tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Fame (H78)

HMS Fame (viirinumero H79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus myytiin 1949 Dominikaaniselle tasavallalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Armstrongilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 1934 ja otettiin palvelukseen 1935.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi. Alus oli Pohjanmerellä ja Norjan rannikolla.
Alus oli Grimsbyn telakalla palaten palvelukseen 10. huhtikuuta 1940. Alus suojasi 12.-13. toukokuuta Bjerkvikin maihinnousua, jonka aikana alus muun muassa kuljetti 100 ranskalaista alppijääkäriä Lillebergiin.. Alus osallistui Narvikin maihinnousun suojaamiseen. Sen kohteeksi määrättiin Rombakin vuono ja sen tuli tuhota rautatietunneleista tulevat joukot. Rannikkotykistö osui 23. toukokuuta 1940 Narvikissa alukseen.
Alus ajoi 17. lokakuuta "HMS Ashantin" kanssa Sunderlandin edustalla karille, jolloin aluksella syttyi pahoja vaurioita aiheuttanut tulipalo. Pelastusoperaation jälkeen alus siirrettiin korjattavaksi Chathamin telakalle, jossa alukselle rakennettiin uusi perä sekä runkoa sen pidennettiin. Alus palasi palvelukseen loppuvuodesta 1941.
Alkuvuodesta 1942 alus oli Keskisen Atlantin saattajaryhmän osasto B6:n lippulaivana. Osasto suojasi saattueita SC83, ON101, SC88, ON111, HX200, ON122, HX205, ON132 ja SC104. Alus upotti 16. lokakuuta 1942 Saksan laivaston sukellusveneen "U-353" ollessaan suojaamassa saattuetta SC104.
Alus johti saattueita ON144, HX217, ON155 ja Sc116 suojausta ennen kuin upotti 17. helmikuuta 1943 sukellusvene "U-69:n" suojatessaan saattuetta ON165. Alus johti maaliskuun 1944 saattajaryhmä B6:ta suojaten saattueita HX227, ONS1, SC125, ONS6, SC131, HX257, ON206, SC145, ONS29 ja HX281, kunnes se siirrettiin 14. saattajaryhmään Normandian maihinnousun vuoksi. Alus osallistui 18. kesäkuuta 1944 14. saattajaryhmän mukana sukellusvene "U-767" upottamiseen.
Dominikaanisen tasavallan laivastossa.
"Fame" myytiin helmikuussa 1949 Dominikaaniselle tasavallalle, joka nimesi aluksen ensin "Generalisimoksi" (runkonumero D102) ja edelleen 1962 "Sancheziksi". Alus poistettiin palveluksesta 1968 ja on romutettu.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Kerstin Lindeman-Peltonen

Kerstin Lindeman-Peltonen (ent. Campoy, ent. Duffy, o. s. Lindeman; 9. maaliskuuta 1964 Tukholma, Ruotsi – 15. maaliskuuta 2023 Jämsä) oli suomalainen kokki, joka nousi 1990-luvulla julkisuuteen lapsiaan koskevan huoltajuuskiistan vuoksi. Lindeman-Peltonen syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Jämsässä.
Lindeman-Peltonen avioitui vuonna 1990 yhdysvaltalaisen Miguel Campoyn kanssa, jonka hän oli tavannut työskennellessään Saksassa 1980-luvun puolivälissä. Naimisiin mentyään he asuivat aluksi Jämsässä, myöhemmin Kaliforniassa. Avioeron yhteydessä Kalifornian osavaltion korkein oikeus määräsi lasten huoltajuuden isälle.
Lindeman-Peltonen kaappasi lapset Suomeen syksyllä 1996 ja piilotteli heitä eri puolilla maata parin vuoden ajan. Helsingin hovioikeus päätti keväällä 1997, ettei tuolloin 5- ja 6-vuotiaita poikia lapsia luovutettaisi takaisin isälle tämän väkivaltaisuuden vuoksi. Syyskuussa 1997 korkein oikeus kuitenkin katsoi hovioikeuden päätöksen vastaisesti ja Haagin lapsikaappaussopimukseen nojautuen, että lapset oli palautettava isälleen ja huoltajuuskiista oli käsiteltävä Yhdysvalloissa, ja määräsi Jämsän käräjäoikeuden panemaan päätöksen täytäntöön. Tämän jälkeen Lindeman-Peltonen piileskeli lapsineen eri puolilla Suomea vaihtaen olinpaikkaasa parikymmentä kertaa kolmen kuukauden aikana.
Helmikuussa 1998 Jämsän käräjäoikeus palautti lasten huoltajuuden äidille, ja toukokuussa 1998 Vaasan hovioikeus kumosi päätöksen lasten palauttamisesta isälleen. Hovioikeuden käyttämien asiantuntijoiden mukaan pojat olivat kypsiä ratkaisemaan asian itse, ja molemmat vastustivat palautusta Yhdysvaltoihin. Poikien isä Miguel Campoy haki valituslupaa korkeimmalta oikeudelta. Marraskuussa 1998 korkein oikeus uudisti aikaisemman päätöksensä lasten palauttamisesta isälleen, ja lopulta lapset päätyivät Yhdysvaltoihin isänsä luokse maaliskuussa 1999.
Vuonna 1999 Lindeman-Peltonen oli ehdolla eduskuntaan Remonttiryhmän ehdokkaana. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hän oli perussuomalaisten ehdokkaana Jämsän kaupunginvaltuustoon.
Menetettyään poikiensa huoltajuuden Lindeman-Peltonen avioitui brittiläisen Rod Duffyn kanssa ja asui 2000-vuosikymmenellä muutamia vuosia Madeiralla, jossa hän piti ravintolaa. Hän erosi toisesta miehestään syksyllä 2017 ja asui loppuelämänsä Jämsässä.
Lindeman-Peltonen kuoli vuonna 2023 haimasyöpään.
Pacific Ocean Blue

Pacific Ocean Blue on Dennis Wilsonin ainoa sooloalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1977. Se on päässyt useille merkittävimpien albumeiden luetteloille, kuten Robert Dimeryn "1001 Albums You Must Hear Before You Die". Dennis Wilson oli ensimmäinen The Beach Boys -yhtyeen jäsenistä, joka julkaisi sooloalbumin. Albumin kappaleista monet on tehty yhteistyössä tuottaja Gregg Jakobsonin kanssa. The Beach Boysin muista jäsenistä albumin kappaleiden tekoon osallistuivat Carl Wilson ("River Song") ja Mike Love ("Pacific Ocean Blues").
Legacy Recordings julkaisi kahden CD:n 30-vuotisjuhlapainoksen vuonna 2008, joka sisältää materiaalia myös "Bambu"-levytyssessiosta. "Bambu" oli Dennis Wilsonin suunniteltu, mutta julkaisematta jäänyt seuraava sooloalbumi.
Kontekstivihje

Kontekstivihjeet () ovat keskustelun ei-referentiaalisia osatekijöitä, hienovaraisia vihjeitä, jotka vaikuttavat merkityksen muotoutumiseen. Kontekstivihjeet kuuluvat kielitieteellisen pragmatiikan, sosiolingvistiikan ja keskusteluntutkimuksen alaan.
Tavanomaista kontekstivihjeitä ovat muiden muassa seuraavat:
Kon­tekstivihjeet saavat merkityksen vasta vuorovaikutustilanteessa, ja useat vihjeet ohjaavat tulkintaa yhtä aikaa samaan suuntaan. Kontekstivihjeet ovat kon­trastiivisia: merkitys perustyy muutoksiin. Vihjeiden merkitys riippuu hyvin paljon kulttuurista, sillä ne ovat suhteellisia. Peter Auer havainnollistaa: ”Vihjeen ainoana ’merkityksenä’ on (mukaillakseni Jakobsonin foneemimääritelmää) ’osoitus toiseuteen’”.
Kontekstivihjeet ovat sosiokulttuurista tietoa. Vihjeet aktivoivat kulttuurin jäsenten muistista tietorakenteita, joiden avulla asioita voidaan ymmärtää. Tietorakenteet ovat stereotyyppistä tietoa tilanteesta ja kielenkäytöstä. Kontekstivihje aktivoi tietyn toimintatyypin. Pieni muutos kontekstissa voi saada aikaan suuren muutoksen tulkinnassa.
Stephen C. Levinson on verrannut, että kontekstivihjeet ovat kuin sormeen kiedottu nyöri tai nenäliinaan sidottu solmu. Kontekstivihjeet ovat siksi eräänlaisia toisen asteen symboleita: ne viittaavat tilanteeseen, jossa varsinainen muistaminen tapahtui ja toivon mukaan tapahtuu uudelleen. Kontekstivihjeet eivät korvaa tulkintaprosessia vaan antavat sille suunnan. Ne voivat viitata pitkällekin. Kontekstivihjeet tekevät usein kaksi asiaa yhtä aikaa: ensiksikin ne luovat vastakohtaisuuden ja ilmaisevat, että jotain uutta on ilmassa, ja toisekseen ne rajoittavat tulkintojen määrää.
Sanelma

Sanelma on suomalainen naisen etunimi. Nimi on ilmeisesti syntynyt Anelma-nimen mallin mukaisesti ja sen vaikutuksesta. Nimestä on varsinkin Pohjanmaalla käytössä myös lyhempi muoto Nelma.
Vuodesta 1973 lähtien Sanelman nimipäivä on ollut 5. elokuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Sanelma-nimen on saanut 9 082 henkilöä.
Al Herman

Gerald "Al" Herman (15. maaliskuuta 1927 Topton Pennsylvania – 18. kesäkuuta 1960 West Haven Connecticut) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun, kausilla 1955–1957 ja 1959–1960. Hän oli seitsemäs vuoden 1955 kilpailussa saavuttaen vuoden tulokas -palkinnon. Herman kuoli Midget cars -kilpailussa West Havenissa vuonna 1960. Samalla viikolla myös Jimmy Bryan kuoli eri onnettomuudessa.
Mack Hellings

Ronald "Mack" Newels Hellings (14. syyskuuta 1915 Fort Dodge – 11. marraskuuta 1951 Kernin piirikunta) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui neljään Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1948–1951. Hän oli viides vuoden 1948 kilpailussa. Vuonna 1950 hän oli 13. Mack menehtyi lento-onnettomuudessa Kaliforniassa vuonna 1951.
Lentosukka

Lentosukat ovat elastisia tukisukkia, joita käytetään ehkäisemään veritulppien muodostumista jaloissa pitkäaikaisen istumisen aikana, kuten lento-, auto-, bussi- ja junamatkoilla. Tutkimukset osoittavat, että veritulppariskiä voidaan vähentää jopa 90 %, edellyttäen, että sukan laatuvaatimukset täyttyvät. Tutkimuksissa käytetyt lentosukat ovat lääkinnällisiä ensimmäisen kompressioluokan tukisukkia, joissa paine nilkassa on 18–20 mmHg ja vähenee asteittain polvea kohti.
Lentosukkia myydään nykyään laajalti. Suuri osa lentosukkina myytävistä sukista ei kuitenkaan täytä lääkinnällisen tukisukan painevaatimuksia.
Ksenija Tšernyh

Ksenija Tšernyh (; s. 1971) on venäläinen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Hyvinkään Rastia.
Joensuun MM-kilpailuissa 2006 Tšernyh voitti kultaa viestistä ja hopeaa pitkältä matkalta. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Nadia Mikriukova ja Anna Ustinova. Varsovan EM-kilpailuissa 2006 hän voitti hopeaa viestistä ja pronssia keskimatkalta.
Heinäkuussa 2007 Castelfiorentinon EM-kilpailuissa Tšernyh voitti kultaa sprintistä, hopeaa pitkältä matkalta ja pronssia keskimatkalta. MM-kilpailuissa Nové Město na Moravěssa 2007 hän voitti kultaa keskimatkalta ja sprintistä sekä hopeaa pitkältä matkalta ja viestistä. Ostródan MM-kilpailuissa 2008 hän voitti keskimatkalta kultaa ja viestistä hopeaa. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti pronssia viestistä.
Ystäväni muistathan

Ystäväni muistathan on Beritin vuonna 1995 samannimiselle pitkäsoitolleen levyttämä kappale. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Timo Mäenpää ja sovittanut Jori Sivonen. Vuotta myöhemmin se julkaistiin myös erityisesti Karjalalle omistetulla kokoelmalevyllä "Rannalla Laatokan", jossa sen tulkitsee Elise Raitakallio sovittajana O. Nuutimo.
"Ystäväni muistathan" julkaistiin CD-singlenä, jonka toisena sävellyksenä on Mäenpään ja Sivosen "Satujen maa", joka niin ikään julkaistiin Beritin "Ystäväni, muistathan" -albumilla vuonna 1996. CD-singlen kannen kuvan otti Magnus Löfving.
"Ystäväni muistathan" -laulun kertoja on Karjalan evakko, joka on aikoinaan siirretty kotikonnuiltaan Antreasta Hämeeseen. Hän laulaa ystävälleen Laatokan liplattavista laineista ja Antrean rakkaista rannoista. Kertoja tuo esiin kaipauksensa Karjalaan.
Suomalainen novellielokuva

Suomalainen novellielokuva on Suomen elokuvasäätiön ja Yleisradion helmikuussa 2007 käynnistämä hanke, jonka tarkoitus oli alun perin kannustaa tuotantoyhtiöitä tuottamaan nuorien, lupaavien tekijöiden elokuvia. Vuodesta 2011 tekijöiden ikä ja kokemusaste ei ole enää ollut määrittelevä tekijä projektien valinnassa.
Hankkeessa tuetaan vuosittain kolmesta neljään elokuvaa, joista jokainen saa 170 000 euron suuruisen rahoituksen (SES 85 000 €, YLE 85 000 €). Tämän lisäksi tuotantoyhtiöt voivat hakea ulkopuolista rahoitusta. Valmiiden elokuvien tulee olla kestoltaan noin 28 minuuttia, jotta ne mahtuvat 30 minuutin ohjelmapaikkaan. Elokuvat esitetään YLE TV1:n Kotikatsomossa.
Svensk Novellfilm.
Novellielokuvahankkeeseen on otettu mallia Ruotsista, jossa Sveriges Televisionin ja Svenska Filminstitutetin järjestämä Svensk Novellfilm -kilpailu on järjestetty vuosittain vuodesta 2002 lähtien.
Valitut elokuvat julkistetaan Göteborgin elokuvajuhlilla, joilla myös palkitaan edellisen vuoden paras novellielokuva 200 000 kruunun rahapalkinnolla. Vuosittain on rahoitettu kuudesta yhdeksään eri novellielokuvaa. Vuonna 2010 elokuvia tuotetaan kuusi, joista kutakin rahoitetaan noin 1 600 000 kruunulla (noin 156 000 €) 
Vuoden 2007 novellielokuvat.
Ensimmäiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 77 ehdotusta, joista valittiin:
Vuoden 2008 novellielokuvat.
Toiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 53 ehdotusta, joista valittiin:
Vuoden 2009 novellielokuvat.
Kolmanteen novellielokuvakilpailuun mennessä 56 ehdotusta, joista valittiin:
Elokuva "Lipunpolttajat" ei koskaan valmistunut, vaan YLE TV1 esitti muut kolme vuoden 2009 novellielokuvaa keväällä 2010. 
Vuoden 2012 novellielokuvat.
Toiseen novellielokuvakilpailuun osallistui 76 ehdotusta, joista kuuden hankkeen jatkokehittelyn jälkeen valittiin:
Lucius Aurelius Cotta

Lucius Aurelius Cotta oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hänen siskonsa oli Aurelia Cotta ja näin ollen hän oli Julius Caesarin eno.
Ollessaan preettori vuonna 70 eaa. Cotta ajoi läpi "lex Aurelian", joka kumosi Sullan lain, jonka mukaan vain senaattorit saivat toimia tuomareina rikosoikeudenkäynneissä. Uuden lain mukaan senaattorien lisäksi ritarisäädyn ja "tribuni aerarii" -luokan jäsenet saivat toimia tuomareina. Vuonna 66 eaa. Cotta ja Lucius Manlius Torquatus syyttivät seuraavan vuoden konsuleja korruptiosta ja saivat heidät erotettua. Cotta ja Torquatus valittiin uusiksi konsuleiksi. Vuonna 64 eaa. Cotta oli kensorina ja tuki Ciceron hyökkäystä Catilinaa vastaan. Caesarin murhan jälkeen Cotta vetäytyi julkisuudesta.
Rakastan

Rakastan on Leevi and the Leavingsin kitaristi Risto Paanasen soolosingle vuodelta 1980. Sen B-puolena on kappale ”Police Special”.
Paananen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut kappaleet. Niillä soittaa tuolloinen Leevi and the Leavingsin kokoonpano.
Ahmed Said Khadr

Ahmed Said Khadr (1. maaliskuuta 1948 – 2. lokakuuta 2003) oli egyptiläis-kanadalainen avustustyöntekijä ja Khadrin perheen patriarkka. Hänellä oli läheiset välit useisiin mujahideenien johtajiin, kuten Osama bin Ladeniin, ja tämän johdosta Ahmedia syytettiin al-Qaidan kumppaniksi ja rahoittajaksi. Khadrin oma perhe kuitenkin kielsi tämän ja väitti Ahmedin pitäneen yhteyksiä terroristeihin hyväntekeväisyystyönsä avuksi. Kun Mohammad Mahjoub puolusti itseään Kanadan salaisen palvelun kuulustelussa vuonna 1998, hän kuitenkin totesi, että kaikki tuntevat Khadrin.
Khadr työskenteli useiden kansalaisjärjestöjen apuna avustaen afgaanipakolaisia ja järjestäen maanviljelysprojekteja. Hän perusti kaksi orpokotia lapsille, joiden vanhemmat olivat kuolleet Neuvostoliiton hyökkäyksessä, ja rahoitti sekä Makkah Mukaraman sairaalan että seitsemän Pakistanin pakolaisleirin sairaalan rakennustyötä omista varoistaan.
Merkittävän roolinsa ansiosta, Khadr myös auttoi neuvottelemaan rauhanomaisia sopimuksia kilpailevien sotapäällikköjen ja muiden johtajien välillä, minkä hänen perheensä uskoi suututtaneen länsimaat, jotka toivoivat osapuolten tappavan toisiaan. Kanadan hallitus piti Khadria maan korkea-arvoisimpana al-Qaidan jäsenenä ja Britannia lisäsi hänen nimensä Yhdistyneiden kansakuntien luetteloon al-Qaidan jäsenistä vuonna 1999.
Vuonna 2003 Khadr otti tehtäväkseen järjestää tulitaisteluita Pakistanin rajalla poikansa Abdullah Khadrin avustamana. Hän kuitenkin sai surmansa, kun Pakistanin joukot hyökkäsivät terroristien miehittämään kylään.
Charles Tennant

Charles Tennant (3. toukokuuta 1768 Alloway – 1. lokakuuta 1838) oli skotlantilainen kemisti ja teollisuusmies. Hän kehitti parempia kankaiden valkaisumenetelmiä ja loi teollisuusimperiumin.
Elämä.
Charles Tennant syntyi Allowayssa vuonna 1768. Hän sai hyvän koulutuksen ja aloitti oppipoikana pellavakutomossa Kilbarchanissa, joka oli pellavatuotannon keskus. Oppipoika-aikansa päätyttyä hän perusti kankaiden valkaisulaitoksen Darnleyhin. Yhtenä Tennantin innoittajana oli hänen naapurinsa kauppias William Wilson, jonka tyttären Margaretin kanssa hän meni naimisiin. 
Vuonna 1787 Tennant kehitti tavan valmistaa kankaiden valkaisussa tarvittavaa nestettä johtamalla klooria kalkkikiven ja veden seokseen, jolloin muodostui kalsiumhypokloriittia. Tennant haki patenttia keksinnölleen vasta vuonna 1798, jolloin patentti evättiin, koska keksintö oli jo yleisessä käytössä ja keksinnön kuvaus oli epätäydellinen. . Vuonna 1799 Tennant patentoi toisen menetelmän, jonka hän oli kehittänyt yhdessä Charles Macintoshin kanssa. Tämä menetelmä mullisti valkaisuaineteollisuuden. Prosessissa valmistettiin klooria natriumkloridin ja mangaanidioksidin seoksesta, johon johdettiin rikkihappoa. 
Vuonna 1800 Tennant perusti St. Rolloxin kemiantehtaan. Kalsiumhypokloriitin lisäksi tehdas valmisti muun muassa rikkihappoa, saippuaa ja natriumkarbonaattia. John Tennant &amp; Co. oli viktoriaanisella aikakaudella maailman suurin kemian teollisuuden yhtiö. . Tennantin jälkeen yrityksen toimintaa jatkoi hänen poikansa John Tennant. Myöhemmin yritys yhdistettiin United Alkali Companyyn.
Tennant huomasi rautateiden taloudellisen merkityksen ja vaikutti voimakkaasti Skotlantiin rakennettavien rautateiden puolesta. Hän toimi promoottorina Gairnkirkin, Glasgow'n ja Edinburghin rautateiden rakentamisessa.
Kivi Sotamaa

Kivi Sotamaa (s. 1971) on suomalainen suunnittelija. Hän on UCLA:n arkkitehtiosaston apulaisprofessori ja Aalto-yliopiston digitaalisen suunnittelun laboratorion ADDL:n johtaja . Sotamaa on toiminut myös Ohion osavaltionyliopiston arkkitehtuurin apulaisprofessorina.
Opettamisen ja julkaisutoiminnan lisäksi Sotamaa on toiminut arkkitehtuurin liittyvissä käytännön suunnittelutehtävissä. Hän johtaa omaa suunnittelutoimistoaan Sotamaa Design, minkä lisäksi hän ollut keskeisenä tekijänä kokeilevaan arkkitehtuuriin ja muotoiluun erikoistuvassa Ocean North -kollektiivissa vuosina 1995–2006. Sotamaa on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta.
Sotamaan töitä on esitelty muun muassa MoMAssa, Kiasmassa, Venetsian biennaalissa ja Chicago Art Institutessa, Fondazione Nicola Trurrasdissa sekä julkaisuissa kuten New York Times, The Times, Phaidon’s 10x10 1&amp;2, Design Yearbook, AD, Forum, Kenhiku Bunka, Ottagono, Interni, the Interview
Kivi Sotamaan isä on Taideteollisen korkeakoulun entinen rehtori Yrjö Sotamaa.
Mikko Mäkelä (jalkapalloilija)

Mikko Mäkelä (s. 5. toukokuuta 1979 Tampere) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimi Tampere Unitedin päävalmentajana kausilla 2016–2018, mutta luopui pestistään kesken kauden 2018 ja siirtyi kaudeksi 2019 Kolmosessa pelaavan Nokian Palloseuran päävalmentajaksi. Pelaajaurallaan hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Mäkelä pelasi Veikkausliigassa 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Mäkelä pelasi MyPassa kymmenen ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2005–2006 ja KooTeePeessä vuonna 2006 neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2005 Mäkelä oli voittamassa MyPassa Suomen-mestaruutta. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 28. huhtikuuta 2005 FC Lahtea vastaan.
Mäkelä pelasi myös PP-70:ssä, NoPS:ssa, TPV:ssä, Tampere Unitedissa, Pyry Nokiassa ja Tampereen Ilveksessä. Juniorina Mäkelä edusti Messukylän Tovereita ja TPV:tä.
Saavutukset.
MyPa
Henkilökohtaiset
Juha Ojanperä

Juha Ojanperä (s. 18. lokakuuta 1981 Tampere) on suomalainen entinen jalkapallo- ja futsalpelaaja, joka edusti pitkää Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:ää. Ojanperä oli pelipaikaltaan maalivahti. Pelaajauransa jälkeen Ojanperä on toiminut maalivahtivalmentaja liigaseura Futsal Mad Maxissa
Juha Ojanperä edusti vuodet 2008–2010 Kakkosessa pelannutta Ilvestä, jolloin Ilves eteni Suomen Cupissa aina 7. kierrokselle ja pikkufinaaliin. Korkeimmillaan Ojanperä pelasi Ykkösessä Nokian Pyryssä, jonka lisäksi hän on ehtinyt edustaa myös Tampere Unitedia, KOO-VEE:ta, TKT:ta ja NoPS:ia. Nykyisin Ojanperä pelaa Miesten Vitosessa Pohjois-Nokian Urheilijat Bollklubbenin riveissä kenttäpelaajana, sekä maalivahtina.
Ojanperä on pelannut futsalia aikaisemmin myös Porin Palloilijoissa. Hän kuului vuosina 2006–2012 Suomen futsalmaajoukkueen avainpelaajiin, esiintyen yhteensä 58 maaottelussa.
Deathrow

Deathrow oli saksalainen thrash metal -yhtye. Yhtye perustettiin Samhain nimellä 1984, mutta vaihtoi seuraavana vuonna nimeä. Vaikka Deathrow ei suurta suosiota ole nauttinut ja se onkin jäänyt tunnetumpien yhtyeiden varjoon, sillä oli oma tärkeä roolinsa saksalaisen thrash metallin kehityksessä. Yhtyeen kahta ensimmäistä albumia pidetään saksalaisen thrash metallin "kulttiklassikkoina" ja Displeased Records onkin julkaissut niistä uusintapainoksen. Yhtyeen toisen ja parhaana pidetyn albumin Raging Steelin jälkeen yhtyeen tyyli muuttui teknisemmäksi thrash metalliksi.
Yhtyeen debyyttialbumin nimeksi piti alun perin tulla "Satan's Gift", mutta kansikuva hylättiin Yhdysvaltain markkinoita ajatellen ja uuden kansikuvan myötä albumin nimeksi muutettiin "Riders of Doom". Albumin uudelleen julkaistun version nimi ja kansikuvat ovat alkuperäisen Satan's Giftin mukaiset.
Diskografia.
Albumit
Singlet
Demot
Pelasgit

Pelasgit olivat kansoja, jotka asuivat ennen 1200-lukua eaa. eli ennen indoeurooppalaisia kreikkalaisia Kreikassa, Kreetalla ja muualla Egeanmeren seuduilla. Kreikkalaiset viittaavat näihin itseään alkukantaisempina pitämiinsä kansoihin nimellä Πελασγοί, "Pelasgoí", mikä tarkoittaa naapurimaita tai tasangon asukkaita. Kreikkalaiset kirjoittajat sanovat pelasgien puhuneen muita kieliä kuin kreikkaa eristyneissä kylissä vielä 500-luvulla eaa.
Noin 4100 tai viimeistään 3850 eaa. Maltalla alettiin rakentaa suuria megaliittisia temppeleitä. Se saattoi johtua siitä, että näihin aikoihin Välimerta purjehtivat kuparikautiset pelasgit tulivat saarelle. Pelasgien uskonto lienee pohjautunut muun muassa kuolleiden ja äitijumalattaren palvontaan, ja jumalille tehtyihin eläinuhreihin.
Akhaijit

Akhaijit eli akhaialaiset () on Homeroksen "Iliaassa" ja "Odysseiassa" muinaisista kreikkalaisista käytetty nimitys. Kreikkalaisista käytetään myös nimiä "danaolaiset" tai "danait" (, "Danaoi") ja "argolaiset" (, "Argeioi").
On mahdollista se, että akhaijit olivat muinaisen Kreikan heimo, joka oli Kreikan alueen ensimmäisiä indoeurooppalaisia (proto-)kreikkalaisia asukkaita pronssikaudella keskihelladiselta kaudelta noin 2000 eaa. alkaen. Monesti akhaijit liitetään ennen kaikkea myöhäishelladiseen mykeneläiseen kulttuuriin, joka tunnetaan muun muassa palatsikeskuksistaan Peloponnesoksella ja muualla Kreikassa. Mykeneläisenä aikana nimitys "Akhaia" viittasi lähes koko Peloponnesokseen, ja nimitys akhaijit sen asukkaisiin. Jotkut heettiläiset saattavat tarkoittaa akhaijeja, kun puhuvat läntisen Anatolian maasta nimeltä "ahhijawa", viitaten mahdollisesti Vähän-Aasian rannikon mykeneläisiin.
Kreikan nk. pimeinä vuosisatoina pronssi- ja rautakauden taitteessa akhaijeja muutti muun muassa Lesbokselle, Samokselle, Kykladeille ja Kyprokselle. Myöhemmin historiallisella ajalla akhaijeilla viitattiin lähinnä Peloponnesoksen pohjoisosien Akhaian väestöön, joka koostui alueen vallanneista doorilaisista sekä alkuperäisistä akhaijeista. Alueella on nykyisin muun muassa Patraksen kaupunki. Antiikin Kreikan sodissa alue kuului Akhaian liittoon.
Luvian Veto

Luvian Veto ry on luvialainen urheiluseura, joka on perustettu 1930.
Jalkapallo.
Edustusjoukkue.
Seuran miesten edustusjoukkue perustettiin uudelleen kaudelle 2003. Se pelaa kaudella 2019 Kutosessa. Kaudella 2010 joukkue pelasi ensimmäistä kertaa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa, mutta sarjajärjestelmän muuttumisen takia joukkue putosi neljännelle sarjatasolle.
Historia.
LuVen kakkosjoukkue perustettiin kaudeksi 2010. Se pelasi Vitosessa kahden kauden ajan, mutta lopetti toimintansa kauden 2011 jälkeen.
Junioritoiminta.
Luvian Vedolla on yhdeksän juniorijoukkuetta: pojille C-junioreista G-junioreihin, tytöille C- ja E-juniorijoukkueet.
Keskilaakso

Keskilaakso on Kouvolassa kerran viikossa ilmestyvä paikallislehti. "Keskilaakso" on eteläisen Kouvolan alueensa paikallislehti. Lehteä julkaisee Kaakon Viestintä oy. "Keskilaakson" painaa Lehtisepät oy Kouvolan paino. Lehden päätoimittaja on Stiina Kokkonen.
Historia.
Lehti perustettiin vuonna 1931 nimellä "Kymen Keskilaakso" ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 28. marraskuuta 1931. Lehden ensimmäisenä päätoimittajana toimi F. A. Havola. Vuonna 1975 "Kymen Keskilaakson" nimeksi tuli vastaperustetun Anjalankosken kauppalan mukaan "Anjalankosken Sanomat" ja 2007 lehti nimettiin "Keskilaaksoksi". Vuoteen 1950 asti lehteä tehtiin Inkeroisissa. Lehden toimitus sijaitsi eri puolilla Myllykoskea aina vuoteen 1992 asti.
Vuoteen 2001 asti lehden omisti Keskilaakso Oy. Myöhemmin lehden omistanut Sanoma myi muiden paikallislehtiensä mukana myös "Keskilaakso"-lehden Länsi-Savo-konsernille joulukuussa 2010. Vuodesta 2019 lehti on kuulunut Keskisuomalainen konserniin.
Islannin koripallomaajoukkue

Islannin koripallomaajoukkue edustaa Islantia koripallon maajoukkuekilpailuissa. 
Islanti pelasi koripallon miesten arvokilpailujen lopputurnauksessa ensimmäisen kerran EM-kisoissa 2015. Se kukisti ratkaisevassa karsintalohkossa kahdesti Britannian. EM-lopputurnauksessa Islanti hävisi kaikki viisi Berliinissä pelaamansa alkulohkon ottelua, joista ottelu Turkkia vastaan venyi jatkoajalle. Islannin korkeimman pistekeskiarvon 13,6 EM-turnauksessa kirjasi Euroopan sarjojen konkari Jón Arnór Stefánsson. Lopputuloksissa Islanti sijoittui 24:nneksi eli viimeiseksi. Stefánssonin syöttö- ja Hlynur Bæringssonin levypallokeskiarvot sijoittuivat EM-lopputurnauksen kärkikymmenikköön.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Andrei Kastsitsyn

Andrei Alehavitš Kastsitsyn (, , s. 3. helmikuuta 1985 Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija. Kastitsyn on hyvä kiekonkäsittelijä ja hänellä on hyvä rannelaukaus. Hänen veljensä Sjarhei Kastsitsyn pelaa myöskin Dinamo Minskissä.
Seuraura.
Kastsitsyn pelasi kaudella 2000–2001 ensimmäiset miesten pelinsä, kun hän pelasi Valko-Venäjän pääsarjassa. Hän pelasi vuodet 2002–2004 Venäjällä TsSKA Moskovan riveissä. Kesällä 2003 Montreal Canadiens varasi Kastsitsynin ensimmäisellä kierroksella ja koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana.
Kaudella 2004–2005 Kastsitsyn siirtyi Canadiensin organisaatioon ja pelasi AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa. Kaudella 2007–2008 hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-kautensa ja teki 78 ottelussa tehot 26+27=53. 
Kastsitsyn pelasi Montreal Canadiensissa helmikuuhun 2012 asti, jolloin hän siirtyi NHL-kauden 2011–2012 viimeisenä siirtopäivänä Nashville Predatorsiin. Canadiens sai Predatorsilta vaihdossa toisen ja viidennen kierroksen varausvuorot . Hän pelasi Predatorsissa 19 runkosarja- ja kahdeksan pudotuspeliottelua. Joukkue hyllytti hänet ja Aleksandr Radulovin kesken pudotuspelien toisen kierroksen kaksikon vietettyä iltaa ulkona pitempään kuin oli joukkueen sääntöjen mukaan sallittua. He olivat pelaamatta Phoenix Coyotesia vastaan pelatun ottelusarjan kolmannessa ja neljännessä ottelussa. 
Syyskuussa 2012 Kastsitsyn siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL:n Traktor Tšeljabinskiin. Joukkue eteni kaudella 2012–2013 KHL:n loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden Dinamo Moskovalle. Kauden päätyttyä Kastsitsyn teki Traktorin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. 
2017 kesäkuussa Kastitsyn teki Kunlun Red Starsin kanssa yksivuotisen sopimuksen. 
Maajoukkueura.
Kastsitsyn on pelannut kolmet alle 18-vuotiaiden MM-kisat ja neljät alle 20-vuotiaiden MM-kisat. Ikäkausimaajoukkueiden arvokisoissa hänelle on kertynyt 43 ottelussa tehot 19 + 17 = 36. Miesten MM-kisoissa Kastsitsyn on edustanut Valko-Venäjää seitsemästi.
Ensio Kauppila

Sulo Ensio Kauppila (17. lokakuuta 1930 Viipuri – 17. tammikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen valokuvaaja. 
Kauppila toimi 1940-luvulla Aamulehdessä kemigrafikuvaajaoppilaana. Aamulehden lehtivalokuvaajana hän toimi pari vuotta 1950-luvun alussa ja jatkoi työtä valokuvausliikkeessä, kunnes ryhtyi perusti 1957 oman yrityksen. Aluksi työ oli pääasiassa freelancer-lehtikuvausta, mutta muuttui vuosien mittaan teollisuus- ja mainoskuvaukseksi.
Kauppilan kuvia on ollut näyttelyissä ja valokuvauslehdissä, hän on saanut valokuvillaan myös palkintoja. Hän oli myös mukana 1960 FIAP:n kansainvälisen taidekuvauksen liiton järjestämässä kilpailussa Suomen joukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden. 
Brittiläinen The Royal Photographic Society on myöntänyt Kauppilalle 1959 ARPS-arvon ja myöhemmin FRPS-arvon (Fellow jäsen), joka on seuran korkein valokuvauksellisista ansioista myöntämä arvo. Kauppilan arkisto on Tampereella Vapriikin kokoelmissa.
Suomalaisen ratsuväen marssi 30-vuotisessa sodassa

Suomalaisen ratsuväen marssi 30-vuotisessa sodassa (joskus myös lyhyesti 30-vuotisen sodan marssi, Suomalaisen ratsuväen marssi tai Hakkapeliittojen marssi) on marssi, joka kertoo suomalaisesta ratsuväestä kolmikymmenvuotisessa sodassa. Sen säveltäjä on tuntematon. 
Marssi on suosittu, ja se on kansainvälisesti yksi tunnetuimmista ruotsalaisista tai suomalaisista marsseista. Erityisesti se tunnetaan kolmikymmenvuotisen sodan sotatoimialueilla. Ruotsissa marssi tunnetaan nimellä "Finska rytteriets marsch", Saksassa nimillä "Schwedischer Reitermarsch" ja "Marsch der Finnländischen Reiterei im 30-jährigen Krieg", Englannissa "March of the Hakkapeliittas" ja "March of the Finnish Cavalry during the Thirty Years War", ja soittokunnat soittavat sitä aika ajoin. Suomessa se on pääesikunnan ja sen alaisten laitosten kunniamarssi.
Marssia käytetään myös suomalaisissa kouluratsastuskisoissa palkintojenjako- ja kunniakierrosmusiikkina.
Marssin kaksi ensimmäistä taitetta ovat peräisin kolmikymmenvuotisen sodan ajoilta, kolmas taite on vanha suomalainen kansansävel, jonka liitti marssiin tiettävästi tirehtööri Lauri Hämäläinen (1832–1888). Marssi oli sittemmin pitkään unohduksissa, kunnes Zachris Topelius teki siihen ruotsinkieliset sanat noin vuonna 1872.
Kirjan "Kenttämusiikista varuskuntasoittokuntiin" mukaan marssin loppuosan oli säveltänyt kapellimestari Floessel.
Saksassa marssia kuulee edelleen päivittäin Münchenin Marienplatz-aukioilla Raatihuoneen ("Neues Rathaus") kellopelin soidessa.
Marssin yleisimpään sovitukseen kuuluvat fanfaariventtiilitorvet, jotka kuitenkin voidaan korvata trumpeteilla. Kahdella patarummulla on tärkeä osa marssissa.
"On Pohjolan hangissa meill’ isänmaa" 
"sen rannalla loimuta lietemme saa" 
"käs’ säilöjä käyttäiss’ on varttunut siell’" 
"on kunniall’, uskolle hehkunut miel’" 
"Ja ratsuamme Nevan vuossa juotettihin"
"Se ui kuni häihin yli Veikselinkin;" 
"Se kalpamme kostavan Reinille toi" 
"ja Tonavasta keisarin maljan se joi !"
"Kun raunion, tuhkan yl’ lennetähän,"
"niin kaviotpa loimun luo säihkyävän"
"Jok’ isku se välkkyy kuin aamun koi"
"ja vapauden puolesta säilämme soi!"
"Den snöiga nord är vårt fädernesland,"
"där sprakar vår härd på den stormiga strand,"
"där växte vid svärdet vår seniga arm,"
"där glödde för tro och för ära vår barm."
– melodia kansansävelmä, nykyiset sanat Zacharias Topelius, suomennos Yrjö Veijola
Lähteet.
Puolustusvoimat: Sotilasmusiikki, kunniamarssit, Pääesikunta ja Sotilasmusiikki, Ääninäytteet.
Fuck...I’m Dead / Engorged

Fuck...I'm Dead/Engorged on australialaisen death-grind -yhtye Fuck...I'm Deadin ja yhdysvaltalaisen death-grind -yhtye Engorgedin split -albumi. Se julkaistiin vuonna 2002 No Escape Recordsin kautta.
Kappaleet.
 Fuck... I'm Dead 
 Engorged
Ammunta kesäolympialaisissa 1900 – miesten 25 metrin olympiapistooli

Miesten 25 metrin olympiapistooli kesäolympialaisissa 1900 käytiin 1. – 4. elokuuta. Kilpailuun osallistui kuusi kilpailijaa kahdesta eri valtiosta ja sen voitti Ranskan Maurice Larrouy. 
Tulokset.
Ei ole tiedossa, miten tasapeli 57 pisteessä ratkaistiin.
Yhdystie 5910

 on Vieremältä lähtevä yhdystie, joka loppuu Kauppilanmäelle. Tien pituus on 13,8 kilometriä. Tie alkaa Kantatien 88 risteyksestä ja päättyy Valtatien 5 risteykseen josta pääsee Kajaanin. Ennen raviradan risteystä tie ohittaa Kyröniemen. Tien nopeusrajoitus on pääosin 80 kilometriä tunnissa paitsi kirkonkylällä 40 km/h. Tie on päällystetty ja laadultaan hyvä. Vuonna 2011 kirkonkylällä Myllyjärventien risteys muutettiin kiertoliittymäksi.
Rekolan Urheilijat

Rekolan Urheilijat on vantaalainen koripalloseura, jonka edustusjoukkue pelasi viimeksi kaudella 2007–2008 koripallon I-divisioonassa. Kesällä 2008 joukkue luopui sarjapaikastaan ja siirtyi pelaamaan IV-divisioonaan.
Rekolan Urheilijoiden B juniorit pelasivat 2009-2010 kautena SM sarjaa, jonka jälkeenkin Rekolan Urheilijoiden juniorijoukkueet ovat eri vuosina olleet ajoittain mukana kansallisissa sarjoissa alueellisten sarjojen lisäksi.
Rekolan Urheilijat on aktiivinen poikajunioripelaajien kasvattajaseura koko Itä-Vantaan alueella. Toimintaa ja poikajoukkueita on lähes jokaisessa ikäluokassa A nuorista lasten kerhoihin. Tyttöjen koripalloilu on keskitetty samalla alueella Korson Kuntoon ja TIKS:iin.
Historian saatossa 1930-luvulla Rekolan Urheilijat oli myös yleisurheiluseura, jonka tunnetuin nimi oli kestävyysjuokisja Taisto Mäki, joka edusti seuraa vuoteen 1934. Tällöin Mäki voitti ensimmäisen 5 000 metrin Suomen mestaruutensa. Sen jälkeen Mäki siirtyi HKV:n riveihin. Mäki palasi sotien jälkeen vuonna 1947 vielä Rekolan Urheiijoiden riveihin saavuttaen vuonna 1947 SM-pronssia 10 000 metrillä.
Kampanisu

Kampanisu on perinteinen peräpohjalainen leivonnainen. Sitä myydään monissa kahviloissa ja leipomoissa, myös kotimaakuntansa ulkopuolella. Kampanisuihin lisätään yleensä sokeria, joskin niitä saa sokerittomina. Kampanisu, kuten pullakin, nautitaan usein kahvin kera. Nimi tulee kampaa muistuttavasta monisakaraisesta muodosta.
Kampanisutaikina on murutaikina, johon käytetään vehnäjauhojen lisäksi rasvaa (voita tai margariinia) sekä nesteeksi piimää tai viiliä. Rasva nypitään taikinaan.
Nerina

Nerina on Euroopassa ja muissa länsimaissa käytössä oleva naisen etunimi. Nimi johtuu todennäköisesti kreikkalaisesta nimestä Nereida ja siten kreikkalaisen mytologian nereideistä. Nimi on esiintynyt muun muassa Torquato Tasson näytelmässä "Aminita" ja Giacomo Leopardin runossa "Le Riceordanze".
Suomessa Nerina-nimen saaneita on digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut muutamia kymmeniä.
Nabil Taïder

Nabil Taïder (, s. 26. toukokuuta 1983 Lavaur, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa lainalla Bulgarian pääsarjassa Lokomotiv Sofiaa.
Ura.
Taïder aloitti ammattilaisuransa Toulousessa pelattuaan kaudella 2001-2002 ranskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Championnat Nationalissa. Joukkue nousi kauden päätteeksi Ligue 2:een, josta matka jatkui aina pääsarjaan asti. Taïder siirtyi kuitenkin kaudella 2006-2007 puoleksi vuodeksi lainalle FC Lorientiin, jäätyään vähälle peliajalle edellisenä kautena. Peliaikaa ei tullut sen enempää lainaseurassa ja hänet lainattiin uudelleen tällä kertaa Ligue 2:ssa pelaavaan Stade de Reimsiin kaudeksi 2007-2008. Taïder pelasi kauden aikana 24 ottelua ja onnistui kolmesti maalinteossa.
Kesällä 2008 Taïder siirtyi vapaalla siirrolla kreikkalaiseen Skoda Xanthiin. Hän siirtyi kesken toista kauttaan seurasta pois vähäisen peliajan vuoksi Turkkiin tammikuussa 2010 allekirjoitettuaan kolmen vuoden sopimuksen Sivassporin kanssa.
Maajoukkueura.
Taïder halusi edustaa Tunsiaa vuoden 2006 MM-kisoissa, mutta FIFA kielsi häntä edustamasta, koska oli pelannut jo Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Taïderin olisi sääntöjen mukaan pitänyt päättää edustaa Tunisiaa ennen 21 vuoden ikää.
Vuoden 2009 kesällä FIFA muutti sääntöään, jonka myötä Tunisian maajoukkueen valmentaja Humberto Coelho nimesi hänet elokuussa pelattavaan harjoitusotteluun Norsunluurannikkoa vastaan. Toisen ottelunsa Taïder pelasi MM-karsintaottelussa Nigeriaa vastaan 6. syyskuuta 2009, jossa hän teki myös maajoukkueuransa ensimmäisen maalin.
Yksityiselämä.
Taïderin äiti on kotoisin algeriasta ja isä tunisiasta. Hänen nuorempiveli Saphir Taïder pelaa jalkapalloa Bolognassa.
Baureihe 481

Baureihe 481 on Berliinin S-Bahnilla liikennöivä junamalli. Ensimmäiset junat otettiin käyttöön vuonna 1996 ja vuoteen 2004 mennessä niitä toimitettiin 500 yksikköä. Junien huippunopeus on 100 km/h ja niissä on 94 istumapaikkaa ja 200 seisomapaikkaa. Baureihe 481 -junasarja on jo korvannut suureksi osaksi Baureihe 480- ja Baureihe 485 -junat.
Junamalli on mahdollisesti toiminut teknisenä esikuvana Helsingin metron M200-junasarjalle, jonka kanssa sillä on samankaltaisuuksia.
Asiento

Asiento (esp. istuin, sopimus, laitos) tarkoittaa liiketaloudellisessa yhteydessä sopimusta ja kauppasopimusta. Historiallisesti asientolla viitataan Espanjan solmimiin kauppaoikeussopimuksiin ja myöntämiin lupiin, jotka mahdollistivat muiden valtioiden orjakaupan Espanjan siirtokuntiin vuosien 1543–1834 välisenä aikana. Asiento-orjakauppaa tutkineen Georges Scellen mukaan "asiento" oli Espanjan tapaoikeuden termi, jolla kuvattiin jokaista yleisen hyödyn eduksi tehtyä sopimusta Espanjan hallituksen ja yksityisten henkilöiden välillä. 
Orjakauppaa hallitsivat aluksi portugalilaiset ja myöhemmin hollantilaiset. Espanjan kanssa solmittu Utrechtin sopimus 1713 antoi yksinoikeuden asiento-orjakauppaan briteille. Espanja epäili brittien kuitenkin loukkaavan sopimusta salakuljettamalla ja merirosvouksella. Vastaavasti britit eivät pitäneet Espanjan harjoittamasta valvonnasta. Asiento ja sen valvonta synnyttikin sodan Jenkinsin korvasta 1739, joka jatkui Itävallan perimyssotana Aachenin rauhaan 1748 saakka. Rauha palautti asienton ennen sotaa sisältämät oikeudet briteille.
Habsburgin Espanjassa asientot olivat keino maksaa valtion kuluja. Valtio lainasi rahaa pitkäaikaisilla joukkovelkakirjoilla ("juros") sekä teki pankkien kanssa lyhytaikaisia lainasopimuksia ("asientos"). Useat näistä asientoista muutettiin myöhemmin juroiksi.
William Denny and Brothers

William Denny and Brothers ja usein lyhennettynä Denny oli skotlantilainen laivanrakennusyritys. Yritys oli toiminnassa vuodesta 1840 aina vuoden 1963 konkurssiin saakka.
Peter Denny perusti 1840 yrityksen Dumbartonissa Clyden-joen varrella. Dennyn telakka sijaitsi lähellä Clyde ja Leven-jokien risteystä ja varsinainen telakka olikin Leven-joen varrella. Perustaja loi perustan yhtiön roolille laivanvarustajana British &amp; Burmese Steam Ship Navigation Companyssä, Irrawaddy Flotilla Companyssä ja La Platense Flotillassa.
Yhtiö valmisti monen tyyppisiä aluksia, mutta oli erityisen tunnettu valmistamistaan Kanaalin liikenteeseen suunnitelluista höyrylaivoista ja lautoista. Yhtiö oli uranuurtaja suunniteltaessa alusten vakaimia yhdessä Edinburghilaisen Brown Brothers and Companyn kanssa. Yhtiö myös kokeili kantosiipialusta ja testasi helikopterinkaltaista lentokonetta.
Yhtiön dumbertonilainen tytäryhtiö Denny &amp; Company valmisti aluksiin erilaisia höyry- ja dieselmoottoreita.
Denny oli eräs ensimmäisistä laivanrakentajista, joka otti käyttöön uittoaltaan alusten testaamiseksi.
Yhtiö ajautui konkurssiin 1964 ja sen toiminta lakkasi.
Vain rakkaus

Vain rakkaus on Mari Rantasilan albumi vuodelta 2000. 
Albumin nimikappaleen "Vain rakkaus" on säveltänyt Pekka Marjanen, sanoittanut Tapio Piirainen ja sovitus on Jukka Iisakkilan. Se on Raid-televisiosarjan tunnussävel.
Aachenin rauha

Aachenin rauha (, , ) oli Itävallan perimyssodan päättänyt rauhansopimus. Sopimuksen laati neuvosto, joka kokoontui Aacheniin 24. huhtikuuta 1748. Sopimus allekirjoitettiin 18. lokakuuta 1748. 
Aachenin rauhansopimusta pidettiin ensimmäisenä monenvälisenä sopimuksena, jossa oli peräti kahdeksan osapuolta. Britannia, Ranska ja Alankomaat allekirjoittivat sopimuksen ensimmäisinä ja muut osapuolet allekirjoittivat ehdolla olevat kohdat, joita nämä kolme olivat valmistelleet Bredan kokouksissa vuosina 1746–1748.
Sopimuksissa sovittiin seuraavista ehdoista:
Käytännössä sopimus merkitsi status quo ante bellumia, eli tilanne palautettiin ennen sotaa vallinneeseen tilaan. Sopimus ei ratkaissut Britannian ja Ranskan siirtomaakilpailun aiheuttamia riitoja eikä näin toiminut pohjana kestävälle rauhalle. Italian oloja sopimus kuitenkin vakautti.
Sotimista jatkettiin seitsenvuotinen sodassa 1756–1763 mm. Sleesian kysymyksestä. Jotkut kohdista olivat yhä kiistakohtia Ranskan vallankumoussodissa, jotka alkoivat 1792.
Eevokit (piirrossarja)

Eevokit (piirrossarjan suomennosnimi MTV3:n televisioesityksessä, alkuperäiseltä nimeltä "Star Wars: Ewoks") on yhdysvaltalais-kanadalais-taiwanilainen vuosina 1985-1986 valmistunut piirrossarja. Sarja perustuu Star Wars-elokuvasarjan Ewokit -hahmoihin.
Piirrossarja esitettiin Suomen televisiossa MTV3-kanavalla vuosina 1994–1995 alkuperäiskielelle jälkiäänitettynä ja suomenkielisellä tekstityksellä.
Tikanojan taidekoti

Tikanojan taidekoti on Vaasassa sijaitseva taidemuseo. Museossa järjestetään vuosittain useita ulkomaisen ja kotimaisen taiteen näyttelyitä ja lisäksi ympäri vuoden musiikki- ja muita tapahtumia, esimerkiksi taideluentoja.
Taidekodin on perustanut vaasalainen liikemies, kauppaneuvos Frithjof Tikanoja (1877–1964), joka lahjoitti mittavan yksityisen taidekokoelmansa Vaasan kaupungille vuonna 1951. Itse museo on Tikanojan entinen koti. Taidekodin kokoelma käsittää harvinaisen ulkomaisen taiteen kokoelman, jonka pääpaino on 1800-luvun ja 1900-luvun alun ranskalaisessa maalaustaiteessa.
Auringossa

Auringossa on Mari Rantasilan toinen vuonna 1989 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi EMI Finland. Albumin kappaleet "Auringossa", "Lemmen aakkoset", "En koskaan mene naimisiin" ja "Valvon" julkaistiin singlenä.
Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 1998, joka sisälsi alkuperäisen sisällön lisäksi bonuskappaleen "Nel Mio Sole", joka on italiankielinen versio Auringossa-kappaleesta.
Kohu.
Nimikkokappaleesta "Auringossa" nousi julkaisuaikaan kohu, sen sisältämän sanoituksen vuoksi. Kappaleen sanoissa viitataan itsetyydyttämiseen. Rantasila on kertonut, että kappaleen teon aikana lauloi asioista, jotka ovat "luonnollisia", mutta ei osannut varautua kohuun. Rantasila lopetti kappaleen laulamisen keikoillaan 1990-luvun puolivälin jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Vastaanotto.
Jukka Haurun ("Helsingin Sanomat") mielestä Mari Rantasila on löytänyt tällä toisella levyllään oman äänensä ja tyylinsä melko hyvin Yarin kekseliäiden ja valoisien popkappaleiden myötä. Hauru kuitenkin moittii sovituksia ja tuotantoa, joiden takia kompin ”kliseemäiske” on liian usein pinnassa peittämässä Rantasilan laulua.
Refrain

Refrain () on Lys Assian vuonna 1956 laulama kappale. Kappale oli ensimmäinen Eurovision laulukilpailun voittanut kappale. Kappale oli ranskankielinen klassinen chanson. Kappale esiintyi numerolla yhdeksän ja se voitti kilpailun, vaikka äänestystulosta ei ikinä julkaistu. Kappale oli ensimmäinen Sveitsin kolmesta euroviisuvoitosta.
Net als toen

Net als toen () oli vuoden 1957 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Guus Jansenin säveltämän ja Willy van Hemertin sanoittaman kappaleen esitti Corry Brokken hollanniksi ja se toi Alankomaille ensimmäisen maan viidestä voitosta. Kappale sai peräti 31 pistettä, voittaen seuraavaksi tullen Ranskan 14 pisteellä. Kappale oli edellisvuoden voittokappaleen tavoin chanson. Kappaleen esiintymisnumero oli kuudes. 
Kalevi Tauru levytti vuonna 1958 kappaleesta suomenkielisen version "Oispa unta se vain'.
Dors, mon amour

Dors, mon amour (suom. "Nuku, rakkaani") on vuoden 1958 Eurovision laulukilpailun voittanut kappale. Sen esitti André Claveau ranskaksi ja se toi Ranskalle ensimmäisen sen viidestä euroviisuvoitosta. Kappaleen esiintymisnumero oli kolme, ja se sai 27 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Sveitsin kolmella pisteellä. Kappale on tyyliltään balladi, ja se oli ensimmäinen miesartistin esittämä voittokappale. 
Kappale menestyi voiton jälkeen hyvin Ranskassa, mutta siitä ei kuitenkaan tullut vuoden 1958 Euroviisujen suurinta menestystä: kolmanneksi tulleesta Domenico Modugnon esittämästä "Nel blu dipinto di blusta" tuli ensimmäinen kansainvälinen euroviisuhitti, joka menestyi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi nimellä "Nukkuos rakas" Leif Wager ja Seija Karpiomaa.
Muotipäivät

Muotipäivät on jyväskyläläisen Fashion Unit Oy:n vuosittain tuottama kaksipäiväinen muotiin keskittyvä tapahtuma, jossa esitellään syysmuotia.
Tapahtumissa on mukana vaateliikkeitä, kauneudenhoitokeskuksia, tavarataloja, ravintoloita, kahviloita, parturi-kampaamoja, koruliikkeitä, kenkäliikkeitä sekä silmälasiliikkeitä. Tapahtumat tarjoavat kävijöille tarjouksia, muotinäytöksiä, asiantuntijaluentoja sekä teemaan liittyvää oheisohjelmaa.
Muotipäivät-konseptin mukaisesti tapahtumien keskipisteinä toimivat tapahtumakaupunkien ydinkeskustat. Tapahtumat huipentuvat perjantai-iltana Muodin yön päämuotinäytökseen. Kävijät voivat asioida mukana olevissa yrityksissä kello 23 saakka. Lauantaina nähdään vielä päivämuotinäytöksiä ja suoritetaan Muotipäivät-arvonta.
Muotipäivillä vierailee huippumalleja sekä muodin ja kauneuden asiantuntijoita. Tapahtumia juontavat julkisuuden henkilöt. Juontajina ovat toimineet muiden muassa Karita Tykkä, Niina Herala sekä Tea Khalifa. 
Muotipävien teemat mukailevat maailman suuria muotikaupunkeja. Maailman Fashion Week -kaupungeista vuoronsa ovat saaneet esimerkiksi Pariisi ja New York sekä Milano (2009) ja Lontoo (2010).
Tapahtumapaikkakunnat.
Jyväskylän Muotipäiviä on järjestetty vuodesta 2006 alkaen syyskuun ensimmäisenä viikonloppuna. Päätapahtumapaikkana toimii kävelykadun kompassi. Tampereella järjestettiin ensimmäiset Muotipäivät syyskuussa 2009. Tampereen Muotipäivien päätapahtumapaikkana toimii Keskustori. Tapahtumia on järjestetty myös Helsingissä, Kuopiossa ja Lahdessa.
Een beetje

Een beetje (suom. vähän) oli vuoden 1959 Eurovision laulukilpailun voittokappale. Sen esitti Teddy Scholten hollanniksi ja se toi Alankomaille toisen sen viidestä euroviisuvoitosta. Kappale sai 21 pistettä voittaen viidellä pisteellä seuraavaksi tulleen Ison-Britannian. Kappaleen esiintymisnumero oli viides. Kappaleen sanoittaja Willy van Hemert oli sama kuin vuoden 1957 euroviisuvoittokappaleella ”Net als toen”. Hemert oli näin ensimmäinen kaksi euroviisuvoittokappaletta tehtaillut lauluntekijä.
Seija Karpiomaa levytti kappaleesta Sauvo Puhtilan sanoittaman suomenkielisen version "Vain hiukan".
Eva Janko

Eva Janko (o.s. Egger, s. 24. tammikuuta 1945 Floing, Steiermark, Itävalta) on entinen itävaltalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Janko sijoittui Egger-nimellä Budapestin EM-kilpailuissa 1966 keihäänheitossa kymmenenneksi tuloksella 48,54 m. Avioitumisensa jälkeen hän saavutti Méxicon 1968 olympialaisten keihäänheitossa pronssia tuloksella 58,04 m, jonka hän heitti viimeisellä kierroksella nousten seitsemännellä sijalta pronssille. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 58,56 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 55,16 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 57,20 m.
Janko voitti Itävallan mestaruuden keihäänheitossa vuosina 1966, 1968, 1970 ja 1972–1982, kuulantyönnössä vuonna 1968 sekä viisiottelussa vuosina 1967 ja 1972. Hän paransi Itävallan ennätystä keihäänheitossa seitsemän kertaa vuosina 1966–1973 ja oli maansa ensimmäinen 60 metriä ylittänyt naiskeihäänheittäjä. Uransa parhaan tuloksen 61,80 m hän heitti 27. heinäkuuta 1973 Innsbruckissa. Hän edusti seuroja NÖ Energie, LAC Raiffeisen ja ULC Wildschek.
Pikkujalohaukka

Pikkujalohaukka ("Falco rufigularis") on amerikkalainen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 24–29 cm, siipien kärkiväli 56–58 cm (koiras) tai 65–67 cm (naaras) ja paino 108–242 g, keskimäärin 148 g. Naaras on hieman koirasta rotevampi. Sen pää ja selkäpuoli ovat mustat, kurkku ja rinnan yläosa ovat valkoiset, pitkähkö pyrstö on musta ohuin valkoisin ja harmain raidoin ja sen kärki on ruskehtava. Iiris on tummanruskea. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Pikkujalohaukka elää Amerikassa, pohjoisessa Meksikosta läpi Keski- ja Etelä-Amerikan Pohjois-Argentiinaan. Lajin elinympäristön ala on noin 13 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaatio on kooltaan 100 000–1 000 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Haukat elävät pääasiassa trooppisissa sademetsissä mutta myös ihmisen toiminnasta syntyneessä ympäristössä, kuten tienvarsilla, hakkuuaukeilla, harvennetuissa metsissä, jokivarsilla ja viljelysmailla, joilla kasvaa yksittäisiä puita.
Lisääntyminen.
Pesä on tavallisesti puun kolossa, toisinaan kalliojyrkänteen ulokkeella, termiittikeoissa tai nostokurjissa. Naaras munii 2–4 munaa, joita haudotaan 4–7 viikkoa. Koiras hankkii perheelle lähes kaiken ravinnon pesinnän aikana. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä 35–40 päivää vanhoina.
Ravinto.
Lajin ruokavalio koostuu enimmäkseen pikkulinnuista, isokokoisista lentävistä hyönteisistä ja lepakoista.