Lorna Simpson

Lorna Simpson (s 13. elokuuta 1960 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taiteilija, joka aloitti valokuvauksessa mutta on sittemmin toiminut myös maalauksien, kollaasien, veistosten ja installaatioiden parissa. Simpson on käsitellyt afroamerikkalaisten asemaa ja heihin kohdistettuja yhteiskunnallisia stereotypioita. Hän on yhdistänyt fragmentoituneisiin valokuviinsa myös tekstiä. Simpsonilta oli vuonna 1990 ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena teoksia Venetsian biennaalissa. 
Ura taiteilijana.
Lorna Simpson syntyi vuonna 1960 Crown Heightsin asuinalueella Brooklynissä ja kasvoi Queensissä. Hänen vanhempansa olivat jamaikalais-kuubalainen Elian ja afroamerikkalainen Eleanor.
Simpson kävi New Yorkissa High School of Art and Designia ja sen jälkeen aloitti opinnot School of Visual Artsissa. Hän opiskeli alkujaan maalaustaidetta mutta vaihtoi sen valokuvaukseen. Hän myös toimi samaan aikaan harjoittelijana Studio Museumissa, missä tutustui muun muassa David Hammonsiin. Simpson suoritti alemman korkeakoulututkinnon 1982 ja matkusteli sen jälkeen Euroopassa ja Afrikassa, missä harjoitteli dokumenttivalokuvausta ja yritti löytää tapoja viedäkseen sen yli kuvaajan ja katsojan tirkistelevän katseen.
Simpson jatkoi opintoja Kalifornian yliopistossa San Diegossa, josta hän valmistui maisteriksi 1985. Siellä hän alkoi löytää omaa tyyliään ja todella kyseenalaistaa dokumenttivalokuvauksen objektiivisuutta. Simpson kokeili erilaisia ideoita ja päätyi yhdistämään tekstiä kuviin. Hänen teoksensa alkoivat olla enemmän käsitteellisiä, ja niiden tyyli muistutti Jenny Holzerin ja Martha Roslerin tyyliä.
Simpson palasi San Diegosta New Yorkiin ja asettui Fort Greenen mustien boheemien ympäristöön. Toiminta oli monitaiteista, ja Simpsonkin oli Rodeo Caldonia -nimisessä teatterikollektiivissa, jossa oli mukana monia naiskuvataiteilijoita, -esiintyjiä ja -näytelmäkirjailijoita.
Simpsonin valokuvissa oli usein afroamerikkalaisia naisia, joiden kasvot on piilossa tai hämärretty. Kohteet esitettiin usein myös takaapäin tai osissa, minkä tarkoituksena oli kuvata mustien vartaloiden historiallista depersonalisointia ja seksualisointia. Simpsonin kommentoi kuvissa myös paljon afroamerikkalaisten naisten kuvausta amerikkalaisessa kultuurissa: esimerkiksi teoksessa "You’re Fine, You’re Hired" (1988) on afroamerikkalainen nainen makaamassa kyljellään ja tämän vasemmalla puolella lääkärintarkastukseen liittyviä sanoja ja oikealla puolella sanat ’Secreatarial’ ja ’Position’.
Simpsonin töitä alkoi 1980-luvulla olla esillä yksityisnäyttelyissä, ja vuonna 1990 hänen töitään oli ensimmäisenä afroamerikkalaisena naisena Venetsian biennaalissa. Samana vuonna Museum of Modern Artissa oli myös Simpsonin yksityisnäyttely.
Simpson alkoi 1990-luvun puolivälissä kokeilla valokuvauksen lisäksi muita taidemuotoja, ettei tulisi viitatuksi vain tietyn muodon yhteydessä. Hän kiinnostui erityisesti videoinstallaatioista. Tällainen on esimerkiksi "Corridor" (2003), joka rinnastaa kahden afroamerikkalaisen elämää ja yhdistää näiden eristyneisyyden tunnetta. Teoksen toinen nainen on Yhdysvaltain sisällissodan aikainen karannut orja ja toinen tylsistynyt kotirouva 1900-luvun puolivälistä.
Simpson lähti 2000-luvulla jälleen uusiin suuntiin, ja vuonna 2015 Venetsian biennaalissa oli esillä hänen moniosaisia maalauksiaan. Työssä "Three Figures" (2014) on valokuvia, joiden päällä on mustetta ja akryyliä. Simpson on tehnyt myös veistoksia ja kollaaseja. "Unanswerable"-sarjassa (2018) on valokuvia, jotka on kerätty "Jet"- ja "Ebony"-lehdistä. Ne on yhdistetty absurdeilla tavoilla.