Amitriptyliini

Amitriptyliini on trisyklinen masennuslääke, jota käytetään myös kipukynnyksen nostamiseen ja unettomuuteen.
Amitriptyliinin toi markkinoille lääkeyhtymä Merck tuotenimellä Elavil vuonna 1961. Suomessa amitriptyliiniä myydään valmistenimillä Amitriptylin ja Triptyl.
Vaikutusmekanismit.
Amitriptyliinilla on kohtalaisen suuri hermovälittäjäaine asetyylikoliinin toimintaa estävä vaikutus. Amitriptyliinillä on vaikutus joka lievittää neurogeenisen tulehduksen aiheuttamaa kipua. Tämän arvellaan johtuvan osaksi myös sen natriumkanava- ja histamiini-1-reseptoreiden salpauksesta, sekä amitriptyliinin syöttösoluja stabiloivasta vaikutuksesta.
Kontraindikaatiot.
Amitriptyliinille tunnetaan paljon vasta-aiheita ja lääkkeen käytön estäviä muita sairauksia. Samanaikaista MAOI-lääkkeellä tehtävää lääkitystä ei saa olla, sillä siinä on serotoniinioireyhtymän riski. Varoaika on lääkelajista toiseen vaihdettaessa 14 vrk eli 2 vk. Muita tämän lääkkeen käytön estäviä tekijöitä ovat glaukooma, epilepsia, sydämen toiminnan häiriöt, raskaus (ensimmäiset 3 kk), eturauhasen liikakasvu sekä virtsaumpi.
Annostelu.
Amitriptyliinia voidaan käyttää kivun hoidossa annostuksella 25–75 mg/vrk, unettomuuteen annostukset ovat pienempiä. Masennuksen lääkityshoidolla annostus liikkuu tavanomaisesti alueella 75–200 mg/vrk. Ylärajaa ei saa ylittää missään tapauksessa, sillä lääke on sydäntoksinen. Amitriptyliinin määritelty vuorokausiannos (DDD) on 75 mg.
Geneettiset ominaisuudet vaikuttavat amitriptyliinin imeytyvyyteen maksan entsyymien CYP2D6 ja CYP2C19 kautta. Farmakogeneettisen testin avulla selvitetään potilaan yksilöllinen entsyymiaktiivisuus, mikä vaikuttaa lääkehoidon tehoon ja turvallisuuteen. 
Yliannostus.
Amitriptyliini omaa kardiovaskulaarisia, eli sydämeen ja verisuonistoon kohdistuvia, vaikutuksia runsain määrin yliannosteltuna. Lääkkeen terapeuttinen indeksi on suhteellisen kapea: viisinkertainen maksimaalinen päiväannos (5 × 200 = 1 000 mg) saattaa olla jo tappava. Muu samansuuntainen (kuten antikolinerginen) lääkitys saattaa kasvattaa myrkytysvaikutusta.
Yhdistelmälääkkeet.
Amitriptyliinistä on kehitelty kaksi yhdistelmälääkeversiota. Näillä on voimistunut anksiolyyttis-sedatiivinen hoitovaikutus. Yhdistelmälääkkeistä toiseen on yhdistetty klooridiatsepoksidi, joka on bentsodiatsepiini, ja toiseen perfenatsiini, joka on 1. polven tyypillinen neurolepti. Suomessa valmistenimiä ovat "Klotriptyl", "Limbitrol" (amitriptyliini + klooridiatsepoksidi) sekä "Pertriptyl" (amitriptyliini + perfenatsiini).
Sivuvaikutukset.
Amitriptyliinin syljeneritystä vähentävät ja verenkiertoa heikentävät vaikutukset lisäävät hammasvaurioiden riskiä. Trisyklisistä masennuslääkkeistä näyttää amitriptyliini aiheuttavan eniten ja useimmiten sydämeen kohdistuvia haittavaikutuksia. Sydämeen kohdistuvien mahdollisten toksisten vaikutusten johdosta amitriptyliiniä pitäisikin välttää sydänpotilaiden kohdalla. Amitriptyliini vähentää myös verihiutaleiden määrää.
Muut haittavaikutukset ovat yleensä luonteeltaan antikolinergisiä. Amitriptyliini saattaa huonontaa muistitoimintoja. Amitriptyliinin yliannostus (yli 1 000 mg kerta-annostuksena) voi johtaa kuolemaan. Yleensä ei käytetä rinnakkaisesti samanaikaisia masennuslääkityksiä, koska näiden vaikutukset ja haittavaikutukset voivat voimistua. Erityisesti MAO-estäjät ovat täysin vasta-aiheisia, koska tällöin saattaisi kehittyä jopa hengenvaarallinen tila, jota kutsutaan serotoniinisyndroomaksi.
Aineenvaihdunta.
Amitriptyliini metaboloituu "in vitro" pääasiassa demetylaatiolla (CYP2C19, CYP3A4) sekä hydroksylaatiolla (CYP2D6), jota seuraa konjugaatio glukuronihapon kanssa. Muita amitriptyliinimetaboliaan osallistuvia isoentsyymejä ovat CYP1A2 ja CYP2C9. Tämän lääkkeen metabolia altistuu geneettisille polymorfismeille. Tärkein aktiivinen metaboliitti on sekundaarinen amiini, nortriptyliini. Nortriptyliini estää voimakkaammin noradrenaliin takaisinottoa kuin serotoniinin takaisinottoa, kun taas amitriptyliini estää noradrenaliinin ja serotoniinin takaisinottoa yhtä tehokkaasti. Muilla metaboliiteilla, kuten cis- ja trans-10-hydroksiamitriptyliinillä sekä cis- ja trans-10-hydroksinortriptyliinillä, on sama farmakologinen profiili kuin nortriptyliinillä, mutta ne ovat merkittävästi heikompia. Demetyylinortriptyliiniä ja amitriptyliini-N-oksidia esiintyy plasmassa vain vähäisinä määrinä; jälkimmäinen on enimmäkseen epäaktiivinen.