tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2032

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2032 () järjestetään Italiassa ja Turkissa kesä-heinäkuussa 2032.
Ne ovat järjestyksessään 19. jalkapallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut.
Vihannesmehu

Vihannesmehu on vihanneksista teollisesti tai kotitekoisesti valmistettua mehua. Sen energiapitoisuus on yleensä vähäinen.
Kaalimehu on kaalista, valkokaalista tai punakaalista tehtyä mehua.Tuoremehusekoituksissa kaalimehua sekoitetaan myös punajuurimehuun. Kaalimehua voidaan tehdä esimerkiksi mehulingolla. Punakaalista tehtyyn mehuun sopivat mausteeksi sitruuna ja inkivääri.
Kurkkumehu on kurkusta valmistettavaa mehua. Kurkkumehu on melko hapanta, ja se sisältää K-vitamiinia. Kurkkumehulla on useita terveysvaikutuksia. Sen sanotaan muun muassa auttavan alentamaan kolesterolia ja vahvistavan hermostoa.
Porkkanamehu on porkkanasta valmistettavaa mehua. Porkkanamehussa on hyvin suuri karoteenipitoisuus, joten se sisältää A-vitamiinia. Porkkanamehua käytetään tuoremehuseoksissa tomaattimehun ja appelsiinimehun kanssa.
Punajuurimehu on punajuuresta tehtyä mehua. Joskus punajuurimehu on maustettu sitruunamehulla. Punajuurimehua valmistettaessa siihen lisätään happoa ja se pastöroidaan säilymisen turvaamiseksi. Punajuurimehua käytetään tuoremehuseoksissa kaalimehun ja appelsiinimehun kanssa.
Tomaattimehu on tomaatista valmistettavaa mehua. Tomaattimehua käytetään Bloody Mary -cocktailin valmistukseen.
Nina Moleva

Nina Mihailovna Moleva (; 5. joulukuuta 1925 Moskova – 11. helmikuuta 2024 Moskova) oli venäläinen taidehistorioitsija, -toimittaja ja -kirjoittaja sekä näyttelijä. Hän oli harrastelijakeräilijä, joka testamenttasi kahden miljardin dollarin arvoiseksi väitetyn kokoelmansa Vladimir Putinille. Hän tulikin tunnetuksi "Putinin taidekriitikkona". Tutkijat kyseenalaistivat sekä Molevan kokoelman todellisen arvon että sen taustalla olleen tarinan todenperäisyyden.
Moleva palveli toisessa maailmansodassa rintamalla sairaanhoitajana ja etulinjan yksikköjen teatteri- ja viihdeprikaatin varajohtajana. Hän osallistui näyttelijänä moniin sota-ajan esityksiin ja sai sodan päätyttyä nimityksen Malyi-teatterin seurueeseen. Moleva valmistui Moskovan valtionyliopistosta ja työskenteli siellä luennoitsijana. Hän antoi opetusta 1700-luvun venäläisestä taiteesta ja julkaisi kirjoituksia Neuvostoliiton akateemisissa lehdissä. Moleva toimi vuodesta 1966 Moskovan kaupunginhallinnon alaisen Historiallisten ja kulttuuristen monumenttien suojelun yleisvenäläisen seuran hallituksessa. Vuosina 2000–2008 hän oli Moskovan kaupungin duuman monumenttitaiteen komission jäsen. Hän kuului Venäjän kirjailija- ja taiteilijaliittoihin.
Moleva oli naimisissa avantgardetaiteilija Eli Beljutinin kanssa. Hänen kirjallisen tuotantonsa joukossa on muun muassa monografioita Bogdan Saltanovista.
Taidekokoelma.
Moleva omisti yli tuhannen taideteoksen kokoelman, johon väitetään kuuluneen muiden muassa Leonardo da Vincin, Rembrandtin, Tizianin ja Michelangelon teoksia. Hänen mukaansa Pariisin taidehuutokaupoista tunnettu Hôtel Drouot oli arvioinut kokoelman arvoksi kaksi miljardia Yhdysvaltain dollaria. Moleva yritti lahjoittaa kokoelman Puškin-museolle, joka ei ottanut sitä vastaan, koska sen kuraattorit pitivät osaa teoksista väärennöksinä. Tämän jälkeen Moleva halusi testamentata kokoelman valtiolle, mutta testamenttiin piti kirjoittaa nimi, jolloin Moleva valitsi Putinin.
Molevan kokoelman väitetään alun perin kuuluneen hänen miehensä isoisälle, tsaarin ajan teatterinäyttelijä Ivan Grinjoville, joka oli kätkenyt vuoden 1917 vallankumouksellisten tapahtumien yhteydessä kokoelman 12-asuntoiseen taloon rakennetulle valeullakolle. Molevan miehen väitetään löytäneen taideteokset Grinjovin kuoltua. Tutkijat ovat kyseenalaistaneet tarinan, koska Grinjovista ei ole tietoa teatterin arkistoissa ja useimmat aikakauden merkittävät taidekeräilijät ovat hyvin dokumentoituja. "The Moscow Timesin" vuoden 2015 selvityksen mukaan Molevan mies oli saattanut viedä teokset Euroopasta toisen maailmansodan aikana. Hänen huhuttiin työskennelleen Neuvostoliiton tiedustelun hyväksi. Pariskunnan uskottiin myös myyneen taidetta Neuvostoliiton hallinnon edustajille.
Molevan testamentattua kokoelman Putinille vaatimaton kolmehuoneinen asunto Keski-Moskovassa asetettiin ympärivuorokautiseen valvontaan. Taidehuutokauppias Éric Turquin näki kokoelman 1990-luvun alkupuolella ja piti lähes varmana sitä, että kokoelmalla ei ollut Molevan väittämää arvoa. Hän kuitenkin piti sitä huomattavana Josif Stalinin aikana kerättyjen 1500–1600-lukujen uskonnollisten maalausten kokoelmana.
Martta Terävä

Martta Maria Terävä, ent. "Arimo", o.s. "Vikman" (26. heinäkuuta 1881 Hämeenlinna – 19. elokuuta 1970) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut valokuvaaja ja valokuvaamon omistaja.
Martta Terävä asui Tampereella vuodesta 1888 alkaen. Hän aloitti ammattimaisena ateljeevalokuvaajana vuonna 1897 ja opiskeli valokuvausta Daniel Nyblinin liikkeessä 1899–1900. Hän oli työssä Gustin Lojanderin (1868–1935) kuvaamossa 1897–1900 ja saksalaissyntyisen August Schuffertin (1855–1936) valokuvaamossa Tamperella apulaisena ja sittemmin liikkeen hoitajana 1900–1923. Vuonna 1924 Schuffertin valokuvaamo siirtyi Martta Terävän haltuun. Martta Terävän valokuvaamo toimi Tampereella Hämeenkatu 29:ssä vuosina 1924–1976. Martta Terävän kuoleman jälkeen liikkeen toimintaa jatkoi hänen poikansa Onni Terävä.
Martta Terävä oli naimisissa 1913–1930 pastori Abraham Terävän (1879–1930) kanssa. Heidän lapsiaan olivat valokuvaaja Onni Terävä (1919–1991) ja Rauha Inkeri Terävä (1924–1951). Martta Terävä on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
François Pérol

François Pérol (Le Creusot, Ranska, 6. marraskuuta 1963) on ranskalainen pankkiiri ja entinen virkamies. Hän on tällä hetkellä Natixisin toimitusjohtaja.
Koulutus.
Pérol opiskeli HEC Parisissa, Sciences Po:ssa ja Kansallinen hallintokouluissa.
Ura.
Vuonna 1994 Pérolista tuli "Comité interministériel de restructuration industrielle" -komitean esittelijä ja myöhemmin pääsihteeri. Hän johti sitten valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinatoimistoa vuosina 1996–1999 ja oli myös Pariisin klubin pääsihteeri. Vuonna 2001 hänestä tuli valtiovarainministeriön talous- ja talouskehitysjohtaja.
Vuonna 2002 hänestä tuli ministerien Francis Merin ja Nicolas Sarkozyn, silloisen talous-, valtiovarain- ja teollisuusministerin, kansliapäällikkö. Hän vastasi muun muassa Alcatelin, Bullin ja France Telecomin pelastamisesta, ja hänellä oli myös tärkeä rooli Euroopan komission kanssa sovitussa Alstomin pääomapohjassa. Myöhemmin hän osallistui Sanofi-Aventisin perustamiseen, Ranskan hallituksen neuvotteluihin Yhdysvaltain Los Angelesin käräjäoikeuden kanssa "Executive Life2" -tapauksen ratkaisemiseksija järjesti myös Ixiksen myynnin " Caisse des dépôts et consignations"in toimesta.
Hän liittyi UMP:hen vuonna 2004, koska hän teki yhteistyötä silloisen talousministerin Nicolas Sarkozyn kanssa. Vuosina 2005–2007 hän oli Rothschild Bankin toimitusjohtaja. Tässä roolissa hän neuvoi Banque Populairen toimitusjohtajaa Philippe Dupontia Natixisin perustamisessa.
Toukokuussa 2007 hänet nimitettiin presidentin apulaispääsihteeriksi. Tässä asemassa hänestä tuli "Nicolas Sarkozyn talousohjelman suuri arkkitehti". Clearstream-tapaukseen liittyen liikemies Imad Lahoud syytti häntä tapaamisen järjestämisestä Nicolas Sarkozyn kanssa, minkä Pérol kiistää.
Vuonna 2009 hänestä tuli BPCE Groupin toimitusjohtaja ja marraskuussa 2012 hänet vahvistettiin tähän tehtävään neljäksi vuodeksi.
Hän on Ranskan pankkiliiton puheenjohtaja 1.9.2009 alkaen.
Splashdown

Splashdown tarkoittaa avaruusaluksen laskeutumista lennon päätteeksi vesistöön, yleensä valtamereen. Avaruusaluksen nopeus hidastetaan maapallon ilmakehässä yleensä laskuvarjoilla. Alus ja sen miehistö noudetaan alueella odottavalle laivalle. Etsinnässä käytetään veneitä ja helikoptereita.
Tätä laskeutumistapaa ovat käyttäneet pääasiassa yhdysvaltalaiset avaruushallinto Nasan ja yksityisen SpaceX:n miehitetyt avaruuskapselit, kuten Mercury, Gemini, Apollo ja Crew Dragon. Venäläinen Sojuz ja kiinalainen Shenzhou laskeutuvat tavallisesti maalle, mutta voivat tehdä tarvittaessa laskun myös veteen.
Edut ja riskit.
Veteen laskeutumisen etuna on se, että aavalla merellä on vähän mahdollisia esteitä, joihin laskutuva alus voisi törmätä. Laskeutuminen on myös pehmeämpi; kovalle maalle laskeutuessa aluksen täytyy käyttää yleensä myös jarruraketteja, koska laskeutumisnopeuden pitää olla nestemäiseen veteen laskeutumiseen verrattuna pienempi. Veteen laskeutumisen suurin riski on avaruusaluksen täyttyminen vedellä ja uppoaminen. Kellunnan varmistamiseksi kapselit varustetaan usein täyttyvillä kellukkeilla. Merellä laskeutumispaikka voi olla tuulten takia arvaamaton ja huonot säätilat tekevät etsijöiden toiminnasta hankalampaa.
Gaggan Anand

Gaggan Anand (s. 1978 Kolkata) on intialainen kokki.
Anand aloitti uransa Intian ravintoloissa ja muutti Bangkokiin vuonna 2007. Hän sai opetusta Ferran Adriàlta ja alkoi soveltaa tämän molekyyligastronomiaa työssään. Anand on uudistanut intialaista keittiötä japanilaisilla ja jopa eteläamerikkalaisilla vaikutteilla. Vuonna 2010 hän perusti Bangkokissa Gaggan-ravintolan. Se valittiin Aasian 50 parhaan ravintolan listan ensimmäiselle sijalle ennätykselliset neljä kertaa vuosina 2015–2018. Vuonna 2018 ravintolalla oli kaksi Michelin-tähteä. Anandille omistettiin jakso Netflixin sarjassa "Chef's Table".
Alkuperäinen Gaggan-ravintola suljettiin elokuussa 2019. Erimielisyydet liikekumppanien kanssa vaikuttivat sulkupäätökseen. Marraskuussa 2019 Anand avasi uudessa bangkokilaisessa paikassa hieman uudistuneen ravintolan, joka debytoi Aasian 50 parhaan ravintolan listalla sijalla 5 vuonna 2021 ja sai Highest New Entry -palkinnon. Anand pääsi ehdolle The Best Chef Awardsissa ensimmäisen kerran vuonna 2023.
Heavy Rocks

Heavy Rocks on japanilaisen rock- ja metalliyhtyeen Borisin sarja samannimisiä albumeita. Ensimmäinen "Heavy Rocks" -niminen albumi julkaistiin vuonna 2002, toinen vuonna 2011 ja kolmas vuonna 2022.
Heavy Rocks (2002).
Albumi julkaistiin 26. huhtikuuta vuonna 2002 ja uudelleen syyskuussa vuonna 2023.
Heavy Rocks (2011).
Järjestyksessään toinen "Heavy Rocks" -albumi julkaistiin 24. toukokuuta 2011. Samana päivänä ilmestyi myös yhtyeen albumi Attention Please.
Albumin LP-vinyyliversio on CD-versiota muutaman minuutin pidempi, koska albumin kaksi kappaletta "Missing Pieces" ja "Czechoslovakia" ovat vinyyliversiossa kumpikin kestoltaan pidempiä CD-version raitoihin nähden.
Heavy Rocks (2022).
Kolmas ja viimeisin "Heavy Rocks" -albumi julkaistiin vuonna 2022.
Aiheesta muualla.
__SISLUETTPAKOTUS__
Askarin pakolaisleiri

Askarin pakolaisleiri () on palestiinalaispakolaisten leiri Palestiinan Länsirannalla Nablusin kaupungin vieressä. Vuonna 2022 leirissä asui 23 760 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Maantiede.
Askarin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Nablusin kuvernoraatissa Nablusin kaupungin vieressä. Pinta-alaa leirillä on 0,119 km². Leiri koostuu kahdesta osasta, niin sanotusta vanhasta leiristä ja uudemmasta leiristä noin kilometrin päässä vanhasta leiristä. Lähellä sijaitsee myös Balatan pakolaisleiri.
Historia.
Askarin pakolaisleiri perustttiin vuonna 1950 ja sen asukasluku kasvoi nopeasti seuraavan vuosikymmenen aikana. Tällöin osa leirin asukkaista perusti uuden Askarin alueen lähelle vanhaa leiriä. Oslon rauhanprosessin yhteydessä vanhan leirin alueesta tuli osa palestiinalaishallinnon aluetta A ja uudempi leiri kuului palestiinalaisten ja Israelin yhdessä hallitsemaan alueeseen B.
Juutalaiset pyhiinvaeltajat kulkevat ajoittain leirin läpi Joosefin haudalle. Heitä turvaavat usein Israelin turvallisuusjoukot ja ajoittain tapahtuu yhteenottoja paikallisten kanssa.
Väestö.
Askarin pakolaisleirissä oli YK:n UNRWA:n mukaan vuonna 2022 yhteensä 23 760 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Askar on yksi Länsirannan tiheimmin asutuista pakolaisleireistä.
Huomattavia ongelmia leirillä ovat korkea työttömyys, tiheä asutus ja asuntojen huono kunto.
Rosa Ponselle

Rosa Melba Ponzillo (22. tammikuuta 1897 – 25. toukokuuta 1981), tunnettiin esiintyjänimellä Rosa Ponselle, oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan hän oli sopraano.
Ponselle syntyi italialaisten siirtolaisten perheeseen Connecutissa. Hän aloitti esiintymisen laulajana jo lapsuudessaan, aluksi paikallisessa kaupassa ja sittemmin mykkäelokuvateatterissa. Tämän jälkeen hän alkoi esiintyä vanhemman sisarensa kanssa New Havenin ja myöhemmin New Yorkin vaudeville-näytelmissä. Vuonna 1918, Ponsellen ollessa 21-vuotias, Enrico Caruso kutsui hänet osallistumaan Metropolitan-oopperan järjestämään koe-esiintymiseen. Hänen suorituksensa Giuseppe Verdin oopperassa "Kohtalon voima" herätti vaikutuksen, ja hänestä tuli ensimmäinen amerikkalaissyntyinen Metropolitaniin otettu laulaja, jolla ei ollut eurooppalaista kokemusta tai muodollista alan koulutusta.
Suurimman osan urastaan Ponselle esiintyikin Metropolitan-oopperassa. Lyhytaikaisemmin hän lauloi myös Royal Opera Housessa Lontoossa ja Maggio Musicalessa Firenzessä. Jätettyään teatterin vuonna 1937 hän keskittyi levyttämiseen ja opettamiseen. Ponselle kuoli entisen miehensä kanssa rakennuttamassaan kodissaan Baltimoressa vuonna 1981. Osa kriitikoista piti häntä aikansa sopraanoista parhaimpana. Erityisesti hän sai tunnustusta Vincenzo Bellinin Norma-oopperan nimiroolin tulkitsijana.
Maja Bogdanović

Maja Bogdanović (; s. 1982 Belgrad) on serbialainen sellisti.
Bogdanović sai opetusta Zemunin Kosta Manojlović -musiikkikoulussa. 16-vuotiaana hän lähti Pariisiin, jossa valmistui Pariisin konservatoriosta. Hänen opettajiinsa kuuluivat Michel Strauss, Itamar Golan ja Pierre-Laurent Aimard. Bogdanović opiskeli myös Universität der Künste Berlinissä Jens Peter Maintzin johdolla. Hänen muita opettajiaan olivat Bernard Greenhouse, Alban Gerhardt, Young-chang Cho ja Heinrich Schiff. Bogdanović sai muun muassa Pariisin Concours de violoncelle Rostropovitchin erikoispalkinnon. Hän on vieraillut lukuisten orkesterien solistina eri maissa. Hän on tehnyt kamarimusiikissa yhteistyötä muiden muassa Nino Gvetadzen, Frederieke Saeijsin ja Nemanja Radulovićin kanssa. Bogdanović on esiintynyt säännöllisesti Kuhmon kamarimusiikissa.
Bogdanović on tehnyt levytyksiä monille levymerkeille. Ensimmäisen levytyksensä hän teki vuonna 2013 Rodrieg Ensemblen albumilla "Holy War X". Hän on myös levyttänyt muun muassa Philip Sawyersin sellokonserton, jonka säveltäjä omisti hänelle. Bogdanović on kantaesittänyt myös Nicolas Bacrin, Sofija Gubaidulinan, Ivan Jevtićin, Krzysztof Pendereckin, Éric Tanguyn ja Benjamin Jusupovin teoksia. Hänet kutsuttiin esiintyjäksi Pendereckin 80-vuotisjuhlallisuuksiin Varsovaan.
Bogdanović soittaa Frank Ravatinin rakentamaa selloa.
Metsokankaan koulu

Metsokankaan koulu on Oulun Metsokankaalla sijaitseva yhtenäiskoulu, jossa opiskelee noin 1 200 peruskoulun oppilasta. 
Yksiköt.
Koulu koostuu neljästä rakennuksesta, jotka ovat Isometso, Pikkumetso, Korpimetso ja Ukkometso. Isometson yksikkö on selkeästi isoin ja Ukkometson yksikössä opiskelee pelkästään yläkoululaisia. Kuitenkin osa yläkoululaisista opiskelee Isometson yksikössä. Pikkumetson ja Korpimetson yksiköissä opiskelee alakoululaisia.
Ad-Duhayšahin pakolaisleiri

Ad-Duhayšahin pakolaisleiri on palestiinalaispakolaistenleiri Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kaupungin eteläpuolella. Vuonna 2022 leirillä oli 18 869 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Maantiede.
Ad-Duhayšahin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa Betlehemin kaupungin lounaispuolella. Sen muita naapuripaikkakuntia ovat ad-Doha lännessä ja Artas etelässä. Paikan korkeus merenpinnasta on 790 metriä.
Vuotuinen sadanta alueella on 589 mm ja vuoden keskilämpötila 16°C.
Historia.
Ad-Duhayšahin pakolaisleiri perustettiin vuonna 1949 Betlehemin pääkadun varrelle. Sen asukkaat olivat enimmäkseen pakolaisia Länsi-Jerusalemista ja Hebronin länsipuoleisilta alueilta. Leiri rakennettiin alkujaan noin 3 000 pakolaiselle.
Oslon rauhanprosessin yhteydessä leirin alueesta tuli osa kokonaan palestiinalaisten hallinnossa olevaa aluetta A. Ensimmäisen intifadan aikana Israelin turvallisuusjoukot rakensivat koko leirin ympäri aidan, joka on myöhemmin purettu. Toisen intifadan aikana turvallisuusjoukot tekivät useita iskuja leiriin, jolla pidettiin voimassa myös ulkonaliikkumiskieltoja.
Väestö.
Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan leirillä oli vuonna 2022 yhteensä 18 869 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Adjumani

Adjumani on kaupunki Ugandassa pohjoisella hallintoalueella Adjumanin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2014 väestönlaskennassa 35 433.
Maantiede ja ilmasto.
Adjumani sijaitsee Gulun luoteispuolella Adjumanin piirikunnassa Ugandan pohjoisosassa. 
Lämpötila on suunnilleen 28–32 °C. Vuodessa on kaksi sadekautta. Toinen sadekausi on jaksolla helmikuu–toukokuu ja niin sanottu pieni sadekausi jaksolla elokuu–syyskuu.
Historia.
Adjumanin piirikunta perustettiin 17. toukokuuta 1997, kun Moyon piirikunta jaettiin kahtia.
Tekoälysäädös

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2024/1689 eli tekoälysäädös on Euroopan unionin (EU) asetus, joka luo yhteisen sääntelykehyksen tekoälyn käytölle unionissa. Asetus jakaa tekoälyn käyttökohteet neljään luokkaan niiden terveyteen, turvallisuuteen ja perusoikeuksiin kohdistuvien riskien perusteella. Tämä luokitus määrittelee, miten tiukkaa sääntelyä kuhunkin tekoälyjärjestelmään kohdistuu. 
Asetus kieltää suurimman riskin tekoälysovellukset, kuten sosiaaliset luottoluokitusjärjestelmät, EU:n sisämarkkinoilta. Korkean riskin luokkaan lukeutuvat muun muassa kriittiseen infrastruktuuriin, rekrytointiin, terveydenhuoltoon sekä lain- ja rajavalvontaan käytettävät tekoälyjärjestelmät, ja niitä koskevat säännökset liittyvät tekoälyjärjestelmän riskienhallintaa, tietohallintoon, dokumentointiin ja avoimuuteen. Lisäksi korkean riskin järjestelmät tulee ilmoittaa EU:n laajuiseen julkiseen rekisteriin. Matalan riskin tekoälyjärjestelmille tulee vähäisiä avoimuusvaatimuksia, ja vähäisen tai olemattoman riskin tekoälysovellukset jäävät kokonaan sääntelyn ulkopuolelle. 
Euroopan komissio antoi lainsäädäntöehdotuksen tekoälysäädöksestä huhtikuussa 2021. Ehdotusta käsiteltiin tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä, ja Euroopan parlamentti ja EU:n neuvosto pääsivät sopuun sen sisällöstä pitkien kolmikantaneuvottelujen jälkeen joulukuussa 2023. Parlamentti antoi lopullisen hyväksyntänsä asetukselle täysistunnossaan maaliskuussa 2024 ja neuvosto saman vuoden toukokuussa. Asetus allekirjoitettiin kesäkuussa 2024 ja se tuli osittain voimaan 1. elokuuta 2024. Suurin osa asetuksen säännöksistä astuu voimaan vasta elokuussa 2026.
Bersée

Bersée on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Lillen kaupungista etelään.
Kunnassa on ollut kirkko jo 1200-luvulla. Nykyisen Saint-Étiennen kirkon vanhin osa on vuonna 1558 valmistunut etelälaiva. Vuosina 1617–1620 tehdyissä rakennustöissä valmistui kirkon 31 metriä korkea torni. Vuonna 1881 tehdyissä muutostöissä kirkon sisustus uusittiin täysin.
Kalvaarioryhmä "Neljä hyvää jumalaa" on rakennettu 1800-luvun alussa. Siinä on takoraudasta tehty kaksoisristi, jossa roikkuu neljä identtistä Kristusta, ja jotka katsovat neljään eri suuntaan. Muistomerkki on tehty neljälle Ricourtin veljekselle, jotka joutuivat 1700-luvun lopulla vastavallankumouksellisista sympatioista epäiltyinä lähtemään maanpakoon Saksan Westfaleniin.
Urheilu.
Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Auchy-lez-Orchies - Bersée osuuden pituus on 2 670 metriä.
Añisoc (Päiväntasaajan Guinea)

Añisoc on kaupunki Päiväntasaajan Guineassa. Se sijaitsee Wele-Nzasin provinssissa, ja sen väkiluku oli 12 705 vuonna 2008. Añisoc perustettiin vuonna 2000.
Romitan

Romitan on kaupunki ja Romitanin piirin hallinnollinen keskus Buharan alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 17 kilometriä Buharasta pohjoiseen. Kaupungissa oli 14 300 asukasta vuonna 2016.
Romitan on yksi Uzbekistanin vanhoista kaupungeista. Joidenkin lähteiden mukaan se oli hallitsijoiden asuinpaikka jo ennen Buharan perustamista. Arabit valtasivat Romitanin vuonna 674, mutta se mainitaan Buharan keitaan kaupunkien joukossa vielä keskiajalla. Nykyinen kaupunki on perustettu vuonna 1981.
Kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa toimii tiilitehdas, pellavankäsittelylaitos, kutomo ja kirjapaino. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1200–1300-luvuilla pystytetyt Xoja Ali Romitaniyn ja Xoja Muhammad Boboyi Samosiyn mausoleumit.
Erkki Kariluoma

Erkki Kariluoma (aik. Berg) (16. syyskuuta 1911 Viipuri – 10. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija. Lisäksi hän oli voittamassa ensimmäistä jääkiekon Suomen mestaruutta vuonna 1928.
Ura jääpalloilijana.
Erkki Kariluoman päälajina oli jääpallo, jossa hän pelasi hyökkääjänä. Hän aloitti jääpallouransa Viipurin Reippaassa vuonna 1928, jolloin hän oli Reippaan joukkueessa voittamassa ensimmäistä jääkiekon Suomen mestaruutta. Seuraavana vuonna hän oli uuden viipurilaisen palloiluseuran Viipurin Palloseuran (ViPS) riveissä, jossa hän oli voittamassa mestaruutta kaudella 1931, jolloin pelattiin ensimäinen sarjamuotoinen jääpallon pääsarja. Kariluoma pelasi sen jälkeen vielä neljä kautta ViPS:n riveissä.
Erkki Kariluoma oli perustamassa joulukuussa 1936 Ensoon palloilun erikoisseuraa Ylä-Vuoksen Palloseuraa (YVPS) saaden 3 vuotta myöhemmin Gösta Bergin Reippaan jääkiekko-mestarijoukkueesta pelikaverikseen. Kaudella 1939 YVPS nousi jääpallon mestaruussarjaan ja eteni aina loppuotteluun, jossa se hävisi HIFK:le numeroin 1-4 Kariluodon tehdessä YVPS:n ainoan maalin.
Talvisodan jälkeen Kariluoma siirtyi Helsinkiin, jossa hän pelasi viipurilaisessa evakkoseura Viipurin Sudet. Seura osallistui välirauhan aikana pelattuun kauden 1941 Mestaruussarjaan häviten HIFK:lle 4-2. Jatkosodan aikana Sudet siirtyi takaisinvallattuun Viipuriin osan viipurilaisjääpalloilijoista jäädessä Helsinkiin, jossa entiset ViPS:n pelaajat perustuivat uuden seuran Hukat, jossa Kariluoma pelasi kaudella 1943. Sodan jälkeen kaudella 1945 Kariluoma pelasi kauden jälleen Susissa, mutta siirtyi seuraavaksi kaudeksi Hukkiin, jossa hän pelasi kauteen 1950 asti. Näin hän pelasi jääpallon pääsarjaa kaikkiaan 14 kautta seuroina viipurilaiset Reipas, ViPS ja Sudet sekä ensolainen YVPS ja helsinkiläinen Hukat. Kaikkiaan hän pelasi 59 pääsarjaotelua tehden niissä 39 maalia.
Jääpallomaaotteluja Erkki Kariluoma pelasi urallaan 8 A- ja 2 B-maaottelua, joista ensimmäinen oli vuonna 1929 ja viimeinen vuonna 1948. Niissä hän teki kuusi maalia.
Ura jalkapalloilijana.
Kariluoma pelasi kilpatasolla myös jalkapalloa samoissa seuroissa, joissa pelasi jääpalloa eli kaudet 1930-1936 ViPS:n riveissä. Niistä kauden 1930 silloista jalkapallon A-sarjaa. Kaudet 1937-1939 hän pelasi ensolaisen YVPS:n riveissä. Sotavuosina hän pelasi Susien riveissä. Kaikkiaan Kariluoma pelasi 23 pääsarjaottelua tehden niissä 12 maalia.
Muusta.
Kariluoma työskenteli ennen sotia Karjalassa asuessaan varastomiehenä. Sotien jälkeen hän asettui asumaan Helsinkiin, jossa työskenteli koneasentajana.
Gazli

Gazli on kaupunki Buharan alueen Romitanin piirissä Uzbekistanissa. Se sijaitsee Kyzylkumin aavikolla 106 kilometriä Buharasta luoteeseen. Kaupungissa oli 8 100 asukasta vuonna 2016.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1956 suuren maakaasuesiintymän käyttöön oton yhteydessä. Alueen kaasuvarat on arvioitu 500 miljardin kuutiometrin suuruisiksi. Maakaasun yhteydessä esiintyy myös öljyä. Buhoronefgaz-yhtiön hyödyntämältä kentältä on rakennettu kaasuputket Uralille, Euroopan-puoleiselle Venäjälle, Kazakstaniin ja Taškentiin. Gazlista tuli kaupunki vuonna 1977.
Gazlin kautta kulkee Buharan ja Urganchin välinen maantie. Kaupungissa on lukio, elokuvateatteri ja muita kulttuuripalveluja.
Théodore Chassériau

Théodore Chassériau (1819–1856) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Jean-Auguste-Dominique Ingres, jolta hän sai paljon vaikutteita. Hän oppi tältä etenkin tarkan piirtämisen ja plastisen muotokäsittelyn. Sittemmin Chassériau alkoi lähetä Eugène Delacroix’n edustamaa koloristista suuntaa, ja varsinkin tehtyään matkan orienttiin hän omaksui värikkään ja maalauksellisen esitystavan. Chassériau oli monipuolinen taiteilija: hän maalasi taruaiheita ja uskonnollisia aiheita, kansanelämän kuvauksia ja muotokuvia. Ranskan maalaustaiteen myöhempien aikojen mystiset ja koristeelliset virtaukset, esimerkiksi Gustave Moreaun, Puvis de Chavannesin työt, ovat saaneet herätteen hänen teoksistaan. Merkittävimpiä niistä ovat "Venus", "Ester koristelee itseään", "Apollo ja Dafne", "Macbeth ja noidat", "Arabialaiset ratsumiehet keräävät kaatuneita", "Tepidarium Pompeijissa", jotka olivat pitkään lähes unohduksissa, niin että hänen arvonsa ja merkityksensä havaittiin vasta Pariisin maailmannäyttelyissä 1889 ja 1900.
Innbygda

Innbyggda on taajama Trysilin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,1 neliökilometriä ja asukasluku 2 467 vuonna 2023.
Nybergsund

Nybergsund on taajama Trysilin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,6 neliökilometriä ja asukasluku 377 vuonna 2023.
Lokalavisa Trysil – Engerdal

Lokalavisa Trysil – Engerdal (aiemmin "Lokalavisa Sør-Østerdal") on norjalainen vuonna 2005 perustettu paikallislehti, joka kattaa Trysilin ja Engerdalin kunnat. Lehti kuuluu Amedia-konserniin ja ilmestyy paperisena torstaisin.
Magnor

Magnor on taajama Eidskogin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,4 neliökilometriä ja asukasluku 938 vuonna 2023. Magnorista on kolme kilometriä Ruotsin rajalle.
Slemsrud

Slemsrud on taajama Hamarin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 545 vuonna 2023.
B'nai B'rith

B'nai B'rith (, ) on maailman vanhin ja suurin juutalainen palvelujärjestö. Järjestöllä on miesten looseja, naisten jaostoja ja nuorten jaostoja eri puolilla maailmaa. B'nai B'rith on perustettu vuonna 1843. Järjestö puolustaa ihmisoikeuksia, edistää kulttuurien välisiä suhteita, huolehtii juutalaisten korkeakouluopiskelijoiden uskonnollisista ja kulttuurisista tarpeista erityisesti Hillel-säätiön kautta, tukee juutalaista koulutusta aikuisten ja nuorisoryhmien keskuudessa, tukee sairaaloita ja hyväntekeväisyyslaitoksia, antaa ammatillista ohjausta, tukee sosiaalihankkeita Israelissa, auttaa luonnonkatastrofien uhreja ja toteuttaa laajaa yhteiskunnallista palvelu- ja hyvinvointiohjelmaa.
B'nai B'rith pyrkii vaikuttamaan poliittisiin päättäjiin kanssa muun muassa kansalaisoikeuksista, maahanmuutosta, totalitaaristen valtioiden harjoittamasta vapauden väärinkäytöstä, Israelin asemasta ja juutalaisiin kaikkialla maailmassa vaikuttavista ongelmista. Vuonna 1913 järjestö perusti Anti-Defamation League -järjestön. B'nai B'rith on edustettuna Yhdistyneissä kansakunnissa juutalaisjärjestöjen koordinointilautakunnan jäsenyyden kautta.
Pajé (Komorit)

Pajé on kylä Anjouanin saarella Komoreilla. Siellä asuu 1 894 ihmistä. Kylä sijaitsee noin 1,6 kilometriä Mutsamudusta lounaaseen.
Kylästä on noin 134 kilometrin matka Komorien pääkaupunkiin Moroniin.
Kylän rakennuksia.
Pajéssa on kaksi hotellia, yksi asema ja yksi kauppa.
Kultakivi (lomakylä)

Kultakivi oli Punkaharjulla vuodesta 1967 aina 2010-luvun taitteeseen toiminut lomakylä, joka koostui 1980-luvulla 140 majoitusmökistä sekä leirintäalueesta Mustajärven rannalla. Lomavieraita kävi kunkin kesän mittaan seitsemänkymmentä tuhatta, ja heitä palveli suurimmillaan 90 kesätyöntekijän henkilökunta. Kultakivellä oli oma seisake paikallisjunille Huutokoski–Parikkala-radan varressa. Kultakivi tunnettiin 1970- ja 1980-luvulla myös jopa 20 000 ihmistä keränneistä juhannusjuhlistaan ja diskoiltoja tarjonneesta ravintolastaan.
Kesällä 1972 "Helsingin Sanomat" luonnehti tuolloin 70 hehtaaria, 80 mökkiä, 350 hengen ravintolan ja 10 yhteissaunaa käsittänyttä Kultakiveä yhdeksi maan suosituimmista ja parhaiten varustetuista leirintäalueista ja sen sijaintia valtatie 14:n varrella erinomaiseksi. Silloisessa kansainvälisessä luokituksessa Kultakivi oli toinen kahdesta pohjoismaisesta ”loistoluokan” eli neljän tähden leirintäalueesta. Se oli jaettu kahtia nuorten ja muiden alueeksi, ja siellä saattoi harrastaa omatoimisesti tai ohjatusti ratsastusta, vesihiihtoa, tennistä, golfia, lentopalloa, sulkapalloa ja pöytätennistä. Taksilentokone kävi kahdesti viikossa tekemässä yleisölennätyksiä, ja päivittäin järjestettiin autoretkiä lähialueen kuntiin. Yhteisessä seurusteluhuoneessa oli avotakka, radio ja televisio. Retkeilijöiden käytettävissä olivat lämpimällä vedellä varustetut suihkut sekä pyykinpesutilat kuivaus- ja silityshuoneineen. Kymmenen kilometrin rantaviivaa ja uintimahdollisuuksia "Helsingin Sanomat" kehui erinomaisiksi ja vesiä niin puhtaiksi, että ”uidessa voi samalla juoda vettä”.
Kultakiven perusti huoltamoyrittäjänä 1950-luvulla aloittanut Eino Riiali (1930–2024) evakkosukunsa 20 hehtaarin tiluksille. Lomakylän kulta-aikaa olivat 1970- ja 1980-luvut, kunnes Suomen 1990-luvun alun lama ja muuttuvat lomatottumukset tekivät toiminnan kannattamattomaksi. Kultakivi ajautui tuolloin Pöyry-yhtiölle, joka vuonna 2001 myi sen eteenpäin eräälle suomalaisyhtiölle, kunnes lomakylän vuonna 2007 osti moskovalainen sijoittaja Miroslav Melnik 2,1 miljoonalla eurolla Alankomaihin rekisteröidyn, venäläisen VTB-pankin enemmistöomistaman Amirale-yhtiön suomalaisen tytäryhtön nimiin.
Rakennukset ovat olleet tyhjillään venäläisomistuksen alusta lähtien, mutta niitä on kunnostettu ja rantaan on alettu rakentaa kahdeksaa 125 neliömetrin hirsihuvilaa, joista kuitenkin vain yksi on saatu valmiiksi. Vuonna 2020 lomakylä löysi paikkakuntalaisen ostajan noin miljoonalla eurolla, mutta kaupat peruuntuivat hänen terveydentilansa heikennyttyä.
Eino Riiali sai Kultakiven omistajana tuomion kirjanpitorikoksesta ja laittomasta valuutanviennistä. Lomakylän katkeraa kohtaloa hän käsitteli vuonna 2002 ilmestyneessä omakustannekirjassaan "Kultakiven ryöstö" ().
Muborak

Muborak () on kaupunki ja Muborakin piirin hallinnollinen keskus Qashqadaryon alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Qarshin aavikolla 76 kilometriä alueen pääkaupungista Qarshista luoteeseen. Kaupungissa oli 30 100 asukasta vuonna 2016.
Vuonna 1974 perustetun kaupungin lähellä sijaitsee suuri kaasukondensaattikenttä. Siellä toimii prosessoitua maakaasua, kiinteää ja nestemäistä rikkiä, stabiloitua kaasukondensaattia ja nesteytettyä kaasua tuottava tehdas. Muborakin kautta kulkee Buharan ja Qarshin välinen maantie ja rautatie.
Punahattuinen tyttö

Punahattuinen tyttö on hollantilaisen taidemaalari Johannes Vermeerin vuonna 1669 maalaama öljyvärimaalaus. Maalaus on Vermeerin pienin; sen koko on 22,8×18 cm. Vermeer maalasi teoksen myöhemmällä ja tunnetuimmalla ajanjaksollaan. Teos on maalattu poikkeuksellisesti puutaululle pellavan sijaan.
Pystysuoran muotokuvamaalauksen keskiössä on helakanpunaiseen hattuun pukeutunut nuori. Hän istuu katsojan näkökulmasta oikealle päin ja on kääntänyt kasvonsa katsojaan. Mallin nenä on pyöreä, posket litteät ja osa hampaista erottuu korallinpunaisten huulten läpi.
Iitin VPK

Iitin VPK on 1929 perustettu Iitissän toimiva vapaaehtoinen palokunta, joka on Päijät-Hämeen hyvinvointialueen pelastustoimialan sopimuspalokunta. Sen toimipaikka on Iitin kunnan kuntakeskus Kausalassa. Iitin VPK:n Kausalan paloaseman tunnus Päijät-Hämeen hyvinvointialueen pelastustoimen järjestelmässä on 62.
Iitin VPK:lla on hälytysosasto ja nuoriso-osasto. Hälytysosastossa ovat sekä naisjaosto että reserviosasto. Vuoden 2023 paloturvallisuusviikolla päivä paloasemalla-tapahtuman aikaan hälytysosastossa oli 53 jäsentä, mistä runsaat 20 osallistuu aktiivisesti sammutustoimiin tarvittaessa. 
Hälytysosasto.
Hälytysosaston naisjaosto.
Naisosasto perustettiin 1972. Sen toiminta hiipui 1980-luvulta. 2015 vuoden lopulla perustettiin hälytysosastoon naisjaosto. Lähes kaikki naisjaoston jäsenet toimivat myös hälytysosastossa. Naisjaosto muutoin mm. järjestää hälytysmuonituksia sekä avustaa erilaisten tapahtumien järjestelyissä.
Nuoriso-osasto.
Nuoriso-osasto on perustettu 1969. Siihen kuuluvat 8-vuotiaat - 15-vuotiaat. Kun täyttää 16 vuotta, siirtyy hälytysosastoon. Nuoriso-osastolla ovat harjoitukset tiistaisin. Nuoriso-osastossa on noin 35 jäsentä. Suomen Pelastusalan keskusjärjestö antoi tunnustuksen 2024 palopäällystöpäivillä Iitin VPK:lle sen nuorisotyöstä. 
Perinne- ja näyttelytoiminta.
Iitin VPK:lla on useita ajo- ja kulkuneuvoja, myös kaksi museoautoa, yksi johdon Land Rover vuodelta 1956 ja yksi Bedford RLHC3 -sammutusauto vuodelta 1963, mitä kumpiakin esitellään eri tapahtumissa, kuten Avoimet kylät (2024) ja the Classic Motor Show (2024). Bedford RL oli alunperin Bedford S type:en (1950-1959) perustuva Britannian asevoimien keskiraskasta "seitsemän tonnin" sotilaskuorma-auto.
Iitin VPK on osallistunut paloturvallisuusviikon päivä paloasemalla - tapahtumaan viimeksi 23.11.2024 Kausalan paloasemalla kello 10-13.
Hermann Souchon

Hermann Wilhelm Souchon (2. tammikuuta 1895 Bromberg, Saksan keisarikunta – 1982) oli saksalainen Freikorps-vapaajoukkojen upseeri, joka osallistui vasemmistopoliitikko Rosa Luxemburgin murhaan Berliinissä tammikuussa 1919 ja tiettävästi ampui tappavan laukauksen. Hän asui myöhemmin 15 vuotta Suomessa.
Hermann Souchon oli amiraali Wilhelm Souchonin veljenpoika. Souchon osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan kenttätykistössä ja vuodesta 1915 merivoimissa. Hän sai vuonna 1915 meriväen luutnantin ("Leutnant zur See") sotilasarvon. Sodan jälkeen hän palveli kaartinratsuväen kivääridivisioonan ("Garde-Kavallerie Schützen-Division") esikunnassa Berliinissä. Samassa esikunnassa toiminut Waldemar Pabst antoi tammikuussa 1919 Freikorps-joukoille määräyksen surmata tunnetut spartakistijohtajat Rosa Luxemburg ja Karl Liebknecht. Määräyksen toimeenpanijoihin kuulunut Souchon ampui Luxemburgia päähän revolverilla liikkuvassa autossa. Sotilastuomioistuin tuomitsi murhaan osallisuudesta vain sotamies Otto Rungen, joka oli pahoinpidellyt Luxemburgia hieman ennen murhaa. Myöhemmin ampujana pidettiin pitkään yliluutnantti Kurt Vogelia.
Souchon pakeni vuonna 1920 Suomeen, jossa hän työskenteli muun muassa pankkialalla. Hän haki vuonna 1921 Suomen kansalaisuutta, mutta hakemus hylättiin. Suomen Etsivän Keskuspoliisin mukaan Souchon toimi 1920-luvulla Saksan Helsingin-lähetystön salaisena sotilasasiamiehenä ja edusti saksalaisia oikeistojärjestöjä kuten Stahlhelmiä Suomessa. Hänellä oli lisäksi peitetyö autoalan yrityksessä. Myöhemmin hän oli yksi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) Suomen-osaston ensimmäisistä johtajista. Vuonna 1933 hänen raportoitiin olevan Adolf Hitlerin ”Suomen-tukikohdan” ("Stützpunkt Finnland") johtaja, Hermann Göringin ja Joseph Goebbelsin henkilökohtainen ystävä sekä Junkers- ja Bofors-yhtiöiden edustaja.
Souchon palasi Suomesta Saksaan vuonna 1935. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Luftwaffessa everstinä. Sodan jälkeen hän asui Crailsheimissa ja vuodesta 1959 Bad Godesbergissa Länsi-Saksassa. Souchonin osuus Luxemburgin murhassa tuli yleiseen tietoon vasta 1960-luvulla televisiotoimittaja Dieter Ertelin tutkimusten ansiosta. Kun ARD-yleisradioverkkoon kuulunut Süddeutscher Rundfunk esitti vuonna 1969 Ertelin tekemän televisiodokumentin aiheesta, Souchon nosti yleisradioyhtiötä vastaan kunnianloukkaussyytteen. Oikeus määräsi poistamaan dokumentista maininnan Souchonin syyllisyydestä, mutta kanava esitti sen silti leikkaamattomana.
Michael Mosley

Michael Mosley (22. maaliskuuta 1957 Kolkata, Intia – 5. kesäkuuta 2024 Sými, Kreikka) oli brittiläinen televisio- ja radiojuontaja. Hänet tunnettiin muun muassa BBC:n sarjasta "Kyllä lääkäri tietää" ("Trust Me, I'm a Doctor"). Hän oli myös 5:2-pätkäpaaston popularisoija.
Elämä ja ura.
Mosley syntyi Intiassa ja muutti Englantiin 7-vuotiaana. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedettä. Alun perin hän työskenteli investointipankkiirina. Mosley kouluttautui Lontoossa uudelleen lääkäriksi, mutta päättikin vuonna 1985 aloittaa työskentelyn BBC:n palveluksessa avustavana tuottajana. Vuonna 2002 Mosley sai John Cleesen kanssa Emmy-ehdokkuuden dokumentista "The Human Face". Vuonna 2021 Mosley aloitti radio-ohjelman "Just One Thing" juontamisen. Se saavutti yli 25 miljoonaa kuulijaa kansainvälisesti. Vuonna 2021 Mosley kohtasi kritiikkiä Channel 4:lla juontamastaan laihdutusohjelmasta "Lose a Stone in 21 Days", joka syömishäiriöisiä tukevan Beat-järjestön mukaan johti tarpeeseen pidentää sen auttavan puhelimen aukioloaikoja. Mosley tuli tunnetuksi myös muun muassa esiintymisistään ohjelmissa "The One Show" ja "This Morning".
Dokumenttiaan "Infested! Living With Parasites" varten Mosley nielaisi lapamadon. Hän toimi kolumnistina "Daily Mailissa". Mosley teki 5:2-dieettiä tunnetuksi varsinkin dokumentilla "Eat, Fast and Live Longer" ja kirjalla "The Fast Diet".
Yksityiselämä.
Mosley oli naimisissa lääkäri-kirjailija Clare Bailey Mosleyn kanssa. Pariskunta sai neljä yhteistä lasta.
Mosley sai tyypin 2 diabeteksen diagnoosin ja hänelle suositeltiin metformiinilääkityksen aloittamista. Sanojensa mukaan hän kuitenkin saavutti hoitotasapainon ruokavaliolla.
Kuolema.
Mosley katosi lomamatkallaan Sýmin saarella Kreikassa 5. kesäkuuta 2024 lähdettyään kävelylle. Mosleyn ruumis löydettiin laajoista etsinnöistä huolimatta vasta 9. kesäkuuta. Kuolemansyyntutkijalta saatujen alustavien tietojen mukaan Mosley kuoli todennäköisesti lämpöhalvaukseen, joka johtui kävelyretkestä 40-asteen säässä. Mosley oli kuollessaan 67-vuotias. Lopullinen kuolinsyy on luonnollinen kuolema.
Saxdor

Saxdor on suomalainen venevalmistaja.
Saxdorin pääkonttori on Helsingissä, mutta veneet rakennetaan Puolassa Elkin kaupungissa käsityönä Saxdorin omalla tehtaalla, ja toisella tehtalla, joka sijaitsee Suomessa Luodon kunnassa. 
Saxdorin perusti Sakari Mattila vuonna 2019. Neljässä vuodessa liikevaihto kasvoi 73 miljoonaan. Saxdorin tehtailla on 620 työntekijää (2024) . 
Yrityksen nimi on yhdistelmä Mattilan edellisten yritysten nimistä: ensimmäinen kirjain "s" tulee Sakarista, "ax" tulee Axoparista ja "dor" Aquadorista.
Yrityksen tuotannosta yli 98 prosenttia menee ulkomaille. Saxdor-veneitä myydään 50:ssä maassa, esimerkiksi Yhdysvalloissa MarineMaxin 80:ssä liikkeessä. Saxdorin mallien pääsuunnittelija on Sakari Mattila, jonka suunnittelukumppaneina ovat olleet Vom Design ja Alfa Creations Sloveniasta.
Saxdor Yachtsin pääomistaja on Sakari Mattila perheineen. Muut osakkaat ovat yrityksen toimiva johto sekä United Bankersin Private Investment Officen sijoittajasyndikaatti. 
Historia.
Saxdor-veneiden tuotanto alkoi vuoden 2020 maaliskuussa kuusimetrisistä, noin 2,3 metriä leveistä Saxdor 200 -avoveneistä, jotka muistuttivat vesijettejä. Veneen suunnittelusta vastasi Japec ja Jernej Jakopinin J&amp;J Design.
Yritys tuli markkinoille samana päivänä, kun Suomi sulkeutui koronan vuoksi maaliskuussa 2020. Ensimmäisen vuoden liikevaihto oli 4 632 000 euroa.
Ensimmäisen toimintavuotensa aikana Saxdor voitti Best of Boats 2020- ja European Power Boat of the Year 2021 -palkinnot sekä Motor Boats Award 2021 -ehdokkuuden. 
Vuonna 2021 yrityksen liikevaihto oli 18 605 000 euroa. 
Saxdor rakennutti Puolaan oman kymmenen miljoonan euron venetehtaan vuonna 2022. Veneitä valmistui 60–75 kuukaudessa. Työntekijöitä oli 335. Saxdorin vene palkittiin Motor Boat of the Year 2022 -palkinnolla.
Vuoden 2022 liikevaihto oli 36 836 000 euroa. Seuraavana vuonna se kasvoi 72 989 000 euroon. 
Vuoteen 2023 mennessä yritys oli valmistanut 1500 venettä. Vuonna 2023 Saxdorilla oli 450 työntekijää, joista noin 420 Puolassa. Vuoden 2024 Motor Boat Awards -palkintojen urheiluveneiden sarjassa palkittiin tällä kertaa Saxdor 270 GTO.
Vuoteen 2024 mennessä tehdas oli valmistanut 2000 venettä. 
Saxdor suunnitteli aloittavansa veneiden tuotannon Yhdysvalloissa, mutta hanke kariutui. Sen sijaan Saxdor aloitti tuotannon Suomessa, Luodon kunnassa, entisessä Baltic Yachtsin hallissa. Luodossa valmistetaan yrityksen suurimmat, 40- ja 46-jalkaiset veneet. Ensimmäinen Luodossa valmistettu vene oli 40-jalkainen Saxdor 400, joka valmistui lokakuussa 2024.
Saxdorilla on Luodossa reilut kaksikymmentä työntekijää ja Puolassa noin 600.
Puolan ralli 2024

Puolan ralli 2024 (virallisesti 80. Orlen Rally Poland 2024) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 27.–30. kesäkuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Mikołajkissa Puolassa.
Kilpailijat.
Kilpailuun ilmoittautui 44 autokuntaa. Ilmoittautuneissa on yhdeksän Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana on WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia.
Sesks osallistui Puolassa kilpailuun M-Sportin Rally1-autolla, jossa ei ole hybridiyksikköä. Latvian rallissa Sesks osallistuu autolla, jossa hybridiyksikkö on mukana.
Ogier ei päässyt osallistumaan kilpailuun. Reittiin tutustumisen ("recce") aikana Ogierin ja Landaisin auto törmäsi paikallisen ajamaan autoon. Landais pääsi sairaalasta samana päivänä, mutta Ogier pidetään yön yli tarkkailussa. Myös paikallisen henkilön ajamassa autossa olleet kaksi henkilöä vietiin sairaalaan tarkastukseen. Ogierin ja Landaisin sijaan kilpailuun osallistuvat Rovanperä ja Halttunen, jotka saavat erikoisluvalla nuotittaa normaalin aikataulun ulkopuolella.
Erikoiskokeet.
Kilpailussa ajettiin 19 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli . Siirtymiä oli ja kokonaispituus oli .
Tapahtumia.
Tänak joutui keskeyttämään erikoiskokeella 2 törmättyään peuraan. Erikoiskoe 3 ensin keskeytettiin ja sitten peruttiin kun neljä autoa oli ajanut erikoiskokeen. Syy perumisessa oli katsojien käyttäytyminen. Erikoiskoe 6 keskeytettiin katsojien vuoksi, mutta jatkettiin. Mikkelsenille annettiin nimellinen aika. Erikoiskoe 7 keskeytettiin ja lopulta peruttiin. WRC-organisaatio ja kilpailun järjestäjät työskentelivät poliisin kanssa yrittäen saada katsojat järjestykseen, mutta jotkin katsojat eivät noudattaneet ohjeita. Lauantaina uudelleen kilpailuun lähtenyt Tänak keskeytti uudelleen tavoitteena keskittyä sunnuntain pisteisiin. Sunnuntaina Mikkelsen osui penkkaan ja kärsi rengasrikon, jonka vuoksi hän menetti aikaa ja putosi kuudenneksi. Evans sai sunnuntaina rengasrikon viimeisellä erikoiskokeella.
Husøy (Træna)

Husøy on taajama Husøyan saarella Trænan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 382 vuonna 2023.
Trænan majakka

Trænan majakka () on Trænan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1877 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi 1974.
Sanna (saari)

Sanna (myös muodossa Sanda) on Norjan Nordlandin läänissä sijaitsevan Trænan kunnan pinta-alaltaan suurin saari. Vuonna 2016 siellä oli yksi vakituinen asukas. Saaren maamerkkinä on Trænstaven-vuori, joka on koko kunnan korkein kohta. Kesäisin Sannalla järjestetään Trænafestivalen-musiikkitapahtuma, jossa esiintyy sekä norjalaisia että ulkomaisia artisteja.
Trænstaven

Trænstaven on Sannan saarella Trænan kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva vuori. Se on 338 metrillään kunnan korkein kohta ja tunnettu maamerkki.
Johan Henrik Nebelong

Johan Henrik Nebelong (20. heinäkuuta 1817 Kööpenhamina – 2. maaliskuuta 1871 Kööpenhamina) oli tanskalainen arkkitehti, joka työskenteli Norjassa vuosina 1840–1859. Hän toimi Hans Ditlev Franciscus Linstowin apulaisena Oslon kuninkaallisen linnan suunnittelussa. Tunnettuja Nebelongin omia töitä ovat muun muassa Oscarshall Oslossa ja Bergenin museon luonnontieteellisen kokoelman rakennus.
Oscarshall

Oscarshall on Bygdøyn niemellä Oslossa sijaitseva linnamainen palatsi, jonka Ruotsi-Norjan kuningas Oskar I rakennutti vuosina 1847–1852. Sen suunnitteli tanskalainen arkkitehti Johan Henrik Nebelong. Rakennuksen omistaa Norjan valtio, ja se on kulloisenkin monarkin käytettävissä. Oscarshall toimii myös museona ja on avoinna yleisölle.
Alppikengistä jäljet vain jää

 Alppikengistä jäljet vain jää on kirjailija Erkki Eklundin kirjoittamasta kirjasta dramatisoitu televisiosarja vuodelta 1973. Se kertoo Saksalaisesta sotilaskarkurista 1944 Suomen Lapissa.
Julkaisut.
Sarjasta ei ole tehty julkaisuja. Sarja on näytetty YLE:llä vain kaksi kertaa. 1973 ja uudestaan 1993 ruotsinkielisenä.
Qiziltepa

Qiziltepa (uzb. kyrill. Қизилтепа, ) on kaupunki ja Qiziltepan piirin hallinnollinen keskus Navoiyn alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 54 kilometriä Navoiysta länteen. Kaupungissa oli 12 200 asukasta vuonna 2016.
Qiziltepan kautta kulkee Taškentin ja Buharan välinen maantie ja rautatie. Kaupungissa on puuvillankäsittelylaitos, tiilitehdas, mylly ja öljyvarasto. Lähistöllä Vangʻozin kylässä sijaitsee 1500-luvulla rakennettu Toshmasjidin moskeija minareetteinen.
Kaksi rakkainta

Kaksi rakkainta on suomalaislaulaja Markku Aron 12. studioalbumi vuodelta 1990. Levy sisältää pääasiassa Kassu Halosen ja Kisu Jernströmin säveltämää suomalaista iskelmämusiikkia. Kaikki sanoitukset ovat Vexi Salmen käsialaa. Levyn tunnetuin kappale on avaus- ja nimiraita ”Kaksi rakkainta”, joka ylsi parhaimmillaan radiosoittolistan ensimmäisellä sijalle.
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sävellykset K. Halonen – K. Jernström, ellei toisin mainita.
Kaikkien kappaleiden sanoitukset tehnyt V. Salmi ja sovitukset Kassu Halonen.
Venäjän federaation oikeusministeriö

Venäjän federaation oikeusministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation sisäministeriö

Venäjän federaation sisäministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation terveysministeriö

Venäjän federaation terveysministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Cabinda (kaupunki)

Cabinda, joka tunnetaan myös nimellä Chioua, on kaupunki ja kunta, joka sijaitsee Cabindan maakunnassa Angolan eksklaavissa. Cabindan kaupungissa asui vuoden 2014 väestönlaskennassa 550 000 ja kunnassa 624 646. Kaupungin asukkaat tunnetaan nimellä cabindas tai fiotes. Koska Cabinda on lähellä runsaita öljyvaroja, toimii se yhtenä Angolan tärkeimmistä öljysatamista.
Historia.
Portugalilaiset perustivat kaupungin vuonna 1883 Simulambucon sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen, samaan aikaan kuin Berliinin konferenssi. Cabinda oli Brasilian orjien lähtöpaikka.
Lähistöllä on huomattavia offshore-öljyvarantoja.
Maantieto.
Cabinda sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla Cabindan maakunnan eteläosassa ja sijaitsee Belejoen oikealla rannalla.
Cabinda sijaitsee 56 kilometriä pohjoiseen Moandasta (Kongon demokraattinen tasavalta), 70 kilometriä pohjoiseen Kongojoen suistosta ja 137 kilometriä etelään Pointe-Noiresta (Kongon tasavalta)
Piirit.
Cabindan kaupunki on jaettu kolmeen piiriin eli comunaan:
Cabindassa, joka on kaupungin istuin, asuu 88,6 % väestöstä, Malembossa asuu 3,1 % ja Tando-Zinzessa 8,3 %.
Koulutus ja tiede.
Cabindassa on kaksi julkista korkeakoulua: Universidade 11 de Novembro ja Cabindan kasvatustieteiden korkeakoulu. Lisäksi siellä on Lusíadan yliopiston ja Angolan yksityisen yliopiston kampukset.
Kulttuuri.
Kaupungin väestöllä on omaleimainen kulttuuri pukeutumisesta ja syömisestä perinteisiin rituaaleihin, erityisesti Chicumbeen ja juhlittuihin Bakamas do Tchizon seremonioihin. Se on perinteinen rituaali, joka mahdollistaa vuorovaikutuksen elollisten sekä jumalten ja esivanhempien okkulttisten henkien välillä. Tämän uskotaan varmistavan sovinnon kuolleiden ja elävien välillä.
Venäjän federaation kulttuuriministeriö

Venäjän federaation kulttuuriministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation opetusministeriö

Venäjän federaation opetusministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation luonnonvara- ja ympäristöministeriö

Venäjän federaation luonnonvara- ja ympäristöministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö

Venäjän federaation kauppa- ja teollisuusministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation rakennus-, asunto- ja yleishyödyllisyysministeriö

Venäjän federaation rakennus-, asunto- ja yleishyödyllisyysministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän Kaukoidän ja arktisen alueen kehitysministeriö

Venäjän Kaukoidän ja arktisen alueen kehitysministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.
Venäjän federaation digitaalisen kehityksen, viestinnän ja joukkoviestinnän ministeriö

Venäjän federaation digitaalisen kehityksen, viestinnän ja joukkoviestinnän ministeriö () on Venäjän federaation ministeriö.