tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruoho

Ruoho tarkoittaa kasvitieteellisessä merkityksessä ruohovartisia kasveja. Ruohovartisuus erottaa ruohot varvuista, pensaista ja puista, jotka ovat kaikki puuvartisia kasveja. Ruohovarsi saattaa kuitenkin toisinaan muistuttaa ulkonäöltään puuvartta, ja joillakin kasveilla varsi saattaa olla osittain puutunut, esimerkiksi alaosistaan.
Ruohot voivat kasvaa hyvinkin erikokoisiksi. Vaikka monet ruohot kasvavat vain alle metrin korkuisiksi, voivat jotkin ruohot kasvaa hyvin korkeiksikin, kuten esimerkiksi kaukasianjättiputki ("Heracleum mantegazzianum") ja japanintatar ("Reynoutria japonica").
Arkikielessä ruoho voi viitata myös nurmeen tai nurmikkoon, jossa usein kasvaa heinämäisiä kasveja, tavallisimmin heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluvia lajeja.
Hui hai hiisi

Hui hai hiisi on Yle TV2 -kanavalla vuosina 1999–2000 ensiesitetty lastenohjelmasarja, jossa kolme lasta auttavat Hiisivuoressa asuvaa Mattia ja Berenikeä. Ohjelman juoneen kuuluu, että lapset saapuvat paikalle auttamaan kaksikkoa kaikenlaisissa pulmissa. Lopulta lapset palkitaan karhunhammaskoruilla, jotka pujotetaan heidän kaulaansa Hiisivuoren keskellä. Ohjelmaa esitettiin ensimmäisen kerran perjantaisin 1. lokakuuta 1999 alkaen 16. kesäkuuta 2000 asti. Uusintana sarjaa nähtiin vuosina 2003, 2005 sekä 2009–2010.
Hahmot.
Matti Menninkäinen.
Matti (Riku Suokas) on Hiisivuoren menninkäinen ja hän pelkää lähes kaikkea. Matti joutuu selittelemään Hiidelle usein lapsien ääniä ja muuta vastaavaa. Matti ei aluksi pidä siitä, että lapsia tuodaan Hiisivuoreen, koska Hiisi on uhannut syödä Matin, jos näkee yhdenkin ihmislapsen. Tästä huolimatta Matti myöntyy aina auttamaan Berenikeä ja lapsia purkamaan Hiiden lumouksia.
Berenike Tähtikilpi.
Berenike (Anu Tuomi-Nikula) on Hiisivuoren keiju ja hän tykkää pohtia sekä kirjoitella asioita. Berenikellä on paljon pulmia ja hän kutsuu avukseen lapsia, jotka saavat auttaa häntä tehtävissä, joiden ratkaiseminen auttaisi purkamaan Hiiden lumoukset. Berenike poltti muinoin siipensä lennettyään liian lähelle aurinkoa.
Hiisi.
Hiisi (Asko Sahlman) on Hiisivuorta hallitseva ilkeä jättiläinen. Hiisi kutsuu Matin aina luokseen selittelemään lasten hajuja, ääniä tai tavaroita. Hiisi on hyvin suurikokoinen mieshenkilö, josta näkyvät sarjassa kokonsa vuoksi vain jalat. Hiidellä on myös muutamia sinikaapuisia vartijoita, joista kaksi (Herkku Hernesniemi ja Esa Rantanen) seisovat yleensä hänen vierellään. Hiisi ei pidä lapsista lainkaan ja on uhannut syödä Matin, jos löytää luolasta lapsia.
Kivijätti.
Kivijätti on kivinen hahmo, joka herää henkiin aina erään lorun lopussa. Sillä on punaiset silmät ja hyvin möreä ääni. Sen tehtävänä on auttaa Berenikeä ja lapsia tehtävässään, oli se mikä tahansa. Kivijätti ei ole paha, vaikka se näyttää pelottavalta. Kivijätin äänenä oli Riku Suokas.
Peikkoluolan ovi.
Puhuva ovi, jonka Matti yrittää saada auki, kun hänen tarvitsee päästä Bereniken ja lasten avuksi aloittamaan tehtävä. Ovi ei haluaisi päästää Mattia läpi, mutta Matti onnistuu kuitenkin aina saamaan oven auki tavalla tai toisella.
Quupeikko.
Quupeikko (Ilari Johansson) on keksijäpeikko, joka keksii toisinaan enemmän ja vähemmän hyödyllisiä asioita. Matti vierailee hänen luonaan usein, jolloin hän usein sotkee Quupeikon keksintöjä.
Tietäjä.
Tietäjä (Eriikka Magnusson) on äkkipikainen tietäjä, joka osaa tehdä loitsuja ja taikakeitoksia ja ennustaa. Taikasanalla ”Skrabe!” hän pystyy siirtämään itsensä paikasta toiseen.
Peikko Kamulainen.
Peikko Kamulainen (Miia Mäki-Jyllilä) on peikko, jonka hammasta alkaa särkeä, jos hän ei saa kahvia.
Saariselän Tunturihotelli

Santa's Hotel Tunturi, entinen Saariselän Tunturihotelli, on Inarin Saariselällä sijaitseva hotelli. Hotellissa on yhteensä 260 huonetta, neljä ravintolaa sekä kahdeksan kokoustilaa. Santa's Hotel Tunturi on vuode- ja ravintolan asiakaspaikoilla mitaten Lapin suurin hotelli. Hotelli kuuluu Sava-Group-konserniin sekä Santa's Hotels -ketjuun, johon kuuluvat myös Santa's Hotel Santa Claus sekä Santa's Hostel Rudolf Rovaniemeltä.
Historia.
Rovaniemeläinen Lapin Lasten Ystävät ry rakensi vuosina 1952-1953 Saariselälle Laanilan Tunturimaja -nimisen rakennuksen, josta Tunturihotellin toiminnan voidaan katsoa alkaneen. 1950-luvun lopulla rakennukset siirtyivät Virkamiesliiton omistukseen, jolloin liitto jatkoi hotellin toiminnan kehittämistä Saariselän Retkeilykeskus -nimisenä.
Vuonna 1985 retkeilykeskuksen nimi muutettiin Saariselän Tunturihotelliksi. Tunturihotelli ajautui konkurssiin vuonna 1992 yhdessä Virkamiesliiton kanssa, ja uudeksi omistajiksi tulivat vuonna 1993 rovaniemeläiset liikemiehet Seppo Aho ja Timo Hietala sekä Matkailunkehitys Nordia Oy.
Vuonna 2007 Seppo Ahon omistama Sava-Group osti Saariselän Tunturihotellin kiinteistöyhtiön koko osakekannan, ja yritys päätyi kokonaisuudessaan rovaniemeläisen Ahon perheyhtiön omistukseen. Vuoden 2011 alusta alkaen hotellin markkinointinimenä on ollut Santa's Hotel Tunturi.
Huoneet.
Santa's Hotel Tunturissa on 260 huonetta, ja niissä noin tuhat vuodepaikkaa. Huoneet ja huoneistot sijaitsevat kuudessa eri majoitusrakennuksessa, jotka ovat Ahma, Kontio, Sopuli, Näätä, Paraspaikka ja Gielas. Hotellissa on 96 kahden hengen hotellihuonetta, 77 saunallista kahden hengen hotellihuonetta, seitsemän saunallista sviittiä ja 80 saunallista huoneistoa.
Ravintolat.
Hotellissa on neljä ravintolaa, joista Pirtti, Siula ja Lutto sijaitsevat päärakennuksessa yhdessä vastaanoton kanssa. Neljäs ravintola Kaltio sijaitsee Gielas-rakennuksessa. Lisäksi piha-alueella on puurakenteinen, ravintolakäytössä oleva kota. Asiakaspaikkoja neljässä ravintolassa on hieman yli 2 000.
Symeeni

Symeeni (C10H14) on aromaattinen hiilivety, joka muistuttaa rakenteeltaan monoterpeenejä. Symeeniä esiintyy luonnossaan monien kasvien eteerisissä öljyissä.
Esiintyminen luonnossa.
Lukuisat kasvit sisältävät symeeniä, erityisesti kumina ja ajuruohot. Yhdistettä sisältävät lisäksi muun muassa sitrushedelmät, papaija, ananas, oregano ja tomaatti.
Synteesi.
Symeeniä voidaan valmistaa teollisesti alkyloimalla tolueenia propeenilla 60 °C:n lämpötilassa katalyytin läsnä ollessa.
Symeeniä voidaan syntetisoida myös käyttämällä lähtöaineena limoneenia, jota saadaan melko halvalla eristettyä sitrushedelmistä tai paperiteollisuuden sivutuotteena. Limoneenista voidaan symeeniä valmistaa kahdella eri tavalla. Limoneeni voidaan joko vedyttää metallikatalyyttien avulla, minkä jälkeen syntynyt tuote dehydrogenoidaan, jolloin saadaan kymeeniä. Limoneeni voi myös happamissa olosuhteissa isomeroitua. Isomeerien dehydraus tuottaa symeeniä.
Käyttö.
Puhtaalla symeenillä on sitruunankaltainen tuoksu. Sitä käytetäänkin hajusteissa. Tämän lisäksi yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden, esimerkiksi lääkeaineiden ja hajusteiden synteesissä.
Anastasija Zavorotnjuk

Anastasija Jurjevna Zavorotnjuk (, 3. huhtikuuta 1971 Astrahan, Neuvostoliitto – 29. toukokuuta 2024 Moskova, Venäjä) oli venäläinen näyttelijä.
Elämä.
Zavorotnjuk syntyi taiteilijaperheeseen Etelä-Venäjällä. Isä Juri on televisioakatemian jäsen ja äiti Valentina työskenteli Astrahanin valtionteatterissa. Zavorotnjuk pyrki jo lapsesta esiintyvän taiteen alalle. 
Zavorotnjukilla oli lukuisia teatterirooleja. Ensiesiintyminen elokuvassa oli vuonna 1993 komediassa "Lihaja parotška" ("Лихая парочка"). Lännessä hän tuli tunnetuksi Suomessa Nelosella näytetystä komediasarjasta "Venäläinen Nanny" ("Моя прекрасная няня", "Moja prekrasnaja njanja"), jossa hän esittää hemaisevaa lastenhoitajaa rikkaan yksinhuoltajaisän taloudessa. Tästä hän sai Kultainen Ostap -palkinnon parhaana naiskoomikkona. Vuonna 2007 valmistuneessa toimintaelokuvassa "Kod apokalipsisa" ("Код апокалипсиса") Zavorotnjuk on pääosassa Vincent Pérezin kanssa. 
Yksityiselämä.
Toukokuussa 2020 tuli huhuina julkisuuteen, että Anastasia Zavorotnjuk olisi sairastunut glioblastoomaan, pahanlaatuiseen aivokasvaimeen, jonka kehittyminen olisi havaittu koeputkihedelmöityksen yhteydessä, minkä jälkeen Zavorotnjuk ja hänen nykyinen aviomiehensä Pjotr ​​Tšernyšov saivat tyttären.
Psykedeelinen taide

Psykedeelinen taide on kuvataidetta, joka on saanut innoituksensa psykedeelisestä kokemuksesta. Mikä tahansa taideteos, joka kuvaa ihmisen sisäistä maailmaa voidaan tulkita psykedeeliseksi, mutta yleisesti "psykedeelisellä taiteella" viitataan kuitenkin ensisijaisesti 1960-luvun vastakulttuurin piirissä syntyneeseen taidesuuntaukseen. Psykedeelinen taide oli vastine Psykedeeliselle rock -musiikille. 
Tyypillisimmillään psykedeelistä taidetta ovat julisteet, äänilevyjen kannet, underground sarjakuvat, seinämaalaukset ja konserttien sekä erilaisten tapahtumien valoshowt, visuaalit ja dekoraatiot.
Jordan Eberle

Jordan Leslie Eberle (s. 15. toukokuuta 1990 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Seattle Krakenissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Eberle on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Oikealta laukovan Eberlen vahvuuksiin kuuluu maalintekotaito ja kiekonkäsittely. Hän on maailmanmestari vuodelta 2015.
Eberle on Edmonton Oilersin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2008.
Ura.
Regina Kingsin kasvattama Eberle siirtyi Albertan paikallisesta juniorisarjasta AMHL:stä WHL-joukkue Regina Patsiin kaudeksi 2006–2007. Kaudella 2007–2008 hänet valittiin WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Edmonton Oilers varasi Eberlen ensimmäisellä kierroksella 22. pelaajana kesällä . Kaudella 2009–2010 Eberle valittiin WHL:n (Four Broncos Trophy) ja koko CHL:n vuoden pelaajaksi. Hänet valittiin myös uudelleen WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. 
Maaliskuussa 2009 Eberle teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmontonin kanssa. Hän pelasi AHL-joukkue Springfield Falconsissa jo samana keväänä 27. maaliskuuta 2009. 29. maaliskuuta syntyi ensimmäinen maali. Kaudella 2009–2010 Eberle pelasi vielä lähinnä WHL:ssä, mutta pelasi taas maaliskuussa 2010 AHL:ssä. Koska Eberle ei debytoinut NHL:ssä vielä kaudella 2009–2010, hänen tulokassopimuksensa kesti kevääseen 2013.
Kausi 2010–2011 oli Eberlen tulokaskausi NHL:ssä. Hän teki 69 runkosarjaottelussa tehot 18+25=43, jotka riittivät Oilersin sisäisen pistepörssin voittoon. Eberle teki NHL-uransa avausmaalin jo hänen uransa ja joukkueen kauden ensimmäisessä ottelussa 7. lokakuuta 2010 Calgary Flamesin Miikka Kiprusoffin taakse.
Maaliskuussa 2024 Eberle teki Krakenin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 9,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lokakuussa 2024 Kraken nimesi Eberlen joukkueen kapteeniksi.
Maajoukkue.
Eberle oli voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta 2009. Vuonna 2010 hän voitti hopeaa,hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi, arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä tähdistökentälliseen. Eberle toimi kisoissa Kanadan varakapteenina. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 voittaen kultaa. 
Eberle voitti miesten maailmanmestaruuden Tšekissä 2015. Hän pelasi miesten MM-kilpailuissa myös vuosina 2010 ja 2011. Vuoden 2010 turnauksessa hän ei aluksi mahtunut Kanadan kokoonpanoon, mutta sai peliaikaa Brad Smythin ja Steven Stamkosin loukkaannuttua alkulohkon peleissä. Eberle debytoi A-maajoukkueessa 14. toukokuuta 2010 pelatussa jatkolohkon ottelussa Norjaa vastaan. Hän teki debyyttiottelussaan sensaatiomaisesti tehot 1+3=4.
Muuta.
Eberlen serkku Derek on pelannut AHL:ssä jääkiekkopuolustajana. Jordanin pikkuveli Dustin Eberle (s. 1992) pelaa SJHL-joukkue Melville Millionairesissa.
NHL 11

NHL 11 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema urheilupeli. Peli julkaistiin Yhdysvalloissa 7. syyskuuta 2010 ja Euroopassa 16. syyskuuta 2010.
Pelin aiheena on jääkiekkopeli ja se on "NHL"-pelisarjan 20:s osa.
Pelin verkko-ominaisuudet suljettiin 11. tammikuuta 2013. 
Uudistuksia.
EA julkaisi verkkosivuillaan usein kysytyt kysymykset listan koskien tulevaa NHL 11-peliä. Pelin kannessa on Jonathan Toewsin kuva. 
Kansikuva.
Maailmanlaajuisen version kannessa on Chicago Blackhawksin Jonathan Toews. Ruotsin ja Ahvenanmaan versioissa on veljekset Henrik Sedin ja Daniel Sedin. Sveitsin versiossa Mark Streit.
Seychellienkerttunen

Seychellienkerttunen ("Acrocephalus sechellensis") on Seychellien kotoperäinen varpuslintu. Se elää Aridella, Cousinilla ja Cousinella. Émile Oustalet kuvaili lajin holotyypin Marianne Islandilta 1877.
Erikoinen lisääntymistapa.
Seychellienkerttusen lisääntymisstrategia on eräs lintumaailman erikoisimmista. Lajilla on niin sanottu laajennettu vanhemmuus, jossa pesivää paria avustaa joukko edellisen, tai edellisten, poikueiden täysikasvuisia yksilöitä, jotka ovat yleensä naaraita. Korkealuokkaisissa elinympäristöissä lisääntyvien naaraiden poikasista 80 % on naaraita, jotka usein jäävät auttamaan seuraavien poikueiden hoidossa. Huonolaatuisissa elinympäristöissä lisääntyvät naaraat kuitenkin munivat munia, joista kuoriutuu enimmäkseen koiraita, jotka useimmiten lähtevät vaeltelemaan ja etsimään omaa reviiriä, jolloin ne eivät jää kuluttamaan muutenkin vähiä ravintovaroja.
Koska linnun munasolun sukupuoli määräytyy juuri ennen hedelmöitymistä, pari tuntia ennen sen irtautumista munasarjasta, ja koska seychellienkerttuset ovuloivat aamulla, oletetaan, että edellisen päivän olosuhteet saavat naaraan elimistön määräämään munasolun sukupuolen. Tämän kaltainen lisääntyminen lienee tyypillistä muillakin laajennettua vanhemmuutta suosivilla lintulajeilla.
Jeffrey D. Sams

Jeffrey D. Sams (s. 1. syyskuuta 1966 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt enimmäkseen televisiosarjoissa. Hänellä oli muun muassa pääosa 13-osaisessa sarjassa "Line of Fire". Muita sarjoja ovat olleet Kuuma piiri, Unissakävelijät, Lemmen solmut, Wasteland, Ilman johtolankaa ja Greyn anatomia.
Sams oli myös Marvelin sarjakuvasankarin Mustan Pantterin äänenä animaatioelokuvassa Ultimate Avengers 2.
Gregory Dix

George Eglinton Alston Dix, munkkina Gregory, (1901–1952) oli anglikaaninen benediktiinimunkki ja liturgikko.
Dix vihittiin papiksi vuonna 1925. Liturgikkona hän tuotti "Apostolisen tradition" ensimmäisen kriittisen laitoksen. Teoksessaan "The Shape of the Liturgy" (1945) hän esittää jaottelun ehtoollisesta "ottamisena, siunaamisena, murtamisena ja jakamisena". Hänen arvionsa mukaan Thomas Cranmer oli ehtoollisteologiassaan harras zwingliläinen. Dix oli teologisesti itse niin sanottu anglopapalisti ja oli mukana vastustamassa anglokatolisen vakaumuksensa vuoksi silloista Etelä-Intian kirkon yhdistymistä. Hänet valittiin 1948 luostarinsa Nashdom Abbeyn prioriksi.
Jorma Lehtosalo

Jorma Juhani Lehtosalo (s. 23. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen urheiluvalmentaja ja entinen kilpameloja.
Lehtosalo edusti Suomea melojana kaksissa olympialaisissa, lajina kajakkinelosten 1 000 metriä. Méxicossa 1968 hän sijoittui viidenneksi ja Münchenissä 1972 seitsemänneksi. Molempiin miehistöihin kuuluivat myös Heikki Mäkelä ja Ilkka Nummisto. Lisäksi mukana oli vuonna 1968 Karl-Gustav von Alfthan sekä vuonna 1972 Kari Markkanen. EM-kilpailuissa Lehtosalo sijoittui seitsemänneksi vuonna 1969 ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti samana vuonna pronssia.
Seuratasolla 184-senttinen Lehtosalo edusti Vanajaveden Vesikkoja, Melaveikkoja, Helsingin Nykyaikaisia 5-ottelijoita ja Canoaa. Hän voitti yhteensä 15 Suomen-mestaruutta. Ennen siirtymistään melontaan Lehtosalo kilpaili nykyaikaisessa viisiottelussa.
Lehtosalo on toiminut pitkään valmentajana melonnan lisäksi myös ampumahiihdossa. Hän toimi Kanoottiliiton päävalmentajana 1987–2003, ampumahiihtoliiton päävalmentaja 1976–1980 ja uimaliiton päävalmentaja 1974–1976.
Vuonna 2007 Lehtosalo palkittiin Suomen Valmentajat ry:n Vuoden valmennusteko -palkinnolla.
Getån rautatieonnettomuus

Getån rautatieonnettomuus oli maanvyöryn aiheuttama junaonnettomuus Getåssa, joka on nykyään osa Norrköpingiä. Se on Ruotsin kaikkien aikojen pahin raideliikenneonnettomuus.
Rankkasateiden heikentämä maa petti raiteiden alta, minkä vuoksi veturi ja kymmenen vaunua suistuivat alapuoliselle tielle. Onnettomuudessa kuoli 42 ihmistä ja loukkaantui 41. Monet kuolivat tulipalossa puisissa matkustajavaunuissa, jotka syttyivät suistumisen jälkeen.
Karl-Gustav von Alfthan

Karl-Gustav von Alfthan (s. 18. helmikuuta 1945 Helsinki) on entinen suomalainen meloja ja käsipalloilija.
Von Alfthan sijoittui Méxicon 1968 olympialaisissa kajakkinelosten 1 000 metrillä viidenneksi. Muut miehistön jäsenet olivat Heikki Mäkelä, Jorma Lehtosalo ja Ilkka Nummisto. EM-kilpailuissa von Alfthan sijoittui seitsemänneksi vuonna 1969. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti kolme pronssia.
Seuratasolla 186-senttinen von Alfthan edusti Drumsö Paddlarklubbia ja Helsingfors Kanotklubbia. Hän voitti yhteensä viisi Suomen-mestaruutta ja 13 muuta mitalia vuosina 1964–1969.
Käsipalloa von Alfthan pelasi SM-sarjassa ja 1965–1968 kolmen maaottelun verran Suomen maajoukkueessa.
Aberdeenin lentoasema

Aberdeenin lentoasema on kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee Dycen esikaupungissa noin 9 kilometriä Aberdeenistä luoteeseen Skotlannissa. Lentoaseman kautta kulki yli 3 miljoonaa matkustajaa vuonna 2012.
Gedera

Gedera () on kaupunki Israelissa Keski-Israelin hallintoalueella. Paikan uskotaan olevan lähellä Vanhassa testamentissa mainittua Gederaa, mutta nykyisen kaupungin perustivat vuonna 1884 siirtolaiset Venäjältä. Vuoden 2018 lopussa Gederan asukasluku oli 28 092.
Historia.
Ennen Gederan perustamista sen lähellä sijaitsi vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan aikana hylätty Qatran arabikylä, jonka monet tutkijat ovat yhdistäneet Vanhan testamentin Joosuan kirjassa kohdassa 15:36 mainittuun Gederaan. Gederan moshavah perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1884. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia Bilu-liikkeen jäseniä Venäjältä. Gederah oli aikanaan juutalaisista asutuskeskuksista kaikkein eteläisin ja myös ainoa, joka ei saanut taloudellista ja hallinnollista tukea Edmond de Rothschildilta. Paikalliset harjoittivat maataloutta ja 1930-luvulla perustettiin myös majataloja ja hoitoloita kaupungista muodostuessa ympäröivän maaseudun kaupunkikeskus. Gederan kuntaan kuului myös Uri'elin kylä, joka työllisti sokeita käsityöläisiä.
Väestö.
Gederan asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 28 092.
Optinen kaksoistähti

Optinen kaksoistähti tarkoittaa tähtiparia, joka taivaalta tai kaukoputkesta katsottaessa näyttää muodostavan kaksoistähden ja joilla näyttää olevan jotakuinkin samanlainen kirkkaus (ts. molemmat tähdet näyttävät olevan hyvin lähellä toisiaan ja vaikuttavat olevan suunnilleen yhtä kirkkaita) mutta jotka todellisuudessa sijaitsevatkin hyvin kaukana toisistaan. Ne ovat Maasta katsottuna sattumoisin samassa suunnassa mutta aivan eri etäisyyksillä, ainakin usean valovuoden, mutta parhaimmillaan jopa tuhansien valovuosien päässä toisistaan.
Tunnettu optinen kaksoistähti sijaitsee Otavan varressa, jossa Mizar ja Alcor näyttävät muodostavan parin.
Jos tähtien suuntaero on suurempi kuin 0,1 kaarisekuntia, ne voidaan erottaa kaukoputkella, ja silloin niitä sanotaan "visuaaliseksi kaksoistähdeksi". Optisia kaksoistähtiä löytyi hyvin paljon kaukoputken keksimisen jälkeen. Herschel mittasi vuonna 1780 yli 700 tähden muodostaman parin asemien muutoksia ja havaitsi, että noin 50 pareista muutti keskinäistä asemaansa kahden vuosikymmenen tarkkailun kuluessa.
Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto

Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto ("Pulitzer Prize for Fiction") on myönnetty vuodesta 1948 yhdysvaltalaiselle kaunokirjallisuutta edustavalle kirjalle, joka kuvaa ensisijaisesti elämää Yhdysvalloissa. Palkinnon nimi oli vuoteen 1947 saakka "Pulitzer Prize for the Novel" ja se on ensimmäisen kerran myönnetty vuonna 1918.
1980-luku.
Vuodesta 1980 on julkaistu voittajan lisäksi myös kahden finalistin nimet.
Wicked (kappale)

Wicked on Cristal Snow’n kappale ja kolmas single toukokuussa 2010 julkaistulta albumilta "God You Made Me Wicked". ”Wicked” on Cristal Snow’n ja Chisun yhteistuotantoa.
Julkaisu.
”Wicked” lähetettiin radioille viikolla 18/2010.
Kappale julkaistiin digitaalisesti 17. toukokuuta 2010. Wickedistä valmistettiin 10 kappaleen erä fyysisiä promosinglejä, jotka Snow'n tukitiimi jakoi aktiivisimmille faneilleen toukokuussa. Kappale lisättiin NRJ-radiokanavan soittolistalle viikolla 30/2010 ja nousi heti top5:een.
Singlestä julkaistaan Surrender singlen myötä "Surrender Wicked Remixed" EP.
Musiikkivideo.
Singlelle kuvattiin musiikkivideo 11.-12. heinäkuuta 2010. Cristal teki ohjausdebyyttinsä ”Wickedin” musiikkivideolla. Hän ohjasi videon ohjaaja Jyrki Muromäen kanssa, joka on ohjannu mm. videot "Cristal Clear" ja "Turn Me Up". Kuvauspaikkana toimi Cristalin kotikaupunki Kankaanpää ja tarkemmin kuvaus tapahtui autioksi jääneen teollisuusrakennuksen sisä- ja ulkoalueella. Videon puvusti muotibloggari Vesa Silver ja videolla esiintyi Cristalin hyviä ystäviä. Musiikkivideon kuvasi Cristalin hyvä ystävä Laura Haimila. Musiikkivideo julkaistiin 3. syyskuuta 2010. 15. marraskuuta 2010 julkaistaan myös "Surrender Wicked Remixed" digitaalinen sekä fyysinen EP.
Video sai yhdessä viikossa yli 60 000 katselukertaa YouTubessa. Musiikkivideo on herättänyt huomiota sosiaalisessa mediassa sekä muun muassa NRJ:llä videota otsikoitiin seuraavasti: "Cristal Snow'n uusi supersiisti musavideo - WICKED!".
Muuta.
"Wicked" oli Vuoden kotimainen biisi -ehdokkaana radiokanava Kimmoliisan Vuosiäänestyksessä.
Teräspallit

Teräspallit on suomalaisversio brittiläisestä "Balls of Steel" -televisio-ohjelmaformaatista, jossa yhdeksän näyttelijää esittää erilaisia sketsejä ja temppuja niin studiossa kuin julkisilla paikoillakin. Lisäksi ohjelmassa ovat mukana Duudsonit. Teräspallit alkoi Suomessa vuoden 2010 keväällä Sub-kanavalla Janne Katajan juontamana. Ohjelman ensimmäisellä kaudella esitettiin 10 jaksoa. Ohjelman toinen kausi alkoi keväällä 2012, jolloin uutena juontajana aloitti Elina Viitanen. Toisella kaudella nähtiin temppuja myös Britanniasta ja Australiasta.
Jerrie Mock

Geraldine ”Jerrie” Fredritz Mock (22. marraskuuta 1925 Newark, Ohio – 30. syyskuuta 2014 Quincy, Florida) oli yhdysvaltalainen lentäjä, joka lensi ensimmäisenä naisena yksin maailman ympäri. Lento päättyi 17. huhtikuuta 1964 ja kesti 29 päivää käsittäen 21 välilaskua ja noin 23 000 mailia (n. 37 000 kilometriä).
Fédération Aéronautique Internationale myönsi Mockille saavutuksesta Louis Blériot -mitalin. Maailman ensimmäisen yksinlennon maailman ympäri oli suorittanut Wiley Post vuonna 1931. Kuuluisa naislentäjä Amelia Earhart oli yrittänyt 27 vuotta ennen Mockin lentoa vastaavaa lentoa ja saanut surmansa.
Mock lähti ennätyslennolleen Columbuksesta 19. maaliskuuta 1964 "Spirit of Columbuksella", Cessna 180:llä. Russell Mock ja Al Baumeister olivat ostaneet sen Mockin lentoa varten. Koneen rungon sisälle sijoitettiin lisäpolttoainetankkeja ja henkiinjäämistarvikkeita. Mock palasi lennolta lähtöpaikkaansa Columbukseen 17. huhtikuuta 29 päivää, 11 tuntia ja 59 minuuttia lähdöstä.
Lennon jälkeen Mock ei enää koskaan lentänyt Spirit of Columbuksella. Cessna tarjosi hänelle tilalle uudemman mallin ja piti ennätyskonetta esillä luovuttaen sen myöhemmin museolle. Spirit of Columbus on nykyään National Air and Space Museumissa.
Yhdysvaltain ilmavoimat nimesi Mockin kunniaksi kadun Rickenbackerin lentotukikohdassa (nykyinen Rickenbackerin kansainvälinen lentoasema) Lockbournessa, Ohiossa Columbuksen lähellä.
Mock asui viimeiset vuotensa Quincyssa, Floridassa. Hänellä oli kolme lasta. Hän kuoli kotonaan 88-vuotiaana 30. syyskuuta 2014.
Aral

 
Aral (, ) on kaupunki Kazakstanin lounaisosassa, Qızılordan alueella. Aral sijaitsi aiemmin Araljärven pohjoisrannalla ja oli tuolloin merkittävä kalastussatama. Kaupunki on Aralin piirin keskus. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 33 139 asukasta.
Araljärven vedenpinta alkoi laskea vuonna 1960, kun siihen laskevat joet ohjattiin pääasiassa puuvillaviljelmien kastelukäyttöön. Rannan vetäytyessä Aral jäi sisämaakaupungiksi, josta on 12 kilometriä nykyiselle järvelle. Etäisyys rantaan oli välillä kasvanut jo yli 100 kilometriin, kunnes Kokaralin padon rakentaminen vuonna 2005 sai aikaan uuden, pienemmän, pohjoisen Araljärven altaan syntymisen. Kaupungissa on uuden järven kampelaa hyödyntävää kalanjalostusteollisuutta. Kaupungista on suunniteltu rakennettavan kanavayhteys järvelle. Araljärven kuivumiseen liittyvät tuulen kuljettamat myrkylliset kemikaalit aiheuttavat terveysongelmia Aralin väestölle. Työttömyys kaupungissa on korkea.
Kukkarokivi

Kukkarokivi on Turussa Ruissalon luoteisrannan läheisyydessä sijaitseva Suomen suurin selvästi näkyvissä oleva siirtolohkare. Se on 27 metriä pitkä ja 17 metriä korkea kohoten 12 metriä merenpinnan yläpuolelle. Se on tunnettu nähtävyys ja rauhoitettu luonnonmuistomerkkinä vuonna 1965. Vuonna 2006 Kukkarokivi rauhoitettiin lisäksi luonnonsuojelualueeksi lintujen pesimäluotona.
Kukkarokivi kuuluu vuonna 2006 perustettuun 10 hehtaarin Ruissalon lintuluodot -kokonaisuuteen, jonka muodostavat kuusi erillistä luotoa tai karien ryhmää. Lintuluodot kuuluvat Natura 2000 -verkostoon sekä luontodirektiivin että lintudirektiivin mukaisina kohteina.
Tarun mukaan Raision keskiaikaisen kirkon rakensivat jättiläiset nimeltä Killi ja Nalli. Jättiläiset riitaantuivat kirkon papin kanssa, jolloin Killi uhkasi hajottaa koko kirkon kallionlohkareella. Löydettyään meren rannasta sopivan lohkareen Killi ei kuitenkaan enää löytänyt takaisin kirkolle, joten hän paiskasi vihoissaan kalliolohkareen Ruissalon edustalle. Kiveä kutsutaan Kukkarokiveksi, koska jättiläinen oli kantanut sitä suuressa kukkarossa selässään.
Juuso Mäkilähde

Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähde (s. 2. elokuuta 1984 Lohja) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja. 
Hän juontaa Radio Suomipopilla 2023 alkaen "Aamulypsyä" Tinni Wikströmin, Tuukka Ritokosken ja Janni Hussin kanssa, aikaisemmin "Juuso ja Tinni Show’ta". Televisiossa hän on juontanut muun muassa "Selviytyjät Suomi"- ja "Suomen surkein kuski" -ohjelmia usean kauden ajan sekä viimeisimmät kaudet myös "Idolsista".
Mäkilähde on syntynyt Lohjalla, asunut lapsuuden Imatralla ja nuoruuden Jämsässä. Hän nousi suuren yleisön tietoisuuteen juonnettuaan YleX-radiokanavalla iltapäiväohjelmaa vuosina 2010–2015.
Ura.
Mäkilähde tuli alun perin tunnetuksi televisiossa juontaessaan Subilla esitettyä "Subbari"-nimistä interaktiivista nuoriso-ohjelmaa, jonka ensimmäinen jakso esitettiin helmikuussa 2007. Syksyllä 2007 hän siirtyi juontamaan television Voice-musiikkikanavan "Voicela"-ohjelmaa yhdessä Jukka Rossin ja Tea Khalifan kanssa. Ohjelmaa esitettiin syksyyn 2008 asti.
YleX:llä hän juonsi "YleX Viikonloppua" yhdessä Sanna Gravin kanssa, kunnes siirtyi 1. marraskuuta 2010 juontamaan "YleX Iltapäivää" yhdessä Aino Töllisen ja Jenny Lehtisen kanssa. 17. helmikuuta 2014 "YleX Iltapäivä" muutti nimensä "YleX Jälki-istunnoksi", jonka juontajina toimivat Mäkilähteen lisäksi Ville ”Viki” Eerikkilä ja alussa myös Jenni ”Jenspa” Poikelus. Mäkilähde juonsi viimeisen radiolähetyksensä YleX:llä 18. joulukuuta 2015.
Vuonna 2012 Mäkilähde esiintyi "Teräspalleissa", jossa hän näytteli Herra Sopimatonta. Hän on toiminut "Suomen surkein kuski" -ohjelman juontajana vuosina 2012–2017. Vuonna 2013 hän selosti Euroviisut yhdessä Aino Töllisen kanssa. Syksyllä 2015 Mäkilähde osallistui MTV3:lla esitettyyn "Voitolla yöhön" -estradiviihdeohjelmaan. Lokakuusta 2015 asti hän on toiminut yhtenä Yle TV2:n "Villi kortti" -sarjan panelisteista.
Mäkilähde on juontanut myös "Suomen surkein nikkari" -ohjelmaa, jonka ensimmäinen kausi kuvattiin vuonna 2015. Sarjaa alettiin esittää MTV3:lla 21. syyskuuta 2016. Mäkilähde juonsi yhdessä Lorenz Backmanin ja Tuija Pehkosen kanssa myös "Sinulle on postia" -ohjelmaa, jota esitettiin MTV3-kanavalla. Nelosella esitetyn "Idolsin" kahdeksannen kauden Mäkilähde juonsi yhdessä Anni Hautalan kanssa.
2. lokakuuta 2017 alkaen Mäkilähde alkoi juontaa yhdessä Tinni Wikströmin kanssa Radio Suomipopin iltapäivälähetystä. Vuodesta 2018 alkaen Mäkilähde on juontanut televisiossa "Selviytyjät Suomea" sekä vuodesta 2020 "Farmi Suomea".
Arkadiusz Rybicki

Arkadiusz Czesław Rybicki (12. tammikuuta 1953 Gdynia, Puola – 10. huhtikuuta 2010 Smolensk, Venäjä) oli puolalainen poliitikko. Hänet valittiin Sejmin jäseneksi vuonna 2005 pidetyissä vaaleissa äänin 9 466. Hän toimi Sejmin jäsenenä kuolemaansa saakka.
Hän oli toiminut Gdańskin alueella Solidaarisuus-liikkeessä ja kuului porvarilliseen Kansalaisfoorumi-puolueeseen.
Hän kuoli Smolenskin lento-onnettomuudessa Venäjällä 10. huhtikuuta 2010.
Primera Divisiónin kausi 1999–2000

Primera Divisiónin kausi 1999–2000 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 69. kausi. Kausi alkoi 21. elokuuta 1999 ja päättyi 20. toukokuuta 2000. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Barcelona. Segunda Divisiónista pääsarjaan nousivat Málaga, Numancia, Sevilla ja Rayo Vallecano.
Kausi jäi historiaan Deportivo La Coruñan voitettua ensimmäisen pääsarjamestaruuden historiassaan. 1980-luvun puolivälistä lähtien pääsarjamestaruus oli mennyt vain kertaalleen Espanjan suurseurojen Barcelonan ja Real Madridin ulottumattomiin, kun kauden 1995–1996 päätteeksi Atlético Madrid kruunattiin mestariksi. Pääsarjasta tippuivat lopulta Betis, Atlético Madrid ja Sevilla.
Sarjataulukko.
¹ Real Madrid selviytyi automaattisesti hallitsevana Mestarien liigan voittajana kilpailun lohkovaiheeseen.
Parhaat maalintekijät.
Salva Ballesta voitti 27 maalillaan Pichichi-palkinnon ja hänestä tuli samalla Racing Santanderin historian ensimmäinen kyseisen palkinnon voittanut pelaaja.
Parhaat maalivahdit.
Kauden aikana vähiten maaleja päästänyt maalivahti suhteutettuna otteluihin oli Deportivo Alavésissa pelannut Martín Herrera.
Anna Laulumaa

Anna Laulumaa (s. 20. lokakuuta 1990 Oulu) on suomalainen näyttelijä sekä laulaja-lauluntekijä.
Laulumaa tuli tunnetuksi Helsingin kaupunginteatterin tuottamasta, Peacock-teatterissa vuonna 2008 esitetystä "High School Musicalista", jossa hän esitti Sharpay Evansin roolia. Vuonna 2009 hän oli mukana saman musikaalin jatko-osassa, jota esitettiin Savoy-teatterissa. Hän on myös näytellyt Hanna Taivalaa Yle TV1 -kanavan draamasarjassa "Kotikatu". Hänen hahmonsa oli mukana sarjassa tammikuusta 2009 lähtien. Laulumaalla on sivurooli Millana vuonna 2010 ensi-iltansa saanessa musikaalielokuvassa "Jos rakastat".
Oululaissyntyinen Laulumaa on asunut Helsingissä 12-vuotiaasta. Hän kävi Helsingissä musiikkipainotteista Sibelius-lukiota. Vuonna 2007 hänellä oli pääosarooli Sibelius-lukion "Häräntappoase"-rockmusikaalissa. Laulumaa on harrastanut laulamisen ja näyttelemisen ohella muun muassa balettia ja kilpatanssia.
Luhtasirkkunen

Luhtasirkkunen ("Ammospiza leconteii") on Pohjois-Amerikassa elävä sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Luhtasirkkunen on kooltaan noin 12 cm ja on yksi pienimmistä Pohjois-Amerikassa tavattavista heimonsa jäsenistä. Luhtasirkkusen paras tuntomerkki on sen kasvojen oranssinruskea väritys. Vaaleassa selässä on leveitä tummanruskeita raitoja. Rinta on väriltään kellertävä ja siinä on tummempia pystyraitoja. Perä on oranssinruskea. Pyrstö on lajilla lyhyt.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Luhtasirkkunen pesii Kanadan keskiosissa erityisesti Albertan provinssissa. Kanadassa levinneisyys ulottuu lännessä Brittiläisen Kolumbian ja idässä Québeciin asti. Yhdysvalloissa lajia tavataan pesivänä Minnesotan, Wisconsinin ja Michiganin osavaltioissa. Talveksi laji muuttaa Yhdysvaltain kaakkoisosiin.
Luhtasirkkusen elinympäristöä ovat kesäisin avoimet kosteat niityt, heinämaat ja marskimaat. Laji voidaan tavata myös kuivemmillakin alueilla, kuten heinäpeltojen reunamilla. Talvella laji elää samankaltaisilla alueilla kuin kesäisin: kosteilla niityillä marskimailla ja avoimissa heinikoissa.
Ravinto.
Luhtasirkkunen syö enemmikseen siemeniä. Niiden lisäksi laji voi ruokailla myös hyönteisillä, hämähäkeillä ja muilla pienillä selkärangattomilla eläimillä. Ravintonsa lintu etsii maasta tiheän kasvillisuuden suojissa.
Elintavat.
Luhtasirkkuset viettävät hyvin piileskelevää elämää heinikon suojissa. Häirittynäkin ne mieluummin juoksevat pakoon kuin lähtevät lentoon.
Luhtasirkkuset saapuvat pesimäseuduilleen maaliskuussa ja viimeiset yksilöt muuttavat etelämmäs loka-marraskuussa. Pesä sijaitsee veden lähellä hyvin kätkettynä saraikkoon. Naaras rakentaa heinistä kuppimaisen pesän, johon se munii kolmesta viiteen vaalean vihreää ruskeapilkullista munaa. Ainoastaan naaras hautoo munia ja haudonta kestää noin kaksi viikkoa.
Matti Kettunen (painija)

Matti Tapio Kettunen (s. 19. joulukuuta 1982 Imatra) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa Power Twisters Imatra -seuraa aloitettuaan uransa Vuoksenniskan Vesassa. Painin vuonna 1987 aloittanutta Kettusta on valmentanut vuodesta 1993 Mika Hartikainen.
60 kilogramman painoluokassa painivan Kettusen paras yleisen sarjan arvokisasijoitus on 12. sija Bakun EM-kilpailuista 2010. Hän saavutti sarjassa 50 kg kadettien (alle 17-vuotiaiden) MM-pronssia vuonna 1999. Junioreiden EM-kilpailuissa hän oli 54-kiloisissa kuudes vuonna 2000 ja junioreiden MM-kilpailuissa samassa painoluokassa yhdeksäs vuonna 2001. Kettunen saavutti kahdesti juniorien (alle 20-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailujen hopeaa. Hänellä on lisäksi kolme Suomen mestaruutta ja yksi SM-hopea.
Elämä ja urheilu-ura.
Painiura.
Kettunen syntyi Imatralla 19. joulukuuta 1982. Hän aloitti painimisen vuonna 1987. Ensimmäiseen kansainväliseen arvoturnaukseensa hän osallistui vuonna 1998, jolloin hän sijoittui FILA:n järjestämässä aikuisten turnauksessa 12 muun painijan tavoin sarjassa 50 kg jaetulle seitsemännelle sijalle. Seuraavana vuonna Kettunen osallistui Nykøbing Falsterissa kadettien (alle 17-vuotiaiden) MM-kilpailuihin 50 kg:n painoluokassa saavuttaen pronssia. Vuonna 2000 hän kilpaili 54-kiloisten sarjassa juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa ollen kuudes ja juniorien Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa, joissa sijoittui hopealle. Vuonna 2001 Kettunen saavutti jälleen PM-hopeaa, tällä kertaa sarjassa 58 kg, jonka voitti tanskalainen Håkan Nyblom. Samana vuonna juniorien MM-kilpailuissa Kettunen kilpaili 54 kg:n painoluokassa. Hän voitti alkulohkossa israelilaisvastustajansa ja loukkaantuneen bulgarialaisen Venelin Venkovin, mutta hävisi lohkosta jatkoon edenneelle ja lopulta kultaa voittaneelle kazakstanilaispainijalle. Lopputuloksissa Kettunen oli yhdeksäs. Vuonna 2002 Kettunen oli juniorien EM-kilpailuissa sarjan 54 kg 17:s, ja vuonna 2003 hän ei kilpaillut kansainvälisissä arvoturnauksissa. Vuonna 2004 60 kg:n painoluokkaan siirtynyt Kettunen paini opiskelijoiden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi.
Seuraavan kerran Kettunen paini kansainvälisessä arvoturnauksessa kuusi vuotta myöhemmin: hänet valittiin vuoden 2010 EM-kilpailuihin Bakuun, joissa hän hävisi ensimmäisen ottelunsa jaksoin 1–2 lopulta hopeaa saavuttaneelle ukrainalaispainijalle. Ensimmäisessä keräilyottelussaan Kettunen hävisi venäläiselle Zaur Kuramagomedoville puhtaasti jaksoin 0–2. Kuramagomedov voitti lopulta pronssimitalin, ja Kettusen lopullinen sijoitus oli 12:s. Seuraavana vuonna Kettunen kilpaili jälleen EM-kilpailuissa. Hän hävisi avausottelunsa unkarilaispainijaa vastaan jaksoin 1–2 ja sijoittui 16:nneksi. Matti Kettunen valittiin Suomen olympiaedustajaksi Lontoon 2012 olympiakisoihin. Hän ei kuitenkaan pystynyt kilpailemaan jalkavamman vuoksi.
Yksityiselämä.
Kettunen suoritti ylioppilastutkinnon ja on lukenut mekatroniikkaa Lahden ammattikorkeakoulussa. Harrastuksikseen hän on ilmoittanut sängyllä makoilun ja elokuvien katselun.
Saavutukset.
"Sarja 60 kg, ellei toisin mainittu."
ORP Grom (1936)

ORP Grom oli Puolan laivaston Grom-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Britanniasta J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 1935. Tilattu alus oli kooltaan Britannian kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajia suurempi. Alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1936 ja otettiin palvelukseen 11. toukokuuta 1937.
Palvelus.
Puolan merivoimien hävittäjät määrättiin 30. elokuuta 1939 toteuttamaan niin kutsuttu Pekin suunnitelma, jonka mukaan niiden tuli siirtyä Britanniaan ja liittyä Britannian kuninkaalliseen laivastoon. Alukset kohtasivat 1. syyskuuta "HMS Wandererin" ja "HMS Wallacen", jotka opastivat alukset Leithiin. Puolalaiset jatkoivat seuraavana yönä edelleen Rosythiin.
"Grom" siirrettiin Rosythissa telakalle, jossa sen vakautta parannettiin poistamalla etumastosta valonheitinkoroke sekä kansirakennelmat takakannelta. Samoin osa aluksen pelastusveneistä sekä savuhormien hatut poistettiin. Taaempien torpedoputkien tilalle asennettiin neljän tuuman ilmatorjuntatykki.
Alus määrättiin sisaraluksensa kanssa läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan Atlantin saattueita. Ne todettiin kuitenkin sopimattomiksi Atlantille, joten alukset siirrettiin Harwichiin suojaamaan Pohjanmeren merenkulkua.
Huhtikuussa alus siirrettiin Rosythiin osallistuakseen muiden Puolan merivoimien hävittäjien mukana Norjan taisteluihin. Alus tuki maavoimia tulittamalla maakohteita Vestfjordissa, Skjelfjordissa ja Narvikissa. Alukseen osui 3. toukokuuta rannikkotykistön 75 millimetrin kranaatti, joka lävisti aluksen öljysäiliön sekä vaurioitti yhtä aluksen höyrykattiloista. Alus tuhosi tykkitulella ampuneen tykin.
Alus oli 4. toukokuuta Rombakenfjordissa Narvikissa tulittamassa Saksan maavoimia. Alus joutui Saksan ilmavoimien 100. pommituslennoston (KGr100) Heinkel He 111 -koneiden kohteeksi, jolloin alukseen osui kaksi pommia. Toinen alukseen osuneista pommeista osui ladattuun torpedoputkeen katkaisten aluksen ja toinen aluksen kylkeen.
Alus upposi lähes välittömästi vieden mukanaan 59 miehistönjäsentä. Aluksen hylkyä ei ole nostettu.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1980

Moskovan olympialaisten jalkapalloturnausta boikotoi lähes puolet turnaukseen selvinneistä maista. Useat länsimaat boikotoivat Moskovan kisoja johtuen isäntämaa Neuvostoliiton osallistuessa Afganistanin sotaan. Boikotin takia kisoista jäivät pois Norja, Argentiina, Yhdysvallat, Egypti, Ghana, Malesia ja Iran. Näiden tilalla turnaukseen osallistuivat Suomi, Venezuela, Kuuba, Sambia, Nigeria, Irak ja Syyria.
Olympiaturnausta hallitsivat jo totuttuun tapaan Itä-Euroopan maat. Olympiakultaa voitti Tšekkoslovakia, kultamitali oli sen ensimmäinen jalkapallon olympiakulta. Itä-Saksa sai hopeaa, Neuvostoliitto pronssia ja neljäs oli Jugoslavia.
Karsinnat.
Vuoden 1980 olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 14 maata. Isäntämaa Neuvostoliitto ja hallitseva olympiavoittaja Itä-Saksa pääsivät kisoihin ilman karsintoja. Muut paikat jakaantuivat siten että Euroopan karsinnoista kisoihin selviytyi 4 maata, Etelä-Amerikasta 2, Pohjois- ja Keski-Amerikasta 2, Afrikasta 3 ja Aasiasta 3.
Maalintekijät.
Turnauksen maalikuninkuuden voitti Neuvostoliiton Sergei Andrejev viidellä maalillaan.
.nu

.nu on Niuen saarivaltion Internet-maakoodi. Se on suosittu erityisesti Ruotsissa, Tanskassa, Alankomaissa ja Belgiassa, koska "nu" tarkoittaa "nyt" ruotsin, tanskan ja hollannin kielissä.
Internet Niue (entinen 'Internet Users Society - Niue') hallinnoi verkkotunnusta.
.ai

.ai on Anguillan internet-maakoodi. Sitä hallinnoi Anguillan hallitus. Off.ai-, com.ai-, net.ai- ja org.ai-päätteet ovat saatavilla rajoituksetta maailmanlaajuisesti, mutta niiden kysyntä on ollut pientä. 15.9.2009 lähtien toisen tason rekisteröinnit .ai-päätteellä ovat olleet saatavilla kaikille maailmassa.
Maakoodista on tekoälyboomin myötä tullut todella suosittu, mikä on myös vaikuttanut positiivisesti Anguillan talouteen: vuonna 2023 .ai tuotti alueen hallitukselle 32 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, joka oli yli 10 % sen koko BKT:sta.
.an

.an oli internet-maatunnus, jota käytettiin Alankomaiden Antilleilla. Tunnuksen loi Alankomaiden Antillien yliopisto, joka sponsoroi ja hallinnoi sitä sen olemassaolon aikanaa. Vuonna 2010 oli rekisteröity 800 .an päätteistä Internet-osoitetta, joista osa oli osoitteita kuten www.google.com.an tai www.youtube.com.an. Alankomaiden antillien lakkauttamisen myötä, tunnus poistui käytöstä 31 heinäkuuta 2015. Kuitenkin, nettiosoitteiden poistaminen tietokannoista oli aloitettu jo vuonna 2013 ja .an poistettiin DNS-tietokannoista jo vuonna 2014.
Tilanne nykyään.
Alankomaiden Antillien lakkauttamisen myötä Curaçaolla on nykyisin maatunnus codice_1 ja Sint Maartenilla codice_2. Bonairella, Sint Eustatiuksella ja Saballa on käytössä maatunnus codice_3.
Tero Välimäki

Tero Seppo Välimäki (s. 21. maaliskuuta 1982 Teuva) on suomalainen Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016 kilpauransa päättävä painija, joka kilpaili sekä vapaapainissa että kreikkalais-roomalaisessa painissa. Hän edusti Ilmajoen Kisailijoita edustettuaan aiemmin Teuvan Rivakkaa. Painiharrastuksen 1992 aloittanutta Välimäkeä valmensi Seppo Yli-Hannuksela ja vuodesta 2008 Marko Yli-Hannuksela.
Välimäki sijoittui kadettien MM-kilpailuissa yhdeksänneksi vapaapainin 42 kg:n sarjassa 1998. Aikuisten EM-kilpailuissa hän oli kreikkalais-roomalaisen painin 66 kg:n painoluokassa 23:s Tampereella 2008 ja 20:s Bakussa 2010.
Välimäki voitti kreikkalais-roomalaisen painin Suomen mestaruuden 66 kg:n painoluokassa 2008 ja 2010 ja SM-pronssia 2006. Vapaapainissa hän voitti Suomen mestaruuden 58 kg:n sarjassa 2000, 66-kiloisissa 2002 ja 2003 sekä 74 kg:n sarjassa 2004. SM-hopeaa hän saavutti 74-kiloisissa 2005 sekä pronssia 54 kg:n painoluokassa 1999 ja 63-kiloisissa 2001.
Kuun morsian

Kuun Morsian on Caprin toinen levy vuodelta 2001.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Salli, ellei toisin mainittu.
Missä kuljimme kerran

Missä kuljimme kerran () on suomenruotsalaisen kirjailijan Kjell Westön vuonna 2006 julkaistu romaani. Kirjan alkuperäiskieli on ruotsi, ja sen on suomentanut Katriina Savolainen. Helsingin kaupunginteatteri on tehnyt kirjasta samannimisen näytelmän. 
Kirja oli ilmestyessään arvostelu- ja myyntimenestys. Westölle myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 2006.
Kirjasta on tehty elokuva ja kuusiosainen televisiosarja, jotka on ohjannut Peter Lindholm. Elokuva sai ensi-iltansa 28. lokakuuta 2011. Televisiosarja esitettiin Yle FST5:llä talvella 2011–2012. Yle TV1 esitti sarjan helmi–maaliskuussa 2013. 
Juoni.
"Missä kuljimme kerran" sijoittuu vuosiin 1905–1938, ja sen tapahtumapaikkana on pääosin Helsinki. Kirja alkaa suurlakon jälkeisistä ajoista, ja se käsittelee osaltaan niin vuoden 1918 sisällissotaa, kuin myös iloista 1920-lukua ja jo tulevan sodan varjostamaa 1930-lukua. 
Päähenkilöinä ovat rikkaiden perheiden lapset Lucie ja Cedi Lilliehjelm ja Eccu Widing sekä työläisperheen vesa Allu Kajander. Heidän vaiheidensa kautta kuvataan erityisesti sisällissotaa ja sen jättämiä pitkiä varjoja ja sodan vaikutusta sen eri osapuoliin. Westön Helsinki on kansainvälisten virtausten kaupunki, johon 1920-luvulla saapuvat jazz ja monet uudet keksinnöt; 1930-luvulla päähenkilöt tempautuvat mukaan poliittisiin käänteisiin, erityisesti Lapuan liikkeeseen. Samalla kirja kertoo myös eri yhteiskuntaluokkien elämästä ja jännitteistä niiden välillä
Romaani päättyy vuodenvaihteeseen 1939, mutta epilogiosuudessa kerrotaan lyhyesti päähenkilöiden vaiheista talvi- ja jatkosodan aikana.
SuunnitteluKortes

SuunnitteluKortes Oy oli suomalainen suunnittelutoimisto, joka tuli tunnetuksi muun muassa monien 1980- ja 1990-luvuilla rakennettujen vinoköysisiltojen pääsuunnittelijana. 
Ilmari Kortesluoma perusti nimeään kantavan suunnittelutoimiston vuonna 1963. Yrityksen osakekanta myytiin kansainväliselle konsulttiyritykselle WSP Groupille 2004. Oulun pääkonttorin lisäksi yhtiöllä oli toimistot Helsingissä ja Tampereella.
Siltojen lisäksi SuunnitteluKortes teki muitakin rakennesuunnittelutöitä. Yhtiö sai vuoden 1998 betonirakennepalkinnon Helsingin Tennispalatsin saneeraushankkeesta.
Lähteet.
Turtle Rock Studios

Turtle Rock Studios on yhdysvaltalainen pelitalo, jonka Michael Booth perusti maaliskuussa 2002. Valve Corporation hankki yrityksen vuonna 2008. Turtle Rock Studios tunnetaan erityisesti sen Valvelle suorittamista projekteistaan "Counter-Strike"-pelisarjan parissa. Näihin lukeutuvat esimerkiksi "Counter-Striken" Xbox-versio, ' sekä useiden eri ' -kenttien luominen ja entisöinti.
Marraskuussa 2006 Turtle Rock Studios ja Valve ilmoittivat työskentelevänsä yhteistyöpainotteisen ammuntapelin "Left 4 Deadin" parissa. Sen kehittämisessä käytettiin Source-pelimoottoria yhdessä Turtle Rock Studiosin luoman AI-tekniikan kanssa. Peli julkaistiin marraskuussa 2008.
Turtle Rock Studios ilmoitti helmikuussa 2010 kehittävänsä taas uusia pelejä.
Eric Muirhead

Eric E. Muirhead (1917–1994) oli merkittävä yhdysvaltalainen patologian alan emeritusprofessori, joka toimi 1970- ja 1980-luvuilla memphisläisen Baptist Memorial Hospital -sairaalan patologian ylilääkärinä. Hän tuli maailmanlaajuisesti tunnetuksi todettuaan ja virallisesti julistettuaan Elvis Presleyn kuolleeksi 16. elokuuta 1977 kello 15.30.
Eric Muirhead oli ansioitunut lääketieteen tutkija ja merkittävä patologian alan osaaja Tennesseessä. Hän toimi aikoinaan muun muassa Tennesseen yliopistossa patologian alan päällikkönä kouluttaen lukuisia tulevia patologeja. Hänet palkittiin juuri ennen kuolemaansa "Franz Volhard Award of the International Society of Hypertension" -palkinnolla pitkästä elämäntyöstään lääketieteen hyväksi.
Elvis Presleyn tapaus.
Muirhead osallistui Elvis Presleyn elvytysyrityksiin jopa lähes tunnin ajan sairaalassa. Tämän jälkeen Presleyn ruumiinavaus aloitettiin poikkeuksellisesti lähes heti kuolleeksi julistamisen jälkeen noin kello 17:00-19:00 välisenä aikana sairaalan tiloissa. Muirhead johti ruumiinavausta, jonka suorittivat Memphisin piirikunnan kuolinsyytutkijan ja tapauksen tutkinnanjohtajan Jerry Franciscon valvonnassa Muirhead, Presleyn henkilääkäri George Nichopoulos ja tohtori Noel Florredo.
Francisco julkisti medialle Presleyn kuolinsyyksi sydämen rytmihäiriön välittömästi ruumiinavauksen jälkeen.
Miguel Ángel González Suárez

Miguel Ángel González Suárez eli Miguel Ángel (24. joulukuuta 1947 Ourense, Espanja – 2024) oli espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hänet tunnetaan urastaan Real Madridissa, jota hän edusti 18 kauden ajan.
Pelaajaura.
Seurajoukkueura.
Miguel Ángel aloitti urheilu-uransa käsipallomaalivahtina koulunsa joukkueessa, mitä kautta hän päätyi paikallisen jalkapalloseuran AD Couton joukkueeseen. 18-vuotiaan maalivahdin ura lähti nousuun, ja hän siirtyi pian Ourensen ja Castellónin kautta pääkaupungin suurseuraan Real Madridiin vuonna 1968. Real Madrid kiinnitti häneen huomionsa Ourensen pelatessa harjoitusottelun Santiago Bernabéulla.
Miguel Ángelin ohella Real Madridilla oli riveissään poikkeuksellisen paljon lahjakkaita maalivahteja. Hän kävi kilpailua peliajasta muun muassa Andrés Junqueran, Antonio Betancortin ja Mariano García Remónin kanssa ja pelasi ensimmäisinä vuosinaan vain muutamassa ottelussa per kausi. Suuren tilaisuutensa hän sai kesken kauden 1973–1974 Miguel Muñozin korvanneelta Luis Molownylta, joka valitsi hänet avauskokoonpanoon Espanjan cupin Copa del Reyn loppuottelussa. Real Madrid voitti Barcelonan maalein 4–0. Seuraavalla kaudella joukkueen valmentajaksi tuli Miljan Miljanić, joka teki Miguel Ángelista ykkösmaalivahdin, ja Real Madrid voitti sekä liigan että cupin. Liigamestaruuksia hän voitti urallaan kaikkiaan kahdeksan ja cupeja viisi. Kaudella 1975–1976 Miguel Ángel palkittiin Zamora-palkinnolla päästettyään liigassa vähiten maaleja suhteessa pelattuihin otteluihin.
Miguel Ángel piti ykkösmaalivahdin paikkansa tammikuuhun 1979 asti, jolloin loukkaantuminen pudotti hänet García Remónin ja Agustínin taakse useaksi vuodeksi. Hän palasi ykkösmaalivahdiksi jälleen kausiksi 1983–1985 ja pelasi muun muassa voittoisissa UEFA-cupin loppuotteluissa vuonna 1985. Hän päätti pelaajauransa kauteen 1985–1986.
Maajoukkueura.
Miguel Ángel pelasi 18 ottelua Espanjan maajoukkueessa vuosina 1975–1978. Debyyttinsä hän teki EM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan 12. lokakuuta 1975. Hän oli Espanjan ykkösmaalivahti vuoden 1978 MM-kilpailuissa ja kuului joukkueeseen myös neljä vuotta myöhemmin, jolloin torjuntavastuun kantoi Luis Arconada.
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Miguel Ángel jatkoi Real Madridin palveluksessa eri tehtävissä. Hän toimi muun muassa seuran maalivahtivalmennuksen johtajana.
Ángel sairasti viimeiset vuotensa motoneuronitauti ALS:ää. Hän kuoli helmikuussa 2024.