tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cisca Wijmenga

Cisca Wijmenga (s. 1964) on Alankomaissa asuva geneetikko, joka työskentelee Groningenin yliopiston ihmisgenetiikan professorina. 
Vuonna 2012 Wijmenga kutsuttiin Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian (KNAW) jäseneksi. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Spinoza-palkinto, joka on Alankomaiden korkein tieteellinen tunnustus. Palkinto sisältää pronssipatsaan ja henkilökohtaisen 2,5 miljoonan euron suuruisen tutkimusapurahan palkitun vapaasti määrittelemään tutkimusaihepiiriin.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2013.
Guri Melby

Guri Melby (s. 3. helmikuuta 1981) on norjalainen liberaalipuolueen poliitikko, joka toimi maansa opetus- ja integraatioministerinä vuosina 2020–21. Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2018 ja ollut puolueensa puheenjohtaja vuodesta 2020.
Tausta ja yksityiselämä.
Melby syntyi Orkdalin kunnassa vuonna 1981. Hänen vanhempansa olivat Terje ja Berit Melby. Isä työskenteli pankissa ja äiti oli koulunkäyntiavustaja..
Melby opiskeli pohjoismaisia kieliä ja käytännön pedagogiikkaa Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopistossa. Vuosina 2011–2012 hän toimi neuvonantajana Norjan opetusministeriössä.
Melby elää avoliitossa Thomas Hansenin kanssa.
Poliittinen ura.
Melby toimi Orkdalin kaupunginvaltuustossa vuosina 1999–2007, kunnes kunta yhdistettiin Trondheimiin. Trondheimin kaupunginvaltuustossa hän toimi vuoteen 2011 asti, kunnes hän muutti Osloon. Pääkaupungin kaupunginvaltuustossa Melby toimi vuosina 2015–2019.. Tällä kaudella hän myös nousi Oslon paikallisosaston puheenjohtajaksi. 
Suurkäräjien edustajaksi Melby nousi vuonna 2018, kun hänestä tuli Trine Skei Granden varakansanedustaja. Tämän siirryttyä ministeriksi Melby nousi suurkäräjien edustajaksi. Maaliskuussa 2020 Melby nimitettiin opetus- ja integraatioministeriksi.
Venstren puheenjohtajaksi Melby nousi syksyllä 2020. Hänet valittiin yksimielisesti, ja Melbyn aiemmat vastaehdokkaat Sveinung Rotevatn sekä Abid Raja valittiin puolueen varapuheenjohtajiksi.
Poliittisia näkemyksiä.
Melby on kertonut kannattavansa Norjan EU-jäsenyyttä, vaikkakin myöntää jäsenyyskeskustelun olevan melko hiljaista, joten asia ei ole ajankohtainen vielä. Norjan jäsenyyden ETA:ssa Melby katsoo olevan Norjan ulkomaankaupan elinehto.
Toukokuussa 2019 kiinalainen delegaatio vieraili Norjassa Li Zhanshun johtamana. Melby esiintyi tuolloin keltaisessa paidassa, jossa luki "vapaus" norjaksi ja kiinaksi. Tämä johti siihen, että suurkäräjien vartijat kieltäytyivät päästämästä Melbytä sisään parlamenttirakennukseen, kun Li oli vielä sisällä ja ehdotti tälle toisen paidan vaihtamista. Melby piti tätä omituisena ottaen huomioon, että Norja oli juuri juhlinut perustuslakiaan ja demokratiaansa 17. toukokuuta.
Kim Song-ae

Kim Song-ae (, McCune–Reischauer Kim Sŏng-ae; s. 1924 – k. 2010-luku) oli Pohjois-Korean johtaja Kim Il-sungin toinen vaimo Kim Jong-sukin jälkeen. Pari sai kolme lasta. Huhujen mukaan Kim Song-ae yritti ajaa omia lapsiaan edellisessä avioliitossa syntyneen Kim Jong-ilin edelle tässä kuitenkin epäonnistuen. Hän alkoi hävitä julkisuudesta 1970-luvulta lähtien ja Kim Jong-il nousi valtaan isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1994. Kim Song-aen sittemmistä vaiheista tiedetään hyvin vähän. Hän kuoli mahdollisesti 2010-luvun alussa tai keskivaiheilla.
Elämäkerta.
Kim Song-aen varhaisista vaiheista tiedetään vain vähän. Hän oli syntynyt vuonna 1924 Hän opiskeli ensin Pjongjangin naistenyliopistossa ja sittemmin Kim Il-sungin yliopistossa ja valmistui englannin kielen opinnoista. 1940-luvun loppupuolella hän alkoi työskennellä Kim Il-sungin sihteerinä. Hänen isästään tuli Korean demokraattisen kansantasavallan ministerikabinetin sihteerin neuvonantaja.
Kim Song-ae ja Kim Il-sung päätyivät suhteeseen. Täysin varmaa ei ole, milloin suhde alkoi. Pari alkoi esiintyä pariskuntana vuodesta 1953 lähtien. On kuitenkin mahdollista, että Kim Song-ae oli Kim Il-sungin rakastaja jo tämän edellisen vaimon Kim Jong-sukin eläessä. Kim Song-aen ja Kim Il-sungin avioliitto virallistettiin vasta 1960-luvulla. "Rodong Sinmun" mainitsee hänet ensimmäisen kerran maan ensimmäisenä vaimona syyskuussa 1965. Samalla vuosikymmenellä hänestä tehtiin myös Korean demokraattisen kansantasavallan naistenliiton keskuskomitean varapuheenjohtaja ja seuraavalla vuosikymmenellä sen varsinainen puheenjohtaja.
Kim Song-ae ja Kim Il-sung saivat kolme lasta. Kim Kyong-jin syntyi vuonna 1953, Kim Pyong-il vuonna 1955 ja Kim Yong-il vuonna 1957. Sittemmin isänsä seuraajaksi Pohjois-Korean johtajana noussut Kim Jong-il oli Kim Il-sungin poika aiemmasta avioliitosta Kim Jong-sukin kanssa. Kim Jong-ilin suhde äitipuoleensa ei ilmeisesti ollut hyvä. Huhujen mukaan Kim Song-ae yritti syrjäyttää tätä perimysjärjestyksessä oman poikansa Kim Pyong-ilin hyväksi. Kim Jong-ilin valinta alkoi kuitenkin varmistua 1970-luvulta lähtien, ja samalla Kim Song-ae alkoi jäädä arvovallassa taakse. 1980-luvulle tultaessa hän oli kadonnut julkisuudesta lähes kokonaan. Hänen viimeinen huomattava julkinen esiintyminen tapahtui Kim Il-sungin hautajaisten yhteydessä vuonna 1994. Korean demokraattisen tasavallan naistenliiton johdosta hän erosi vuonna 1998. Korkea-arvoisen Japaniin loikanneen pohjoiskorealaisen viranomaisen Hwang Jang-yopin mukaan Kim Song-ae ja hänen lapsensa muodostivat Kim Jong-ilin valtaannousun jälkeen muusta valtionjohdosta eristetyn ryhmittymän.
Kim Song-aen vetäydyttyä julkisuudesta hänen kohtalostaan liikkui erilaisia huhuja. Joskus hänen uutisoitiin elävän yksin eristettynä huvilalla Etelä-Pyeonganin maakunnassa. Radio Free Asia väitti hänen kuolleen auto-onnettomuudessa vuonna 2001, mutta vielä tämän jälkeen oli joitakin merkkejä hänen elossa olostaan. Lopulta vuonna 2018 Etelä-Korean tiedustelupalvelu uutisoi Kim Song-aeta kuolleena. Mahdollisesti Kim Song-ae oli kuollut jo 2010-luvun alussa tai keskivaiheilla.
Operation Stealth

Operation Stealth (Yhdysvalloissa nimellä 007: James Bond - The Stealth Affair) on Delphine Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle.
Pelaaminen.
Peli on kokonaan hiirellä ohjattu. Verrattuna saman kehittäjän aiempaan peliin "Future Warsiin" esineitä voi yhdistää pelaajan inventaariossa ja apuna on suurennuslasi johtolankojen etsimistä varten.
Yhdysvaltalaisessa julkaisussa päähenkilön nimi on muutettu John Glamesistä James Bondiksi.
Vastaanotto.
Peli on saanut "Amiga Format" -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Amiga-versiolle 89 pistettä sadasta.
Lim Soo-kyung

Lim Soo-kyung (, joskus myös Lim Su-kyung tai Lim Sugyong) on eteläkorealainen aktivisti ja poliitikko, joka tuli erityisen tunnetuksi tekemästään luvattomasta matkasta Pohjois-Koreaan vuonna 1989. Pohjoisessa hänet otettiin juhlallisesti vastaan, mutta etelään palatessaan hän sai vankeustuomion. Tuomionsa jälkeen hän on toiminut esimerkiksi politiikassa ja Etelä-Korean kansalliskokoukseen edustajana.
Elämäkerta.
Matka Pohjois-Koreaan.
Lim Soo-kyung syntyi vuonna 1968 Etelä-Koreassa. Tunnetuksi hän tuli tempauksestaan vuonna 1989. Lim Soo-kyung opiskeli tuolloin Hankukin yliopistossa Soulissa. Pohjois-Korean pääkaupunki Pjongjangissa järjestettiin vuonna 1989 Maailman nuorison ja opiskelijoiden festivaalit, jotka pidettiin vastauksena kesäolympialaisiin Soulissa vuonna 1988, joista Pohjois-Korea oli jäänyt pois. Lim Soo-kyung osallistui Pjongjangin tapahtumaan ilman Etelä-Korean viranomaisten lupaa. Hän kuvaili itseään opiskelijavaltuutettujen kansallisen neuvoston edustajaksi. Neuvosto oli eräänlainen eteläkorealaisten opiskelijoiden toisinajattelijaryhmä.
Lim Soo-kyungin matkusti yhdessä katolisen papin Moon Kyun-hyunin kanssa Pohjois-Koreaan salaa Japanin ja Saksan kautta. Pohjoisessa kaksikko otettiin vastaan näyttävin juhlamenoin. He laativat useita julistuksia, joissa he tuomitsivat Korean niemimaan jaon ja vaativat ulkomaalaisten joukkojen vetäytymistä alueelta. Kumpikin oli mukana myös niin sanotulla rauhan ja jälleenyhdistymisen marssilla Paektuvuorelta Pohjois-Korean pohjoisrajalta etelään Panmunjomiin Etelä-Korean vastaisella demilitarisoidulla vyöhykkeellä. Rajalla Lim Soo-kyung ja Moon Kyun-hyun yrittivät ylittää rajan etelään, mutta heidän pääsynsä evättiin. Molemmat aloittivat nälkälakon, ja lopulta molemmat päästettiin etelään molempien Koreoiden viettämänä Korean vapauspäivänä 15. elokuuta. Pohjois-Koreassa Lim Soo-kyungista tuli sankari, ja maine säilyi myös hänen palattuaan etelään. Hänestä on painettu esimerkiksi postimerkkejä.
Sittemmät vaiheet.
Etelä-Korean puolella Lim Soo-kyung ja Moon Kyun-hyun pidätettiin. Kansallisiin turvallisuuslakeihin perusteella Lim Soo-kyung sai kymmenen vuoden ja Moon kahdeksan vuoden tuomion. Molemmat tuomiot lyhennettiin myöhemmin viiden vuoden vankeudeksi. Vankeudesta vapauduttuaan Lim Soo-kyung vietti jonkin aikaa hiljaiselämää. Hän oli uutisotsikoissa jälleen kerran vuonna 2005, kun hänen Filippiineillä opiskelemassa ollut poikansa hukkui hotellin uima-altaaseen. Tapaturma johti alatyylisiin puheenvuoroihin, joissa tapahtumaa kuvailtiin oikeutetuksi Lim Soo-kyungin petturuuden takia. Sittemmin useita henkilöitä syytettiin ja tuomittiin vastaavista kommenteista.
Lim Soo-kyung on sittemmin ottanut osaa politiikkaan. Huhtikuussa 2012 hänet valittiin Etelä-Korean 19. kansalliskokoukseen Yhdistyneen demokraattisen puolueen edustajana. Puoluetta on kuvailtu vasemmistolaiseksi ja jokseenkin kansallismieliseksi. Lim Soo-kyung herätti kohua hänen kuvailtuaan pohjoiskorealaista pakolaista petturiksi. Hän itse tosin sanoi myöhemmin sanomansa olleen irti otettu asiayhteydestään.
Melissa Reid

Melissa Rose Reid (s. 19. syyskuuta 1987 Derby) on englantilainen golfaaja.
Reid kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2007, jolloin hän oli Britannian avoimen turnauksen 16. Ensimmäisen kerran hän oli 10. parhaan joukossa major-tourin kilpailussa vuonna 2015, jolloin oli Britannian avoimen turnauksen yhdeksäs. Vuonna 2019 Reid saavutti uransa parhaan sijoituksen major-tourilla, kun hän oli kolmas Women's PGA Championshipissa. Vuonna 2020 hän voitti ShopRite LPGA Classicin.
Huhtikuussa 2021 Reid oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 36.
Ri Chun-hee

Ri Chun-hee (joskus myös Ri Chun Hui, s. 1943) on Pohjois-Korean tunnetuin uutisankkuri. Hänet tunnetaan erityisesti dramaattisesta tyylistään ja ilmoituksistaan hyvin tärkeinä pidettyjen uutisten yhteydessä, kuten esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä tiedotuksissa.
Elämäkerta.
Ri Chun-hee syntyi vuonna 1943 ja hän aloitti uransa näyttelijänä elokuvissa. Suurin piirtein vuonna 1971 hänet valittiin kuitenkin tuolloin hiljattain perustetun Korean Keskustelevision uutisankkuriksi. Pohjoiskorealaisissa lähteissä hänen opettajanaan mainitaan itse Kim Il-sung, joka väitetysti ohjeisti häntä myös uutistenluennan dramaattisen tyylin suhteen. Sittemmin hänestä tuli pohjoiskorealaisista uutisankkureista tunnetuin. Hänet valittiin usein tekemään erityisen tärkeitä ilmoituksia, joita ovat olleet esimerkiksi Kim Il-sungin kuolema vuonna 1994, ydinkokeet vuosina 2006 ja 2009 ja Kim Jong-ilin kuolema joulukuussa 2011. Ri Chun-hee on myös Korean kommunistisen puolueen propaganda- ja agitaatiojaostojen jäsen. Ajoittain hän on kuvaillut aikovansa jättäytyä tulevaisuudessa kameran toiselle puolelle ja alkavansa kouluttaa uusia naisia uutistenlukijoiksi.
Ri Chun-heen uutistenluennan tyyliä on kuvailtu dramaattiseksi ja jämäkäksi. Hän saattaa pitää pitkiä monologeja, joissa puhe voi muuttuua itkusta huutamiseksi. Hänen tavaramerkkinsä on vaaleanpunainen perinteinen chima jeogori-asu. Vakavamissa esimerkiksi maan johtajien kuolemiin liittyvissä lähetyksissä asu on ollut musta. Yksityiselämässään Ri Chun-hee asuu Pjongjangissa, jossa hänen on kuvailtu viettävän yltäkylläistä elämää esimerkiksi kaupungin parhaissa ravintoloissa vieraillen. Hänellä on aviomies, lapsia ja lapsenlapsia.
Olav Gullvåg

Olav Gullvåg (1885 Trondheim, Norja – 1961 Asker, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan maaseutuväestön ja virkamiesten välisiä jännitteitä. Hänen 1937 ilmestynyt pääteoksensa "Det byrja ei jonsoknatt" aloittaa viihteellisen historiallisen romaanisarjan. Hän on kirjoittanut romaanien lisäksi runoja ja näytelmiä. Näytelmistä "Spelet om Heilag Olavia" on vuodesta 1954 esitetty vuosittain juhannuksena Stiklestadissa.
Caroline Masson

Caroline Masson (s. 14. toukokuuta 1989 Gladbeck) on saksalainen golfaaja.
Masson kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän oli viides Britannian avoimessa turnauksessa. Vuonna 2013 Masson oli parhaimmillaan viides Safeway Classicissa. Vuonna 2014 hän oli toinen Blue Bay LPGAssa. Vuonna 2016 Masson voitti Manulife LPGA Classicin ja oli ANA Inspirationissa kuudes. Vuonna 2017 Masson oli ensimmäistä kertaa kolmen parhaan joukossa LPGA major-tourin kilpailussa, kun hän oli kolmas Britannian avoimessa turnauksessa. Vuonna 2018 Masson oli parhaimmillaan toinen Meijer LPGA Classicissa. Vuoden 2019 paras tulos oli toinen sija Taiwan Swinging Skirtsissa.
Huhtikuussa 2021 Masson oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 58.
Gaby López

Maria Gabriela López Butron eli Gaby López (s. 9. marraskuuta 1993) on meksikolainen golfaaja.
López kilpaili LPGA:n alaisessa turnauksessa ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Major-tourille hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2012 Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa, jolloin putosi toisen kierroksen jälkeen. Vuonna 2016 López osallistui ensimmäisen kerran kaikkiin viiteen major-tourin kilpailuun ollen parhaimmillaan 11. Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa. Ensimmäisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2018, kun hän voitti Blue Bay LPGAn. Vuonna 2020 López sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon major-tourin kilpailussa, kun hän oli yhdeksäs Women's PGA Championshipissa. Lisäksi hän voitti Diamond Resorts Tournament of Championsin.
Huhtikuussa 2021 López oli LPGA:n rankingissa (Rolex Rankings) 59.
David Neres

David Neres Campos (s. 3. maaliskuuta 1997 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Neres edustaa italialaista SSC Napolia. Hän on edustanut Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2019.
Thom Gunn

Thom (Thomson) Gunn (1929 Gravesend, Kent, Britannia – 2004 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen runoilija, joka myöhemmin toimi yliopisto-opettajana Yhdysvalloissa.
Gunn valmistui Cambridgen yliopistosta 1953 ja siirtyi sen jälkeen Yhdysvaltoihin, missä hän opiskeli ja opetti 1954–1958 Stanfordin yliopistossa ja opetti 1958–1966 Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä.
Gunn julkaisi runoja pamfletteina jo ennen esikoiskokoelmaansa "Fighting terms", joka ilmestyi 1954. Kokoelma "The Sense of Movement" (1957) sai Somerset Maugham -palkinnon. Vuonna 1966 ilmestyneen lontoolaisista kertovan runoteoksen "Positives" kuvituksena on hänen veljensä Ander Gunnin valokuvia. Hän kirjoitti myöhemmin artikkelissaan "My Live Up to Now" (1979), ettei ole varma, ovatko tekstit runoja vai sittenkin kuvatekstejä.
Aarlammi

Aarlammi on Uudellamaalla Hyvinkäällä ja Vihdissä sekä kanta-Hämeessä Lopella Patojan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Aarlammi on 400 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,7 hehtaaria. Se on muodostunut Aarlamminsuon etelälaitaan kumpareisen maaston painanteeseen. Lammella on kartan mukaan yksi saari, joka sijaitsee aivan sen länsirannassa. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pohjoispuolella olevaa rämettä. Suon laidassa on vedessä leveä kaislikkovyöhyke. Lammen rannassa on neljä kiinteästi asuttua tilaa ja seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Maakylän ja Isokylän suunnilta. Kolmen kunnan yhteinen rajapyykki sijaitsee järven pohjoisrannassa. Lammen itä- ja keskiosa kuuluu Hyvinkääseen, läntisin osa Loppeen ja väliin jäävä osa Vihtiin.
Vedenlaatu.
Aarlampi saa vettä rantavaluntana ja pohjavesistä, sillä tulouomia ei ole. Järven vesi on kirkasta ja jossain määrin humuspitoista, ja veden viipymä on pitkä. Järveen ei kohdistu mainittavaa ravinnekuormitusta. Aarlammin vedenlaatua on tutkittu maalis- ja elokuussa vuosina 2005, 2011 ja 2017. Lammen päällysveden väriluku on 35–60 mg Pt/l, joka tarkoittaa ruskeavetisyyttä. Mittaustulos CODMn 8–12 merkitsee keskihumuksisuutta. Näiden tulosten perusteella Aarlammi on "pieni humusvesi". Lammen suuri syväys aiheutta veden lämpötilakerrostumisen sekä talvisin että kesäisin. Lammen keväinen täyskiertoaika jää lyhyeksi, sillä lampi on varsin syvä ja se sijaitsee tuulelta suojaisessa paikassa. Lammen alusvesi onkin kesäisin vähähappista tai jopa hapetonta, jolloin alusvesi alkaa haista rikkivedylle. Talvisin veden ravinnepitoisuudet ovat korkeampia kuin kesäisin. Talvella päällysveden fosforipitoisuus vaihtelee 38–47 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Alusvedessä se suurenee arvoon 190–390 μg/l, mikä ilmentää sisäisen kuormituksen vaikutusta. Tästä huolimatta vesi on kirkasta, hieman ruskeaa ja hygieenisesti puhdasta. Vain veden happamuus estää veden käytämisen viljelyiden kasteluun.
Vesistösuhteet.
Aarlammi on aiemmin sijoitettu Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03) olevaan Koirajoen valuma-alueeseen (21.034). Silloin sen vedet olisivat valuneet Aarlamminsuon kautta pohjoiseen. Uudemmassa vesistöaluejaossa se on sijoitettu Keihäsjoen valuma-alueella (21.06) Keihäsjoen keskiosan alueeseen 21.062) . Sen veden laskevat silloin Kolisevanojaa myöten Keihäsjokeen. Molemmat vaihtoehdot ilmeisesti toteutuvat samanaikaisesti. Lammen vedenpinnan korkeus on 102,2 metriä mpy. (N2000, ennen se ol 102,4 m (N60)).
Historiaa.
Helsingin seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1936 on ”Arlampi” piirretty autioksi lammeksi, jonka rannoilla ei vielä ollut peltoja. Vuosien 1956 ja 1961 peruskartoissa on lammen nimi ”Arlampi” ja sen rannoilla on kaksi maatilaa peltoineen. Vuoden 1979 kartassa on etelä- ja luoteisrannoille ilmaantunut vapaa-ajan asuntoja. Ilmeisesti vedenpinta on aikaisempaa alempi, sillä lampeen on ilmestynyt kaksi saarta. Tässä kartassa on lammen nimi sama kuin nykyään.
Pyyslampi (Vihti)

Pyyslampi on Uudellamaalla Vihdissä Ollilan lähellä sijaitseva lampi. Etäisyys Nummelasta on neljätoista kilometriä itään ja Helsingin keskustasta 27 kilometriä luoteeseen.
Maantietoa.
Pyyslampi on 750 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Seututie 120 kulkee aivan Pyyslammen eteläisen rannan tuntumassa. Järven rantaan on rakennettu neljä kiinteästi asuttua taloa ja kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Vedenlaatu.
Järven vesi on hapanta ja humuspitoista.
Vesistösuhteet.
Pyyslampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Lepsämänjoen valuma-alueella (21.04), jonka Härkälänjoen valuma-alueeseen (21.045) lampi kuuluu. Lammen luoteiskulmasta lähtee runsaan kahden kilometrin pituinen laskuoja Salmijärveen. Pyyslammen lähiympäristössä on useita järviä, kuten Suolikas etelässä, Saarijärvi kaakossa, Vaakkoi idässä, Iso Lehmälampi koillisessa ja Lummukas lännessä. Lammen vedenpinnan korkeus on 72 metriä mpy (N2000).
Phoolan Devi

Phoolan Devi (; 10. elokuuta 1963 Gorha Ka Purwa – 25. heinäkuuta 2001 New Delhi), joka tunnettiin yleisesti nimellä ”Bandit Queen”, oli intialainen rikollisesta lainsuojattomasta tullut poliitikko ja naisoikeusaktivisti Samajwadi Party -puolueesta, joka toimi myöhemmin parlamentin jäsenenä.
Elämä.
Uttar Pradeshin maaseudulla köyhään perheeseen syntynyt Phoolan kärsi köyhyydestä, lapsiavioliitosta ja perheväkivallasta ennen kuin aloitti rikollisen elämän. Teini-ikäinen Phoolan, jolla oli merkittäviä erimielisyyksiä vanhempiensa kanssa ja jonka aviomies raiskasi useita kertoja, pakeni karkaamalla ja liittymällä rosvojengiin. Hän oli ainoa nainen kyseisessä jengissä, ja hänen suhteensa yhteen jengin jäseneen, yhdessä kastierojen kanssa, aiheutti tulitaistelun jengiläisten välillä. Phoolanin rakastaja tapettiin tuossa taistelussa. 
Voitokas jengi, jotka olivat rajputeja, vei Phoolanin heidän kyläänsä Behmaihin, sulki hänet huoneeseen ja raiskasi vuorotellen useita kertoja usean viikon ajan. Pakenemisen jälkeen Phoolan liittyi jälleen kuolleen rakastajansa ryhmään, joka oli Mallaahin jengiä, otti toisen rakastajan näiden miesten joukosta ja jatkoi lainsuojatonta elämäänsä. Muutamaa kuukautta myöhemmin hänen uusi jenginsä meni Behmain kylään kostamaan hänen kärsimyksensä. Phoolanin jengi ampui peräti 22 siihen kylään kuulunutta rajputmiestä.
Phoolan vältteli vangitsemista kahden vuoden ajan verilöylyn jälkeen, ennen kuin hän ja hänen harvat eloon jääneet jengiläisensä antautuivat poliisille vuonna 1983. Häntä syytettiin 48 rikoksesta, mukaan lukien useista murhista, ryöstöistä, tuhopoltoista ja sieppauksista lunnaita vastaan. Phoolan vietti seuraavat yksitoista vuotta vankilassa, kun häntä vastaan ​​esitetyt syytteet käsiteltiin oikeudessa. 
Lehdistö kuvasi hänen kostoaan oikeudenmukaisen kapinan teoksi. Tiedotusvälineet ja yleisö antoivat hänelle kunnioittavan lempinimen ”Devi” tässä vaiheessa. Vuonna 1994 osavaltion hallitus, jota johti Mulayam Singh Yadav Samajwadi Partysta, perui kaikki häntä vastaan ​​esitetyt syytteet ja Phoolan vapautettiin. Sitten hän oli ehdolla parlamenttivaaleissa Samajwadi Partyn ehdokkaana ja hänet valittiin kahdesti Lok Sabhaan Mirzapurin jäsenenä. Vuonna 2001 Sher Singh Rana ampui hänet New Delhissä sijaitsevan virallisen bungalowinsa (joka myönnettiin hänelle parlamentin jäsenenä) portille, koska hänen jenginsä oli teurastanut Ranan heimolaisia Behmaissa. 
Vuoden 1994 "Bandit Queen" -elokuva (joka tehtiin hänen vankilasta vapautumisensa aikoihin) perustuu löyhästi hänen elämäänsä siihen pisteeseen asti.
Birgitta Recksén

Birgitta Recksén (23. huhtikuuta 1919 Kaskinen – 13. tammikuuta 2004 Kristiinankaupunki) oli suomalainen taiteilija, joka tunnetaan freskoistaan ja lasimaalauksistaan. Recksén on tehnyt kirkkomaalauksia Italiassa, Tanskassa ja Suomessa sekä pitänyt näyttelyitä eri puolilla Eurooppaa.
Viisivuotiaana Recksén sairastui tuberkuloosin muotoon, joka vaikutti luihin. Tauti oli aikoinaan hyvin yleinen ja sitä hoidettiin kipsaamalla potilaan koko vartalo, joten Recksén makasi sairaalassa kipsattuna kolme vuotta. Taudin seurauksena hänelle jäi vaurioita selkärankaan. Toipuessaan kotona Recksén kulutti aikaansa piirtäen, kun ei päässyt ulos leikkimään. Samoihin aikoihin Maria-äiti huomasi tyttärensä taiteellisen potentiaalin.
Perhe oli muuttanut Turkuun vuosia aikaisemmin, ja vuonna 1936 tuolloin 17-vuotias Recksén pääsi Turun piirustuskouluun. Kaksi vuotta myöhemmin hän jatkoi opiskelujaan Tukholmassa Tukholman taidekorkeakoulussa. Opintojensa jälkeen Recksén työskenteli keraamikkona Kupittaan Saven tehtaalla. Vuosia myöhemmin hänestä tuli Turun Kaakelitehtaan muotoilu- ja suunnitteluosaston päällikkö. 
Sodan jälkeen Recksén matkusti Roomaan, jossa hänellä oli kaksi näyttelyä. Näyttelyiden ansiosta hän sai Italiasta stipendin, jonka turvin hän pystyi jatkamaan matkaansa Etelä-Euroopassa. Hän opiskeli italialaisen Assisin kaupungin Pyhän Birgitan luostarissa, jossa hän teki maalauksia kappeliin ja opiskeli freskomaalauksen stucco lustro -tekniikkaa, jonka avulla seinänpinta saadaan näyttämään marmorimaisen kiiltävältä. Venetsiassa hän opiskeli lasimaalausta. Kaikkia näitä tekniikoita Recksén on sittemmin käyttänyt töissään Turun Pyhän Birgitan kirkossa ja useissa tanskalaisissa kirkoissa.
Pohjanmaalla Birgitta Recksénin töitä löytyy monista julkisista tiloista. Esimerkiksi Kristiinankaupungin uudessa kirkossa on kaksi Recksénin ikkunamaalausta. Recksénin töitä on myös Kaskisissa ja Vaasan kaupunginmuseossa.
Birgitta Recksén tapasi tulevan puolisonsa Hilding Lindholmin Nauvossa. He asuivat Turussa. Lindholmin päästyä eläkkeelle pari muutti Kristiinankaupunkiin, jossa he asuivat loppuelämänsä.
Alkujaan Recksén halusi tulla kuvanveistäjäksi, mutta ei voinut jatkaa tätä taidemuotoa sen fyysisen raskauden takia. Recksén on haudattu Turun katoliselle hautausmaalle. Hänen ja puolisonsa haudoille Recksén on tehnyt veistoksia. 
Recksén vaikutti myös taiteen alan yhdistyksissä ja opetuksessa. Hän oli mukana perustamassa Kaskisten, Kristiinankaupungin ja Närpiön kansalaisopistoja ja taiteilijaseuroja. Vuonna 1987 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen ja jatkoi taiteen tekemistä aina kuolemaansa asti.
Tero Kivelä

Tero Tapani Kivelä (s. 1960) on suomalainen silmätautien erikoislääkäri ja Helsingin yliopiston kahdeksas silmätautiopin professori vuodesta 2004. Sitä ennen hän oli kokeellisen silmätautiopin dosentti 1992–1995 ja silmätautiopin dosentti 1995–2004.
Vuonna 2013 Kivelä sai Maud Kuistilan Muistosäätiön palkinnon lääketieteen alan ansioituneelle tutkijoiden kouluttajalle ja vuonna 2021 European Board of Ophthalmologyn Peter Eustace -mitalin silmälääkärille, joka on pitkäjänteisesti pyrkinyt parantamaan silmälääketieteen koulutusta Euroopassa. Helmikuussa 2022 International Council of Ophthalmology myönsi hänelle kansainvälisen silmäpatologipalkinnon ansioista alan tutkijana ja sen merkittävästä kehittämisestä, Kesäkuussa 2022 pohjoismaisten silmälääkäriyhdistysten yhteinen säätiö myönsi hänelle joka toinen vuosi jaettavan korkeimman pohjoismaisen silmätutkijapalkinnon Acta Ophthalmologica Honorary Award -kultamitalin ja International Society of Ocular Oncology puolestaan Hyla Stallard -kultamitalin merkittävistä saavutuksista silmäkasvainten hoidossa.
Vanhat Norssit ry valitsi Kivelän vuonna 2014 Vuoden Norssiksi.
Talviparalympialaiset 2026

Talviparalympialaiset 2026 ovat Italian Milanossa ja Cortina d’Ampezzossa 6.–15. maaliskuuta 2026 järjestettävät XIII talviparalympialaiset. Paralympialaiset ovat toiset Italiassa järjestettävät talviparalympialaiset ja kaikkiaan kolmannet paralympialaiset Italiassa. Italia isännöi myös vuoden 2006 talviparalympialaisia ja vuoden 1960 kesäparalympialaisia.
Vuoden 2026 olympialaisten ja paralympialaisten virallinen logo julkaistiin maaliskuussa 2021.
Valintaprosessi.
Talviparalympialaisten pitopaikka päätettiin 24. kesäkuuta 2019 Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Sveitsin Lausannessa. Kilpailujen järjestäjäksi oli kaksi hakijaa:
Lajit.
Lajeja on kuusi.
Kilpailupaikat.
Verona.
Lähteet:
Ivan Tšygrynau

Ivan Gaurylavitš Tšygrynau (, 21. joulukuuta 1934 Mahiljoun alueen Kastsjukovitšyn piirin Vjaliki Borin kylä – 5. tammikuuta 1996 Minsk) oli valkovenäläinen kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja.
Ivan Tšygrynau syntyi kyläneuvoston puheenjohtajan perheeseen. Hän opiskeli journalistiikkaa Valko-Venäjän valtionyliopistossa ja työskenteli toimittajana Valko-Venäjän tiedeakatemian kustantamossa vuodesta 1957 ja kirjallisuuslehti "Polymjassa" vuosina 1965–1975.
Tšygrynaun ensimmäiset runot ja kertomukset ilmestyivät 1950-luvulla. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat toisesta maailmansodasta kertovat romaanit "Platš perapjolki" (”Viiriäisen itku”, 1972), "Apraudanne kryvi" (”Veren oikeutus”, 1977) ja "Svaje i tšuzyntsy" (”Omat ja vieraat”, 1984). Tšygrynau kirjoitti myös näytelmiä ja kirjallisuuskritiikkiä sekä toimi kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Hän sai Valko-Venäjän SNT:n valtionpalkinnon vuonna 1974 ja Valko-Venäjän kansankirjailijan arvonimen vuonna 1994.
Tšygrynau oli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1964. Hän toimi Valko-Venäjän kirjailijaliiton hallituksen sihteerinä vuosina 1976–1986 ja Valko-Venäjän kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1987. Vuodesta 1989 hän oli myös kulttuurihistoriallisen aikakauslehti "Spadtšinan" päätoimittaja.
Tšygrynau kuului Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1973. Hän oli Valko-Venäjän korkeimman neuvoston kansanedustaja vuosina 1986–1990 ja kansallisuusasiain valiokunnan puheenjohtaja vuosina 1988–1990.
Elina Pitkäkangas

Elina Pitkäkangas (s. 1990 Hollola) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän tekee myös Youtube-videoita kanavalle "For YA" yhdessä kollegansa ja ystävänsä Sini Helmisen kanssa. 
Pitkäkangas on kirjoittanut ihmissusista kertovan nuorten aikuisten urbaania fantasiaa edustavan trilogian, johon kuuluvat osat "Kuura", "Kajo" ja "Ruska". Kuura-trilogian maailmaan sijoittuva ennen varsinaista trilogiaa tapahtuva lisäosa, "Hukan perimät", oli vuonna 2021 Topelius-ehdokkaana. Pitkäkankaan viides romaani "Sang" voitti vuoden 2022 Topelius-palkinnon tammikuussa 2023.
Valkojuovaluikertaja

Valkojuovaluikertaja ("Helcogramma striatum") on luikertajiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta. Toisinaan sitä pidetään myös akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Valkojuovaluikertaja kasvaa useimmiten noin 3–4 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pohjaväriltään punainen ja siinä on kolme ohutta valkoista tai keltaista poikkijuovaa. Päässä ja kyljissä on UV-valossa punaisena fluoresoivaa pigmenttiä. Valkojuovaluikertajalla on kolme selkäevää.
Levinneisyys ja elintavat.
Valkojuovaluikertajan levinneisyysalue ulottuu Intiasta Japaniin, Australian pohjoisosiin ja Salomonsaarille. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat alle 30 metrin syvyydessä. Se elää pieninä parvina koralli- ja sienieläinten seassa. Valkojuovaluikertajan ravintoa on plankton. Kala kutee leviin.
Académie de France à Rome

Académie de France à Rome ( tai "Ranskan Rooman Akatemia") on Roomassa sijaitseva taidekorkeakoulu, joka on osa Ranskan taideakatemiaa, Académie des Beaux-Artsia. Académie de France à Romessa opiskelevat Prix de Rome -palkinnon saaneet taiteilijat.
Ranskan kuningas Ludvig XIV perusti taideakatemian Roomaan vuonna 1666 nimellä "Académie de France". Perustamispäätökseen vaikutti taidemaalari Charles Le Brun, joka oli aiemmin ollut tärkeässä roolissa myös Ranskan kuninkaallisen taideakatemian perustamisessa Pariisiin vuonna 1648.
Vuonna 1666 päätettiin myös, että vastaperustettu Grand Prix de Rome myönnettäisiin taideakatemian parhaille oppilaille. Prix de Rome oli apuraha Romassa suoritettavia jatko-opintoja varten. Alun perin palkinto myönnettiin vain maalaustaiteen ja kuvanveiston opiskelijoille. Vuodesta 1720 lähtien palkinto myönnettiin myös arkkitehtuurin opiskelijoille. Académie de France toimi aluksi useissa eri rakennuksissa. Ensin se sijaitsi vaatimattomassa talossa lähellä Sant'Onofriota Janiculumin juurella, kunnes akatemia siirtyi Caffarellin palatsiin vuonna 1683 ja sen jälkeen Capranican palatsiin vuonna 1684. Vuonna 1725 Académie de France siirrettiin Mancinin palatsiin, josta tuli sen pysyvä toimipiste. Taideakatemian Rooman tiloissa asuivat Prix De Romen voittajat sekä jotkut aatelisten suosikit. Kuninkaan myöntämän apurahan turvin nuoret taiteilijat saivat Académie de Francessa syvällisen koulutuksen sekä perehtyivät Roomaan ja Italiaan. Akatemiassa oli tiukka kuri, ja opiskelijat käyttivät aikansa antiikin ja renessanssin taiteen kopiointiin. Monet 1700-luvun huomattavimmista ranskalaisista taiteilijoista ja arkkitehdeistä saivat Prix de Rome -palkinnon ja lähtivät Roomaan Académie de Franceen, mukaan lukien taidemaalarit Antoine Coypel, Jean-Honoré Fragonard ja Jacques-Louis David sekä kuvanveistäjät François Girardon, Clodion ja Jean-Antoine Houdon.
Ranskan vallankumouksen aikana Académie de France à Rome suljettiin, ja sen johtajan virka lakkautettiin. Roomalaiset vasta-vallankumoukselliset ryöstivät ja tuhosivat Mancinin palatsin helmikuussa 1793. Académie de Francen avattiin uudestaan vuonna 1801, ja se siirtyi uusiin tiloihin Villa Mediciin. Prix de Rome -palkinnon saajiin lisättiin 1800-luvulla myös graafikot ja musiikin opiskelijat. Palkinnon saivat 1800-luvulla muun muassa taidemaalari Jean Auguste Dominique Ingres, kuvanveistäjät Pierre-Jean David d’Angers ja Jean-Baptiste Carpeaux, arkkitehti Tony Garnier sekä säveltäjät Hector Berlioz, Charles Gounod, Georges Bizet ja Claude Debussy.
Ranskan kulttuuriministeri André Malraux lakkautti Prix de Romen vuoden 1968 opiskelijamellakoiden jälkeen. Sittemmin monet muut organisaatiot ovat kuitenkin omaksuneet palkinnon omiin kilpailuihinsa, ja nykyisin monet tahot myöntävät apurahoja työskentelyyn ja opintoihin Académie de France à Romessa.
Liina Nora

Liina Nora (s. 2. joulukuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Kansallisessa liigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa.
Nora on edustanut juniorisarjoissa ja Naisten Kakkosessa lahtelaista FC Kuusysiä. Kaudella 2021 hän edusti Kansallisessa liigassa pelaavaa vantaalaista Tikkurilan Palloseuraa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Pallokerho-35:tä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 23 liigaottelua, joissa kaikissa täydet minuutit, ja saavutti SM-hopeaa. Kaudella 2022 Nora voitti Kuopion Palloseuran joukkueessa Suomen-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana 20 liigaottelua. Kaudella 2023 Nora voitti toistamiseen liigamestaruuden ja ensimmäistä kertaa Suomen Cupin. Hän pelasi 20 liigaottelua ja teki maalin heinäkuussa Turun Palloseuraa vastaan. Kaudella 2024 hän saavutti SM-hopeaa ja pelasi jälleen 20 liigaottelua.
Elli-Noora Kainulainen

Elli-Noora Kainulainen (s. 31. heinäkuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kainulainen on edustanut Naisten Liigassa PK-35 Vantaata kaudella 2018, Tikkurilan Palloseuraa kausina 2019–2021, Helsingin Palloseuraa kaudella 2023 ja Helsingin Jalkapalloklubia kaudesta 2024 alkaen. Hän on pelannut kauden 2025 loppuun mennessä liigassa 115 ottelua ja tehnyt niissä 27 maalia, joista ensimmäisen elokuussa 2019 Jyväskylän Pallokerhoa vastaan, seitsemän kaudella 2021, yhdeksän kaudella 2023, viisi kaudella 2024 ja viisi kaudella 2025. Hän voitti liigamestaruuden kausilla 2018, 2024 ja 2025 sekä Suomen Cupin kausilla 2024 ja 2025. Vuosina 2021–2022 Kainulainen pelasi Yhdysvalloissa Floridan kansainvälisen yliopiston joukkueessa.
Kainulainen on pelannut Suomen juniorimaajoukkueissa.
Norjan naisasialiitto

Norjan naisasialiitto (norjaksi "Norsk Kvinnesaksforening", lyh. NKF) on norjalainen puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö, joka työskentelee tyttöjen ja naisten ihmisoikeuksien edistämiseksi.
Historia.
NKF:n toiminnan pohjana oli kuuden naisen perustama Skuld-niminen yhdistys. Se kampanjoi naisten kouluttautumisoikeuden puolesta ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Norjan ensimmäinen ylioppilas Cecilie Thoresen. Skuld järjestäytyi syksyllä 1883.
Naisasialiitto perustettiin 28. kesäkuuta 1884. Sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin miespuolinen juristi ja toimittaja Hagbard Berner, joka toimi myöhemmin Oslon (silloin nimellä "Christiania") pormestarina. Berner toimi virassa vain vuoden ja 1885 valittiin Anna Stang. Syynä Bernerin eroon olivat järjestön sisäiset ristiriidat koskien naisten äänioikeutta: Berner ehdotti äänioikeuden vaatimista ensin kuntavaaleissa ja sitten kaikissa vaaleissa, kun taas Stang halusi vaatia äänioikeutta saman tien samoilla ehdoilla miesten äänioikeuden kanssa.
NKF kampanjoi koulutuksen lisäksi myös naisten taloudellisen itsenäisyyden puolesta sekä prostituutiota ja lähisuhdeväkivaltaa vastaan. Vuoteen 1913 asti liiton tärkein asia oli kuitenkin saada naisille äänioikeus. Ensimmäiset ehdotuksen naisten äänioikeudesta ja siihen liittyvästä perustuslain muutoksesta tulivat käsiteltäviksi vuonna 1886, mutta äänioikeus naisille saatiin vasta vuonna 1913.
Toiminta.
Liiton nykyinen puheenjohtaja on Anne Hege Grung. Ammatiltaan hän on teologi ja on tutkinut mm. uskontojen välistä dialogia ja naisten näkökulmaa.
Liiton toiminta näkyy edelleen erilaisina kampanjoina. Kun Norjan tasa-arvo- ja syrjimättömyysvaltuutettujen virat yhdistettiin vuonna 2006, NKF ilmaisi huolensa, jonka mukaan naisten asiat jäisivät nyt vähemmälle huomiolle. Liitolla paikallistoimintaa kolmella paikkakunnalla: Oslossa, Bergenissä ja Drammenissa. Liitto on Naisten Kansainvälisen Allianssin jäsenliitto.
Liiton päämaja sijaitsee osoitteessa Majorstuveien 39 Oslossa. Toimitilat olivat lahja nimettömäksi jääneiltä liiton jäseniltä.
NKF:n jäsenlehti on nimeltään "Feministen". Se sai alkunsa vuonna 1887 nimellä "Nylænde", ja nykyinen nimi on peräisin vuodelta 2015.
Liitto jakaa perustajiinsa kuuluneen Gina Krogin mukaan nimettyä Gina Krog -palkintoa, jonka saaja voi olla niin henkilö kuin järjestö, joka on tehnyt merkittävän panostuksen naisten asioiden edistämiseksi.
Elina Mankki

Elina Mankki (s. 18. tammikuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kaudesta 2022 alkaen edustanut Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata.
Mankin kasvattajaseura on Valkealan Kajo. Hän pelasi juniorisarjoissa myös Kouvolan Susien, Myllykosken Pallon, KJP:n ja Mäkelänrinteen urheilulukion HFA:n joukkueissa. Hän aloitti pääsarjauransa kaudella 2021 Tikkurilan Palloseurassa. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa huhtikuussa 2021 Pallokerho-35:tä vastaan tultuaan ottelun lopussa vaihdosta kentälle ja teki saman tien ensimmäisen ja kauden ainoan liigamaalinsa. Hän pelasi kauden aikana kahdeksan liigaottelua ja saavutti SM-hopeaa. Tämän jälkeen hän siirtyi PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi kaudella 2022 liigassa 17 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Välillä hän pelasi kahdeksan ottelua Ykkösessä farmijoukkue Esbo Bollklubbissa. Kaudella 2023 Mankki pelasi 21 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2024 hän pelasi 21 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia.
Mankki on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Agnes Marshall

Agnes Marshall (o.s. Smith, 24. elokuuta 1855 – 29. heinäkuuta 1905) oli brittiläinen keittokirjailija ja yrittäjä. Hän julkaisi useita keittokirjoja, aiheesta kertovaa lehteä, ja hän myi jäätelökoneita ja muotteja.
Elämäkerta.
Agnes Marshall (o.s Smith) syntyi 24. elokuuta 1855 Walthamstowissa Englannin Essexissä. Hänen isänsä oli virkailija John Smith ja äiti Susan. Perheen isä kuoli Agnesin ollessa vielä nuori. Äiti meni uudelleen naimisiin. Agnes alkoi laittaa ruokaa ilmeisesti jo lapsena, joskaan tarkkaan ei tiedetä, miten hän taidon oppi. Hänen aviomiehensä kertoi eräässä haastattelussa hänen "tehneen ruokaa lapsesta saakka" ja "opiskelleen kuuluisten kokkien kanssa Pariisissa ja Wienissä".
Agnes Marshall avioitui Alfred William Marshall kanssa vuonna 1878 Pyhän Yrjön kirkossa Hanover Squarella Lontoossa. Vuonna 1883 Agnes osti asunnon Mortimer Street -kadun varrelta. Tätä voidaan pitää epätavallisena, sillä naiset ylipäätään olivat saaneet oikeuden ostaa asuntoja vasta 1870. Agnes Marshall alkoi johtaa omaa kokkikouluaan. Alun hitaan liikkeellelähdön jälkeen hänen tunneilleen osallistui jopa 40 oppilasta viitenä tai kuutena päivänä viikossa.
Marshall jukaisi useita keittokirjoja. Jäätelöt muodostivat liikemahdollisuuden. Marshall oli alkanut myydä käsin veivattavia jäätelökoneitaä ja muotteja jäätelön tekoa varten. Vuoden 1894 teos "Fancy Ice" sisältää ensimmäisen englanniksi tehdyn viittauksen jäätelötötteröön. Marshall oli myös alkanut vuonna 1886 julkaista viikkolehteä "The Table", jossa hän vuonna 1892 ehdotti ensimmäisenä nestemäisen kaasun käyttöä jäätelön kotivalmistuksessa.
Agnes Marshall kuoli 29. heinäkuuta 1905.
Ethel Clayton

Ethel Clayton (8. marraskuuta 1882 Champaing – 6. kesäkuuta 1966 Oxnard) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvakauden elokuvanäyttelijä.
Clayton oli esiintynyt aluksi teatterin lavalla musikaaleissa. Hän oli mukana kuuluisassa "The Ziegfeld Follies" musikaalissa ja sai kuuluisuutta laulutaidoillaan. Tehtyään esiintymisen vuonna 1912 New Yorkissa "The Country Boy" musikaalissa, hänet kiinnitettiin elokuviin. Elokuvadebyyttinsä hän teki Barry O´Neilin elokuvassa "For The Love of a Girl". Debyytin jälkeen Claytonille kertyi kaikkiaan 180 elokuvaroolia.
Claytonin ura elokuvanäyttelijänä loppui lähes kokonaan, kun äänielokuva valtasi alaa. Hän teki vielä pieniä rooleja aina vuonna 1948 tapahtuneeseen eläköitymiseensä asti.
Twin Cobra

Twin Cobra on Toaplanin kehittämä vuonna 1987 julkaistu kolikkopeli. Peli on ylhäältäpäin kuvattu shoot ’em up, jossa tarkoituksena on ohjata "Twin Cobra" -nimistä taisteluhelikopteria ja tuhota eteen ilmestyvät sotilaskohteet. Peli on jatko-osa vuonna 1985 julkaistulle kolikkopelille "Tiger-Heli". Peli julkaistiin useille kotikonsoleille ja vuonna 1995 se sai jatko-osan "Twin Cobra II".
Judith Stolzer-Segall

Judith Stolzer-Segall, hepreaksi שטולצר סגל (20. toukokuuta 1904 Pryšyb, Venäjän keisarikunta – 12. tammikuuta 1990 München, Saksa) oli saksalaistaustainen Israelissa työuransa tehnyt arkkitehti. Hän oli todennäköisesti ensimmäinen synagogan suunnitellut nainen.
Stolzer-Segall syntyi 50 kilometriä Melitopolista pohjoiseen sijaitsevassa Pryšybissä, jossa oli tuolloin saksalaisasutusta. Hän vietti lapsuutensa Saksassa. Perhe joutui muuttamaan sieltä 1914 ja päätyi Liettuaan, koska perheen liettualaissyntyinen isä ei ollut saanut hankittua Saksan kansalaisuutta. Stolzer-Segall opiskeli Danzigin teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtuuria vuoteen 1929. Valmistuttuaan hän työskenteli eri toimistoissa ennen kuin perusti omansa vuonna 1932.
Kansallissosialistit nousivat valtaan Saksassa vuonna 1933. Stolzer-Segall katsoi viisaammaksi muuttaa Palestiinaan. Hän työskenteli siellä juutalaistaustaisten arkkitehtien Oskar Kauffmannin ja Eugen Stolzerin kanssa. Hän sai tehtäväkseen suunnitella synagogan, ja tätä pidetään historiassa ensimmäisenä kertana, kun työ annettiin naiselle.
Stolzer-Segall muutti takaisin Saksaan vuonna 1957 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1968.
Gunnar Gunnarsson

Gunnar Gunnarsson (18. toukokuuta 1889 Fljótsdalur, Islanti – 21. marraskuuta 1975 Reykjavík, Islanti) oli islantilainen kirjailija. Hän asui Tanskassa 1906–1939. Halldór Kiljan Laxnessin rinnalla hän oli 1900-luvun merkittäviä prosaisteja. Hänen tuotantoonsa kuuluu noin 40 teosta. Hän kirjoitti etupäässä tanskaksi, myöhemmin myös islanniksi, mutta aiheet ovat Islannista.
Doina Cornea

Doina Cornea (30. toukokuuta 1929 – 4. toukokuuta 2018) oli romanialainen Nicolae Ceaușescun johtamaa kommunistihallintoa vastustanut toisinajattelija ja ranskan kielen professori. 
Elämäkerta.
Doina Cornea syntyi 30. toukokuuta 1929 Brașovin kaupungissa Romaniassa. Perhe kuului kreikkalaiskatoliseen kirkkoon. Hän lähti opiskelemaan ranskan kieltä Babeș-Bolyain yliopistolle Cluj-Napocassa ja valmistui vuonna 1952. Vuosina 1952–1958 Cornea toimi opettajana Zalăussa ja vuonna 1959 hänestä tuli yliopiston ranskan kielen ja kulttuurin oppituolin haltijana.
Cornea alkoi harjoittaa toisinajattelijatoimintaa Romanian hallintoa vastaan. Vuonna 1980 hän julkaisi ensimmäisen teoksensa "Încercarea Labirintului" sensuroimattomana painoksena. Vuonna 1982 hänen tyttärensä puolestaan salakuljetti Ranskaan Cornean Nicolae Ceaușescua vastaan suunnatun avoimen kirjeen "Scrisoare către cei care n-au încetat să gândească". Kirje luovutettiin Radio Free Europelle. Ensimmäistä avointa kirjettä seurasi useita muita. Vuosien 1982 ja 1989 välillä Cornea julkaisi 31 tekstiä Ranskassa. Romaniassa hänen toimintaansa alettiin tutkia. Vuonna 1983 hänet irtisanottiin yliopistoltaan. Hän joutui sittemmin myös useampaan otteeseen kuulustelluksi ja hakatuksi. Cornea jatkoi kuitenkin toimintaansa, jossa häntä auttoi hänen poikansa Leontin Iuhaş. 
Marraskuussa 1987 Brașovissa syttyi työläismellakoita. Cornea jakoi heitä tukeneita manifesteja ja joutui jälleen pidätetyksi. Viiden viikon pidätyksen jälkeen Cornea vapautettiin tapauksen saatua laajaa huomiota ulkomailla. Kommunistihallinnon alkaessa horjua vuonna 1989 Cornea asetettiin kotiarestiin hänen otettuaan useampaan otteeseen yhteyttä Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC:hin ja Radio Free Europeen. Hänet vapautettiin vasta 21. joulukuuta 1989 ja hän otti osaa Ceaușescun eroa vaatineisiin mielenosoituksiin. Ceaușescun hallinto kaatui lopulta kommunistiaktivistien vallankaappauksessa. Cornean tietämättä hänet nimettiin tapahtumien jälkeen perustettuun Kansalliseen pelastusrintamaan ("Frontul Salvării Naționale"). Aivan vuoden lopulla Cornea ja 50 muuta oppinutta perustivat järjestön "Grupul pentru Dialog Social". Seuraavan vuoden puolella hän jätti pelastusrintaman uskoen sen yrittävän toteuttaa vain osittaisia uudistuksia koko järjestelmän lakkauttamisen sijaan. Vuodesta 1989 lähtien hän julkaisi yli 100 artikkelia demokratian puolesta ja vuonna 1991 hän oli mukana perustamassa kommunistien vastaisten ja demokraattisten voimien liittoa "Convenţia Democrată Românăa" jättäytyen kuitenkin pois sen suorasta toiminnasta. Cornea ajoi demokraattisten ajatusten lisäksi Romanian kuningasvallan palauttamista ja kreikkalaiskatolisen kirkon menettämän omaisuuden palauttamista.
Cornea julkaisi vuodesta 1990 lähtien myös useita teoksia. "Liberté?" julkaistiin vuonna 1990, "Scrisori deschise şi alte texte" vuonna 1991 ja "Fața nevăzută a lucrurilor" vuonna 1999. Vuonna 2000 hän sai ranskalaisen Kunnialegioonan kunniamerkin ja Romanian Tähtiritarikunnan kunniamerkin. Cornea kuoli 4. toukokuuta 2018.
Björt Ólafsdóttir

Björt Ólafsdóttir (s. 2. maaliskuuta 1983) on islantilainen poliitikko ja maan entinen ympäristöministeri. Hän edustaa Valoisaa tulevaisuutta, joka putosi parlamentista vuonna 2017.
Tausta ja yksityiselämä.
Björt syntyi vuonna 1983 Biskupstungurissa. Hänen molemmat vanhempansa olivat perheterapeutteja sekä maanviljelijöitä. Hän on opiskellut psykologiaa ja sukupuolen tutkimusta Islannin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 2007.
Björt on naimisissa Birgir Viðarssonin kanssa, joka on ammatiltaan insinööri. Parilla on kolme lasta.
Poliittinen ura.
Björt valittiin Islannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013. Hänen vaalipiirinsä oli Pohjois-Reykjavík.
Vuonna 2014 hän pani alulle lakialoitteen, jonka tarkoituksena olisi kriminalisoida kostoporno (pornografisen materiaalin levittäminen kostomielessä). Tavoitteena oli, että kostopornon levittämisestä saisi enimmillään kahden vuoden vankeustuomion.
Björt nousi otsikoihin vuonna 2015, kun hän osallistui Free the nipple -kampanjaan julkaisemalla Twitterissä kuvan paljaasta rinnastaan saatesanoin "tällä ruokitaan lapsia. Tunge se patriarkaattisi".
Tammikuussa 2017 Björt nimitettiin maansa ympäristöministeriksi. Toisen puolueen ministerinpaikan sai puheenjohtaja Óttarr Proppé, josta tuli terveysministeri.
Heinäkuussa 2017 Björt aiheutti skandaalin, kun Galvan London -muotitalo julkaisi Instagram-tilillään kuvan, jossa Björt esiintyi muotitalon mekossa parlamentin salissa. Björt on pitkäaikainen ystävä Galvan Londonin taiteellisen johtajan kanssa, ja Björtin katsottiin käyttäneen ministerin asemaansa väärin. Saman vuoden marraskuussa hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi ylimääräisessä kokouksessa. Björt oli ainoa ehdokas.
Walce

Walce ("Gmina Walce", ) on maalaiskunta Krapkowicen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 5 397. Kunnan hallintokeskus on Walcen kylä.
Walcen kunnan yhdeksän kylää ovat Brożec, Ćwiercie, Dobieszowice, Grocholub, Kromołów, Rozkochów, Stradunia, Walce sekä Zabierzów. Sen pinta-ala on noin 69 neliökilometriä. Walce rajautuu Głogówekin, Krapkowicen, Reńska Wieśin ja Zdzieszowicen kuntiin. Se sijaitsee Racibórzin laaksossa. Kunnan pinta-alasta noin 86 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin seitsemän prosenttia metsää.
Vuoden 2019 joulukuussa 52,2 prosenttia Walcen kunnan asukkaista oli naisia ja 47,8 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,3 prosenttia, työikäiset 64,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,3 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,6 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 26 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema. Walcen kunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 3,8 prosenttia.