tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ville Pulkkinen

Ville Sakari Pulkkinen (s. 1992) on suomalainen ohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja sekä värimäärittelijä. Hän on näytellyt sivurooleissa useissa suomalaisissa televisiosarjoissa kuten Roba, Kimmo, Sorjonen sekä Salatut Elämät. Hän on esiintynyt myöskin monissa mainoksissa sekä lyhytelokuvissa. 
Pulkkinen on ohjannut musiikkivideoita muun muassa The Voice of Finland -kilpailija Tiina Nyyssöselle ja Räpin SM-voittajalle Kalle Hazardille, sekä mainoksia Suomen Sosiaalidemokraattiselle Puolueelle sekä kansanedustaja Tytti Tuppuraiselle. Hän on myöskin käsikirjoittanut sekä ohjannut Ylen alkuperäissarjan nimeltä Kulta mä rakastan sua, mutta... 
Ville Sakari Pulkkinen on värimääritellyt Samppa Batalin elokuvan Aikamies (2022), elokuvaohjaaja Renny Harlinin elämästä kertovan TV-sarjan The Harlins sekä suomalaiset versiot sarjoista Grand Designs sekä The Real Housewifes.
Pulkkinen on opiskellut käsikirjoittamista Lahden Kansanopistossa.
Cailee Spaeny

Cailee Spaeny (/ˈkeɪli ˈspeɪni/; s. 24. heinäkuuta 1998 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Priscilla Presleyn roolissa elämäkertaelokuvassa "Priscilla" (2023), josta hän oli Golden Globe -ehdokkaana. Hänet palkittiin roolistaan myös Venetsian elokuvajuhlilla parhaan naisnäyttelijän Volpi Cup -palkinnolla.
Spaenyn ensimmäinen iso rooli oli hirviöelokuvassa "Pacific Rim – Kapina" (2018). Sitemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Bad Times at the El Royale" (2018), "Oikeuden puolesta" (2018), "Vice – vallan oikeat kasvot" (2018), "How It Ends" (2021), "Civil War" (2024), "" (2024) sekä televisiosarjoissa "Devs" (2020) ja "Mare of Easttown" (2021).
Buen Consejo (1762)

Buen Consejo (Nuestra Señora del Buen Consejo) oli Espanjan laivaston vuonna 1761 ostama rahtialus, joka muutettiin kaksikantiseksi 62-tykkiseksi linjalaivaksi.
Hankinta.
Alus oli alun perin Genovassa valmistettu rahtialus, jonka Espanja osti 18. marraskuuta 1761. Alus muutettiin Espanjassa sotalaivaksi.
Palvelus.
Vuonna 1762 alus oli Cádizissa päällikkönään Juan Antonio Cordero. Se huollettiin alkuvuodesta 1763 Cádizissa ja suojasi huhtikuussa sotilaita ja tarvikkeita kuljettaneen saattueen Veracruziin päällikkönään Joaquín de Olivares y Centeno. Alus palasi 16. elokuuta 1764 Cádiziin, mistä se lähti 15. maaliskuuta 1765 Filippiineille päällikkönään Juan de Casens. Matkalla alus pysähtyi 25. maaliskuuta Kanariansaarilla ja 21. toukokuuta Rio de Janeirossa, missä se huollettiin ja kunnostettiin. Alus jatkoi 12. lokakuuta matkaa Rio de Janeirosta ja kiersi 18. lokakuuta Hyväntoivonniemen. Alus saapui 21. joulukuuta Port Louisiin, missä se oli 2. toukokuuta 1766 saakka. Alus jatkoi matkaa Ile de Bourbonin ja Jaavan kautta Caviteen, jonne se saapui 9. elokuuta 1766.
Alus lähti 11. helmikuuta 1767 Manilasta Jaavan, Hyväntoivonniemen, Azorien ja Ascensionin kautta Cádiziin, jonne se saapui 15. heinäkuuta 1767. Satamaan saapuneella aluksella oli 35 kuollutta ja 176 sairasta miestä. Alus lähti 28. tammikuuta 1768 Cádizista Filippiineille. Matkalla alus vieraili Acehissa, Malakassa ja Bataviassa, missä se viipyi puoli vuotta. Alus saapui 8. heinäkuuta 1769 Manilaan.
Alus saattoi 23. tammikuuta 1770 Manilasta 30-tykkisen "Venuksen" kanssa lähes sataa jesuiittaa kuljettanutta rahtialusta Cádiziin, jonne se saattue saapui 8. elokuuta 1770. Alus suojasi 29. toukokuuta 1772 Cádizista Córdovan laivastossa saattueen Veracruziin päällikkönään Julián Antonio de Urcullu. Alus haaksirikkoutui 8. heinäkuuta 1772 Stoney Bayssä Anguillassa ilman tappioita.
Grumman EA-6B Prowler

Grumman (sittemmin Northrop Grumman) EA-6B Prowler on yhdysvaltalainen kaksimoottorinen elektronisen sodankäynnin lentokone, jota Grumman valmisti lentotukialuskäyttöön.
Suunnittelu.
EA-6 suunniteltiin 1960-luvulla. EA-6:n varhainen prototyyppi oli suoraan A-6 -rynnäkkökoneen rungolla valmistettu EA-6A. Pian sen jälkeen kehitettiin kuitenkin edistyksellisempi EA-6B, joka sisälsi enemmän muutoksia A-6:n nähden. Koneen runko suunniteltiin uusiksi, koska esimerkiksi miehistön määrä muutettiin kahdesta neljään. EA-6B korvasi A-mallin ja useita vanhemia saman tehtävän koneita käyttöönottonsa jälkeen 1970-luvulla.
EA-6B suunniteltiin lentotukialuskäyttöiseksi lentokoneeksi, jonka rooli taistelussa on elektroninen sodankäynti. Koneen päätehtävänä oli tukea sotilastoimintaa häiritsemällä vihollisen sähköistä toimintaa elektronisilla vastalaitteillaan, kuten tutkanjumittimilla. Kone pystyi laitteillaan myös elektroniseen tiedusteluun ja vihollisen tutkien tuhoamiseen tutkaan hakeutuvilla ohjuksilla. Kone pystyi kantamaan neljä AGM-88 HARM -ohjusta. Koneen miehistö koostui neljästä henkilöstä; lentäjästä ja kolmesta "elektronisten vastatoimien upseerista".
Käyttö.
EA-6B oli Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen palveluksessa vuodesta 1970 lähtien. Se lensi lähes jokaisessa Yhdysvaltojen sotilasoperaatiossa vuosina 1972–2019. Näihin lukeutuu muun muassa Grenadan miehitys, Persianlahden sota, Afganistanin sota ja Irakin sota. Kone oli tärkeä vihollisen tutkien häiritsemisessä, tuhoamisessa ja ilmaiskujen avustamisessa. EA-6B -koneita valmistettiin 170, joista yhtäkään ei menetetty taitelussa, mutta 50 tuhoutui historian aikana onnettomuuksissa.
Konetyyppi poistettiin laivaston palveluksesta vuonna 2015 ja merijalkaväen palveluksesta vuonna 2019. Korvaava lentokone on Boeing F/A-18E/F Super Hornet pohjainen EA-18G Growler. Vanhoja koneita on nykyään näytillä museoissa.
Jaloritarinkannus

Jaloritarinkannus ("Delphinum" sp.) on ritarinkannusten sukuun kuuluva lajikeryhmistä koostuva perennaryhmä. Kasvi on 150–200 cm korkea ja sen kukkien värejä ovat sininen, violetti, vaaleanpunainen ja valkoinen. Se kukkii keskikesällä. Se tarvitsee vettä kohtalaisesti ja se viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla.
Hovinkartano

Hovinkartano () on Hämeenlinnan Hauholla sijaitseva historiallinen kartano, joka sijaitsee Iso Roineen rannalla. Hovinkartanon omistajiin on lukeutunut Godenhjelmin, Gripenbergin, Janssonin, Leopoldin, Engströmin ja Furuhjelmin suvut.
Historia.
Kartanon alueella on 1000-luvulta peräisin oleva Pyhä lehto, joka on suojeltu. 
Hofgårdin ensimmäiset Ruotsin kuninkaalliset asiakirjamaininnat ovat peräisin 1300-luvulta. Suurtila muodostui 1500-luvulla. 
Hovinkartanosta muodostui ratsu- ja rälssitila 1600-luvulla. Hovinkartanon mailla on kaksi päärakennusta, jotka ovat vuonna 1830 valmistunut empirerakennus ja vuonna 1914 valmistunut jugendlinna. 
Empirerakennus rakennettin Gripenbergien aikana. Rakennus on säilynyt alkuperäisessä muodossa.
Janssonin suvun aikana käynnistettiin kartanon uudistustyöt. Tiilitehdas, meijeri, karjarakennukset, mylly ja viljamakasiini rakennettiin 1890- ja 1910-luvuilla. 
Tuomari August Jansson rakennutti Hovinkartanon jugendlinnan hänen Hilma-vaimon hopeahääpäivälahjaksi vuonna 1914. Jugendlinnan rakentamiseen käytettiin kartanon oman tiilitehtaan tiiliä. Jugend-linnaa käytettiin juhla- ja vierasrakennuksena.
Erkki Johannes Leppälä peri kartanon Hilma Janssonilta vuonna 1945. Risto Tarvainen Riitta Tarvainen (os. Leppälä) ovat kartanon nykyiset omistajat. 
Hovinkartanon jugendlinnassa toimii tilausravintola ja apteekkimuseo. Kartanosta muodostettiin taidekeskus vuonna 2006. Kartano muuttuu kesäisin taidekeskukseksi. Taidetoiminnasta vastaa Sotjalan kulttuuri- ja perinneyhdistys ry.
Fanny (yhtye)

Fanny oli yhdysvaltalainen rock-yhtye. Se oli aktiivinen 1970-luvun alusta 1970-luvun keskivaiheille. Fanny oli ensimmäinen kokonaan naisista koostunut rock-yhtye, joka teki usean albumin sopimuksen levy-yhtiön kanssa. Fanny levytti neljä albumia vuodesta 1970 vuoteen 1973 Reprise levy-yhtiöllä. Yhtye oli myös yksi ensimmäisistä kokonaan naisista koostuvista rock-yhtyeistä, joka saavutti kriittistä ja kaupallista menestystä. Heillä oli muun muassa kaksi Billboard Hot 100 Top 40 singleä.
Bändin perustivat sisarukset June ja Jean Millington. June soitti kitaraa ja Jean bassoa. Sisarukset olivat musisoineet yhdessä siitä asti, kun he 1960-luvun alussa muuttivat Filippiineiltä Kaliforniaan. June, Jean ja rumpali Brie Berry muodostivat bändin nimeltä The Svelts, mutta Brie lähti bändistä saatuaan lapsen. The Svelts -yhtyeeseen liittyivät vuonna 1968 kitaristi Addie Clement ja rumpali Alice de Buhr. The Svelts esiintyi Yhdysvaltojen länsiosissa. Myöhemmin samana vuonna Alice ja Addie lähtivät perustaakseen uuden yhtyeen, Wild Honeyn, johon June ja Jean myös liittyivät. Wild Honey sai levytyssopimuksen joulukuussa 1969. Levyä äänittäessään yhtye tuli siihen tulokseen, että yhtyeestä puuttui vielä kosketinsoittaja. Kosketinsoittajan löytäminen yhtyeeseen osoittautui haastavaksi, mutta lopulta Nickey Barclay liittyi yhtyeeseen. Yhtyeen lopulliseksi nimeksi valikoitui Fanny, sillä yhtye ja levy-yhtiö pitivät sitä sopivan lyhyenä, ytimekkäänä, feminiinisenä ja rohkeana.
Vuonna 1969 tuottaja Richard Perry kiinnitti heidät Reprise Records -levy-yhtiöön. Fanny levytti neljä albumia yhdessä ennen kuin June lähti bändistä aiheuttaen alkuperäisen kokoonpanon hajoamisen. Bändi hajosi viimeisen albuminsa jälkeen vuonna 1975. Millington sisarukset ovat jatkaneet musiikin soittamista yhdessä bändin hajoamisen jälkeen. Vuonna 2018 Fannyn entinen rumpali Brie Howard-Darlingin sekä June ja Jean Millington perustivat spin-off yhtyeen Fanny Walked the Earth.
Myöhemmät yhtyeen the Go-Go's ja the Bangles ovat maininneet Fannyn merkittävänä inspiraationa. David Bowie piti Fannya yhtenä aikansa parhaista rock-yhtyeistä.
Ådlandin kirkko

Ådlandin kirkko () on Samnangerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1851.
Hagan kirkko

Hagan kirkko () on Samnangerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva puukirkko vuodelta 1995.
Haga (Samnanger)

Haga on taajama Samnangerin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 066 vuonna 2023.
Ksenija Boguslavskaja

Ksenija Boguslavskaja (; 1892–1973) oli venäläinen taidemaalari, kuvittaja, suunnittelija ja organisaattori.
Ksenija Boguslavskaja syntyi 1892. Hänen äitinsä oli kreikkalaistaustainen, ja hänen isänsä oli Venäjän keisarillisen armeijan korkea-arvoinen upseeri.
Boguslavskaja opiskeli taidetta Pietarissa ja sitten Napolissa vuonna 1910 ja Pariisissa 1911–1913. Pariisissa hän tutustui muihin venäläisiin maanpakolaisiin ja elätti itsensä vaatesuunnittelulla ja kukkakorttien piirtämisellä.
Boguslavskaja pystyi vuonna 1913 palaamaan Pietariin ja meni siellä naimisiin taidemaalari Ivan Punin kanssa. Heidän kodistaan tulee venäläisten avantgardistien kokoontumispaikka. Boguslavskaja järjestää ja rahoittaa futuristisen antologian sekä ryhmänäyttelyt ”Raitiovaunu V” ja ”0,10”, johon hän myös tekee miehensä kanssa maalauksia. Boguslavskaja oli myös allekirjoittamassa suprematismistista manifestia.
Boguslavskaja ja Puni opettivat vuonna 1919 hetken vitebskiläisessä taidekoulussa, johon heidät houkutteli koulun johtaja Marc Chagall. Vielä samana vuonna he joutuivat pakenemaan Venäjältä jään yli Suomeen Kuokkalaan. Heidät ensin internoitiin, mutta päästettiin lähtemään. 
Bogulavskaja ja Puni päätyivät vuonna 1924 Pariisiin. Bogulavskaja oli perheen elättäjä, ja hän toimi vaate- ja tekstiilisuunnittelijana hänen miehensä saadessaan mainetta taiteilijana. Bogulavskaja jättäytyi omalta uraltaan 1930-luvulla ja alkoi keskittyä miehensä työn edistämiseen. Hän järjesti näyttelyitä ja julkaisi 1972 Punin töiden katalogin.
Ingegerd Troedsson

Ingegerd Troedsson (o.s. Cederlöf; 1929 – 3. marraskuuta 2012) oli ruotsalainen maltillisen kokoomuksen poliitikko ja Ruotsin valtiopäivien ensimmäinen naispuolinen puhemies vuosina 1991–1994. Troedsson oli kansanedustaja vuosina 1974–1994 ja toimi apulaissosiaaliministerinä Thorbjörn Fälldinin ensimmäisessä hallituksessa vuosina 1976–1978. Hän erosi maltillisesta kokoomuksesta vuonna 2006, koska oli eri mieltä puolueen harjoittamasta veropolitiikasta.
Troedsson kuoli 83-vuotiaana marraskuussa 2012.
Troedsson

Troedsson on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Joanna Haigh

Joanna Haigh on brittiläinen ilmakehäfysiikan emeritaprofessori. 
Hän oli Imperial College Londonissa Granthamin instituutin johtaja vuodesta 2014 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2019 asti.
Hän osoitti satelliittien ja mallinnuksen avulla, että Auringon toiminnan vaihtelut (11 vuoden auringonpilkkujakso) eivät voi olla ilmaston lämpenemisen aiheuttaja. Eräät ilmastonmuotoksen kieltäjät ovat arvelleet, että nämä luonnolliset vaihtelut olisivat vastuussa havaitusta ilmaston lämpenemisestä.
Haigh väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistosta vuonna 1980. Väitöskirjan aihe liittyi auringon vaikutuksen mallintamiseen kaksiulotteisella yleisen kiertoliikkeen numeerisella ilmakehämallilla. Käytetty malli ulottui koko ilmakehän läpi mesosfääriin asti, ja sillä tutkittiin säteilyn kulku ilmakehässä ja absorptiota hiilidioksidissa ja freoneissa.
Haigh on ollut monien tiedelehtien toimittaja ja IPCC:n johtava kirjoittaja.
Haldis Reigstad

Haldis Reigstad (s. 18. marraskuuta 1939 Samnanger) on norjalainen runoilija. Hänen runonsa käsittelevät usein Jeesusta. Reigstadin esikoisteos, runokokoelma "Under ein open himmel" ilmestyi vuonna 1987, ja yhteensä hänen kirjojaan on myyty lähes 90 000 kappaletta. Teoksia on käännetty myös ruotsiksi ja tanskaksi.
Heidi Airaksinen

Heidi Airaksinen (s. 1980) on suomalainen kirjailija. Hän on julkaissut kaksi kirjaa. 
Airaksisen ensimmäinen romaani "Vierge Moderne" kertoo diakonissasisar Kerstinistä, joka alkaa 1930-luvun Helsingissä selvittää, miksi ja miten Kumpulan kartanossa sijaitsevan sukupuolitautien sairaalassa hoidettavana ollut Ulrika kuoli. Aluksi Kerstin ei ymmärrä epämääräisiä vihjauksia homoseksuaalisuuteen Ulrikan elämässä, mutta tapahtumien edetessä hän tutustuu ihmisiin, jotka saavat hänet ymmärtämään, että elämässä on vaihtoehtoja, joita hän ei pappilan tyttärenä osannut aiemmin kuvitella. Airaksinen on kirjoittanut, että aloitti teoksen työstämisen paikallishistoriasta, mutta queer-ihmisten historian tavoittaminen lähteistä oli haasteellisempaa.
Toinen romaani "Maa jota ei ole" on "Vierge Modernen" itsenäinen jatko-osa, joka sijoittuu Berliiniin ennen "Vierge Modernen" tapahtumia. Romaanin päähenkilöt Freddy ja Harriet olivat mukana myös "Vierge Modernessa".
Molempien romaanien nimet tulevat Edith Södergranin runoista.
Vihijärvi

Vihijärvi tarkoittaa seuraavia järviä:
Katie Mack

Katherine ”Katie” Mack on teoreettinen kosmologi, joka on erikoistunut astrofysiikan ja hiukkasfysiikan väliseen yhteyteen. Hänellä on tällä hetkellä Hawking Chair -virka kosmologiassa ja tiedekommunikaatiossa Perimeterin teoreettisen fysiikan instituutissa, jossa hän tekee tutkimusta pimeästä aineesta ja universumin varhaisesta vaiheesta. Yksi hänen tavoitteistaan on myös fysikaalisen tiedon saavutettavuuden lisääminen tavallisille ihmisille.
Mack valmistui tohtoriksi Princetonin yliopistosta vuonna 2009. Valmistuttuaan hän oli tutkijana Cambridgen yliopistolla Kavli kosmologia instituutissa. Vuonna 2012 hän siirtyi Australiaan Melbournen yliopistoon.
Mackin kirjoituksia on julkaistu useassa tunnetussa julkaisussa kuten Scientific American, Slate, BBC:n Science Focus, Sky &amp; Telescope ja Cosmos lehti. Hän on julkaissut 34 artikkelia, joiden aiheita, yksinkertaistetusti sanottuna, ovat muun muassa mustat aukot ja pimeä aine"." Vuonna 2020 hän julkaisi "The End of Everything (Astrophysically Speaking)" -nimisen kirjan. Populaaritasoinen tiedekirja kuvailee viisi erilaista universuminloppuskenaariota, joita kosmologit ovat ehdottaneet.
Fysiikan tutkimustyönsä lisäksi Mack on aktiivinen tiedeviestijä; hän tekee työtä lisätäkseen fysiikan ja tähtitieteen saavutettavuutta niiden perinteisen yleisön ulkopuoliselle yleisölle.
Gretchen Daily

Gretchen C. Daily (s. 19. lokakuuta 1964) on yhdysvaltalainen ympäristötieteilijä. Hän on professori Stanfordin yliopiston biotieteiden laitoksella, ja luontopääoman arviointimenetelmiä kehittävän "Natural Capital Project"in johtaja ja yksi sen perustajista. 
Daily on tutkinut yhteiskunnan ja taloudellisen toiminnan aiheuttamien ympäristötuhojen taloudellisia kustannuksia ja pyrkinyt edistämään ekosysteemin suojelua hyödyntäen ekosysteemipalvelujen käsitettä. Hän on johtava luonnon monimuotoisuuden ja sen kestävän käytön asiantuntija, ja hän on antanut tutkimuksellaan kattavan kuvan ekosysteemipalveluista, osallistunut kansainvälisten sopimusten luomiseen ja laatinut politiikkaehdotuksia luonnon monimuotoisuuden suojelusta yrityksille sekä valtion- ja aluehallinnoille.
Daily on suorittanut kandidaatin, maisterin ja tohtorin (1992) tutkintonsa Stanfordin yliopiston biotieteiden laitoksella.
Daily on saanut useita kansainvälisiä palkintoja, ja arvostetut tiedeseurat kuten Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia, American Academy of Arts and Sciences ja American Philosophical Society ovat kutsuneet hänet jäsenekseen.
Sophia Smith

Sophia Smith (s. 10. elokuuta 2000 Windor, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa Portland Thornsia ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Smith on perheensä nuorin lapsi, ja hänen vanhempansa olivat yliopisto-urheilijoita. Smith aloitti urheilun vanhempiensa rohkaisemana ja pelasi ensimmäiseksi Timnath Twistersissä, paikallisessa jalkapalloseurassa. Hän pelasi jalkapalloa kansallisella tasolla lukioikäisenä.
Smith opiskeli Stanfordin yliopistossa ja oli hyökkääjä koulun naisten jalkapallojoukkueessa. Hän mursi nilkkansa 2018 ja tarvitsi leikkauksen. Hän palasi pelikentille seuraavalla kaudella ja oli joukkueen tähtipelaaja. Joukkue voitti jalkapallon NCAA-mestaruuden 2019.
Smith on pelannut nykyisessä joukkueessaan Portland Thornsissa vuodesta 2020. Hän on pelannut maajoukkueensa kanssa vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa, jolloin joukkue putosi neljännesvälierissä. Yhdysvaltain jalkapalloliitto valitsi hänet vuoden 2022 yhdysvaltalaiseksi naisjalkapalloilijaksi. "The Guardian" valitsi Smithin vuoden 2024 kolmanneksi parhaaksi naisjalkapalloilijaksi.
Ashley Sanchez

Ashley Sanchez (s. 16. maaliskuuta 1999) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa North Carolina Couragea ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Sanchez pelasi maajoukkueen kanssa vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Johanna Quaas

Johanna Quaas (s. 20. marraskuuta 1925) on saksalainen telinevoimistelija. Guinness World Records tunnusti hänet maailman vanhimmaksi kilpatelinevoimistelijaksi 86 vuoden iässä 12. huhtikuuta 2012.
Quaas osallistui ensimmäiseen voimistelukilpailuunsa vuonna 1934. Hän valmistui vuonna 1945 liikunnanopettajaksi Stuttgartissa. Quaas pelasi käsipalloa BSG Fortschritt Weißenfelsin joukkueessa, ja voitti joukkueineen Saksan demokraattisen tasavallan naisten käsipallomestaruuden vuonna 1954. Myöhemmin Quaas on työskennellyt muun muassa voimisteluvalmentajana ja opettajana.
Quaas oli naimisissa Gerhard Quaasin kanssa vuodesta 1963, mutta jäi leskeksi vuonna 2016. Parilla oli kolme lasta.
Vuonna 2024 Quaasille myönnettiin Saksan valtion Bundesverdienstkreuz-kunniamerkki.
Sofia Huerta

Sofia Christine Huerta (s. 14. joulukuuta 1992 Boise, Idaho, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa Seattle Reigniä ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hän on edustanut myös Meksikon naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on puolustaja. 
Huerta pelasi Meksikon maajoukkueessa vuoden 2012 alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki turnauksessa kolme maalia. Hän pelasi Meksikon maajoukkueessa vielä useissa ystävyysotteluissa, mutta ilmoitti vuonna 2014 toivovansa päästä Yhdysvaltain maajoukkueeseen.
Huerta pelasi ensimmäisen kerran Yhdysvaltain maajoukkueessa syyskuussa 2017 ystävyysottelussa Uutta-Seelantia vastaan. Hän on edustanut maajoukkuetta vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Tissemsilt

Tissemsilt () on kaupunki ja Tissemsiltin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitse Oarsenisvuorten eteläpuolella Sersoun ylängöllä 225 kilometriä Algerista lounaaseen. Tissemsiltin kunnassa oli arviolta 94 800 asukasta vuonna 2018.
Tissemsiltin kunnan pintala-ala on 210 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Ammarin, pohjoisessa Sidi Abedin ja Ouled Bessemin ja idässä Khemistin kuntiin sekä etelässä Tiaretin maakuntaan. Ilmasto on semiaridi ja vuotuinen sademäärä 400–600 millimetriä.
Paikkakunta on saanut alkunsa ranskalaisten perustamasta maataloussiirtolasta, joka sai vuonna 1890 nimen Vialar. Siitä tuli kunta vuonna 1924 ja osa Tiaretin departementtia vuonna 1957.
Tissemsiltin kautta kulkee Tiaretin ja Boughezoulin välinen rautatie. Kaupungissa on puunjalostus- ja huonekaluteollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, vihanneksia ja lihaa. Kaupungissa toimii Ahmed Ben Yahia El Wancharissin yliopisto.
Naomi Girma

Naomi Girma (s. 14. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-ligassa pelaavaa San Diego Wavea ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Girma voitti NWSL-kaudella 2022 sekä Vuoden tulokas- että Vuoden puolustaja -palkinnot, ja hän on ensimmäinen pelaaja, joka on voittanut molemmat yhdellä kaudella.
Huutokuningatar

Huutokuningatar () on termi, jolla tarkoitetaan erityisesti kauhuelokuvissa roolinsa vakiinnuttaneita naisnäyttelijöitä. Mainittavimpia ”huutokuningattaria” ovat Barbara Steele, Sandra Peabody, Linda Blair, Olivia Hussey, Marilyn Burns, Neve Campbell, Daria Nicolodi, Dee Wallace, Jamie Lee Curtis, Heather Langenkamp, Shawnee Smith, Sarah Michelle Gellar ja Linnea Quigley. Vastine miespuoliselle kauhuelokuvien näyttelijälle on huutokuningas (). Ikonisimpana huutokuninkaana pidetään Bruce Campbelliä.
Troma Entertainmentin perustaja Lloyd Kaufman on kertonut, että huutokuningattarena oleminen on ”muutakin kun vain yltä päältä veressä itkemistä. Sinun ei pidä ainoastaan olla viehättävä, mutta myös fiksu. Sinun täytyy olla pelokas, sinun täytyy olla surullinen, sinun täytyy olla romanttinen.” Kauhuelokuvissa, eritysesti slasher-elokuvissa, ”huutokuningatar” on yleensä se, joka päihittää vihollisen.
Luettelo tunnetuimmista huutokuningattarista ja -kuninkaista.
Suluissa elokuvat, elokuvasarjat ja televisiosarjat, joista näyttelijä tunnetaan kenties parhaiten.
Toni Lahtinen

Toni Lahtinen (s. 1976 Lahti) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja runoilija. Lahtinen työskentelee Helsingin yliopistossa kirjallisuustieteiden yliopistonlehtorina. Hän on sekä Helsingin yliopiston että Turun yliopiston dosentti.
Lahtinen väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2013 Timo K. Mukan tuotantoa käsittelevällä tutkimuksellaan "Maan höyryävässä sylissä. Luonto, ihminen ja yhteiskunta Timo K. Mukan tuotannossa". Lisäksi Lahtinen on julkaissut kaksi kokoelmaa Mukan julkaisemattomista käsikirjoituksista sekä kirjeistä, "Näin hetki sitten ketun" (2010) ja "Annan sinun lukea tämänkin" (2012). Tutkijana hän on erikoistunut luonnon ja ympäristöongelmien kuvauksiin.
Lahtinen on julkaissut useita monitaiteisia runoteoksia vaihtuvalla taiteilijanimellä (esimerkiksi Pelle Romantika, Pelle Romantique, Pelle Mnemonics). Hän esiintyy runoyhtyeessä Pelle &amp; Romantiks.
Runoyhdistys Nihil Interit palkitsi vuonna 2019 ilmestyneen äänilevyn "Luontorunoja" vuoden runoustekona. Se on ensimmäinen kotimainen palkittu runolevy. Vuonna 2021 ilmestynyt runokirja "Konerunoja" oli Ylen Tanssiva karhu -runopalkintoehdokkaana. Vuonna 2024 ilmestyneelle kokoelmalle Puut ovat täynnä lapsia Nihil Interit myönsi kunniamaininnan. Teos sai myös Tuikku-ehdokkuuden ja Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon.
Kirsten Zickfeld

Kirsten Zickfeld (s. 1971) on saksalaissyntyinen ilmastotutkija, joka työskentelee Kanadassa Simon Fraserin yliopistossa, missä hänellä on vuodesta 2020 alkaen ilmastotieteen henkilökohtainen professuuri. 
Zickfeld väitteli tohtoriksi Potsdamin yliopistossa vuonna 2004. Hänen tutkimustyönsä keskittyy ihmisen toiminnasta aiheutuvien kasvihuonekaasu- ja aerosolipäästöjen vaikutuksiin ilmastoon usean sadan vuoden aikaskaalassa. Tavoitteena on ymmärtää paremmin ilmastojärjestelmän reagoiminen pakotteisiin ja ilmastojärjestelmän komponenttien (ilmakehä, valtameri, maanpinta, biosfääri ja kryosfääri) välisiä vuorovaikutuksia tulevaisuuden ennusteiden parantamiseksi. Työssään hän käyttää erilaisia ilmastomalleja yksinkertaisista käsitteellisistä malleista monimutkaisiin Earth System -malleihin.
Zickfeld toimi IPCC:n "1,5 asteen raportin" johtavana kirjoittajana ja osallistui kuudennen arviointiraportin koostamiseen.
Zickfeld oli yksi ensimmäisistä, joka esitteli hiilibudjetin käsitteen vuonna 2009 ilmestyneessä artikkelissaan “Setting cumulative emissions to reduce the risk of dangerous climate change”. Hän sai sen johdosta Kanadan ilma- ja meritieteellisen seuran (CMOS) merkittävän tunnustuspalkinnon.
Tšudniv

Tšudniv () on kaupunki Žytomyrin alueen Žytomyrin piirissä. Kaupunki sijaitsee Dneprin ylängöllä, Dneprin valuma-alueeseen kuuluvan Teterivjoen varrella, maanteitse 54 kilometriä aluekeskus Žytomyristä länsilounaaseen. Kansallinen maantie N03 () kulkee kaupungin läpi.
Tammikuun keskilämpötila on −5,8 ja heinäkuun +18,7 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 540 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 5 357 (2022). Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 6 791 asukasta. 
Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran vuonna 1416 linnoitettuna kaupunkina. Puolan–Venäjän sodan (1654–1667) aikana vuonna 1660 kenraali Vasili Šeremetevin johtamat Moskovan Venäjän (Venäjän tsaarikunnan) armeijan joukot antautuivat puolalaisille Tšudnivissa. Tappio johti Slobodyštšen sopimuksen (Слободищенський трактат) eli Tšudnivin sopimuksen allekirjoittamiseen; Slobodyštšen kylä sijaitsee Tšudnivin itäpuolella. 1800-luvulla paikkakunta oli tärkeä maatalouskaupan keskus. 
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi Tšudniv nimettiin vuonna 1924. Kaupungin aseman Tšudniv sai vuonna 2012. Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen Tšudniv on kuulunut Žytomyrin piiriin; sitä ennen se oli Tšudnivin piirin keskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu neljä 1700-luvulla rakennettua kirkkoa.
Minna Brandes

Charlotte Wilhelmine Franziska ”Minna” Brandes (21. toukokuuta 1765 Berliini, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 13. kesäkuuta 1788 Hampuri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) oli saksalainen näyttelijä, laulaja, säveltäjä ja pianisti. Hän oli kahden näyttelijän – Johann Christian Brandesin ja Esther Charlotte Brandesin (o.s. Koch) – tytär. Hänen kumminsa oli runoilija Gotthold Ephraim Lessing. 
Elämä ja ura.
Brandes esiintyi ensimmäisen kerran näyttämöllä jo tammikuussa 1768 Leipzigissa Heinrich Gottfried Kochin seurueessa. Tuolloin esitettiin Johann Christian Brandesin komedia "Der Schein trügt". Tämän jälkeen Brandes esiintyi vanhempineen Abel Seylerin johdolla eri kaupungeissa. Vuodelta 1789 peräisin olevan elämäkerran mukaan Brandes esiintyi laulajana ensimmäisen kerran oopperassa Weimarissa vuonna 1772. Weimarissa hänelle opettivat pianonsoittoa Friedrich Hönicke, Ernst Wilhelm Wolf ja Anton Schweitzer. Hän sai Dresdenissä laulun opetusta Antonio Mariottinilta. Brandesin myöhempiä opettajia olivat Gertrud Elisabeth Mara, Giovanni Carlo Concialini, Julius August Fehre ja Friedrich August Baumbach.
Brandes esiintyi 1770-luvun lopussa vanhempineen Pasquale Bondinin seurueessa Dresdenissä ja Leipzigissa. Vuosina 1779–1781 hän esiintyi vanhempiensa kanssa Mannheimin hoviteatterissa ja kaudella 1781–1782 Hampurin teatterissa. Syksystä 1782 kevääseen 1784 Brandes oli vanhempiensa kanssa esiintyjänä teatterissa Riiassa. Palattuaan Hampuriin Brandes esiintyi kaupungin teatterissa, jota oli johtamassa vuosina 1785–1786 hänen isänsä. Hän jatkoi esiintymistä siellä Friedrich Ludwig Schröderin johdolla maaliskuuhun 1788. 
Brandes osallistui Hampurissa työskentelynsä aikana muun muassa Konstanzen roolissa tuotantoon Wolfgang Amadeus Mozartin oopperasta "Ryöstö Seraljista" vuonna 1787. Hän piti julkisia esiintymisiä myös pianistina. Viimeisen tiedossa olevan esiintymisensä Brandes teki 3. maaliskuuta 1788 Leonoren roolissa Carl Ditters von Dittersdorfin singspielissä "Doktor und Apotheker".
Brandesin kuoltua Friedrich Hönicke ja isä Johann Christian Brandes julkaisivat tämän sävellystuotannon kokoelmassa "Musikalischer Nachlass". Brandesin sävellykset herättivät aikanaan melko laajaa kiinnostusta. Hänen tuotantoonsa kuuluu pianokappaleita sekä yksinlauluja italian ja saksan kielillä.
Ashima Shiraishi

Ashima Shiraishi (, s. 3. huhtikuuta 2001, New York City, New York) on yhdysvaltalainen kiipeilijä. Hän aloitti kiipeilyn kuusivuotiaana New Yorkin Central Parkissa Rat Rock -nimisellä kivellä isänsä kanssa. Vain muutaman vuoden kuluttua hän oli jo yksi maailman parhaista boulder- ja urheilukiipeilijöistä. Hän on voittanut useita kansainvälisiä kilpailuja ja kiivennyt monia reittejä ensimmäisenä naisena tai nuorimpana. Shiraishi esiintyy monissa dokumenttityyppisissä lyhytelokuvissa. "Return to the Red" lyhytdokumentti kertoo hänestä.
13-vuotiaana Shiraishista tuli toinen nainen ja nuorin, joka on kiivennyt vaikeusasteen 9a/9a+ (5.14d/5.15a) reitin. Vuonna 2016 hän toisti "Horizon"-nimisen reitin Hieivuorella Japanissa, jolloin hänestä tuli ensimmäinen vaikeusasteen 8C (V15) boulder-reitin kiivennyt nainen ja kaikkein nuorin 8C-reitin kiivennyt kiipeilijä.
Elämä.
Shiraishi syntyi New Yorkissä 3. huhtikuuta 2001. Hän on vanhempiensa Tsuya ja Hisatoshi Shiraishin ainoa lapsi. Hänen vanhempansa muuttivat New Yorkiin Japanista vuonna 1978. Shiraishi oli kuusivuotias, kun hänen vanhempansa veivät hänet Central Parkiin, jossa hän aloitti kiipeilyn Rat Rock -nimisellä kivellä.
Shiraishi aloitti kilpakilpailemisen vuonna 2008 ollessaan seitsemän. Hänen valmentajansa oli vuoteen 2012 asti Obe Carrion, ja vuodesta 2012 lähtien Shiraishin isä on toiminut hänen valmentajanaan. Hänen isänsä ei ole itse kiipeillyt, mutta hän on harrastanut japanilaista "butō"-tanssia.
Vuosina 2015, 2016 ja 2017 Shiraishi voitti IFSC:n nourten maailmanmestaruuden sekä boulderissa että köysikiipeilyssä omassa ikäryhmässään.
Vuonna 2020 hän kirjoitti lasten kirjan "How To Solve a Problem".
Hänen sponsoreitaan ovat Evolv, Arc’teryx, Clif Bar, Petzl, Coca-Cola Japan, All Nippon Airways ja Nikon.
Vuonna 2021 Shiraishi alkoi opiskella neurotiedettä ja ympäristötiedettä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Merkittäviä kiivettyjä reittejä.
Boulder reitit.
8C (V15):
8B+ (V14):
8B (V13):
Lead-reitit.
9a/+ (5.14d/1.15a):
9a (5.14d):
8c+ (5.14c):
8c (5.14b):
Gertrud Elisabeth Mara

Gertrud Elisabeth Mara (o.s. Schmeling; 23. helmikuuta 1749 Kassel, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta– 20. tammikuuta 1833 Tallinna, Venäjän keisarikunta) oli saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi aikansa harvoista huomattavan kansainvälisen maineen saaneista oopperalaulajista Italian ulkopuolelta. 
Elämäkerta.
Mara oppi lapsena soittamaan viulua. Hän piti viuluresitaaleja isänsä säestyksellä ja esiintyi jo 10-vuotiaana kuningattarelle. Hovissa saamaansa neuvoa seuraten hän aloitti lauluopinnot Lontoossa Pietro Domenico Paradiesin johdolla. Mara sai opetusta myös Johann Adam Hilleriltä ja lauloi tämän konserteissa Leipzigissä vuonna 1766. 
Mara esiintyi oopperassa Dresdenissä ennen muuttoaan Berliiniin, jossa hänet kiinnitettiin Fredrik Suuren hovilaulajaksi vuonna 1771. Mara meni naimisiin sellisti Johann Baptist Maran kanssa vuonna 1773 tai 1774. Fredrik Suuri asetti avioliiton ehdoksi elinikäisen jäämisen Berliiniin, mutta pariskunta onnistui poistumaan hovista vuonna 1778 tai 1779. Mara aloitti esiintymisen kiertävänä laulajana ja tuli tunnetuksi Luísa Todin kilpailijana.
Mara lähti Lontooseen vuonna 1784 ja esiintyi muun muassa Cleopatran roolissa Georg Friedrich Händelin oopperassa "Julius Caesar" suurella menestyksellä vuonna 1787. Mara kävi esiintymässä Venetsiassa ja Torinossa vuonna 1788, mutta jatkoi sitten työskentelyä Lontoossa esiintyen pääasiassa Händelin teoksissa, mutta myös esimerkiksi Sebastiano Nasolinin oopperassa "Andromaca". Mara saavutti arvostusta myös oratoriolaulajana. 
Poistuttuaan Lontoosta hän kiersi huilisti Florion kanssa Pariisissa, Wienissä ja Saksan kaupungeissa. Vuodesta 1803 Mara asui Moskovassa, mutta hän menetti siellä hankkimansa omaisuuden Napoleonin sotaretkestä johtuneessa Moskovan palossa vuonna 1812. Hän elätti itsensä sittemmin opettamalla Tallinnassa, mutta palasi vielä Lontooseen esiintymään vuonna 1816. Maran avioliitto Johann Baptist Maran kanssa oli osoittautunut onnettomaksi; vaimo oli kokenut siinä kaltoinkohtelua miehensä taholta. Pariskunta oli eronnut vuonna 1799.
Ulla Kaukola

Ulla Kaukola (s. 1963) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, Vantaan kaupunginvaltuutettu, Ylen televisiouutisten entinen toimittaja sekä oppikirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja kauppatieteiden kandidaatti ja työskentelee nykyisin liiketalouden lehtorina Laurea-ammattikorkeakoulussa.
Kaukola on ollut Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2013 ja kaupunginhallituksen jäsen vuodesta 2018 lähtien. "Helsingin Sanomien" mukaan Kaukola on ollut tunnettu keskustelija Twitterissä.
Noah Kahan

Noah Kahan (s. 1. tammikuuta 1997 Strafford, Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tekee folk-pop musiikkia. Kahanin läpimurto single oli "Hurt Somebody", joka myi Yhdysvalloissa kultaa. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Busyhead" vuonna 2019. Seuraavan viiden vuoden aikana hän julkaisi levyt "I Was / I Am" (2021) ja "Stick Season" (2022). Stick Season oli Kahanin varsinainen läpimurto. Vuonna 2023 hän oli ehdolla Parhaan uuden artistin Grammy -palkinnolle.
Turka

Turka () on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Sambirin piirissä. Turka sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Stryijoen varrella, maanteitse (Staryi Sambirin kautta) 135 kilometriä aluekeskus Lvivistä lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Lvivistä ja Užhorodiin johtava, Ukrainan lounaisosien vuoristossa mutkitteleva rautatieyhteykseys. Puolan raja sijaitsee linnuntietä noin 12 kilometrin etäisyydellä lounaassa.
Tammikuun keskilämpötila on −5,9 ja heinäkuun +16 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 810 millimetriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 925 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 7 440 asukasta. Heistä kansallisuudeltaan ukrainalaisia oli 99,35 ja venäläisiä 0,46 prosenttia. Vuoden 1989 väestönlaskennassa kirjattiin 7 982 asukasta. 
&lt;br&gt;
Paikkakunnan historia alkaa muinaisesta, Venäjän-maantien varrella sijainneesta Rusin aikakauden asutuksesta (800-luvulla jaa.). Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1431. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai 1730. Uudempi kaupungin asema myönnettiin vuonna 1939.
Turka on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Sambirin piiriin; sitä ennen se oli Turkan piirin (1940-2020) hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu useita kirkkoja 1400–1700-luvuilta.
Norse Atlantic Airways

Norse Atlantic Airways on norjalainen vuonna 2021 perustettu halpalentoyhtiö, joka lentää pääasiassa pitkän matkan lentoja. Yhtiö listautui Oslon pörssiin Euronext Growth -listalle huhtikuussa 2021 ja aloitti lentotoiminnan kesäkuussa 2022.
Yhtiö perustettiin toisen norjalaisen halpalentoyhtiö Norwegianin lopetettua pitkän matkan lentonsa koronaviruspandemian jälkeen. Norwegianin perustaja ja entinen toimitusjohtaja Bjørn Kjos omisti Norsesta sen perustamishetkellä 15 prosenttia.
Yhtiön laivastoon kuuluu viisitoista Boeing 787 Dreamliner -lentokonetta, joista osaa se vuokraa edelleen muille lentoyhtiöille. Yhtiön kohteita ovat muun muassa Oslon Gardermoenin lentoasema, New Yorkin John F. Kennedyn kansainvälinen lentoasema ja Bangkokin Suvarnabhumin kansainvälinen lentoasema.
Erik Jansson

Erik Jansson (11. marraskuuta 1848 Petolahti – 20. helmikuuta 1927 Vaasa) oli suomalainen merimies, kauppias, toimittaja ja baptistisaarnaaja.
Henkilöhistoria.
Erik Janssonin vanhemmat olivat talollinen Johan Odertsson ja Ulrika Andersintytär ja puoliso vuodesta 1872 pyhäkoulunopettaja Martha Maria Hellevig. Jansson oli merimies 1864–1871 ja Yhdysvaltoihin 1871 asetuttuaan liikkeenharjoittaja Chicagossa vuoteen 1877 asti. Suomeen palattuaan Jansson oli sekatavarakauppias Petolahdessa 1877–1879, käsityöläinen Petolahdessa 1880 ja evankelista samasta vuodesta lähtien. Åmossan baptistiseurakunnan perustajajäsen ja pastori hän oli 1882–1902, "Finska Månadsposten" -lehden päätoimittaja 1892–1902 sekä baptistiyhdyskunnan ulkomaankirjeenvaihtaja ja "Missions-standaret" -lehden toimittaja vuodesta 1917. Jansson vaikutti myös merkittävästi uusien baptistisaarnaajien kouluttajana kursseilla, joita järjestettiin jo vuodesta 1886 lähtien.
Media (täsmennyssivu)

Media tai Meedia voi tarkoittaa seuraavia:
Jane Lubchenco

Jane Lubchenco (s. 4. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen ympäristötutkija ja meriekologi. Hänen tutkimusalueitaan ovat ympäristön ja ihmisten hyvinvoinnin, luonnon monimuotoisuuden, ilmastonmuutoksen sekä valtamerten ja planeetan kestävän käytön vuorovaikutus. Hänellä on ollut myös merkittäviä tehtäviä valtionhallinnossa. Barack Obaman kaudella 2009–2013 hän toimi NOAA:n ylijohtajana ja valtameristä ja ilmakehästä vastaavana kauppaministerinä. Helmikuussa 2021 presidentti Joe Biden nimitti hänet ilmasto- ja ympäristöasioiden apulaisjohtajaksi Valkoisen talon tiede- ja teknologiapolitiikan toimistoon.
Lubchenco on väitellyt tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1975 ekologian alalta. Kandiopintonsa hän teki biologiasta Coloradossa, ja maisterivaiheessa hän siirtyi Washingtonin yliopistoon. Hän jatkoi Harvardissa apulaisprofessorina kaksi vuotta, ja siirtyi sitten osa-aikaiseksi urapolkuprofessoriksi Oregoniin, missä hänellä on ollut vakinainen professuuri vuodesta 1988. Hän on ollut siitä vapaalla osallistuessaan valtionhallinnon johtotehtäviin. 
Omassa tutkimustyössään Lubchenco on erikoistunut vuorovesivyöhykkeen kallionkolojen elinyhteisöihin. Hän on myös tehnyt yhteiskunnallisesti merkittävää työtä arvioidessaan ihmisen vaikutusta maapallon ekosysteemeihin ja laskemalla luonnon palvelujen taloudellista arvoa.
Lubchencon saamia monia palkintoja ovat muun muassa "nerojen palkinnoksi" kutsuttu MacArthur Fellowship vuonna 1993 ja yli 20 kunniatohtoriutta tai vastaavaa huomionosoitusta. Vuonna 2002 "Discover"-lehti arvioi Lubchencon yhdeksi 50 tärkeimmästä tieteen parissa toimivasta naisesta.
Pseudomembranoottinen koliitti

Pseudomembranoottinen koliitti ("Colitis pseudomembranacea") on paksunsuolen tulehduksellinen tila, joka on iatrogeeninen eli hoidosta johtuva. Sitä tavataan erityisesti normaaliflooraan kuuluvan mutta antibiooteille vastustuskykyisen Clostridium difficile -bakteerin aiheuttamana, ja se voi levitä myös ohutsuolen limakalvoihin. Bakteeri erittää toksiineja, jotka vahingoittavat limakalvojen solurakennetta. Oireena on veriripuli ja potilaan kunnon heikkeneminen. Hoitona voidaan käyttää toisenlaisia antibiootteja, joille bakteeri ei ole vastustuskykyinen. Näitä ovat fidaksomiini, vankomysiini ja metronidatsoli. Myös ulosteensiirto voi tulla kyseeseen.
Tân Sơn Nhứtin lento-onnettomuus

Tân Sơn Nhứtin lento-onnettomuus tapahtui 4. huhtikuuta 1975 Etelä-Vietnamissa, kun hätälaskua yrittänyt Lockheed C-5A Galaxy putosi maahan. Koneessa olleista 314 ihmisestä 138 kuoli. Kyseessä oli ensimmäinen Yhdysvaltain operaatio Babyliftin lento, jonka tarkoitus oli evakuoida vietnamilaisia orpolapsia.
Tapahtumat.
Onnettomuuskone oli ensimmäinen vapaa kone, johon voitiin päästää ihmisiä. Koneen kyytiin lähti noin 250 pikkulasta, minkä lisäksi mukana oli hoitajia ja vapaaehtoistyöntekijöitä. 
Kone lähti ilmatutkikohdasta kello 16.03. Noin 12 minuuttia lähdön jälkeen koneen peräluukun lukot pettivät noin 7 000 metrin korkeudessa, minkä seurauksena rahtiluukku ja osa rampista irtosi koneesta. Kapteeni Malonen kertoman mukaan kyseessä oli tyypillinen paineen lasku, ja miehistö päätti tehdä hätälaskun niin nopeasti kuin mahdollista. Koneen sivuperäsin ja kallistussiivekkeet eivät enää toimineet, joten miehistö joutui käyttämään moottoreita koneen ohjaamiseen. He pukivat happinaamarit ylleen ja lähettivät hätäkutsun ilmatukikohtaan. Trimmit oli asetettu ennen onnettomuutta siten, että kone pysyisi tasaisena 260 solmun nopeudessa; pienemmällä nopeudella kone laskisi ja suuremmalla taas nousisi.
Samaan aikaan matkustamossa ollut lääkintämiehistö valmisti koneessa olleita lapsia mahdolliseen pakkolaskuun ja hoiti niitä, jotka loukkaantuivat oven irrotessa. Kun kone oli yhdeksän kilometrin päässä kiitotiestä, miehistö laski laskutelineet. Tämän seurauksena nopeus laski vain noin 230 solmuun ja kone alkoi menettää korkeutta noin 1 200 metriä minuutissa. Miehistö nosti koneen nokkaa asettamalla täydet tehot moottoreihin, minkä jälkeen ne vedettiin tyhjäkäynnille.
Koneen nopeus oli noin 269 solmua, kun se osui maahan ensimmäisen kerran noin kolmen kilometrin päässä kiitotiestä. Kolmensadan metrin jälkeen kone nousi uudestaan ilmaan, lensi yli 820 metriä, minkä jälkeen kone osui jälleen maahan hajoten neljään osaan ja liukuen 365 metriä.
Onnettomuuden syy.
Onnettomuuden syyksy epäillään sitä, että peräluukun lukkoja ei ollut kiinnitetty oikein. Huoltotietojen mukaan joistakin lukoista oli otettu varaosia, ja ne eivät enää pysyneet kiinni. Toinen huoltoryhmä tutki koneen, sillä kone oli pakko saada toimimaan. Lukkoja ei kuitenkaan tutkittu. Korkeuden aiheuttamat paine-erot saivat lukot irtoamaan.
Lynn Williams

Lynn Williams (s. 21. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa NWSL-liigassa pelaavaa NJ/NY Gothamia ja Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkuetta. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Williams pelasi maajoukkueen kanssa vuoden 2023 naisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Alyssa Thompson

Alyssa Thompson (s. 7. marraskuuta 2004 Studio City, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjän pelipaikalla. Hän on edustanut seuratasolla vuodesta 2025 Englannin naisten pääsarjassa FA WSL:ssä pelaavaa Chelseaa. Hän kuuluu myös Yhdysvaltain naisten maajoukkueeseen.
Thompson pelasi kaksi vuotta lukiojoukkueessaan Harvard-Westlakessa, jossa hän teki 48 maalia ja 17 syöttöä. Thompson liittyi vuoden 2023 alussa kotimaansa Angel Cityyn ja oli nuorin koskaan NWSL-liigaan hankittu pelaaja. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, pelaten tuona aikana 63 ottelua NWSL-liigassa. Niissä hän teki 15 ja syötti 11 maalia.
Thompson on edustanut kotimaansa alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueita. Hän pelasi vuonna 2022 ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain naisten A-maajoukkueessa. Hän pelasi kaksi ottelua vuoden 2023 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut syyskuuhun 2025 mennessä 22 virallista A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia.
Nauhapyrstötyranni

Nauhapyrstötyranni ("Colonia colonus") on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Nauhapyrstötyranni kasvaa 17–29 cm pitkäksi ja pyrstön osuus pituudesta on 8–12 cm. Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja niiden pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat ovat pidempiä. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Nauhapyrstötyrannikoiraan päälaki ja niska ovat harmaat. Otsasta niskaan kulkee valkoinen raita. Muutoin koiras on musta lukuun ottamatta selästä perään kulkevaa harmaata raitaa. Naaraslintu on vaaleampi ja harmaampi erityisesti vatsastaan. 
Levinneisyys ja elintavat.
Nauhapyrstötyrannia tavataan Hondurasista Argentiinan pohjoisosiin ja Brasilian eteläosiin ja erilliseltä alueelta Venezuelan itäosista Brasilian koilliskärkeen. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, ja erityisesti niiden aukiot ja reunamaat. Lintu liikkuu yleensä pareittain. Nauhapyrstötyrannin ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Se on kolopesijälintu.
Drahomíra

Drahomíra (tšk. "Drahomíra ze Stodor"); (n. 890 – n.935) oli Böömin hallitsijan Vratislav I:n vaimo. Hänen palkkaamansa salamurhaajat murhasivat Ludmila Böömiläisen Tetínin linnassa syyskuussa 921. Tšekin historiassa Drahomíra onkin usein nähty hyvän Ludmilan pahana vastapuolena.
Elämä.
Drahomíra syntyi pakanallisen polabinslaavilaisen Stodora-heimon päällikön tyttäreksi luultavasti vuonna 890. Hän meni naimisiin Böömin hallitsija Vratislavin kanssa vuonna 906. Samassa yhteydessä Drahomíra kastettiin kristinuskoon. Pariskunta sai yhdessä tiettävästi kuusi lasta, joista kaksi oli poikia ja neljä tyttöjä. Pojista vanhempi hallitsi myöhemmin Böömiä nimellä Venceslaus I ja nuorempi nimellä Boleslav I.
Puolisonsa kuoltua vuonna 921 Drahomíra ajautui anoppinsa Ludmilan kanssa konfliktiin, joka koski ensiksi alaikäisen Venceslauksen kasvatusta. Böömin aateliston päätöksellä Ludmila sai jatkaa tulevan kruununperijän pääasiallisena kasvattajana. Myöhemmin samana vuonna Böömin ulkopoliittinen liittolaisuus suhteessa saksalaisiin lähivaltioihin hajotti naisten välit pysyvästi. Drahomíra kannatti Böömin liittolaisuutta Saksin kanssa, kun Ludmila suosi vanhempaa suhdetta Baijeriin. Lopulta Drahomíra palkkasi Tunna- ja Gommon-nimiset palkkamurhaajat murhaamaan Ludmilan tämän majapaikassa Tetínin linnassa lähellä Prahaa. Legendan mukaan Ludmila kuristettiin kuoliaaksi 15. syyskuuta 921.
Anoppinsa kuoleman jälkeen Drahomíra hallitsi Böömiä poikansa Venceslauksen sijaishallitsijana. Otettuaan vallan 925 Venceslaus karkotti äitinsä hovistaan ja mahdollisesti koko valtakunnasta. Taustalla oli tarinan mukaan juuri Drahomíran vastuu Ludmilan kuolemassa. Loppuelämänsä Drahomíra asui luultavasti Stará Boleslavissa. 
Drahomíra oli paikalla, kun Boleslav surmasi Venceslauksen 28. syyskuuta 935 ja kuului legendan mukaan Venceslaukselle uskollisiin joukkoihin. Tämän jälkeen Drahomíra katosi, ja hänet mahdollisesti yritettiin tappaa. Hänen kuolemastaan ei kuitenkaan ole tarkkaa tietoa.
Ada Karlsson

Ada Karlsson (s. 24. kesäkuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija.
Karlsson edustaa Superpesiksessä pelaavia Vaasan Mailattaria. Hänen kasvattajaseuransa on Vaasan Maila. Hän pelaa ulkokentällä kolmosvahtina ja sisäpelissä kotiuttajana. Karlsson on pelannut 47 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme kunnaria ja 54 tavallista juoksua, tuonut 12 juoksua ja kerännyt 106 kärkilyöntipistettä. Karlsson on pelannut kuusi Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kuusi tavallista juoksua ja kerännyt 12 kärkilyöntipistettä. Karlsson on pelannut kolme Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua ja kerännyt seitsemän kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
San Ramon

San Ramón, myös San Ramon, tarkoittaa seuraavia:
Calpernia Addams

Calpernia Sarah Addams (s. 20. helmikuuta 1971 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen transsukupuolisten oikeuksia ajava aktivisti ja näyttelijä.
Elämä ja ura.
Tausta ja sotilasura.
Addams on transnainen. Hän varttui konservatiivisessa kristillisessä kodissa Nashvillessä. Hän sai varhaista esiintymiskokemusta soittamalla viululla bluegrasstyylistä gospelia kirkossa. Addams oli neljän vuoden ajan kenttälääkintään erikoistuneena sotilaana Yhdysvaltain laivastossa ja merijalkaväessä. Persianlahden sodan aikana hän palveli Jubailissa Saudi-Arabiassa. Addams asui myös Aleuteilla ja osallistui pelastustehtäviin Shemyan saarella China Eastern Airlinesin lennon 583 onnettomuuden (1993) jälkeen. Hän oli palveluksessa vuoteen 1993 saakka.
Myöhempi ura ja julkisuus.
Vuonna 1999 Addamsin poikaystävä, armeijan palveluksessa ollut 21-vuotias Barry Winchell murhattiin. Murhaajaksi paljastui homovastainen sotilas Calvin Glover, joka tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Yhdysvaltain armeijan don’t ask, don’t tell -käytäntö otettiin murhan jälkeen uuden tarkastelun alaiseksi; lopulta se päätettiin kumota vuonna 2010. Addamsin ja Winchellin tarina oli aiheena elokuvassa "Soldier's Girl" (2003), joka toi huomattavaa näkyvyyttä transsukupuolisten asioille. Addamsin aktivismi on hänen omien sanojensa mukaan kummunnut oikeudenmukaisuuden hakemisesta Barry Winchellin murhan jälkimainingeissa. Vuonna 2002 Addams julkaisi kirjan "Mark 947: A Life Shaped By God, Gender and Force of Will". Hän toimi National LGBTQ Task Forcen hallituksessa ja sai sen Leadership Awardin vuonna 2003.
Addams esiintyi elokuvassa "Transamerica" ja toimi siinä toisen näyttelijän, Felicity Huffmanin neuvonantajana transnaisen roolin suorittamisessa. Hän on tehnyt esiintymisiä monissa televisiosarjoissa. Addams on Andrea Jamesin kanssa johtanut Deep Stealth Productions -yhtiötä.