Virmailansaari

Virmailansaari (joskus myös "Virmaila") on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se on Päijänteen suurin saari, josta osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Saaren itäosassa sijaitsee Virmailan kylä.
Maantietoa.
Saari on 12,2 kilometriä pitkä, 4,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 34,38 neliökilometriä . Saaren keskiosa muodostaa sen pääosan, joka on lähes nelikulmion muotoinen saarenosa. Keskiosasta työntyy kaakkoon lähes kolmion muotoinen Höysniemi, jonka keskiosaan kiinnittyvä kannas on alle 300 metriä leveä. Niemen pohjoispuolella sijaitsee kapeneva ja niemen pituinen Virmailanlahti. Keskiosan luoteisosasta työntyy luoteeseen 3,8 kilometriä pitkä niemi. Sen 650 metriä leveän kannaksen eri puolilla ovat Raulahti ja Vaimolahti. Niemen keskellä sijaitsee edellistä kapeampi kannas, jolla on leveyttä 150 metriä. Sen eri puolilla ovat Lossarinlahti ja Heikkilänlahti. Virmailansaaren erottaa mantereesta Ruotsalaisesta Pitkäveteen ulottuva kalliomurros , jonka kaakkoispuoliskoa kutsutaan Salonsalmeksi ja luoteispuoliskoa Kellosalmeksi. Salmi on Lossarinlahden kohdalla 80 metriä leveä, mutta muualla se on 200–1200 metriä leveä. Salonsalmi levenee etelässä aukeavalle Padasjoenselälle, jossa on Virmailansaaren suunnalla joitakin saaria. Niitä ovat Kirstinsaari, Iso Lammassaari, Halkosaari, Korkeasaari, Hakohuittu, Loirosaari, Haukkasalo ja Lietsaari. Höysniemen edustalle ulottuu etelästä pitkä Kelvenne, jonka pohjoispuolella on vielä pienet saaret Papinsaari, Huhtsaari, Hietasaari, Vasainsaari ja Sammalsaari. Edellä luetellut saaret kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon ja ne seuraavat Virmailanselän rantoja. Virmailansaaresta pohjoiseen aukeaa laaja Tehinselkä. Sen ja Virmailansaaren välissä on muutama saari, jotka ovat kaakosta luoteeseen päin lueteltuina: Selkäsaari, Purtsari, Linnasaarentakut, Linnasaari ja Lehtiset (noin parikymmentä saarta). Linnasaaressa on ollut muinaislinna. Lehtisten länsipuolella aukeaa Varpusenlinnanselkä, jossa on Varpusenlinna niminen saari. Sielläkin on ollut muinaislinna. Virmailansaari ja Vähäsalo sijaitsevat sen eteläpuolella. Siellä sijaitsevat rannan tuntumassa myös Luhtasaari, Korkeasaari, Talassaari, Lammassaari ja Siilinsaari. Vähäsalon välissä on Vähä Kellosalmi, jonne on salmen ylittävä pengertie ja silta niemen niemennokasta.
Saari on jakautunut alangoiden ja ylängön kesken. Saaren ylänkö muodostuu lukuisista mäistä, jotka kohottavat saaren keskikorkeuden helposti yli 100 metriä mpy. Korkeita mäkiä ovat luoteispäässä Haasianmäki (yli 170 metriä mpy. eli yli 94 metrin korkeuteen Päijänteestä), Tupsuvuori (kohoaa yli 107,5 metrin korkeuteen), saaren keskiosassa Vahtervuori (yli 102 metrin koreuteen) ja Ylimmäinenmäki (yli 97 metrin korkeuteen), ja Höysniemessä Suurmäenvuori (lähes 90 metrin korkeuteen Päijänteestä). Saaren korkein kohta sijaitsee Tupsuvuorella, joka toimi Struven ketjun yhtenä mittauspisteenä (nimeltään ”Wirmala” ).
Saaressa on kolme pientä lampea. Saaren pohjoisosassa Purtmäen alla sijaitsee Mannilansuolla Purtlampi, jonka laskuoja laskee pohjoisessa Linnasalmessa Linnasaaren eteen. Laskuojan pudotus on 46 metriä. Saaren keskellä sijaitsee Kalatonjärvi ja sen laskuoja virtaa länteen Vaimolahteen. Ojalle tulee 1,7 kilometrin matkalla pudotusta yli 57 metriä. Vajaa 400 metriä kaakkoon sijaitsee vielä Nuottajärvi, jonka vedenpinta on tätä viisi metriä korkeammalla. Sen laskuoja virtaa etelään ja se laskee kansallispuiston läpi Salonsalmeen. Saaren ylängölle on kaivettu runsaasti muitakin ojia.
Vakituisia asukkaita Virmailassa on alle 50, mutta kesämökkejä useita satoja. Orvokkilassa ja Kellosalmessa niemellä on peltomaata, ja samoin on saaren itäpäässä Virmailassa. Saaren päiden välissä kulkee yhdystie 14173. Saareen pääsee yhdystien siltaa pitkin ja kesäisin tien lisäksi laivavuoroilla, jotka liikennöivät Padasjoen, Kelventeen ja Kuhmoisten välillä.
Luontoarvoja.
Saarella on neljä luonnonsuojelualuetta. Yhtä aluetta lukuun ottamatta kaikki muut kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon. Ne kuuluvat Natura 2000-alueeseen Päijänteen alue (10 857 hehtaaria, FI0335003) . Virmailansaareen siitä kuuluu saaren keskellä ja järvien kohdalla sijaitseva laaja metsäalue, joka ulottuu Salonsalmen rantaan asti, ja saaren itäpäässä Höysänniemessä sijaitsee kaksi erillistä aluetta. Neljäs luonnonsuojelualue on pieni ja se sijaitsee Virmailan kylässä Myllymäen etelärinteessä.
Historiaa.
Kylästä on ensimmäinen kirjallinen maininta vuonna 1486. Kiinteää asutusta on seudulla ollut 800–1300 jaa., koska käytössä on ollut Linnasaaren muinislinna ja Varpusenlinna. 1539 oli maakirjassa maininta neljästä veroa maksavasta maatalosta. Vuonna 1856 alkoi ensimmäinen höyrylaiva purjehtia Päijänteellä ja silloin rakennettiin Kellosalmen, Korteniemen ja Salon laiturit saarelaisen käyttöön . Vuoden 1911 taloudellisessa kartassa oli Virmailan kylässä kaksi peltoaluetta: Virmailanlahdella ja Kortelahdella. Toinen peltokeskittymä sijaitsi Kellosalmella Lossarinlahden ympäristössä. Asukkaat liikkuivat mantereelle yleensä veneillä, mutta raskailla kuormilla Salonsalmi ylitettiin lautalla. Talvisin liikuttiin jäitä pitkin. Kylien välille rakennettiin tie. Salmeen saatiin kapulalossi vuonna 1952. Lossia käyttivät asukkaat itse. Kun vuonna 1966 saatiin moottorikäyttöinen lossi, sitä käytti lossari. Saareen rakennettiin vuonna 1986 lopulta kiinteä silta.