tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kamjanets-Podilskyin linnoitus

Kamjanets-Podilskyin linnoitus () on Ukrainan Hmelnytskyin alueen Kamjanets-Podilskyin kaupungissa sijaitseva historiallinen linnoitus. Se on luokiteltu maan keskeisimpiin nähtävyyksiin, yhdeksi Ukrainan seitsemästä historiallis-arkkitehtonisesta ihmeestä.
Rakenteeltaan linna on pitkänomainen, sitä rajaa monikulmion muotoinen muuri, jossa on seitsemän kokotornia, kaksi lieriömäistä puolitornia ja yksi niin sanottu cavalier-torni.
Kiovan Rusin aikana rakennettu puinen linnoitus korvattiin Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana, 1300-luvun puolivälistä lähtien, liettualaista alkuperää olevan rusilaisen ruhtinassuvun johdolla vaiheittain rakennetulla kivisellä linnoitteella 1300–1600-lukujen aikana. Linnoitus kuvastaa 1300-1400 -luvun ukrainalaista linnoitusrakentamista. Länsiosan kaksi tornia samoin kuin itäpuolen kaksi tornia ovat Liettuan Rusin ajalta. Torneissa on kapea sylinterimäinen runko, jonka päällä on leveämpi goottilainen kaide. Ikkunoin varustetun tornin yläosan yllä on telttamainen katto. Vuosina 1374-1434 Kamianets-Podilskyi oli osin itsenäisen Podillian ruhtinaskunnan keskus. Mutta 1400-luvun puolivälissä kaupunki ja linna siirtyi Puolan vaikutuspiiriin. Linnoituksesta ja kaupungista tuli Puola-Liettuan valtioliiton rajalinnoitus. 1500-luvun puolivälissä linnaan lisättiin neljä lisätornia (Папська, Ляська, Денна &amp; Мала Західна). 1600-luvun alussa kokonaisuuteen liitettiin Uusi linna tykistöä vastaan; tällöin nousivat myös uusi läntinen ja uusi itäinen torni.
Vuonna 1672 Turkin armeija valloitti kaupungin. Kun kaupunki sittemmin palasi Puolan yhteyteen, sen puolustusrakenteita ei enää käytetty entiseen tapaan.
Linnoitus on rakennettu Smotrytšjoen varren mutkaan strategiselle paikalle, jossa se on voinut suojata Kamjanets-Podilskyin vanhaa kaupunkia.
Alabaman kuvernöörin kartano

Alabaman kuvernöörin kartano () on Alabaman kuvernöörin (nykyään Kay Ivey) ensisijainen virka-asunto, joka sijaitsee Montgomeryn kaupungissa. Kuvernöörillä on käytössään myös kaksi muuta asuntoa.
Kuvernöörillä oli jo vuonna 1911 käytössään erillinen rakennus, joka toimi kuvernöörin virka-asuntona. Se kuitenkin purettiin vuonna 1963 moottoritien tieltä. Nykyisen kuvernöörin virka-asuntona toimivan kartanon rakennutti Alabaman entinen varakuvernööri Robert F. Ligon vuonna 1907, joka kuoli vuonna 1939. Hänen leskeksi jäänyt vaimonsa Aileen ehdotti osavaltiolle, joka oli jo alkanut etsiä kuvernöörille uutta virka-asuntoa, talon ostamista. Talo myytiin osavaltiolle 100 000 dollarilla lokakuussa 1950.
Kartanon on suunnitellut Weatherly Carter. Ensimmäinen kartanossa asunut kuvernööri oli Gordon Persons.
Huoneita kartanossa on 19 ja rakennus on kooltaan hieman yli 8500 neliöjalkaa (n. 789 m2). Koko tontin pinta-ala on 4,5 eekkeriä. Kartanossa on vielä muutamia alkujaan Ligonin perheen hankkimia huonekaluja 
Kartanon piha ja ensimmäinen kerros ovat avoimia yleisölle tiistaisin ja torstaisin. Sisäänpääsymaksua ei peritä. Kartanon ylläpitoon ja entisöintiin osallistuu Friends of Alabama Governor's Mansion -niminen yhdistys.
Ruslan Šaveddinov

Ruslan Šaveddinov (; s. 22. heinäkuuta 1995) on venäläinen oppositiovaikuttaja.
Šaveddinov on lähtöisin Istrasta. Hän opiskeli 2010-luvun alussa yliopistossa Moskovassa ja luki säännöllisesti Aleksei Navalnyin blogia LiveJournalissa. Hän liittyi vapaaehtoisena Navalnyin ryhmään vuoden 2013 Moskovan pormestarinvaalikampanjassa ja nousi Korruption vastaisen säätiön hierarkiassa vuosien saatossa. Šaveddinovista tuli sen hankejohtaja, ja hän kiersi Venäjää Navalnyin seurassa. Hän oli Navalnyin vuoden 2018 vaalikampanjan tiedottaja ja toimi NavalnyLIVE-ohjelmassa juontajana. Joulukuussa 2019 hän joutui kahdeksannen kerran pidätetyksi. Šaveddinov määrättiin vuodeksi asepalvelukseen tukikohtaan Novaja Zemljaan. Kohde oli saavutettavissa vain helikopterilla, jolla hänelle ja muille sotilaille toimitettiin ruokaa ja kirjeitä.
Šaveddinov pääsi palaamaan Moskovaan asepalveluksen jälkeen ja meni Navalnyita vastaan tämän palatessa murhayritystä seuranneesta hoidosta Saksasta lentoasemalle tammikuussa 2021, jolloin Navalnyi välittömästi pidätettiin. Korruption vastainen säätiö luokiteltiin ääriliikkeeksi. Syyskuussa 2021 Šaveddinovia vastaan aloitettiin tutkinta osallistumisesta ekstremistiyhteisön toimintaan. Häntä kohtaan asetettiin pidätysmääräys, mutta hän pakeni Venäjältä poliisin asuntoonsa tuloa edeltäneenä iltana ja asettui Vilnaan. Šaveddinov lisättiin etsintäkuulutettujen listalle huhtikuussa 2022. Elokuussa 2022 tiedotettiin häntä kohtaan Venäjällä aloitetusta uudesta tutkinnasta asevoimien halventamisesta ja terrorismin oikeuttamisesta.
Šaveddinov jatkoi toimintaa Korruption vastaisen säätiön hankejohtajana maanpaosta käsin Navalnyin ollessa vangittuna. Vilnaan oli asettunut jo häntä ennen Navalnyin liikkeen vaikuttaja Leonid Volkov. Šaveddinov ryhtyi auttamaan Venäjälle jääneitä liikkeen toimijoita maasta pakenemisessa. Hän on kritisoinut länsimaita siitä, ettei Venäjään kohdistettu ankarampia pakotteita Krimin miehityksen jälkeen. Hänen mukaansa tämä vaikutti vuonna 2022 alkaneeseen täysimittaiseen Ukrainan sotaan. Venäjä on luokitellut Šaveddinovin ulkomaiden agentiksi. Šaveddinov on seurustellut Kira Jarmyšin kanssa.
Violantroni

Violantroni (C34H16O2) on aromaattisiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden, esimerkiksi väriaineiden, valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa violantroni on hyvin tumman siniviolettia, lähes mustaa, kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta eikä liukene myöskään etanoliin tai bentseeniin. Ksyleeniin, pyridiiniin tai nitrobentseeniin se kuitenkin liukenee. Violantroni reagoi elektrofiilisellä aromaattisella substituutiolla, esimerkiksi halogenointi- tai nitrausreaktiot ovat mahdollisia. 
Violantronia valmistetaan bentsantronista. Sitä saadaan suoraan bentsantronista kuumentamalla vahvan emäksen kanssa, mutta sivutuotteita syntyy runsaasti. Useimmiten bentsantronia kuumennetaan kaliumhydroksidin ja natriumasetaatin kanssa ja hapetetaan, jolloin muodostuu 4,4′-dibentsantronyyliä. 4,4′-dibentsantronyyliä kuumennetaan hapettimen kanssa joko happamissa tai emäksisissä oloissa, jolloin se reagoi violantroniksi.
Violantronia voidaan käyttää värjäämään selluloosakuituja ja silkkiä siniseksi. Yhdisteestä valmistetaan useita kyyppivärejä.
Polaris Dawn

Polaris Dawn on avaruuslento, joka laukaistiin 10. syyskuuta 2024. Lento käyttää SpaceX:n Crew Dragon -kapselia ja se suuntautui Maata kiertävälle Van Allenin vyöhykkeelle, jossa kaksi kyydissä olevaa teki avaruuskävelyn. Lento päättyi onnistuneesti 15. syyskuuta 2024, kun alus laskeutui Meksikon lahteen. 
Avaruuskävelyllä kokeiltiin SpaceX:n uutta avaruuspukua. Puku on kehitetty SpaceX:n aiemman lentopuvun pohjalta. Miehistö käytti samaa pukua sekä laukaisussa ja paluussa että avaruuskävelyn tyhjiössä. Avaruuskävelyn aikana astronautit olivat kiinnitettyinä kapseliin. Koska aluksessa ei ole ilmalukkoa olivat miehistön loputkin jäsenet avaruuspukujensa varassa tyhjiössä. Lennolla testatti viestiyhteyttä Starlink-satelliittien kautta, minkä toivotaan ratkaisevan aiemmat ongelmat ja rajoitukset viestiyhteyksien kestossa. 
Lennolla olivat mukana lennon komentajana miljardööri Jared Isaacman, lentäjänä entinen ilmavoimien lentäjä Scott Poteet, ja kaksi SpaceX:n insinööriä Anna Menon ja Sarah Gillis toimivat tehtäväspesialisteina. Mennon toimi myös lennon "ensiapuvastaavana".
Polaris Dawn on ensimmäinen kolmesta Polaris-hankkeen lennosta. Seuraavat lennot ovat Polaris II ja Polaris III, joista jälkimmäisessä käytetään SpaceX:n Starship-alusta miehitettynä.
Lento.
Laukaisu.
Lento laukaistiin Kennedy Space Center Launch Complex 39 A -alustalta.
Ensimmäinen laukaisuyritys 27. elokuuta peruuntui maalaitteiston heliumvuotoon. 28. elokuuta toinen yritys peruttiin, koska sääennuste paluualueelle ei ollut riittävän hyvä. 10. syyskuuta laukaisu onnistui kello 9.23 GMT.
Avaruuskävely.
Lennolle suunniteltu avaruuskävely suoritettiin onnistuneesti. Ennen kävelyä kaikki neljä miehistön jäsentä suorittivat esihengitysprosessin ennen kapselin paineistuksen poistamista. Isaacman avasi luukun ja siirtyi kapselin ulkopuolelle kymmeneksi minuutiksi ennen Gillisin vuoroa, joka toisti samat liiketestit ja palasi kapseliin kymmenen minuutin jälkeen.
Elina Kinnunen

Elina Katariina Kinnunen (s. 5. tammikuuta 1999 Uusikaupunki) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa, ja häntä valmentaa Tuomas Laaksonen. Aiemmin hän edusti Uudenkaupungin Kenttäkarhuja. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2024 heitetty 55,80.
Kinnunen saavutti vuonna 2016 Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia tuloksella 57,40 (500 gramman keihäs), joka oli myös U17-ikäluokan Suomen ennätys. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Italian Grossetossa 2017 tuloksella 52,94 ja Tampereen saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2018 seitsemäs 52,50. Hän sijoittui 12:nneksi Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 tuloksella 47,57, vaikka karsinnoissa tuli lähes kuusi metriä pitempi tulos. Hän saavutti saman ikäluokan EM-kilpailuissa 10. sijan Tallinnassa 2021 tuloksella 50,18, vaikka karsinoissa oli tullut yli kolme metriä pitempi tulos.
Elina Kinnunen oli tehnyt kesäkuussa 2017 ennätyksekseen naisten keihäällä 54,30, joka säilyikin hänen ennätyksenään seuraavat kaksi vuotta ennenkuin kesäkuussa 2019 Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän heitti uudeksi ennätyksekseen 55,41 sijoittuen kisassa toiseksi.
Useamman vuoden oireilun jälkeen Kinnusen heittokäden olkapää operoitiin helmikuussa 2022. Hän palasi heittoradalle vuoden 2023 Kalevan kisoissa, jossa sijoitus oli 9. tuloksella 50,08, vaikka karsinnassa oli lentänyt jo 54,31. Seuraavasta kaudesta 2024 tuli jo tasapainoisempi, sillä Kinnunen saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 2024 tuloksellat 54,79 ja teki Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla uuden ennätyksen 55,80 sijoittuen toiseksi.
Koulutukseltaan Elina Kinnunen on tradenomi, jonka hän suoritti Turun ammattikorkeakoulussa keväällä 2023.
Irmgard Furchner

Irmgard Furchner (o.s. "Dirksen"; 19. toukokuuta 1925 – 14. tammikuuta 2025) oli saksalainen sihteeri, joka palveli SS:n komentaja Paul Werner Hoppea Stutthofin keskitysleirillä vuodesta 1943.
Furchneria haastateltiin menneisyydestään ensimmäisen kerran helmikuussa 2017. Häntä alettiin kutsua lehdistössä ”pahan sihteeriksi”. Hän yritti pakoilla oikeutta poistumalla hoivakodistaan Quickbornista 30. syyskuuta 2021, mutta hänet tavoitettiin Hampurissa ja saatettiin oikeuden eteen lokakuussa 2021. Furchnerista tuli 96-vuotiaana yksi maailman vanhimmista oikeutta pakoilleista. Hän esiintyi oikeudessa pyörätuolissa ja kiisti oman osuutensa rikoksiin. Joulukuussa 2022 Furchner tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen Itzehoessa. Hän valitti päätöksestä, mutta valitus hylättiin ja tuomio jäi voimaan elokuussa 2024.
Oikeuden mukaan Furchnerilla oli ollut avustava rooli 10 505 ihmisen murhaamisessa Stutthofin keskitysleirin sihteerinä. Tuomarit katsoivat hänen olleen tietoinen leirin tapahtumista ja hyväksyneen ne.
Akkermanin linnoitus

Akkermanin linnoitus () eli Bilhorod-Dnistrovskyin linnoitus on Ukrainan Odessan alueen Bilhorod-Dnistrovskyin kaupungissa sijaitseva historiallinen linnoitus. Laguunimaisen Dnestrin estuaarin oikealla rannalla lähellä Mustaamerta sijaitseva linnoitus rakennettiin 1200-1300-luvulla.
Liian pieni suureen sotaan

Liian pieni suureen sotaan ("Prea mic pentru un război atît de mare") on Radu Gabrean ohjaama romanialainen draamaelokuva vuodelta 1970. Se kertoo toisen maailmansodan tapahtumista pienen orpopojan silmin. Elokuva on esitetty Suomessa Ylen ykköskanavalla 20. elokuuta 1974.
Juoni.
Romanialaisten taistellessa Transsilvanian vapauttamiseksi fasisteilta sotajoukot kulkevat pienen kylän ohi. Siellä leikkivien lasten joukosta pieni poika lähtee ennestään tuntemiensa sotilaiden mukaan. Hänet lähetetään takaisin, mutta hän palaa sinnikkäästi takaisin koska hänellä ei ole muitakaan läheisiä. Rintamalla orpopoika kokee sodan kaikessa julmuudessaan, mutta saa nähdä myös romanialaisjoukkojen voiton fasisteista.
Vastaanotto.
Ohjaajan ensimmäinen pitkä elokuva keräsi kiitoksia ja myönteistä huomiota kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Asuintorni

Asuintorni on nykyään pelkästään asuntoja sisältävä tornitalo eli kapea ja korkea kerrostalo, jossa on tyypillisesti vain yksi porrashuone.
Keskiajalla asuintorni oli asuinrakennus, jossa jokaisessa kerroksessa oli vain yksi huone. Tällainen pohjaltaan neliömäinen torni oli osa linnaa tai asuinrakennusta, kuten porvaris- tai talonpoikaistaloa. Asuintornin alaosassa oli varasto, sisäänkäyntikerroksessa oleskelutilat ja yläkerroksessa makuuhuone. Italialaiset aateliset valmistautuivat puolustamaan itseään ja perhettään asuintornista käsin. Asuintornista kehittyi tornilinna, joka on pohjaltaan pyöreä tai neliskulmainen tornillinen linna. Keskiaikaisen linnoituksen ytimenä toimivaa puolustus- ja asuintornia kutsutaan sydäntorniksi.
Vermillion

Vermillion on Epican laulaja Simone Simonsin, debyyttisooloalbumi. Se julkaistiin 23. elokuuta 2024.
Kokoonpano.
Muut muusikot
tuotanto
Ilkka Sasi

Ilkka Sasi (s. 1986) on suomalainen perussuomalaisten listalta ehdokkaana ollut sitoutumaton poliitikko ja Tampereen kaupunginvaravaltuutettu. Sasi edusti alun perin kokoomusta. Vuonna 2025 hän siirtyi perussuomalaisten listalle.
Sasi oli vuosina 2017–2021 Kokoomuksen, KD:n ja RKP:n Tampereen valtuustoryhmän puheenjohtaja. 2021–2023 Sasi toimi Tampereen kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtajana ja myöhemmin Tampereen kaupungin apulaispormestarina 2023–2024. Ilkka Sasin setä oli poliitikko Kimmo Sasi.
Rikosepäilykohu.
Aamulehti kertoi Sasiin kohdistuvista rikosepäilyistä kesäkuussa 2024. Häntä epäiltiin 17-vuotiaan tytön seksuaalisesta ahdistelusta ja alkoholirikoksesta. Julkisuudessa myös uutisoitiin Sasin olevan epäillysti uhrin asemassa rikosnimikkeissä kunnianloukkaus, kiristyksen yritys ja laiton uhkaus. 
Elokuussa 2024 Sasiin kohdistetut syytteet epäillyistä rikoksista jätettiin nostamatta syyttäjän katsottua, ettei rikoksesta epäillyn syyllisyyden tueksi ole todennäköisiä syitä. Sasille oli kerrottu, että pikkujoulujen jatkoilla olleen seurueen kaikki jäsenet olisivat olleet täysi-ikäisiä. Epäilyt Sasin joutumisesta rikoksen uhriksi siirtyivät syyskuussa 2024 syyttäjän syyteharkintaan. 
Sasi erotettiin elokuussa 2024 Kokoomuksen ja RKP:n Tampereen valtuustoryhmästä aikaisemmin kesällä syntyneen kohun vuoksi. Syyskuussa kaupunginvaltuusto erotti hänet apulaispormestarin tehtävästä luottamuspulan vuoksi.
Sansac-de-Marmiesse

Sansac-de-Marmiesse () on kunta Ranskan keskiosassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Ranskan keskiylängöllä Cèrejoen varrella, noin 12 kilometriä Aurillacin kaupungista lounaaseen.
Château de Veyrières koostuu useasta eri aikana rakennetusta osasta. Linnan päätorni saattaa olla rakennettu jo 1200-luvulla, mutta sitä muutettiin 1500-luvulla lisäämällä neljä kulmavartiotornia. Kaksikerroksinen päärakennus on 1600-luvulta ja kaksi pientä siipeä lisättiin 1800-luvulla. Linna on yksityisomistuksessa.
Goottilaistyylinen Saint-Sauveurin entinen luostarikirkko on listattu historiallisten monumenttien luetteloon. Kirkon laiva on rakennettu 1300-luvulla ja kellotorni 1400-luvulla.
Marjukka Arasola

Marjukka Arasola (s. 15. tammikuuta 1946 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Kuopion Yhteisteatterissa vuosina 1969–1973 ja Turun kaupunginteatterissa 1970- ja 1980-luvun taitteessa.
Arasola on näytellyt elokuvissa "Laulu tulipunaisesta kukasta" (1971), "Natalia" (1979) ja "Petos" (1988) sekä televisionäytelmissä "Muni maailmani, muni" (1979), "Kenraali Spoof" (1982) ja "Odotin aaltoa" (1984).
Marjukka Arasolan tytär on tanssija ja näyttelijä Sofia Arasola.
Emil Adolf Løvendal

Emil Adolf Løvendal tai Löwental (1839–1901) oli tanskalainen hyönteistutkija. Hän oli Kööpenhaminan eläintieteellisen museon (Zoologisk Museum) konservaattori. Hän on tunnettu taitavana hyönteistieteellisten teosten kuvittajana (vaskipiirtäjä). Hän kuvitti muun muassa J. C. Schiødten teoksen "De metamorphosi Eleutheratorum observationes". Hänen omista hyönteistieteellisistä teoksistaan tärkein on "De danske barkbiller (Scolytidæ et Platypodidæ Danicæ) og deres betydning for skov- og havebruget" (1898).
Slovjanskin lämpövoimalaitos

Slovjanskin lämpövoimalaitos () on Mykolajivkassa Donetskin alueeen pohjoisosassa Ukrainassa sijaitseva lämpövoimalaitos, jonka teho on 830 megawattia.
Osana Ukrainan vastaista sotaansa venäläisjoukot ampuivat toukokuun alussa voimalaa viidellä tykistöraketilla. Iskussa ei aiheutunut henkilövahinkoja.
Lateraaniobeliski

Lateraaniobeliski on Egyptistä peräisin oleva obeliski Rooman Piazza San Giovanni in Laterano -aukiolla Lateraanikirkon ja Lateraanipalatsin edustalla. Se on korkein yhä pystyssä oleva muinaisen Egyptin obeliski. Obeliskin alkuperäinen egyptiläinen osa on 32,18 metriä korkea ja koko rakennelma jalusta ja huipulla oleva risti mukaan lukien 45,70 metriä.
Lateraaniobeliski on mahdollisesti Rooman vanhin obeliski, joskin Vatikaanin obeliski saattaa olla vielä vanhempi.
Historia.
Obeliski sijaitsi alkuaan Egyptin Thebassa Karnakin temppeliin kuuluneen Amon-jumalan temppelin edustalla. Obeliskin kylkiin kaiverrettujen hieroglyfimerkintöjen mukaan sen veistäminen aloitettiin faarao Thutmosis III:n valtakaudella 1400-luvulla eaa., mutta työ kesti 35 vuotta ja obeliski pystytettiin vasta Thutmosis III:n pojanpojan Thutmosis IV:n aikana. Se oli Karnakin temppelin ainoa obeliski, jolla ei ollut paria. Obeliskin punainen graniitti louhittiin Assuanin alueelta.
Obeliski siirrettiin Rooman keisari Konstantinus Suuren aikana 300-luvulla jaa. Thebasta Niiliä pitkin Aleksandriaan. Se oli tarkoitus viedä sieltä Rooman valtakunnan uuteen pääkaupunkiin Konstantinopoliin, mikä jäi tekemättä Konstantinuksen kuoltua. Konstantinuksen poika Constantius II järjesti lopulta obeliskin tuonnin Roomaan vuonna 357. Se kuljetettiin Välimeren poikki tarkoitusta varten tehdyllä kaleerilla, jossa oli 300 soutajaa, ja sitten Ostiasta Tiberiä ylös Roomaan valtavalla lautalla. Constantius II pystytti obeliskin Circus Maximus -kilparadan "spinan" eli ratoja erottavan väliseinän päälle, missä jo entuudestaan sijaitsi 300 vuotta aiemmin Egyptistä tuotu Flaminion obeliski.
Obeliski kaatui 400-luvulla tuntemattomasta syystä ja hautautui vuosisatojen kuluessa maan alle. Se löydettiin vuonna 1587 paavi Sixtus V:n määräämissä etsinnöissä seitsemän metrin syvyydestä kolmeen osaan hajonneena. Arkkitehti Domenico Fontana kunnosti ja korjasi obeliskin Sixtus V:n toimeksiannosta. Tässä yhteydessä obeliskia lyhennettiin alapäästä neljällä metrillä, ja tätä kiviainesta käytettiin muiden kohtien korjaamiseen. Obeliski pystytettiin vuonna 1588 uudelleen Lateraanikirkon edustalle. Paikalla oli aiemmin sijainnut antiikin aikainen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas, joka oli siirretty Piazza del Campidoglio -aukiolle vuonna 1538. Flaminion obeliskin Sixtus V puolestaan pystytti Piazza del Popololle.
Fontana lisäsi Lateraaniobeliskiin marmorisen jalustan sekä huipulla olevan ristin. Ristiä ympäröivät Ludovico del Ducan veistämät neljä leijonahahmoa, jotka ovat Sixtus V:n suvun eli Perettien heraldinen tunnus. Jalustan jokaiselle sivulle kaiverretut latinankieliset merkinnät kertovat obeliskin siirtämisestä Roomaan ja pystyttämisestä sen nykyiselle paikalle. Niiden mukaan Sixtus V omisti obeliskin ”voittamattomalle ristille”, mikä on viittaus keisari Konstantinusta koskevaan ”In hoc signo vinces” -tarinaan.
Obeliski painoi alkujaan 455 tonnia, mutta keveni Fontanan suorittaman restauroinnin yhteydessä 330 tonniin. Poistettu osa sisälsi Constantius II:n aikaisen latinankielisen kuvauksen obeliskin siirtämisestä Aleksandriasta Roomaan.
Kerry Emanuel

Kerry Emanuel (s. 21. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen meteorologian professori, joka on tehnyt valtaosan urastaan Massachusetts Institute of Technologyssä.
Emanuelin ura on keskittynyt mesometeorologian ja trooppisten sääjärjestelmien sekä veden roolin ymmärtämiseen maapallon ilmastossa. Hänen tutkimuksensa on auttanut ymmärtämään vesi- ja lumisadenauhoja talvisten matalapaineiden yhteydessä, veden olomuutonmuutoksen vaikutuksia matalapaineisiin ja rintamiin sekä hurrikaanien ja muiden trooppisten ilmiöiden fysiikkaa. Hän käyttänyt fysikaalisia malleja pitkän aikavälin hurrikaaniriskien kvantitatiiviseen arviointiin ja ennusti ensimmäisenä hurrikaanien voimistuvan ilmaston lämpenemisen myötä.
TIME-lehti arvioi vuonna 2006 Emanuelin olevan yksi sadasta merkittävimmästä ihmisestä, jotka muuttavat maailmaa kyvyillään, teoillaan ja esimerkillään. Lehti käytti yhtenä perustelunaan artikkelia, jonka Emanuel julkaisi juuri ennen Hurrikaani Katrinan tuhoa, ja jossa Emanuel kytkee hurrikaanien voimistumisen ilmaston lämpenemiseen. 
Lähteet.
[[Luokka:Yhdysvaltalaiset professorit[[
[[Luokka:Massachusetts Institute of Technologyn professorit]]
[[Luokka:Vuonna 1955 syntyneet]]
[[Luokka:Elävät henkilöt]]
Leonid Volkov (poliitikko)

Leonid Volkov (; s. 1980 Sverdlovsk) on venäläinen Tulevaisuuden Venäjää edustanut poliitikko, joka johti Aleksei Navalnyin perustamaa Korruption vastaista säätiötä vuoteen 2023 saakka.
Volkov sai maisterin arvon matematiikassa ja väitteli filosofian tohtoriksi tietojenkäsittelytieteessä Uralin valtionyliopistosta. Hän istui Jekaterinburgin kaupunginduuman sitoutumattomana jäsenenä vuosina 2009–2013. Lisäksi hän toimi Venäjän opposition koordinointineuvoston keskusvaalikomitean johtajana. Volkov oli Navalnyin kampanjajohtaja ja henkilöstöpäällikkö pormestarinvaalikampanjassa Moskovassa vuonna 2013. Hän toimi samoissa tehtävissä Navalnyin tavoitellessa presidenttiehdokkuutta vuonna 2018. Volkov perusti vuonna 2016 Venäjällä järjestön internetin vapautta ja ihmisten digitaalisia oikeuksia edistämään. Hänet valittiin Yale World Fellow’ksi vuonna 2018. Vuonna 2019 hän muutti perheineen Vilnaan. Venäjä pitää Volkovia terroristina, ja häntä kohtaan on maassa avattu lukuisia poliittisia rikostutkintoja.
Volkovin kimppuun hyökättiin vasaralla lähellä hänen kotiaan Vilnassa 12. maaliskuuta 2024. Hän joutui sairaalahoitoon. Kira Jarmyšin mukaan Volkov oli saanut silmiinsä kyynelkaasua autonsa ikkunan tultua rikotuksi, minkä jälkeen hyökkääjä oli hakannut Volkovia vasaralla osuen raajoihin. Liettuan tiedustelupalvelun mukaan Venäjä oli todennäköisesti hyökkäyksen taustalla. Myös Korruption vastaisen säätiön johtaja Ivan Ždanov syytti iskusta Venäjää. Liettuan presidentti Gitanas Nausėda piti iskua suunnitelmallisena ja yhdisti sen laajempaan kokonaisuuteen, jossa myös Liettuan lipun häpäisy oli yleistynyt ja monumentteihin oli kohdistettu ilkivaltaa.
Volkov piti Venäjän vuoden 2024 presidentinvaalia propagandistisena pyrkimyksenä levittää toivottomuutta äänestäjäkunnassa ja Vladimir Putinin ylivertaisen kansansuosion signalointina.
Khimairoiden talo

Khimairoiden talo () eli Horodeckin talo on rauhan aikana Ukrainan presidentin pienenä virka-asuntona ja neuvottelutilana toimiva, vuonna 1903 valmistunut art nouveau -tyylisuunnan rakennus Kiovan Petšerskin piirissä, vastapäätä presidentinhallinnon rakennusta. 
Rakennuksen suunnitteli ja rakennutti puolalaistaustainen ukrainalainen arkkitehti Władysław Horodecki ja sen eläin- ja khimaira-koristeaiheita veisti italialainen arkkitehti Emilio Sala.
Rakennus nousi kansainvälisiin parrasvaloihin, kun Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyin esiintyi sen edustalla televisiokameroille näyttävästi pian Venäjän laittoman hyökkäyssodan alkamisen jälkeen 24. helmikuuta 2022.
Åssidenin kirkko

Åssidenin kirkko () on Drammenin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1967.
Saif ibn Umar

Saif ibn Umar (k. 786–809) oli 700-luvulla elänyt historioitsija, joka asui Kufassa. Hän kirjoitti sittemmin kadonneen teoksen "Kitāb al-futūh al-kabīr wa-l-ridda" ("Suuri kirja valloituksista ja Ridda-sodista"). Se oli myöhemmän historioitsija al-Tabarin (839–923) pääasiallinen lähde Ridda-luopumussodista ja islamin varhaisista valloituksista. Al-Dhahabin mukaan Saif kuoli Harun al-Rashidin (786–809) hallituskauden aikana.
Julius Wellhausenin (1844–1928) esittämän kritiikin jälkeen Saifia on lähteenä pidetty epäluotettavana.
Fjellin kirkko (Drammen)

Fjellin kirkko () on Drammenin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva kivikirkko vuodelta 1984.
Fjellin kirkko

Fjellin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Nedre Eikerin kirkko

Nedre Eikerin kirkko () on Drammenin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1860.
Drangedalin kirkko

Drangedalin kirkko () on Drangedalin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1775.
Tørdalin kirkko

Tørdalin kirkko () on Drangedalin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1809.
Krokenin kirkko (Drangedal)

Krokenin kirkko () on Drangedalin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1910.
Krokenin kirkko

Krokenin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
J. C. Schiødte

Jørgen Christian Schiødte (1815–1884) oli tanskalainen hyönteistutkija. Hän oli Kööpenhaminan yliopiston virkaa toimittava professori ja Kööpenhaminan eläintieteellisen museon (Zoologisk Museum) intendentti. Hän saavutti asemansa täysin itseopiskelun avulla, tutkintoja suorittamatta. Schiødten teokset liikkuivat etupäässä hyönteismorfologian ja -biologian alalla, ja hän koetti ennen muuta selvittää ruumiinrakenteen riippuvuutta elintavoista. Hänen teoksiaan ovat "Genera og species af Danmarks Eleutherata" (1841) sekä "De metamorphosi Eleutheratorum observationes. Bidrag til insekternes udviklingshistorie" (1862–1875), joka sisältää mestarillisia selityksiä kovakuoriaistoukista ja -koteloista ja jonka on kuvittanut Emil Adolf Løvendal.
Victor Larsen

Otto Victor Larsen (25. helmikuuta 1890 Nørre Alslev – 24. huhtikuuta 1952 Brarup) oli tanskalainen opettaja ja konservatiivisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui kansakäräjillä vuosina 1935–1952 ja toimi Tanskan liikenne- ja viestintäministerinä 1950–1952.
Neslandsvatn

Neslandsvatn on taajama Drangedalin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 294 vuonna 2023.
Yli

Yli on taajama Notoddenin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,24 neliökilometriä ja asukasluku 295 vuonna 2023.
Juri Jegorov

Juri Jegorov (; 1954 Kazan – 1988 Amsterdam) oli neuvostoliittolainen länsimaihin loikannut pianisti.
Jegorov aloitti musiikin opiskelun 6-vuotiaana Kazanin musiikkikoulussa. Hän sai 12-vuotiaana palkinnon parhaasta Dmitri Šostakovitšin toisen pianokonserton tulkinnasta kansallisen tason kilpailussa. 17-vuotiaana Jegorov aloitti kuusi vuotta kestäneet pianonsoiton opinnot Moskovan konservatoriossa, jossa häntä opetti Jakov Zak. Vuonna 1971 hän pääsi neljännelle sijalle Long–Thibaud-kilpailussa Pariisissa. Vuonna 1974 Jegorov sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa ja vuosi myöhemmin Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa.
Jegorov oli toukokuussa 1976 luvallisesti Italiassa. Hän päätti tuolloin loikata ja haki poliittista turvapaikkaa Alankomaista. Hän tutustui Amsterdamissa arkkitehti Jan Brouweriin, josta tuli hänen elämänkumppaninsa. Vuonna 1977 Jegorov osallistui Texasissa kansainväliseen Van Cliburn -pianokilpailuun, jossa hän sai osakseen yleisön suosion. Hän ei kuitenkaan päässyt finaaliin. Pettyneet yleisön jäsenet keräsivät hänelle voittajan palkkiota vastanneen 10 000 dollarin summan. Impressaari Maxim Gershunoff tarjoutui mahdollistamaan Jegoroville konserttisarjan pitämisen. Jegorov piti New Yorkissa ensimmäisen resitaalinsa vuonna 1978 Alice Tully Hallissa. Tulevina kuukausina hän esiintyi Chicagossa. Heinäkuussa 1978 lehti "Musical America" valitsi Jegorovin kuukauden muusikoksi. Jegorov esiintyi Carnegie Hallissa ensimmäisen kerran 16. joulukuuta 1978. Esiintymisestä tehtiin liveäänitys. Jegorov esiintyi vuonna 1981 kaikkien aikojen ensimmäisessä La Roque-d'Anthéronin pianofestivaalissa.
Jegorov keskittyi 1980-luvulla esiintymisiin enimmäkseen Euroopassa. Solististen esiintymisten ohella hän esiintyi muiden muassa Barbara Hendricksin ja Emmy Verheyn kanssa. Jegorov levytti säännöllisesti EMI-levymerkille. Hän kuoli 33-vuotiaana AIDS:iin kotonaan Amsterdamissa.
Gävlen paloasema

Gävlen paloasema () on Gävlen kunnassa Ruotsissa sijaitseva jugendtyylinen paloasema, joka valmistui Ferdinand Bobergin suunnittelemana vuonna 1891. Gävlessä oli vuonna 1869 riehunut tuhoisa kaupunkipalo, minkä jälkeen paloaseman tarpeeseen alettiin kiinnittää huomiota. Gävlen paloasema oli maansa ensimmäisiä nimenomaan palokunnan käyttöön suunniteltuja rakennuksia. Taloa remontoitiin ja laajennettiin 1970-luvulla, jolloin saatiin lisää tilaa muun muassa ajoneuvohalleille ja virkistystiloille.
Gustav Bang

Gustav Bang (26. syyskuuta 1871 – 31. tammikuuta 1915) oli tanskalainen historioitsija ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän kirjoitti viikoittain "Social-Demokrateniin" valistavia artikkeleita ajankohtaisista aiheista. Vuosina 1910–1915 hän oli kansanedustajana kansankäräjillä. Bangin puoliso oli Nina Bang.
Historioitsijana Bang oli taipuvainen sosiaalidarwinistiseen ajatteluun, ja esitti muun muassa väitöskirjassaan että Tanskan aateli oli menettänyt valtansa biologisen rappeutumisen takia.
Ivan Ždanov

Ivan Jurjevitš Ždanov (; s. 17. elokuuta 1988) on venäläinen oppositiovaikuttaja.
Ždanov toimi Aleksei Navalnyin keskeisenä avustajana. Hän on koulutukseltaan juristi. Ždanov nousi Navalnyin perustaman Korruption vastaisen säätiön johtoon vuonna 2018. Lisäksi hän on toiminut Tulevaisuuden Venäjä -puolueen hallituksessa. Ždanov lähti maanpakoon vuonna 2019. Venäjä asetti hänestä etsintäkuulutuksen.
Ždanovin isä Juri tuomittiin joulukuussa 2021 kolmen vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen petoksesta ja väärennöksestä. Tammikuussa 2022 isä pidätettiin, koska hänen katsottiin poistuneen Narjan-Marista ilman oikeuden lupaa Nižni Novgorodin alueelle. Isä määrättiin helmikuussa 2022 sijoitettavaksi Arkangelin alueelle rangaistuslaitokseen. Hän vapautui syksyllä 2023, mutta hänet asetettiin kolmeksi vuodeksi hallinnolliseen valvontaan. Memorial tunnusti Ždanovin isän poliittiseksi vangiksi. Nuorempi Ždanov piti tapausta Venäjän presidentinhallinnon harjoittamana painostuksena. Korruption vastainen säätiö oli kesällä 2021 kielletty Venäjällä ääriliikkeenä.
Ivan Ždanov itse oli Venäjällä pidätettynä lyhyitä aikoja. Helmikuussa 2024 hän piti Navalnyin kuolemaa murhana ja syytti siitä Vladimir Putinia. Ždanov piti myös maaliskuussa 2024 Leonid Volkoviin kohdistettua vasarahyökkäystä Venäjän toimenpiteenä.
Peilisali

Peilisali tai peiligalleria (pienemmässä mittakaavassa peilikamari) on yleensä linnassa tai palatsissa oleva juhlallinen sali tai galleria, jonka sisustuksessa peilit ovat pääosassa.
Ensimmäiset peilisalit rakennettiin barokin aikaan 1600-luvulla, ja ne olivat suosittuja myös rokokoon kaudella 1700-luvulla. Kookkaiden peilien valmistaminen oli pitkään sekä vaikeaa että kallista, joten peilit olivat statussymboleja, jotka julistivat hallitsijoiden ja aatelisten mahtia ja rikkautta. Peilit myös loivat huoneisiin tilantuntua ja heijastivat niin päivänvaloa kuin kynttilänvaloakin. 
Suuria peilisaleja käytettiin juhlasaleina sekä erilaisten seremonioiden ja tilaisuuksien, kuten naamiaisten ja tanssiaisten, järjestämiseen. Pienempiä peilikamareita puolestaan käytettiin taide-esineiden kuten arvokkaan posliinin tai chinoiserien esittelyyn. 
Kuuluisin ja kenties suurenmoisin peilisali on Versailles'n palatsissa oleva, vuonna 1684 valmistunut Ludvig XIV:n peilisali, "La Grande Galerie" tai "Galerie des Glaces", joka toimi esikuvana lukuisille muille peilisaleille. Tunnettuja peilisaleja on mm. Schönbrunnin linnassa Wienissä, Pietarhovin palatsissa Pietarissa, Charlottenburgin linnassa Berliinissä, Herrenchiemseen uudessa palatsissa Baijerissa ja Medicien Palazzo Medici-Riccardissa Firenzessä.
Suomessa peilisaleja on mm. Presidentinlinnassa ja Hotelli Kämpissä.
Marian katedraali (Damaskos)

Marian katedraali () on katedraali ja ortodoksisen kirkon Antiokian ja koko Idän patriarkan istuin Syyrian pääkaupunki Damaskoksessa sen Suoran kadun varrella. Paikalla on sijainnut pitkään kirkkoja, mutta niiden tullessa hävitetyksi useampaan otteeseen nykyinen katedraali on perua 1800-luvun ja 1900-luvun jälleenrakennustöistä. Katedraali voidaan jakaa rakennuskompleksina usampaan kirkkoon.
Katedraali.
Marian katedraali sijaitsee Damaskoksen historiallisessa keskustassa niin sanotun Suoran kadun varrella sen puolivälin paikkeilla. Katedraali on Antiokian ja koko Idän patriarkan istuin. Se käsittää rakennuskompleksin, joka voidaan jakaa viiteen kirkkoon, joita ovat Pyhän Marian kiekko, Pyhän Theklan kirkko, Pyhän Katariinan kirkko, Pyhän Nikolauksen kirkko, sekä Pyhien Kyprianoksen ja Justinan kirkko.
Historia.
Kirkoilla paikalla on pitkä historia, joskin vanhimmat rakennukset eivät ole säilyneet nykypäiviin saakka. Rakennus on tuhoutunut ja jälleenrakennettu historiansa aikana useaan otteeseen. Bysanttilaiseen tyyliin rakennetusta kirkosta on joitakin arkeologisia jäänteitä. Muslimien valloitettua Damaskoksen kristityt joutuivat luopumaan vanhasta keskusestaan Pyhän Johanneksen kirkosta entisen Juppiterin temppelin alueella kalifi al-Walidin alkaessa rakentaa Umaijadi-moskeijaa. Kristittyjen keskus siirtyi nykyisen katedraalin paikalle, jolla sijaitsi jo tuolloin Marian kirkko.
Vuonna 1401 kaupungin kirkot kärsivät mittavia tuhoja muiden rakennusten ohella Damaskoksen valtauksessa, Vuonna 1860 druusien ja kristittyjen väliset jännitteet Libanonin alueella levisivät ja kirkko poltettiin kristittyjen verilöylyn yhteydessä. Nykyinen katedraali on suurimmaksi osaksi perua vuoden 1860 hävitysten jälkeen tehdyistä jälleenrakennushankkeista.
Lilo &amp; Stitch (vuoden 2025 elokuva)

Lilo &amp; Stitch on toukokuussa 2025 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva, jonka on ohjannut Dean Fleischer Camp. Elokuva perustuu Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan vuodelta 2002.
Elokuvan pääosissa ovat Maia Kealoha, Chris Sanders, Zach Galifianakis, Sydney Agudong, Billy Magnussen, Courtney B. Vance, Tia Carrere, Amy Hill, ja Jason Scott Lee.
Rooleissa.
Suomenkieliset ääninäyttelijät.
Muissa rooleissa: Fathi Ahmed, Jaakko Ohtonen, Livia Sinisalmi, Markus Bäckman, Menni Sinisalmi, Miriam Afriyie, Sanni Paatso, Valtteri Turunen, Viivi Tamminen, Yasmin Ahsanullah.
Laivastotukikohta

Laivastotukikohta on sotilastukikohta, joka toimii sota-alusten satamana, kun ne eivät ole merellä, ja usein myös muissa merisodankäyntiin liittyvissä tukitehtävissä. Laivastotukikohdista löytyy itse laiturien lisäksi usein paljon muutakin infrastruktuuria, esimerkiksi laivojen huoltoon tarvittavia telakkatiloja, varastoja ja muita logistiikkatiloja sekä muissakin tukikohdissa tyypillisiä sotilasrakennuksia, kuten kasarmeja. Jotkin laivastotukikohdat saattavat sisältää jopa oman lentokentän laivaston ilma-aluksille. Laivastotukikohta voi toimia myös keskeisessä hallinnollisessa asemassa, jos siellä sijaitsee korkea-arvoinen esikunta.
Vaiana (vuoden 2026 elokuva)

Vaiana () on tuleva vuonna 2026 musikaalielokuva, jonka on ohjannut Thomas Kail. Elokuvan pääosissa ovat Catherine Lagaʻaia, Dwayne Johnson, John Tui, Frankie Adams ja Rena Owen.
Samuel Charters

Samuel Barclay Charters (1. elokuuta 1929 Pittsburgh, Pennsylvania – 18. maaliskuuta 2015 Arsta, Ruotsi) oli yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä, levytuottaja ja kirjailija. 
Chartersin vuonna 1959 ilmestynyt teos "The Country Blues" oli ensimmäinen kirjana julkaistu tutkimus country blues -genrestä. Kirjan ilmestymisen jälkeen hän työskenteli musiikkituottajana Prestige- ja Vanguard-levy-yhtiöille. Hän tuotti myös Buddy Guyn, Junior Wellsin ja Country Joe and the Fishin albumeja. "The Country Blues" -kirjaa seurasivat sitä laajemmat teokset "The Bluesmen" (1967) ja "Sweet as the Showers of Rain" (1977). Niistä jälkimmäinen oli kirjoitettu Ruotsissa, jonne Charters oli muuttanut Yhdysvaltain Vietnam-politiikan vaikuttamana yhdessä Ann-vaimonsa kanssa. Vuonna 1974 hän oli jo julkaissut Länsi-Afrikassa äänittämänsä kokoelman musiikkia nimellä African Journey – A Search for the Roots of the Blues ja sen ohessa johdatuksen kyseiseen tuplavinyylilevyyn.
Charters on kääntänyt englanniksi valikoiman Edith Södergranin runoja kokoelmaksi "We Women" (Oyez 1977). ja Bo Carpelanin runoja kokoelman "Gården = The courtyard" (Swedish Books, 1982).
Samuel ja Ann Charters luovuttivat vuonna 2000 suuren äänilevyjä, valokuvia ja papereita sisältävän arkistonsa Connecticutin yliopistolle, jossa Ann oli opettanut.
Isosoihtuköynnös

Isosoihtuköynnös eli borneonkaunotar ("Aeschynanthus speciosus") on Aasiasta kotoisin oleva kasvi, jota kasvatetaan muualla koriste- ja huonekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Isosoihtuköynnöksen versot ovat puisevia ja voivat kasvaa 80 cm pitkiksi. Ne voivat olla riippuvia tai kohota ylöspäin. Lehdet ovat kuperia ja paksuja, ja kasvavat 2–3 lehden kiehkuroissa. Ne ovat väriltään tummanvihreät, runsaassa valossa ne punertuvat. Runsasnuppuiset kukinnot kehittyvät oksien kärkiin ja kestävät pitkään. Oranssinpunaiset, huulimaiset kukat ovat 8–9 cm mittaiset.
Alkuperä ja elinympäristö.
Isosoihtuköynnös kasvaa luonnonvaraisena Malakan niemimaalla, Sumatralla, Borneolla, Jaavalla ja Thaimaassa. Se kasvaa puiden päällä epifyyttinä.
Sukellusvenetukikohta

Sukellusvenetukikohta on sukellusveneille tarkoitettu sotilastukikohta, jossa sukellusveneitä voidaan muun muassa huoltaa ja aseistaa. Sotilassukellusveneet toimivat monesti tavanomaisista laivastotukikohdista käsin, mutta niille on rakennettu myös kokonaan omia tukikohtia. Kokonaan umpinaisia tai maanalaisia sukellusvenetukikohtarakennelmia kutsutaan sukellusvenebunkkereiksi.
Lohiluoman rautatieasema

Lohiluoman rautatieasema () on linjavaihde Seinäjoen ja Kaskisten välisellä Suupohjan radalla Kurikassa, Etelä-Pohjanmaan maakunnassa.
Lohiluoman rautatieasema perustettiin lähelle Kurikan ja Kauhajoen rajaa, ja se avattiin 1. elokuuta 1913. Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus rakennettiin samana vuonna. Asema on sijainniltaan maaseutuasutuksen ympäröimä, eikä sen ympärille missään vaiheessa muodostunut taajaa asutusta.
Aseman merkitys laski 1960-luvun aikana merkittävästi: vuonna 1961 pysäkki muutettiin laiturivaihteeksi ja noin kolme vuotta myöhemmin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi. Henkilöliikenne loppui 26. toukokuuta 1968.
Lohiluoman asemarakennus myytiin yksityiselle omistajalle ja siirrettiin pois paikaltaan 1980-luvun aikana. Myös aseman vesitorni on purettu. Aseman kohdalla on jäljellä enää pumppurakennus ja sivuraide.
Obytitšnan lahti

Obytitšnan lahti () on lahti Asovanmeren pohjoisrannikolla, noin 10 kilometriä Prymorskin kaupungista lounaaseen Zaporižžjan alueen eteläosassa, Ukrainassa.
Obytitšnan lahti huuhtelee sitä Asovanmerestä erottavan Obytitšnan kynnään luoteis- ja pohjoisrantoja. Siitä johtuvasti kumpikin sisällytettiin Ramsarin sopimuksen piiriin kuuluvien kansainvälisesti merkittävien kosteikkojen luetteloon 23. marraskuuta vuonna 1995. Yhdessä kynnään kanssa lahti on 28.2.1997 alkaen luokiteltu vesistöalueiden ja kosteikkojen ekologisen koskemattomuuden ylläpitämista koskevan kansainvälisen Ramsarin sopimuksen suojelunalaiseksi. Ukrainan presidentin Petro Porošenkon huhtikuussa vuonna 2019 antamalla asetuksella julistettiin niin Obytitšnan kynnäs kuin lahti kansallisesti tärkeäksi "Primorskyi" vesialueeksi.
Obytitšnan lahden pituus on 30 kilometriä ja syvyys kuudesta kahdeksaan metriin. Lahteen virtaavat Obytitšna-, Solona- ja Lozuvatkajoki. Joidenkin lähteiden mukaan myös Korsakjoki. Vesistön pohja on mudan peitossa, sen pohjoiset mannerrannat ovat korkeita ja suojaisten lahdekkeiden rikkomia. Veden suolapitoisuus on jopa 13,8‰. Täällä hallitsee kostea subtrooppinen ilmasto ja keskimääräinen veden lämpötila on kesällä +22– +27°, korkeimmillaan +32. Talvella lahti jäätyy.
Obytitšnan kynnään lähettyvillä käytiin sisällissodan loppuvaiheen meritaistelu Neuvostoliiton puna-armeijan Asovanmeren laivaston ja Wrangelin johtamaa valkokaartia tukevan laivueen alusten välillä. Syyskuun 14. päivänä v. 1920 valkokaartin joukot lähtivät hyökkäykseen kohti Donbassia ja Jekaterinoslavia, Pohjois-Tauriassa. Silloin samana päivänä heille rannikkopuolista vahvistusta antava, neljästä tykkiveneestä, yhdestä miinanraivaajasta, hävittäjästä ja partioveneestä koostuva Valkokaartin laivue pommitti Berdjanskia. Mariupolista saapunut Asovanmeren laivastoyksikkö löysi aamulla 15. syyskuuta Obytitšnan lahteen ankkuroidut vihollisalukset ja ryhtyi taisteluun niitä vastaan. Valkokaartin laivueen silloinen tappio hidasti heidän etenemisen tahtia Berdjanskin alueella. Toisen maailmansodan aikana natsit pommittivat syvyyspommeilla Obytitšnan lahden poukamia, joissa saattoi olla ankkuroituina Neuvostoliiton panssaroituja sukellusveneitä. Tästä johtuen oletetaan edelleen löytyvän sellaisia lahden perukoita, joihin lähestyminen voi olla hengenvaarallista.
Bleed from Within

Bleed from Within on brittiläinen metallimusiikin yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2005 Glasgow'n lähistöllä.
Jäsenet.
Jäsenet:
Registan

 
Registan () on Samarkandin vanha keskusaukio Uzbekistanissa. Nimi Registan tulee persiasta () ja tarkoittaa aavikkoa tai hiekkaista paikkaa. Aukiolla luettiin julki kuninkaallisia julistuksia, sekä suoritettiin julkisia teloituksia. Sitä reunustaa kolme suurta madrasaa, jotka edustavat persialaista arkkitehtuuria. Aukio madrasoineen on osa UNESCOn maailmanperintökohdetta Samarkandissa.
Madrasat.
Registanin aukion kolme madrasaa ovat Ulugh Begin, Sher-Dorin ja Tilla-Korin madrasat. Kaikkia kolmea rakennusta koristavat mutkikkaat geometriset mosaiikit.
Ulugh Begin madrasa (1417–1420).
Kolmesta madrasasta vanhimman rakennutti Ulugh Beg, Timur Lenkin pojanpoika, vuosina 1417–1420. Siinä on korkea, suippokaarella holvattu portaali, joka kulmassa kupolikattoinen luentosali, kivetty sisäpiha jota reunustavat opiskelijoiden asuinhuoneet, sekä moskeija. Julkisivua reunustavat korkeat minareetit. Ulugh Begin madrasa oli 1400-luvulla huomattava islamilainen oppilaitos keski-Aasiassa, ja mm. persialainen oppinut ja runoilija Džami opiskeli madrasassa. 
Sher-Dorin madrasa (1619–1636).
1600-luvulla Samarkand oli Buharan kaanikunnan osa. Samarkandin kuvernööri Yalangtosh Bahadir määräsi rakennettavaksi kaksi uutta madrasaa, Sher-Dorin ja kymmenen vuotta myöhemmin Tilla-Korin. Sher-Dor tarkoittaa persiaksi "leijonien kera", mikä viittaa sen julkisivussa oleviin tiikereitä esittäviin mosaiikkeihin, jotka ovat eläinaiheineen poikkeuksellisia islamilaisessa taiteessa. Läntisten luentosalien päällä on korkeat, uurretut sipulikupolit. Toisin kuin kahdessa muussa madrasassa, Sher-Dorissa ei ole moskeijaa.
Tilla-Korin madrasa (1646–1660).
Tilla-Korin madrasa rakennettiin Yalangtosh Bahadirin määräyksestä paitsi oppilaitokseksi myös suureksi moskeijaksi, ja toisin kuin kahdessa muussa Registanin madrasassa, siinä ei ole rakennuksen kulmiin sijoitettuja luentosaleja. Kuvernööri kuoli ennen madrasan valmistumista, ja se jäi keskeneräiseksi kunnes neuvostoliittolaiset arkkitehdit rakensivat moskeijan kupolin valmiiksi 1900-luvulla. Tilla-Kori tarkoittaa persiaksi "kullattua", mikä viittaa moskeijan pääsalin runsaisiin kultakoristeisiin. 
Muita rakennuksia.
Tilla-Korin madrasan itäpuolella sijaitsee 1500-luvulta peräisin oleva šaibanidien hallitsijasuvun mausoleumi. 
Vastaavasti Sher-Dorin madrasan takana, Registanin koilliskulmassa, on Chorsun nimellä tunnettu kupolikattoinen basaarirakennus. Se on alun perin rakennettu 1400-luvulla, mutta uudistettiin 1700-luvulla, jolloin siitä tuli hattujen kauppapaikka. Nykyinen rakennus on Amir Shahmuradin valtakaudelta vuodelta 1785. Vanha basaari, joka toimi Chorsussa, sijaitsee nykyään Siyobin basaarissa lähellä Bibi Khanumin moskeijaa.
Aniventure

Aniventure on brittiläinen sisällöntuotanto- ja immateriaalioikeusyritys, jonka kotipaikka on Lontoo ja joka perustettiin vuonna 2013 tuottamaan perhekeskeisiä animaatioita.
Aniventure tekee yhteistyötä tuotantokumppaneiden kanssa viedäkseen elokuvakonsepteja pitch-kehityksestä loppuun asti. Sillä on ensisilmäyspalvelusopimus visuaalisten tehossteiden ja animaatiopalvelustudion Cinesite kanssa.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2023

Suomi–Ruotsi-maaottelu 2023 järjestettiin Tukholman olympiastadionilla 2.–3. syyskuuta 2023. Kyseessä oli 83. yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
Maistraatinportti 1

Maistraatinportti 1 (markkinointinimeltään yksinkertaisesti Maistraatinportti, aiemmin Viestintätalo) on Helsingin Länsi-Pasilassa Maistraatinportin ja Pasilankadun kulmassa sijaitseva toimistorakennus. Sen on suunnittelut arkkitehti Ilmo Valjakka ja se valmistui vuonna 1987 Yhtyneiden Kuvalehtien eli nykyisen Otavamedian pääkonttoriksi.
Rakennus edustaa tyyliltään monimuotoista ja aikanaan kokeellista postmodernismia. Sen julkisivua koristaa keraaminen laatta ja erinäiset geometriset ornamentit. Valmistuessaan rakennuksen tyyli keräsi huomiota kansainvälisestikin arkkitehtuurilehdissä. Maistraatinportti palkittiin vuoden betonirakenteena 1986.
Historia.
Maistraatinportti valmistui vuonna 1987 ja sen avajaisjuhlissa oli arvovieraita aina pääministeri Harri Holkeria ja tasavallan presidentti Mauno Koivistoa myöten. Otavamedian muutettua pois 2010-luvulla rakennus seisoi tyhjillään ja sen julkisivusta pudonneet laatat aiheuttivat vaaraa kadulle. Seinien ympärille asennettiin metalliverkkoa estämään niiden irtoaminen.
Keväällä 2022 alkoi rakennuksen mittava peruskorjaus, jonka suunnitteli serbialaistaustainen arkkitehti Bratislav Tošković ja urakoi YIT. Valjakan suunnittelema alkuperäisilme pyrittiin säilyttämään mahdollisimman ennallaan. Peruskorjauksen myötä kiinteistöön valmistui noin 12 200 m² vuokrattavaa toimitilaa eri yrityksille. Vuonna 2023 YIT myi kiinteistön Fennialle summalla, jota ei kerrottu julkisuuteen. Peruskorjaus valmistui alkuvuodesta 2024. Vuokralaisena aloitti muun muassa henkilöstöpalveluyritys Eezy.
Hagen (myyttinen henkilö)

Hagen on germaanisen mytologian hahmo, joka esiintyy useissa legendoissa. Nibelungein laulussa Hagen on burgundien kuninkaan Guntherin vasalli, jo harmaantunut uskollinen soturi. Hagen on tässä eepoksessa sankari Siegfriedin surmaaja, ja Siegfriedin lesken Kriemhildin vihan ja koston pääkohde. Latinalaisessa sankarieepoksessa Waltharius Hagenin nimi on Hagano. Eepoksessa kerrotaan Hagenin nuoruudesta panttivankina sekä hänen pakenemisestaan ja myöhemmästä kiintymyksestään kuningas Gunthariukseen. Vanhoissa norjalaisissa runoelmissa Hagen esiintyy nimellä Hogni, ja hän on Gunnarin veli. Veljekset surmaa Atli eli Attila.
Vehmasmäen kappeli

Vehmasmäen kappeli eli Vehmasmäen siunauskappeli on Kuopion evankelis-luterilaiseen seurakuntayhtymään kuuluvan Kallaveden seurakunnan käyttämän Vehmasmäen hautausmaan yhteydessä oleva siunauskappeli, jota käytetään vainajien siunaamisten lisäksi kyläkirkkona. Rakennuksessa on myös vainajien säilytystilat.
Siunauskappeli rakennettiin 1916 vihityn kylähautausmaan läheisyyteen. Arkkitehti Elsi Borgin suunnittelema rakennus valmistui 1956. Sen tunnusmerkkinä on korkea harjakatto, kuten monessa muussakin kirkossa ja kappelirakennuksessa. Vehmasmäen kappelin alkuperäisen asun arkkitehtoninen muoto oli saanut vaikutteita ruotsalaisen arkkitehdin Gunnar Asplundin 1910-luvulla Tukholman Eteläiselle hautausmaalle (Skogskyrkogårdeniin) suunnittelemasta metsäkappelista. Myös arkkitehti Oiva Kallion 1920-luvulla suunnittelemassa Ruoveden siunauskappelissa oli vaikutteita Tukholman metsäkappelista. Vaikutteiden siirtymistä selittää osaltaan se, että Elsi Borg työskenteli tuolloin Oiva Kallion arkkitehtitoimistossa. Vehmasmäen kappelin alkuperäinen asu on paljolti kadonnut myöhemmissä muutostöissä.
Vehmasmäen kappelin laajentamisen suunnitteli Oulussa arkkitehdiksi opiskellut Matti Höyhtyä (1942–1999). Rakennuksen laajentaminen tapahtui 1980-luvun puolivälissä.
Sousceyrac-en-Quercy

Sousceyrac-en-Quercy on kunta Lounais-Ranskassa Lotin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Figeacin kaupungista pohjoiseen.
Sousceyrac-en-Quercyn kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, jolloin viisi kuntaa Calviac, Comiac, Lacam-d'Ourcet, Lamativie ja Sousceyrac yhdistyivät.
Château de Grugnac on rakennettu 1400-luvulla. Sen rakennuttivat Turennen varakreivit. Linna on ollut historiallisten monumenttien listalla vuodesta 1989 lähtien.