tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bogorodsk

Bogorodsk () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 43 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Bogorodskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Muromin välinen maantie. Asukkaita on 36 000 henkeä (vuonna 2010).
Novgorodilaisten uudisasukkaiden perustama Bogorodsk tunnettiin 1500-luvulta lähtien nahkateollisuuden keskuksena. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1923. Nykyään se on maatalousalueen keskus, jossa on edelleen myös nahka- ja jalkineteollisuutta.
Bor

Bor () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Nižni Novgorodin vieressä Volgan toisella puolella. Kaupunki on Borin piirin keskus. Sinne johtaa Nižni Novgorodin ja Kotelnitšin väliseltä rautatieltä haarautuva sivurata (Mohovyje Goryn asema). Volgan rannalla on laivalaituri. Kaupunkiseudulla (urbaanialue) asui 122 201 ihmistä vuonna 2012.
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla. Sen asukkaat harjoittivat etupäässä tavaroiden kuljetusta. Kaupunginoikeudet Bor sai vuonna 1938. Nykyään se on Nižni Novgorodin teollinen esikaupunki, jossa on mm. lasitehdas, konepajoja ja metalliteollisuutta. Lähiseudut ovat suosittua lomanviettoaluetta.
Hämähäkkijumala

Hämähäkkijumala () on Neil Gaimanin vuonna 2005 ilmestynyt fantasiaromaani. Inka Parpolan suomennos ilmestyi vuonna 2009 Otavan kustantamana.
"Hämähäkkijumala" voitti vuonna 2006 Mythopoeic-palkinnon, British Fantasy -palkinnon ja Locus-palkinnon (paras fantasiaromaani).
Juoni.
Kirjan päähenkilö on Paksu Charlie, joka ei oikeasti ole paksu. Hänen isänsä herra Nancy vain on antanut hänelle sellaisen liikanimen, ja kun herra Nancy nimesi jotain, nimi pysyi. Yllättäen Charlien kotiovelle ilmaantuu muukalainen, joka osoittautuu hänen veljekseen. Charlie haluaisi viettää rauhallista ja turvallista elämää, mutta veljellä on toisenlaiset suunnitelmat. Charlielle selviää, ettei heidän isänsä ollutkaan kuka tahansa tavallinen mies, vaan hämähäkkijumala. 
Vastaanotto.
Kriitikko Toni Jerrmanin mukaan teos jää harmittomana viihteenä tekijän välityöksi. Teoksen juoni sutii tyhjää eikä tarinaan tunnu löytyvän todellista sisältöä.
Sona Əhmədli

Sona Əhmədli (myös Sona Ahmadli tai Sona Ahmedli, s. 5. lokakuuta 1988) on azerbaidžanilainen naispainija, MM-mitalisti ja Euroopan mestari.
Pääasiassa 59 kilogramman painoluokassa kilpaileva Əhmədli paini MM-hopealle sarjassa 55 kg Herningissä 2009, jolloin hän hävisi loppuottelussa Japanin Saori Yoshidalle. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi. Vuoden 2010 EM-kilpailuissa Əhmədli paini Euroopan mestariksi, ja Istanbulin MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti pronssia. Hän oli kolmas myös Belgradin EM-kilpailuissa 2012.
Əhmədli on 165 cm pitkä ja hänen normaalipainonsa on 61 kg.
Pesäpallon B-sarja 1936

Vuonna 1936 Valtakunnansarjan alueiden määrä oli 16. Lahden alue erosi Kymenlaaksosta ja Pohjois-Suomi jakaantui Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin alueiksi. B-sarjan mestariksi leivottiin Loimaan Palloilijat.
Aluemestarit 1936.
Seurojen 2-joukkueet eivät enää saaneet jatkaa loppupeleihin, joten Orimattilan Oka peri LMV:n reservijoukkueen paikan.
Loppusarjat.
Itä.
Itäisen alueen loppusarja 19.-20.9. Jyväskylässä
Pankakoski ja Kiri nousivat Suursarjaan 1937.
Länsi.
Läntisen alueen loppusarja 12.-13.9. Loimaalla
Loimaa ja Kerava nousivat Suursarjaan 1937.
Sosialistinen puolue (Portugali)

Sosialistinen puolue () on portugalilainen sosiaalidemokraattinen puolue ja toinen maan pääpuolueista keskusta-oikeistolaisen sosiaalidemokraattisen puolueen ohella. Sosialistinen puolue perustettiin 19. huhtikuuta 1973 saksalaisessa Bad Münstereifelin kaupungissa. Puolue on Sosialistisen internationaalin ja Euroopan sosialidemokraattisen puolueen jäsen.
Vaikutusvaltaisimipia ja näkyvimpiä poliitikkoja Portugalissa vuoden 1974 Neilikkavallankumouksen jälkeen on ollut sosialistista puoluetta pitkään sen pääsihteerinä johtanut Mário Soares, joka toimi pääministerinä vuosina 1976–78 ja uudelleen 80-luvun alussa sekä Portugalin presidenttinä 10 vuotta vuosina 1986–1996. Häntä oli kutsuttu Portugalin demokratian isäksi.
Partido Socialista voitti vuoden 2009 parlamenttivaalit saaden 37 prosenttia äänistä ja 96 parlamenttipaikkaa, mutta menetti kuitenkin enemmistöaseman parlamentissa.
Portugalin parlamenttivaleissa lokakuussa 2019 pääministeri António Costan johtamat sosialistit saivat vaalivoiton. Sosialistit saivat 106 paikkaa 230 jäsenen parlamentissa. Enemmistöön olisi tarvittu 116 paikkaa. Näin ollen Costa joutuu etsimään pienemmistä puolueista liittolaisia tulevaan hallitukseen. Ennen vaaleja pääministeri Costan vähemmistöhallituksen tukipuolueina olivat kommunistit ja vasemmistoryhmittymä. Pääministeri António Costaa ja sosialisteja auttoivat vaaleissa Portugalin hyvät talousluvut.
Kstovo

Kstovo () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 29 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Kstovon piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kazanin välinen rautatie sekä Moskovan ja Kazanin välinen M7-valtatie. Asukkaita kaupungissa on 65 600 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt 1300-luvulla. Kaupunginoikeudet Kstovo sai vuonna 1957. Nykyään siellä on Lukoilin omistama öljynjalostamo ja kemian tehdas.
Fred Adams

Fred C. Adams (s. 1961) on yhdysvaltalainen tutkija. Hän on erikoistunut fysikaaliseen kosmologiaan eli maailmankaikkeuden fysiikkaan ja tähtien syntyyn. Adams tunnetaan laajalti muun muassa multiversumia koskevista ajatuksistaan. Kandidaatintutkintonsa Adams hankki Iowan yliopistosta vuonna 1983. Tohtoriksi Adams väitteli Kalifornian Berkeleyn yliopistossa. Adams toimii Michiganin yliopistossa fysiikan professorina. Adams on tutkinut tähtien syntyyn liittyen muun muassa molekyylipilviä, tähtiä ympäröiviä kaasu- ja pölykiekkoja. Kosmologian puolella Adams on tutkinut galaksien pimeän aineen haloja, universumin inflaatiomaista laajenemista, magneettisia monopoleja ja monta muuta kosmologian aihetta, joista osasta tutkijat ovat hyvinkin eri mieltä.
Kommentti hienosäädettyyn kaikkeuteen.
Monet tutkijat ajattelevat, että maailmankaikkeus olisi hienosäädetty, toisin sanoen elämän esiintyminen jossain kuviteltevissa maailmankaikkeudessa on riippuvainen siitä, miten tarkoin muutamat maailmankaikkeutta kuvaavat avainluvut toteutuvat kyseisessä maailmankaikkeudessa. Avainluvut määräävät muun muassa tähtien iän, planeettojen ratojen vakauden ja niin edelleen. Epäsuotuisat avainluvut saavat aikaan esimerkiksi sen, että tähdet palavat loppuun ennen kuin elämä ehtii kehittyä sitä kiertävän planeetan pinnalle. Jos maailmankaikkeus on hienosäädetty, elämän syntyminen itsestään on epätodennäköistä ilman rinnakkaisia maailmankaikkeuksia.
Adamsin tutkimusten mukaan tähtiä voi esiintyä 25 prosentissa erilaisista kuviteltavissa olevista maailmankaikkeuksista. Tällöin maailmankaikkeus ei olisi ainakaan tähtien olemisen suhteen hienosäädetty.
Suomen Atlantti-Seuran Nuoret

Suomen Atlantti-Seuran Nuoret (SASN) on Suomen Atlantti-Seuran alle 30-vuotiaiden verkosto, joka aloitti toimintansa 2003. SASN on puoluepoliittisesti sitoutumaton, ja sen tarkoituksena on toimia turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta kiinnostuneiden ihmisten keskustelu- ja kohtauspaikkana. 
SASN järjestää tapahtumia, jakaa ajankohtaista informaatiota ja pitää yhteyksiä erilaisiin ihmisiin. SASN:n toiminnan kulmakivinä ovat keskustelutilaisuudet, vierailuluennot ja ekskursiot. Jäseneksi voi liittyä kuka tahansa aiheesta kiinnostunut alle 30-vuotias. SASN:n kansainvälinen kattojärjestö on Youth Atlantic Treaty Association (YATA).
Kulebaki

Kulebaki () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 188 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Kulebakin piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin välinen maantie. Navašinon asemalta haarautuu kaupunkiin johtava sivurata. Asukkaita on 37 200 henkeä (vuonna 2007).
Kulebakin kylä tunnetaan 1600-luvun lopulta lähtien. Vuonna 1866 paikkakunnalle perustettiin metallitehdas, josta kehittyi yksi Venäjän suurimpia. Kaupunginoikeudet Kulebaki sai vuonna 1932. Nykyään siellä on lähinnä metalli- ja elintarviketeollisuutta.
Ludovico Einaudi

Ludovico Einaudi (s. 23. marraskuuta 1955 Torino, Italia) on italialainen säveltäjä, elokuvasäveltäjä ja konserttipianisti.
Einaudin musiikkia on luonnehdittu lyyriseksi, kirkkaaksi, tunteikkaaksi ja hienostuneeksi, sekä helpoksi ja yksinkertaiseksi. Hän yhdistää new age -tyyliseen klassiseen musiikkiinsa vaikutteita jazzista, kansanmusiikista ja rockista.
Elämä ja ura.
Ludovico Einaudi syntyi Torinossa vuonna 1955. Äiti opetti Ludovicon soittamaan pianoa jo lapsena. Einaudin isä oli kustantaja Giulio Einaudi ja isoisä Italian tasavallan toinen presidentti (1948–1955) Luigi Einaudi.
Einaudi opiskeli musiikkia Milanossa arvostetussa Conservatorio Verdissä ja sen jälkeen säveltäjä Luciano Berion johdolla Pariisissa. Valmistuttuaan hän sai stipendin Bostoniin Tanglewoodin musiikkijuhlaan. Einaudin ensimmäisissä sävellystöissä kuuluu Berion vaikutusta tonaalisuuden ja sointuvuuden lisäksi myös siinä, että kumpikin oli laaja-alainen musiikilliselta tyyliltään.
Einaudi sävelsi uransa alkupuolella ISO Dance -tanssiteatterille, ja sävellykset esitettiin New Yorkin Lincoln Centerissä 1991. "Stanze" (1992) oli meditatiivista harppumusiikkia ja sai hyvän vastaanoton radiokuuntelijoilta. Einaudin menestysalbumi "Divenire" (2007) nousi Euroopan klassisen musiikin listakärkeen. Se menestyi myös populaarimusiikin listoilla ja oli Brit Awards -ehdokkaana. Albumin menestyksen ansiosta Einaudi konsertoi laajasti Euroopassa ja muualla maailmassa Japanista Yhdysvaltoihin.
Einaudi sävelsi uransa aikana musiikkia useisiin elokuviin, esimerkkinä "This is England". Vuonna 2020 hänen musiikkiaan käytettiin elokuvissa "Nomadland" ja "Isä".
Navašino

Navašino () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan rannalla 158 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Navašinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie. Asukkaita on 17 100 henkeä (vuonna 2006).
Kaupunki on syntynyt vuonna 1957, jolloin lähekkäin sijainneet Mordovštšikovon ja Lipnjan taajamat yhdistettiin. Tärkein yritys on vuonna 1907 perustettu Okan telakka. Kaupungissa toimii myös rakennustarviketehdas.
Kissafretti

Kissafretti ("Bassariscus astutus") on puolikarhuihin kuuluva nisäkäs. Lajia tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Kissafretit ovat yöeläimiä ja yksineläjiä. Ne syövät jyrsijöitä, hyönteisiä, lintuja ja runsaasti hedelmiä. Sen vartalo on yleisväriltään harmaanruskea, ja mustavalkoraitainen häntä on ruumiin mittainen.
Nisäkäsnimistölautakunta on ehdottanut lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi "kakomistia".
Landsbygdens Folk

Landsbygdens Folk (lyh. LF) on Suomessa viikoittain ilmestyvä ruotsinkielinen sanomalehti. Lehteä julkaisee Svenska lantbruksproducenternas centralförbund. Lehti on perustettu vuonna 1947. Nykyinen päätoimittaja on Staffan Pehrman.
Lehden levikki on noin 7000 kappaletta ja sitä tilataan myös Ruotsiin. Lehti kuuluu SLC:n jäsenetuihin.
Lokakuussa 2021 LF alkoi tehdä yhteistyötä Svenska Ylen kanssa tuottaakseen sisältöä LF:n sivustolle.
Meredith Baxter

Meredith Ann Baxter (s. 21. kesäkuuta 1947 Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Televisiosarjassa "Perhe on paras" hän esitti perheen äitiä Elyse Keatonia, josta roolista hän oli kaksi kertaa ehdokkaana Emmy-palkinnon saajaksi.
Baxterilla oli toinen päärooli vuonna 1972 tehdyssä tilannekomediasarjassa "Bridget Loves Bernie". Baxter avioitui vastanäyttelijänsä David Birneyn kanssa 1974. Liitosta syntyi viisi lasta, ennen kuin se päättyi eroon 1990-luvun alkupuolella. Baxterilla on lisäksi kaksi lasta aikaisemmasta avioliitostaan.
Vic Morrow

Victor "Vic" Morrow (14. helmikuuta 1929 New York, New York – 23. heinäkuuta 1982) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Toiseen maailmansotaan sijoittuvassa televisiosarjassa "Combat!" hän näytteli kersantti Chip Saundersia 1962–1967.
Morrow kuoli elokuvan "Hämärän pelottavat varjot" kuvauksissa tapahtuneessa onnettomuudessa helikopterin pudottua hänen viereensä. Onnettomuudessa kuoli myös kaksi lapsinäyttelijää. Ohjaaja John Landis sai syytteen kuolemantuottamuksesta, mutta ei saanut sitä tuomiota, koska asia ratkaistiin sovintomenettelyllä.
Näyttelijä Jennifer Jason Leigh on Vic Morrow’n tytär.
Pavlovo (Nižni Novgorodin alue)

Pavlovo (; myös "Pavlovo-na-Oke", Па́влово-на-Оке́) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan rannalla 78 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Pavlovon piirin keskus. Siellä on Nižni Novgorodin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Okskajan asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita kaupungissa on 62 500 henkeä (vuonna 2006).
Pavlovon kylä tunnetaan 1500-luvun puolivälistä lähtien. 1700-luvulla se oli huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus. Erityisen kuuluisa paikkakunta oli lukoista ja aseistaan. Kaupunginoikeudet Pavlovo sai vuonna 1919. Nykyään siellä on linja-autotehdas sekä kone- ja laiteteollisuutta.
Kaupungin keskusta on säilyttänyt historiallisen asunsa. Nähtävyyksiin kuuluvat ylösnousemuksen (1778) ja taivaaseen astumisen (1795) kirkot, museona toimiva Gomolinin kauppiastalo, Šeremetjevin kreivisuvun konttorirakennus, kunnanhallituksen talo ym. Pavlovo tunnetaan myös siellä jalostetuista sitruunoista ja mandariineista. Kaupungista ovat kotoisin kemisti Aleksei Favorski ja kasvitieteilijä Nikolai Albov.
François Pierre de La Varenne

François Pierre de la Varenne (1618 – 1678 Dijon) oli burgundilaissyntyinen kokki, jonka teos "Le cuisinier françois" (1651) kuuluu yhä ranskalaisen keittiön perusteoksiin.
La Varenne katkaisi italialaisen perinteen, joka oli aikoinaan 1600-luvulla mullistanut keskiaikaisen ranskalaisen keittotaidon. La Varenne oli merkittävimpiä niistä ranskalaisista kokeista, jotka kirjoittivat ammattiyleisölle ja määrittelivät Ludvig XIV:n ajan ranskalaisen keittiön. Muut aikalaisteokset olivat Nicholas de Bonnefons teoksillaan "Le jardinier François" (1651) ja "Les Délices de la Campagne" (1654) sekä François Massialot teoksellaan "Le Cuisinier royal et bourgois" (1691), jota muokattiin ja nykyaikaistettiin vielä 1700-luvun puolivälissä.
Kīlauea

Kīlauea on aktiivinen kilpitulivuori Havaijin saarella. Korkeudeltaan se on 1 277 metriä. Kīlauea on purkautunut vuoden 1952 jälkeen yhteensä 34 kertaa. Havaijin kielellä "kilauea" tarkoittaa syöksevää. Kīlauea sijaitsee osittain Hawaii Volcanoesin kansallispuistossa.
Kīlauea on nuorin ja lounaisin tulivuori Havaijilla. Sen jatkuva purkautuminen alkoi vuonna 1983 ja 21. toukokuuta 2010 se oli jatkunut jo 10 000 päivää. Se onkin pisimpään yhtäjaksoisesti purkautunut tulivuori maailmassa. Tulivuoren itäisellä rift-vyöhykkeellä on Puʻu ʻŌʻō -niminen purkausaukko.
Havaijilaisen mytologian mukaan tulivuoren sisässä asuu jumalatar Pele, joka vihastuneena aiheuttaa purkauksia.
Csárdás

Csárdás (unkarinkielinen ääntämys ) on unkarilainen kansanmusiikki- ja tanssityyli, jonka muoto ja rytmi on peräisin verbunkos-tanssimusiikista. Se kehittyi vähitellen vuodesta 1835 lähtien. Csárdásin kehitykseen ja suosioon vaikutti viulisti Márk Rózsavölgyi, joka oli aikansa merkittävimpiä tanssimusiikin säveltäjiä. Csárdás oli 1850- ja 1860-luvuilla unkarilaisen kansanmusiikin tärkein laji, mutta vuosisadan loppuun mennessä se kangistui ja vakiintui tiettyyn muotoon.
Csárdásin tahtilaji on 2/4 tai 4/4, ja sille on tyypillistä tempon vaihtelu: se alkaa hitaasti mutta kiihtyy loppua kohti nopeaksi. Unkarin lisäksi csárdás tunnetaan myös useimmissa sen naapurimaissa. Nimitys tulee unkarin kielen sanasta "csárdá", joka merkitsee kapakkaa tai ravintolaa. Csárdásia kutsutaan myös "idän tangoksi".
Tunnetuin csárdás on Vittorio Montin Csárdás, vuodelta 1904. Se sävellettiin pääosin viululle, mutta se voidaan esittää myös pianon, haitarin tai orkesterin säestämänä. Se on ainoa laajalti tunnettu Vittorio Montin sävellys, ja se kuuluu mustalaisorkesterien vakio-ohjelmistoon.
Csárdás lisättiin vuonna 2024 Unescon aineettoman kulttuuriperinnön lueteloon.
Lotte Friis

Lotte Friis (s. 9. helmikuuta 1988 Hørsholm, Pääkaupunkialue, Tanska) on tanskalainen uimari, joka on erikoistunut pitkille vapaauintimatkoille. Hän on maailmanmestari ja olympiamitalisti. Friis lopetti ammattilaisuransa vuonna 2017 ja on sen jälkeen työskennellyt radiojuontajana Danmarks Radiolla.
Friis saavutti junioreiden EM-kilpailuissa pronssia 800 metrin vapaauinnissa Glasgow'ssa 2003 ja Lissabonissa 2004. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai oltuaan Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 toinen 800 metrin vapaauinnissa. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui kuudenneksi 1 500 metrin vapaauinnissa. Debrecenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2007 hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.12,27. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2008 hän sai 1 500 metrillä pronssia ajalla 16.11,26.
Friis saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.23,03. Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 hän oli samalla matkalla niin ikään kolmas. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.15,92, sai hopeaa 1 500 metrillä ajalla 15.46,30 ja sijoittui kahdeksanneksi 400 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai kultaa 800 ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. Budapestin EM-kisoissa 2010 hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 8.23,27 ja 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 15,59,13 sekä sai pronssia 400 metrin vapaauinnissa. 
Friis voitti 1 500 metrin maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011 ajalla 15.49,59 ja sai hopeaa 800 metrillä ajalla 8.18,20. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 800 metriä ja oli toinen 400 metrin vapaauinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui neljänneksi 400 ja viidenneksi 800 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 800 metriä ajalla 8.10,24 ja oli toinen 400 metrin vapaauinnissa. Hän oli 2012 toinen myös Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailujen 800 metrin vapaauinnissa. 
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Friis saavutti 1 500 metrin vapaauinnissa hopeaa Euroopan ennätyksellä 15.38,88. Lisäksi Friis ui hopealle myös 800 metrin vapaauinnissa, ajalla 8.16,32. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli toinen 400 ja 800 metrin vapaauinnissa.
Yksityiselämä.
Friis on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Incomplete

"Incomplete" on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin ensimmäinen single albumilta Never Gone, joka julkaistiin kesäkuussa 2005. Kappale on ryhmän ensimmäinen single sitten nelivuotisen taukonsa jälkeen ja siitä tulikin yksi ryhmän menestyksekkäimmistä singleistä nousten Billboard Hot 100 -listan sijalle 13 ja debytoiden sijalla yksi Australia, ARIA-listalla ja myyden 250 000 kappaletta maailmanlaajuisesti (kultaa). "Incomplete" on Backstreet Boysien ensimmäinen single, joka nousi Australian listan sijalle yksi. Se nousi Britannian singlelistan sijalle kahdeksan, sijalle yksi Italiassa, sijalle kolme Sveitsissä ja sijalle neljä Hollannissa.
Kappalelista.
Vakiopainos/Britannian osa 2
Britannian osa 1
Japani
Musiikkivideo.
Musiikkivideon kappaleeseen "Incomplete" ohjasi Joseph Kahn. Videossa bändi laulaa hylätyn näköisessä ympäristössä ja jokainen bändin jäsen on tekemisissä eri elementin kanssa. Joseph Kahn käytti jokaista elementtiä ilmaisemaan jokaisen laulajan erilaisen persoonallisuuden. Hän päätti A.J. McLeanin kuvastavan bändin rock&amp;roll-herkkyyttä hänen "palavalla valollaan ja Hollywood-cooliudellaan", joten hän kuvasi McLeania aurinkona tämän ajaessa klassista vanhaa autoa auringon laskiessa. "Elementit hyväilevät heidän esityksiään, joten ne tuntuvat aivan tunteilta." Nick Carter on "välillä erittäin epävakaa; kaunis katsottava, mutta vaarallinen jos menee liian lähelle", joten hän esittää tulta. Videossa Carter pn sytyttänyt McLeanin '68 GTO:n tuleen. Howie Dorough, Kahnin mukaan "ryhmän ovelin kundi", esittää sadetta. Hän istuu vanhan Joshua-puun alla tuulenpuuskan tuodessa sateen mukanaan. Kevin Richardson, "kaikkein aikuisin ja pidättäytynein" Backstreet Boy, on "kylmempi", joten hän esitti lunta. Hän soittaa pianoa keskellä palanutta metsää kun lumipyry alkaa ja savua nousee maasta. Brian Littrellistä, jota Kahn kuvaa "isoksi palloksi energiaa, jota ei voi pysäyttää", tuli meressä vellovat aallot. Hän seisoo vedessä myrskypilvien ilmestyessä hänen yläpuolelleen.
Videossa käytetään päivänvalon eri tasoja ja päivän eri aikoja. Ryhmä kuvasi videon Lancasterissa ja Zuma Beachilla, Kaliforniassa, liikkuen paikasta toiseen hyötyäkseen laskevasta auringosta.
Milla Alftan

Milla Alftan (s. 1977 Hyvinkää) on suomalainen sisustussuunnittelija, joka työskenteli MTV3:n "T.i.l.a." ja "Suomen kaunein koti" -ohjelmissa. 1990-luvun loppupuolella Alftan tuli tunnetuksi The 3some -yhtyeen laulajana. Vuonna 2000 hän julkaisi myös soololevyn. 2000-luvulla Milla oli myös mukana Urban Community-projektissa laulajana. Yhtye oli mukana Suomen Euroviisukarsinnassa 2005.
Yksityiselämä.
Milla Alftan on naimisissa musiikkituottaja Kristian Maukosen kanssa.
Joulutarina (yhdysvaltalainen elokuva)

Joulutarina () on yhdysvaltalainen Bob Clarkin ohjaama elokuva vuodelta 1983. Siitä on tullut kotimaassaan klassikko, jota esitetään televisiossa joulunpyhinä. Suomessa sitä on esitetty myös nimillä "Joululahja", "Eräs joululahja" ja "Eräs joulutarina". Se sijoittuu vuoden 1940 tienoille ja kertoo noin kymmenvuotiaasta Ralphie-pojasta joka toivoo ilmakivääriä joululahjaksi.
Kuvauspaikkana toiminut talo Ohion osavaltion Clevelandissä on elokuvan lavasteina toimineine sisustuksineen muutettu museoksi, jossa voi tilauksesta myös yöpyä.
Day of Mourning

Day of Mourning on kanadalaisen deathcore -yhtye Despised Iconin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2009. Albumi on ensimmäinen, jossa kitaristi Ben Landreville ja basisti Max Lavelle esiintyvät.
Albumista on julkaistu myös rajoitettu digipak-painos, joka sisältää 20-sivuisen lehtisen ja muun muassa kiertuemateriaalia ja yhtyeen jäsenten profiileja sisältävän bonus-DVD:n.
Bombe

Bombe on paranneltu malli ensimmäisestä puolalaisesta salauksenpurkulaitteesta nimeltä Bomba, joka on lyhenne puolankielestä "bomba kryptologiczna". Bomba rakennettiin ennen toista maailmansotaa ja sillä pyrittiin murtamaan natsi-Saksan sotilaskoodeja.
Bombe on yksi kolmesta neronleimauksesta, jotka Alan Turing kehitti saksalaisten salausten purkamiseen.
Kostaja iskee

Kostaja iskee on Robert Parrishin ohjaama "film noir" -elokuva vuodelta 1951. Se kertoo vedonvälittäjästä, joka joutuu syyttömänä vankilaan.
Dani Juris

Dani Juris (s. 11. huhtikuuta 1984 Moskova) on suomalainen kuoronjohtaja. Hänen sukujuurensa ulottuvat mm. Keski-Eurooppaan, Lähi-itään ja Etelä-Amerikkaan, ja hänen molemmat vanhempansa ovat pianonsoitonopettajia. Juris aloitti kuoromusiikin harrastuksen Cantores Minores -poikakuorossa ja kuoronjohdon ammattiopinnot vuonna 2004 Helsingin ammattikorkeakoulussa Jani Sivénin johdolla. Syksystä 2008 Juris opiskeli Sibelius-Akatemiassa professori Matti Hyökin oppilaana. Juris suoritti kuoronjohdon A-tutkintokonserttinsa erinomaisin arvosanoin ja valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta joulukuussa 2011. 
Kotikaupungissaan Helsingissä Juris johtaa vuonna 2007 perustamaansa Kamarikuoro Kaamosta sekä sekakuoroa Savolaisen Osakunnan Laulajat. Lisäksi hän on johtanut syksystä 2012 alkaen Helsingin Filharmonista Kuoroa. Hän on myös työskennellyt aktiivisesti korrepetiittorina Suomessa ja Itävallassa. Kuoronjohdon opintojen ohessa Juris on opiskellut pianon- ja harpunsoittoa.
Maaliskuussa 2009 Dani Juris voitti 5. kansainvälisen nuorten kuoronjohtajien kilpailun Slovenian Ljubljanassa. Kilpailun pääpalkinnon ohella hän sai nuorimman kilpailijan palkinnon sekä Europa Cantatin erikoispalkinnon. Lisäksi kolme viidestä kilpailussa mukana olleesta kuorosta valitsi hänet suosikkikilpailijakseen.
Juriksen puoliso on kuoronjohtaja Mikko Sidoroff.
Hut 8

Hut 8 () oli toisen maailmansodan aikainen Bletchley Parkin koodinmurtotukikohdan osasto, jonka tehtävänä oli purkaa Saksan laivaston Enigmalla koodattuja sanomia. Osaston johtajana toimi ensin Alan Turing, jota seurasi marraskuussa 1942 Hugh Alexander.
Hut 8 toimi yhteistyössä Hut 4:n kanssa, joka käänsi ja analysoi Hut 8:n purkamat sanomat. Vuonna 2005 Hut 8 avattiin entisöitynä sodan ajan asuunsa.
The Sweet Collection

The Sweet Collection on Sweet-yhtyeen vuonna 1989 julkaistu kahden vinyylilevyn kokoelma-albumi. CD-versiossa kappaleet sisältyvät yhdelle levylle, mutta "Lady Starlight" on jätetty pois tilanpuutteen takia. Albumi koostuu hard rock -voittoisesta materiaalista vuosilta 1974–1977. Mukana ovat muun muassa "Sweet Fanny Adams" -albumin kaikki kappaleet.
Kappaleet.
LP 1.
A-puoli
B-puoli
LP 2.
A-puoli
B-puoli
Reserviupseerikoulun lippu

Reserviupseerikoulun lippu on Reserviupseerikoulun (RUK) tunnus, johon kerättiin varat 14. reserviupseerikurssin aloitteesta. Ajatus omasta lipusta oli nostettu esiin jo kurssilla 10. Ensimmäinen lippu vihittiin ja Suomen tasavallan presidentti luovutti sen Reserviupseerikoululle Helsingin Senaatintorilla sisällissodan päättymisen kymmenvuotisjuhlapäivänä 16. toukokuuta 1928. Päivä oli myös sotaväen lippujuhlan päivä.
Reserviupseerikoulun lipun on suunnitellut professori Carolus Lindberg. Lipuon Karjalan värit musta ja punainen ja sen kulmissa olevat epäheraldiset tekstit ”VK 1917” ja ”RUK 1920” viittaavat suomalaisen reserviupseerikoulutuksen alkuun niin sanotussa Vimpelin koulussa vuonna 1917 sekä Reserviupseerikoulun perustamiseen vuonna 1920.
Lipputangon kärjessä on sotamarsalkka Mannerheimin myöntämä Vapaudenristi nauhoineen kunnianosoitukseksi sen kouluttamien reserviupseerien ansioista talvi-, jatko- ja Lapin sodassa.
Lippuja on kesään 2015 mennessä valmistettu viisi kappaletta. Niistä kolme on siirretty Sotamuseoon ja yksi RUK-museoon. Viides lippu on käytössä RUK:ssa.
Kurt Hornfischer

Kurt Hornfischer (1. helmikuuta 1910 Gera – 18. tammikuuta 1958 Nürnberg) oli saksalainen painija, nelinkertainen Euroopan mestari sekä olympiamitalisti.
Hornfischer voitti Wienin työläisolympialaisissa 1931 raskaan sarjan (yli 82,5 kg) mestaruuden.
Hornfischer paini olympiapronssia Berliinin kotikisoissa 1936 kreikkalais-roomalaisen painin yli 87-kiloisten sarjassa. Samalla tyylillä hän voitti sarjassaan kolme Euroopan mestaruutta peräkkäin vuosina 1933−1935. Vapaapainissa Hornfischer ylsi kerran Euroopan mestariksi (1937) ja kerran EM-hopealle (1935).
Hornfischer haavoittui toisessa maailmansodassa kuusi kertaa vakavasti. Hän kuoli 48 vuoden ikäisenä leikkauksen aiheuttamiin komplikaatiohin.
Fabrizio Giovanardi

Fabrizio Giovanardi (s. 14. joulukuuta 1966 Sassuolo, Italia) on italialainen kilpa-autoilija, joka ajaa WTCC-sarjassa.
Giovanardi aloitti rata-autouransa kartingista ja siirtyi kaudeksi 1987 Italian Formula 3 -luokkaan. Hän jatkoi 22-vuotiaana Formula 3000:een, jossa hän ajoi FIRST-tallissa. Giovanardi ylsi parempaan menestykseen touring-sarjoissa, joissa hän saavutti Italian mestaruudet 1992, 1998 ja 1999. Italian sarjoista hän siirtyi European Supertouring -sarjaan ja voitti heti mestaruudet kolmena peräkkäisenä kautena 2000, 2001 ja 2002 Alfa Romeolla. Kaudeksi 2003 Giovanardi siirtyi BMW-talliin, mutta jäi ilman mainittavaa menestystä. Takavetoinen auto ei sopinut hänen ajotyylilleen, joten kaudeksi 2004 hän palasi jälleen Alfa Romeolle, mutta voitti kauden aikana vain yhden kisan ja jäi sarjassa viidenneksi.
Kaudeksi 2006 Giovanardi siirtyi World Touring Car Championship -sarjaan (WTCC) ja sijoittui neljällä osakilpailuvoitolla sarjassa lopulta kolmanneksi. Autona oli edelleen Alfa Romeo, joka kuitenkin kaudeksi 2006 vaihtui VX Racingin Vauxhall Vectraan. Ensimmäisellä Vauxhall-kaudellaan Giovanardi sijoittui viidenneksi ja voitti mestaruudet kahdella seuraavalla kaudella, 2007 ja 2008.
Giovanardi on naimisissa ja hänellä on yksi poika.
Salaspils

Salaspils on kaupunki entisessä Riian piirissä Latviassa. Salsapilsin nimi on peräisin Mārtiņsalan saaren linnasta.
Historia.
Ennen maailmansotia.
Arkeologisten tutkimusten Salaspilsissä on ollut 900–1300 -luvulla puutaloissa asuvia liiviläisiä ja baltteja. Historiallisissa kirjoituksissa Salaspils mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1186.
Liivinmaan ritarikunta rakensi Salaspilsiin linnan vuonna 1380. 1400–1500-luvuilla linnan ympärille rakentui pieni kaupunki. Se kuitenkin tuhoutui vuonna 1577 Liivinmaan sodassa.
Puolan ja Ruotsin välisessä sodassa Ruotsin kuningas Kaarle IX kärsi vuonna 1605 tappion Kirkholman taistelussa puolalaisia vastaan. Hän menetti hevosensa ja selviytyi kun Henrik Wrede antoi hänelle hevosensa. Wrede itse kaatui, mutta hänen jälkeläisensä saivat tiloja Elimäeltä. Salaspilsin alueelle haudattiin noin 9 000 ruotsalaista sotilasta.
1600–1800 -luvuilla Salaspilsin ympäristössä oli kaksi asuinpaikkaa: Salaspilsin asuinalue lähellä tuhottua linnaa ja Kurtesin asuinalue. Riian ja Daugavpilsin välille rakennettiin rautatie vuonna 1861. Salaspilsin aseman lähelle perustettiin uusi asuinalue Kurtesin asuinaluetta vastapäätä.
Maailmansodat ja niiden jälkeen.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Salaspils kuului sodan eturintamaan, joten siellä tuhoutui paljon rakennuksia.
Toisen maailmansodan aikaan, vuonna 1941, Salaspilsissä perustettiin natsien Latvian suurin keskitysleiri, pinta-alaltaan noin 14 hehtaaria. Vuonna 1942 siellä oli 1500 vankia, luku saattoi hetkellisesti nousta jopa 6000 vankiin. Leiriin joutui mm. juutalaisia ja poliittisia vankeja. Vuonna 1944 leiri suljettiin. Paikalle pystytettiin muistopatsaskokonaisuus vuonna 1967 leirissä kuolleiden muistoksi.
Latvia joutui kuitenkin toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton hallintaan. 1960-luvun tienoilla Salaspilsiin tuli teollisuutta ja isoja kerrostaloja. Kaupungista tuli Latvian keskeinen energiateollisuuden, tieteen ja maatalouden keskus. Kaupungin rakentamisen tieltä tuhottiin entisaikaisia rakennuksia.
Sinivalkoinen kokardi

Sinivalkoinen kokardi eli valtakunnankokardi on suomalaisen virkamiehen ja nykyään erityisesti sotilaan lakkitunnus, eli kokardi. Kokardia pidetään päähineessä, kuten koppalakissa, turkislakissa, kenttälakissa tai kenttäpipossa. Bareteissa käytetään muita, koristeellisempia lakkitunnuksia.
Nykyään sinivalkoinen kokardi kuuluu enää poliisien juhlaunivormuun ja puolustusvoimien miehistön ja alikersantin tai kersantin arvoisten varusmiesten päähineisiin. Päällystön päähineissä käytetään punapohjaista leijonakokardia. Aikaisemmin sinivalkoinen kokardi oli poliisin virkalakissa sekä Valtionrautateiden koneosaston veturimiehillä, kun taas liikenneosaston virkamiehillä oli punavalkoinen kokardi. 
Suomalaisten kokardien suunnittelu alkoi heti kevättalvella 1918 Akseli Gallén-Kallelan johdolla. Aluksi käyttöön otettiin itsenäisyyden alkuajan punapohjainen leijonatunnus, mutta loppukesästä 1918 sotaministeriö antoi määräyksen sinivalkoisesta kokardista sen jälkeen, kun Suomen lipuksi oli valittu sinivalkoinen ristilippu. Upseereilla se oli emaloitua metallia, miehistöllä ja alipäällystöllä pellistä puristettu ja maalattu. Nykyään kokardit ovat muovia tai kangasta. Upseerit käyttivät kumpaakin kokardia: valtakunnankokardi oli lakin päällisessä ja leijonakokardi paarteessa. Tästä tavasta luovuttiin vuoden 1936 asepuku-uudistuksessa, ja upseerien tunnuksena on sen jälkeen ollut pelkästään punapohjainen leijonakokardi.
Nykyään kokardi on hihassa olevan kansallislipun ohella toinen suomalaisen sotilaspuvun kansallisuustunnuksista. Sinivalkoinen kokardi voi olla emaloitu metallinen, muovinen tai kankainen. Sen halkaisija 20 mm: keskellä oleva valkoinen ympyrä halkaisijaltaan 8 mm, ja sitä ympäröi 3 mm leveä sininen rengas ja uloimpana 3 mm leveä valkoinen rengas. Muovisessa kokardissa valkoinen ulkoreunan rengas on säteittäisesti uurrettu. Myös päällystön leijonakokardi on pyöreä ja halkaisijaltaan 20 mm. Siinä punaisella pohjalla on kullanvärinen Suomen vaakunaleijona. Lisäksi siinä on ohut kullanvärinen reunus.
Kantahenkilökunnan lippalakissa ("koppalakissa") ja turkislakissa leijonakokardia käytetään erityisen kankaisen lakkimerkin m/49 kanssa. Lakkimerkissä m/49 on verkapohja, kullanvärinen kuusenhavuseppele ja aselajivärinen keskikohta, johon kokardi on kiinnitetty.
Sinivalkoinen kokardi on ollut kansallisuustunnuksena vuodesta 1945 myös panssariajoneuvoissa sekä ilmavoimien lentokoneissa. Panssarivaunuissa käytettiin sitä ennen (1941–45) lyhytsakaraista mustaa hakaristia. Sotilaslentokoneiden kansallisuustunnuksena oli vuosina 1918–45 sininen hakaristi. Panssarivaunuissa ja muissa panssariajoneuvoissa käytetty kokardi on nykyään halkaisijaltaan 150 mm, ja se sijaitsee ainoastaan ajoneuvon kyljissä tai tornin sivuilla.
Burgundin kanava

Burgundin kanava () on kanava Burgundissa keskisessä Itä-Ranskassa. Kanavan pohjoispää on Yonne-joen varrella Migennesin kaupungissa, eteläpää Saônen varrella Saint-Jean-de-Losnessa. Kanavan rakentaminen alkoi vuonna 1775 ja valmistui 1832. Yhdessä Seinen ja Yonnen sekä Saônen ja Rhônen kanssa kanava muodostaa vesiväylän, joka yhdistää Atlantin Välimereen. Proomuilla kuljetetaan tavaraa pitkin kanavaa.
Kanava on 242 kilometriä pitkä ja siinä on 209 sulkua. Se kulkee halki Yonnen ja Côte-d’Orin departementtien. Korkeimmillaan se on Pouilly-en-Auxois’n kohdalla 378 metriä merenpintaa korkeammalla, missä se kulkee 3 333 metriä pitkän tunnelin läpi. Alimmillaan se on kohdassa, jossa se yhtyy Yonne-jokeen 79 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Villapaita

Villapaita on villalangasta neulottu lämmin paita, jossa etumus on, toisin kuin villatakissa, kokonaan tai lähes kokonaan umpinainen. Arkipuheessa villapaidaksi kutsutaan usein muustakin kuin villaisesta langasta valmistettua "neulepaitaa".
Suomessa villapaitaa käytettiin runsaasti metsätöissä ja maatalouden ulkotöissä kylminä vuodenaikoina. Tällaisessa villapaidassa oli vasemmassa olkapäässä napit sen riisumisen helpottamiseksi.
Villapaidat ovat kuuluneet myös Suomen puolustusvoimien vaatetukseen. Vielä 1980-luvulla oli käytössä sodanaikainen harmaa villapaita, jossa oli rinnan ympärillä tummansininen nauhakuvio. Englantilaistyyppinen harmaa sotilasvillapaita tuli käyttöön kenttäharmaan villapaitamallin m/83:n myötä, joka merivoimilla oli sininen. Myöhemmin m/91-univormujen mukana villapaidastakin tuli vihreä. Puolustusvoimien villapaidoissa on puuvillaiset vahvikkeet olkapäissä ja kyynärpäissä, koska villa pehmeinä kuituina kuluu herkästi.
Kansanperinnettä edustavat norjalaiset villapaidat, joissa on kaulan kohdalla pukemista ja riisumista helpottavat hakaset ja Suomessa jussipaita.
Villatakki.
"Villatakki" eli "neuletakki" on villapaidan variantti, joka on takin tapaan etumuksestaan avoin ja tavallisesti myös napitettava. Tällainen muotoilu helpottaa vaatteen päälle pukemista, mutta myös tekee valmistusprosessista jonkin verran mutkikkaamman ja yleensä myös kalliimman. Joskus villatakkeihin ja myös villapuseroihin tehdään kuviota kirjomalla esimerkiksi ketjuvirkkauksella. Myös palmikkoneuletta neulomalla saadaan aikaan koristeellisia kuvioita.
Bill Ivy

William "Bill" David Ivy (27. elokuuta 1942 Maidstone, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. heinäkuuta 1969 Hohenstein-Ernstthal, Saksan demokraattinen tasavalta) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja kilpa-autoilija. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1967.
Bill Ivy kilpaili ratamoottoripyöräilyn MM-sarjassa 125-, 250- ja 350-kuutioisissa vuosina 1965-1969. Ivy ilmoitti jo kauden 1968 jälkeen lopettavansa menestyksekkään uransa moottoripyöräilyssä ja siirtyvänsä Formula 2 -sarjaan, jossa hän oli kilpaillut moottoripyöräilyn ohessa. Jawan tehdastalli sai kuitenkin houkuteltua Ivyn jatkamaan uraansa kaudella 1969. Ivy aloitti kauden hyvin ollen kaksi kertaa toinen osakilpailuissa. Bill Ivy menehtyi Itä-Saksan osakilpailun harjoitusjaksolla. Hän oli ajamassa radalta takaisin varikolle, kun moottori leikkasi kiinni ja Ivy lensi kohtalokkaasti päin seinää. Hän kuoli sairaalassa saamiinsa vammoihin. Bill Ivyn kypärä oli irronnut päästä jo ennen törmäystä seinään ja silminnäkijöiden mukaan Ivy olisi ollut säätämässä kypärää tai ajolaseja eikä kypärä ollut silloin päässä.
Formula 2-sarjassa Bill Ivy ehti osallistua vain viiteen osakilpailuun. Hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi, mutta johti kerran osakilpailua ja oli vapaissa harjoituksissa kahdesti toiseksi nopein.
Halsuanjärvi

Halsuanjärvi on matala ja tummavetinen järvi Perhonjoen vesistön yläjuoksulla Halsualla ja se on Keski-Pohjanmaan suurimpia järviä. Järven vedenpintaa on 1900-luvulla laskettu useasti heinämaan lisäämisen ja tulvasuojelun vuoksi.
Halsuanjärveen laskee Venetjoki Venetjoen tekojärvestä ja Penninkijoki. Halsuanjärven laskujoki on Halsuanjoki.
Reserviupseerikoulun toinen komppania

Reserviupseerikoulun toinen komppania, jota kutsutaan puhekielessä "kirveskomppaniaksi", oli Reserviupseerikoulun toinen jalkaväkikomppania, joka opetti tulevia jalkaväen joukkueenjohtajia. Toinen komppania oli majoitettuna Reserviupseerikoulun päärakennuksen kolmanteen kerrokseen.
Kirveskomppaniassa, joka koostui kolmesta joukkueesta, järjestettiin sotilasopetusta alueellisten joukkojen käyttöön. 
Toinen komppania yhdistettiin Ensimmäiseen komppaniaan vuoden 2011 alussa.
Reserviupseerikoulun ensimmäinen komppania

Reserviupseerikoulun ensimmäinen komppania eli Kärkikomppania" "antaa jääkäri-, panssarintorjunta- ja tulenjohtokoulutusta. Kärkikomppanian vahvuus on noin 170 upseerioppilasta. Jääkärilinjalla koulutetaan jääkärijoukkueenjohtajia kaikkiin puolustushaaroihin, panssarintorjuntalinjalla panssarintorjuntaohjusjoukkueenjohtajia maavoimien tarpeisiin ja tulenjohtolinjalla maavoimien alueellisten ja operatiivisten joukkojen tulenjohtajia.
Reserviupseerikoulun toinen komppania, "kirveskomppania", yhdistettiin ensimmäiseen 2011.
Notre Damen kellonsoittaja (vuoden 1939 elokuva)

Notre Damen kellonsoittaja () on William Dieterlen ohjaama yhdysvaltalainen elokuvaklassikko vuodelta 1939. Se perustuu Victor Hugon romaaniin "Pariisin Notre-Dame" (1831). Elokuvan pääosia näyttelevät Charles Laughton Quasimodona ja Maureen O'Hara Esmeraldana.
"Notre Damen kellonsoittajaa" pidetään yhtenä parhaista Hugon romaanin elokuvasovituksista, vaikka käsikirjoittajat ovatkin ottaneet vapauksia romaanin sovittamisessa elokuvaksi.
Rooleissa.
Palkinnot.
Oscar-ehdokkuudet:
Talouselvytys

Talouselvytys tarkoittaa pyrkimystä lisätä kansantalouden kysyntää (kulutusta tai investointeja), yleensä taantuman tai laman kääntämiseksi nousuun.
Taloustieteen vallitsevan uusklassisen katsannon mukaan keskeistä on riittävän alhainen rahan korko. Tällöin vähemmänkin tuottavat investoinnit muuttuvat kannattaviksi, kun niihin saa lainarahaa mainittua tuottoa alemmalla korolla. Siten yritysten ja ihmisten kannattaa investoida enemmän. Ks. rahapolitiikka.
Keynesiläiset korostavat finanssipoliittista elvytystä, jossa pienennetään julkisen talouden ylijäämää tai kasvatetaan sen alijäämää, siis esimerkiksi valtio ottaa velkaa. Tämä tehdään yleensä keventämällä verotusta ja/tai lisäämällä julkisia menoja, esimerkiksi julkisia investointeja, julkista kulutusta ja tulonsiirtoja, mm. tukiaisia ja sosiaaliturvaa. Tällaisia tukiaisia voivat olla myös pelastuspaketit kaatumassa oleville yrityksille, esimerkiksi useiden autotehtaiden pelastuspaketit vuosien 2008–2009 finanssikriisissä Yhdysvalloissa.
Argumentteja elvytystä vastaan.
Kuuluisan taloustieteilijän Joseph Schumpeterin mukaan vain markkinoiden spontaani toipuminen kriisistä on kestävää, kun taas valtion elvytys "lisää vikasäätöön uuden vikasäädön, joka sekin pitää purkaa, mikä uhkaa taloutta uudella kriisillä." Finanssikriisin 2008–2009 syinä olivat liika halpa luotto, liika velkaantuminen ja liiat huonot investoinnit. Elvytys tarkoittaa, että hallitukset yrittävät "parantaa" kriisin "vieläkin halvemmilla luotoilla, suuremmalla velkaantumisella sekä huonojen investointien ja ylituotannon tukemisella ja suojelemisella – asuntosektorilla, autoteollisuudessa ja kaikkialla siltä väliltä".
NW U

NW U oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuosina 1915–1925 valmistama henkilöauto. Se oli NW:n suurin henkilöautomalli, ja vastasi teknisesti hyvin pitkälti S6-mallia.
Autosta oli useita korimalleja, joita valmistettiin asiakastarpeen mukaan. Kalleimmissa limusiinimalleissa oli nahkaverhoilu. Valmistuksessa käsityön osuus oli suuri, sillä auto oli tehtaan lippulaiva ja valmistusmäärät olivat pienet.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Auton moottori oli kuusisylinterinen, nestejäähdytteinen rivimoottori, jonka avulla auto saavutti huippunopeuden 120 km/h. Moottorissa oli kannen yläpuolinen nokka-akseli, joka oli toteutettu erikoisella tavalla: nokka-akselia käytti pystysuora akseli kahden kartiohammaspyöräparin kautta. Palotilat olivat puolipallon muotoiset. Kaasuttimena oli Zenith 42 DK. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohtaa vierintälaakerein.
Voimansiirto ja alusta.
Moottorin takana oli kartiokytkin, josta voima välittyi neliportaisen vaihteiston kautta takapyörille.
Autossa oli jäykkä etuakseli, joka oli jousitettu pitkittäisin, puolielliptisin lehtijousin. Myös taka-akseli oli jäykkä. Kantavana rakenteena oli tikapuurunko.
Jarruina oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut, aluksi vain taka-akselilla, mutta myöhemmissä malleissa myös etuakselilla. Takana oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten.
Tatraksi.
Vuonna 1919 NW U:lla suoritettiin jarrujärjestelmän testejä Ylä-Tatran vuoristossa Slovakiassa. Vankkarakenteinen auto menestyi testeissä erittäin hyvin. Maaliskuussa samana vuonna automerkki päätettiin nimetä uudelleen Tatraksi, ja U-mallin uudeksi nimeksi tuli T10. Sen korvasi vuonna 1925 esitelty Tatra T17.
Laktuloosi

Laktuloosi on keinotekoinen sokeri, disakkaridi, joka koostuu fruktoosista ja galaktoosista. Laktuloosia käytetään osmoottisena laksatiivina eli ulostuslääkkeenä, joka sitoo vettä suolen sisältöön.
Vaikutusmekanismi.
Ihmisen omat suolistoentsyymit eivät pilko laktuloosia, joten se päätyy paksusuoleen asti kokonaisena. Siellä suolistobakteerien entsyymit pilkkovat sitä, jolloin syntyy maitohappoa, etikkahappoa, metaania ja vetyä. Sokeri ja siitä syntyvät hapot sitovat vettä, suolen sisältö lisääntyy ja suolen toiminta kiihtyy. 
Vaikutusmekanismista johtuen laktuloosivalmisteiden tavallisimmat haittavaikutukset ovat ilmavaivat ja vatsan turvotus.
Syntetisointi.
Laktuloosia syntetisoidaan laktoosista isomerisaatiolla.
Temple Grandin

Temple Grandin (s. 29. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen etologi ja autismikonsultti. Grandin on saavuttanut kansainvälistä kuuluisuutta karjan hyvinvointia parantavista keksinnöistään sekä autismikirjoa käsittelevästä laajasta kirjallisesta tuotannostaan. Grandin toimii lisäksi Coloradon valtionyliopiston eläintieteen apulaisprofessorina, amerikkalaisen karjateollisuuden konsulttina ja yksityisenä eläinpsykologina. 
Saavutukset eläinsuojelussa.
Tiedelehti Discoverin mukaan Grandin on tehnyt enemmän kuin kukaan toinen ihminen vähentääkseen eläinten stressiä ennen teurastusta. Yli puolet pohjoisamerikkalaisista teurastamoista käyttää nykyisin Grandinin mallin mukaisia karjankäsittelytiloja. Temple Grandinin tutkimusryhmä on julkaissut lisäksi 125 tuotantoeläinten hyvinvointiin liittyvää tieteellistä artikkelia. Grandin on kirjoittanut myös kuusi tuotantoeläinten hyvinvointia käsittelevää kirjaa.
Ennen Grandinin kehittelemien etologisten teorioiden leviämistä Yhdysvalloissa oli vallalla olettamus, että teurastettava karja koki pelkoa ja stressiä sen vuoksi, että se aavisti kuolevansa. Temple Grandin huomasi kuitenkin karjaa havainnoidessaan, että karjan hätääntynyt käytös teurastamolla johtui yleensä hyvin pienistä visuaalisista tai äänellisistä aistiärsykkeistä, jotka oli helppo poistaa.
Saavutukset autismin kirjon oireyhtymien popularisoinnissa.
Psykologiaa toisena pääaineenaan opiskellut Grandin on suosittu puhuja autismin kirjoa käsittelevissä seminaareissa ja konferensseissa. Grandin on kirjoittanut kuusi autismin kirjoa käsittelevää tietokirjaa, sekä kaksi omaelämänkerrallista teosta.
Neurologi Oliver Sacks on kuvannut kirjassaan "An Anthropologist on Mars. Seven Paradoxical Tales" (1995; suom. "Antropologi Marsissa: Seitsemän paradoksaalista tarinaa", 2006) Temple Grandinin hämmästyttävää kehitystä vaikeista autismioireista kärsivästä lapsesta maailmankuuluksi eläintieteen professoriksi. Grandinin elämästä tehtiin vuonna 2010 televisioelokuva "Temple Grandin", jossa Grandinia näyttelee Claire Danes.
Kriittinen tiheys (kirja)

Kriittinen tiheys on Taavi Soininvaaran vuonna 2009 ilmestynyt jännitysromaani. Se aloittaa neliosaisen Leo Kara -sarjan, jonka aiheena ovat kansainvälinen asekauppa ja korruptio. Soininvaara sai idean kirjaan, kun Ratamo-sarjan loppuun vieminen oli näköpiirissä. Sarjan ideana on kirjoja yhdistävä taustalla kulkeva laajempi juonenkaari ja päähenkilön elämäntarina.
Juoni.
Teoksen aloittaa kuvaus YK:n asekauppatutkimuksista, jotka vievät Sudaniin. YK:n Kenian päämajaan tehdään ohjusisku ja siihen liittyy uuden iskun uhka, elleivät YK, Valuuttarahasto ja Maailmanpankki suostu kumoamaan maailman köyhimpien maiden velkoja. Suomalainen YK:n työntekijä Leo Kara saa tehtäväkseen selvittää asiaa Suomen osalta, kun ohjuksen jäänteistä on löytynyt suomalaisvalmisteisia osia. Juoneen liittyy myös epäilyksiä yhteyksistä venäläiseen tiedustelupalveluun. Uusien päähenkilöiden ohella kirjassa esiintyy sivuhenkilöinä aiemmista kirjoista tuttuja henkilöitä.
Vastaanotto.
Teosta on verrattu muun muassa norjalaisen Jo Nesbøn dekkareihin, vaikka Soininvaaran dialogia ei pidetä yhtä sujuvana. "Helsingin Sanomien" arvion mukaan päähenkilö Kara poikkeaa särmikkyydellään toimintajännärien perinteisten sankarien henkilöistä.
Teos on käännetty saksaksi nimellä "Schwarz" vuonna 2011.
Pelastuspaketti

Pelastuspaketti () tarkoittaa yrityksen pelastamista esimerkiksi konkurssilta tai likviditeettivajeelta.
Yritys pelastetaan sijoittamalla siihen lisää rahaa (pääomittaminen). Yksityinen sijoittajataho saa vastineeksi esimerkiksi korkean tuoton tulevaisuudessa, omaisuutta tai markkinaosuuksia. Valtion pelastuspaketteja perustellaan työpaikkojen tai elinkeinoalojen säilymisellä maassa.
Arvostelu.
Arvostelijoiden mukaan pelastuspaketit luovat moraalikatoa: yritykset ottavat liian suuria riskejä, koska tarvittaessa valtio hyvittää ne pelastuspaketilla. Arvostelijoiden mukaan pelastuspaketeilla myös siirretään varoja hyvin tuottavilta talouden toimijoilta vähemmän tuottaville.
Pelastuspakettien kustannukset.
Vuonna 2002 Maailmanpankin raportissa, jossa oli tutkittu rahoituskriisejä 30 vuoden ajalta 98 eri maassa, laskettiin taloudellisten pelastuspakettien keskimääräiseksi arvoksi 13 prosenttia kunkin maan vuosittaisesta bruttokansantuotteesta.