tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helsingin Urkukesä

Helsingin Urkukesä on Helsingin kirkoissa järjestettävä Suomen laajin urkufestivaali, jossa soitetaan yli sata konserttia kesän aikana. Joissakin konserteissa urkujen kanssa esiintyvät myös muut soitinsolistit, laulajat, lauluyhtyeet tai kuorot. Konsertteja pidetään Johanneksenkirkossa, Kallion kirkossa, Suomenlinnan kirkossa, Tuomiokirkossa ja Vanhassa kirkossa. Tapahtuman järjestävät Helsingin tuomiokirkkoseurakunta, Johannes församling ja Kallion seurakunta.
Konsertteja soitetaan sekä päivisin että iltaisin, ja niissä esiintyvät paitsi paikalliset kirkkomuusikot niin myös ulkomaiset urkutaiteilijat. Päiväkonserttien kesto on 15–30 minuuttia ja iltakonserttien noin tunti. Konserttien ohjelmiin sisältyy niin perinteistä urkumusiikkia kuin myös moderneja sävellyksiä. Moneen konserttiin on vapaa pääsy ja osaan kerätään pieni pääsymaksu.
Helsingin Sanomissa oli 2. heinäkuuta 1978 ilmoitus, jossa kerrottiin, että Helsingin tuomiokirkon urkukesä -78 järjestää konsertin sunnuntaisin kello 20. Tuomiokirkon urkukesä -tapahtuma jatkui vasta 1990-luvulla, sillä Helsingin Sanomat kertoi 1. kesäkuuta 1990, että Tapani Valsta, urut, aloittaa sunnuntaina Tuomiokirkon urkukesän. Konsertit järjestettiin kello 20 jokaisena kesäsunnuntaina. Vuonna 1994 konserttisarjan nimenä oli Urkukesä ja konsertteja järjestettiin edelleen Tuomiokirkossa. Sarjan nimi vaihtui taas 1997. Nyt nimenä oli Helsingin urkukesä -97 ja konsertit pidettiin Tuomiokirkossa kello 20. Vuonna 1999 konserttisarjan nimi lyhentyi. Helsingin urkukesän avajaiskonsertti pidettiin nyt Johanneksen kirkossa 2. kesäkuuta 1999.
Tapahtuman sittemmin toteuttavan Helsingin Urkukesäyhdistys ry:n mukaan vuosi 2024 on 23. toimintavuosi. Yhdistys on merkitty yhdistysrekisteriin 2002.
Urkuyö ja aaria

Urkuyö ja Aaria -festivaali on koko kesän kestävä läntiseen taidemusiikkiin painottuva tapahtuma Espoossa. 
Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1986 Espoon tuomiokirkossa, keskiaikaisessa harmaakivikirkossa. Urkuyö ja Aarian konsertit pidetään aina torstai-iltaisin kesäkuun alusta elokuun loppuun. Suomen pisin kesätapahtuma on kasvanut alkuvuosien urkumusiikkisarjasta monipuoliseksi musiikkifestivaaliksi, jonka ohjelman perustana on taidemusiikki liedeistä ja urkumusiikista kirkkomusiikin suurteoksiin. Konserteissa on voinut lisäksi kuulla esiintyjiä kansanmusiikista tangoon ja jazziin.
Urkuyö ja Aarian konserteissa on esiintynyt useita kansainvälisiä ja kotimaisia eturivin taiteilijoita ja kokoonpanoja. Festivaalilla ovat esiintyneet muun muassa oopperalaulajat Camilla Nylund, Soile Isokoski, Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Anu Komsi, Johanna Rusanen-Kartano, Tommi Hakala, Monica Groop, Lilli Paasikivi, Esa Ruuttunen, Tuomas Katajala, Dilbér ja Nicolai Gedda, urkurit Kalevi Kiviniemi, Ville Urponen, Jan Lehtola, Tapio Tiitu, Petur Sakari, ja Simon Johnson sekä pianistit Ralf Gothoni, Ilkka Paananen, Ilmo Ranta, Paavali Jumppanen, Maija Weitz, Kristian Attila ja Tuula Hällström. 
Kuoroista festivaalilla on kuultu mm. Tapiolan Kamarikuoroa, Cantores Minoresia, Musiikkitalon Kuoroa, Tapiolan kuoroa, Dominantea, Candominoa ja NFK Children's Choir, ja orkestereista Tapiola Sinfoniettaa, Suomen kansallisoopperan orkesteria, Suomalaista barokkiorkesteria, Helsingin Barokkiorkesteria ja Lohjan kaupunginorkesteria. Lisäksi konserteissa ovat esiintyneet muun muassa harmonikkataiteilija Maria Kalaniemi, pianisti Timo Alakotila, kitaristi Marzi Nyman, saksofonistit Juhani Aaltonen, Jukka Perko ja Sakari Kukko, tango-orkesteri Guardia Nueva ja Kaartin soittokunnan vaskiyhtye. 
Festivaalia järjestää Urkuyö ja Aaria ry ja sen taiteellisena johtajana toimii pianisti ja kapellimestari Erkki Korhonen elokuun 2021 loppuun saakka. Uudeksi taiteelliseksi johtajaksi on nimitetty tenori Tuomas Katajala, jonka kolmivuotiskausi alkaa syyskuussa 2021. Urkuyö ja Aarian taiteellisena johtajana ovat aikaisemmin toimineet festivaalin perustaja, urkuri ja dir. mus. Matti Vainio (1986–2005), kapellimestari ja säveltäjä Kari Tikka (2005–2011) sekä kapellimestari ja kuoronjohtaja Hannu Norjanen (2011–2016). 
Tapahtuma on Finland Festivals -organisaation jäsenfestivaali.
Puun päivä

 
Puun päivä on vuosipäivä, jolloin yksilöitä ja yhteisöjä kehotetaan istuttamaan puita. Suomessa puun päivä on 27. syyskuuta Vesan päivänä. Päivän tarkoitus on kiinnittää huomiota puiden ja metsien merkitykseen ja suojeluun.
Moorhead (Minnesota)

Moorhead on kaupunki Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevassa Minnesotassa. Kaupunki sijaitsee osavaltion länsirajalla Red Riverin varrella. Moorheadin asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 43 349. Kaupungin väkiluku kasvoi vuosina 2010–2018 9,9 prosenttia. Moorhead muodostaa osavaltiorajan yli ulottuvan Fargo-Moorheadin metropolialueen, jonka asukasluku on yli 200 000.
Moorhead on perustettu vuonna 1871. Nykyisin siellä on neljä korkeakoulua. Valtaosa kaupungin väestöstä periytyy norjalaisista, saksalaisista ja ruotsalaisista.
Gustaf Lindberg

Gustav Adolf ”Gustaf” Lindberg () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. 
Lindberg valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 lokakuuhun 1930. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti kulkulaitosvaliokunnassa, sotilasasiainvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Tuusulan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä.
Kansakoulun, maanviljelyskoulun ja kansanopiston käynyt Lindberg oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata synnyinkunnassaan Tuusulassa.
Lindbergin isä oli maanviljelijä August Emil Lindberg ja äiti Amanda Fredrika Lindqvist. Hänen puolisonsa oli Anna Maria Malmlund, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Gustaf Lindberg kuoli syyskuussa 1932, 50-vuotiaana.
Charles de Tornaco

Charles de Tornaco (7. kesäkuuta 1927 Brysselin kaupunki, Bryssel, Belgia – 18. syyskuuta 1953 Modena, Italia) oli belgialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui neljään ja pääsi starttamaan kahteen F1-osakilpailuun kausina 1952–1953. Hän oli parhaimmillaan seitsemäs Belgian GP:ssä 1952.
De Tornaco oli Ecurie Belgiquen osaomistaja. Tiimi muuttui pian Ecurie Francorchampsiksi. 
De Tornaco joutui onnettomuuteen vuoden 1953 Modenan GP:n harjoituksissa: hänen autonsa pyöri ympäri aiheuttaen vakavat pää- ja niskavammat. Hän kuoli matkalla sairaalaan.
Santa Cruz (Galápagossaaret)

Santa Cruz on toiseksi suurin saari Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on muodostunut yhdestä, jo sammuneesta tulivuoresta. Saaren pinta-ala on 986 neliökilometriä. Sillä sijaitsee Puerto Ayora, saarten suurin asutuskeskus, jossa on lähes 10 000 asukasta. 
Saaren pohjoisrannalla on Caleta Tortuga Negran mangrovelaguuni, jossa tavataan kilpikonnia, haita, ja rauskuja sekä monia vesilintuja.
Rajametsän tarinoita

Rajametsän tarinoita on suomalainen vuonna 2004 valmistunut 12-osainen televisiosarja. Sarjaa on esittänyt Yle TV2. Sarja kertoo kahdesta nuoresta lapsesta Tuulista ja Joonaksesta, jotka menevät kesäksi mummolaan.
Saara Cantellin ohjaaman sarjan tuotti Jarowskij Finland Oy Katri Mannisen ja Antti Pesosen käsikirjoituksen pohjalta. Pääosissa esiintyivät Ruth Svahn, Niklas Toivainen, Laila Räikkä, Auvo Vihro ja Irma Junnilainen.
Vuoden 1918 riisimellakat

Vuoden 1918 riismellakoiksi () kutsutaan Japanissa heinä-syyskuussa vuonna 1918 tapahtuneita mellakoita, jotka johtivat Terauchi Masataken hallinnon kaatumiseen.
Syyt.
Riisin hinnan jyrkkä nousu aiheutti taloudellisia vaikeuksia erityisesti maaseudulla. Riisinviljelijöiden riisistä saama hinta ei noussut riisin jälleenmyyntihinnan noususta huolimatta, joten viljelijät kokivat vihaa riisin jälleenmyyjiä ja valtion virkamiehiä kohtaan. Riisin hinnan nousu liittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen inflaatiokierteeseen, jonka myötä useimpien kulutustavaroiden hinnat nousivat. Siperian intervention myötä Venäjä otti takaisin haltuunsa Siperian, mikä entisestään nosti riisin hintaa kun Japanin hallitus osti riisinviljelijöiden varastot Siperiassa olevien joukkojen käyttöön. Hallitus epäonnistui taloudenhoidossa ja levottomuudet levisivät maaseudulta kaupunkeihin.
Mellakat.
Mellakat olivat ennennäkemättömiä sekä laajuudeltaan että väkivaltaisuudeltaan. Levottomuudet alkoivat Toyaman prefektuurissa sijaitsevasta Uozun kaupungista 23. heinäkuuta 1918. Mielenosoitus alkoi rauhallisena vetoomuksena, mutta muuttui nopeasti mellakoiksi, ryöstelyksi ja lakoiksi. Syyskuun puoliväliin mennessä oli tapahtunut 623 mellakkaa joihin oli osallistunut yli 2 miljoonaa henkilöä. Noin 25 000 mielenosoittajaa vangittiin ja heistä 8 200 tuomittiin rikoksista eri asteisiin rangaistuksiin lievistä sakoista kuolemaantuomioon saakka.
Julkisen järjestyksen romahduksen myötä pääministeri Terauchi jätti hallituksensa eronpyynnön 29. syyskuuta 1918.
Folke Birgerinpoika

Folke Birgerinpoika (myös "Folke jarl", kuoli 1210) oli Ruotsin jaarli kuolemaansa asti. Hän kuului mahtavaan Bjälbo-sukuun ja hänen vanhempansa olivat luultavasti Birger Brosa ja Brigida, Norjan kuninkaan Harald Gillen tytär. Historiallisissa teksteissä mainitun "Folke jarlin" on tulkittu olevan Birger Brosan poika Folke. Kaikkiaan Folken elämästä on säilynyt niukalti tietoa. Hänen tiedetään saaneen surmansa Gestilenin taistelussa vuonna 1210, jossa hän soti Eerikin suvun puolella Sverker Kaarlenpoikaa vastaan. Folkesta tuli jaarli luultavasti Lenan taistelun jälkeen vuonna 1208, jossa jaarli Knut Birgerinpoika, Birger Brosan poika, kaatui.
Gestrilenin taistelussa Folke mainitaan Folkungien päällikkönä. 
Folkella oli kaksi poikaa, Sune ja Holmger. Sune tunnetaan keskiajalla suositusta laulusta "Vreta klosterrov". Sunen tytär Katarina meni naimisiin kuningas Eerik Eerikinpojan kanssa. Holmger puolestaan on Ama-suvun kantaisä.
Favoriten linna (Rastatt)

Favoriten linna ("Schloss Favorite") on vuosina 1710–1730 rakennettu barokkilinna. Se sijaitsee Förchin kylässä Rastattin kaupungin alueella Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Linnan rakentamisesta vastasi Johann Michael Ludwig Rohrer. Se oli alkuaan rajakreivitär Sibylla Augusta von Badenin (1675–1733) huvi- ja metsästyslinna. Favoriten linna on Saksan vanhin niin kutsuttu posliinilinna ja ainoa joka on säilynyt alkuperäisessä asussaan. Linnassa asuttiin aikoinaan vain muutaman viikon ajan kesäisin. Vuonna 1718 linnan puistoon valmistui pyhättö, jonne kreivitär saattoi vetäytyä mietiskelemään.
Linnassa on huomattava kiinalaisen posliinin ja mustien lakkatöiden kokoelma.
Galleria.
&lt;br&gt;
Teuvo Andelmin

Teuvo Andelmin (s. 22. huhtikuuta 1948) on suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Keskikentällä pelannut Andelmin edusti Turun Palloseuraa 1965–1974. Hänen noustessa edustusjoukkueen kokoonpanoon TPS pelasi vielä 1. divisioonassa mutta nousi heti seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan. Andelmin voitti TPS:ssa kolme Suomen mestaruutta 1968, 1971 ja 1972 sekä kolme A-juniorien Suomen mestaruutta 1964, 1965 ja 1966. Päätettyään uransa Turun Palloseurassa hän pelasi vielä vuosina 1975–1981 Hirvensalon Heitossa toista ja kolmatta divisioonaa. Kaikkiaan Andelmin pelasi 9 kauden aikana 171 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 40 maalia.
Andelmin pelasi vuonna 1969 maajoukkueessa kaksi A-maaottelua.
Jalkapallon ohella Andelmin pelasi jonkin aikaa myös jääkiekkoa. Hän pelasi Turun Palloseurassa kaksi kautta SM-liigassa vuosina 1966–1968 ja sai SM hopeaa.
Ville Wahlbeck

Ville Wahlbeck (s. 1976) on suomalainen pokeriammattilainen. Wahlbeck voitti ensimmäisenä suomalaisena World Series of Poker -turnauksen oltuaan ensimmäinen vuoden 2009 WSOP:ssa 10 000 dollarin sisäänoston mixed-pelien maailmanmestaruusturnauksessa. Kaksinpelissä kukistui nelinkertainen rannekevoittaja David Chiu. Samassa WSOP-sarjassa Wahlbeck sijoittui aiemmin kolmanneksi seitsemän kortin avopokerin maailmanmestaruusturnauksessa ansaiten 152 914 dollaria ja rannekevoittonsa jälkeen toiseksi 2-7 lowballin maailmanestaruusturnauksessa sekä kuudenneksi 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.:n MM-turnauksessa. Kaikkiaan vuoden 2009 WSOP:ssa Wahlbeck saavutti rannekkeen lisäksi neljä finaalipöytäsijoitusta, kuusi rahasijaa ja kaikkiaan yli miljoona dollaria palkintorahoja.
Helsingin Grand Casinon turnaussarjoista Wahlbeckilla on kolme voittoa: vuonna 2005 voitti hän voitti Helsinki Midnight Sunin 100 euron rebuy-turnauksen, kesäkuussa 2010 Midnight Sunin 600 euron seven card stud -turnauksen ja elokuussa 2010 Suomen mestaruuden 2000 euron pot limit omahassa.
Wahlbeck tunnetaan lempinimellä ”Isokala”. Hän edusti aiemmin Unibetin pokerihuonetta, nykyisin Wahlbeckia sponsoroi PokerStars. Wahlbeck kuuluu Team PokerStars Pro -ammattilaisjoukkueeseen. Wahlbeck esiintyi televisioidussa Pokeritähti-pokeriturnauksessa ensin pelaajana vuonna 2007 ja sen jälkeen asiantuntijakommentaattorina vuonna 2008. 
Kesäkuussa 2011 Wahlbeckin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,4 miljoonaa dollaria.
Nuorunen

Nuorunen tai Nuorusenvaara () on tunturi Kiestingin kunnassa Karjalan tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Nuorunen sijaitsee Tavajärven pohjoispuolella ja Paanajärven kansallispuiston etelälaidalla, linnuntietä noin 15 kilometriä Paanajärvestä etelään.
Nuorusen korkeus merenpinnasta on 576–577 metriä ja se on Karjalan tasavallan korkein kohta. Varsinaisen Nuorusen lisäksi heti sen pohjoispuolella kohoaa "Poikanuorunen" (n. 340 m) ja kauempana koillisessa, Tsipringa-järven rannalla "Päänuorunen" (486 m).
Nuorunen sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja ennen alueluovutusta se kuului Kuusamon kuntaan.
Rihards Pīks

Rihards Pīks (s. 31. joulukuuta 1941 Riika) on latvialainen poliitikko. Hän on toiminut maansa kulttuuriministerinä (1996–1997), parlamentin jäsenenä, parlamentin varapuhemiehenä ja vuonna 2004 ulkoministerinä. Vuonna 2004 hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi. 
Pīks on työskennellyt myös elokuvaohjaajana ja -tuottajana sekä elokuvaajana.
Ilari Johansson

Harri Ilari Johansson (s. 24. heinäkuuta 1968 Kuopio) on suomalainen freelance-näyttelijä ja stand up -koomikko. 
Stand up -lavojen lisäksi Johansson on esiintynyt myös televisiossa. Vuonna 2008 hän toimi vakiopanelistina MTV3:n humoristisessa keskusteluohjelmassa "Hyvät naiset ja herrat". Syksyllä 2009 Johansson juonsi visailu-viihdeohjelmaa "Totuuden hetki". Sittemmin hän on myös toiminut tuomarina "Naurun tasapaino" -ohjelmassa. Hän myös näytteli luokanopettaja Karria lasten sarjassa Jotain rajaa, jonka jaksoista koottiin myös elokuva. Sarjassa käsiteltiin kiusaamista useilla eri tavoilla.
Näyttelijän koulutuksensa Johansson on saanut Kööpenhaminan kaksivuotisessa The Commedia Schoolissa, joka on Pohjois-Euroopan vanhin fyysinen teatterikoulu. Näyttelijänä Johansson on työskennellyt muun muassa helsinkiläisessä Koko-teatterissa, minkä lisäksi hän on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa. Ylellä vuosina 1999–2000 esitetyssä "Hui hai hiisi" -sarjassa Johansson esitti Quupeikko-nimistä hahmoa. Televisionäyttelijänä Johansson on nähty myös MTV3:lla esitetyssä "Roba"-sarjassa, jossa hänen roolihahmonaan on rikosetsivä Markus Uusitalo. Johansson on näytellyt muun muassa elokuvissa "Kohta 18" ja "Vuonna 85", minkä lisäksi hän on antanut äänensä animaatioelokuviin "Kikin lähettipalvelu" (1989), "Bolt" (2008), "G-Force – miniagentit" (2009), "Zootropolis – eläinten kaupunki" (2016) ja "Vili Vilperi -elokuva" (2019).
Teptjaarit

Teptjaarit (, "tiptär") ovat Venäjällä Permin aluepiirissä, Tatarstanin kaakkoisosassa sekä luoteis-Baškortostanissa asuva tataariryhmä. Enemmistö heistä puhuu tataarin kielen keskimurretta ja osa baškiiria. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Ryhmän muodostivat Volgan keskijuoksulta Uralin alueelle 1500-luvun loppupuolelta lähtien muuttaneet siirtolaiset. Nimitys "teptjaari" perustuu persian sanaan "daftar" ’vihko, luettelo’, johon paikallisten feodaalitilallisten maille asettuneet uudisasukkaat merkittiin. Teptjaarit muodostivat erityisen talonpoikaisryhmän, johon tataarien lisäksi kuului baškiireja, tšuvasseja, mareja, udmurtteja ja mordvalaisia. Muslimien joukossa oli myös kristittyjä ja perinteisten uskontojen harjoittajia. Hallinnollisesti teptjaarit liitettiin vuonna 1855 baškiireihin.
1700-luvun puolivälistä lähtien turkkilaisisperäisistä teptjaareista muodostui erillinen etninen ryhmä, johon sulautui myös mareja ja udmurtteja. Vuonna 1834 teptjaareja oli 147 100 henkeä ja 1900-luvun alussa heidän määränsä arvioitiin noin 382 tuhanneksi. 1800-luvulta lähtien he liittyivät jälleen Volgan tataareihin, ja vuoden 1926 väestönlaskennassa teptjaareina piti itseään vain 27 400 henkeä.
Teptjaarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Aineellinen ja henkinen kulttuuri ei suuresti poikkea Volgan tataareista.
Keihään juhlaa

Keihään juhlaa on vuosittain järjestettävä keihäänheittokilpailu. Kilpailu järjestettiin vuonna 2009 Seinäjoen keskuskentällä, jossa kilpailtiin myös vuosina 2004, 2005 ja 2006. Vuosina 2007 ja 2008 kilpailtiin Kuortaneen keskusurheilukentällä. Tapahtumaa oli perustamassa Tero Pitkämäen valmentaja Hannu Kangas. 
Tulokset.
Vuonna 2008 oli ensimmäisen kerran ohjelmassa myös naisten kilpailu, jonka voittajaksi heitti Jelena Jaakkola tuloksella 58,89. Vuonna 2009 naisten kilpailun voitti Carita Hinkka tuloksella 56,49.
Nagaibakit

Nagaibakit (, ) ovat Venäjän Tšeljabinskin alueella asuva tataariryhmä. He puhuvat tataarin kielen keskimurretta ja harjoittavat ortodoksista kristinuskoa. Heitä on pidetty osana Volgan tataareja, mutta myös omana etnisenä ryhmänään. Vuonna 2002 nagaibakeja oli 9 600 henkeä.
Historia.
Monet tutkijat uskovat nagaibakien alkujaan olevan Nogain kaanikunnasta irtaantuneita kristittyjä nogaitataareja. Aiheesta ei kuitenkaa ole olemassa yksimielisyyttä.
Baškiirikapinoiden aikana Venäjän tsaarille uskollisena pysynyt tataariryhmä määrättiin kasakkapalvelukseen Menzelinskiin ja muihin Ikjoen yläjuoksulle rakennettuihin linnoituksiin. 1700-luvun lopulla he asuivat Nagaibakin piirikunnassa, jossa heihin sulautui teptjaareja ja muita äskettäin kristinuskoon kääntyneitä tataareja. Vuonna 1842 nagaibakit siirrettiin Orenburgin läänin kasakkakyliin, joissa he asuivat venäläisten, tataarien ja kristittyjen kalmukkien naapureina. Vähitellen nagaibakeista muodostui erillinen kristittyjen tataarien etninen ryhmä, johon 1900-luvun alussa kuului noin 9 000 henkeä.
Nykyään nagaibakit asuvat Tšeljabinskin alueen Nagaibakin ja Tšebarkulin piireissä. Perinteisiä elinkeinoja ovat maatalous, karjanhoito ja erilaiset käsityöammatit. Neuvostoaikana nagaibakeja pidettiin tataareina, mutta he ovat säilyttäneet myös oman identiteettinsä. Venäjän hallituksen vuonna 2000 tekemällä päätöksellä nagaibakit tunnustettiin Venäjän vähälukuiseksi alkuperäiskansaksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa heitä oli 9 600 henkeä.
Kasimovin tataarit

Kasimovin tataarit (, kasimin murteella: Käçim tatarları, "кәчим татарлары", ) ovat Venäjällä Rjazanin alueen Kasimovin kaupungissa ja sen ympäristössä asuva Volgan tataarien alaryhmä. Kasimovin tataarit muodostuivat Qasimin kaanikunnassa lähinnä misäärien ja kazanilaisten sekoituksen tuloksena, mutta heissä on havaittavissa myös muita-, kuten nogaipiirteitä. Vuonna 2002 heitä arvioitiin olevan vajaa tuhat henkeä.
Historia.
Ryhmä muodostui Moskovan suuriruhtinaskunnan rajalle 1400-luvulla perustetussa Qasimin kaanikunnassa. Sen asukkaat koostuivat pääasiassa Kazanin kaanikunnasta muuttaneesta tataariylimystöstä, mišääritataareista ja mordvalaisista. 1500-1600-luvuilla seudulle muutti paljon venäläisiä. Asukkaina oli myös nogaitataareja sekä Astrahanin-, Krimin- ja Siperian kaanikuntien väestöä. Kaanikunta muuttui vähitellen läänitykseksi, joka lakkautettiin 1600-luvun lopussa. Tataariylimystö kääntyi ortodokseiksi tai menetti asemansa. 1800-1900 -lukujen taitteessa Kasimovin tataareja muutti elinkeinon perässä Kazanin, Simbirskin-, Nižni Novgorodin ja Orenburgin alueille Venäjällä, sekä myös Keski-Aasiaan. 
Qasimin kaanikunnassa lopulta paljolti muodostuneet misäärit tunnetaan myös joissain lähteissä "Kasimovin tataareina". Tutkija Salavat Ishakovin mukaan Kasimovin tataarit olivat kuitenkin "etninen siirtymäryhmä Kazanin tataarien ja misääritataarien välillä". Kazanin kaanikunnan valtauksen (1552) jälkeen misäärejä sekottui kazanilaisten kanssa. Qasimin tataareja osallistui Kazanin kaanikunnan valtaukseen sekä Iivana Julman joukkoihin sodissa Ruotsia vastaan.
Kulttuuri.
Kasimovin tataarit puhuvat tataarin kielen keskimurretta. Siinä on havaittavissa misääri- ja nogaivaikutusta. Kasimovin tataarien oma nimitys on "Käçim tatarları" / "xalkı." Uskontona on tataarienemmistön tavoin sunnalainen islam.
Kasimovin tataarien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöt. Myöhemmin he harjoittivat kauppaa ja erilaisia palveluammatteja. 1700-luvulla alkaneen muuttoliikkeen seurauksena seudun tataariväestö väheni 5 800 hengestä vuonna 1719 aina 4 400 henkeen vuonna 1917. Tataarin kirjakieli levisi Kasimovien tataarien keskuuteen, ja he alkoivat pitää itseään Volgan tataareina mutta säilyttivät samalla myös oman ryhmäidentiteettinsä. Tataarinkielinen kulttuuritoiminta lakkautettiin 1930-luvun lopulla ja yhteydet Kazaniin heikkenivät. Nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää, mutta ryhmä on säilyttänyt identiteettinsä ja eräitä kulttuuripiirteitä. Vuonna 2002 heitä arvioitiin olevan vajaa tuhat henkeä.
Tunnettuihin Kasimovin tataaritaustaisiin henkilöihin kuuluu ensimmäiseksi tataarilaiseksi naismatemaatikoksi kutsuttu, Sorbonnen yliopistolta valmistunut Neuvostoliiton sankari S. K. Shakulova (1887–1964).
NBA-kausi 1998–1999

NBA-kausi 1998–1999 oli NBA-liigan 53. kausi. Kautta edelsi , ja pelit päästiin aloittamaan vasta 5. helmikuuta. Runkosarja pelattiin vain 50 ottelun mittaisena, mutta pudotuspelit olivat täysimittaiset. San Antonio Spurs voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruuden voitettuaan yllättäjä New York Knicksin finaaleissa otteluvoitoin 4–1.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Krjašenit

Krjašenit eli kristityt tataarit (, ) ovat yksi Volgan tataarien alaryhmistä. Islamin uskoa harjoittavasta tataarienemmistöstä poiketen krjašenit ovat ortodoksisia kristittyjä. Suurin osa heistä asuu Tatarstanissa.
Historia.
Ryhmään kuuluu eri aikoina ortodokseiksi käännytettyjä islaminuskoisia tataareja sekä ilmeisesti myös perinteistä uskontoa harjoittaneita suomalais-ugrilaisten kansojen edustajia. Krjašenien ytimen muodostavat 1500-luvun lopussa ja 1600-luvulla käännytetyt tataarit, joita 1700-luvun alussa oli noin 17 000 henkeä. Kristittyjen osuus saavutti huippunsa 1760-luvulla, jolloin heitä oli 7,6 % Volgan-Uralin alueen tataareista. Kokonaisuutena käännytysyritykset kuitenkin epäonnistuivat, ja 1700-luvun aikana ne herättivät suuria talonpoikaiskapinoita.
Varsinkin 1860-luvulta lähtien äskettäin kristityksi kääntyneet tataarit alkoivat palata muslimeiksi. 1900-luvun alussa islamiin siirtyi noin 40 % krjašeneista. Tataarien kansallisen heräämisen ja Tatarstanin autonomisen tasavallan perustamisen seurauksena syntyi 1920-luvulla ns. ”krjašenikysymys”, jota yritettiin ratkaista kulttuuriautonomian sekä muslimien ja kristittyjen välisten erojen tasoittamisen avulla. Myöhemmin Neuvostoliiton ateistinen ideologia teki krjašenikulttuurin vaalimisen käytännössä mahdottomaksi. Ryhmän uskonnollista ja etnistä identiteettiä on yritetty elvyttää 1990-luvulta lähtien.
Krjašenien perinteiseen kulttuuriin sisältyy sekä yleistataarilaisia että kristinuskon synnyttämiä aineksia. Muista tataareista eristäytynyt ryhmä on säilyttänyt myös eräitä vanhakantaisia piirteitä. Erot kristittyjen ja muslimien välillä näkyvät mm. pukeutumisessa ja ruokavaliossa. Nykyään monet vanhat kulttuuri-ilmiöt ovat kadonneet.
Krjašenit ovat sittemmin paljolti sekoittuneet venäläisten kanssa. Osa krjašeneista tiettävästi pitää itseään edelleen erillisenä tataariesta eroavana ryhmänä. Heistä osa puhuu tataarin keskimurretta, toiset läntistä
Vaihtohtoiset teoriat.
Krjašenien etnogeneesistä esitettiin 1990-luvulla vaihtoehtoinen teoria, jonka mukaan heidän esi-isät eivät pääsääntöisesti olisikaan pakkokastettuja tataareja, vaan omaksuneet vapaaehtoisesti kristinuskon jo Volgan Bulgarian aikoihin.
Historioitsija Maxim Gluhov (1937–2003) esitti samankaltaista. Hänen mukaansa krjašenien historia juontaisi juurensa keraiitteihin, jotka harjoittivat nestoriolaista kristinuskoa aina 900-luvulta.
Väestö.
Krjašenit asuvat pääosin Tatarstanissa. Pieniä ryhmiä on Udmurtiassa ja Baškortostanissa. Kristittyjä tataareja ovat myös Tšeljabinskin alueella elävät nagaibakit. Vuonna 1926, jolloin krjašenit rekisteröitiin erillisenä kansallisuutena, heitä oli 120 700 henkeä. Myöhemmin heidät laskettiin tataareiksi. Vuoden 2002 väestönlaskennassa krjašeneina piti itseään 24 700 henkeä. Vuonna 2010 Venäjän kansalaista 34,882 tunnistautui krjašeniksi.
The Ballroom Blitz

”The Ballroom Blitz” on alun perin brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1973. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista ja Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä ja sanoittama. Se oli suuri hitti ympäri maailmaa ja oli listaykkönen ainakin Australiassa, Kanadassa (vuonna 1975) ja Länsi-Saksassa. 
Yhdysvalloissa (sijoitus 5.) ja Kanadassa kappale julkaistiin vuonna 1975 ja se sisältyi samana vuonna Pohjois-Amerikassa julkaistulle "Desolation Boulevard" -albumille. Kyseinen albumi erosi merkittävästi vuonna 1974 julkaistusta Euroopan-painoksesta.
Kappale sai innoituksensa, kun yhtye ajettiin lavalta pullosateen saattelemana Skotlannin Kilmarnockissa.
Rumpali Mick Tucker lainasi "The Ballroom Blitzin" kuuluisan rumpukompin Sandy Nelsonin kappaleesta "Let There Be Drums".
Versioita.
Suomenkielisen käännösversion kappaleesta on tehnyt kemiläinen Nicepappi-yhtye nimellä "Immuunix". Cover-versioita ovat tehneet muun muassa The Ark (liveversio), The Damned (liveversio), Nina Hagen (liveversio), Nuclear Assault, The Offspring (liveversio), Vanilla Ninja ja Tia Carrere.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Sitruunavihermedestäjä

Sitruunavihermedestäjä ("Hedydipna collaris") on eteläisessä Afrikassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan sitruunavihermedestäjä on noin 10 cm. Koiraan selkä ja pää sekä kurkku ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Rinnassa on kapea violetti kaulus. Vatsa on väriltään kirkkaan keltainen. Naaraalta puuttuu violetti kaulus ja on ulkonäöltään kerttumainen. Nuoret linnut muistuttavat naarasta. Muista medestäjistä sitruunavihermedestäjän erottaa helpoiten muita lyhyemmän nokan perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sitruunavihermedestäjiä tavataan eteläisen Afrikan itärannikolla ja Ruandassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat rannikoiden ja jokien läheisyydessä sijaitsevat metsät ja pensaikkoalueet.
Elintavat.
Sitruunavihermedestäjät muodostavat usein pienikokoisia parvia. Roikkuvan pesänsä laji tekee puuhun tai pensaaseen. Naaras munii yhdestä kolmeen kermanvaaleaa munaa.
Ravintonaan sitruunavihermedestäjä käyttää pääasiassa kasvien mettä. Lintu tarrautuu kiinni kukan reunaan ja imee mettä nokallaan tai työntää nokkansa kukkaan lentäessään kuten kolibrit. Laji liikkuu nopeasti kukasta toiseen.
Yassine Bouchaâla

Yassine Bouchaâla (, s. 23. elokuuta 1980) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Bouchaâla edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa ES Zarzisia.
Ura.
Bouchaâla pelasi vuodet 2004–2006 CS Sfaxienissa, josta hän siirtyi Stade Gabésieniin. Seurassa Bouchaâla nousi vakiohyökkääjäksi ja siirtyi kahden kauden jälkeen Club Africainiin. Ura uudessa seurassa jäi kuitenkin heikoksi onnistuttuaan vain kerran maalinteossa. Lisäksi joukkue hankki uuden hyökkääjän Amir Akroutin, jonka myötä Bouchaâlanin peliaika jäi mitättömäksi kaudella 2009-2010 ja hän päätti siirtyä tammikuussa 2010 ES Hammam-Sousseen.
Kauden päätyttyä Bouchaâla siirtyi kesällä 2010 ES Zarzisiin.
Abgar Barsom

Abgar Barsom (s. 4. syyskuuta 1977 Örebro) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän pelaa nykyisin norjalaisessa Fredrikstad FK -seurassa. Hänen aiempina seuroinaan ovat olleet Örebro SK, Messiniakos FC, SC Heerenveen, Djurgårdens IF ja Forward BK. Hän oli vuoden tulokas 2001 ja saman vuoden kesäkuussa Allsvenskanin kuukauden pelaaja. Hänellä on Djurgårdens IF:n kanssa Ruotsin-mestaruudet vuosilta 2002 ja 2005. Hän voitti samassa seurassa Ruotsin Cupin vuosina 2002, 2004 ja 2005.
Barsomilla on syyrialainen tausta. Hän on Syyrian ortodoksinen kristitty.
Politiikka.
Barsom on pitkäaikainen kristillisdemokraatti. Hän on ollut Ruotsissa puolueen kunnallisvaaliehdokkaana.
Olga Smirnova

Olga Smirnova (s. 11. toukokuuta 1979) on alun perin venäläinen, myöhemmin Kazakstania edustanut naispainija ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Smirnova edusti Venäjää vielä Ateenan kesäolympialaisissa 2004, mutta vaihtoi sen jälkeen kansalaisuuttaan. Kazakstanin trikoissa hän on voittanut muun muassa MM-pronssia Bakusta 2007. Yhteensä Smirnova on voittanut kaksi MM- ja kolme EM-mitalia, yhden Aasian kisojen hopemitalin sekä kaksi mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista.
Su Lihui

Su Lihui (s. 6. marraskuuta 1985) on kiinalainen naispainija ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Su on voittanut kahdesti MM-hopeaa ja neljä mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista. Painin maailmancupissa hän otti voiton sarjassa 59 kg vuonna 2004 ja vuonna 2001 hän oli sarjassa 55 kg hopealla. Su on vaihdellut painoluokkaansa 55 ja 59 kilogramman välillä, mutta on lähes aina hävinnyt arvokisojen finaaleissa japanilaiselle vastustajalle. Etenkin Saori Yoshida on ollut Sulle kova vastus jättäen tämän neljästi hopeasijalle.
Marcie van Dusen

Marcie van Dusen (s. 25. kesäkuuta 1982 Lake Arrowhead, Kalifornia) on yhdysvaltalainen naispainija.
Van Dusen voitti vuonna 2008 painin maailmancupissa sarjaa ylivoimaisesti jo vuosia hallinneen Japanin Saori Yoshidan. Samana vuonna hän sijoittui Pekingin kesäolympialaisissa yhdeksänneksi. Maailmancupissa van Dusen oli sarjan 55 kg kolmas vuonna 2007.
Isaac Chansa

Isaac Chansa (s. 23. maaliskuuta 1984, Kitwe, Sambia) on sambialainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa seuranaan Helsingborgs IF. Chansan aiemmat seurat ovat Chambish FC ja Power Dynamos FC Sambiassa sekä Orlando Pirates FC Etelä-Afrikassa. 
Vuonna 2006 Chansa sai Etelä-Afrikassa kolmen kuukauden (12 kk ehdollisen) pelikiellon hyökättyään avustavan erotuomarin kimppuun ottelussa Orlando Pirates - Jomo Cosmos. Hän siirtyi Helsingborgiin 2007, jolloin seuraa valmensi nykyinen Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja Stuart Baxter. Baxter oli toiminut tätä ennen Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana, jolloin Chansa pelasi Orlando Piratesin riveissä. Keväällä 2009 ilmoitettiin, että Chansa jättää Helsingborgs IF:n kauden päätyttyä.
Chansa on pelannut Sambian A-maajoukkueessa sekä eri ikäkausimaajoukkueissa.
Milo Cawthorne

Milo Cawthorne (s. 1989) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Ziggy Groverin roolista televisiosarjassa "".
Ura.
Cawthorne aloitti näyttelemisen teatterissa vuonna 2000 ja päätyi television sekä elokuvien pariin vuonna 2002 esiintyessään komediaelokuvassa "Christmas". Sittemmin hän teki muutamia vierasesiintymisiä uusiseelantilaisissa televisiosarjoissa "Secret Agent Men", "PET Detectives" ja "Maddigan's Quest". Vuonna 2009 Cawthorne nousi julkisuuteen Disneyn tuottaman televisiosarjan "Power Rangers: RPM" myötä, jossa hän esittää Ziggy Groveria, Vihreää Rangeria.
Iskumiehet

Iskumiehet oli suomalainen 1930-luvun alussa toiminut äärioikeistolainen puolue, jota johti arkkitehti Vietti Nykänen. Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen.
Historia.
Yhdistys perustettiin maaliskuussa 1933, kun Suomen Kansallissosialistisessa Liitossa vaikuttanut Nykänen erosi ja perusti kannattajineen oman puolueen. Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.
Iskumiehet osallistui vuoden 1933 eduskuntavaaleihin nimellä "Työväen, talonpoikain ja henkisentyöntekijäin vaaliliitto". Kolmetoista ehdokasta asettanut puolue keräsi 787 ääntä (0,07 %). Äänistä 223 tuli Viipurin läntisestä vaalipiiristä, jossa puolue solmi vaaliliiton SKSL:n kanssa.
Syksyllä 1933 puheenjohtaja Nykänen ajautui riitoihin puoluetovereidensa kanssa. Oppositio syytti Nykästä itsevaltaisuudesta, jota hän oli osoittanut vaalikampanjan yhteydessä. Nykänen oli käynyt puoluehallitusta konsultoimatta pyytämässä puolueelle avustuksia vasemmistolaiselta järjestöltä. Pettyneet kannattajat lähtivät tämän seurauksena puolueesta kauppias Lennart Mäkelän johdolla. Repeämä toimi hetken nimellä "Iskujoukot", kunnes Mäkelä 1934 perusti Suomen Työväen ja Talonpoikain Liiton. Vietti Nykänen siirtyi vuonna 1934 IKL:ään.
Politiikka.
Iskumiesten keskeisiä vaatimuksia olivat muun muassa vuokrien alentaminen, setelivarannon kasvattaminen sekä työn tarjoaminen työttömille. Äärivasemmiston SKP piti iskumiesten retoriikkaa vaarallisempana kuin SKSL:n.
Muista äärioikeiston puolueista Iskumiehet hyökkäsi etenkin IKL:ää ja SKJ:tä vastaan. Puolue ei ymmärtänyt esimerkiksi IKL:n halua kieltää sosialidemokraattiset järjestöt. Iskumiesten mukaan kansaa ei tullut jakaa tällaisilla toimenpiteillä, vaikka vasemmistoa vastaan pitikin taistella. Iskumiehet teki yhteistyötä (kieltoasiassa samaa kantaa edustaneen) Suomalaisen Työn Puolueen kanssa.
Organisaatio.
Iskumiesten äänenkannattaja oli tammikuusta huhtikuuhun vuonna 1933 ilmestynyt "Isku", jonka päätoimittaja oli M. Tauriala. Iskun propaganda oli aggressiivista. Jo lehden toista numeroa vastaan nostettiin syyte painovapauslain nojalla ja sen kappaleet takavarikoitiin. Syynä toimenpiteeseen olivat Iskun hyökkäykset valtion alkoholimonopolia ja Kansallis-Osake-Pankkia vastaan.
Hisai

Hisai () on Japanin entinen kaupunki ja nykyinen Tsun kaupungin osa Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Kaupungin alue sijaitsee Tsun keskiosassa Isen tasangolla Kumozujoen varrella. Lännessä se nousee Nunobikivuorille. Ennen lakkauttamistaan vuonna 2003 kaupungissa oli 40 328 asukasta ja sen pinta-ala oli 68,20 neliökilometriä.
Hisai kehittyi Edo-kaudella linnanaluskaupunkina osana Tsun daimiokuntaa. Kaupungin perusti Tōdō Takamichi vuonna 1669. Ennen toista maailmansotaa sinne sijoitettiin keisarillisen Japanin armeijan jalkaväkirykmentti, jonka alueella on nykyään Japanin itsepuolustusvoimien tukikohta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Hisai sai vuonna 1970. Sittemmin se kasvoi yhtenä Tsun kaupungin esikaupungeista ja liitettiin Tsuhun laajassa, kymmenen kunnan kuntaliitoksessa vuonna 2006.
Merkittäviä elinkeinoja olivat Meiji-restauraation jälkeen pyyhkeiden ja kattotiilien tuotanto. Myöhemmin, ennen liitosta Tsuhun, kaupunkiin kehittyi alumiinin tuotantoa sekä elektroniikka- ja elintarviketeollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään riisin lisäksi vihanneksia ja omenapäärynöitä. Hisain alueen nähtävyyksiin kuuluu Sakakibara-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin länsiosien vuoristoseudusta kuuluu Murō-Akame-Aoyaman puolikansallispuistoon. Hisaita palvelee Kintetsu-rautateiden Nagoya-linja.
Ball Arena

Ball Arena (aiemmin Pepsi Center) on areena Denverissä, Coloradon osavaltiossa. Se on kotiareena useille joukkueille:
Gerald Lee Sr.

Gerald Lee Sr. (s. 21. maaliskuuta 1951 Boston) on yhdysvaltalais-suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän on koripallon SM-sarjan historian paras korintekijä 12 556 tehdyllä pisteellään. Korihait jäädytti hänen pelinumeronsa vuonna 2011.
Ura.
Pelaajaura.
Lee pelasi Berkley Junior Collegessa vuosina 1969–1971. Vuonna 1971 hän siirtyi Dowling Collegeen kahdeksi kaudeksi. Lee tuli Suomeen vuonna 1973 Helsingin NMKY:hyn, johon hänet houkutteli Dowling Collegessa pelannut Teijo Finneman. Lee edusti seuraa vuoteen 1978 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Lahden NMKY:hyn. Lahti pelasi tällöin I-divisioonaa ja Lee teki 48,5 pistettä ottelua kohden. Tällä lukemalla hän voitti sarjan pistekuninkuuden. Lee edusti seuraa vain yhden kauden ja palasi Helsingin NMKY:hyn yhdeksi kaudeksi. Kauden 1980–1981 hän edusti Orimattilan Jymyä, mutta palasi Helsinkiin kausiksi 1981–1984. Namikan paidassa hän voitti SM-kultaa vuonna 1984. Vuonna 1984 Lee siirtyi Uudenkaupungin Urheilijoihin, jonka paidassa hän voitti SM-kultaa vuonna 1990. Seuran paidassa Lee voitti myös kahdeksan kertaa riistotilaston. Kauden 1996–1997 jälkeen hän lopetti pääsarjauransa. 
Keväällä 2004 Gerald Lee Sr. kutsuttiin yliopistonsa Dowling College, New York, Long Island Hall of Fame jäseneksi.
Maajoukkueura.
Lee edusti Suomen koripallomaajoukkuetta kahdeksan kertaa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1992 ollessaan 41-vuotias. Lee oli Suomen vanhin maajoukkuetulokas kaikissa joukkuelajeissa, mutta myöhemmin koripalloilija Greg Joyner debytoi Suomen maajoukkueessa 42-vuotiaana. Lee ei edustanut Suomea kuitenkaan enempää, sillä Koripalloliitto oli unohtanut anoa pelaajalupaa FIBA:lta.
Valmennusura.
Pelaajauransa jälkeen Lee toimi Korihaiden valmentajana vuosina 2002–2004. Kaudella 2002–2003 Korihait oli pudonnut toiselle sarjatasolle, mutta nousi kauden päätteeksi pääsarjaan. Kaudella 2003–2004 Lee valmensi joukkueen yhdenneksitoista ja kauden päätteeksi hän teki seuran kanssa jatkosopimuksen. Hän valmensi seuraa marraskuuhun 2004 asti, jolloin hänet vapautettiin tehtävistä. kaudella 2007–2008 hän toimi Korihaiden apuvalmentajana. Syksyllä 2016 hän siirtyi jälleen Korihaiden apuvalmentajaksi.
Yksityiselämä.
Lee on ollut vuodesta 1982 lähtien naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hänen poikansa on koripalloilija Gerald Lee. Lee Sr:n veljet, Ron Lee ja Russel Lee, ovat molemmat pelanneet NBA:ssa. Ammattilaisuransa jälkeen Lee on työskennellyt uimavalvojana Uudenkaupungin uimahallissa.
Lobophyllia

Lobophyllia on kivikorallien suku, johon kuuluu 20 elossa olevaa lajia. IUCN:n mukaan neljä niistä on erittäin uhanalaisia ja kaksi vaarantuneita.
Monet "Lobophyllia"-suvun korallit pullistuvat päiväsaikaan imemällä kudoksensa täyteen vettä. Tämän on arveltu liittyvän siihen, että niiden pinta-ala kasvaisi tarpeeksi isoksi jotta kaikki symbioottiset zooksantellit saisivat tarpeeksi tilaa yhteyttää. Yöllä koralli painuu kasaan ja levittää pyyntilonkeronsa, jolla se sieppaa eläinplanktonia.
Pääosan ravinnostaan se saa yhteyttävien levien avulla.
Lajit.
"Lobophyllia" sisältää 20 elossa olevaa lajia:
Adelaide Kane

Adelaide Kane (s. 9. elokuuta 1990 Claremont, Länsi-Australia, Australia) on australialainen näyttelijä, joka on esiintynyt televisiosarjoissa, kuten "Neighbours", "Power Rangers RPM", "Valtiatar, Olipa Kerran" ja "Teen Wolf
Ura.
Kanen näyttelijäura alkoi televisiossa 2007 hänen voitettuaan edellisenä vuonna "Dolly Magazine" -lehden järjestämän kilpailun, jossa palkintona oli rooli pitkäaikaisessa australialaisessa saippuasarjassa "Neighbours". Hän näytteli sarjassa 42 jakson verran vuosien 2007–2008 aikana ja sai sen perusteella Logie-ehdokkuuden. Noin puoli vuotta sopimuksensa päättymisen jälkeen Kane ryhtyi näyttelemään Disneyn tuottamassa sarjassa "Power Rangers RPM", jossa hän esitti Power Rangersin vihollista Tenaya 7:ää. 
Vuodesta 2013 alkaen Kane on näytellyt "Valtiatar"-televisiosarjan pääosassa Skotlannin nuorta kuningatarta Maria Stuartia.
Rudy Fernández

Rodolfo ”Rudy” Fernández i Farrés (s. 4. huhtikuuta 1985 Palma de Mallorca) on espanjalainen koripalloilija, joka edustaa Real Madridia. Hän kuuluu myös Espanjan koripallomaajoukkueeseen.
Fernández teki tulokaskaudellaan 2008–2009 ottelua kohden 10,4 pistettä, otti 2,7 levypalloa ja antoi 2,0 syöttöä. Hän myös osallistui kauden aikana . Fernández pelasi NBA:n vuoden 2011 työsulun aikana Real Madridissa, mutta palasi kaudeksi 2011–2012 NBA-seura Denver Nuggetsiin. Kesällä 2012 hän teki pelaajasopimuksen Real Madridin kanssa.
Humber Humberette

Humber Humberette oli brittiläisen autovalmistaja Humberin valmistama auto. Humber aloitti tämän mallin valmistuksen 1904, ja päivitys tähän malliin tuli vuosina 1911–15. Ensimmäisissä Humberetteissa moottorit olivat kaksi- tai neljäsylinterisiä. Nimi Humberette tarkoittaa ”pientä Humberia”. Humberetten moottorissa oli 5 hevosvoimaa, ja se painoi noin 300 kiloa. Humberetten huippunopeus oli noin 35 kilometriä tunnissa.
Abby Marment

Abby Marment (s. 1982) on uusiseelantilainen ääninäyttelijä ja stand up -koomikko, joka on työskennellyt useimmiten radion parissa Radio New Zealandin draamasarjoissa ja lastentarinoissa.
Hän opiskeli näyttelemistä Uuden-Seelannin NZ Drama Schoolissa. Marment on esiintynyt myös muutaman kerran televisiosarjoissa ja elokuvassa "The Last Great Snail Chase".
Ruostevyöhyke

Ruostevyöhyke () on Koillis-Yhdysvalloissa Suurten järvien ja Ohiojoen ympäristössä sijaitsevan Yhdysvaltojen perinteisen teollisuusalueen nykyinen kutsumanimi. Alue oli 1800-luvulla talouskasvultaan nopeinta ja vaurainta aluetta Uudella mantereella, mutta 1970-luvulta alkaen teollisuus alkoi hiipua alueella ja teollisuuskaupunkien väestö kääntyi laskuun. Näin alue alkoi vertauskuvallisesti ruostua.
Historia.
Teollisuus kehittyi 1800-luvun alulta alkaen alueelle, koska siellä oli teollisuudelle soveltuvia vesiväyliä raaka-aineiden kuljettamiseen, runsaasti kivihiiltä Appalakkien vuoristossa Pennsylvanian ja Länsi-Virginian alueilla sekä runsaasti rautamalmia Minnesotan koillisosassa. Nämä olivat tärkeitä siksi, että kivihiilestä saatiin käyttövoimaa tehtaille ja teräksen valmistuksessa tarvitaan sekä rautaa että kivihiiltä. Alueelle rakennettiin runsaasti rautateitä pääasiassa kivihiiltä kuljettavia junia varten.
Alueella tärkeitä kanavia ovat New Yorkiin vievä Erien kanava, Niagaran putoukset ohittava Wellandin kanava ja Saint Lawrencen meriväylä. Huomionarvoinen vesiväylä on myös Yläjärven ja Huronjärven väliset kosket ohittava Soo Locks, jonka läpi kulkee 10 000 laivaa vuodessa. Sähkön keksimisen jälkeen alueen vuoristojokia alettiin valjastaa vesivoiman tuotantoon. 1800-luvun lopulla rakennettiin muun muassa Niagaran putousten vesivoimala. Detroitista kehittyi autoteollisuuden keskus, jossa joka kuudes työntekijä työskenteli 1950-luvulla autoteollisuudessa.
Sammakkoprinssi – Kaikki levytykset 1987–1993

Sammakkoprinssi – Kaikki levytykset 1987–1993 on kuplettilaulaja Jaakko Tepon kokoelmalevy, joka julkaistiin 8. heinäkuuta 2009. Äänite sisältää artistin kaikki levytykset vuosilta 1987–1993.
Albumi ylsi toisella listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 28, mutta nousi poikkeuksellisesti sijalle 17 kaksi vuotta julkaisunsa jälkeen kesäkuussa 2011.
Kappaleet.
CD 1.
Uutisraivooja
Muut levytykset
Hauskimmat tarinat (julkaisematon)
CD 2.
Parhaat vitsit, live!
Greg Adams (jääkiekkoilija, 1960)

Gregory Charles Adams (s. 31. toukokuuta 1960 Duncan, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä vuodesta 1980 vuoteen 1990. Hänen NHL-seurojaan olivat Philadelphia Flyers, Washington Capitals, Edmonton Oilers, Vancouver Canucks ja Detroit Red Wings. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä. Lopetettuaan peliuransa hän muutti takaisin Duncanin kaupunkiin, jonka lähellä hän oli kasvanut. Hän avasi kolme erillistä Tim Hortons -ravintolaa.
Pienemmän riesan tie

Pienemmän riesan tie on Seppo Alvarin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2009. Levyn kappaleista yksitoista on Marko Haaviston käsialaa ja kaksi Pekka Myllykosken sekä Markus Raivion yhteistyönä syntynyttä.
Live! (Bob Marley &amp; The Wailers)

Live! on Bob Marley &amp; The Wailersin 5. joulukuuta 1975 julkaistu livealbumi. Albumi nauhoitettiin 18. ja 19. heinäkuuta 1975 Lontoon Lyceum -teatterissa. Esitys on Bob Marleyn tunnetuimpia live-esiintymisiä.
Deluxe Edition.
Albumista piti ilmestyä kahden CD:n Deluxe Edition 14. helmikuuta 2006, mutta sen julkaisupäivä siirrettiin aluksi 23. toukokuuta sitten 30. syyskuuta ja lopulta 30. joulukuuta, mutta se ei ole vieläkään ilmestynyt.
Katja Boxberg

Katja Boxberg (s. 1967) on suomalainen toimittaja. Boxberg on kirjoittanut Kauppalehteen. Talvella 2009 hän tuli tunnetuksi julkaistessaan työparinsa Taneli Heikan kanssa pamflettikirjan "Lumedemokratia". Tätä aiemmin hän on kirjoittanut vuonna 2004 ilmestyneen kirjan "Paavo Lipponen".
Boxberg on arvostellut Suomen politiikkaa ja sen konsensushenkisyyttä. Boxberg tulkitsee sen olevan perua suomettuneisuuden ajoista, mutta myös suomalaiseen kulttuuriin liittyvästä keskustelemattomuudesta. Boxberg on moittinut myös suomettumisesta ja konsensuksesta seurannutta valtiokeskeistä talouspolitiikkaa, jälkeenjäänyttä elinkeinorakennetta sekä maatalouden ja syrjäytyvien maakuntien yltiöpäistä tukemista.
Matti Räsänen (juoksija)

Matti Räsänen (s. 15. helmikuuta 1983 Pyhäselkä) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Joensuun Katajaa edustettuaan vuoteen 2005 saakka Pyhäselän Urheilijoita. Häntä valmensi Jaakko Sivonen.
Räsänen sijoittui Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 10 000 metrillä 17:nneksi. 5 000 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2007 lähtien. Kalevan kisoissa hän sai 5 000 metrillä kultaa Kajaanissa 2010, hopeaa Tampereella 2008, Espoossa 2009 ja Turussa 2011 sekä pronssia Lappeenrannassa 2007. 10 000 metrin juoksussa hän voitti mestaruuden 2010 ja 2011 sekä juoksi hopealle 2009. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 12 kilometrillä Savonlinnassa 2009 ja hopeaa neljällä kilometrillä Vammalassa 2008 ja 12 kilometrillä Lahdessa 2010 sekä pronssia neljällä kilometrillä Nivalassa 2011. Maantiejuoksun SM-kilpailuissa hän sai hopeaa Joensuussa 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia 3 000 metrillä Joensuussa 2008.
Räsänen lopetti uransa vuoden 2012 päätteeksi.
Martti Halme

Martti Halme (s. 5. huhtikuuta 1943) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Maalivahtina pelannut Halme edusti urallaan Tampereen Kisatovereita 1959–1962 ja Valkeakosken Hakaa 1963–1970. Hän pelasi ensimmäiset mestaruussarjan ottelunsa Kisatovereissa kaudella 1960, mutta muilla kausilla seura pelasi 1. divisioonassa. Haka pelasi koko Halmeen peliuran ajan pääsarjatasolla. Hän voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1965 sekä Suomen Cupin 1963 ja 1969. Kaikkiaan Halme pelasi yhdeksän kauden aikana 158 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki yhden maalin. 
1972 ja 74 Halme pelasi Valkeakoskella PS44:ssa, 1978 Tampereen Pallo-Veikoissa ja 1981–82 Laihian Kimmossa.
Halme pelasi vuosina 1964–1969 maajoukkueessa yhteensä 14 maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Halme toimi Hakan päävalmentajana 1971. Tampereen Ilveksen valmentajana Ykkösdivisioonassa 1976–77. 80-luvulla Halme oli JyP77:n, Rovaniemen Palloseuran, LauTP:n, JPS:n ja Laihian Kimmon valmentajana.
Maalivahtivalmentajana hän on ollut Valkeakosken Hakassa, Tampereen Ilveksessä, JYP-77:ssä, Rauman Pallo-Iiroissa 2002–2008.
Maalivahtivalmennuksen kouluttajana Martti Halme oli Suomen Palloliitossa 1985–1999. Suomen Palloliiton huippujalkapallovaliokuntaan Halme kuului 1984–1995. Loppuvuodesta 2006 Halme aloitti Pallo-Iirojen maalivahtivalmentajana.
Ylikulkevuus

Ylikulkevuudella () tarkoitetaan 1900-luvun jälkipuoliskolla tapahtunutta liikkumisen helpottumista. Matkat ovat pidentyneet ja matkustamisnopeudet kasvaneet. Käsitteen on esittänyt University College Londonin professori John Adams.
Matkustamiseen käytetty aika on pysynyt samana 1950-luvulta lähtien, mutta autojen ja lentokoneiden ansiosta kulkunopeudet ovat viisinkertaistuneet. Ylikulkevuus voi tuoda mukanaan muun muassa ympäristöongelmia.
Muita mainittavimpia seikkoja: