasta, mikä oli vastapaino perinteisille hierarkisille järjestelmille. Malakan sulttaanikunnan perustamisen myötä islam alkoi levitä sitä myös muualle Malesiaan.
Eurooppalaisten siirtomaamahtien saapuminen Kaakkois-Aasiaan ei juurikaan häirinnyt islamin leviämistä, koska eurooppalaisia kiinnosti ennen kaikkea alueen taloudellinen hyödyntäminen eikä niinkään käännytystyö. 1800-luvun lopusta lähtien ulama alkoi kuitenkin näyttäytyä brittiläisen imperialismin vastavoimana varsinkin sen jälkeen, kun britit halusivat perustaa eri siirtokunnistaan liittovaltion, johon kuului myös mm. Singapore. 
Nykytilanne.
Malesiassa islam nähdään keinona erottaa malaijien uskontona, joka on myös kirjattu lakiin. Osa Malakan niemimaalla asuvista ei-malaijilaisita ihmisryhmistä on myös kääntynyt islamiin, mutta osa harjoittaa muita uskontoja.
Kuten naapurimaa Indonesiassakin myös Malesiassa uskonnollisten vähemmistöjen oletetaan elävän nimenomaan islamiin perustuvien lakien mukaisesti. Esimerkkejä tästä ovat mm. sukupuolten erottelo elokuvateattereissa ja uimapaikoilla. Esimerkiksi Malesian islamistinen puolue pyrkii tekemään päätöksiä islamin näkökulmasta, mikä on vaikuttanut myös vähemmistöjen elämään. Uskonnollisten vähemmistöjen keskuudessa on havaittavissa ero sukupolvien välillä: vanhempi väestö tyytyy todennäköisemmin vähemmistön rooliinsa ja on valmiimpi elämään islamin tuomien rajoitteiden kanssa, kunhan saa harjoittaa uskontoaan suljettujen ovien takana. Nuorempi sukupolvi sen sijaan tuppaa muuttamaan pois kotiseuduiltaan Klanglaaksoon virallisesti taloudellisista syistä, mutta oletettavasti myös siksi, että elämä on siellä vapaampaa vähemmistön edustajille.
Malesiassa ympärileikattuja naisia oli 2010-luvun alussa noin 90 %, ja yli 80 % musliminaisista piti riittiä uskonnollisena velvollisuutena. 
Malesia on yksi Kaakkois-Aasian monikansallisimmista maista, ja eri uskontojen edustajat tulevat pääsääntöisesti toimeen keskenään, mutta konservatiivisten ja islamististen puolueiden kannatuksen nousu on aiheuttanut huolta vähemmistön edustajien keskuudessa. Vuonna 2023 julkaistun kyselyn mukaan 86 % malesialaisista kannatti šaria-lain käyttöönottoa koko maassa kaikille sen asukkaille.
Kälviän urheilukenttä

Kälviän urheilukenttä on Kokkolan Kälviällä sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1972 ja sitä on peruskorjattu vuonna 2016. Kentän omistaja on Kokkolan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Lohtajan keskusurheilukenttä

Lohtajan keskusurheilukenttä on Kokkolan Lohtajalla sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1970. Kentän omistaja on Kokkolan kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Kitinkankaan urheilukenttä

Kitinkankaan urheilukenttä on Kannuksessa sijaitseva yleisurheilukenttä. Yleisurheilukenttä on valmistunut vuonna 1984. Kentän omistaja on Kannuksen kaupunki. Yleisurheilukentällä on suorituspaikat kuulantyönnölle, seiväshypylle, keihäänheitolle, kiekonheitolle, korkeushypylle ja moukarinheitolle.
Michel Bensoussan

Michel Bensoussan (s. 5. tammikuuta 1954 Pau) on ranskalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi maalivahdin pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 192-senttimetrinen. Hän voitti Ranskan kanssa kultaa kesäolympialaisista 1984.
Michel Bibard

Michel Bibard (s. 30. marraskuuta 1958 Amboise) on ranskalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 185-senttimetrinen.
Bibard aloitti uransa FC Nantesin reservijoukkueessa ja pelasi vuodet 1976–1985 seuran edustusjoukkueessa. Hän voitti sinä aikana kolmesti Ranskan pääsarjamestaruuden kausina 1976–1977, 1979–1980 ja 1982–1983. Lisäksi hän voitti Ranskan cupin 1978–1979. Seuraavat kuusi vuotta Bibard edusti Paris Saint-Germainia ja voitti uransa neljännen pääsarjamestaruuden 1985–1986. Uransa viimeisen vuoden Bibard pelasi Omanissa.
Bibard pelasi kolme ottelua Ranskan olympiamaajoukkueessa ja oli mukana voittamassa kultaa kesäolympialaisista 1984. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa kuusi ottelua, joista yhden Belgiaa vastaan vuoden 1986 MM-kilpailuissa. Bibard voitti Ranskan kanssa vuonna 1985 ensimmäisen CONMEBOL–UEFA-mestareiden cupin.
Kisumun piirikunta

Kisumun piirikunta () on aluehallinnollinen alue Kenian länsiosassa, Viktorianjärven rannalla. Se on yksi Kenian yhteensä 47 piirikunnasta.
Piirikunta rajoittuu etelässä Homa Bayn ja Kisiin piirikuntiin, lännessä Siayan, luoteessa Vihigan, koillisessa Nandin ja idässä Kerichon piirikuntaan. 
Piirikunnan pinta-ala on 2 086 neliökilometriä, josta noin 567 km² on vesistöä. Väestöä on noin 1,2 miljoonaa (1 155 574 as., VL2019).
Etnisesti asukkaiden valtaosa kuuluu luo-heimoon, seuraavaksi eniten luhya- ja kisii-väestöä. Useita muitakin etnisiä ryhmiä asuu piirikunnassa.
Piirikunnan hallintokeskus on Kisumun kaupunki (397 957 as., VL2019).
Vester Hjermitslev

Vester Hjermitslev on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 353 asukasta vuoden 2025 alussa.
Vester Torup

Vester Torup on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 220 asukasta vuoden 2025 alussa.
Østerby

Østerby on taajama Jammerbugtin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 325 asukasta vuoden 2025 alussa.
Bjerge

Bjerge on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 219 asukasta vuoden 2025 alussa.
Eskebjerg

Eskebjerg on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 243 asukasta vuoden 2025 alussa.
Føllenslev

Føllenslev on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 336 asukasta vuoden 2025 alussa.
Gørlev

Gørlev on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 2 396 asukasta vuoden 2025 alussa.
Havnsø

Havnsø on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 917 asukasta vuoden 2025 alussa.
Høng

Høng on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 4 304 asukasta vuoden 2025 alussa.
Kelly Ward

Kelly Ward (s. 17. marraskuuta 1956 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen roolejaan on muun muassa Putzie musikaalielokuvassa "Grease". Tuonnempana Ward on käsikirjoittanut ja tuottanut televisiosarjoja.
Ura.
Kelly Wardin varhaisia tehtäviä oli rooli televisioelokuvassa "The Boy in the Plastic Bubble" (1976), jossa pääosan näytteli John Travolta. Parin vuoden päästä hän teki Roger "Putzien" roolinsa musikaalielokuvassa "Grease" (1978). Ward lopetti näyttelemisen 1980-luvun puolivälissä ja jatkoi harvakseltaan vasta 2000-luvulla.
Ward siirtyi kameran toiselle puolelle ja jatkoi televisioviihteen parissa käsikirjoittajana ja tuottajana. Sen ohella hän on opettanut musikaaliteatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa (University of Southern California).
Kaldred

Kaldred on taajama Kalundborgin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 407 asukasta vuoden 2025 alussa.
Riuttanen

Riuttanen on järvi Joensuun itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 62,2 hehtaaria. Etäisyys Joensuun keskustasta on 52 kilometriä itään.
Maantiede.
Riuttasen rantaviiva on 8 381 metriä. Nimettyjä lahtia on länsiosan Savilahti ja niemiä etelärannan Eusniemi ja luoteisrannan Riuttaniemi, joka jatkuu Tervaniemenä kohti järven keskiosaa. Itärannalla kolmen metrin syvyyskäyrä kulkee aivan rannan tuntumassa. Riuttasessa on neljä vähintään kymmenen metrin syvyistä vyöhykettä, joiden yhteenlaskettu osuus järvestä on noin kymmenesosa.
Riuttasen saariluku on yksi. Saari on alle aarin laajuinen luoto. Riuttasen rannalla ja sen läheisyydessä on pientaloja harvakseltaan. Järven itärannalla kohoaa Riuttavaara yli 180 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Lähin maantie on järven eteläpuolitse kulkeva 4963.
Riuttasen tulouoma on Jyrkkäkoski, joka virtaa pohjoisesta Ala-Hurttanen-järveltä (145,0 metriä mpy). Idästä Lehmilammelta virtaa toinen tulouoma. Riuttanen laskee etelään Kinnasjärveen (136,5 metriä mpy), jonka pohjoinen Makkaralahti sijaitsee runsaan puolen kilometrin päässä Riuttasen eteläosasta.
Riuttasen vesitilavuus on 3 222 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on hyvä.
Riuttanen (01.075.1.001) kuuluu Riuttasen alueeseen (01.075), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistössä (01). Toinen jakovaihe on Eimisjärven valuma-alue (01.07). Riuttanen on kolmanneksi laajin ja vesitilavuudeltaan suurin Riuttasen alueen 32 järvestä. Laajin on Pirttijärvi, noin 1,4 neliökilometriä.
Matatu

Matatu on Keniassa ja sen lähimaissa käytetty nimitys yksityisesti omistetuille, erityisesti kaupunkiliikenteessä käytetyille pienoisbusseille tai muille tavallisimmin reittitakseina käytetyille ajoneuvoille, joiden kori on tyypillisesti maalattu tai teipattu täyteen värikkäitä mainoksia. Matatut ovat säännelty toimintamuoto, ajoneuvoilla on yleensä taksilupa. Suuremmissa matatuissa istumapaikkoja voi olla esimerkiksi 14 – 33. Ajoneuvoissa voi olla led- ja diskovaloja tai muita tehosteita, joilla kulkuneuvon piirteitä voidaan nostaa esille pimeässä. 
Matatujen käyttö Keniassa alkoi 1950-1960 -lukujen aikana, ja oli kasvanut 1980-luvun loppuun mennessä jo hyvin keskeiseksi osaksi korvaamaan Kenian rapistumaan päässyttä julkista joukkoliikennettä. Vuonna 1988 matatujen omistajien etujärjestöön (Matatu Vehicle Owners Association) kuului 60 000 jäsentä.
Sana matatu on swahilia ja johdettu kolmesta pikkukolikosta, joka oli alkujaan näiden reittitaksikyytien hinta. Swahilin sana 'tatu' tarkoittaa kolmea. Henkilönimet, tekstilainaukset ja hahmot, joita ajoneuvoihin on maalattu, kuvastavat tyypillisesti matatua operoivan tahon ajatus- tai arvomaailmaa. Ajoneuvoilla saattaa olla omat kutsumanimensä. 
Vuonna 2017 Keniassa arvioitiin olevan suuruusluokkaa 80 000 matatua, joista noin 20 000 liikennöi pääkaupunki Nairobissa.
Emine Sevgi Özdamar

Emine Sevgi Özdamar (s. 10. elokuuta 1946 Malatya) on turkkilaissyntyinen saksalainen kirjailija. Opiskeltuaan näyttelijäksi Istanbulissa hän muutti vuonna 1965 Saksaan, missä hän työskenteli aluksi länsiberliiniläisessä tehtaassa ja myöhemmin teattereissa. Özdamarin esikoisteos oli näytelmä "Karazög in Alamania" vuonna 1986. Se, kuten monet myöhemmätkin Özdamarin teokset, käsittelee läntisen ja itäisen kulttuurin sekä perinteiden ja modernin kohtaamista. Kirjoittamisen ohella Özdamar on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän on saanut useita palkintoja, muun muassa Ingeborg Bachmann -palkinnon vuonna 1991 ja Georg Büchnerin palkinnon 2022.
Clemens J. Setz

Clemens J. Setz (s. 15. marraskuuta 1982 Graz) on itävaltalainen kirjailija. Opiskellessaan matematiikkaa ja germanistiikkaa 2000-luvun alussa hän kirjoitti samalla runoja ja muita artikkeleita kirjallisiin aikakauslehtiin sekä teki käännöksiä. Hänen esikoisromaaninsa "Söhne und Planeten" ilmestyi vuonna 2007. Setz on saanut useita palkintoja, muun muassa Georg Büchnerin palkinnon vuonna 2021.
Kaisa Saikkonen

Kaisa Saikkonen (27. helmikuuta 1925 Jämsä – 27. helmikuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän sai jo uransa varhaisessa vaiheessa virikkeitä italialaisesta kuvanveistosta antiikista renessanssin taiteeseen asti.
Saikkosen vanhemmat olivat kauppias Antti Saikkonen ja kansakoulunopettaja Saima Saikkonen. Hänellä oli viisi vanhempaa sisarusta. Isän kuoltua perhe muutti Helsinkiin, kun Kaisa oli yhdeksänvuotias.
Saikkonen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1945–1949. Hän piti ensimmäinen näyttelynsä Helsingissä 1951. Saikkosen ensimmäinen näyttely synnyinseudulla tapahtui muistonäyttelynä "Vaellus" viisitoista vuotta hänen kuolemansa jälkeen 1996 Jämsän Kivipankissa.
Saikkonen asui pitkiä aikoja Italiassa. Hänen luovinta aikaansa oli 1960-luku, jolloin hänen töihinsä tulivat myös uskonnolliset aiheet. Hänen tuotantoonsa kuuluu 120" "teosta. Hän oli perheetön, mutta äiti-lapsi-teema oli hänelle keskeinen, ja hän ammensi aiheesta koko ikänsä. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös mitaleja.
Saikkonen asui Lallukan taiteilijakodissa, jossa hän kuoli.
Palkinnot.
Lähde:
Ella Mikkola

Ella Mikkola (s. 10. marraskuuta 2007) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Mikkolaa valmentaa Laura Moisio.
Elämä ja ura.
Mikkola on kotoisin Tampereelta. Hän kokeili nuorena useita eri lajeja, ja hänen ensimmäinen tilastoitu korkeustuloksensa oli 8-vuotiaana hypätty 117 cm. Mikkola alkoi keskittyä ensisijaisesti korkeushyppyyn 13–14 vuoden ikäisenä. Hän opiskelee Sammon keskuslukiossa urheilulinjalla.
Vuoden 2024 yleisurheilun alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa Banská Bystricassa Slovakiassa Mikkola sijoittui neljänneksi tuloksella 178 cm. Kesäkuussa 2025 hän teki uuden ennätyksensä 185 cm Keuruun Juhannuskisoissa, ja heinäkuussa hän paransi ennätystään vielä kahdella senttimetrillä Lempäälän hyppykarnevaaleissa.
Mikkola voitti 17-vuotiaana kultaa Kalevan kisoissa 2025 ennätystuloksellaan 190 cm. Tulos sivuaa alle 19-vuotiaiden naisten Suomen ennätystä. Elokuussa 2025 Mikkola saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella hopeaa tuloksella 189 cm. Tulos oli sama kuin kultaa voittaneella unkarilaisella Lilianna Bátorilla, mutta Mikkolalla oli enemmän pudotuksia.
HMS Birger Jarl (1785)

Birger Jarl oli yksi neljästätoista Ruotsin Saaristolaivaston Turunmaa-luokan Saaristofregateista.
Valmistus.
Alus rakennettiin todennäköisesti Viaporissa vuonna 1790, Fredrik af Chapmanin piirrustuksien mukaan. Aluksessa oli kaksikymmentä 12-naulaista tykkiä, kaksi 18-naulaista tykkiä ja neljä Kiertohakatykkiä. Aluksessa oli 22 airoparia.
Palvelus.
"Birger Jarlista" on tallennettu hyvin vähän tietoa, mutta tiedetään, että alus kaapattiin Venäjälle Viaporin piirityksessä vuonna 1808.
Rainald Goetz

Rainald Goetz (s. 24. toukokuuta 1954 München) on saksalainen kirjailija. Goetz on opiskellut teatteritiedettä, historiaa ja lääketiedettä. Hänen esikoisromaaninsa "Irre" ilmestyi vuonna 1983. Goetz sai vuonna 2015 Georg Büchnerin palkinnon.
Götz

Götz tai Goetz on seuraavien saksalaisten henkilöiden nimi:
Clarion Hotel The Hub

Clarion Hotel The Hub on Oslon ydinkeskustassa keskusrautatieaseman vieressä sijaitseva hotelli. Se avautui kaupungin rakennuttamana Oslon talviolympialaisten alla vuonna 1951 nimellä Hotell Viking ja oli tuolloin huoneiden määrällä mitattuna Oslon suurin hotelli. Kaupunki myi hotellin 1976 ja se on sittemmin kuulunut useisiin eri ketjuihin. Vuonna 1990 valmistui laajennus ja hotellin nimeksi tuli Royal Christiania Hotel. Nykyisen nimensä se sai suuren remontin ja laajennuksen jälkeen vuonna 2019. Samalla siitä tuli Norjan suurin hotelli 810 huoneellaan.