Hannu Tapani Klami

Hannu Tapani Klami (30. tammikuuta 1945 Helsinki – 22. tammikuuta 2002) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professorina Turun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa. 
Ura.
Klami valmistui ylioppilaaksi Turun klassisesta lyseosta 1961. Klami opiskeli oikeustiedettä Turun yliopistossa, josta hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi vuonna 1964 sekä väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1970 väitöskirjallaan "Mutua magis videtur quam deposita: Über die Geldverwahrung im Denken der römischen Juristen". Hän myös valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1967.
Klami toimi Turun liikevaihtoverotoimiston jaostopäällikkönä vuosina 1965–1966, valtion yhteiskuntatieteiden toimikunnan tutkimusassistenttina vuosina 1966–1969 sekä Turun kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden assistenttina vuosina 1969–1971 ja dosenttina vuosina 1972–1984. Klami oli Turun yliopiston roomalaisen oikeuden ja siviilioikeuden apulaisprofessori ensin virkaa tekevänä vuosina 1969–1972 ja sitten vakinaisena vuosina 1972–1976, yleisen oikeustieteen vt. professori vuosina 1972–1973, roomalaisen oikeuden ja oikeushistorian vt. professori vuosina 1973–1976 sekä lopulta yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professori vuosina 1976–1988. Turun yliopistossa hän toimi myös oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1975–1981 ja yliopiston toisena vararehtorina vuosina 1981–1987 sekä jatkoi Otto Brusiinin perustamaa oikeusteoriaan ja -historiaan keskittyvää tutkijapiiriä. Klami siirtyi Turun yliopistosta Helsingin yleisen oikeustieteen professori vuosiksi 1988–2001 ja samaan aikaan Uppsalan yliopiston yleisen oikeustieteen professoriksi vuosiksi 1987–1992. Akateemisen uransa ohella Klami myös työskenteli juristina useissa eri lakiasiaintoimistoissa. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1985 alkaen sekä sai Suomen Lakimiesliiton palkinnon vuonna 1964 ja Valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1983.
Oikeustieteellinen tutkimus.
Klamin oikeustieteellinen tuotanto on erittäin laaja-alainen. Hän laati yli 70 julkaisua sekä yli 350 artikkelia ja arvostelua, ja hänen tuotantonsa ulottuu lähes kaikille oikeudenaloille, etenkin roomalaisen oikeuden, oikeushistorian, siviilioikeuden ja eri oikeudenalojen ajattelutapa analyysin alalle. 
Klami käytännössä aloitti roomalaisen oikeuden harrastuksen Suomessa, ja hän julkaisi yksinään enemmän tutkimuksia roomalaisen oikeuden alalta kansainvälisillä foorumeilla kuin kaikki muut 1900-luvun suomalaiset tutkijat yhteensä. Roomalaisen oikeuden lisäksi Klami julkaisi oikeushistoriallisia tutkimuksia myös oikeuden aatehistoriasta ja lakimieskunnan historiasta. Oikeusteoriassa Klami korosti voimakkaasti oikeuden ja sen tulkinnan finalistista eli tavoitteellista luonnetta, ja hänen oikeusteoreettisena pääteoksenaan on pidetty teosta "Ihmisen säännöt" (1984). Klamin oikeusteoreettiset ja -historialliset tutkimukset ovat myös vaikuttaneet esimerkiksi sopimusoikeuteen ja prosessioikeuteen.
Yksityiselämä.
Klamin vanhemmat olivat Lauri Klami ja Aune Ollila. Hänen puolisonsa oli 1969–1986 Virpi-Helinä Kari (s. 1948) Sotilasarvoltaan Klami oli aliluutnantti (1975).