tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Måns Kullman

Måns Kullman on suomalainen rockkitaristi ja laulaja. Hän on myös kirjoittanut Andy McCoyn elämäkertakirjan "Andy McCoy – Hanoista ikuisuuteen" (Odessa, 1987).
Kullman oli vuonna 1983 mukana Briardin "Miss World" -albumin studiokokoonpanossa. Samana vuonna hänen yhtyeensä Hefty Load julkaisi Johannan kautta yhtyeen nimeä kantavan ja ainoaksi jääneen albumin. Vuonna 1987 Kullman perusti Twiggy Oliverin kanssa yhtyeen The Voice Of M. (myös muodossa The Voice of Mengele), jolta ilmestyi vain single ”Dancin' Like An Alien”/”Beautiful Baby” ennen levy-yhtiö JP-musiikin konkurssia. The Voice of M. ehti kuitenkin äänittää albumillisen materiaalia, joka julkaistiin CD:nä vuonna 2007.
Michèle Mercier

Michèle Mercier (s. 1. tammikuuta 1939 Nizza) on ranskalainen näyttelijä. Mercier on esiintynyt kymmenissä elokuvissa, ja hänet muistetaan erityisesti Angelikana – Sergeanne Golonin historiallisen, Ludvig XIV:n hallituskaudelle sijoittuvan romaanisarjan elokuvaversioiden sankarittarena.
Ville Kalliosta

Ville Kalliosta (oikealta nimeltään Ville Penttinen, s. 1976 Jyväskylä) on suomalainen rap-artisti. Hän tuli tunnetuksi Liisanpuisto-nimisestä rap-yhtyeestä vuosituhannen vaihteessa ja on toiminut myöhemmin sooloartistina. Penttinen muutti kolmivuotiaana perheineen Helsinkiin. Hän vietti nuoruutensa Helsingin Kannelmäessä äitinsä luona ja viikonloput Kalliossa isänsä luona.
Ura.
Ville Kalliosta aloitti uransa Liisanpuistossa Kolean ja Teesin kanssa vuonna 2000. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Liisanpuisto" julkaistiin Ranka Recordingsin kautta vuonna 2001. Vuonna 2003 Monsp Records julkaisi Liisanpuiston "Pihojen laki" -nimisen EP:n. Monsp Records julkaisi samana vuonna myös Liisanpuiston toisen albumin "Olipa kerran". Yhtye hajosi lopulta vuonna 2004. Penttinen jatkoi uraansa kuitenkin soolona ja hänen ensimmäinen sooloalbuminsa "100 x 200 mg" julkaistiin Monsp Recordsin kautta keväällä 2007. Penttisen toinen sooloalbumi "Sano" julkaistiin 30. toukokuuta 2012 myös Monsp Recordsin kautta.
Liitohaukka

Liitohaukka ("Elanus caeruleus") on pienikokoinen, vaalea haukka, joka on lähisukuinen haarahaukoille ("Milvus").
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 31–35 cm, siipien kärkiväli 75–87 cm ja paino noin 230 g. Liitohaukka on kooltaan kuin tuulihaukka, mutta tukevatekoisempi. Naama on pöllömäinen ja pää melko isokokoinen, siivet ovat verrattain leveät. Aikuisen linnun hartiat ovat mustat, käsisiiven alapinta valkoinen ja muu höyhenpuku on harmaa ja valkoinen. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen.
Liitohaukan elinympäristö on hyvin laaja. Lähinnä Suomea se pesii hyvin harvalukuisena paikoin Espanjassa ja Portugalissa, Algeriassa, Marokossa ja Niilin laaksossa. Pääesiintymisalueet ovat Afrikan kaakkois- ja eteläosissa sekä Intiassa, Kaakkois-Aasiassa, Indonesiassa ja Filippiineillä. Sen elinympäristön ala on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko 1–10 miljoonaa yksilöä. Laji on enimmäkseen paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Liitohaukka viihtyy avoimessa tai puoliavoimessa maastossa niin puoliaavikoilla, autiomaiden reunoilla, laaksoissa, savanneilla, jokivarsilla ja metsäreunoissa. Se karttaa sademetsien sisäosia ja korkeita vuoristoja.
Lisääntyminen.
Välimeren alueella muninta alkaa maaliskuun puolivälin ja huhtikuun alun välillä. Pesä on puun oksalla 3–20 m korkealla. Se on ohuista risuista rakennettu litteä risupesä, jonka vuorauksena on juuria, heiniä ja haudonta-aikana vihreitä kasvinosia. Naaras munii kolme tai neljä munaa, joita se hautoo keskimäärin 26 päivää. Koiras voi toisinaan auttaa haudonnassa. Haudonta alkaa heti ensimmäisestä munasta ja poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti. Naaras lämmittää poikasia ainakin ensimmäisen viikon, jolloin koiras tuo perheelle ruokaa. Myöhemmin molemmat emot hankkivat poikasille ruokaa ja hoitavat niitä yhdessä. Poikaset oppivat lentämään 30–35 päivän ikäisinä, mutta vasta 40-päiväisinä, jos ruokaa on ollut niukasti.
Ravinto.
Liitohaukat saalistavat pikkujyrsijöitä, lintuja, liskoja ja hyönteisiä. Pienet saaliit ne syövät jo ilmassa, isommat ne vievät kivelle, teurastavat ja pilkkovat sopiviksi paloiksi. Ne saalistavat yleensä kuten tuulihaukat lentämällä aukeassa maastossa, lekuttelemalla saaliin havaittuaan ja syöksymällä saaliin kimppuun. Hyönteisiä ne voivat saalistaa ilmasta.
Ivan Vučetić

Ivan Vučetić (20. heinäkuuta 1858 – 14. tammikuuta 1925) oli argentiinalainen poliisi, joka loi ensimmäisen toimivan tavan tunnistaa sormenjälkiä ja käytti niitä todisteena murhatutkinnassa. 
Nuorena Kroatiasta Argentiinan La Plataan muuttanut Vučetić sai innostuksensa sormenjälkien keräämiseen luettuaan ranskalaisesta lehdestä Francis Galtonin sormenjälkitutkimuksista. Hän kehitti daktoloskopiaksi kutsumansa tavan luokitella sormenjälkiä.
Vučetićin kunniaksi on hänen kotikaupunkiinsa Pulaan pystytetty muistomerkki.
Hätäinen yleistys

Hätäinen yleistys on argumentointivirhe, jossa tehdään induktiivinen yleistys liian vähäisten todisteiden perusteella. Usein hätäinen yleistys tehdään sellaisten tilastotietojen perusteella, joiden otos ei ole tarpeeksi suuri. Hätäinen yleistys luokitellaan väärien yleistysten ryhmään. Sen kaava on:
Esimerkkejä:
Etelänkynsisammal

Etelänkynsisammal ("Dicranum tauricum") on sammallaji. Etelänkynsisammal on alueellisesti uhanalainen ja se täyttää silmälläpidettävien kriteerit. Laji muistuttaa katkokynsisammalta ("Dicranum viride").
Levinneisyys.
Etelänkynsisammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä mereisillä alueilla. Suomessa sitä on tavattu Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla.
Elinympäristö.
Etelänkynsisammal kasvaa vanhoissa metsissä lahopuulla, joskus myös puiden rungoilla tai kallioilla.
S.League

S. League on Singaporen ylin ammattilaisjalkapalloilusarja. Liiga käynnistyi virallisesti vuonna 1996, jolloin siihen kuului kahdeksan joukkuetta. Vuodesta 2003 lähtien sarjaan on hyväksytty myös ulkomaisia seuroja liigan kilpailukyvyn ja profiilin parantamiseksi.
Ennen S.Leaguen perustamista Malesian cup oli maan tärkein jalkapallokilpailu. Singaporessa pelattiin muita maan sisäisiä sarjoja, joissa pelasivat enimmäkseen amatöörit. Singapore menestyi Malesian jalkapallokilpailuissa hyvin, mutta vuonna 1995 Singaporen jalkapalloliitto ilmoitti vetäytyvänsä Malesian jalkapallokilpailuista, joihin se oli osallistunut vuodesta 1921 lähtien. Virallinen syy oli maan tarve edistää ja laajentaa maan jalkapalloyhteisöä Singaporen oman liigan kautta.
S.Leaguen voittajajoukkue pääsee karsimaan paikasta AFC:n mestarien liigaan. Toiseksi sijoittunut pääsee osallistumaan AFC Cupiin.
Mestarit.
Eniten mestaruuksia maan liigassa on voittanut Warriors FC, joka toimi aiemmin nimellä Singapore Armed Forces FC, Singaporen armeijan mukaan.
Luka Kovač

Luka Kovač on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Teho-osasto" ("ER"). Häntä esittävä Goran Višnjić liittyi sarjan näyttelijäkaartiin kuudennella tuotantokaudella ja lähti sarjasta kolmannellatoista kaudella. Kovač menetti perheensä sodassa ja muutti kotimaastaan Kroatiasta Yhdysvaltoihin saadakseen uuden alun.
Henkilö
Luka on salkea nuori lääkäri Kroatiasta. Saapuessaan uuteen työpaikkaansa hän herättää heti useiden naislääkäreiden ja -sairaanhoitajien huomion komealla ulkokuorellaan, mutta joutuu myös useisiin konflikteihin kollegojensa kanssa ylimielisen käytöksensä johdosta. Miehen todellinen luonne kuitenkin paljastuu hänen suorittaessaan urhoollisia sankaritekoja kollegansa John Carterin kanssa pelastaessaan lukuisia ihmisiä. 
Suhteet: Carol Hathaway, Abby Lockhart, Sam. Luka lähtee sarjasta mentyään naimisiin Abbyn kanssa ja saatuaan pojan.
Haprarahkasammal

Haprarahkasammal ("Sphagnum riparium") on sammallaji. Haprarahkasammal kuuluu "Sphagnaceae"-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Väritykseltään haprarahkasammal on vihreä. Kooltaan se on noin 15–25 senttimetriä. Haprarahkasammal kasvaa yleisesti koko Suomessa niukka- ja keskiravinteisilla nevoilla, suo-ojissa ja rannoilla.
Enter (näppäin)

Enter- eli syöttö- tai vuoronäppäin (usein myös return- eli palautusnäppäin) on tietokoneessa näppäin, jota painamalla käyttäjä voi lopettaa tietokokonaisuuden (kuten komennon tai tekstikappaleen) syöttämisen tai hyväksyä tietokoneen ehdottaman toiminnon. Tyypillisesti tekstipohjaisessa tai komentoliittymässä käyttäjä syöttönäppäintä painamalla siirtää vuoron tietokoneelle, jotta se suorittaisi annetun komennon. Graafisessa käyttöliittymässä tietokoneen ehdottaman toiminnon voi syöttönäppäimen sijasta vaihtoehtoisesti hyväksyä hiiren napsautuksellakin.
Tietokoneen näppäimistössä on usein kaksi erilaista syöttönäppäintä, joista toinen on varsinainen enter-näppäin ja toista voidaan kutsua return-näppäimeksi, mutta yleensä ne toimivat samalla tavalla. Return- eli palautusnäppäin sijaitsee näppäimistön kirjainosan oikealla laidalla, ja se on muita näppäimiä isompi. Tavallisesti siinä on vasemmalle kääntyvän nuolen kuva () tai toisinaan teksti "enter", mutta esimerkiksi Applen valmistamissa näppäimistöissä siinä on tyypillisesti teksti "return". Varsinainen enter- eli syöttönäppäin sijaitsee numerosormion oikeassa alanurkassa, ja siinä lukee yleensä "enter". Kaikissa näppäimistöissä ei numerosormiota eikä siihen kuuluvaa enter-näppäintä kuitenkaan ole.
Historia.
Palautusnäppäin juontaa juurensa kirjoituskoneista, joissa paperia kirjasin-iskurien alitse liikuttanut kirjoitustela (tai oikeammin telan kiinnitystelineenä toiminut vaunu, ) näppäiltäessä vähitellen siirtyi oikealta vasemmalle ja piti aina riviä vaihdettaessa palauttaa alkuasentoonsa. Mekaanisissa kirjoituskoneissa oli tätä varten palautusvipu (), jota väännettäessä tela samalla pyörähti ja siirsi paperia hiukan ylöspäin, niin että kirjasimet sen jälkeen osuivat uudelle riville. 
Sähkömekaanisissa kirjoituskoneissa palautusvivun korvasi palautusnäppäin, joka sijoittui näppäimistön oikeaan laitaan. Mekanismin kehityttyä kirjoitustelan ei enää tarvinnut kuljettaa paperia oikealta vasemmalle, vaan tela pysyi paikoillaan ja sen sijaan kirjasin-iskurit liikkuivat tekstin syöttökohdan mukana vasemmalta oikealle, kunnes palautusnäppäintä painettaessa siirtyivät takaisin vasempaan reunaan. Tämä toimintamalli on periytynyt tietokoneisiin siten, että näytössä kohdistin etenee tekstiä syötettäessä vasemmalta oikealle ja sitten palautusnäppäintä painettaessa siirtyy uuden rivin alkuun (tosin esimerkiksi nykyaikaiset tekstinkäsittelyohjelmat osaavat huolehtia rivinvaihdosta automaattisesti, joten tavallisesti palautusnäppäimen painaminen tarkoittaa kappaleenvaihtoa).
Kultapiikkimakrilli

Kultapiikkimakrilli ("Gnathanodon speciosus") on valtamerissä elävä parvikala. Sitä tavataan Tyynenmeren itäosassa Kalifornian rannikolta Karibialle ulottuvalla alueella, yleensä läheltä koralliriuttoja.
Ulkonäkö ja koko.
Kultapiikkimakrilli voi kasvaa 120 cm pitkäksi ja painaa 15 kg. Se on pohjaväriltään metallinhohtoinen, ja sitä koristavat mustat pystyraidat.
Elintavat ja ravinto.
Kultapiikkimakrilli elää syvissä laguuneissa ja riuttojen merenpuolisilla rinteillä missä ne kaivelevat hiekasta selkärangattomia. Ne syövät myös pieniä kaloja. Nuoret yksilöt elävät joskus meduusoiden poltinlonkeroiden suojissa. 
Kultapiikkimakrilliparvet seurailevat joskus suuria kaloja kuten haita, tai toisinaan myös sukeltavia ihmisiä. 
Kultapiikkimakrilleja pidetään joskus suurissa, vähintään 1500 litran akvaarioissa.
Moventas

Moventas Gears Oy on tuulivoimaloiden voimansiirtoratkaisuja valmistava ja huoltopalveluja tarjoava yhtiö. Moventaksen päätoimipiste ja tehtaat ovat Suomessa, jossa työskentelee yli 400 työntekijää. Kokonaisuudessaan yrityksellä on kymmenen huolto- ja myyntiyksikköä Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Moventaksen omisti aiemmin skottilainen teollisuussijoitusyhtiö Clyde Blowers Capital, joka myi sen saksalaiselle Flenderille vuonna 2022.
Historia.
Moventas Gears Oy:n juuret ovat Valmet Voimansiirrossa ja Santasalo Vaihteissa. Vuosina 2001–2005 yhtiö toimi nimellä Metso Drives.
Kesäkuussa 2011 Moventaksen Karkkilassa ja Jyväskylässä sijaitsevat tytäryhtiöt hakeutuivat yrityssaneeraukseen yrityksen toiminnan vakauttamiseksi. 37 henkeä työllistävä Moventaksen emoyhtiö Moventas Oy jätti konkurssihakemuksen ja emoyhtiön toiminnot siirrettiin tytäryhtiöille.
Marraskuussa 2011 ilmoitettiin Moventaksen myynnistä kokonaisuudessaan brittiläiselle Clyde Blowers -yritykselle sadan miljoonan euron hintaan. Kauppa koski sekä teollisuusvaihteita valmistavaa Moventas Santasalo Oy:tä että tuulivoimavaihteita valmistavaa Moventas Wind Oy:tä. Moventas-yhtiöt fuusioitiin 31. elokuuta 2012 yhdeksi yhtiöksi, Moventas Gears Oy:ksi.
Syyskuussa 2013 Moventas laajeni merituulivoimabisnekseen ostaessaan David Brownin kyseisen alan liiketoiminnan sekä tuotantoyksikön testikenttineen Isossa-Britanniassa. Samalla Moventas perusti maahan uuden tytäryhtiön. Perustettu yhtiö aloittaa uuden sukupolven tuulivaihteiden tuotannon, joiden suunnittelu ja valmistus tehdään yhteistyössä Suomen ja Ison-Britannian yksiköiden välillä.
Tammikuussa 2015 Santasalo Moventas -konserni jakautui kahtia yhtiöihin, joissa tuulivaihteita valmistava Moventas ja teollisuusvaihteita valmistava Santasalo keskittyvät omien alojensa liiketoimintoihin. 
Keväällä 2018 valmistui Jyväskylässä Moventaksen Ikolan tehtaan laajennus. Uuden tuotantotilan tarve syntyi tuulivoimavaihteiden koon ja tuotantomäärän kasvun kautta. 
Kesällä 2022 Moventas Gearsin uusi omistaja, saksalainen Flender, kertoi sulkevansa Rautpohjan tehtaan keskittääkseen Moventaksen toiminnan Jyväskylässä Ikolan tehtaaseen. Toiminta Suomessa tulee painottumaan huoltoon ja tuotekehitykseen, kun taas tuotanto siirtyy yhä enemmän Aasian maihin.
Timo Nieminen (tennispelaaja)

Timo Nieminen (s. 6. lokakuuta 1981 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hän aloitti tennisuransa 7-vuotiaana ja voitti urallaan kaksi ATP-tason ottelua. Hän voitti urallaan 16 ITF Futures -turnausta. Hän edusti Suomea Davis Cupissa 12 maaottelussa vuosina 2002–2012.
Nieminen ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa heinäkuussa 2013 Tampere Openin jälkeen.
ITF Futures -turnausvoitot (16).
s = sisäkenttä
Huppukorppikotka

Huppukorppikotka ("Necrosyrtes monachus") on pienikokoinen afrikkalainen korppikotka.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 62–72 cm, siipien kärkiväli 169–172 cm ja paino 1,5–2,1 kg. Se on kooltaan pikkukorppikotkan luokkaa. Sen höyhenpuku on kokonaan tummanruskea, vain kalju pää on vaalea. Nokka on linnun kokoon nähden hento. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Huppukorppikotka elää Afrikassa Sahelin alueella Senegalista Etiopiaan ja siitä etelään aina Nataliin ja Oranjejoelle saakka. Se on monin paikoin yleisin savannien korppikotkalaji Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin elinympäristön ala on noin 15 miljoonaa neliökilometriä, ja vuonna 2011 sen populaatioksi arvioitiin maksimissaan 197 000 yksilöä. Kannan suuruus on selvässä laskussa, joten se luokiteltiin samana vuonna erittäin uhanalaiseksi ja vuonna 2015 äärimmäisen uhanalaiseksi.
Elinympäristö.
Laji elää pääosin ihmisasutuksen tuntumassa mutta myös rannikoiden ja vesistöjen lieterantojen ja laguunien reunamilla.
Lisääntyminen.
Pesä on puussa.
Ravinto.
Syö raatoja, jätteitä ja ruuantähteitä. Kapealla nokallaan se kaivaa raatojen luiden väleistä sen, mitä isommat korppikotkat eivät pysty hyödyntämään.
Hentorahkasammal

Hentorahkasammal ("Sphagnum tenellum") on sammallaji. Hentorahkasammal kuuluu "Sphagnaceae" -heimoon ja rahkasammalten sukuun. Väritykseltään se on vihreä. 
Hentorahkasammal kasvaa Suomessa keidassuoalueella yleisenä ja pohjoisessa paikoitellen.
Geórgios Mávros

Geórgios Mávros () (15. maaliskuuta 1909 Kastelórizo – toukokuu 1995) oli kreikkalainen lakimies ja poliitikko.
Ura.
Mávros valittiin ensimmäisen kerran Kreikan parlamenttiin liberaalipuolueen () riveistä vuonna 1946. Vuonna 1963 hän otti vastuun maan hallituksen talouspolitiikasta. Mávros toimi Kreikan kansallispankin johtajana vuosina 1964–1966. Mávros vastusti sotilasjunttaa aktiivisesti. Juntan hajottua hänet valittiin keskustaunionin johtoon. Mávros toimi sotilasjuntan hajottua maansa ulkoministerinä vuonna 1974. Huonosti sujuneiden vaalien jälkeen vuonna 1977 Mávros erosi puolueen johtajan paikalta. Mávros valittiin parlamenttiin vuonna 1981 itsenäisenä ehdokkaana PASOK-puolueen listoilta.
Mávros valittiin PASOKin riveistä kaudeksi 1984–1989 Euroopan parlamenttiin. Parlamentissä hän kuului sosiaalidemokraattiseen ryhmään. Mávros kuului 26. heinäkuuta 1984 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevään ja institutionaalisten asioiden valiokuntiin. Työjärjestystä ja vetoomuksia käsittelevä valiokuntaan hän kuului 9. lokakuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987. 12. helmikuuta 1985 ja 20. tammikuuta 1987 välisen ajan Mávros vastasi suhteista EFTA-maiden parlamenttien jäsenten komiteaan. Mávros oli 21. tammikuuta 1987 – 8. helmikuuta 1988 talousarvion valvontavaliokunnan jäsen. Mávros oli lisäksi varajäsenenä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa 26. heinäkuuta 1984 – 20. tammikuuta 1987 sekä institutionaalisten asioiden valiokunnassa 21. tammikuuta 1987 – 24. heinäkuuta 1989.
Vuosi europarlamenttivaalien jälkeen Mávros valittiin myös Kreikan parlamenttiin PASOKin riveistä.
Mávros kuoli toukokuussa 1995 hengityselimistössä olleeseen tulehdukseen. Hautajaiset järjestettiin Ateenassa. Mávros oli naimisissa ja hänellä oli yksi poika.
Neljä nolattua neroa (albumi)

Neljä nolattua neroa on uuden aallon punkyhtye Vaavin debyyttialbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1980.
Albumin kappaleista julkaistiin singlenä ”Tytöt hymyilee”. Kuukauden välein helmikuussa ja maaliskuussa 1980 ennen Neljää nolattua neroa Johanna julkaisi Vaavilta kaksi EP-levyä ("EP:n nimi" ja "Vaavi-EP"), joilla ei ole yhteisiä kappaleita albumin kanssa.
Osa albumin kappaleista on mukana vuonna 1995 julkaistulla CD-kokoelmalla "Tytöt hymyilee".
Kappaleet.
Levyetiketissä levyn puolet on nimetty kirjaimilla ”P” ja ”M”.
Adolf Sinzinger

Adolf Sinzinger (29. tammikuuta 1891 Suben, Itävalta – 15. kesäkuuta 1974) oli itävaltalaissyntyinen kenraaliluutnantti Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana.
Natsi-Saksan liitettyä Itävallan alueisiinsa Sinzinger jäi palvelemaan Saksan armeijaan. Sodan alkupuolella hän johti joukkojaan menestyksekkääsi, sillä hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 9. helmikuuta 1942. Tuolloin hän toimi 257. jalkaväkirykmentin päällikkönä. Hänet siirrettiin divisioonankomentajaksi Saksan 83. jalkaväkidivisioonaan 12. helmikuuta 1942 ja hän toimi tehtävässä 2. marraskuuta 1942 saakka. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. huhtikuuta 1942. Tammikuussa 1943 hän siirtyi väliaikaisesti 377. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.
Vuonna 1943 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultaisella puoluemerkillä palkituiden kenraalien ja amiraalien harvalukuiseen joukkoon. Adolf Hitler myönsi hänelle kyseisen mitalin 30. tammikuuta, kansallissosialistisen puolueen valtaannousun kymmenentenä juhlapäivänä.
Vuonna 1944 heinäkuun 20. päivän salaliiton aikana Sinzinger toimi Wienin sotilaskomendanttina. Salaliittolaiset räjäyttivät pommin Hitlerin päämajassa Itä-Preussissa ja aloittivat vallankaappausyrityksensä soittamalla sotilaspiireihin värväten armeijan paikalliskomentajia mukaan. Peitetoimena he syyttivät SS:ää Hitlerin tappamisesta ja sanoivat sen yrittävän vallankaappausta. Sinzinger uskoi hämäyksen ja pidätti SS:n Wienin poliisijohtaja SS-Brigadeführer Leo Gotzmannin. Salaliitto kuitenkin kaatui Hitlerin jäätyä henkiin. Seuraavana päivänä Sinzingerin ja muiden Wienissä tietämättään vallankaappaajien puolella toimineiden upseerien täytyi kohdata natsipuolueen aluejohtaja Baldur von Schirach, joka raivoissaan repi kultaisen puoluemerkin pois kenraaliluutnantin rinnasta.
Nabucco (kaasuputki)

Nabucco oli maakaasuputkihanke, jonka tarkoitus oli tuoda Euroopan unionin alueelle maakaasua Kaspianmereltä. Se olisi rakennettu Venäjän South Stream -hankkeen kilpailijaksi, ja sillä oli tarkoitus vähentää Euroopan riippuvuutta Venäjän kaasutoimituksista. Hankkeen alkuperäisen suunnitelman mukaan putken oli tarkoitus valmistua vuonna 2015. Hinnaksi arvioitiin kahdeksan miljardia euroa.
Nabucco-yhtymän maat Turkki, Bulgaria, Romania, Unkari ja Itävalta allekirjoittivat sopimuksen putken rakentamisesta vuonna 2009. Maakaasun tuottaja Turkmenistan ilmoitti kannattavansa rakentamista. Myös Venäjä pyrittiin saamaan hankkeeseen mukaan.
Kaasuputkihanke sai nimensä Giuseppe Verdin oopperan "Nabucco" mukaan, jota hankkeen alullepanneiden OMV:n, MOL:n, Transgazin, Bulgargazin ja Botasin edustajat olivat olleet vuonna 2002 tapaamisensa yhteydessä kuuntelemassa Wienin valtionoopperassa.
Kevin Bieksa

Kevin Francesco Bieksa (s. 16. kesäkuuta 1981 Grimsby, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Bieksa on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Hänellä on liettualaiset sukujuuret.
Ura.
Bieksa pelasi kaudesta 2000–2001 neljä vuotta Bowling Greenin yliopistossa Central Collegiate Hockey Association-liigassa (CCHA). Ensimmäisen yliopistokauden jälkeen Vancouver Canucks varasi hänet varausvuorolla 151. Kauden 2003–2004 hän siirtyi kesken kauden Canucksin farmijoukkue Manitoba Mooseen AHL:ään ja pelasi siellä kauden neljä viimeistä ottelua. Kaudella 2004-2005 hänet valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. 
Bieksa aloitti seuraavan kauden hyvin Manitobassa ja sai palkinnoksi kutsun NHL:ään. Hän teki debyytin Canucksin riveissä 19.12.2005 Los Angeles Kingsia vastaan. Bieksa pelasi avauskaudellaan NHL:ssä 39 ottelua ja sai peliaikaa keskimäärin 16 minuuttia ottelussa. 
Bieksa avasi maalitilinsä NHL:ssä 13.10.2006 Vesa Toskalan taakse tappio-ottelussa San Jose Sharksia vastaan. Bieksa nopeasti murtautui Canucksin kärkipuolustajien joukkoon ja runkosarjan päätyttyä oli kerännyt joukkueen puolustajista eniten syöttöjä, pisteitä ja jäähyminuutteja, samalla tehtyään myös puolustajalle kovat 12 maalia. Kun Anaheim Ducks oli tiputtanut Canucksin toisella kierroksella pudotuspeleissä, huomioi seurajohto Bieksan läpimurtokauden tekemällä hänen kanssaan kolmen vuoden jatkosopimuksen arvoltaan 11,25 miljoonaa dollaria. 
1.11.2007 Nashville Predatorsin Vernon Fiddlerin luistin viilsi Bieksan pohkeen auki ja hän joutui jättämään pelikentät pitkäksi aikaa ja pelasi kaudella 2007–2008 vain 34 ottelua, tehden niissä 12 tehopistettä.
Bieksa kärsi loukkaantumisista myös seuraavalla kaudella. Hän loukkasi polvensa 11.10.2008 yritettyään taklata Calgary Flamesin Wayne Primeauta. Bieksa selvisi tilanteesta kuitenkin vain viikon sairauslomalla. 4.12.2008 Bieksa loukkaantui ottelussa Nashville Predatorsia vastaan yritettyään irrottaa kiekkoa luistimestaan. Hän pelasi vielä kaksi ottelua kunnes sai tietää että hänen vasemmassa jalassa oli murtuma. Bieksa palasi jäälle oltuaan sivussa kuusi peliä. Loukkaantumisista huolimatta hän oli kaudella Canucksin tehokkain puolustaja tehtyään tehot 11+32=43
Perhe.
Bieksalla on kaksi veljeä nimeltään Marty ja Bryan sekä kaksi sisarpuolta Terri Lynn ja Jennifer. Kevinillä ja hänen vaimollaan Katiella on kaksi lasta, vuonna 2007 syntynyt poika Cole ja vuonna 2009 syntynyt tytär Reese.
Claude Lapointe

Claude Laponte (s. 11. lokakuuta 1968 Lachine, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija. 
Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Claude edusti uransa aikana viittä NHL-seuraa. Ne olivat Quebec Nordiques, Colorado Avalanche, Calgary Flames, New York Islanders ja Philadelphia Flyers. Hän edusti myös sveitsiläistä SC Berniä vuonna 2006.
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)

Hannu Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1948 Äänekoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Hämäläinen aloitti uransa Äänekosken Huimassa 2. divisioonassa 1966. Hän siirtyi Käpylän Urheilu-Veikkoihin kaudeksi 1967 ja sieltä seuraavana vuonna mestaruussarjan Lahden Reippaaseen. Hämäläinen pelasi Reippaassa 1968–1970 ja 1975–1981. Lisäksi hän edusti Kuusysiä 1971–1972 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1973–1974. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1970 ja Suomen Cupin kolmesti vuosina 1975, 1976 ja 1978 sekä HJK:ssa mestaruuden 1973. Kaikkiaan Hämäläinen pelasi 13 kauden aikana 212 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 35 maalia. 
Maajoukkueessa Hämäläinen pelasi vuosina 1975–1976 yhteensä viisi maaottelua.
Loistokeisarikala

Loistokeisarikala ("Pomacanthus xanthometopon" vanh. myös "Euxiphipops xanthometopon" ja "Holacanthus xanthometopon") on keisarikaloihin kuuluva kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa. 
Koko ja ulkonäkö.
Loistokeisarikala kasvaa 38 cm pitkäksi. Poikasen väri poikkeaa aikuisen kalan värityksestä tyystin: nuoret yksilöt ovat ruskeavalkoraitaisia, aikuiset turkoosinsinisiä, ja niillä on kirkkaankeltainen pyrstö ja silmänympäristö, sekä tummansininen pää ja pilkku pyrstössä. Koirasta ja naarasta ei voi erottaa ulkonäön perusteella.
Alkuperä.
Loistokeisarikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta.
Käyttäytyminen ja ravinto.
Loistokeisarikala viettää luonnossa päivänsä nyppien koralliriutalta sienieläimiä, Meriakvaariossa sen ruokavalioon kuuluvat levävalmisteet ja lihapitoiset pakasteruoat. Sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa sillä se syö pehmytkorallit, ja näykkii kivikorallien tentakkeleita ja monia selkärangattomia. Se on myös varsin reviiritietoinen, eikä sovellu toisten keisarikalojen seuraan.
Violettikeijuahven

Violettikeijuahven ("Pictichromis porphyrea" vanh. "Pseudochromis porphyreus") on koralliriutoilla elävä aggressiivinen pieni kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Violettikeijuahven kasvaa noin 6–8 cm pitkäksi. Vartalon yleisväri on purppuranpunainen, silmä on sininen, keskeltä musta. Sen voi helposti sekoittaa lilakeijuahveneen. 
Alkuperä.
Violettikeijuahven elää luonnossa indopasifisen merialueen koralliriutoilla. 
Käyttäytyminen.
Violettikeijuahven on kokoisekseen aggressiivinen laji. Akvaariossa se saattaa syödä katkaravut ja kiusata toiset pienet kalat hengiltä. 
Vesiolot ja ravinto.
Violettikeijuahven syö pieniä äyriäisiä.
Tonopah

Tonopah on Yhdysvalloissa Nevadassa sijaitseva CDP, väestönlaskennassa asuinalueeksi määritelty paikka. Se kuuluu Nyen piirikuntaan. Vuoden 2010 laskennan mukaan asukkaita on 2 478. Tonopahin koealue, "Area 52" sijaitsee lähellä Tonopahia.
Historiaa.
Tonopah syntyi 1900, kun alueelta löydettiin sattumalta hopeaa. Löydös oli Nevadan historian toiseksi rikkain ja aiheutti hopearyntäyksen. Tonopah kasvoi nopeasti ja sai oman lehtensä "Tonopah Bonanza"n 15. kesäkuuta 1901. Aikaa myöten löydös köyhtyi ja kaupunki menetti suuren osan asukkaistaan. Vuonna 1903 tonopahilaiset kaivosmiehet aiheuttivat kansainvälisen kriisin. 15. syyskuuta kaivosmiehet nostivat väkivaltaisen mellakan kiinalaiskaivostyöläisiä vastaan. Seurauksena Kiina asetti yhdysvaltalaiset tuotteet boikottiin.
Luka Špik

Luka Špik (s. 9. helmikuuta 1979 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Bled VK -seuraa ja häntä valmentaa Milos Jansa.
Špik saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa yksikkösoudussa 1995. Hän oli vain 17-vuotias sijoittuessaan Atlantan olympialaisissa 1996 Erik Tulin kanssa pariairokaksikossa 14:nneksi. Vuonna 1997 hän voitti yksikössä junioreiden maailmanmestaruuden. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 hän oli pariairokaksikossa Tulin kanssa neljästoista.
Špik voitti St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 kultaa pariairokaksikossa Iztok Čopin kanssa. He voittivat samassa lajissa kultaa myös Sydneyn olympialaisissa 2000 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Norjan runsaalla sekunnilla. Kyseessä oli itsenäisen Slovenian ensimmäinen olympiavoitto.
Špik sijoittui Luzernin MM-kilpailuissa 2001 Davor Mizeritin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Sevillan MM-kilpailuissa 2002 hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Slovenian pariaironeloseen. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän oli Matej Prelogin kanssa pariairokaksikossa neljäs.
Ateenan olympialaisissa 2004 Špik saavutti Iztok Čopin kanssa hopeaa pariairokaksikossa. Gifun MM-kilpailuissa 2005 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden sekä kuuluivat Davor Mizeritin ja Matej Prelogin kanssa Slovenian hopeajoukkueeseen pariaironelosessa. Etonin MM-kilpailuissa 2006 Špik ja Čop saivat hopeaa pariairokaksikossa. Münchenin MM-kilpailuissa 2007 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden 0,28 sekunnin erolla Ranskaan. Pekingin olympialaisissa he sijoittuivat pariairokaksikossa kuudenneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 2008 Luka Špik sijoittui Jan Špikin kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi ja Poznańin MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi.
Špik sijoittui Karapiro Laken MM-kilpailuissa 2010 yksikössä kuudenneksi. Bledin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui Iztok Čopin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 he saivat pariairokaksikossa pronssia.
Pikkukeiju

Pikkukeiju ("Hydrobates monorhis") on pieni ulappalintujen lahkoon kuuluva avomerilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 18–21 senttimetriä ja siivenkärkien väli 45–48 cm. Linnun yleisväritys on tumma, ja käsisulissa on hieman vaaleaa. Voi sekoittaa myrskykeijuun ("Hydrobates leucorhoa"), jolla on samankokoinen ja -näköinen siipikuvio ja lovimainen pyrstö. Erona myrskykeijuun ovat tumma, selän värinen yläperä ja vaaleatyviset käsisulan ruodit. Voi myös sekoittaa isompaan ja pitempi- ja kapeampipyrstöiseen tyrskyliitäjään ("Bulweria bulwerii").
Levinneisyys.
Lajin pesimäalueen laajuudeksi on arvioitu 50 000–100 000 km² ja maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi 20 000 lintua.
Pikkukeiju pesii 7 500 parin voimin Verkhovskyn saarella, Vladivostokista etelään, Venäjällä ja vähintään 1 000 parilla Japanissa. Sen populaatioista Kiinassa, Pohjois-Koreassa ja Etelä-Koreassa tiedetään vain vähän. Se saattaa pesiä myös Pohjois-Atlantilla.
Talveksi se siirtyy lounaaseen, Intian valtameren pohjoisosiin.
Esiintyminen Pohjois-Atlantilla.
Lajia on tavattu Pohjois-Atlantilla useita kertoja. Se on pyydystetty muun muassa Selvagenssaarilla, Kanariansaarten pohjoispuolelta, kalliorannikolta Koillis-Englannista useita kertoja, Norjasta, Ranskasta, Espanjasta, Italiasta ja Israelista. Pohjois-Atlantin ensimmäinen havainto on vasta vuodelta 1983, mikä johtuu luultavasti pikkukeijun yöllisistä elintavoista ja myrskykeijumaisesta ulkonäöstä.
Uhat ja suojelu.
Sen pahimmat uhat Verkhovskyn pesimäalueella ovat varikset ja vaeltavat pöllöt. Verkhovskyn saari on suojeltu vuodesta 1984 lähtien, mikä on lopettanut turistien aiheuttaman häiriön pesillä.
WWE SmackDown! vs. Raw 2006

WWE SmackDown! vs. Raw 2006 on Yuke’sin kehittämä WWE-painipeli, joka julkaistiin vuonna 2005 PlayStation 2:lle ja PlayStation Portablelle.
Painijat.
Legendat.
Stone Cold, Jimmy Hart, Bret Hart, Davey Boy Smith, The Rock, Mankind, Jake The Snake, Hulk Hogan ja Andre the giant.
No Security

No Security on The Rolling Stonesin vuonna 1998 julkaistu kuudes virallinen livealbumi, jonka kappaleet ovat peräisin vuosien 1997–1998 "Bridges to Babylon" -maailmankiertueelta.
Yhtye ei halunnut vain toistaa "No Securityllä" samoja kappaleita, joita oli julkaistu parilla aiemmalla livealbumilla. Näin ollen albumi sisältää suurten hittien lisäksi myös kappaleita, joita ei ollut koskaan aiemmin julkaistu livealbumilla tai soitettu konserteissa pitkään aikaan.
Albumilla vierailevat muusikot Taj Mahal ja Dave Matthews. Taj Mahal duetoi omassa kappaleessaan ”Corinna” ja Matthews kappaleessa ”Memory Hotel”.
Parastás

Parastás () tai Fókiali () on Kreikalle kuuluvan Kastelórizon saaren eteläosassa sijaitseva luola, joka on 75 metriä pitkä, 35 metriä korkea ja 40 metriä leveä. Luola tunnetaan myös ”sinisenä luolana”, sillä auringonvalon taittumisen vuoksi vesi luolassa näyttää syvänsiniseltä. Luolaa pidetään yhtenä harvinaisimmista geologisista ilmiöistä, ja siellä on myös suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Luolassa asuu hylkeitä () ja tuhansittain villejä kyyhkyjä. Aikoinaan luola on toiminut merirosvojen turvapaikkana.
Parastákseen on mahdollista mennä pienellä veneellä meren ollessa tyyni. Luolaan on järjestettyjä retkiä.
Parastás on yksi Euroopan kuuluisimmista luolista, ja se on Kreikan suurin meriluola. Parastásta on verrattu jopa Italiassa Caprin saarella sijaitsevaan Grotta Azzurra -luolaan.
Stora Tuna IK

Stora Tuna IK on vuonna 1924 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Sen kotipaikka on Borlänge. Nykyisiä lajeja ovat jalkapallo ja salibandy. Stora Tuna IK voitti suunnistuksen Venlojen viestin vuosina 1982, 1984, 1985 ja Tiomilan miesten viestin 1964 ja naisten viestin 1982, 1984 ja 2008. Seuran suunnistusjaos irtautui omaksi seurakseen Stora Tuna OK kauden 2008 jälkeen. Hiihtojaos toimii nykyään nimellä Stora Tuna IK Skidklubb.
Stora Tuna OK

Stora Tuna OK on ruotsalainen suunnistusseura. Se irtautui emoseura Stora Tuna IK:sta kauden 2008 päätteeksi. Seuran kotipaikka on Borlänge. Stora Tuna OK on voittanut Jukolan viestin vuosina 2019, 2021, 2022, 2023, 2024 ja 2025, Venlojen viestin 2018 ja 2024 sekä Tiomilan miesten viestin 2024 ja naisten viestin 2017 ja 2024. Seuran menestyneimpiä urheilijoita on Tove Alexandersson.
Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa (sarjakuva)

Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa on Ryan Brownin luoma sarjakuva, jonka idean päätyi ensiksi animaatiosarjaksi Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, jota esitettiin vuosina 1992–1994. Sarjakuvaa julkaistiin vuosina 1992–1993 yhteensä kaksi 3-osaista minisarjakuvaa. Myöhemmin Brown lisäsi hahmot Turtlesien universumiin, jossa ne tekivät ensi esiitymisensä "Tales of the TMNT" sarjakuvan numerossa 21 maaliskuussa 2006.
Kuten televisiosarjassa kerrottu alkutarina aloittaa villin lännen karjapaimen lehmien tarinan komeetan iskeytyessä preerialle, joka aiheutti lähiympäristön eläimille mutaation. Sen seurauksena ne muuttuivat ihmismäisiksi säilyttäen eläimelliset ulkomuodot. Ne alkoivat rakentaa oman yhteisön preerialle, jossa lakia ylläpitäneet pormestari ja sheriffi Terribull saivat lisätukea lainsuojattomia vastaan C.O.W. Boys (Code of the West) kolmikolta, jota johtaa Moe Montana apunaan Dakota Dude ja Cowlorado Kid.
Idean synty.
Ryan Brown työskenteli Mirage Studiosilla vuodesta 1985 lähtien alkuperäisten Turtlesien parissa. 1980-luvun lopulla hän siirtyi hetkeksi pois Miragen palkkalistoilta ja toimi lelujen suunnittelijana suurimman osan ajastaan. Vuonna 1990 Brown sai idean karjapaimen lehmästä, koska hänen isänsä oli suuri länkkäri ihailija. Hän pyysi Doug Brammeria käsikirjoittamaan toisen 3-osaisen minisarjakuvan, jota julkaisi Archie Comics samaan aikaan televisiosarjan kanssa.
Muissa medioissa.
Oman animaatiosarjan lisäksi C.O.W.-Boysin päähahmot vierailivat "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -sarjan kuudennen tuotantokauden jaksossa "Home Invasion" 12. elokuuta 2006. Jaksossa hahmot olivat lähinnä taistelusimulaation tuottamia hahmoja.
Dimetyylielohopea

Dimetyylielohopea ((CH3)2Hg) on yksi organoelohopeayhdisteistä. 
Se on ihmiselle erittäin vaarallista, sillä se tunkeutuu helposti ja nopeasti useimpien suojakäsineiden ja ihon läpi ja aiheuttaa tappavan myrkytyksen. Aine kulkeutuu hitaasti aivoihin ja tappaa hermosolut.
Käyttö.
Dimetyylielohopealla ei ole oikeastaan mitään käyttökohteita sen suuresta myrkyllisyydestä johtuen. Toksikologiassa sitä käytetään referenssimyrkkynä. Sitä on käytetty kalibroitaessa elohopeaa havaitsevia instrumentteja.
Turvallisuus.
Niinkin pieni annos kuin 0,1 millilitraa on kuolettava. Sen LD50-arvo on noin 0,04 mg/kg.
Dimetyylielohopea läpäisee lateksin, PVC:n, butadieenin ja neopreenin sekunneissa ja imeytyy ihon läpi saman tien. Sen vuoksi kaikki normaalit laboratoriokäsineet ovat hyödyttömiä ainetta vastaan. Aine höyrystyy helposti ja höyryt ovat hengenvaarallisia sekä lisäksi paloherkkiä. Vastamyrkkyhoito on aloitettava muutaman päivän kuluessa siitä, kun ainetta on joutunut iholle. Saastuneen kohdan pesu ei enää tässä vaiheessa auta. Vastamyrkyt ovat molekyylejä, jotka muodostavat kompleksi-ioneja ja jotka sitovat elohopean sisäänsä, niin että se lopulta huuhtoutuu virtsan mukana pois. 
Myrkytyksen oireet ilmenevät vasta pitkän ajan kuluttua, kun aine on jo kulkeutunut aivoihin, jolloin on liian myöhäistä tehdä mitään. Vuonna 1997 kemisti Karen Wetterhahn sai Dartmouth Collegessa pari pisaraa dimetyylielohopeaa lateksikäsineelleen ja kuoli kuukausia sen jälkeen.
Asutustila

Asutustila on Suomen valtion harjoittaman asutustoiminnan yhteydessä asutuslakien nojalla muodostettujen tilojen yhteisnimitys. Eri aikoina voimassa olleet asutuslait erosivat sisällöltään toisistaan. Lex Kallion mukaan asutustila oli joko viljelystila tai asuntotila. Asuntotilan pääasiallinen tarkoitus oli olla omistajan ja hänen perheensä asunnon sijoituspaikkana. Koska tilat perustettiin yhteiskunnan tuella, niiden hallintaan liittyi rajoittavia ehtoja. Esimerkiksi sama henkilö sai omistaa vain yhden asutustilan, ellei hän saanut asutuslautakunnan suostumusta useamman hallintaan. Toisaalta jos viljelystila myytiin muulle kuin tilattomalle, oli valtiolla ja kunnalla tilaan etuosto-oikeus. Tila pysyi asutustilana 20 vuotta. Asutustiloja muodostettiin jo ennen toista maailmansotaa, mutta suurin merkitys niillä oli sotien rintamamiesten ja siirtoväen sijoittamisessa.
Erityyppisiä asutustiloja ennen toista maailmansotaa olivat
Asutuslain (332/1936) mukaan muodostettiin viljelystiloja ja asuntotiloja sekä hankittiin lisämaata. Maanhankintalain (396/1945) mukaan muodostettiin viljelys-, asuntoviljelys-, kalastus- ja asuntotiloja, asuntotontteja, korvausmetsiä, yhteismetsiä ja laidunalueita sekä hankittiin lisäaluetta ja kylän yhteiseen veteen lisäosuutta. Samoja nimityksiä käytti maankäyttölaki (353/1958), mutta siten ettei asuntotonttia pidetä asutustilana.
Vuonna 1945 säädetyn maanhankintalain perusteella perustettiin Suomeen yli 100 000 asutustilaa. Osaan asutustiloista tuli kuulumaan ennestään viljelyksessä ollutta maata, jolloin asutustilalla saattoi olla jo sitä perustettaessa pieni ala viljeltävää peltoa. Työläämpi vaihtoehto oli edessä niillä asutustilallisilla, joiden asuttavaksi tuli nk. kylmä tila. Näitä tiloja oli noin 16 000, ja niillä metsä jouduttiin ensin raivaamaan ennen rakennusten pystyttämistä ja peltojen perustamista.
Muodostettuja tiloja oli kuutta eri tyyppiä: viljelystiloja (peltoa 6–15 hehtaaria) muodostettiin noin 30 000 kappaletta, asuntoviljelystiloja (peltoa 2–6 hehtaaria) muodostettiin noin 15 000 kappaletta, asuntotiloja ja tontteja (niin sanotut rintamamiestalot) noin 56 000 kappaletta, kalastustiloja noin 700 kappaletta, lisämaita noin 33 000 kappaletta sekä yhteismetsiä ja yhteislaitumia noin 1 000.
Poliittista merkitystä asutustilallisuudella oli muun muassa Suomen Pientalonpoikien Puolueen ja sen seuraajan Suomen Maaseudun Puolueen synnyssä ja kehityksessä.
Ryan Brown

Ryan Brown (s. 2. toukokuuta 1962 Lodi, Ohio) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, sarjakuvapiirtäjä ja figuurien suunnittelija.
Ura.
Brown valmistui Norwayne High Schoolista vuonna 1980, jonka jälkeen hän julkaisi omia sarjakuvia ja teki Cleveland Plain Dealer sanomalehteen sarjakuvia. Myöhemmin vuonna 1985 Brown palkattiin Mirage Studiosille värittämään Turtles-sarjakuvia. Hän työskenteli Turtlesin parissa aina vuoteen 1989 asti, jonka jälkeen Brown suunnitteli enemmän lelu figuureja ja sai luotua oman sarjan Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, joka päätyi myös sarjakuvaksi.
Alku vuosina Brown loi Turtles universumiin hahmot, kuten Hothead, Scratch, Monty Moose, King Lionheart, Half Court, Wyrm, Scumbug, Nahkapää, Dr. El, Wingnut, Ray Fillet, Sand Storm, Mondo Gecko ja Rock'n'Roll Mondo Gecko. Hän palasi takaisin Turtlesin pariin 2000-luvun alussa ja muun muassa kirjoitti vuonna 2006 "Tales of the TMNT" sarjakuvaan tarinoita luomastaan Wild West C.O.W.-Boys hahmoista.
Mārtiņš Karsums

Mārtiņš Karsums (s. 26. helmikuuta 1986 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija. Boston Bruins varasi laitahyökkääjänä pelaavan Karsumsin toisella kierroksella varausvuorolla 64. 
Ura.
Kykyjenetsijät kiinnittivät huomiota Karsumsiin vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisojen ensimmäisen divisioonan turnauksessa, jossa hän teki kaksi maalia ja otti peräti 35 jäähyminuuttia viidessä ottelussa. Vähäiseen peliaikaansa kotikaupunkinsa Vilki Riiassa kyllästynyt Karsums päätti siirtyä kaudeksi 2003–2004 QMJHL:n Moncton Wildcatsiin. Avauskausi Monctonissa sujui loistavasti kun Karsums saalisti 60 ottelussa tehot 30 + 23 = 53. Saman vuoden nuorten MM-kisoissa Karsums oli erinomaisessa iskussa tehtyään viidessä ottelussa tehot 7 + 6 = 13. Kaudella 2004–2005 hän pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 30 ottelua, mutta keräsi silti mukavat tehot 14 + 12 = 26.
22. toukokuuta 2006 Karsums teki kolmivuotisen sopimuksen Bostonin kanssa, mutta vietti pääosan ajasta farmijoukkue Providence Bruinsissa AHL:ssä. Karsums avasi maalitilinsä NHL:ssä Tampa Bayn riveissä 4. huhtikuuta 2009 New Jersey Devilsiä vastaan iskettyään paluukiekon Martin Brodeurin selän taakse. 4. maaliskuuta 2009 Karsums kaupattiin yhdessä puolustaja Matt Lashoffin kanssa Tampa Bayhin vaihdossa Mark Recchiin.
Jim Lawson

Jim Lawson (s. 19. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan työstään Turtlesin parissa.
Elämäkerta.
Lawson kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä ja luki sarjakuvia kuten Hämähäkkimies, Werewolf by Night ja Ka-Zar. Hän opiskeli piirtämistä taidekoulussa Hamdenissa, Connecticutissa.
Ura.
Lawson on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien ja loi muun muassa Rottakuninkaan hahmon Turtles sarjakuviin. Hän on luonut useita minisarjakuvia Miragelle muun muassa "Bade Biker &amp; Orson Amuck", jota julkaistiin vuosina 1986–1987.
Edme Régnier

Edme Régnier (15. kesäkuuta 1751 – 10. kesäkuuta 1825) oli ranskalainen insinööri ja keksijä.
Regnier syntyi Semur-en-Auxoisissa 1751 ja työskenteli alkuun kauppiaana. Hän keksi muun muassa dynamometrin ja kehitti ukkosenjohdattimena toimivan mobilen sekä aurinkokellotyypin. Hän oli myös mukana perustamassa Pariisiin Hôtel des Invalidesin tykistömuseota, johon hänet nimitettiin kuraattoriksi.
W. Yvon Dumont

W. Yvon Dumont, O.M. (s. 21. tammikuuta 1951) kanadalainen poliitikko ja Manitoban varakuvernööri. Hän syntyi St. Laurentin kylässä Manitobassa.
Hän osallistui Manitoba Métis Federationin toimintaan vuodesta 1967 ja valittiin yhdistyksen Interlake-alueen valvojaksi vuonna 1972. Vuonna 1967 hänet nimitettiin yhdistyksen varapresidentiksi ja toimi presidenttinä vuosien 1984–1993 välillä.
Dumont oli mukana perustajajäsenenä vuonna 1972 perustetussa Native Council of Canadassa, presidenttinä Métis National Councilissa vuosina 1988–1993, St. Laurentin maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna, Manitoban yliopiston johtokunnassa ja oli ensimmäinen métisi joka valittiin Manitoban varakuvernööriksi, hänen toimikautensa oli 1993–1999.
Hänelle myönnettiin useita kunniamerkkejä, Manitoba Métis Federation Award 1993, National Aboriginal Achievement Award 1996 ja Order of Manitoban jäsenyys vuonna 2001. 
Dumont on ollut ahkera métisien oikeuksien puolustaja ja métisien julkinen kuva, historia ja etenkin Louis Rielin maineen palautus ja osuutensa Manitoban perustamisessa, ovat suurelta osin hänen ansioitaan.
Camilla Belle

Camilla Belle (oik. Camilla Belle Routh, s. 2. lokakuuta 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Belle aloitti uransa pienellä roolilla elokuvassa "Pikku prinsessa". Hänen ensimmäinen pääosansa oli vuoden 2000 Disney Channel -elokuvassa "Rip Girls". Pienen tauon jälkeen Belle palasi elokuvien pariin. Vuonna 2006 hän näytteli pääosaa elokuvassa "Kun tuntematon soittaa". Hänen seuraava roolinsa oli Roland Emmerichin ohjaamassa elokuvassa "10,000 BC" (2008).
Jyrki Kangas

Jyrki Olavi Kangas (20. tammikuuta 1944 Pori – 27. helmikuuta 2020) oli suomalainen kulttuurialan vaikuttaja ja jazzmuusikko.
Kangas oli yksi Pori Jazzin perustajista ja toimi festivaalin taiteellisena johtajana vuoteen 2009 asti. Hän oli myös festivaalin taustayhdistyksen Pori Jazz 66:n toiminnanjohtaja vuosina 1971–1976 ja 1979–1990, hallituksen jäsen ja sen puheenjohtaja vuonna 1970 ja vuosina 1990–1993. Kangasta on myös kutsuttu lempinimellä ”Mr. Pori Jazz”.
Kangas toimi Radio Porin toimitusjohtajana vuonna 1985, Mainostoimisto JNE Image Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Turkuhallin ohjelmajohtajana 1989–1998 ja Pori Marketing Office Oy:n toimitusjohtajana.
Kangas oli myös Helsingissä reilut puoli vuotta vuonna 2010 toimineen Seppo Koskisen omistaman Birdland-jazzravintolan taiteellinen johtaja.
Lauri Häyhä

Lauri Petteri Häyhä (13. marraskuuta 1932 Värtsilä – 11. toukokuuta 2023 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Häyhä edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1951–1958, Rosenlewin Urheilijoita 1959–1963 ja Porin Karhuja 1964–1966. Hänen paras saavutuksensa on SM-hopea vuodelta 1959. Kaikkiaan Häyhä pelasi kahdeksan kauden aikana 99 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 23 maalia. 
Maajoukkueessa Häyhä pelasi yhden maaottelun vuonna 1958.
Lauri Häyhän veli oli Vaasan Palloseurassa SM-kultaa vuonna 1948 voittanut Martti Kalevi Häyhä (1931–2021).
Häyhä on haudattu Porin metsähautausmaalle.
Janne Salli

Janne Mikael Salli (s. 14. joulukuuta 1977 Seinäjoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Jalkapalloura.
Salli edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta Ilvestä puolustajana sekä apuvalmentajana. Hän siirtyi Ilvekseen kaudeksi 2008 edustettuaan sitä ennen mm. Valkeakosken Hakaa, TP-Seinäjokea, Barnsleyta ja Tampereen Pallo-Veikkoja. Hän pelasi Veikkausliigassa 150 ottelua ja teki kymmenen maalia. Salli voitti Suomen mestaruuden neljästi ja Suomen Cupin kerran Hakan riveissä. Kaudella 1998 hän oli 22-vuotiaana nuorin mestarijoukkueen kapteenina toiminut pelaaja. Salli on toiminut myös Canal+ -kanavan jalkapalloasiantuntijana.
Jalkapallouran jälkeen.
Salli valmistui Tampereen yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Kauteen 2005 ammattilaisjalkapalloilijan uransa lopettanut Salli työskenteli PricewaterhouseCoopersilla tilintarkastustehtävissä vuosina 2006–2014. Vuonna 2011 hänet hyväksyttiin KHT-tilintarkastajaksi. Vuodesta 2014 lähtien Salli on työskennellyt johtavissa taloushallinnon tehtävissä Stora Ensolla.
Timo Iivarinen

Timo Ensio Iivarinen (24. syyskuuta 1936 Kuopio – 7. heinäkuuta 1998) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Iivarinen edusti urallaan Kuopion Palloseuraa 1954–1959 ja 1963–1964 sekä Kiffeniä 1960–1962 . Hän voitti Suomen mestaruuden KuPS:ssa 1956 ja 1958. Kaikkiaan Iivarinen pelasi 11 kauden aikana 139 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 57 maalia. 
Maajoukkueessa Iivarinen pelasi yhden maaottelun vuonna 1956.
Iivarinen oli ammatiltaan kirjuri. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Iivarinen harrasti nuorempana hiihtoa. Vanhempana hän oli kala- ja metsämies. Iivarisen kotikunta oli Kuopio.
Liivimesikko

Liivimesikko ("Phylidonyris pyrrhopterus") on Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan liivimesikko on 14–17 cm. Koiras on päästään, selästään ja pyrstöstään väriltään tumman harmaa. Siivissä on suurehko keltainen laikku. Päässä on valkoinen kaartuva juova silmien yläpuolella. Kurkku on liivimesikkokoiraalla valkoinen sirppimäinen juova. Vatsa on vaalean harmaa ja pyrstössä on valkoisia ja keltaisia merkkejä. Naaras on pienikokoisempi ja yleisväriltään ruskeampi. Siipilaikku on oliivinvihertävä. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia, mutta niiltä puuttuu rinnan juova.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Liivimesikkoa tavataan Australian kaakkoisosissa, Uuden Etelä-Walesin, Victorian ja Etelä-Australian osavaltioissa sekä Tasmaniassa ja Bassinsalmen saarilla ja Kengurusaarella. Lajin elinympäristöjä ovat rannikkojen nummet, kosteat metsät ja varsinkin teepensastiheiköt. Puolikuivilla alueilla lintu on harvinainen. Varsinkin syksyllä ja talvella liivimesikoita tavataan kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Liivimesikko on monia muita mesikoita vaateliaampi sopivan elinympäristön suhteen, minkä vuoksi se esiintyy usein melko pienillä alueilla.
Elintavat ja ravinto.
Liivimesikot muodostavat pitkäaikaisia pareja ja sama pari elää yhdessä vuoden ympäri. Pari pesii yksin tai löysinä kolonioina. Naaras rakentaa pesän ja koiraan tehtävä on puolustaa pesimäaluetta. Tukeva kuppimainen pesä rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja tikuista ja sijoitetaan useimmiten pensaaseen.. Naaras munii yleensä kaksi tai kolme vaaleanpunaista punapilkullista munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta liivimesikkokoiras auttaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa.
Liivimesikot ruokailevat pareittain tai pieninä ryhminä. Lajin ravinto koostuu pääasiassa kukkien medestä ja hyönteisistä. Ravintonsa lintu etsii pensaikosta. Liivimesikon pitkähkö ja kaareva nokka on sopeutuma paikallisten kasvien kuten eukalyptuksien ja "Banksia"- suvun kasvien kukkien meden imemiseen.