Carlos Kaiser

Carlos Henrique Raposo (s. 2. huhtikuuta 1963 Porto Alegre, Rio Grande do Sul, Brasilia), tunnetaan yleisesti nimellä Carlos Kaiser, on brasilialainen huijari ja uransa lopettanut jalkapalloilija. Kaiser onnistui yli vuosikymmenen kestäneen uransa aikana allekirjoittamaan sopimuksen useiden jalkapallojoukkueiden kanssa, vaikka hänen taitonsa olivat kaukana jalkapallon ammattilaistason tasosta.  
Kaiserin pelipaikka oli suurimman osan urastaan hyökkääjä, mutta hän ei koskaan urallaan pelannut virallista jalkapallo-ottelua, maalien tekemisistä otteluissa puhumattakaan. Kaiserin lähimmäksi jäänyt tilanne kun hän oli joutua pelaamaan virallisessa pelissä päättyi punaiseen korttiin lämmittelyn aikana. Kaiser peitteli hänen puutteelliset taidot jalkapallon parissa välttelemällä virallisissa otteluissa pelaamista ja seurojen yhteisissä harjoituksissa käymistä, väärennetyillä loukkaantumisilla, tiheillä joukkueenvaihdoilla sekä muilla huijauksilla ja juonilla.
Kaiser on kertonut omasta urastaan laajasti muun muassa useissa haastatteluissa, podcasteissa ja telvisio-ohjelmissa. Kaiser saanut elämänsä aikana lukuisia lempinimiä, kuten ”O Maior Malandro do Futebol Mundial” () ja ”O melhor jogador de futebol, que não joga futebol” (). Lisäksi Kaiseriä on kutsuttu Brasilian jalkapallon Forrest Gumpiksi. "The Guardian" on kutsunut Kaiseria ”jalkapallohistorian suurimmaksi huijariksi”.   
Merkittävä osa Kaiserin uran ja muunkin elämän asioista on hänen itsensä kertomia. Kaiserin urasta on kuitenkin olemassa lukuisia todisteita, kuten valokuvia, haastatteluita hänestä hänen uransa ajalta ja lehtiartikkileita Kaiserista hänen uran ajalta. Osa Kaiserin kertomista asioista on kuitenkin todennäköisesti enemmän tai vähemmän liioiteltuja tai kokonaan keksittyjä. Lisäksi eri lähteissä saatetaan kertoa hieman eri tavalla Kaiserin urasta ja hänen muusta elämästä. Jotkut lähteet kertovat, että Kaiser olisi pelannut urallaan muutamia kymmeniä virallisia otteluita ja tehnyt urallaan ainakin yhden maalin virallisissa otteluissa.
Lapsuus ja junioriura.
Carlos Henrique Raposo syntyi 2. huhtikuuta 1963 Porto Alegren kaupungissa, Rio Grande do Sulin osavaltiossa, Brasiliassa. Raposon itsensä mukaan hänet adoptoitiin taaperoikäisenä. Raposo on kertonut, että hän ei muista omia biologisia vanhempiaan eikä hän ole ikinä myöhemmällä iällä tavannut heitä. Raposo muutti Rio de Janeiroon adoptiovanhempiensa kanssa. Raposon mukaan hänen adoptioäitinsä oli alkoholisti ja hänen adoptioisänsä oli suhteellisen varakas, joka suurimmaksi osaksi elätti perhettä.
Raposon omien sanojen mukaan hänen adoptioperheensä oli ollut suhteellisen köyhä, vaikka hän ja hänen adoptioperheensä asuivat suhteellisen rikkaalla asuialueella ja hänen adoptioisänsä oli suhteellisen varakas. Asuinalueella sijaitsi jopa yksi Rio de Janeiron kalleimmista kouluista, ja se on yksi kaupungin paikoista, jossa käy eniten turisteja. Toisaalta Raposon väite, että hänen adoptioperheensä olisi ollut köyhä voi pitää hyvinkin paikkansa, koska Raposon lapsuudessa 60- ja 70-luvuilla noin 60 prosenttia Brasilian väestöstä oli köyhiä. Lisäksi hänen alkoholisti adoptioäitinsä kanssa eläminen saattoi olla henkisesti rankkaa, jolloin hänestä saattoi tuntua, että lapsuus olisi ollut köyhänä elämistä, vaikka näin ei oikeasti olisi ollut. 
Raposon mukaan hänen adoptioäitinsä ei välittänyt hänestä lainkaan ja äiti yritti tehdä hänelle usein pahoja ja kieroja juttuja. Tämän takia Raposo pitänyt adotioäidistään yhtään, eikä hänellä ollut hänen adoptioäitiinsä ikinä hyviä välejä. Raposo on kertonut "The Sunille," ettei juo alkoholia, koska hän on joutunut elämään lapsuudessa alkoholisti adoptioäitinsä kanssa. Roposo olisi halunnut tulla aikuisena liikunnanopettajaksi, eikä jalkapalloilijaksi. Raposon mukaan hänen adoptiovanhempansa kuolivat hänen ollessaan noin 13-vuotias.  
Raposon mukaan hänen adoptiovanhempansa järjestivät hänelle pääsyn paikallisen jalkapalloseura Botafogon nuorisoleirille yhdeksän vuoden iässä. Raposo ei olisi halunnut pelata jalkapalloa muulloin kuin rennosti hänen kavereidensa kanssa lapsena, mutta Raposon mukaan hänen koko adoptioperheensä, erityisesti adoptioäiti, painosti häntä, että hänestä pitäisi tulla ammattijalkapalloilija. Raposo pelasi lopulta Botafogon nuorisojoukkueessa vuosina 1972–1973. 
Raposon mukaan hänen adoptioäitinsä neuvotteli Flamengon kanssa sopimuksen, jossa Raposo pääsisi/joutuisi pelaamaan tietyn ajan Flamengossa. Sopimuksen olisi voinut purkaa, mutta tällöin olisi pitänyt maksaa Raposon perheelle kallis sakko. Toisen tarinan mukaan Raposon ystävä toi hänet pelaamaan Flamengoon. Lopulta Raposo pelasi Flamengon nuorisojoukkueessa vuosina 1973–1979. 
Lempinimi ”Kaiser”.
Raposo sai nuoruudessaan lempinimen ”Kaiser” väitetyn saman kaltaisuuden saksalaisen jalkapalloilijan Franz Beckenbauerin kanssa, jonka yksi lempinimi oli ”Der Kaiser” (). Kaiserin ystävä Luiz Maerovitch väittää puolestaan, että Raposon lempinimi olisi tullut brasilialaisen olutbrändin Kaiserin olutpullosta.
Ura.
Ensimmäiset vuodet (1979–1985).
Kaiserin jalkapallotaidot eivät olleet kuitenkaan täysin puutteellisia, ja hän osoitti aluksi lupauksia mahdollisesti tulevaisuudessa lahjakkaasta pelaajasta pelatessaan nuorten sarjoissa. Vuonna 1979 Kaiser teki vaikutuksen meksikolaisen seuran Puebla FC:n kykyjenetsijöihin Flamengon harjoituksissa ja seura teki sopimuksen hänen kanssaan. Kaiser vapautettiin kuitenkin muutamia kuukausia myöhemmin pelaamatta Puebla FC:ssä yhtäkään ottelua. 
Kaiserin palattua Puebla FC:stä Brasiliaan hän aloitti ammattilaisuran jalkapalloilijana. Kaiser ”halusi olla jalkapalloilija, mutta hän ei halunnut pelata jalkapalloa”. Kaiser siirtyi Botafogoon, jossa hän pelasi vuosina 1979–1981. Kaiser huijasi muun muassa keskustelevansa lelumatkapuhelimellaan muiden seurojen kanssa puhumalla väitetysti englantia, jotta hän saisi lisää aikaa seurassa, vaikka hän ei pelaisi lainkaan virallisia otteluita. Kaiser jäi myöhemmin kiinni huijauksesta kun Botafogon lääkäri, joka osasi hyvin englantia, paljasti, että Kaiser oli huijannut eikä hän ollut oikeasti keskustelut muiden seurojen kanssa englanniksi. Botafogon jälkeen Kaiser palasi pelaamaan Flamengoon ja pysyi seurassa vuosina 1981–1983, suurimman osan ajasta huijaten, että hän oli loukkaantunut.  
Kaiser on väittänyt pelanneensa Argentiinassa Talleres de Córdoba ja Club Atlético Independiente -joukkueissa. Hän väitti pelanneensa Independientessä vuosina 1983–1985 ja tulleensa joukkueeseen ystävänsä ”Alejandron” toimesta, joka oli puolestaan argentiinalaisen jalkapalloilijan Jorge Burruchagan ystävä. Kaiser väitti olleensa osa Independienten joukkuetta, joka voitti sekä vuoden 1984 Copa Libertadoresin että vuoden 1984 Intercontinental Cupin. Kaiser on sanonut toisinaan olevansa argentiinalainen pelaaja Carlos Enrique, joka oli aidosti osa Independienten joukkuetta vuonna 1984. 
Bangu Atlético Clubessa ja Ranskassa pelaaminen (1985–1987).
Vuosina 1985–1986 Kaiser pelasi Bangu Atlético Clubessa. Vuonna 1986 Kaiser muutti väitetysti Eurooppaan ja liittyi silloin Ligue 2:ssa pelaavaan Gazélec Ajaccioon, jossa hänen ystävänsä pelasi. Gazélec Ajaccion esittelytilaisuudessa seura järjesti harjoitukset seuran fanien kanssa. Peläten jäävänsä kiinni hänen todellisista taidoistaan, Kaiser laukoi tarkoituksellisesti kaikki pallot yleisölle ja tervehti heitä sekä suukotteli hänen paidassa olevaa seuran merkkiä.  
Kaiser ei koskaan pelannut tässäkään seurassa virallista ottelua, ja hän palasi Brasiliaan jo seuraavana vuonna. Vaikka Kaiser ei pelannut seurassa yhtään ottelua, Kaiseriin ystävystynyt toimittaja kirjoitti hänestä lehteen artikkelin, jossa väitettiin, että Kaiser oli pelannut Gazélec Ajaccionissa kahdeksan kautta ja että hän oli joukkueen paras maalintekijä. Pelatessaan Ranskassa Kaiser valehteli ymmärtävänsä ja osaavansa puhua sujuvasti ranskaa. 
Kaiserin ystävä, Fabio ”Fabinho” Barros, joka pelasi urallaan Gazélec Ajaccionissa neljä vuotta, on väittänyt kuitenkin, että Kaiser ei ikinä pelannut Gazélec Ajaccionissa tai edes koskaan käynyt seuran kotikaupungissa Ajacciossa, Korsikan saarella. Barros on kertonut, että seurassa pelaamisen sijaan he ottivat valokuvia Kaiserista Gazélec Ajaccion pelipaita yllään, jonka Barros oli antanut hänelle lahjaksi. Barros on kertonut, että Kaiser käytti myöhemmin näitä valokuvia sekä väärennettyä pelaajakorttia ”todisteena” jalkapallo ajastaan Ranskassa. 
Paluu Brasiliaan ja lähin tilanne joutua kentälle pelaamaan (1987–1988).
Palattuaan Brasiliaan Kaiser pelasi vuosina 1987–1988 jälleen Flamengossa. Tämän jälkeen Kaiser palasi vuonna 1988 Bangu Atlético Clubeen, jossa hän valehteli olevansa loukkaantunut, ettei hän joutuisi pelaamaan. Kaiserin mukaan seuran pääsponsori ja -tukija Castor de Andrade kyllästyi kuitenkin katsomaan Kaiseria vain harjoittelemassa. Erään ottelun aikana Coritiballea vastaan Castor käski joukkueen valmentajaa Moisésisia pelauttamaan Kaiseria, koska joukkue oli häviöllä 2–0.  
Kaiserin omien sanojensa mukaan kun häntä lähetettiin lämmittelemään, hän näki vastapuolen joukkueen kannattajaryhmän huutavan pelaajille solvauksia ja alkoi tapella heidän kanssaan, mistä hän sai välittömästi punaisen kortin osallistumatta edes varsinaiseen otteluun. Ottelun jälkeen Kaiser valehteli Andradelle, että kannattajat kutsuivat häntä varkaaksi ja ”pitkätukkaiseksi homoksi”. Kaiserille annettiin hänen itsensä mukaan anteeksi ja hän sai seuralta kuuden kuukauden jatkosopimuksen. 
Kaiserin kertoman tilanteen aiteutta on kuitenkin epäilty. "Tribuna Expresson" tekemän tutkimuksen mukaan yksinkertainen tiedonhaku netistä kuitenkin paljastaa, ettei Kaiserin kuvailemaa tilannetta ikinä tapahtunut. Kaiser väittää, että tappelu tapahtui ottelussa, jonka Bangu oli häviämässä Coritiballe 2–0. Expresson tutkimuksien mukaan kuitenkaan koko 1980-luvun ajan Coritiba pääsi kahden maalin johtoon vain kerran, vuonna 1986 Copa Libertadoressa. Kaiser on kuitenkin kertonut, että hän on pelannut Bangu Atlético Clubessa vuonna 1988. Lisäksi Kaiser väittää, että Bangun valmentajana toimi Moisés, vaikka silloin seuran valmentajana toimi Paulo César Carpegiani. 
Viimeiset vuodet (1988–1994).
Kaiser pelasi Bangu Atlético Clubenin jälkeen Fluminensessa vuosina 1988–1989. Seurassa hän käytti tutun loukkaantumishuijauksensa ohella myös leikkimatkapuhelintaan teeskennelläkseen hylkäävänsä muiden seurojen tarjouksia ja hän väitti olevansa onnellinen seurassa. Kaiser jäi lopulta kiinni, kun apuvalmentaja huomasi, että hän ei oikeasti keskustelut muiden seurojen kanssa. Fluminensen jälkeen Kaiser liittyi vuonna 1989 Vasco da Gamaan, jossa hänen tehtävä oli ensisijaisesti auttaa joukkuetoveria voittamaan alkoholiongelma, koska Kaiser ei juonut alkoholia ja hänellä oli yleisesti maine hyvänä ihmisenä. 
Vasco da Gamassa vietetyn lyhyen ajan jälkeen Kaiser liittyi Yhdysvalloissa silloin Yhdysvaltain neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla United States Interregional Soccer Leaguessa pelaavaan El Paso Sixshootersiin. Hän pelasi seurassa lopulta vuosina 1989–1990. El Paso Sixshootersissa vietetyn ajan jälkeen Kaiser palasi pelaamaan Brasiliaan Rio de Janeirolaiseen America Football Club -joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa lopulta vuosina 1990–1991.   
Vuosien aikana Kaiserille oli tullut yhä vaikeammaksi saada sopimuksia jalkapalloseurojen kanssa. Kaiser pelasi jälleen kerran Botafogossa vuosina 1991–1992. Hän oli pelannut seurassa jo aikaisemmin, ensimmäisen kerran jo hänen junioriurallaan. Viimeiseksi seurakseen Kaiser pelasi Camaquãssa sijaitsevassa Guarany Futebol Clubessa vuosina 1992–1994. Brasilialainen jalkapalloilija Alexandre Torres on kertonut, että Kaiser loi yleensä joukkueessa hauskan, iloisen ja kevyen tunnelman jonka takia hänestä tuli pidetty ja hauska pelaaja muiden pelaajien keskuudessa.
Huijauskeinot ja muut taktiikat.
Kaiser oli fyysisesti ammattilaisjalkapalloilijoiden tasoisessa kunnossa, mutta hänen taitonsa olivat kaukana jalkapallon ammattilaistasolla vaadittavista taidoista. Vaikka Kaiserin pelitaidot olivat kaukana jalkapallon ammattilaistasolla vaadittavista taidoista, hänellä oli jonkin verran taitojakin pelata jalkapalloa, mutta Kaiser on kertonut, ettei hän halunnut kuitenkaan käyttää hänen vähiäkään taitojaan. Ettei Kaiser jäisi kiinni hänen puutteellisista taidoistaan, hän vältteli pelissä pelaamista ja seurojen yhteisissä harjoituksissa käymistä lukuisilla erilaisilla keinoilla. Kaiser onnistui pelaamaan yhteensä 11 seurassa 15 vuotta pelaamatta yhtään virallista ottelua ja jäämättä kiinni hänen oikeista taidoistaan jalkapallossa.  
Kaiser teki jalkapalloseurojen kanssa lyhyitä sopimuksia, yleensä aluksi noin kolmen kuukauden pituisia, valehteli usein omista loukkaantumisistaan ja väitti, että hän tarvitsisi omaa aikaa ja omia yksityisiä harjoituksia, jotta hän voisi sitten varsinaisessa pelissä pelata hyvin, suorastaan loistokkaasti. Lisäksi Kaiser käytti myös tuolloin kalliita ja epätavallisia lelumatkapuhelimia luodakseen tekaistuja keskusteluja muiden seurojen kanssa yleensä vierailla kielillä tai hylätäkseen olemattomia siirtotarjouksia muilta seuroilta luodakseen kuvan itsestään arvokkaana ja haluttuna pelaajana. 
Kun Kaiserin piti harjoitella muiden pelaajien kanssa tai pelata virallisissa peleissä, hän teeskenteli usein, että hänellä olisi takareisivamma. Kaiserin uran aikana 1980- ja 1990-luvulla käytössä ollut teknologia ei pystynyt todentamaan niin helposti kuin nykypäivänä, että oliko loukkaantuminen oikea. Kaiserilla oli oma hammaslääkäri, joka väitti hänellä olevan toisinaan poskiontelontulehdus tai jonkinlainen vaiva hampaissaan, jonka vuoksi hän ei pystynyt pelaamaan tai harjoittelemaan. Näitä huijauskeinoja käyttämällä Kaiser onnistui viettämään yleensä ainakin muutaman kuukauden eri seuroissa ilman, että hän pelasi ainuttakaan virallista peliä tai ei edes käytännössä harjoitellut tosissaan.
Kaiserin kerrotaan myös useaan otteeseen väittäneen isoäitinsä kuolleen, minkä takia hän ei pystyisi pelaamaan. Yksi Kaiserin taktiikoista oli myös maksaa yleisölle nimensä huutamista ja laulamisesta, kun seuran valmentajana tai omistaja oli paikalla ja hänellä oli mahdollisuus kuulla yleisön tekemä ääni. Tällä taktiikalla Kaiser pystyi näyttämään, että hän olisi suosittu pelaaja kannattajien keskuudessa. Kerrotaan, että eräs joukkue turhautui Kaiserin jatkuviin loukkaantumisiin niin paljon, että he kutsuivat paikalle noidan parantamaan hänen vaivat. Kaiser ilmoitti noidalle, että hänellä on niin pahoja vaivoja, että edes noidan käyttämä musta magia ei voi niitä millään parantaa.
Kaiseristä tuli vuosien varrella monien jalkapalloilijoiden, kuten Carlos Alberto Torresin, Ricardo Rochan ja Renato Gaúchon, ystävä, jotta hänellä olisi laaja verkosto, jotka voisivat suositella häntä aina, kun hänen tarvitsisi siirtyä uuteen seuraan. Yksi Kaiserin taktiikoista myös oli ystävystyä toimittajien kanssa, jotta he kirjoittaisivat hänestä kuvitteellisia tarinoita, jossa häntä ylistettäisiin erittäin taitavana ja haluttuna pelaajana. Eräässä sanomalehtiartikkelissa kerrottiin, että hän viihtyi Puebla FC:ssä niin hyvin, että hänet jopa kutsuttiin Meksikon kansalaiseksi pelaamaan maajoukkueeseen. 
Vaikka Kaiser ei pelannut jalkapalloseuroissa lainkaan virallisia otteluita, hän käytti kuitenkin lähes kaikki seurojen tarjoamat edut hyväkseen, kuten ilmaisen ruuan ja majoituksen. Kaiserin kerrotaan syöneen seurojen kustantamissa ruokailussa yleensä erittäin paljon, koska ruoka oli Kaiserille ilmaista. Väitetään, että kerran hän olisi syönyt eräässä ravintolassa yhteensä 70 pizzapalaa. Ilmaisen ruuan lisäksi Kaiser käytti hyväkseen seuran maksamia ilmaisia majoituksia esimerkiksi hotelleissa, kun seura oli lähtenyt pelaamaan otteluita (tietenkin Kaiser mukanaan) jonnekin kauemmas ja olisi pitänyt nukkua pelimatkalla yön yli. Toisinaan Kaiser saattoi nukkua hulppeammissa paikoissa ”perustasoisen” hotellin sijasta.
Jalkapallouran jälkeen.
Vuonna 2011 Kaiser paljasti julkisesti ensimmäistä kertaa brasilialaisen Rede Globon kanavan Esporte espetacular -ohjelmassa omasta jalkapallourastaan. Ohjelmassa kerrottiin yksityiskohtaisesti kuinka Kaiser oli yli vuosikymmenen ajan huijannut brasilialaisia ja ulkomaisia jalkapalloseuroja hänen pelitaidoistaan, loukkaantumisistaan ja lukuisista muista asioista, minkä takia hän oli pystynyt vuosia olemaan osa jalkapallon ammattilaisjoukkueita, vaikka hän ei ollut pelannut urallaan ainuttakaan virallista jalkapallo-ottelua. 
Kaiser on antanut vuoden 2011 jälkeen useita haastatteluita ja hän on vieraillut useissa podcasteissa ja brasilialaisissa haastattelu- ja telvisio-ohjelmissa, kuten "Programa do Jôssa", "Provocaçõessa" ja "Aqui com Benjassa". Kaiser on jalkapallouransa jälkeen toiminut henkilökohtaisena valmentajana naisille, jotka haluavat harjoittaa kehonrakennusta. Kaiserin itsensä mukaan viisi eri brasilialaista liittoa on nimennyt hänet Brasilian parhaaksi kehonrakennusvalmentajaksi. 
Kaiser on kertonut "Tribuna Expressolle", että hän ei koskaan pelannut jalkapalloa siksi, että hän haluaisi vain puhtaasti pelata sitä, vaan siksi, että hän saisi siitä rahaa. Kaiser on uransa jälkeen kertonut "Globolle", ettei kadu, että hän on valehdellut useille jalkapalloseuroille omista todellisista taidoistaan, omista loukkaantumisistaan sekä lukuisista muista asioista. Kaiser on sanonut vapaasti suomennettuna: ”Jalkapalloseurat ovat jo pettäneet niin monia pelaajia. Jonkun on täytynyt olla heidän kostaja.” Kaiser on kuitenkin kertonut myös "Globolle", että hän tuntee syyllisyyttä siitä, ettei hän ole täyttänyt monien viattomien ihmisten odotuksia hänestä. 
Elokuva ja kirja.
Kaiseristä kertova dokumenttielokuva "Kaiser! The Greatest Footballer Never to Play Football", sai maailmanlaajuisen ensi-illan Tribecan elokuvajuhlilla 21. huhtikuuta 2018. Elokuvan ohjasi Louis Myles ja siinä esiintyvät muun muassa jalkapalloilijat Carlos Alberto Torres, Zico, Renato Gaucho, Bebeto, Junior ja Ricardo Rocha. Toimittaja Rob Smythin on kirjoittanut Kaiserista kertovan samannimisen kirjan "Kaiser!: The Greatest Footballer Never to Play Football", joka julkaistiin myöskin vuonna 2018.
Yksityiselämä.
Kaiser on brasilialaisen jalkapalloilijan Hyurin setä. Toisin kun setänsä, Hyuri on pelannut lukuisia jalkapallo-otteluita ja tehnyt kymmenittäin maaleja. Kaiser asuu Rio de Janeirossa, Brasiliassa. Hänestä on tullut aikuisiällä buddhalainen. Kaiser ei ole elämänsä aikana juonut alkoholia, tupakoinut tai käyttänyt huumeita. Kaiserilla on ollut jalkapallouransa jälkeen ongelmia näön kanssa. Kaiserin mukaan hänen silmänsä verkkokalvo lähti irtautumaan, ja kun se laitettiin takaisin paikalleen, hänen näkönsä ei enää kunnolla palannut. Tämän takia Kaiser käyttää aina mustia aurinkolaseja kun hän esiintyy jossain julkisesti.
Kaiser on menettänyt oman pojan 18-vuotiaana. Hän sanoo olleensa elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa. Kaikki avioliitot loppuivat vaimon kuolemaan. Lisäksi Kaiser väittää olleensa elämänsä aikana suhteissa monien kuuluisien naisten kanssa, mutta hän ei ole paljastanut hänen kanssaan suhteissa olleiden naisten nimiä, koska hän haluaa kunnioittaa näiden naisten yksityisyyttä. 
Kaiser on väittänyt harrastaneensa seksiä elämänsä aikana yli tuhannen eri naisen kanssa. Kaiser on kertonut olleensa koukussa seksiin, ja että hän on joskus harrastanut seksiä ainakin kolmen naisen kanssa päivittäin. Lisäksi Kaiser on sanonut, että hänen koko elämänsä on pyörinyt vahvasti seksin ympärillä, eikä hänellä ole oikeastaan muita harrastuksia. Kaiser on kertonut, että tämä kaikki johtuu kulttuurista, johon hänet on kasvatettu.