tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Giovanni Cornacchia

Giovanni Cornacchia (18. kesäkuuta 1939 – 23. heinäkuuta 2008) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu.
Cornacchia saavutti hopeaa 110 metrin aitajuoksussa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 ajalla 14,0 s. Hän hävisi Neuvostoliiton Anatoli Mihailoville 0,2 sekuntia. Tokion 1964 olympialaisissa 110 metrin aitajuoksun loppukilpailuun osallistui kolme italialaista, joista toiseksi parhaana Cornacchia sijoittui seitsemänneksi ajalla 14,1 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Cornacchia sijoittui viidenneksi ajalla 14,2 s ollen jälleen loppukilpailun kolmesta italialaisesta toiseksi paras.
Birgitta Valberg

Birgitta Valberg (16. joulukuuta 1916 – 29. maaliskuuta 2014) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli aikoinaan Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa ja sai kiinnityksen Kuninkaalliseen draamateatteriin. Hän teki ensiesiintymisensä elokuvassa jo vuonna 1934. Myöhempien elokuvaesiintymisten joukkoon lukeutuu rooli Ingmar Bergmanin elokuvassa "Neidonlähde" (, 1960).
Valberg voitti vuonna 1977 parhaan naispääosan Guldbagge-palkinnon roolistaan elokuvassa "Paratiisitori" ("Paradistorg").
Liettua lasten Eurovision laulukilpailussa

Liettua on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun neljä kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2007. Liettuan paras sijoitus on vuodelta 2008, jolloin se sijoittui kolmanneksi Eglė Jurgaitytė esittämällä kappaleella "Laiminga Diena". Liettua vetäytyi vuoden 2011 kilpailun jälkeen, eikä ole sen jälkeen palannut kilpailuun.
Sergio Liani

Sergio Liani (s. 3. elokuuta 1943) on entinen italialainen yleisurheilija. Hän päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu.
Liani juoksi kolmissa ulkoratojen EM-kilpailuissa 110 metrin aitajuoksun loppukilpailussa. Budapestissa 1966 hän oli kolmesta italialaisesta heikoimpana kuudes ajalla 14,2 s, Ateenassa 1969 hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 14,1 s ja Helsingissä 1971 hänen sijoituksensa oli kuudes ja aikansa 14,4 s.
Ainoan arvokisamitalinsa Liani saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 1971 Sofiassa. Tuolloin hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa pronssille ajalla 7,9 s.
Huddinge IK

 
Huddinge IK tai Huddinge Hockey on ruotsalainen Tukholman esikaupunkialueelta Huddingesta kotoisin oleva jääkiekko- ja salibandyseura. 
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa jääkiekkoa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. 
Joukkue on myös menestynyt salibandyssä, jossa seuran naisten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Elitserienissä. Miehillä ei ole salibandyjoukkuetta.
Jääkiekko.
Huddinge IK:n jääkiekkojoukkue pelaa HockeyAllsvenskanissa.
Salibandy.
Huddinge IK:n naisten salibandy alkoi 1996. Huddinge IK aloitti neljännessä divisioonassa ja vuosi vuodelta nousi korkeammalle. Vuonna 2006 Huddinge voitti 2. divisioonan ja pääsi taistelemaan Elitserienin paikasta Mora IF:ää vastaan. Huddinge voitti ottelun niukasti rangaistuslaukausten jälkeen 1-0 ja varmisti paikan Elitserieniin. 
Joukkue (salibandy).
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Inka Kallén

Inka Emilia Kallén (aiemmin Kiviharju, s. 30. syyskuuta 1981 Tuusula) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Mirja Mäki­maan roolista TV1:n draama­sarjassa "Kotikatu". "Koti­kadun" päätyttyä vuonna 2012 Kallén siirtyi näyttelemään Mirjaa TV2:n sarjaan "Uusi päivä".
Ura.
Kallén näytteli pää­ministeri Petra Pennasta vuoden 2017 helmi­kuussa alkaneessa 12-osaisessa televisio­sarjassa "Presidentti". Vuonna 2020 Kallén näytteli toisen pää­roolin "Kaikki synnit" -sarjan toisella tuotanto­kaudella. Hän on näytellyt useissa elo­kuvissa ja televisiosarjoissa.
Kallén esiintyi Apu­lannan "Jumala"-musiikki­videolla. Hän näyttelee Keski-Uuden­maan teatterissa.
Inka Kallén opiskeli elo­kuva­näyttelemistä silloisessa Stadia-ammatti­korkea­koulussa vuosina 2000–2004, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan vuoden New Yorkissa the Lee Stras­berg Theatre And Film Institutessa. Vuonna 2008 Kallén aloitti opinnot Teatteri­korkea­koulun maisteri­ohjelmassa, josta hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi keväällä 2010. Kallén toimi näyttelemisen lisäksi myös käsikirjoittajana vuonna 2021 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Odotus".
Yksityiselämä.
Kallén asuu Tuusulassa. Hän on vegetaristi ja harrastaa joogaa, pyöräilyä, hiihtoa ja tennistä.
Araucanian valloitus

Araucanian valloitus (1861–1883) oli sarja sotilaallisia operaatioita, joilla Chile varmisti itselleen Araucanian alueen. Sotaa käytiin aluetta asuttanutta ja pitkään "de facto" itsenäisessä asemassa olleita mapucheintiaaneja vastaan.
Tausta.
Mapuchet olivat alueen alkuperäisasukkaita. He olivat päihittäneet Espanjan Araucon sodassa ja olleet riippumattomia satoja vuosia. Araucon sodan jälkikonfliktit alkoivat loppua vasta Chilen itsenäistyttyä, jolloin useat mapuche-päällikot tekivät rauhan uudisasukkaiden kanssa. Kun Chile rupesi kasvamaan ja vaurastumaan, sen asenteet naapureitaan kohtaan muuttuivat vihamielisiksi. Chile kävi sotia Espanjaa, Boliviaa ja Perua vastaan saaden aluelisäyksiä. Chilen väestö kasvoi ja monia chileläisiä muutti Araucanian eteläpuolellekin, kuten Valdiviaan. 
1860 ranskalainen Orelie-Antoine de Tounens julistettiin Araucanian ja Patagonian hallitsijaksi, vaikka maa ei hallinnut kuin Araucanian aluetta. Pelko valtion laajemmasta kansainvälisestä tunnustamisesta sai Chilen toimimaan. Kenraali Cornelio Saavedra Rodríguez laati suunnitelman, joka sisälsi paitsi sotatoimia myös sopimuksia paikallisten heimopäälliköiden kanssa Chilen alueiden laajennuksesta Araucaniassa.
Sota.
Koska kaikkea ei voitu saada sopimuksilla, hyökkäsi Saavadera Araucaniaan 1862. Joukkoja tuli sekä etelästä että pohjoisesta. Chileläiset perustivat linnoituksia alueelle kohtaamatta juurikaan vastarintaa. Chilelle tuli ongelmia miehityksen kanssa, kun se joutui sotaan Peru-Boliviaa vastaan 1879. Mapuchet kättivät tätä hyväkseen ja laukaisivat sarjan hyökkäyksiä chileläisiä linnoituksia vastaan. Hyökkäykset olivat voimakkaita mutta epäonnistuneita. Kun Chile oli voittanut sodan Peru-Boliviaa vastaan, he lähtivät kukistamaan mapucheja lopullisesti. Arviolta 10 000 mapuchea kuoli yhteenotoissa Chilen armeijan kanssa. Monet intiaaneista pakenivat Argentiinaan tai sitten he joutuivat reservaatteihin. 
Seuraukset.
Sotatoimien loputtuakaan ei Araucania ollut täysin rauhoittunut: välikohtauksia sattui vielä 1900-luvulla. Siitä huolimatta alueelle rupesi virtaamaan chileläisiä ja eurooppalaisia maahanmuuttajia. Argentiina ryhtyi myös valloittamaan alueita, joilla vielä oli itsenäisiä intiaaneja. Tästä syystä suurin osa Argentiinan mapucheista muutti Chileen.
Tulle

Tulle on kaupunki Keski-Ranskassa. Se on Corrèzen departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Uuden-Akvitanian alueella ("région").
Historia.
Satavuotisen sodan aikana Rodrigo de Villandrando ryösti Tullen kaupungin.
Waffen-SS:n verilöyly 1944.
Toisen maailmansodan aikana Waffen-SS:n SS-divisioona Das Reich järjesti kostoksi siviilien teurastuksen Tullessa. 9. kesäkuuta 1944 SS keräsi suuren joukon miespuolisia siviilejä. Heistä valittiin sattumanvaraisesti 97, jotka hirtettiin katulamppuihin ja kaupungin parvekkeille. Sen lisäksi 321 lähetettiin vangeiksi pakkotyöleireille Saksaan.
Uinti kesäolympialaisissa 1972

Vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä uitiin yhteensä 29 uintimatkaa. Miehet kilpailivat 15:ssä ja naiset 14 lajissa. Kisoissa tehtiin uusi maailmanennätys 22 eri uintimatkalla ja lisäksi sivuttiin vanhaa maailmanennätystä yhdellä matkalla.
Kisojen suurin tähti oli Mark Spitz, joka voitti seitsemän kultamitalia. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Michael Phelps Pekingin 2008 olympialaisissa. Miesten 400 metrin vapaauinnissa yhdysvaltalainen Rick DeMont oli nopein mutta menetti kultamitalinsa käytettyään kiellettyä ainetta sisältänyttä astmalääkettä ja jäätyään kiinni dopingtestissä. Miesten 400 metrin sekauinnissa ruotsalainen Gunnar Larsson ja yhdysvaltalainen Tim McKee saivat sadasosasekunnin tarkkuudella saman loppuajan mutta tarkempi tarkastelu osoitti Larssonin voittaneen kahden tuhannesosasekunnin erolla.
Tubuainlurikki

Tubuainlurikki ("Vini kuhlii") on Ranskan Polynesiassa elävä erittäin uhanalainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Tubuainlurikin pituus on noin 19 cm ja paino noin 55 g. Sen höyhenpuku on alapuolelta kirkkaan punainen ja selkäpuolelta vihreä. Korvallisella on sininen laikku. Takaselkä ja yläperä ovat kellahtavat ja pyrstö on päältä punainen ja harmaa alapuolelta. Nokka on oranssi, iiris punainen ja koivet oranssinruskeat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris ruskea ja vatsapuoli harmahtavanpunainen.
Esiintyminen.
Tubuainlurikin alkuperäinen elinympäristö on Ranskan Polynesiassa Rimataran saarella Tubuain saaristossa. Lajia on siirretty pohjoisemmaksi Washington-, Fanning- ja Joulusaarille vuonna 1957 ja vuonna 2007 Atiun saarelle Cookinsaarille. Lajin populaation koko on Rimataralla noin 750 yksilöä ja Cookinsaarilla noin tuhat yksilöä. Joulusaarilla on tavattu vain muutamia yksilöitä. Sen kanta on taantunut pääasiassa sen punaisten höyhenten keräilyn ja mustarottien takia. Tubuainlurikkia pidetään harvoin vankeudessa lemmikkilintuna.
Fossiililöytöjen perusteella tubuainlurikin esiintymisalue on aikaisemmin ollut paljon nykyistä laajempi keskisessä Polynesiassa.
Elinympäristö.
Tubuainlurikit asuvat metsissä ja kookospalmumetsiköissä sekä puutarhoissa. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii yhden tai kaksi munaa. Poikaset lähtevät pesästä noin seitsemän viikon ikäisinä.
Ravinto.
Tubuainlurikit syövät siitepölyä, mettä ja kukkia. Erityisen persoja ne ovat kookospalmun kukinnoille.
Melissa Belote

Melissa Belote (s. 10. lokakuuta 1956) on entinen yhdysvaltalainen selkäuimari ja olympiavoittaja.
Belote voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kolme kultamitalia. Hän voitti 100 metrin selkäuinnin ajalla 1.05,78 voittaen Unkarin Andrea Gyarmatin 0,48 sekunnilla. Hän teki 200 metrin selkäuinnin alkuerissä maailmanennätyksen 2.20,58 ja paransi sitä loppukilpailussa aikaan 2.19,19 voittaen kultaa 1,19 sekunnin erolla maannaiseensa Susie Atwoodiin. Lisäksi hän voitti kultaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui ensimmäisen osuuden ja jonka Yhdysvallat voitti maailmanennätysajalla 4.20,75.
Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Belote voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Sandra Neilson

Sandra Neilson (s. 20. maaliskuuta 1956) on entinen yhdysvaltalainen vapaauimari ja olympiavoittaja.
Neilson voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kolme kultamitalia. Hän voitti 100 metrin vapaauinnin ajalla 58,59 kukistaen maannaisensa Shirley Babashoffin 0,43 sekunnilla ja australialaisen maailmanennätysnaisen Shane Gouldin 0,47 sekunnilla. Lisäksi hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän ui ensimmäisen osuuden ja jonka Yhdysvallat voitti maailmanennätysajalla 3.55,19, sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui viimeisen osuuden ja jonka Yhdysvallat voitti maailmanennätysajalla 4.20,75.
Karen Moe

Karen Moe (myöh. Thornton, s. 22. tammikuuta 1953) on entinen yhdysvaltalainen perhosuimari ja olympiavoittaja.
Filippiineillä syntynyt Karen Moe voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanennätysajalla 2.15,57. Neljä vuotta myöhemmin avioliiton myötä nimensä Karen Thorntoniksi vaihtaneena hän sijoittui Montréalin olympialaisissa samassa lajissa neljänneksi ajalla 2.12,90. Kaikki mitalit menivät Itä-Saksaan ja Moe hävisi pronssimitalisti Rosemarie Gabrielille vain 0,04 sekuntia.
Keena Rothhammer

 
Keena Rothhammer (26. helmikuuta 1957) on entinen yhdysvaltalainen vapaauimari ja olympiavoittaja.
Rothhammer voitti 15-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 800 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 8.53,68 sekä pronssia 200 metrin vapaauinnissa ajalla 2.04,92. Belgradin MM-kilpailuissa 1973 hän voitti kultaa 200 metrin vapaauinnissa sekä hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Raili Kostia

Raili Onerva Kostia (o.s. Laukkanen; 14. elokuuta 1930 Juva – 1. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano).
Kostia opiskeli laulua muun muassa Sibelius-Akatemiassa Antti Koskisen johdolla. Hän kuului Kansallisoopperan solistikuntaan ja opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1978. Hän oli kiinnitettynä Grazin oopperaan Itävallassa vuosina 1960–1962 ja Hannoverin oopperaan Saksassa vuosina 1962–1964 ja teki myöhemmin esiintyjänä useita vierailuja Euroopan maihin. Hänellä oli rooleja muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin ja Richard Straussin oopperoissa. Vuosina 1970–1971 hän esiintyi Savonlinnan oopperajuhlilla Marjan roolissa Aarre Merikannon oopperassa "Juha".
Kostia esiintyi oopperalaulaja Aino Acktén roolissa elokuvassa "Luottamus" vuonna 1976.
Kostian puoliso oli laulaja Matti Kostia (1930–1995), joka toimi Helsingin Alppilan seurakunnan kanttorina vuodesta 1973.
Efraim Kemppainen

Efraim Adrian Kemppainen () oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat metsätarkastaja Adolf Kemppainen ja Agatha Charlotta Ingman. Hänet vihittiin avioliittoon 1918 Maisie Therese Vilhelmina Rosenbergin kanssa, josta hän erosi vuonna 1928 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Sigrid Ruth Gunhild Dahlbergin kanssa. 
Opinnot.
Kemppainen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907–1914 ja suoritti alemman hallintotutkinnon vuonna 1914.
Jääkärikausi.
Kemppainen työskenteli lääninkanslistina ja Koiviston piirin nimismiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 25. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Kemppainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Kemppainen palveli sisällissodan jälkeen 7. komppanian päällikkönä 3. Jääkärirykmentissä, joka tunnettiin myöhemmin nimillä Jääkärirykmentti 3, Savon jääkärirykmentti 3 ja Uudenmaan rykmentti. Hänet siirrettiin 7. huhtikuuta 1919 komppanianpäälliköksi Pohjois-Savon rykmenttiin 7. komppaniaan. Pohjois-Savon rykmentissä hän hoiti 3. pataljoonan komentajan tehtäviä 1. tammikuuta - 16. kesäkuuta 1921 välisen ajan. Pataljoonan komentajaksi Kemppainen nimettiin 2. pataljoonaan 6. toukokuuta 1922. Armeijasta hän erosi 13. syyskuuta 1922 ja siirtyi Kauppalehden palvelukseen toimien myös Ähtärin nimismiehenä. Hänet haudattiin Helsinkiin. 
Lääninreviisori ja runoilija Eino Kemppainen, toimittaja-kirjailija Yrjö Kemppainen ja päätoimittaja Aarno Kemppainen olivat Efraim Kemppaisen veljiä.
Andrea del Castagno

Andrea del Castagno (n. 1422–1457) oli italialainen taidemaalari. Hän toimi Firenzessä ja sai vaikutteita pääasiassa Tommaso Masacciolta ja Giotto di Bondonelta. Andrea del Castgno itse puolestaan vaikutti seuraavan sukupolven firenzeläistaiteilijoihin, joihin lukeutuvat Francesco del Cossa ja Ercole de' Roberti. Andrea del Castagnon tunnetuimmat työt ovat Firenzessä: Sant'Apollonian freskot ja Niccolo de Tolentinon muotokuva ratsailla, joka on Firenzen katedraalissa.
Castagno kuoli ruttoon 1457.
Beverley Whitfield

 
Beverley Whitfield (15. kesäkuuta 1954 – 20. elokuuta 1996) oli australialainen rintauimari ja olympiavoittaja.
Whitfield voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.41,71. Hän oli 50 metrin käännöksessä viimeisenä ja 150 metrin kohdalla vielä neljäntenä mutta nousi voittoon 0,34 sekunnin erolla yhdysvaltalaiseen Dana Schoenfieldiin. Lisäksi hän sai pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.15,73.
Burundin provinssit

Burundi on jaettu 18 provinssiin, 129 kuntaan, jotka jaetaan edelleen yli 2 000 kukkulaan (). Maan aluehallinto on rakennettu näiden yksiköiden mukaisesti. Vuonna 2000 Bujumburan käsittävä provinssi jaettiin kahtia Bujumburan maakuntaan (Bujumbura Rural) ja maakuntatasoiseen Bujumburan kaupunkiin (Mairie de Bujumbura). Keväällä 2015 muodostettiin uusi Rumongen provinssi yhdistämällä Bururin provinssin länsiosa (kolme kuntaa) ja Bujumburan maakunnan aiempaan eteläosaan (kaksi kuntaa).
Provinssitason aluehallinnollinen jako on seuraava:
On huomattava, että Burundin väkiluvusta esitetään joissain lähteissä huomattavasti maan tilastollisen vuosikirjan (2014: 9,703 milj) kertomaa lukemaa korkeampia väestöarvioita (esimerkiksi Afrikan kehityspankin sponsoroima Burundi Data Portal antaa 2014 väkiluvuksi: 10,816 milj.). Jälkimmäinen lähde on sisäisesti ristiriitainen, koska lähteen maakuntakohtaisten väkilukujen yhteissumma (9,984 milj) on huomattavasti alhaisempi kuin saman lähteen koko maata koskeva väkiluku.
Gail Neall

Gail Neall (s. 2. elokuuta 1955) on entinen australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Neall voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 5.02,97 rikkoen Claudia Kolbin neljä vuotta vanhan maailmanennätyksen noin 1,7 sekunnilla. Hän osallistui myös 200 metrin perhosuintiin sijoittuen seitsemänneksi ajalla 2.21,88.
Pavlova

Pavlova on venäläisen balettitanssija Anna Pavlovan mukaan nimetty marenkipohjainen jälkiruoka. Siinä on rapea kuori ja pehmeä, vaahtokarkkimainen sisus. 
Uskotaan, että jälkiruoka on keksitty balettitanssijan kunniaksi 1920-luvulla, erään hänen kiertueensa jälkeen, joko Australiassa tai Uudessa-Seelannissa. Jälkiruoan keksijän kansalaisuus on ollut näiden kahden maan välisen väittelyn kohde vuosia, mutta viralliset lähteet viittaavat Uuteen-Seelantiin.
Pavlova on suosittu jälkiruoka ja tärkeä osa molempien maiden kansalliskeittiöitä, ja yksinkertaisena reseptinä sitä tarjoillaan säännöllisesti juhlapäivien ja lomapyhien aterioilla. Se yhdistetään useimmiten kesäaikaan, mutta sitä syödään ympäri vuoden monissa australialaisissa ja uusiseelantilaisissa kodeissa.
Bururi

Bururi on Burundin eteläosassa oleva kaupunki ja samannimisen provinssin pääkaupunki. Vuonna 2007 kaupungissa oli 20 000 asukasta.
Kaupunki sijaitsee 1 836 m merenpinnan yläpuolella.
Olga Rozanova

Olga Vladimirovna Rozanova (; 3. heinäkuuta 1886 Melenki, Vladimirin lääni – 8. marraskuuta 1918 Moskova) oli venäläinen avantgardetaiteilija, suprematismin, uusprimitivismin ja kubofuturismin edustaja.
Elämäkerta.
Rozanova aloitti 1904 opiskelun K. Bolšakovin ja Konstantin Juonin ateljeissa Moskovassa. Samaan aikaan hän opiskeli Stroganovin taideteollisuuskoulussa.
Vuonna 1911 hänestä tuli taiteilijaryhmä "Nuorten liiton" ("Sojuz Molodjoži") aktiivinen jäsen. Seuraavana vuonna hän ystävystyi futuristirunoilijoiden Velimir Hlebnikovin ja tulevan miehensä Aleksei Krutšenyhin kanssa. Vuonna 1916 hän liittyi venäläisten avantgardistien ryhmään "Supremukseen", jota johti Kazimir Malevitš. Siinä vaiheessa hänen aiemmin kubismista ja italialaisesta futurismista vaikutteita saanut maalaustyönsä suuntautui täysin itsenäisesti puhtaaseen abstraktismiin, jossa sommitelma perustuu visuaalisen painon ja värien suhteeseen.
Samana vuonna Rozanova työskenteli yhdessä muiden suprematistien, kuten Kazimir Malevitšin, Aleksandra Eksterin, Nina Genken, Ljubov Popovan, Ksenia Boguslavskajan, Nadežda Udaltsovan, Ivan Kljunin, Ivan Punin ynnä muiden, kanssa Verbovkan kylän taiteilijayhteisössä Kiovassa, jossa avantgardetaiteilijat toimivat yhteistyössä käsityöläisten kanssa kehittäen modernia koriste- ja käyttötaidetta, kuten mattoja, tyynyjä, huiveja ja vöitä. 
Vuosina 1917–1918 hän teki sarjan non-objektiivisia maalauksia, joista hän käytti nimitystä "värimaalaus" ("tsvetopis"). Hänen "Ei-esineellinen sommitelmansa, 1918", joka tunnetaan myös nimellä "Vihreä raita", ennakoi eräiden abstraktien ekspressionistien litteää kuvapintaa ja runollista vivahteikkuutta.
Gunnar Larsson (uimari)

 
Gunnar Larsson (s. 12. toukokuuta 1951) on entinen ruotsalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän menestyi parhaiten sekauintimatkoilla.
Larsson oli vuonna 1970 Barcelonan EM-kilpailujen menestyksekkäin uimari. Hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa sekä 200:n ja 400 metrin sekauinnissa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 2.07,17 ja 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.31,981. Jälkimmäisessä lajissa Yhdysvaltain Tim McKee hävisi Larssonille vain 0,002 sekuntia ja sai hopeaa. Münchenin kisojen jälkeen uinnin sääntöjä muutettiin siten, että ajat otetaan vain sadasosasekunnin tarkkuudella. Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Larsson voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa.
Nobutaka Taguchi

Nobutaka Taguchi (, s. 18. kesäkuuta 1951) on entinen japanilainen rintauimari ja olympiavoittaja.
Taguchi voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 100 metrin rintauinnissa. Hän ui toisessa välierässä ajan 1.05,13 ja rikkoi yhdysvaltalaisen John Henckenin ensimmäisessä välierässä uiman maailmanennätyksen 0,55 sekunnilla. Loppukilpailussa Taguchi paransi maailmanennätyksen aikaan 1.04,94. Pronssia hän sai 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,88 häviten Henckenille 2,33 sekuntia. Taguchi ui 4 × 100 metrin sekauintiviestiä kolmissa eri olympialaisissa: Méxicossa 1968 Japanin joukkue sijoittui viidenneksi, Münchenissä 1972 kuudenneksi ja Montréalissa 1976 kahdeksanneksi.
Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Taguchi saavutti pronssia molemmilla rintauintimatkoilla. Calin MM-kilpailuissa 1975 hän saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa.
Luettelo Burundin kunnista

Tämä on luettelo Burundin kunnista. Burundin provinssit jaetaan 117 kuntaan, jotka taas jaetaan 2 638 kukkulaan ().
Bradford Cooper

 
Bradford Cooper (s. 19. heinäkuuta 1954) on entinen australialainen vapaauimari ja olympiavoittaja.
"Brad" Cooper voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 400 metrin vapaauinnissa. Hän tuli loppukilpailussa maaliin toisena ajalla 4.00,27 häviten Yhdysvaltain Rick DeMontille 0,01 sekuntia, mutta amerikkalainen jäi dopingtestissä kiinni kielletyn lääkkeen käytöstä ja hylättiin. Cooper oli mukana myös 1 500 metrin vapaauinnissa sijoittuen seitsemänneksi ajalla 16.30,49 sekä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa hän toi Australian joukkueen maaliin viidentenä ajalla 7.48,66.
Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Cooper saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän hävisi 400 metrillä vain Rick DeMontille kaksikon uidessa kaikkien aikojen ensimmäisinä uimareina matkan alle neljässä minuutissa. DeMontin uusi maailmanennätys oli 3.58,18 ja Cooperin hopeamitaliaika 3.58,70.
Bubanzan provinssi

Bubanzan provinssi on yksi Burundin 17 provinssista, ja se sijaitsee Luoteis-Burundissa Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Myös provinssin pääkaupungin nimi on Bubanza. Sen pinta-ala on 1 089,04 km².
Vuonna 2010 Bubanzan väkiluvun arvioitiin olevan 428 533. Provinssissa kasvatetaan myyntiin riisiä ja puuvillaa.
Kunnat.
Bubanzan provinssi jakautuu viiteen kuntaan:
All Hell Breaks Loose

All Hell Breaks Loose on thrash metal -yhtye Destructionin studioalbumi vuodelta 2000. Kyseessä on yhtyeen ensimmäinen Marcel Schmierin kanssa tehty albumi sitten vuoden 1988 "Release from Agonyn". Välillä tehtyjen albumien ei katsota kuuluvan yhtyeen viralliseen diskografiaan.
Kappaleet.
Piilotettu bonuskappale:
Bonuslevy.
Albumista julkaistiin myös bonuslevyn sisältävä erikoisversio. Bonuslevyllä on yhtyeen "Bestial Invasion of Hell" -demo, joka ilmestyi alun perin vuonna 1984.
Bujumburan provinssi

Bujumburan provinssi (, englanniksi "Bujumbura Rural") on yksi Burundin 18 provinssista, ja se sijaitsee Länsi-Burundissa. 
Bujumburan provinssi rajoittuu lännessä Tanganjikajärveen, Bujumburan kaupunkiin ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan, pohjoisessa Bubanzan provinssiin, koillisessa Muramvyan provinssiin, idässä Mwaron provinssiin, kaakossa Bururin provinssiin ja etelässä Rumongen provinssiin.
Maakunnan pinta-ala on 959 km². Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 292 577 (VL1979), 316 000 (VL 1990) ja 464 818 (555 933; (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 650 274 ihmistä. 
Burundin entinen presidentti Cyprien Ntaryamira on kotoisin tästä provinssista. Vuonna 1998 Bujumburan käsittävä maakunta jaettiin kahtia Bujumburan provinssiin ja maakunnan aseman omaavaan Bujumburan kaupunkiin. Keväällä 2015 kaksi maakunnan eteläistä kuntaa (Bugarama ja Muhuta) liitettiin osaksi uutta Rumongen provinssia. Samassa säädöksessä Bujumburan maakunnan hallintokeskuksen todettiin olevan Isalen pikkukaupunki (4 977 as., VL2008) (Isare).
Kunnat.
Bujumburan provinssi jakautuu aluehallinnon toisella tasolla 9 kuntaan:
Tolueenidi-isosyanaatti

Tolueenidi-isosyanaatti ("TDI") on aromaattinen isosyanaatti, jossa on kaksi isosyanaattiryhmää. Tolueenidi-isosyanaattia valmistetaan polyuretaanin monomeeriksi. TDI reagoi polyolien kanssa siten, että polyolien alkoholiryhmät reagoivat TDI:n isosyanaattiryhmien kanssa, jolloin muodostuu uretaaniryhmä. Kun molemmissa lähtöaineissa on kaksi reagoivaa ryhmää, molekyyli kasvaa pitkäksi ketjuksi ja muodostuu polyuretaania. TDI:n isomeereistä käytetään yleisesti kahta: 2,4-tolueenidi-isosyanaattia (2,4-TDI, CAS-numero 584-84-9) ja 2,6-tolueenidi-isosyanaattia (2,6-TDI, CAS-numero 91-08-7). Edellistä valmistetaan myös puhtaana, mutta yleisesti käytetyt seokset ovat 80 % ja 65 % 2,4-TDI:tä. TDI on toiseksi käytetyin di-isosyanaatti 34.1 % osuudellaan (2000) – käytetyin on MDI. Tolueenidi-isosyanaattituotanto vuonna 2000 oli 1,4 miljoonaa tonnia.
Käyttö.
Tolueenidi-isosyanaattia käytetään vaahtomuovien, polyuretaanin, muiden elastomeerien sekä lakkojen valmistukseen.
Valmistus.
Tolueenidi-isosyanaattia valmistetaan tolueenista kolmivaiheisella reitillä. Ensin tolueeni nitrataan typpihapolla dinitrotolueeniksi; vaiheessa määräytyy isomeerien suhde. Dinitrotolueeni pelkistetään katalyyttisesti vedyllä diaminotolueeniksi. Edelleen, diaminotolueenista valmistetaan TDI:a karbonyloimalla amiinit fosgeenilla. Fosgeeni aminolysoituu vetykloridiksi, joka otetaan sivutuotteena talteen; reaktio on merkittävä teollisen vetykloridin lähde.
Terveys- ja ympäristövaikutukset.
TDI ja MDI ovat aiheuttaneet merkittävää työperäistä astmaa, jonka esiintyminen on vähentynyt oikean suojauksen ansiosta. Aine sitoutuu DNA:han, ja polyuretaanityöntekijöiden kromosomimuutosten on havaittu lisääntyneen selvästi. Laboratoriokokeissa aine ei kuitenkaan aiheuttanut hiirille syöpiä. 
TDI on vaarallista vesieläimille. Veteen jouduttuaan se hydrolysoituu päivässä. Se hajoaa biologisesti, mutta ei tiedetä, kauanko hajoaminen kestää.
Miehet ilman toivoa

Miehet ilman toivoa (, 1966) on Miklós Jancsón ohjaama unkarilainen elokuva.
Elokuva sijoittuu Lajos Kossuthin johtaman Unkarin kansannousun (1848–1849) jälkeiseen aikaan. Itävalta hallitsee maata, mutta Kossuthin kannattajien yllä pitämä vastarinta elää vielä 20 vuoden jälkeen. Tukahduttaakseen vastarinnan armeija vangitsee joukon unkarilaisia sissejä ja sijoittaa heidät syrjäiseen tuuliselle ja paljaalle pustalle rakennettuun kalkkipintaiseen linnakkeeseen. Nimeä lukuun ottamatta vastarintaliikkeen johtajan Sándor Rózsan henkilöllisyyttä ei tiedetä, joten itävaltalaisupseerit punovat erilaisia juonia saadakseen selville, onko Sándor yksi pidätetyistä miehistä. 
Miehet ilman toivoa menestyi kotimaassaan hyvin. Se oli myös ensimmäinen Jancsón elokuvista, joka tavoitti ulkomaisen yleisön. Elokuva nimettiin Kultainen palmu -ehdokkaaksi Cannesin elokuvajuhlilla 1966. Sitä ei palkittu, mutta siitä tuli menestys kriitikoiden keskuudessa.
Maria Berg

Maria Berg (o.s. Juuranto; 9. huhtikuuta 1923 Helsinki – 12. marraskuuta 2008 Espoo) oli suomalainen kirjailija.
Berg työskenteli ennen kirjailijaksi ryhtymistä isänsä Erik Juurannon johtamassa yrityksessä Lejos Oy:ssä. Hän kirjoitti taiteilijakirjat Birger Kaipiaisesta, Mauno Hartmanista ja Kain Tapperista sekä romaanin Bergin suvun menneisyydestä. Ooppera oli lähellä hänen sydäntään.
Hänen puolisonsa oli vuodesta 1946 kreivi Markus Friedrich Ermes Berg. Heillä on kaksi tytärtä ja poika.
Enkelihoito

Enkelihoito eli enkeliterapia on uskomuslääkinnän alaan kuuluvaa energiahoitoa. Enkelihoidossa pyritään kutsumaan enkeleitä tai enkeleiden tapaisia olentoja vaikuttamaan ihmisen hyvinvointiin. Enkelihoidon toimivuudesta ei ole minkäänlaisia tieteellisiä todisteita.
Enkelihoidon nykyiset muodot perustuvat pitkälti yhdistelmään uskonnollisia käsityksiä enkeleistä, esoteerisia perinteitä ja parannusajatuksia, joiden juuret ulottuvat antiikin uskontoihin ja keskiajan kristillisiin riitteihin.
Karl Ferdinand Forsström

Karl Ferdinand Forsström (6. elokuuta 1817 Mäntyharju – 21. kesäkuuta 1903 Ristiina) oli suomalainen kihlakunnantuomari. Suomalaisuuden kannattajana tunnettu Forsström aloitti tuomarina toimiessaan ensimmäisenä kihlakunnanoikeuden pöytäkirjojen laatimisen suomen kielellä.
Forsströmin vanhemmat olivat Heinolan kihlakunnan kruununvouti, hovineuvos Karl Magnus Forsström ja Agata Serafia Stierwald. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Forsström suoritti tuomarintutkinnon 1840 ja hän sai varatuomarin arvon 1842. Hän toimi Viipurin hovioikeuden kanslistina 1847, laamannin apulaisena vuodesta 1849, Ala-Karjalan tuomiokunnan vt. tuomarina 1850–1859 ja tuomarina 1859–1864 sekä Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1864–1901. Forsströmistä tuli hovioikeuden asessori 1872 ja laamanni 1883. Hän omisti vuodesta 1864 Ristiinassa sijainneen Puntalan kartanon.
Forsström oli jo opiskeluvuosinaan tullut suomalaisuusliikkeen kannattajaksi. Toimiessaan tuomarina hän havaitsi oikeusturvan kannalta ongelmaksi sen että vaikka oikeudenistunnossa käytettiin suomen kieltä niin silti oikeuden pöytäkirjat laadittiin ruotsiksi. Niinpä hän laati vuonna 1857 ensimmäisenä suomen kielellä memoriaalipöytäkirjat ja Tohmajärven Värtsilän kylässä marraskuussa 1856 tapahtuneen murhajutun pöytäkirjat kun jutussa syytetty pyysi pöytäkirjoista suomenkielistä kopiota itselleen. Nämä pöytäkirjat julkaistiin vuonna 1857 nimellä "Viina ja murha". Myöhemmin Forsström alkoi Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina toimiessaan laatia lähes kaikki oikeudenkäyntien pöytäkirjat suomeksi.
Forsström on haudattu Ristiinaan. Hänen hautakivessään on teksti "Ladun hiihti – tien osoitti".
Geranyylipyrofosfaatti

Geranyylipyrofosfaatti (C10H20O7P2) on terpenoidi ja mevalonaattireitin välituote. Geranyylipyrofosfaattia syntyy isopentenyylipyrofosfaatin ja dimetyyliallyylipyrofosfaatin reaktiotuotteena. . Organismit muodostavat geranyylipyrofosfaatista uusia yhdisteitä kuten geranyyligeranyylipyrofosfaattia, farnesyylipyrofosfaattia ja kolesterolia.
Molot

Molot on etninen ryhmä Sinisen-Niilin alueella Sudanissa. Moloja on alle tuhat henkeä, ja he puhuvat niloottisiin kieliin kuuluvaa molo-kieltä. Useimmat molot ovat muslimeja.
Rakastajat-teatteri

Rakastajat-teatteri on vuonna 1991 perustettu Satakunnan ainoa vapaa ammattiteatteriryhmä. Sen perustivat näyttelijät Hilkka Ollikainen, Angelika Meusel ja Kai Tanner sekä puvustaja-lavastaja Lizz Santos. Teatteri on nimetty ensimmäisen ensi-illan, Harold Pinterin "Rakastaja"-näytelmän mukaan.
Oma teatteritila saatiin keväällä 1997 Valtakadulta. Nykyisin "Studio Hilkkana" tunnettu paikka nimettiin alun perin Hilkka-näyttämöksi teatterin edesmenneen perustajajäsenen, Hilkka Ollikaisen, mukaan. Kulttuuritehdas Kehräämö Porin Puuvillatehtaan alueelta saatiin käyttöön vuonna 2009. Tähän saliin mahtuu jopa 260 katsojaa ja se tarjoaa puitteet klubi-illoille ja isoille vierailuesityksille.
Vuodesta 2000 vuoteen 2022 Rakastajat-teatteri järjesti vuosittaista vapaille teatteriryhmille tarkoitettua Lainsuojattomat-festivaalia. Alun perin festivaali oli tarkoitus järjestää kiertävänä eri kaupungeissa, mutta paikaksi vakiintui Pori. Tapahtuman nimi viittaa vapaiden teatteriryhmien asemaan laitosteattereille ohjatun lakisääteisen rahoituksen ulkopuolella.
Nils Aejmelaeus

Nils (Niilo) Aejmelaeus (11. syyskuuta 1812 Vaasa – 20. elokuuta 1854 Porvoo) oli suomalainen pastori, joka julkaisi ensimmäisen suomenkielisen novellin tai pienoisromaanin.
Elämäkerta.
Lapsuus ja opinnot.
Aejmelaeuksen vanhemmat olivat konrehtori (vararehtori) Johan Aejmelaeus ja Brita Johanna Lindqvist. Kuusilapsinen perhe muutti vuonna 1818 Uuteenkaupunkiin, kun Johan Aejmelaeus valittiin Uudenkaupungin ja Kalannin kirkkoherraksi. Nils Aejmelaeus pääsi ylioppilaaksi vuonna 1828, ja hänet vihittiin papiksi 1835.
Pappina.
Aejmelaeus oli Sulkavan kirkkoherran apulaisena vuodesta 1835, mutta hän joutui jäämään viideksi vuodeksi virkavapaalle 1838–1844 heikon terveytensä takia. Aejmelaus oli sitten Porvoon tuomiokapitulin ylimääräisenä amanuenssina 1844, 2. amanuenssina 1844–1852 ja suoritettuaan pastoraalitutkinnon 1852 hänestä tuli 1853 Porvoon tuomiokapitulin notaari eli 1. amanuenssi. Aejmelaeus valittiin myös Porvoon kaupungin kaupungin rakentamiskomitean puheenjohtajaksi.
Novellikirjailijana.
Aejmelaeus julkaisi ensimmäisen suomenkielisen 84-sivuisen novellin tai pienoisromaanin "Haaksirikko: Suomalainen perustuskielinen taru, Niilolta" vuonna 1838 ollessaan Sulkavalla apupappina. Novellissa lehdesten tekoon lähtenyt pappilan väki tapaa venematkalla veden varaan joutuneen talonpoika Paavon. Pahoin vilustunut Paavo tuodaan pappilaan, jossa häntä hoitaa pappilan piika Loviisa. Nuoret rakastuvat toisiinsa, mutta Loviisa ei suostu aluksi Paavon kosintaan, sillä hän luulee Paavolla olevan jo morsian. Monien vaiheiden jälkeen Paavo ja Loviisa menevät kuitenkin naimisiin.
Perhe.
Nils Aejmelaeus oli naimisissa vuodesta 1844 Uudenkaupungin tullinhoitaja Olof Söderströmin lesken Fredrika Henrika Karolina Wittfoothin kanssa. 
Kuolema.
Aejmelaeus kuoli loppukesällä 1854 Porvooseen iskeneen lavantautiepidemian aikana.
Ongelma

Ongelma on este, joka tekee vaikeaksi saavuttaa halutun päämäärän, kohteen tai tarkoituksen. Se viittaa tilanteeseen, ehtoon tai asiaan, jota ei ole vielä ratkaistu. Laajassa merkityksessä ongelma tulee asianomaiselle henkilölle ilmeiseksi sitten kun hän huomaa merkittävän eron olemassaolevan tilanteen ja halutun tilanteen välillä.
Työelämässä ongelmasta käytetään usein kiertoilmausta "haaste", koska käsite "ongelma" saatetaan kokea negatiiviseksi ilmaukseksi. Esimerkiksi: "Yrityksellämme on loppuvuonna edessään monia haasteita" tarkoittaa samaa kuin "Yrityksemme kohtaa loppuvuonna monia ongelmia".
Ongelmanratkaisu.
Ongelmalle tarvitaan vastaus tai ratkaisu. Yritystä löytää ratkaisu ongelmaan kutsutaan ongelmanratkaisuksi. Eräs sen muoto on vianpaikannus eli vianetsintä. 
1950-luvun paikkeilta alkaen teoreettisen tietojenkäsittelytieteen eräs tavoitteista on ollut tutkia tietokoneiden käyttöä ongelmanratkaisussa.
Esimerkkejä.
Tyypillisiä ongelmia ovat mm. seuraavat:
The Hours that Remain

The Hours that Remain on Mercenaryn neljäs studioalbumi. Levy on ensimmäinen, jolla Henrik "Kral" Andersen, yksi perustajajäsenistä, ei ole mukana. Tällä albumilla yhtye on valinnut edellisiä tuotoksiaan progressiivisemman lähestymistavan, mutta mukana on yhä elementtejä melodisesta death metalista ja power metalista.
Kappaleet.
DVD.
Vain erikoispainos.
Asiaintila

Asiaintilat ovat eräs ontologinen kategoria. Muodollisesti esitettynä asiaintila "S" on entiteetti, joka vastaa jotain kokonaista väitelausetta "p" ja on olemassa, jos ja vain jos "p" on tosi. Tosiasia on asiaintila, joka vallitsee.
Ontologiaan käsite asiaintila on tullut 1800-luvun lopulla. Asiaintiloilla on selitetty universaalien ongelmaan liittyvässä realismissa sitä, kuinka Bertrand Russellin olettamat universaalit eli yleiskäsitteet instantioituvat partikulaareissa eli yksilöolioissa.
Asiaintiloja ovat käsitelleet muun muassa Gustav Bergmann, D. M. Armstrong, Herbert Hochberg, J. P. Moreland, J. Padilla Gálvez ja Reinhardt Grossmann. Varsinkin Bergmann ja Armstrong ovat systematisoneet Russellin aiemmin esittämiä ideoita.
Jack Tramiel

Jack Tramiel (alkuperäinen puolalainen nimi Jacek Trzmiel, 13. joulukuuta 1928 Łódź, Puola – 8. huhtikuuta 2012 Monte Sereno, Kalifornia, Yhdysvallat) oli puolanjuutalaissyntyinen yhdysvaltalainen liikemies. Hänet tunnetaan Commodore 64 -kotitietokoneen isänä. 
Tramiel syntyi Puolassa vuonna 1928 juutalaiseen perheeseen. Toisen maailmansodan aikana koko hänen perheensä joutui natsien keskitysleireille, ensin Auschwitziin ja myöhemmin Ahlemin työleirille. Tramiel selvisi holokaustista hengissä ja muutti sodan jälkeen Yhdysvaltoihin vuonna 1947. Myöhempinä vuosinaan hän oli mukana perustamassa United States Holocaust Memorial Museumia. Yhdysvalloissa Tramiel toimi aluksi taksinkuljettajana ja kirjoituskoneiden korjaajana, mutta siirtyi sittemmin taskulaskimiin. Muutettuaan Kalifornian Piilaaksoon hän alkoi keskittyä tietokoneisiin ja tietokonepeleihin.
Tramielin Commodore-yhtiön ensimmäiset markkinoille tuomat kotitietokoneet olivat Commodore PET ja VIC-20, mutta hänen varsinainen hittituotteensa oli vuonna 1982 markkinoille tullut Commodore 64, josta muodostui kaikkien aikojen myydyin kotitietokone. Vuonna 1984 Tramiel lähti Commodorelta, perusti uuden yhtiön ja osti peliyhtiö Atarin.
Tramielin vaikutus tietokonealaan oli valtaisa; häntä on myöhemmin verrattu mm. Steve Jobsiin. Tramiel kuoli 83-vuotiaana huhtikuussa 2012. Tramielin liiketoiminnan sanotaan tuoneen tietokoneet entistä laajemman yleisön saataville.
UC AlbinoLeffe

Unione Calcio AlbinoLeffe on italialainen jalkapalloseura Leffen ja Albinon kaupungeista Bergamon maakunnasta. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Serie C:ssä.
AlbinoLeffen kotistadion on Bergamossa sijaitseva 26 638 -paikkainen Atleti Azzurri d'Italia, jonka se jakaa Bergamon suurimman seuran Atalantan kanssa. Joukkue pelaa kotiottelunsa vaaleansinisissä paidoissa ja tummansinisissä shortseissa. Vierasasu on punakeltainen.
Historia.
Seura sai alkunsa vuonna 1998, kun kahden vierekkäin sijaitsevan kaupungin Serie C2 -seurat Albinese Calcio ja SC Leffe yhdistyivät. Heti ensimmäisellä kaudellaan AlbinoLeffe nousi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Serie C1:een. Siellä joukkue majaili vuoteen 2003 asti, jolloin nousu toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie B:hen toteutui. Joukkue varmisti nousunsa päihittämällä Pisan nousukarsintafinaalissa.
Kaudella 2007–2008 AlbinoLeffe oli lähellä nousta Italian pääsarjaan Serie A:han. Joukkue hävisi kuitenkin nousukarsintafinaalissa Leccelle yhteismaalein 2–1.
Seura on koko olemassaolonsa aikana kärsinyt heikoista yleisömääristä. Ennätys on kaudelta 2006–2007, jolloin AlbinoLeffen kotiotteluita seurasi keskimäärin 2 400 katsojaa.
Ada Norna

Ada Astrid Norna (sukunimi vuoteen 1922 Bärlund; 26. lokakuuta 1896 Tampere – 1. tammikuuta 1976) oli suomalainen filosofian maisteri ja toimittaja.
Nornan vanhemmat olivat kirjakauppias Heikki Theodor Bärlund ja Alina Emilia Frestadius. Norna pääsi ylioppilaaksi 1918 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922 ja maisteriksi 1923. Hän oli "Uuden Suomen" ulkomaankirjeenvaihtajana Berliinissä vuodesta 1923 aina vuoteen 1946 saakka. Norna toimi 1920-luvulta alkaen myös "Aamulehden", IKL:n "Ajan Suunnan", "Suomen Kuvalehden" ja "Rintamamies"-lehden Berliinin kirjeenvaihtajana. 
Ada Norna toimi 1920-luvulla myös näyttelijänä, lausujana ja näytelmien suomentajana. Hän opiskeli tällöin kolmen vuoden ajan Berliinissä teatteritaidetta Max Reinhardtin johdolla. Hän toimi vuodesta 1923 Suomen Työväen Näyttämöiden Liiton asiamiehenä Saksassa ja hankki sieltä Suomeen uutuusnäytelmiä.
Kansallissosialismiin myönteisesti suhtautuneella Ada Nornalla oli 1930-luvulla hyvät suhteet Joseph Goebbelsin johtamaan Saksan viralliseen propagandakoneistoon ja ne auttoivat häntä kirjeenvaihtajan työssä muun muassa avaamalla pääsyn erilaisiin virallisiin tilaisuuksiin. Sotien aikana Nornan Berliinin kotitalo tuhoutui pommituksessa ja hän joutui muuttamaan Berliinin eteläpuolella sijainneelle Dahlemin esikaupunkialueelle. Kun Saksan ja Suomen viralliset suhteet katkesivat syksyllä 1944 Norna saattoi jäädä Berliiniin koska hän toimi myös ruotsalaisen "Stockholms-Tidningen"-lehden kirjeenvaihtajana. Keväällä 1945 hän teki vielä kolme automatkaa rintamalle muun muassa Berliinin keskustaan kunnes sotatoimet tekivät liikkumisen mahdottomaksi. Neuvostojoukot saapuivat Dahlemiin 26. huhtikuuta 1945. Norna joutui kuulusteluihin mutta muuten häntä kohdeltiin asiallisesti. 
Sotien jälkeen Norna asui Milanossa toimien vapaana toimittajana. Hän avusti tällöin "Aamulehteä", "Suomen Kuvalehteä" ja "Maaseudun Tulevaisuutta". Viimeiset vuotensa Norna asui Oulussa.
Norna suomensi myös kirjoja ja näytelmiä.
Suomennoksia.
Näytelmiä ja kuunnelmia:
Aiheesta muualla.
 Luettelo Ada Nornan kirjoittamista lehtiartikkeleista
Kalle Rissanen

Kaarlo Lauri (Kalle) Rissanen (21. heinäkuuta 1885 Tampere – 19. maaliskuuta 1958 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen työväenliikkeen kirjailija, joka muutti siirtolaisena Yhdysvaltoihin. August Strindbergiltä vaikutteita saanut Kalle Rissanen kirjoitti Suomessa asuessaan runoja ja kertomuksia sanomalehtiin ja muihin julkaisuihin. Yhdysvalloissa hän julkaisi muun muassa kertomuskokoelman "Tyhjät myllyt" ja romaanin "Valkeat kädet".
TuS Koblenz

TuS Koblenz on vuonna 1934 perustettu saksalainen jalkapalloseura Koblenzista Rheinland-Pfalzista. Seura pelaa kotiottelunsa 15 000 katsojaa vetävällä Stadion Oberwerthillä. Seura pelaa kaudella 2021–2022 viidennellä sarjatasolla, Oberliga Rheinland-Pfalz/Saarissa, jonne se putosi Regionalliga Südwestistä keväällä 2018. Kausilla 2006–2010 Koblenz pelasi Saksan 2. Bundesliigassa. Suomalainen hyökkääjä Njazi Kuqi pelasi seuran riveissä kausilla 2008–2010.
Sykloidi

Sykloidi on vierintäkäyrä, jonka muodostavat pyörän pinnalla olevan pisteen sijainnit eri ajanhetkinä, kun pyörä vierii suoraan tasaisella alustalla.
Sykloidi on samalla brakistokroni eli käyrä, jota pitkin kappale nopeimmin vierii huipulta alas painovoiman vaikutuksesta. Samalla se on tautokroni, mikä merkitsee, että aika, jossa sen sisäpintaa pitkin vierivä, alkutilassa lepotilassa jossakin sen pisteessä oleva pallo saavuttaa käyrän alimman kohdan, ei riipu sen alkuperäisestä paikasta.
Historia.
Sykloidia tutki ensimmäisenä Nicolaus Cusanus ja myöhemmin Marin Mersenne. Nimen sille antoi Galileo Galilei vuonna 1599. Vuonna 1634 G. P. de Roberval todisti, että sykloidin alle jäävän alueen pinta-ala on kolme kertaa niin suuri kuin sen ympyrän, jonka vieriessä se muodostuu. Vuonna 1658 Christopher Wren osoitti, että sykloidin pituus on neljä kertaa niin suuri kuin sen muodostavan ympyrän läpimitta. Sykloidia on sanottu "Geometrian Helenaksi", ja 1600-luvun matemaatikot kävivät paljon siihen liittyviä kiistoja.
Yhtälöt.
Origon kautta kulkeva sykloidi, jonka "r"-säteinen ympyrä muodostaa vieriessään, muodostuu pisteistä ("x", "y"), jotka toteuttavat ehdot:
formula_1
formula_2
missä parametri "t" on reaaliluku. Parametrin "t" arvolla ympyrän keskipiste on pisteessä "rt".
Edellä trigonometriset funktiot on määritelty käyttämällä kulmayksikkönä radiaania. Jos kulmayksikkönä käytetään astetta, yhtälöt voidaan kirjoittaa muotoon
x = r(cos(270°-t)) + 2πrt/360°
y = r(sin(270°-t)) + r
Käyrä on derivoituva muualla paitsi erikoispisteissä, joissa se kohtaa "x"-akselin. Niissä sykloidilla on terävä kärki, ja niitä lähestyttäessä derivaatta kasvaa rajatta formula_3:ään tai formula_4:ään riippuen siitä, kummasta suunnasta erikoispistettä lähestytään. Sykloidi toteuttaa myös differentiaaliyhtälön
formula_5
Pinta-ala.
"r"-säteisen ympyrän generoiman sykloidin kaari voidaan parametroida näin:
formula_6
formula_7
missä 
formula_8
Koska
formula_9
on sykloidin kaaren alla olevan alueen pinta-ala
formula_10
Kaaren pituus.
Sykloidin kaaren pituus "S" voidaan laskea seuraavasti:
formula_11
Toinen geometrinen tapa laskea sykloidin pituus on huomata, että kun evolventtia kuvaava lanka on purettu puolikkaan kaaren ympäriltä kokonaan auki, ​​ojentuu se kahden halkaisijan pituiseksi janaksi. Tämä on siis yhtä pitkä kuin puolet sykloidin kaaren pituudesta, ja kokonaisen syksoidin jakson pituisen kaaren pituus on 8r (katso kuva vieressä).
Sykloidia muistuttavia käyriä.
Episykloidi on käyrä, joka muodostuu ympyrän vieriessä toisen ympyrän kehää pitkin sen ulkopuolella. Hyposykloidi taas muodostuu ympyrän vieriessä toisen ympyrän kehää pitkin sen sisäpuolella. Vastaavasti voidaan muodostaa käyriä ympyrän vieriessä minkä tahansa muutakin käyrää pitkin.
Syklodilla, episykloidilla ja hyposykloidilla on se yhteinen ominausuus, että kukin niistä on yhdenmuotoinen evoluuttansa kanssa.
Ernst Odert Reuter

Ernst Odert Reuter (8. lokakuuta 1815 Oravainen – 11. toukokuuta 1890 Tammisaari) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Reuterin vanhemmat olivat kirjanpitäjä Johan Fredrik Reuter ja Gustava Elisabet von Essen. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Reuter, joka liittyi jo opiskeluaikanaan herännäisiin, vihittiin papiksi 1840, joskaan hän ei suorittanut pastoraalitutkintoa vakaumuksellisista syistä. Hän toimi pappina Nauvossa, Brändössä, Sottungassa, Västanfjärdissä, Karjaalla, Inkoossa ja Espoossa. Reuter oli Tammisaaren kappalaisena 1859–1890, varapastorin arvon hän sai 1860.
Reuter oli naimisissa vuodesta 1843 Aura Augusta Avellanin (k. 1882) kanssa. Heidän poikansa oli insinööri ja kirjailija Jonatan Reuter.
Kirjallinen toiminta.
Reuter julkaisi muun muassa joukon uskonnollisia pienoisromaaneja, minkä lisäksi hän toimitti "Barnavännen" eli "Lasten Ystävä" -nimistä kristillistä lastenlehteä 1862-1863. Hänen teoksiaan, joista jotkut käännettiin myös suomeksi, ovat:
Great Andamanese

Great Andamanese (kirjaimellisesti "suurandamaanit", hindiksi अण्डमानी) on englanninkielinen yhteisnimitys toisiinsa liittyville alkuperäisheimoille tai ryhmille, jotka elivät Great Andamanin saaristossa eli Andamaanien suurimmilla saarilla. Heimoja yhdisti samankaltainen heimokulttuuri ja toisilleen sukua olevat kielet. Kielitieteilijät jakavat Great Andamanesen kieliryhmän kymmeneen kieleen tai murteeseen: aka-bea, akar-bale, aka-kede, aka-kol, a-pucikwar, oko-juwoi, aka-cari, aka-kora, aka-jeru, aka-bo.
Brittien saapuessa Andamaaneille heimolaisia oli yli 5 000. Nykyään Great Andamanese -ryhmään kuuluu Survival Internationalin mukaan 53 ihmistä. VOGA:n raportissa (päivätty 13.1.2006) luetellaan 50 ihmistä ja neljä ulkopuolelta yhteisöön muuttanutta. Jäljelle jääneet heimolaiset asuvat nykyisin pienellä Strait Islandilla. Heimolaisista enää muutama osaa puhua Great Andamanese -heimon omaa kieltä.
Prussian Blue

Prussian Blue oli yhdysvaltalainen valkoista nationalismia kannattanut folkduo, jonka vuonna 1992 syntyneet kaksossiskokset Lynx Vaughan Gaede ja Lamb Lennon Gaede perustivat alkuvuodesta 2003 Bakersfieldissä, Kaliforniassa.
Prussian Blue julkaisi debyyttialbuminsa "Fragment of the Future" (Resistance Records) vuoden 2004 loppupuolella, minkä jälkeen duolta ilmestyi vielä albumi "The Path We Chose" vuonna 2005 ja kokoelma-albumi "For the Fatherland" vuonna 2006.
Yhtyeellä oli vahvat siteet National Vanguard -organisaatioon. The Daily Telegraphin mukaan yhtye teki konserteissaan myös natsitervehdyksiä. Vuonna 2011 julkaistussa haastattelussa siskokset ilmoittivat olevansa nykyään melko liberaaleja ja kannattavansa monikulttuurisuutta.
Nimi Prussian Blue tarkoittaa preussinsinistä, joka on holokaustin uhrien murhaamiseen käytetyn Zyklon B -myrkkykaasun runsaan käytön kaasukammion seiniin jättämä väri. Holokaustin kiistävät tai sitä vähättelevät sanovat, että väriä (tai edes sen jäämiä) olisi pitänyt löytyä suihkuhuoneiden seiniltä.
Fast Material

Fast Material on suomalaisen Cause For Effect -yhtyeen ensimmäinen täyspitkä levy. Päinvastoin kuin myöhemmissä levytyksissä, yhtye käytti tällä julkaisulla vielä kitaraa.
Levy on äänitetty syyskuussa 1998 tamperelaisessa Fantom Studiossa. Basisti/laulaja Tuomo soitti sekä basso- että kitaraosuudet. Levyllä on yhteensä 32 kappaletta ja sen kokonaiskesto on hieman yli puoli tuntia. Kappaleet on tehty vuosien 1997 ja 1998 aikana.
Levyn julkaisi lopulta syksyllä 2000 saksalainen Ecocentric Records kahden muun pienlevy-yhtiön joutuessa perääntymään projektista taloudellisten vaikeuksien takia. Levyn ilmestyttyä oli yhtye jo muuttunut basso/rummut duoksi ja käynyt äänittämässä ensimmäisen äänitteensä duona. PQ-2 miniCD:n marraskuussa 1999.
Vain harvoja levyllä olevia kappaleita on soitettu myöhemmin keikoilla. Äänityksen ja julkaisun välisenä aikana yhtye teki muodonmuutoksen ja sen takia itse levy on jäänyt hieman välityön asemaan. Suomalaisen Dies Irae Recordsin julkaistessa kesäkuussa 2006 diskografia CD:n "2001–2004", mukaan otettiin vain basso/rummut aikakauden äänitteet.