John Nelson Darby

John Nelson Darby (18. marraskuuta 1800 Lontoo – 29. huhtikuuta 1882 Bournemouth) oli angloirlantilainen uskonnollinen johtaja ja kirjailija. Hän oli Plymouthin veljien lahkon varhainen johtaja.
Darby oli oman uskonnollisen ryhmänsä ulkopuolellakin hyvin vaikutusvaltainen teologi. Erityisesti Amerikassa häntä pidetään yhtenä modernin kristillisen fundamentalismin perustajista. Hänen ajatuksensa muodostivat dispensationalistisen teologian perustan. Hänen pohdiskelunsa vaivanaikaa edeltävästä ylöstempauksesta olivat myös vaikutusvaltaisia.
Elämä.
Darby polveutui Irlantiin asettuneesta aristokraattisesta suvusta. Hän opiskeli Westminsterin koulussa Lontoossa ja Dublinin Trinity Collegessa, josta hän valmistui palkittuna klassisten kielten kandidaatiksi vuonna 1819. Hänet hyväksyttiin asianajajaksi Irlannissa noin vuonna 1825, mutta hän luopui pian lainopin harjoittamisesta. Hänet vihittiin Irlannin kirkon papiksi ja hän toimi kirkkoherrana Wicklow'ssa, kunnes vuonna 1827 epäilykset anglikaanisten valtiokirkkojen raamatullisuudesta saivat hänet luopumaan virasta. Tuohon aikaan eräs A. N. Groves oli perustamassa "The Brethren" -nimistä lahkoa, jonka periaatteet perustuivat kaikkien kirkollisten rakenteiden, virkojen ja kirkkokunnallisten erottelujen hylkäämiseen. Darby liittyi muiden kanssa tähän liikkeeseen, ja vuonna 1828 hän julkaisi ensimmäisen pamfletinsa "The Nature and Unity of the Church of Christ", jonka seurauksena lahko sai uusia jäseniä Dublinissa. Näiden uusien näkemysten levittämiseksi Darby vieraili vuonna 1830 Pariisissa ja sen jälkeen Cambridgessa ja Oxfordissa. Oxfordissa hän tapasi Benjamin Wills Newtonin, jonka pyynnöstä hän lähti Plymouthiin. Lahkon ensimmäinen kokouspaikka kyseisessä kaupungissa oli Providence Chapel, mistä syystä "veljistä" käytettiin usein nimitystä "Providence people", mutta maaseudulla heidät tunnettiin nimellä "Brethren from Plymouth", ja tästä johtui myöhemmin yleistynyt nimi "Plymouth Brethren". Vuonna 1834 he aloittivat lehden nimeltä "The Christian Witness", jonka toimittamiseen Darby osallistui. Jo vuonna 1836 lahkossa syntyi erimielisyyksiä, ja Groves lähetti Darbylle kirjeen, jossa hän huomautti hänelle, että tämä poikkesi ryhmän periaatteista. Kiistan aiheena oli se, oliko jokaisen kokouksen oltava itsenäinen ja erillinen vai oliko yhden keskuskokouksen määrä valvoa kaikkia kokouksia. Vuosina 1838–1840 Darby työskenteli Sveitsissä ja meni maaliskuussa 1840 Lausanneen vastustamaan metodismia. Siellä hänen profetiaa koskevat luentonsa tekivät suuren vaikutuksen, ja monia seurakuntia perustettiin Vaudin, Geneven ja Bernin kantoneihin. Uuden lahkon muodostuminen sekä Darbyn ja hänen seuraajiensa radikaali evankelioiminen vaikuttivat osaltaan maan olemassa olevan uskonnollisen tasapainon horjumiseen niin, että vuonna 1846 Genevessä syttyi kapina jesuiittakouluja vastaan. Sveitsin levottomuudet kehittyivät syksyllä 1847 puhjenneeksi Sonderbundin sodaksi.
Palattuaan Plymouthiin vuonna 1845 Darby riitautui B. W. Newtonin kanssa ja perusti 28. joulukuuta erillisen seurakunnan. Tämä jakautuminen levisi Bristoliin, Lontooseen ja muihin paikkoihin, ja darbylaisuus vakiintui lahkoksi Englannissa. Vuonna 1847 hän asui Bristolissa, jossa tapahtui paikallinen hajaannus, ja "veljet" jakaantuivat kahteen ryhmään, darbylaisiin eli "eksklusiivisiin veljiin" ja Bethesdan "avoimiin" eli löyhiin veljiin. Darbyn ryhmä vältteli sosiaalisia ja uskonnollisia kontakteja kaikkien niiden kanssa, jotka eivät kuuluneet heidän omaan lahkoonsa. Vuonna 1853 hän vieraili ensimmäisen kerran Elberfeldissä (nykyisin osa Wuppertalia), jonne oli jo perustettu useita "veljeskokouksia". Täällä hän käänsi vuonna 1854 Uuden testamentin saksaksi ja saarnasi laajalti. Vuonna 1858 hän kirjoitti teoksen "The Sufferings of Christ" ja seuraavana vuonna teoksen "The Righteousness of God" . Nämä kirjat aiheuttivat paljon kiistoja ja vaikeuksia Darbylle ja saivat monet hänen vankimmista kannattajistaan Englannissa hylkäämään hänet vuonna 1860. Siitä huolimatta lahko jatkoi leviämistään. Darby vieraili Kanadassa vuosina 1859, 1864, 1868 ja 1870. Vuonna 1869 hän oli Saksassa, jossa hän osallistui Vanhan testamentin kääntämiseen saksaksi. Hän kävi Yhdysvalloissa vuosina 1870, 1872, 1873 ja 1874, Uudessa-Seelannissa vuonna 1875 ja myöhemmin Länsi-Intiassa. Vuosina 1878–1880 hän työskenteli Vanhan testamentin ranskankielisen käännöksen parissa ja asui pitkään Paussa. Samoihin aikoihin darbylaiset jakautuivat jälleen, ja kaksi osaa jätti pääryhmä. Vaikka Darbyn teokset ovat suurelta osin opillisia ja kiistakysymyksiä käsitteleviä, hän kirjoitti mieluimmin hartaita ja käytännöllisiä tutkielmia. Hän oli myös virsien kirjoittaja, ja viimeksi hän toimitti "veljien" keskuudessa yleisesti käytössä olevan virsikirjan. Yhteensä Darbyn kirjoitukset muodostivat 34 nidettä.