tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Liettuan parlamenttivaalit 2024

Liettuan vuoden 2024 parlamenttivaalit järjestettiin 13. lokakuuta ensimmäisen kierroksen ja 27. lokakuuta toisen kierroksen osalta. Vaaleissa valittiin kaikki Seimasin 141 edustajaa seuraavaksi neljäksi vuodeksi.
Tausta.
Edustajista 71 valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla ja loput 70 suhteellisella vaalitavalla avoimella listavaalilla. Listavaaleissa maa on jaettu vaalipiireihin, joista valitaan useampi henkilö. Lain mukan vaalit tulee pitää lokakuun toisena sunnuntaina sinä vuonna, jolloin istuvan Seimasin kausi päättyy. Presidentin tulee vahvistaa vaalipäivä viimeistään puoli vuotta ennen vaaleja.
Vaaleissa on kaksi kierrosta, joita sovelletaan vain 71 enemmistövaalitavalla valittavan edustajan kohdalla. Tullakseen valituksi ehdokkaan tulee saada vähintään puolet vaalipiirin äänistä. Mikäli näin ei käy, toinen kierros järjestetään kahden parhaiten menestyneen välillä kahden viikon päästä. Listavaaleissa puolueiden kohdalla noudatetaan 5 prosentin ja vaaliliittojen kohdalla 7 prosentin äänikynnystä. Listavaaleihin saavat osallistua vain rekisteröityneet poliittiset puolueet, joiden tulee asettaa vähintään 20 ehdokasta.
Äänestystulos voidaan vaalipiirin kohdalla mitätöidä liian vähäisen äänestysaktiivisuuden takia. Enemmistövaalitavalla valittavien kohdalla vähintään 40 prosentin äänioikeutetuista täytyy käydä äänestämässä. Listavaalien kohdalla vastaava osuus on 25 prosenttia.
Ehdokasasettelu ja äänioikeus.
Ehdokkaaksi saavat asettua 25 vuotta täyttäneet Liettuassa vakituisesti asuvat maan kansalaiset, joita ei ole todettu vaalikelvottomaksi vankeustuomion takia.
Äänioikeutettuja vaaleissa ovat kaikki vaalipäivään mennessä 18 vuotta täyttäneet Liettuan kansalaiset, joita ei ole oikeuden päätöksellä todettu vajaavaltaisiksi. 
Tulokset.
Parlamenttivaalien ensimmäisellä kierroksella Liettuan sosiaalidemokraattinen puolue sai eniten ääniä, yli 19 prosenttia. Äänestysaktiivisuus oli yli 52 prosenttia, selvästi enemmän kuin edellisissä parlamenttivaaleissa.
Toisella kierroksella jaettiin 63 paikkaa, joista sosiaalidemokraatit saivat 39 ja kristillisdemokraatit 10. Äänestysaktiivisuus oli 41%.
Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana toimii MEP Vilija Blinkevičiūtė, mutta pääministeriksi nousi varapuheenjohtaja Gintautas Paluckas.
Kaikkiaan yhdeksän puoluetta sai edustajia seimasiin. Lisäksi valittiin kaksi sitoutumatonta kansanedustajaa.
David Vara

David Vara Mira (s. 1993) on espanjalainen karateka. Hän sijoittui Kyokushinissa parhaimmillaan viidenneksi Euroopan Openissa.
Kilpaura.
Toukokuussa 2014 Vara oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa. Hänen turnaus päättyi ensimmäiselle kierrokselle hävittyään Tomasz Stasciukille.
Lokakuussa Vara saavutti Águilas Cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Samuel Quesadan. Maaliskuussa sen sijaan Vara saavutti hopeaa Espanjan Openissa, hävittyään loppuottelussa Andrei Kotoville.
Helmikuussa 2015 Vara saavutti pronssia Espanjan Openissa. Maaliskuussa hän saavutti vielä Lyon Openissa hopeaa hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Albert Reyesille. Toukokuussa Vara oli mukana Saksan EM-kilpailussa, jossa hän sijoittui kuudenneksi. Hän voitti avauskierroksella Miroslav Rybarin ja toisella kierroksella Vsevolod Vsevolodovin. Tämän jälkeen Vara kohtasi puolivälierissä Guillaume Gründler, jolla hän hävisi tuomariäänin.
Maaliskuussa 2017 Vara oli mukana Espanjan Openissa. Hän ei saavuttanut isompaa menestystä, mutta vastasi turnauksen nopeimmasta tyrmäyksestä. Toukokuussa Vara sijoittui Ranskan EM-kilpailussa yhdeksänneksi. Hän voitti avauskierroksella Ali Bekseitovin, toisella kierroksella François-Xavier Marinellin, kunnes hävisi puolivälierässä Alim Junusoville. Vara oli mukana vielä marraskuussa avoimensarjan EM-kilpailussa, Romaniassa. Tällä kertaa hänen turnaus päättyi avauskierroksella.
Joulukuussa 2023 Vara sijoittui viidenneksi EM-kilpailun avoimessapainoluokassa.
Syyskuussa 2025 Vara saavutti hopeaa Nordic cupissa alle 90-kilon sarjassa. Hän hävisi loppuottelun Peyman Rashidille.
Arnie Risen

Arnold Denny "Arnie" Risen (9. lokakuuta 1924 – 4. elokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi kymmenen kautta NBA:ssa. Hän edusti kausina 1948–1955 Rochester Royalsia ja kausina 1955–1958 Boston Celticsiä. Hän voitti NBA-mestaruuden Rochesterissa vuonna 1951 ja Bostonissa vuonna 1957. Hän pelasi neljä kertaa ssa.
Risenin aloittaessa Rochester Royalsissa vuonna 1948 joukkue pelasi vielä Basketball Association of Americassa (BAA), joka vuotta myöhemmin muuttui NBA:ksi. Risenin ensimmäisen runkosarjakauden pistekeskiarvo oli 16,6 pistettä, minkä lähelle hän pääsi kaudella 1950–1951 pistekeskiarvon ollessa 16,3. Bostonissa hän ylsi parhaimmillaan 8,1 pisteen kausikeskiarvoon. Viidellä viimeisellä Rochesterin-kaudellaan, joilta levypallotilastoja on olemassa, hän otti 10,1–12,7 levypalloa ottelua kohden. Bostonissa kausikohtainen keskiarvo oli 5,7:n ja 8,1:n välissä. Rochesterin voittaessa mestaruuden kaudella 1950–1951 Risen teki pudotuspeleissä ottelua kohden 19,5 pistettä ja otti 14,0 levypalloa, ja hän oli molemmissa tilastoissa joukkueensa paras. Risen pelasi kaikkiaan 637 runkosarjaottelua, joissa pistekeskiarvo oli 12,0 ja levypallokeskiarvo 9,7. Pudotuspelejä hän pelasi 61, ja niissä hän teki ottelua kohden 13,0 pistettä ja otti 10,2 levypalloa. Hänet nimettiin koripallon Hall of Fameen vuonna 1998.
Jack Twyman

John Kennedy "Jack" Twyman (11. toukokuuta 1934 – 30. toukokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pienenä laitahyökkääjänä ja heittävänä takamiehenä. Hän edusti 11 kautta 1955–1966 NBA:ssa samaa seuraa, Rochester Royalsia, joka muutti vuonna 1957 Cincinnatiin. Hän pelasi kuusi kertaa ssa, ja hänet valittiin kausina 1959–1960 ja 1961–1962 .
Twyman teki parhaimmillaan runkosarjassa 31,2 pistettä ottelua kohden kaudella 1959–1960. Samalla kaudella hän antoi 3,5 koriin johtanutta syöttöä ottelua kohden. Hänen paras yhden kauden ottelukohtainen levypallokeskiarvonsa oli 9,1 kaudella 1958–1959. Pudotuspeleissä hän teki ottelua kohden yli 20 pistettä kausilla 1962–1963 (20,8) ja 1963–1964 (20,5). Hän pelasi urallaan 823 runkosarjaottelua, joissa hän teki keskimäärin 19,2 pistettä, antoi 2,3 korisyöttöä ja otti 6,6 levypalloa. Hän pelasi 34 pudotuspeliä, joissa hänen keskiarvonsa olivat 18,3 pistettä, 1,8 syöttöä ja 7,5 levypalloa. Hänet nimettiin koripallon Hall of Fameen vuonna 1983.
Bassam Abu Sharif

Bassam Abu Sharif (; s. 1946 Jerusalem) on palestiinalainen poliitikko, joka toimi Jasser Arafatin vanhempana neuvonantajana.
Sharif opiskeli Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa. Hän oli George Habashin kanssa mukana perustamassa Palestiinan vapautuksen kansanrintamaa, mutta lähti siitä myöhemmin strategisten näkemyserojen johdosta. Sharif oli lisäksi mukana perustamassa Palestiinan kansallista neuvostoa ja istui sen jäsenenä. Hän työskenteli Ghassan Kanafanin kanssa toimittajana "Al-Hadaf"-lehdessä. Sharif menetti neljä sormeaan Israelin tekemässä murhayrityksessä.
Sharif kuului varhaisiin kahden valtion mallin kannattajiin ja oli yksi vuonna 1993 alkaneen Oslon rauhanprosessin alullepanijoista. Hän julkaisi kirjat "Best of Enemies" ja "Arafat and the Dream of Palestine".
Hashim Safieddine

Hashim Safieddine (; 1964 – 3. lokakuuta 2024) oli libanonilainen Hizbollah’n toimija, jonka Yhdysvallat ja Saudi-Arabia luokittelivat terroristiksi toukokuussa 2017.
Safieddine oli alusta lähtien mukana Hizbollah’n toiminnassa. Hän kouluttautui johtotehtäviä varten Qomissa Iranissa 1980-luvulla. Hän nousi Hizbollah’n toimeenpanevan kokouksen johtoon vuonna 1992 Hassan Nasrallah’n noustua pääsihteeriksi. Safieddine vastasi Hizbollah’n poliittisista, sosiaalisista, kulttuurisista ja kasvatuksellisista toiminnoista. Vuonna 2008 Nasrallah nimitti Safieddinen potentiaaliseksi seuraajakseen. Safieddine oli Nasrallah’n serkku äidin puolelta. Hänen veljensä Abdallah Safieddine on toiminut Hizbollah’n edustajana Iranissa.
Safieddinen väitettiin kuolleen 14. kesäkuuta 2024 Israelin ilmaiskussa asuntoonsa Deir Qanoun En Nahrissa. Hizbollah’n edustaja väitti asunnon olleen tyhjillään iskun sattuessa. Hassan Nasrallah sai surmansa 27. syyskuuta 2024, ja Safieddinea pidettiin tuolloin hänen mahdollisena seuraajanaan. Libanonin tiedotusvälineet kuitenkin ilmoittivat 28. syyskuuta 2024 Naim Qassemin nousseen varajohtajan paikalta Hizbollah’n johtoon. Safieddinea vastaan tehtiin jälleen ilmaisku lähellä Beirutin kansainvälistä lentoasemaa yöllä 3.–4. lokakuuta. Israelin puolustusvoimat ilmoittivat 22. lokakuuta Safieddine saaneen surmansa kuun alun iskuissa.
Moviebox

Moviebox oli ruotsalaisen Esselten vuonna 1983 lanseerama videonauhuri, jota vuokrattiin kuluttajille kotikäyttöön. Movieboxia sai vuokrattua muun muassa eri videovuokraamoista ja huoltoasemilta. Videonauhurit eivät olleet vielä 1980-luvun alkupuoliskolla kovin yleisiä kotitalouksissa, niin Moviebox mahdollisti videoelokuvien vuokraamisen heille, joilla ei ollut omaa videonauhuria. 1980-luvun lopulla kotitalouksiin myytyjen videonauhurien myynnin kasvaessa Movieboxin kysyntä väheni huomattavasti, mutta se oli vielä vuokrattavissa joistain vuokraamoista 1990-luvun loppupuoliskolla.
Movieboxin yhtenä suunnittelijoista pidetään norjalaissyntyistä Jimmy Joccumsenia, Vuonna 1981 Joccusem oli Esselte Video Norgen johtaja ja hänen tehtäväkseen oli saada vuokraelokuvat mahdollisimman monen ulottuville. Tuohon aikaan harvoissa kotitalouksissa oli videonauhuri, jonka takia hän ja kollegansa lanseerasivat idean videonauhurien ostamisesta kaikkiin Pohjoismaiden kotitalouksiin. Kun ymmärsivät, että idea oli taloudellisesti mahdoton, he keksivät idean valmistamaa yksinkertaisia ja edullisia videonauhureita, joita voitaisiin käyttää lyhytaikaiseen vuokraamiseen. Näitä nauhureita oli tarkoitus käyttää nimenomaan videokasettien katselemiseen, ilman mahdollisuutta itse nauhoittaa. Lisäksi laite ei sisältänyt omaa kaukosäädintä. Esselte otti yhteyttä japanilaiseen elektroniikkavalmistajaan Funaihin, joka suostui valmistamaan koneen. Vaatimuksena oli, että nauhurin tuli oltava erittäin käyttäjäystävällinen ja kestävä. Siksi kone kiinnitettiin iskunkestävään muovikotelon pohjaan, joka voitiin avata käytön aikana.
Movieboxista tuli nopeasti varkaiden suosikkikohde. Tämä vaikutti siihen, että Esselte toi markkinoille varkaudenkestävän laitteen, jossa oli aikalukko, eli sitä ei voinut käyttää enää vuokra-ajan päätyttyä. Laitteen sain aktivoitua takaisin vain sen vuokrannut vuokraamo.
Victor Auer (teatterinjohtaja)

Victor Frans Auer (19. toukokuuta 1878 Tartto – 18. syyskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Elämä.
Tartossa syntynyt Auer muutti jo lapsena Suomeen. Hän kävi sitten 7 luokkaa lyseota ja kauppaopiston sekä opiskeli lisäksi Saksassa ja Ranskassa. Auer aloitti näyttelijän uransa Helsingissä Arbetets Vännerin näytelmäseurassa. Hän toimi liikealalla, etupäässä liikkeiden ulkomaisena kirjeenvaihtajana ennenkuin siirtyi vakinaisesti teatterialalle. Auer oli oppilaana Helsingin Ruotsalaisessa Teatterissa ja liittyi sitten 1912 Vaasan Folkets Hus Teateriin toimien sen johtajana kolmisen vuotta. Vuonna 1915 hän siirtyi Joensuun Työväen Teatteriin ja toimi samalla teatterin johtajana. Vuosina 1916–1918 hän oli Koiton Näyttämön johtajana. Sen jälkeen Auer oli Kaarlo Halmeen kiertueessa ohjaajana ja näyttelijänä ja 1919–1921 Kansan Näyttämön ohjaajana ja näyttelijänä. Auer oli sitten 1921—1922 Kotkan Työväen Teatterin johtajana, 1923–1924 Porin Työväen Teatterin johtajana, 1925–1926 jälleen Kotkan Työväen Teatterin johtajana, 1926-1928 Kuopion Työväen Teatterin johtajana ja 1928–1929 Mikkelin Työväen Näyttämön johtajana. Vuonna 1930 hän muutti Helsinkiin ja toimi johtajana pienemmissä työväennäyttämöissä. 
Auer oli pääasiassa luonnenäyttelijä ja hän toimi myös näytelmien kääntäjänä. Auer käänsi näytelmiä ranskasta sekä suomeksi että ruotsiksi, suomesta ruotsiksi ja tanskasta suomeksi. Hän kirjoitti taidetta käsittelleitä artikkeleja sanomalehtiin ja aikakauskirjoihin ja julkaisi aikoinaan saksan kielellä novelleja berliiniläisissä aikakauskirjoissa ja kuvalehdissä. Hän oli myös muun muassa Suomen Sosialidemokraatin toimittajana lyhyen ajan. Ulkomaanmatkoiltaan Auer kirjoitti työväenlehtiin teatteritaidetta koskeneita katsauksia ja artikkeleita.
The Trap Door

The Trap Door on englantilainen lastenohjelma vuodesta 1986. Sarja kertoo kolmesta synkässä linnassa asuvasta hirviöstä sekä heidän arjestaan ja kommelluksistaan. Nämä hirviöt ovat sininen otus nimeltään Berk, hämähäkkimäinen Drutt, sekä salaperäinen pääkallo Boni. 
Siihen ei ole tehty virallisesti suomenkielistä dubbausta. Dubbauksen toteutti harrastajaryhmä Studio Fanitus.
Fria kristliga folkhögskolan

Fria kristliga folkhögskolan (lyh. FKF, ) on Vaasassa sijaitseva kristillinen kansanopisto. Opiston kampus sijaitsee Vaasan Kasarmitorilla. Kansanopiston perusti vuonna 1945 Alfons Sundqvist, joka oli myös opiston ensimmäinen rehtori.
FKF on suomenruotsalaisten vapaakirkollisten liikkeiden yhteinen. Se perustettiin vuonna 1945 Pedersören Forsbyssa. Vuosina 1945–1973 kansanopisto toimi Mustasaaren Veikarsissa. Vuodesta 1973 lähtien opisto on toiminut Vaasassa.
FKF tarjoaa yleissivistäviä opintoja sekä lyhyitä viikonloppukursseja. Vuonna 1970 opisto perusti raamattukoulun saarnaajien ja pastoreiden kouluttamista varten. Lisäksi FKF:lla on mahdollista suorittaa humanististen tieteiden kandidaatin tutkinto japanin kielestä ja kulttuurista yhteistyössä Taalainmaan korkeakoulun kanssa.
Abbas Nilforoushan

Abbas Nilforoushan (; 1966 Isfahan – 27. syyskuuta 2024 Beirut) oli iranilainen prikaatikenraali.
Nilforoushan aloitti uransa 1980-luvulla liittymällä ensin Basijiin ja sitten Iranin vallankumouskaartiin. Hänestä tuli vallankumouskaartin operatiivinen varakomentaja. Nilforoushan toimi Bashar al-Assadin hallinnon puolustajien sotilaallisena neuvonantajana Syyrian sisällissodassa. Hän oli myös Hizbollah’n neuvonantaja sotilaallisissa ja diplomaattisissa kysymyksissä. Yhdysvallat asetti lokakuussa 2022 pakotteita Nilforoushania vastaan hänen osuudestaan Mahsa Aminin kuolemaa seuranneiden mielenosoitusten tukahduttamisessa. Nilforoushan syytti mielenosoitusten aikana sosiaalisessa mediassa Yhdysvaltoja levottomuuksista.
Nilforoushan sai Hassan Nasrallah’n kanssa surmansa Israelin Beirutiin tekemissä iskuissa 27. syyskuuta 2024.
Kirke (täsmennyssivu)

Kirke on kreikkalaisen mytologian hahmo. Se voi tarkoittaa myös ainakin seuraavia:
Danen piirikunta

Danen piirikunta () on Yhdysvaltojen Wisconsinin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 561 504 vuonna 2020, ja se oli väkiluvultaan Wisconsinin toiseksi suurin piirikunta. Piirikunnan hallintokeskus on osavaltion pääkaupunki Madison. Piirikunta on perustettu vuonna 1836. 
Väestö.
Vuonna 2020 Danen piirikunnan 561 504 asukkaasta valkoisia oli 77,6 %, aasialaisia 6,4 %, mustia 5,4 % ja alkuperäisasukkaita 0,4 %. Asukkaista 3,2 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 6,9 % kuului kahteen tai useampaan rotuun. 10,3 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 8,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland

Evangeliska folkhögskolan i Svenskfinland (lyh. Efo, ) on Vaasassa ja Hangossa toimiva kristillinen kansanopisto. Kansanopisto on perustettu vuonna 1926. Kansanopiston omistaa taustayhdistys ja se toimii kristilliseltä pohjalta.
Kansanopiston Vaasan kampus sijaitsee Evankelisessa keskuksessa Korsholmanpuistikon ja Rantakadun kulmassa. Hangon kampus sijaitsee Folkiacenterissä Hangon keskustassa. Kansanopisto tarjoaa ruotsin kielen opetusta neljällä tasolla. Koulu tarjoaa myös erilaisia lyhytkursseja.
Adam Didur

Adam Didur (24. joulukuuta 1874 Wola Sękowa – 7. tammikuuta 1946 Katowice) oli puolalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan basso.
Didur opiskeli Walery Wysockin johdolla Lvivissä ja sitten Franz Emmerichin johdolla Milanossa. Hän debytoi solistina Ludwig van Beethovenin sinfonian nro 9 esityksessä Milanossa. Oopperadebyyttinsä Didur teki Rio de Janeirossa vuonna 1894 Méphistophélèksen roolissa Charles Gounod’n oopperassa "Faust". Didur meni naimisiin meksikolaisen laulaja Angela Aranda Arellanon kanssa. Hän lauloi vuosina 1899–1903 Varsovan oopperassa, vuosina 1903–1906 La Scalassa ja sitten vuoteen 1908 Buenos Airesissa. Hän teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1905.
Didur oli Metropolitan-oopperan esiintyjä vuosina 1908–1932. Hän teki tuona aikana kaikkiaan 933 esiintymistä 55:ssä eri roolissa. Hän esiintyi muun muassa "Così fan tutten" ja "Boris Godunovin" Yhdysvaltain-ensiesityksissä. Didur loi rooleja Giacomo Puccinin oopperoissa "La fanciulla del West", "Il tabarro" ja "Gianni Schicchi". Hän palasi Eurooppaan tehtyään viimeisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa helmikuussa 1932. Didur nimitettiin pari kuukautta ennen toisen maailmansodan syttymistä Varsovan oopperan johtajaksi, mutta hänen työnsä keskeytyi rakennuksen pitkälti tuhouduttua. Didur opetti Lvivissä ja sitten Katowicessa. Toisen maailmansodan päätyttyä hän sai nimityksen Sleesialaisen oopperan ensimmäiseksi johtajaksi. Ooppera avattiin Didurin tuottamalla esityksellä Stanisław Moniuszkon "Halkasta".
Kongsmon kappeli

Kongsmon kappeli () on Høylandetin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1937.
Drageidin kappeli

Drageidin kappeli () on Høylandetin kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1976.
Nærbøn vanha kirkko

Nærbøn vanha kirkko () on Hån kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1834.
Nærbøn kirkko

Nærbøn kirkko () on Hån kunnassa Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 2005.
Ognan kirkko

Ognan kirkko () on Hån kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Andørjan kirkko

Andørjan kirkko () on Ibestadin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1914.
Zbigniew Dymmek

Zbigniew Dymmek (29. maaliskuuta 1896 Varsova – 24. huhtikuuta 1948 Katowice) oli puolalainen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä.
Dymmek opiskeli Pietarin konservatoriossa ja jatkoi konservatorio-opintojaan Varsovassa. Siellä häntä opettivat pianonsoitossa Aleksander Michałowski ja Henryk Melcer-Szczawiński, sävellyksessä Roman Statkowski sekä orkesterinjohdossa Emil Młynarski. Dymmek täydensi sävellysopintojaan Leipzigissä ja harjoitteli kapellimestarina La Scalassa Arturo Toscaninin avustajana. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Paderewski-pianokilpailussa Lublinissa vuonna 1919. Dymmek työskenteli kapellimestarina Opera Pomorskassa vuosina 1925–1927. Hän opetti vuosina 1928–1939 Krakovan musiikkiseuran konservatoriossa ja vuosina 1930–1939 Katowicen Sleesialaisessa musiikkikonservatoriossa.
Vuonna 1945 Dymmek palasi Katowiceen, jossa hän toimi valtiollisen musiikkikorkeakoulun soitinmusiikin laitoksen dekaanina. Hän johti 14. kesäkuuta 1945 Stanisław Moniuszkon "Halkan" esityksen, jolla vihittiin käyttöön Sleesialainen ooppera. Lisäksi hän toimi myöhemmin Sleesian filharmonikkoina tunnetun orkesterin organisoijana.
Fristad

Fristad on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 5 834 asukasta vuonna 2021.
Viskafors

Viskafors on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 684 asukasta vuonna 2021.
Dalsjöfors

Dalsjöfors on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 892 asukasta vuonna 2021.
Sandared

Sandared on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 398 asukasta vuonna 2021.
Ali Karaki

Ali Karaki (; 1962 Nabatîyé – 27. syyskuuta 2024 Beirut) oli libanonilainen Hizbollah’n komentaja.
Karaki liittyi Hizbollah’han 1980-luvun alkupuolella. Hänet pidätettiin Azerbaidžanissa, kun suunnitelma hyökätä Israelin suurlähetystöön Bakussa paljastui. Karaki sai viidentoista vuoden vankeustuomion. Kaksi vuotta myöhemmin Iran kuitenkin neuvotteli hänet vapaaksi osana vankienvaihtoa. Karaki toimi Hizbollah’n Israelin-vastaisen rajan tuntumassa olleiden eteläisten joukkojen komentajana. Hän oli Hizbollah’n komentoketjussa siten suoraan Hassan Nasrallah’n alaisuudessa. Yhdysvallat kohdisti syyskuussa 2019 pakotteita Karakia vastaan. Vuonna 2024 Karaki nousi Hizbollah’n korkeimmaksi sotilaskomentajaksi Fuad Shukrin ja Ibrahim Aqilin saatua surmansa.
Karaki sai surmansa Israelin iskussa Hizbollah’n päämajaan Beirutin Dahieh’ssaa. Samassa iskussa kuoli Hassan Nasrallah. Israel oli jo aiemmin syyskuussa 2024 yrittänyt Karakin surmaamista, ja sosiaalisessa mediassa olikin levinnyt ennenaikaisia väitteitä kuolemasta.
Mauro Scocco

Mauro Scocco (s. 11. syyskuuta 1962 Tukholma) on ruotsalainen rockmuusikko, joka oli 1980-luvulla mukana suositussa Ratata-yhtyeessä, minkä jälkeen hän siirtyi soolouralle. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan on "Sarah". Scocco on myös tehnyt musiikkia muille artisteille, muun muassa Lisa Nilssonin "Himlen runt hörnet" on hänen kynästään.
Scocco syntyi Tukholmassa, mutta asui nuorena Fristadissa lähellä Boråsia sekä Salemissa. Hänen isänsä oli italialainen arkkitehti. Scoccolla on noin vuonna 2006 syntynyt tytär.
Mieczysław Drobner

Mieczysław Drobner (3. marraskuuta 1912 Krakova – 17. maaliskuuta 1986 Łódź) oli puolalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkipedagogi ja musiikkitieteilijä.
Drobner valmistui Krakovan musiikkiseuran konservatoriosta vuonna 1933 opiskeltuaan sävellystä Bolesław Wallek-Walewskin ja orkesterinjohtoa Zbigniew Dymmekin johdolla. Vuosina 1933–1934 hän jatkoi opintojaan Joseph Marxin johdolla Wienissä. Drobner valmistui Zdzisław Jachimeckin johdolla Jagiellonian yliopistossa suorittamistaan musiikkitieteen opinnoista vuonna 1937. Hän voitti neliäänisellä mieskuorosävellyksellään ensimmäisen palkinnon sävellyskilpailussa Lvivissä vuonna 1936. Hän työskenteli 1930-luvulla oopperakapellimestarina Krakovassa. Drobner oli vuosina 1946–1954 radioaseman musiikkiosaston päällikkö Łódźissa ja oli mukana perustamassa Henryk Debichin johtamaa radio-orkesteria. Vuonna 1954 Drobner perusti Władysław Raczkowskin ja Kazimierz Sikorskin kanssa Oopperan ystävien seuran, jonka Łódźiin perustaman oopperan taiteellisena johtajana hän toimi vuoteen 1956 saakka.
Drobner oli rehtori Valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Łódźissa vuosina 1954–1957. Hän luennoi Valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Krakovassa vuosina 1958–1978, professorina vuodesta 1971. Drobner oli Krakovassa teorian, sävellyksen ja orkesterinjohdon tiedekunnan dekaani vuosina 1969–1972. Hän johti myös Musiikin akustiikan laitosta. Drobner sai urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Jälleensyntyneen Puolan ritarikunnan upseerin ristin vuonna 1964. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa soolopianoteoksia (kuten pianosonaatteja) ja kuoromusiikkia.
Gunnar Helén

Gunnar Helén (1918 Vingåker – 7. joulukuuta 2002) oli ruotsalainen toimittaja ja kansanpuolueen poliitikko, joka toimi puolueensa puheenjohtaja vuosina 1969–1975. Hänet valittiin ensimmäisen kerran valtiopäiville vuonna 1953. Vuonna 1965 Helén siirtyi maaherraksi Kronobergin lääniin, kunnes vuonna 1969 hän palasi politiikkaan. Helén pyrki luomaan puolueelle sovittelijan roolin oikeisto- ja vasemmistoblokkien välillä, mikä johti pahaan tappioon vuoden 1973 vaaleissa. Hän erosi puheenjohtajan tehtävästä kaksi vuotta myöhemmin, kun puolueen kannatus mielipidemittauksissa jatkoi laskuaan. Vuosina 1977–1984 hän toimi Tukholman läänin maaherrana.
Helén opiskeli pohjoismaisia kieliä ja väitteli vuonna 1946 tohtoriksi Tukholman korkeakoulussa. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli muun muassa "Stockholms-Tidningenin" kulttuuritoimituksen päällikkönä. Toukokuussa 1945 hän juonsi suoraa radiolähetystä Kungsgatanilta, missä juhlittiin Natsi-Saksan antautumista.
Helén kuoli 84-vuotiaana 7. joulukuuta 2002.
Nils Wallerius

Nils Wallerius (18. helmikuuta 1666 Linköping Ruotsi – 11. kesäkuuta 1704 Turku) oli ruotsalainen lääkäri, joka toimi Turun akatemian professorina.
Walleriuksen vanhemmat olivat Linköpingin kymnaasin lehtori Nils Wallerius ja Rebecka Dahlhem ja puoliso vuodesta 1701 Brita Kristina Hahn (k. 1725), joka oli Turun akatemian fysiikan professori Petter Hahnin tytär. Wallerius opiskeli Uppsalan yliopistossa vuodesta 1683, Leidenin yliopistossa 1694–1697 ja Utrechtin yliopistossa 1699, jossa hän myös väitteli lääketieteen tohtoriksi. Turun akatemian lääketieteen professorina hän toimi vuodesta 1701.
Opiskeltuaan Uppsalassa Wallerius jatkoi opintojaan Tukholmassa arkkiatri ja kylpylälääkäri Urban Hiärnen johdolla 1691–1694 ja toimi lääkärinä. Hollantiin opiskelemaan siirryttyään hän tutki Aachenissa lämminvesikylpylöiden vesiä ja julkaisi tulokset 1698 teoksessa "Tentamina chymica super aquas thermales Aquis granensis", johon hän liitti myös ruotsinkielieset käännökset Robert Boylen teoksesta "Specimen historiae naturalis et experimentalis aquarum mineralium" ja John Floyerin teoksesta "Inquisitio in usum et abusum calidorum, frigidorum et temperatorum balneorum". Walleriuksen kirja painettiin uudelleen postuumisti 1715.
Wallerius tutustui Leidenissa ollessaan Turun akatemian matematiikan professori Lars Tammeliniin, joka mahdollisesti osittain vaikutti siihen, että Wallerius nimitettiin keväällä 1699 Turun akatemian lääketieteen professorin virkaan ilman hakemusta. Ennen Turkuun saapumistaa Wallerius väitteli Utrechtissa maitorauhasta koskeneella tutkimuksellaan "De mammis". Turussa Wallerius julkaisi ainakin yhden väitöskirjan, "De lepra arabica", mutta toimi ilmeisesti siellä enimmäkseen käytännön lääkärinä.
Michel Rousseau

Michel Rousseau (5. helmikuuta 1936 Pariisi – 23. syyskuuta 2016 Saint-Yrieix-la-Perche) oli ranskalainen ratapyöräilijä, joka menestyi eräajossa. Hän voitti olympiakultaa Melbournessa 1956 ja amatöörien maailmanmestaruuden vuosina 1956 ja 1957. Tämän jälkeen hän ryhtyi ammattilaiseksi ja voitti eräajossa ammattilaisten maailmanmestaruuden vuonna 1958. Hän saavutti Italian Antonio Maspesille hävinneenä MM-hopeaa vuosina 1959 ja 1961.
Michel Rousseaun lapsenlapsi on olympialaisissa kilpaillut ja maailmanmestaruuden voittanut australialainen uimahyppääjä Cassiel Rousseau.
Václav Machek

Václav Machek (27. joulukuuta 1925 Starý Mateřov – 1. marraskuuta 2017) oli tšekkoslovakialainen ratapyöräilijä. Hän saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956 tandemajossa Ladislav Foučekin parina.
Bab Šarqi

Bab Šarqi () on Syyrian pääkaupunki Damaskoksen vanhankaupungin muurin portti Suoran kadun itäpäässä. Rooman valtakunnan kaudella rakennettu portti on kaupungin vanhin pystyssä säilynyt rakennus.
Historia.
Bab Šarqi on präisin Rooman valtakunnan kaudelta. Roomalaiset rakennuttivat valtaamiaan kaupunkeja roomalaisen kaupunkikaavan mukaisesti ja näin tehtiin myös Damaskoksessa. Vanhankaupungin muurin ympäröimä alue oli rakennettu suurin piirtein keisari Augustuksen valtakauteen mennessä. Myöhemmissä arabilähteissä roomalaiseen kaupunginmuuriin sanotaan kuuluneen seitsemän porttia, jotka nimettiin alkujaan taivaanjumalien mukaan. Tästä ei ole täysin suoria todisteita, mutta tapa on ilmeisesti ollut yleinen valtakunnan itäosissa. Damaskoksen Suora katu oli muuttunut roomalaiseksi "decumanus maximus" -kaduksi, joka päättyi itäpäässään Bab Šarqin porttiin. Itäosan portti oli tarinan mukaan omistettu auringolle. Puolustuksellisesti sen merkitys lienee ollut vähäinen ja rakennelma tehtiin ennenkaikkea sen näyttävyyden takia. Alkujaan sen molemmilla puolilla lienee tosin ollut vartiotornit. Arkkitehtuuriltaan portti muistutti varhaisen valtakunnan aikaa. Erityisiä koristeluja siinä oli vain vähän.
Kaupunginmuurin portteja uudistettiin Nur al-Dinin valtakaudella vuosien 1165 ja 1174 välillä. Tuolloin muurin portille rakennettiin pienet minareetit.
Portin ulkosivua on korjailtu 1960-luvulla ja nykyisin portti on paitsi parhaiten säilyneitä roomalaiskauden rakennuksia Damaskoksessa, mutta myös vanhin sen säilyneistä rakennuksista ylipäätänsä.
Ebrima Colley

Ebrima Colley (s. 1. helmikuuta 2000 Serekunda, Gambia) on gambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa BSC Young Boysia ja Gambian jalkapallomaajoukkuetta.
Colley on Italian pääsarjassa, Serie A:ssa pelaavan Atalanta BC:n kasvatti ja hän teki ammattilaisdebyyttinsä joukkueessa joulukuussa 2019. Hän oli joukkueesta lainalla saman liigan Hellas Veronassa ja Speziassa, turkkilaisessa Karagümrük SK:ssa ja viimeisimpänä kauden 2023–2024 ajan BSC Young Boysissa, jonne hän siirtyi kesällä 2024 pysyvästi.
Colley on pelannut Gambian A-maajoukkueessa maaliskuusta 2019 lähtien.
Seurajoukkueura.
Alkuvuodet.
Colley aloitti uransa Atalanta BC:ssä, kun hän siirtyi seuran alle 19-vuotiaiden joukkueeseen kaudella 2017–2018. Atalantan edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 19-vuotiaana 15. joulukuuta 2019 Serie A:ssa Bolognaa vastaan. Ottelu päättyi Atalantan 2–1-tappioon. Kauden 2019–2020 aikana hän pelasi myös neljässä muussa sarjaottelussa. 
Lainasiirto Hellas Veronaan.
Colley siirtyi syyskuussa 2020 saman liigan Hellas Veronaan vuoden lainasopimuksella kaudeksi 2020–2021. Hän teki samassa kuussa ensiesiintymisensä valmentaja Ivan Juricin alaisuudessa sarjaottelussa Udinesea vastaan. Ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan hän teki marraskuussa 2020 Coppa Italian ottelussa Cagliaria vastaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin AS Roman verkkoon. Hän pelasi myös kahdessa cup-ottelussa.
Lainalla Speziassa.
Colley siirtyi kaudeksi 2021–2022 lainasiirrolla Speziaan, jossa hän pelasi 11 Serie A-ottelua. 
Kausi 2022–2023.
Colley siirtyi elokuussa 2022 Turkin Superliigassa pelaavaan Karagümrükiin kauden 2022–2023 ajaksi. Hän debytoi joukkueessa 21. elokuuta Turkin Superliigassa Beşiktaşia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 30 ottelussa onnistuen maalinteossa kahdesti. Otteluista 27 kuului Turkin Superliigaan ja kolme Turkin cupiin.
BSC Young Boys.
Kausi 2023–2024.
Colley siirtyi Sveitsissä pelaavan BSC Young Boysin riveihin 1. syyskuuta 2023 vuoden lainasopimuksella. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Sveitsin Superliigassa 27 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi myös ensimmäistä kertaa eurocupeissa, kun hän pelasi Mestarien liigassa kaksi ottelussa ja teki maalin RB Leipzigia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun. 
Kausi 2024–2025.
Kesäkuussa 2024 Colley siirtyi BSC Young Boysiin lopullisesti. Syyskuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut Sveitsin Superliigassa seitsemän ottelua, Sveitsin cupissa kaksi ottelua ja Mestarien liigassa kaksi karsintaottelua ja yhden lopputurnausottelun.
Maajoukkueura.
Colley esiintyi ensimmäistä kertaa Gambian A-maajoukkueessa maaliskuussa 2019 AM-karsintaottelussa Algeriaa vastaan. Hän on ollut joukkueessa AM-kilpailuissa 2021 ja 2023. Syyskuun 2024 loppuun mennessä hän on pelannut Gambian A-maajoukkueessa 28 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Giuseppe Ogna

Giuseppe Ogna (5. marraskuuta 1933 Brescia – 7. toukokuuta 2010) oli italialainen ratapyöräilijä. Hän voitti amatöörien maailmanmestaruuden eräajossa Milanossa vuonna 1955. Melbournen olympialaisissa 1956 hän kilpaili tandemajossa ja saavutti Cesare Pinarellon parina olympiapronssia.
Mike Gambrill

 Michael John "Mike" Gambrill (23. elokuuta 1935 Brighton – 8. tammikuuta 2011 Kingston upon Thames) oli brittiläinen ratapyöräilijä. Hän saavutti olympiapronssia 4 000 metrin joukkuetakaa-ajossa Melbournessa 1956. Joukkueen muut jäsenet olivat Don Burgess, John Geddes ja Tom Simpson. Gambrill osallistui samaan lajiin myös Rooman olympialaisissa 1960, mutta tuolloin joukkue ei menestynyt.
Arnaud Geyre

Arnaud Geyre (21. huhtikuuta 1935 Pau – 20. helmikuuta 2018 Château-Thierry) oli ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän saavutti olympiahopeaa Melbournessa 1956 henkilökohtaisessa maantiepyöräilyssä ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1958–1963.
Viking Life-Saving Equipment

Viking Life-Saving Equipment A/S (tyyliteltynä VIKING) on tanskalainen yritys, joka valmistaa erilaisia pelastusvälineitä, etekin meripelastukseen. Viking perustettiin vuonna 1960 ja siitä on sittemmin kehittynyt yksi alansa johtavista yhtiöistä. Yhtiöllä on lähes 3 000 työntekijää ja toimintaa yli 30 maassa.
Tuotteet.
Viking valmistaa turvallisuus- ja pelastusvälineistöä merenkululle sekä palo- ja pelastusalalle. Tuotevalikoimaan kuuluu esimerkiksi pelastusveneet, pelastuslautat, MES-evakuointijärjestelmät sekä pelastusliivit ja pelastuspuvut. Viking valmistaa tuotteita eri sovelluksiin kohdennettuna, esimerkiksi pelastusvälineistöä vesialuksille, kuten risteilylaivoille, rahtilaivoille, kalastusaluksille ja huvialuksille, sekä merellä oleville rakennelmille, kuten öljynporauslautoille ja offshore-tuulivoimaloille.
Reinhold Pommer

Reinhold Viktor Pommer (6. tammikuuta 1935 Zigartice Tšekkoslovakia – 26. maaliskuuta 2014 Haßfurt, Saksa) oli saksalainen maantiepyöräilijä. Hän sijoittui Melbournen olympialaisissa 1956 maantiepyöräilyssä 18:nneksi ja saavutti länsisaksalaisena olympiapronssia joukkuekilpailussa yhdessä itäsaksalaisten, henkilökohtaisissa tuloksissa neljänneksi sijoittuneen Horst Tüllerin ja viidenneksi sijoittuneen Gustav-Adolf Schurin kanssa.
Giacomo Fornoni

Giacomo Fornoni (26. joulukuuta 1939 Gromo – 26. syyskuuta 2016 Rogeno) oli italialainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Rooman olympialaisissa 1960 kultaa joukkueaika-ajossa yli kahden minuutin erolla Saksaan. Joukkueeseen kuuluivat Fornonin lisäksi Livio Trapè, Antonio Bailetti ja Ottavio Cogliati. Fornoni kilpaili myöhemmin yhdeksän vuotta ammattilaisena.
Wallerius

Wallerius tai Valerius on muun muassa seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Andrzej Fischer

Andrzej Lucjan Fischer (15. tammikuuta 1952 Swarzędz – 22. marraskuuta 2018) oli puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Puolan maajoukkueessa kaksi maaottelua huhti-toukokuussa 1974 ja saavutti varamaalivahtina pronssia MM-kilpailuissa 1974.
Fischer edusti kotimaassaan Lech Poznańia ja Górnik Zabrzea. Hän pelasi uransa viimeiset vuodet Saksassa.
Tähdet hiuksissa, kyyneleet silmissä

Tähdet hiuksissa, kyyneleet silmissä ("Zvezdi v kosite, salzi v otšite") on Ivan Nitševin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1978. 1900-luvun taitteen teatteriseurueesta tosipohjaisesti kertovan tarinan pääosissa näyttelevät Katia Paskaleva, Peter Slabakov ja Tatjana Loiova.
Juoni.
1900-luvun Bulgarian maaseudulla kiertävä teatteriseurue yrittää valistaa ja viihdyttää kansaa, mutta kärsii kurjista kiertueoloista tilapäisillä näyttämöillä ja ankeissa majapaikoissa tai taivasalla leiriytyen. Lopulta teatteriseurue vakinaistetaan valtion laitosteatteriksi, jolloin seurue jakaantuu: toiset haluavat jäädä turvalliseen työympäristöön, toiset taas jatkaa epävarmaa elämäänsä tekemättä taiteellisia kompromisseja.
Vastaanotto.
Elokuva voitti Hopeinen appelsiini -palkinnon Turkin Alanyassa 1978.
Yle TV2 esitti elokuvan syyskuussa 1979. "Helsingin Sanomien" televisiosivulla elokuvan kirjoitettiin kuvaavan taiteilijoiden ikuista tasapainoilua taiteen vaatimusten ja yleisän odotusten välillä sekä pioneerihengen ja idealismin paloa laitostumisen paineessa.
Flavor (kappale)

Flavor on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale vuodelta 2009. Kappale levytettiin uudelleen ja julkaistiin promosinglenä 2012. DJ Peter Rauhofer teki kappaleesta EDM-remixin, joka nousi Yhdysvalloissa dance-kappaleiden listan ykköseksi.
Julkaisu.
”Flavor” esiintyi alun perin Amosin vuoden 2009 albumilla "Abnormally Attracted to Sin". Amos levytti kappaleen uudelleen albumille "Gold Dust", joka sisältää orkesterin kanssa tehtyjä versioita hänen kappaleistaan. ”Flavor” julkaistiin albumin promosinglenä 30. elokuuta 2012. Kappaleen molemmille levytyksille on tehty video.
Saksalainen DJ Peter Rauhofer teki kappaleesta EDM-remixin, joka julkaistiin singlenä 4. joulukuuta 2012. Rauhoferin versiosta tuli Yhdysvalloissa klubihitti ja se nousi Billboardin Dance Club Songs -listan ykköseksi.
Kuninkaallinen viktorialaisketju

Kuninkaallinen viktorialaisketju () on brittiläinen kunnianosoitus, joka perustettiin vuonna 1902 kuningas Edvard VII:n käskystä. Nimestään huolimatta ketju ei ole osa kuninkaallista viktorialaisritarikuntaa. Ketjua myöntää Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija mielensä mukaan sellaisille henkilöille, jotka ovat erityisen ansioituneita tai jotka ovat hallitsijan erityisessä suosiossa. Saajan ei tarvitse olla Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen. Naisille kunnianosoitusta on myönnetty vuodesta 1937 lähtien. Canterburyn arkkipiispa on myös perinteisesti saanut automaattisesti kunnianosoituksen virkansa puolesta.
Kunnianosoitusta myönnetään yhdessä luokassa:
Ketjun tunnukset tulee palauttaa kruunulle saajan kuoltua.
Alessandro Circati

Alessandro Circati (s. 10. lokakuuta 2003 Fidenza, Italia) on australialais-italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa italialaista Parmaa ja Australian jalkapallomaajoukkuetta. Circati on Parman kasvatti ja pelannut seurassa koko uransa.
Circati pelasi aiemmin Italian nuorisomaajoukkueissa, mutta hän on pelannut maajoukkuetasolla Australian A-maajoukkueessa lokakuusta 2023 lähtien.
Seurajoukkueura.
Circati siirtyi vuonna 2021 Perth Glorysta Parman junioriakatemiaan. Hän pelasi akatemian riveissä 31 ottelua ja teki kaksi maalia.
Helmikuussa 2022 Circati teki ammattilaisdebyyttinsä Parman edustusjoukkueessa Serie B:n ottelussa SPAL:ia vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle. Kauden 2021–2022 aikana hän pelasi myös viidessä muussa Serie B -ottelussa. Parma sijoittui liigassa sijalle 12. 
Kaudella 2022–2023 Circati pelasi Serie B:ssä 15 ottelua ja Italian cupissa kaksi ottelua. Hän otti punaisen kortin maaliskuussa 2023, kun vastassa oli Como. Parma oli liigassa neljäs.
Kaudella 2023–2024 Circati vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa pelaamalla joukkueessa 29 Serie B -ottelua. Hän teki myös yhden maalin sarjaottelussa Sampdoriaa vastaan. Italian cupissa hän pelasi kaksi ottelua. Parma voitti kaudella Serie B:n mestaruuden ja nousi täten Serie A:han.
Syyskuun 2024 loppuun mennessä Circati on pelannut Serie A:ssa neljä ottelua ja Italian cupissa yhden ottelun.
Maajoukkueura.
Circati pelasi Italian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun Norjaa vastaan maaliskuussa 2020. Hän oli myös mukana Italian alle 21-vuotiaiden joukkueen ystävyysotteluissa Englantia ja Japania vastaan, mutta niissä hän ei pelannut minuuttiakaan.
Lokakuussa 2023 Circati pelasi ensimmäisen ottelunsa Australian A-maajoukkueen paidassa, joka oli ystävyysottelu Uutta-Seelantia vastaan. Tämän lisäksi hän on pelannut joukkueessa kolmessa Palestiinaa, Bahrainia ja Indonesiaa vastaan. 
Saavutukset.
Päivitetty 29. syyskuuta 2024.
Lähteet.
Antti Hannula

Antti Antinpoika Hannula (k. 22. lokakuuta 1824 Marttila) oli suomalainen talollisen poika, joka mestattiin Marttilassa isänsä taposta tuomittuna. Mestaus oli viimeisiä Suomessa tapahtuneita, sillä jo vuonna 1826 keisari Nikolai I lakkasi vahvistamasta kuolemantuomioita Suomessa.
Antti Hannula riitautui jostain syystä vanhan isänsä kanssa 7. toukokuuta 1823 Palaisten kylän Hannulan talossa ja tönäisi tätä niin että raihnas isä kaatui lyöden päänsä takan kulmaan, jonka seurauksena hän kuoli. Suomessa voimassa olleen Ruotsin vuoden 1734 lain mukaan Hannula tuomittiin kuolemaan. Hän olisi voinut sovittaa rangaistuksen elinkautisella vankeustuomiolla mutta halusi tulla mestatuksi varoituksena muille.
Marttilan pitäjän kappalainen Daniel Ekwall valmisteli Hannulaa neljän viikon ajan kuolemaan Tiipilän kylän Marttilan talossa. Mestauspäivän aamuna Hannula ei syönyt mitään, vaan paastosi ja nautti Herran ehtoollisen. Häntä lähdettiin viemään kello 10 aikaan aamulla kulkueessa Marttilan talosta Tiipilän nummella sijainneelle mestauspaikalle. Hannulan rinnalla kulki kaksi pappia ja lukkari Heikki Lönn käveli heidän edellään veisaten virttä numero 250 "Oi, Jeesu piinas' kautta".
Mestauspaikalle oli saapunut väkeä aina Turusta saakka seuraamaan mestausta. Mestauspaikan ympärille oli rakennettu korkea aitaus sekä pyövelille havuista oma koppi. Lähes tiedoton Hannula laski päänsä mestauspölkylle ja pyöveli katkaisi hänen päänsä mestauskirveellä. Tarinan mukaan kirveeniskuja tarvittiin kolme, koska Hannulan takinkaulus oli joutunut kirveen ja kaulan väliin. Hannulan ruumis naulattiin teilirattaan pyörälle, joka kiinnitettiin korkean paalun päähän, jossa ruumis sai olla lintujen raadeltavana. Hannulan tytär sai kirkkoherran erityisluvalla kerätä maahan pudonneet luut lopulta hautausmaalle. Ruumiin kiinnittämiseen käytetyt naulat oli jo kerätty sitä ennen taikakaluina talteen.
Mestauspaikalle on pystytetty muistomerkki.
China (kappale)

China on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale ja single vuodelta 1992. Amos on säveltänyt kappaleen. ”China” julkaistiin singlenä Amosin albumilta "Little Earthquakes" (1992). 
Taustaa.
”China” on ensimmäinen albumille "Little Earthquakes" tehtyjä kappaleita. Se on mukana demokasetilla ja rekisteröity tietokantaan vuonna 1987. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Distance”.
”China” on balladi, joka kertoo henkisestä etäisyydestä läheisen ihmisen kanssa. Amos sävelsi kappaleen yksin. Tuottajana toimi Ian Stanley. 
Julkaisu ja kaupallinen menestys.
”China” julkaistiin singlenä 10. tammikuuta 1992 Isossa-Britanniassa ja useissa muissa Euroopan maissa. Se on kolmas single albumilta "Little Earthquakes". Singlen B-puolina olivat kappaleet ”Sugar”, ”Flying Dutchman” ja ”Humpty Dumpty”, joka on muunnelma perinteisestä lastenlaulusta. Single nousi Britannian singlelistan sijalle 51.
Kappaleelle on tehty musiikkivideo. Se kuvattiin rannalla Cornwallissa Englannissa. Amos muutti itse Cornwalliin muutamaa vuotta myöhemmin.
”China” lisättiin myöhemmin kokoelmalle "" (2006). Musiikkivideo on mukana Amosin videojulkaisuilla "Little Earthquakes" (1992), "Complete Videos 1991–1998" (1998) ja "Fade to Red" (2006).
Rihmanapsija

Rihmanapsija ("Symphorichthys spilurus") on napsijoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimissä vesissä indopasifisella merialueella.
Koko ja ulkonäkö.
Rihmanapsija kasvaa useimmiten noin 50 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat olla 60 cm pitkiä. Laji on ruumiinmuodoltaan korkea ja nelikulmainen. Otsaprofii on hyvin jyrkkä. Rihmanapsijan selkä-, perä- ja pyrstöevissä on rihmamaisiksi pidentyneitä eväruotoja. Laji on täysikavuisena oranssinkeltaisen ja sinisen raidoittaman. Silmien kohdalla on oranssi pystyraita ja toinen on pystyraita on kiduskannen takana. Pyrstöntyvessä on musta laikku ja evät ovat keltaiset. Nuoret rihmanapsijat ovat harmaita ja niiden kyljissä on musta poikkiraita.
Levinneisyys ja elintavat.
Rihmanapsijan levinneisyysalue ulottuu Thaimaasta Riukiusaarille ja Fidžille. Se liikkuu yksittäin hiekkapohjaisilla koralliriutoilla ja niiden läheisyydessä ja muodostaa parvia vain kutuaikana. Lajin ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja nilviäiset.
Rihmanapsijaa pyydystetään ravinnoksi ja nuoria yksilöitä pidetään merivesiakvaarioissa.
Maalaismies ja polkupyörä

Maalaismies ja polkupyörä ("Селянинът с Колелото, Selyaninat s Koleloto") on Ljudmil Kirkovin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1974. Siinä näyttelevät nimiosassa Georgi Georgiev-Gets, hänen tyttärenään Nevena Kokanova ja muissa päärooleissa Diana Chelebieva ja Ivan Andonov.
Juoni.
Mies on perheineen juuri muuttanut kaupunkiin, mutta ajaa joka sunnuntai polkupyörällään vanhaan kotikyläänsä, kadottamaansa paratiisiin. Siellä, isänsä talon pienessä puutarhassa hän tapaa viehättävän nuoren kemistinaisen, joka kuitenkin pian matkustaa pois. Toinen maalta kaupunkiin muuttanut mies suhtautuu elinympäristön muutokseen ongelmattomammin, hän kasvattaa kerrostalojen keskellä sikoja.
Vastaanotto.
Elokuva esitettiin Suomessa Yle TV2 -kanavan ohjelmistossa syyskuussa 1977. "Helsingin Sanomien" tv-sivulla se esiteltiin aiheeltaan sosialistimaiden elokuville tyypillisenä ja suomalaisiakin koskettavana, teemanaan autioituva maaseutu ja kaupunkilaisen kaipuu sinne takaisin. ”Tämä pieni ja sympaattinen elokuva yrittää todella ottaa kantaa vakavaan ongelmaan ja siihen mitä tulevaisuudessa on vielä edessä.”
March of the Unheard

March of the Unheard on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtye The Halo Effectin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. tammikuuta 2025 Nuclear Blastin kautta.
Juureton puu

Juureton puu (Дърво без корен, "Drvo bez koreni") on Hristo Hristovin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1974. Hristov laati myös käsikirjoituksen yhdessä Pantelei Panteleevin kanssa Nikalai Haitovin kertomuksen pohjalta. Elokuva kertoo maaseudulla elämänsä viettäneen vanhuksen sopeutumisesta kaupunkioloihin, ja sen pääosissa näyttelevät Georgi Georgiev, 
Nevena Kokanova, Nikola Dadov ja 
Marin Janev.
Juoni.
Hissukseen maaseudun talossaan elämänsä viettäneen ja partisaaneja vuorilla opastaneen vanhan Gatjon vaimo kuolee ja miehen on muutettava asumaan poikansa ja miniänsä kanssa kaupungissa. He ottavat vanhuksen vastaan lämmöllä, mutta oudot kaupunkiolot hisseineen ja majoneeseineen eivät miestä viehätä, vaan hän kaipaa takaisin päärynäpuutarhaansa.
Vastaanotto.
"Juureton puu" palkittiin bulgarialaisen Kultainen ruusu -elokuvatapahtuman lisäksi Karlovy Varyssa ja Pariisissa.
Elokuva esitettiin Yleisradion tv-ohjelmistossa maaliskuussa 1976 ja uudelleen syyskuussa 1978. "Helsingin Sanomien" Mauri Taviola kirjoitti elokuvan kuuluvan niihin sosialististen maiden pikkuelokuviin, jotka ovat kyllä huolellista ja vilpitöntä työtä mutta eivät erityisen mieleenjääviä.
Miehen kahdet kasvot

Miehen kahdet kasvot (Авантаж, "Avantaž") on Georgi Djulgerovin ohjaama bulgarialainen elämäkertaelokuva vuodelta 1977. Kotimaassaan kuuluisasta taskuvarkaasta Lazar Kasabovista kertovan elokuvan pääosassa näyttelee Roussi Chanev, joka myös osallistui käsikirjoituksen tekoon yhdessä ohjaajan kanssa. Muita pääosia esittävät Maria Statoulova, Plamen Donchev, Plamena Getova, Radosveta Vassileva ja Velyo Goranov. Elokuva toi ohjaajalleen Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla, mutta kotimaassaan se herätti keskustelua.
Elokuva perustuu tositapahtumiin ja niistä syyttäjä Petko Zdravkovin kokoamaan muistioon, jonka ohjaaja Djulgerov ja pääosaan valittu Roussi Chanev saivat luettavakseen. Lazar Kasabovia kutsuttiin Bulgarian alamaailman kuninkaaksi, ”Kukoksi”. Hän ei joutunut koskaan vankilaan vaan kuoli yrittäessään pelastaa rikostoveriaan.
"Miehen kahdet kasvot" on esitetty Suomen televisiossa syyskuussa 1980.
Miesten ajat

Miesten ajat (Мъжки времена, "Mzhki vremena") on Edvard Zaharijevin ohjaama bulgarialainen elokuva vuodelta 1977. Sen käsikirjoituksen laati kirjailija Nikolai Haitov kahden novellinsa pohjalta. Pääosia näyttelevät Grigor Vachkov, Mariana Dimitrova, Pavel Poppandov ja Velko Kunev.
Vain vähän dialogia sisältävä elokuva kertoo nuoren Bankon rakkaudesta naiseen, joka on toisen miehen itselleen varaama eikä edes piittaa Bankosta. Tytön vastustuksesta tulee elokuvalle sekä koominen että traaginen keskusteema.
Vastaanotto.
Naispääosan esittäjä Mariana Dimitrova palkittiin Teheranissa 1977. Belgian Antwerpenissa 1978 elokuva sai Fipresci-kriitikkopalkinnon ja valittiin festivaalin kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi.
Elokuva on esitetty Yleisradion ohjelmistossa TV2:ssa marraskuussa 1981. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti bulgarialaiselokuvan jylhän ja villin luonnonkuvauksen vievän mukanaan. Myös tarinan ihmiset vaikuttavat hänestä olevan osa luontoa ja alistuvan kohtalon voimille.
Oma kultasein

Oma kultasein on suomalaislaulaja Markku Aron kolmas studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1974. Nimikappale on yksi Aron tunnetuimpia ja ylsi parhaimmillaan Suomessa singlelistan seitsemänneksi.
Albumi on julkaistu CBS-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina.
Äänitykset.
Äänityksiä tehtiin useissa sessioissa helmi–marraskuun aikana Finnlevyn studioilla vuonna 1974. Jukka Teittinen äänitti suomalaista alkuperää olevat kappaleet 27. helmikuuta (”Anna kaikkien kukkien kukkia”), 3. syyskuuta (”Helpota hiukan”) ja 21. marraskuuta (”Kun rippikoulusta palattiin”). Käännöskappaleet äänitti Antti Joki 18. heinäkuuta (”Elämäni on kuin suuri haave”) sekä 8. elokuuta (”Oma kultasein”, ”Loit elämälle pohjaa” ja ”Mies ja skitta”).
Kappaleet.
B-puoli.
Lähteet:
Tekijät.
Tuotanto.
Lähde: