tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frédéric Fauthoux

Frédéric Fauthoux (s. 6. joulukuuta 1972 Saint-Sever) on ranskalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Fauthoux edusti pelaajana Ranskan maajoukkuetta vuosien 1997 ja 2005 EM-kilpailuissa voittaen jälkimmäisissä pronssia. Pau-Orthezissa hän voitti seitsemän Ranskan mestaruutta, kolme Ranskan cup-mestaruutta ja yhden Ranskan liigacupin mestaruuden.
Elämä ja urheilu-ura.
Fauthoux edusti Ranskan miesten maajoukkuetta Serbia ja Montenegron EM-kilpailuissa 2005, missä Ranska voitti pronssia, ja Espanjan EM-kilpailuissa 1997, missä maa sijoittui kymmenenneksi. Fauthoux pelasi vuosina 1997–2005 yhteensä 47 miesten maaottelua 4,3 pisteen keskiarvolla.
Fauthoux pelasi vuodet 1990–2007 Pau-Orthezissa jossa voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1992, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003 ja 2004, Ranskan cup-mestaruuden vuosina 2002, 2003 ja 2007 sekä Ranskan liigacup-mestaruuden vuonna 2003.
Pelaajauransa jälkeen Fauthoux on työskennellyt valmentajana muun muassa Ranskan pääsarjassa.
Claude Bergeaud

Claude Bergeaud (s. 30. huhtikuuta 1960 Artigat) on ranskalainen koripallovalmentaja. Bergeaud toimi vuosina 2003–2007 Ranskan maajoukkueen päävalmentajana saavuttaen EM-pronssia vuonna 2005. Pau-Orthez voitti hänen johdollaan kolme Ranskan mestaruutta ja yhden Ranskan cup-mestaruuden.
Elämä ja urheilu-ura.
Bergeaud toimi vuosina 2003–2007 Ranskan maajoukkueen päävalmentajana saavuttaen EM-pronssia vuonna 2005. Ranska osallistui hänen valmennuksessaan myös vuoden 2006 MM-kilpailuihin ja vuoden 2007 EM-kilpailuihin. Pau-Orthez voitti hänen päävalmentaja-aikanaan Ranskan mestaruuden vuosina 1998, 1999 ja 2001 sekä Ranskan cup-mestaruuden vuonna 2002. Vuonna 1999 Bergeaud valittiin Ranskan pääsarjan vuoden valmentajaksi.
Bellator Kickboxing

Bellator Kickboxing on kansainvälinen potkunyrkkeilyorganisaatio. Se perustettiin 2016 ja sen pääkonttori on Los Angelesissa. Bellatorin sisaryhtiö on Bellator MMA.
Medianäkyvyys.
Bellator ja SPIKE TV solmivat monivuotisen tv-sopimuksen, joka sittemmin muuttui Paramount Networkiksi. Bellator-tapahtumat televisioitiin ensimmäisen kerran 16. huhtikuuta 2016.
Aleksandr Klepikov

Aleksandr Grigorjevitš Klepikov (, 23. toukokuuta 1950 Leningrad, Venäjän SFNT – 26. helmikuuta 2021) oli kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Klepikov voitti perämiehellisissä nelosissa olympiakultaa Montréalissa 1976. MM-kilpailuista hän voitti kultaa perämiehellisissä nelosissa vuonna 1975 ja hopeaa kahdeksikoissa vuonna 1977. Klepikov kuoli 70-vuotiaana 26. helmikuuta 2021.
81 (luku)

81 (kahdeksankymmentäyksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 80 ja seuraa luku 82.
79 (luku)

79 (seitsemänkymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 78 ja seuraa luku 80.
82 (luku)

82 (kahdeksankymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 81 ja seuraa luku 83.
83 (luku)

83 (kahdeksankymmentäkolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 82 ja seuraa luku 84.
Gabriel Varga

Gabriel Varga (s. 16. toukokuuta 1985 Toronto, Ontario) on kanadalainen potkunyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn kaksinkertainen höyhensarjan mestari ja Bellator Kickboxingin höyhensarjan mestari. Varga voitti myös amatööritasolla kahdesti ISKA:n ylemmän kevytsarjan mestaruuden. Ennen potkunyrkkeilyä hän harrasti Shotokania, josta Vargalla on 4. danin musta vyö.
Yrjö Hyvärinen

Yrjö Emil Hyvärinen (15. joulukuuta 1888 Kuopio – 6. huhtikuuta 1949 Helsingin mlk) oli suomalainen toimittaja ja luennoitsija, joka toimi sisällissodan aikana punakaartin Savon piiriesikunnan päällikkönä. 
Elämä.
Hyvärinen kävi kansakoulun ja viisi luokkaa Kuopion lyseota, jonka jälkeen hän työskenteli rautatieläisenä muun muassa kirjurina Kuopion asemalla. Hyvärinen liittyi Kuopion työväenyhdistykseen ensimmäistä kertaa 1907 ja muutaman vuoden tauon jälkeen uudelleen 1916. Hän oli työväenyhdistyksen johtokunnan jäsen ja toimi Kuopion Riennon puheenjohtajana.
Marraskuun 1917 yleislakon aikana Hyvärinen valittiin Kuopion suurlakkokomiteaan ja työväen järjestyskaartin esikuntaan. Joulukuussa 1917 Hyvärinen osallistui kaartin edustajana Tampereella pidettyyn työväen järjestyskaartien edustajainkokoukseen, ja vuodenvaihteessä hänet valittiin kokouksessa muodostetun Savon piiriesikunnan päälliköksi. Kun järjestyskaarti uudelleenorganisoitiin Kuopion punakaartiksi toimi Hyvärinen myös sen päällikkönä. Sisällissodan alkupäivinä hän haki Kuopioon Eino Rahjan asejunan tuomia kivääreitä, joilla punakaarti aseistettiin. Hyvärinen ei ehtinyt osallistumaan varsinaisiin taisteluihin, vaan hänet vangittiin Kuopion valtauksen yhteydessä 10. helmikuuta. Hyvärinen oli aluksi Kuopion vankileirillä, josta hänet toukokuun lopussa siirrettiin Suomenlinnan vankileirille. Elokuussa 1918 Hyvärinen sai elinkautisen kuritushuonerangaistuksen Kuopion suojeluskunnan vaatiessa kuolemantuomiota. Armahduslakien nojalla hän pääsi Tammisaaren pakkotyölaitoksesta ehdonalaiseen jo tammikuussa 1922.
Vapauduttuaan Hyvärinen liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen ja työskenteli sen julkaiseman "Savon Kansan" toimittajana. Juuri ennen lehden lakkauttamista vuonna 1923 hän oli lyhyen aikaa myös "Savon Kansan" toinen päätoimittaja Bruno Tenhusen ohella. Elokuussa 1923 Hyvärinen pidätettiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä. Hän sai Turun hovioikeudelta 9 vuoden ja 9 kuukauden kuritushuonerangaistuksen valtiopetoksen valmistelusta, mikä oli Oskari Ikosen jälkeen toiseksi pisin jutussa langetettu vankeustuomio. Huhtikuussa 1924 korkein oikeus kuitenkin alensi Hyvärisen tuomion vuoden pituiseksi. Hyvärinen suoritti rangaistuksensa jälleen Tammisaaressa ja vapautui huhtikuussa 1926. Vapautumisensa jälkeen Hyvärinen työskenteli aluksi Osuusliike Kallan myymälänhoitajana ja vuodesta 1928 lähtien Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kiertävänä luennoitsijana.
84 (luku)

84 (kahdeksankymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 83 ja seuraa luku 85.
Kevin Ross

Kevin Ross (s. 27. heinäkuuta 1980 Reading, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen thainyrkkeilijä. Hän on entinen WBC Muaythain välisarjan Yhdysvaltain mestari ja ylemmän kevytsarjan kansainvälinen mestari. Ross voitti myös Bellator Kickboxingin höyhensarjan mestaruuden.
Karim Ghajji

Karim Ghajji (s. 16. tammikuuta 1981 Colombes, Ranska) on ranskalais-marokkolainen keski- ja välisarjan potkunyrkkeilijä. Hän on kolminkertainen ISKA:n keskisarjan mestari. Lisäksi Ghajji on kaksinkertainen Bellator Kickboxingin välisarjan mestari ja otteli myös Gloryn välisarjan contenders turnauksen mestaruudesta, mutta hävisi sen Murthel Groenhartille. Kotimaassaan Ghajji voitti muun muassa neljä kertaa karaten Ranskan mestaruuden ja Sandan mestaruuden.
Folke Isaksson

Folke Isaksson (1927 Kalix, Ruotsi – 2013) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko. Isaksson kirjoitti kritiikkiä muun muassa "Dagens Nyheteriin".
Isaksson aloitti viidellä runokokoelmalla vuosina 1951–1963. Niille on ominaista kuvallisuus, ja mukana on myös huumoria ja fantastisuutta. Myöhemmin hän suuntautui reportaasi- ja debattikirjallisuuteen, sittemmin myös matkakirjoihin eri puolilta maailmaa.
Rock-Criminals

Rock-Criminals on Haminasta kotoisin oleva klassista rockia soittava rock-yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 2011. Yhtyeen nykyinen kokoonpano on pysynyt samana vuodesta 2016 lähtien.
Yhtye osallistui "X Factor" -laulukilpailuun vuonna 2018. Bändi on myös tehnyt yhteistyötä Michael Monroen kanssa..
Bouygues

Bouygues on monipuolinen ranskalainen teollisuusryhmä, jonka perusti vuonna 1952 Francis Bouygues (centralien, 1946) ja jota johtaa hänen poikansa Martin Bouygues.
Ryhmä jakautuu kolmeen toimintaan: rakentaminen Bouygues Constructionin, Bouygues Immobilierin ja Colasin kanssa, televiestintä Bouygues Telecomin kanssa ja media TF1-ryhmän kautta.
Vuonna 2020 Bouyguesin myynti oli 34694 miljoonaa euroa. Ryhmä perustettiin vuoden 2020 lopussa 81 maahan viidellä mantereella, ja se työllisti yli 129018 henkilöä, mukaan lukien 62901 ulkomailla.
Dagmar Švubová

Dagmar Švubová (o.s. Palečková, s. 9. elokuuta 1958 Nové Město na Moravě, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.
Švubová hiihti avausosuuden Tšekkoslovakian viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa Sarajevon olympialaisissa 1984. Samojen kisojen 5 kilometrillä hän sijoittui 20:nneksi. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli 5 kilometrillä kolmastoista, 10 kilometrillä kuudestoista ja viestissä neljäs.
Švubová sijoittui 1978 Lahden MM-kilpailuissa 5 kilometrillä 20:nneksi, 10 kilometrillä 11:nneksi ja 20 kilometrillä 14:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän oli 5 kilometrillä kahdestoista ja 20 kilometrillä viidestoista. Seefeldissä 1985 hän sijoittui 20 kilometrillä 20:nneksi.
Švubová voitti Holmenkollenin kisojen 5 kilometrin hiihdon vuonna 1978. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi Štrbské Pleson 10 kilometrillä maaliskuussa 1982. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista kaudella 1981–1982.
Myös Švubován puoliso Jiří Švub oli aktiiviurallaan olympiatason maastohiihtäjä.
Earth (vuoden 1998 elokuva)

Earth (Intiassa 1947: Earth; televisioesityksessä Jaettu maa) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Deepa Mehtan ohjaama intialais-kanadalainen romanttinen draamaelokuva. Se perustuu Bapsi Sidhwan romaaniin "Cracking India". "Earth" on Mehtan "Elements"-trilogian toinen osa; sitä edelsi "Fire" (1996) ja seurasi "Water" (2005). Elokuva esitettiin Suomen televisiossa Yle TV1 -kanavalla.
Mangaani(III)fluoridi

Mangaani(III)fluoridi (MnF3) on mangaani- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa mangaani(III)fluoridi on punaista tai violetinpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan kidevedelliset di- ja trihydraatit (MnF3·2H2O ja MnF3·3H2O). Mangaani(III)fluoridi reagoi veden kanssa hydrolysoituen mangaanidioksidiksi. Mangaani(III)fluoridi on Lewis-happo ja reagoi esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisia fluoromanganaatti(III)ioneja ([MnF4]- ja [MnF5]2-). 
Valmistus ja käyttö.
Mangaani(III)fluoridia valmistetaan mangaanijodidin ja fluorin tai mangaani(III)oksidin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä muodostuu myös fluoratessa mangaanifluoridia vetyfluoridilla UV-säteilytyksen alaisena.
2 MnI2 + 3 F2 → 2 MnF3 + 2 I2
Mn2O3 + 6 HF → 2 MnF3 + 3 H2O
Mangaani(III)fluoridia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä fluoraavana reagenssina.
Kymenlaakson liitto

Kymenlaakson liitto on yksi Suomen kahdeksastatoista maakunnan liitosta. Hallinnollisesti se on lakisääteinen, Kymenlaakson kuntien muodostama kuntayhtymä, joka aluekehitysviranomaisena vastaa maakunnan yleisestä kehittämisestä ja maakuntakaavoituksesta. Kymenlaakson liitto laatii maakuntaohjelman ja maakuntakaavan. Strategisten linjausten kautta liitto pyrkii osaltaan kohti hiilineutraalia Kymenlaaksoa vuoteen 2040 mennessä. 
Kymenlaakson liitto perustettiin vuonna 1991, mutta se aloitti virallisen toimintansa vuoden 1993 alussa.
Kymenlaakson liiton toiminnasta ja taloudesta päättää jäsenkuntien kunnanvaltuutetusta kuntien asukasluvun suhteessa valitsema 34-henkinen Kymenlaakson maakuntavaltuusto. Liiton operatiivista toimintaa on johtanut kesästä 2016 lähtien maakuntajohtaja Jaakko Mikkola. Hänen edeltäjänsä oli Juha Haapaniemi. Maakuntaliiton toimisto sijaitsee Kouvolassa (Hovioikeudenkatu 6). Aiemmin, vuoteen 2019 asti toimisto sijaitsi Kotkan Karhulassa.
Settimo Torinese

Settimo Torinese on kunta Italiassa Piemonten alueella Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 45 833 asukasta.
Pakolliset varaukset

Pakolliset varaukset ovat yritysten ja muiden talousyksiköiden kirjanpidossa ja tilinpäätöksessä tehtäviä ennenaikaisia kulukirjauksia arvioitavissa olevien, tulevaisuudessa todennäköisesti aiheutuvien menojen ja menetysten perusteella. Pakollisena varauksena kirjatut kulut merkitään taseen vastattavissa pakollisten varausten erään, ennen vierasta pääomaa. Pakollisena varauksena kirjataan menot ja menetykset, joiden täsmällistä määrää ja toteutumisajankohtaa ei tiedetä. Jos ne tiedetään, on kysymys normaalista kulukirjauksesta ja vastavienti tehdään vieraaseen pääomaan.
Pakollisista varauksista on säädetty kirjanpitolain 5:14 §:ssä. Kirjanpitolain mukaan: "Tuloslaskelmassa on vähennettävä velvoitteista vastaisuudessa aiheutuvat menot ja menetykset, jos:
Kirjanpitolaki edellyttää pakollisten varausten kirjaamista, jotta tilinpäätös antaa oikean ja riittävän kuvan talousyksikön tuloksesta ja taloudellisesta asemasta. Pakollinen varaus puretaan menojen ja menetysten toteuduttua, kirjaamalla toteutuneet suoriteperusteiset menot pakollisten varausten tiliä vastaan.
Pakolliset varaukset eritellään taseessa eläkevarauksiin, verovarauksiin ja muihin pakollisiin varauksiin. Eläkevarauksilla tarkoitetaan työeläkejärjestelmän ulkopuolisia eläkevastuita. Muita pakollisia varauksia voivat olla esim. takausvastuut, tuotevastuut, ympäristövelvoitteista aiheutuvat vastuut, rakennusurakoiden takuu- ja lopputyövaraukset ja potilasvahinkovastuut terveydenhoidon yrityksissä ja kunnissa.
Pakolliset ja ns. vapaaehtoiset varaukset.
Pakolliset varaukset eivät pääsääntöisesti ole yritysten verotuksessa vähennyskelpoisia kuluja verotettavasta tuloksesta. 
Elinkeinoverolain varaussäännökset antavat verovelvolliselle mahdollisuuden tehdä ns. vapaaehtoisia varauksia, jotka ovat verotuksessa vähennyskelpoisia. Vapaaehtoiset varaukset ovat jaksottamisen pääsäännöstä poikkeavia tulosvaikutteisia kirjauksia. Kirjanpitolain mukaan: "Tilinpäätöksessä saadaan tehdä investointi-, toiminta- tai muu sellainen verotusperusteinen varaus". EVL:n mukaan vapaaehtoisia varauksia ovat mm. toimintavaraus, jälleenhankintavaraus ja luottotappiovaraus. Vapaa-ehtoiset varaukset esitetään taseen vastattavissa ennen pakollisia varauksia kohdassa tilinpäätössiirtojen kertymä.
Johnny Pacheco

Juan Azarias (Johnny) Pacheco Knipping (25. maaliskuuta 1935 Santiago de los Caballeros, Dominikaaninen tasavalta – 15. helmikuuta 2021 New Jersey, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa asunut dominikaanilainen säveltäjä, orkesterinjohtaja ja musiikkituottaja. Hän työskenteli salsamusiikin parissa ja teki salsasta maailmanlaajuisesti tunnettua. Pacheco perusti Fania Records -levy-yhtiön vuonna 1964 Jerry Masuccin kanssa ja hieman myöhemmin Fania All-Stars -yhtyeen.
Johnny Pacheco ja Celia Cruz julkaisivat yhdessä yli kymmenen albumia, joista ensimmäisen, nimeltään "Celia and Johnny", vuonna 1974.
Pacheco kuoli newjerseyläisessä sairaalassa helmikuussa 2021 sairastuttuaan keuhkokuumeeseen.
Vlastimil Tusar

Vlastimil Tusar (18. lokakuuta 1880 Praha, Itävalta-Unkari – 22. maaliskuuta 1924 Berliini, Weimarin tasavalta) oli tšekkiläinen lehtimies ja poliitikko. Hän toimi Tšekkoslovakian pääministerinä 1919-1920 kahdessa eri jaksossa.
Varhainen elämä.
Tusar syntyi virkamiesperheeseen. Hän kävi kymnaasia ja kauppakoulua Prahassa. 1900–1903 hän työskenteli pankissa, ja 1903 ryhtyi lehtimieheksi eri sosiaalidemokraattien lehtiin. 1908 hänestä tuli Brnossa ilmestyneen viikkolehti "Rovnostin" päätoimittaja, ja muutti sen päivittäin ilmestyväksi sanomalehdeksi.
Poliittinen ura.
1911 Tusar valittiin Itävallan valtakunnanneuvostoon Brnon edustajana. Hän oli alkuun Itävallan hallituksen tukija, mutta siirtyi ajan mittaan itsenäisyyden kannattajaksi. 27. lokakuuta 1918 hän ilmoitti Wienistä Alois Rašínille, että nyt oli tullut oikea hetki julistaa Tšekkoslovakia itsenäiseksi. Hänestä tuli Tšekkoslovakian parlamentin jäsen, mutta viipyi Wienissä vuoteen 1919 asti, hoitaen rajaneuvotteluja vastaperustetun Itävallan tasavallan kanssa.
8. heinäkuuta 1919 Tusarista tuli sosiaalidemokraattien ja maalaispuolueen yhteishallituksen pääministeri. Vuoden 1920 parlamenttivaalien jälkeen hänestä tuli jälleen pääministeri, mutta hallitus erosi 14. elokuuta sosiaalidemokraattisen puolueen kommunistisiiven yltyneen aktiivisuuden takia. 
Tusar luopui parlamenttipaikastaan 1. maaliskuuta 1921, ja siirtyi Tšekkoslovakian lähettilääksi Berliiniin, missä työskenteli Saksan ja Tšekkoslovakian suhteiden normalisoimiseksi. Hän kuoli Berliinissä 1924.
Pehr Adolf Alf af Forselles

Pehr Adolf Alf af Forselles (22. helmikuuta 1875 Elimäki – 25. helmikuuta 1948 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen pankkivirkailija ja valtiopäivämies. 
Af Forsellesin vanhemmat olivat konsistorinnotaari Pehr Emil af Forselles ja Hedvig Maria Lovisa Etholén ja puoliso vuodesta 1927 Ingrid Ingeborg Liljeström. Af Forselles tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja työskenteli pankkivirkamiehenä, viimeksi Pohjoismaiden Yhdyspankin kamreerina vuodesta 1919. 
Af Forselles oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Luettelo Helene Schjerfbeckin maalauksista

Tämä on luettelo suomenruotsalaisen taidemaalari Helene Schjerfbeckin maalauksista.
Luettelo Pekka Halosen maalauksista

Tämä on epätäydellinen luettelo taidemaalari Pekka Halosen maalauksista. Halosen töiden kokonaismääräksi arvioidaan 2 000–3 000, joista suurin osa on öljymaalauksia.
Prosper Akvitanialainen

Prosper Akvitanialainen, myös Prosper Aquitanus tai Prosper Tiro Aquitanus (noin 390 –  463) oli varhaiskristillinen poleemikko, joka tuli tunnetuksi Augustinuksen puolustuksesta sekä armoa, predestinaatiota ja vapaata tahtoa koskevasta opistaan, josta tuli roomalaiskatolisen kirkon virallinen oppi. Prosperin päävastustajia olivat semipelagiolaiset, jotka uskoivat ihmisen synnynnäisen vapaan tahdon voimaan etsiä Jumalaa, mutta hyväksyivät samalla Augustinuksen näkemyksen perisynnistä universaalina turmelevana voimana, jota ei voida voittaa ilman Jumalan armoa.
Prosper muutti Marseilleen ennen vuotta 428 ja asui siellä munkkina. Vuonna 428 hän huolestui pelagiolaisuudesta ja kirjoitti Augustinukselle pyytäen apua. Augustinus vastasi kirjoituksilla "De praedestinatione sanctorum" ("Pyhien ennalta määrittelystä") ja "De dono perseverantiae" ("Sinnikkyyden lahjasta"). Vastauksena jatkuviin semiipelagiolaisten hyökkäyksiin Prosper nousi yksin puolustamaan Augustinusta. Kirjoituksissaan hän vastusti yhtä aikakauden arvostetuinta munkkia, Saint-Victorin apotti John Cassiania sekä Vincent Lérinsistä. Hän kirjoitti myös vastineen Augustinusta kohtaan osoitettuun hyökkäykseen, "Ad objectes Gallorum calumniantium" ("Gallialaisten kalumniaattoreiden väitteisiin").
Augustinuksen kuoltua vuonna 430 Prosper meni Roomaan vuonna 431 auttaakseen paavi Celestinus I:tä joka oli laatinut kirjeen, jossa ylistettiin Augustinusta. Prosper palasi joksikin aikaa takaisin Ranskaan, mutta vuonna 435 hänestä tuli paavi Leo I:n sihteeri.
Ennen kuolemaansa Prosper laati kokoelman Augustinuksen ehdotuksia nimeltään "Liber sententiarum Sancti Augustini" ("Pyhän Augustinuksen lauseiden kirja"), jota käytettiin pohjana Orangen toisen kirkolliskokouksen vuonna 529 antamassa päätöksessä, jossa semipelagiolaisuus tuomittiin harhaopiksi.
Panait Istrati

Panait Istrati (11. elokuuta 1884 Brăila, Romania – 16. huhtikuuta 1935 Bukarest, Romania) oli romanialainen kirjailija
Istratin isä oli kreikkalainen tupakan salakuljettaja ja äiti pesijä. Hän toimi vuoteen 1931 sekalaisissa ammateissa Välimeren ympäristössä. Romain Rollandin ansiosta hänestä tuli kirjailija. Hän kuoli tuberkuloosiin.
Istrati syntyperäisenä romanialaisena kirjoitti kuitenkin romaaninsa ranskaksi. Istrati kulki nuoruusvuosinaan kiertolaisena Romaniassa, Turkissa ja Egyptissä. Näiltä vaellusvuosilta olivat peräisin hänen romaaniensa usein suorastaan tarunomaiset aiheet ja niiden uskottava, monivivahteinen paikallisväri sekä eloisa kieli. Kun Romain Rolland julkaisi aikakauslehdessään "Europe" Istratin toisen teoksen "Kira Kiralina" Istratista tuli yhdellä iskulla kuuluisuus, jonka teoksia sitten käännettiin eri kielille, myös suomeksi. Istratin viimeinen kaunokirjallinen teos oli romaanisikermä "Adrian Zograffin kertomukset".
Istrati oli kiinnostunut yhteiskunnallisista kysymyksistä ja tämä kävi ilmi myös hänen romaaneistaan. Häntä sanottiin sen vuoksi "Balkanin Gorkiksi". Istrati tunnustautui kommunistiksi, kunnes Neuvosto-Venäjän hallitus kutsui hänet Venäjälle. Istrati noudatti kutsua ja asui pitkät ajat Kievissä mutta hän sanoutui sitten irti bolshevikeistä teoksillaan "Alaston totuus Venäjästä" ja "Uutta valoa kohti".
Istratin esikoisromaani "Kira Kiralina" ilmestyi 1924, ja se aloitti sarjan, josta on suomennettu muitakin kirjoja. Romaanit perustuvat hänen omiin kokemuksiinsa.
Elis Campbell Nicolas Furuhjelm

Elis Campbell Nicolas Furuhjelm (22. helmikuuta 1862 Novoarkangelsk – 15. huhtikuuta 1918 Akaa) oli suomalainen tuomari ja valtiopäivämies.
Furuhjelmin vanhemmat olivat sotilaskuvernööri, amiraali Hampus Furuhjelm ja Anna Elisabet von Schoultz. Furuhjelm tuli ylioppilaaksi Helsingissä, suoritti oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889. Hän oli Turun hovioikeuden asessori 1907–1908 ja Tammelan tuomiokunnan tuomari vuodesta 1908. Furuhjelm joutui punaisten surmaamaksi Toijalassa huhtikuussa 1918. Furuhjelmin sisar oli toimittaja, kirjailija, kansanedustaja, naisasialiikkeen aktiivi Annie Furuhjelm. 
Elis Campbell Nicolas Furuhjelm oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Neuvostoliiton naisten jalkapallomaajoukkue

Neuvostoliiton naisten jalkapallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa naisten jalkapallossa vuosina 1990–1991. Joukkuetta valmensi koko sen toiminnan ajan Oleg Lapšin.
Historia.
Naisten jalkapallo Neuvostoliitossa.
Naiset olivat pelanneet jalkapalloa Venäjällä ensimmäisen kerran jo vuonna 1911. Neuvostoliitossa siihen ei kuitenkaan panostettu, koska maa käytti urheilua propagandatarkoituksiinsa, eikä lajissa ollut kansainvälistä kilpailutoimintaa ennen 1960–1970-lukujen vaihdetta. Näin naisten jalkapallo pysyi vuosikymmenet Neuvostoliitossa ainoastaan pienten piirien puuhasteluna. Naisten kansainvälisen kilpailutoiminnan käynnistyttyä lajiin alettiin kiinnittämään huomiota myös Neuvostoliitossa. Vuonna 1972 Dnepropetrovskissa järjestettiin maailman ensimmäisen avaruudessa käyneen naisen Valentina Tereškovan mukaan nimetty turnaus, johon osallistui joukkueita Ukrainan sosialistisesta neuvostotasavallasta sekä Moskovasta ja Riiasta. Turnaus saavutti suuren suosion, ja se keräsi tuhatmäärin katsojia, mutta naisten pelaamista otteluista tehtiin myös valitus viranomaisille. Neuvostotiedemiehet tutkivat asiaa ja totesivat jalkapallon pelaamisen olevan mahdollisesti haitallista naisten fysiikalle. Tämän seurauksena Valtion ruumiinkulttuurin ministeriö päättikin kieltää naisilta jalkapallon sekä nyrkkeilyn ja painin vielä samana vuonna.
Maajoukkue.
Kun ensimmäiset viralliset naisten EM-kilpailut järjestettiin vuonna 1984, naisten jalkapallotoiminta käynnistyi uudelleen myös Neuvostoliitossa ja maajoukkue koottiin vuonna 1990. Neuvostoliitto pelasi ensimmäisen maaottelunsa Bulgariaa vastaan vieraskentällä maaliskuussa 1990. Ensimmäinen kotiottelu pelattiin Norjaa vastaan Sevastopolissa huhtikuussa 1990.
Neuvostoliitto ei ehtinyt mukaan vuoden 1991 EM-karsintoihin, mutta ilmoittautui vuoden 1993 EM-kisojen karsintoihin. Joukkue pelasi ainoan EM-karsintaottelunsa lokakuussa 1991 Unkaria vastaan. Neuvostoliiton hajottua joulukuussa Venäjän maajoukkue jatkoi karsintoja keväällä 1992.
Teleperformance

Teleperformance on ranskalaista alkuperää oleva monikansallinen yritys..
Ryhmä työllistää yli 383 000 henkilöä ja sen liikevaihto vuonna 2020 oli 5 732 miljardia euroa. Se on noteerattu CAC 40:ssä kesäkuusta 2020 lähtien.
Natalja Ustinova

Natalja Andrejevna Ustinova (, s. 22. joulukuuta 1944 Taškent) on uzbekistanilainen Neuvostoliittoa edustanut uimari, olympiamitalisti ja Euroopan-mestari.
Ustinova edusti Neuvostoliittoa Tokion kesäolympialaisissa 1964 ja Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Tokiossa 1964 hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja kilpaili myös 100 metrin vapaauinnissa. Méxicossa 1968 hän osallistui samoihin kilpailuihin. Ustinova kuului Neuvostoliiton Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Utrechtin EM-kilpailuissa 1966.
Hämeen liitto

Hämeen liitto on yksi Suomen kahdeksastatoista maakunnan liitosta. Hallinnollisesti se on lakisääteinen, Kanta-Hämeen kuntien muodostama kuntayhtymä, joka aluekehitysviranomaisena vastaa maakunnan yleisestä kehittämisestä ja maakuntakaavoituksesta.
Hämeen liiton toiminnasta ja taloudesta päättää jäsenkuntien kunnanvaltuutetusta kuntien asukasluvun suhteessa valitsema 54-jäseninen maakuntavaltuusto. Liiton operatiivista toimintaa johtaa maakuntajohtaja Toni K. Laine. Maakuntaliiton toimisto sijaitsee Hämeenlinnassa (Niittykatu 5).
Unibail-Rodamco-Westfield

Unibail-Rodamco-Westfield on pörssiyhtiö, joka toimii 13 maassa. Ryhmä perustettiin vuonna 1968 ja sillä oli 3 100 työntekijää vuonna 2021. Ryhmällä on 87 kauppakeskusta vuonna 2020.
Kreikkalaisortodoksinen kirkko

Kreikkalaisortodoksinen kirkko () tai kreikkalaisortodoksisuus viittaa ortodoksisiin kirkkoihin, joiden liturgia toimitetaan perinteisesti koinee-kreikaksi eli "Uuden testamentin" alkukielellä. Kreikkalaisortodoksisuuden historia, perinteet ja teologia pohjautuvat varhaisen kirkon kirkkoisiin ja bysanttilaiseen perinteeseen, ja se on perinteisesti arvostanut luostarielämää ja asketismia.
Kreikkalaisortodoksisuus on ortodoksisuuden vallitseva muoto Kreikassa, Kyproksella, Turkissa, Lähi-idässä ja muualla itäisen Välimeren alueella. Siirtolaisten mukana se on levinnyt myös muualle, kuten Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan. Kreikkalaisortodoksisuudella on useita keskuksia, mutta Konstantinopolin ekumeenisella patriarkaatilla on erityinen hengellinen asema. Kreikkalaisortodoksisuuden tunnuksena esiintyy usein kreikkalaisortodoksisen kirkon lippu.
Joskus termillä ”kreikkalaisortodoksinen kirkko” viitataan koko ortodoksiseen kirkkoon. Kreikkalaisortodoksista kirkkoa ei tule sekoittaa Kreikan ortodoksiseen kirkkoon, joka on vain yksi osa kreikkalaisortodoksisuutta.
Historia.
Kreikkalaisortodoksisen kirkon voidaan katsoa syntyneen kristinuskon levittyä kreikkalais-roomalaiseen maailmaan, jolloin se erkaantui juutalaiskristillisyydestä. Antiikin maailman lingua franca oli kreikka, ja myös "Uusi testamentti" ja monet muut varhaiskristilliset teokset kirjoitettiin kreikaksi. Näin kreikan kielen käytöstä tuli keskeinen osa varhaista kristinuskoa. Ajan kuluessa kreikankielinen kristillisyys alkoi erkaantua Rooman länsiosien latinalaisesta kristillisyydestä. Kielieron lisäksi niiden välille alkoi kehittyä kulttuurieroja ja myös opillisia painotuseroja.
Erot kreikkalaisen ja latinalaisen kristillisyyden välillä voimistuivat Rooman valtakunnan jakaantumisen jälkeisinä vuosisatoina. Idän bysanttilaisessa, kreikankielisessä kristillisyydessä keskeisiksi opilliselle perustalle muodostuivat kreikankieliset kirkkoisät, itäinen luostariperinne, kanoninen perinne ja oma liturginen perinne. Erot idän ja lännen välillä huipentuivat suureen skismaan vuonna 1054, joka johti lännen katolisen ja idän vielä pitkälti kreikankielisen ortodoksisen kirkon eroon. Jo aiemmin 400-luvulla kreikkalaisesta ortodoksiasta olivat erkaantuneet orientaaliortodoksiset kirkot ja idän apostolinen kirkko.
Keskiajalla ja erityisesti Konstantinopolin kukistumisen jälkeen kreikkalaisortodoksisuudesta erkaantuivat slaavilaiset ja muut itäisen Euroopan ortodoksiset perinteet. Kreikkalaisortodoksisuuden erityiseksi keskukseksi kehittyi Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti, vaikka siihen luetaan myös idän muut vanhat patriarkaatit.
Nykyisin kreikkalaisortodoksisella kirkolla viitataan niihin ortodoksisiin paikallisperinteisiin, joiden liturgiassa ja muussa elämässä ortodoksisuus, kreikan kieli ja muut kreikkalaiset etniset perinteet ovat läheisissä yhteyksissä toisiinsa. Niin kutsutun kreikkalaisten diasporan eli kreikkalaisten siirtolaisuuden myötä kreikkalaisortodoksinen kirkko on levinnyt perinteisiltä alueiltaan muun muassa Pohjois-Amerikkaan ja Australiaan.
Kirkot.
Kreikkalaisortodoksisuuteen luetaan kuuluviksi seuraavat paikalliskirkot:
Kreikkalaisortodoksisen kirkon lippu

Kreikkalaisortodoksisen kirkon lippu on kreikkalaisortodoksisten kirkkojen käyttämä lippu. Siinä on keltaisella pohjalla musta kaksipäinen kotka. Kotka pitää jaloissaan miekkaa ja valtakunnanomenaa, ja kotkan päiden yläpuolella on kruunu.
Lipun kotkasymboli palautuu oletettavasti Bysantin valtakuntaan, ja lippua kutsutaan usein virheellisesti ”Bysantin valtakunnan lipuksi”. Lippua käytetään erityisesti kreikkalaisortodoksisissa kirkoissa, luostareissa ja hallinnollisissa instituutioissa. Lipulla ei kuitenkaan ole virallista asemaa.
Ortodoksinen kirkko Kreikassa

Ortodoksinen kirkko toimii Kreikassa useassa osassa. Suuren osan Kreikasta kattaa autokefalinen Kreikan ortodoksinen kirkko. Sen alueiden pohjoisosa sekä osa Egeanmeren saarista kuuluvat hengellisesti Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen, kun taas Dodekanesian saaret kuuluvat suoraan ekumeenisen patriarkaatin alaisuuteen. Kreetan alueella toimii Kreetan kirkko, joka on puoliautonominen ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa. Athos eli Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio on itsehallinnollinen ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa. Kaikki nämä ovat osa laajempaa kreikkalaisortodoksista kirkkoa.
Kreikan kirkko.
Kreikan kirkkoon kuuluu 82 hiippakuntaa. Niistä 46 eteläisessä ja keskisessä Manner-Kreikassa sekä Egeanmeren läntisillä saarilla sijaitsevaa hiippakuntaa on kokonaan Kreikan autokefalisen kirkon alaisuudessa, ja 36 Pohjois-Kreikassa ja Egeanmeren saariston itäosissa sijaitsevaa hiippakuntaa hallinnollisesti Kreikan kirkon alaisuudessa mutta nimellisesti ja hengellisesti ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa.
Kirkko sai autokefalian eli hallinnollisen itsenäisyyden ekumeeniselta patriarkaatilta vuonna 1850. Kirkkoa johtaa Ateenan ja koko Kreikan arkkipiispa yhdessä metropoliittojen ja apulaispiispojen kanssa. Kirkon jäsenmäärä on noin 10 miljoonaa.
Kreetan kirkko.
Kreetan kirkolla on puoliautonominen asema ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa. Kreetan kirkkoon kuuluu 9 hiippakuntaa, jotka kattavat Kreetan saaren ja sen pienemmät lähisaaret.
Kirkkoa johtaa Kreetan arkkipiispa, jonka istuin on Iraklionissa. Kaikista Kreetan piispoista tehtiin metropoliittoja vuonna 1962, ja vuonna 1967 Kreetan metropoliitta korotettiin arkkipiispaksi.
Athos.
Athos, joka on Kreikkaan kuuluva itsehallinnollinen alue, on kirkollisessa mielessä itsehallinnollinen ekumeenisen patriarkaatin alaisuudessa. Alueella toimii 20 luostaria.
Ekumeenisen patriarkaatin alueet.
Suoraan ekumeenisen patriarkaatin hallinnon alla oleva alue käsittää Dodekanesian saaret. Siellä toimii viisi hiippakuntaa.
Katolinen kirkko Kreikassa

Katolinen kirkko Kreikassa on osa maailmanlaajuista katolista kirkkoa. Kreikan väestöstä katoliseen kirkkoon kuuluu noin henkeä eli noin . Katolilaiset ovat näin Kreikassa uskonnollinen vähemmistö, kun suurin osa kreikkalaisista kuuluu ortodoksiseen kirkkoon, mutta eivät etninen vähemmistö. Katolilaisten määrä on ollut jonkin verran nousussa maahanmuuton myötä. Maassa vakituisesti tai tilapäisesti asuvien kreikkalaisten ja ulkomaisten katolilaisten kokonaismääräksi on arvioitu noin .
Historia.
Idän ja lännen kirkkojen erottua toisistaan Kreikka muodostui osaksi ortodoksisen kirkon aluetta. Katolilaisuus saapui Kreikkaan lännestä pysyvämmin neljännen ristiretken myötä vuonna 1204. Tuolloin monissa osissa maata, erityisesti saaristossa, alkoi niin kutsuttu frankkivallan aika, jolloin alueita hallitsivat ennen kaikkea genovalaiset ja venetsialaiset. Tämä juurrutti katolilaisuuden ennen kaikkea Kykladien saarille, Jooniansaarille, Chíokselle, Ródokselle ja Kreetalle. Muun muassa Kykladien Sýroksella ja Tínoksella on edelleen joitakin käytännössä kokonaan katolilaisia kyliä. Nykyisin suurin katolilaisten keskittymä on Ateenassa.
Hiippakunnat.
Katolisen kirkon hallinnossa Kreikassa on neljä arkkihiippakuntaa, neljä muuta hiippakuntaa ja yksi apostolinen vikariaatti. Nämä kattavat koko Kreikan alueen lukuun ottamatta munkkivaltio Athosta, joka on täysin ortodoksinen alue.
Piispainkokous.
Katoliseen piispainkokoukseen kuuluvat kaikkien mainittujen hiippakuntien piispat ja apostoliset administraattorit sekä lisäksi bysanttilaisen riituksen eksarkki eli titulaaripiispa, jonka istuin on Ateenassa, sekä armenialaisen riituksen ordinaatti, jonka istuin on myös Ateenassa.
Tamara Sosnova

Tamara Mihailovna Sosnova (, 18. joulukuuta 1949 Moskova – 10. elokuuta 2011 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut uimari. Hän kilpaili Méxicon kesäolympialaisissa 1968 sijoittuen 200 metrin vapaauinnissa 25:nneksi ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä kymmenenneksi. Sosnova kuului Neuvostoliiton Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Utrechtin EM-kilpailuissa 1966. Hän saavutti samoissa kisoissa pronssia 400 metrin vapaauinnissa.
Pentti Kauranen

Pentti Matti Kauranen (4. helmikuuta 1930 Riika, Latvia – 2. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli Kuopion korkeakoulun kemian professori ja vielä eläkkeelle jäätyään hän toimi Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä.
Kaurasen kolmesta lapsesta tekniikan tohtori Ilkka Kauranen työskenteli teollisuustalouden (teollisuuden kehittämisen ja johtamisen) professorina TKK:lla (myöh. Aalto-yliopistossa) vuodesta 1996.
Koulutus ja ura.
Pentti Kaurasen liikemiesisä ekonomi Pentti Olavi Kauranen myi Porin puuvillatehtaan kankaita Baltiassa ja äiti Ingeborg Meyer oli Baltian saksalaisia. Perhe muutti ennen toista maailmansotaa Viipuriin, josta joutui sotien aikana kahdesti lähtemään evakkoon päätyen Tampereelle. Kauranen kirjoitti ylioppilaaksi 1948 Tampereen lyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1954, maisteriksi 1957, lisensiaatiksi 1962 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1962 Helsingin yliopistossa radiokemian alalta. Tuohon aikaan radiokemistien työssään tarvitsemia hiukkaskiihdyttimiä ei ollut Suomessa, vaan lähin sellainen sijaitsi Uppsalassa Ruotsissa.
Työuransa Kauranen aloitti Hangon yhteislyseon virkaa toimittavana nuorempana lehtorina 1955–1956. Hangosta hän siirtyi Enon uraanikaivoksen pääkemistiksi Atomienergia osakeyhtiöön vuosiksi 1957–1960. Atomienergianeuvottelukunnan tutkimusassistennt 1961–1962. Assistenttina Helsingin yliopistossa Kauranen työskenteli 1962–1972 ensin fysiikan laitoksella, sittemmin radiokemian laitoksella paitsi vuosina 1963–1964, jolloin Asla-stipendi mahdollisti hänen työskentelynsä yhdysvaltalaisissa yliopistoissa (Michiganin yliopisto ja Arkansasin yliopisto). 
Kuopion korkeakoulun toiminta alkoi 1972 ja Kauranen oli yksi sen ensimmäisistä professoreista. Hän toimi kemian apulaisprofessorina 1972–1973 ja kemian professorina vuosina 1973–1993. Kuopion korkeakoulussa hän eteni vararehtoriksi vuosiksi 1979–1981 ja 1985–1990. Hallintotehtäviin perehtynyt Kauranen työskenteli viimeiset työvuotensa opetusministeriön korkeakoulupoliittisen osaston johtajana ja korkeakouluneuvoksena (1990-1993). Vaikka hän jäi eläkkeelle varsinaisesta virastaan, hän toimi vielä viisivuotiskauden Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä 1994–1999.
Julkaisut.
Kauranen on julkaissut tieteellisiä kirjoituksia etenkin radiokemian ja analyyttisen kemian alalta.
Tunnustukset.
Kauranen oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973 ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritari.
Vjatšeslav Ivanov (runoilija)

Vjatšeslav Ivanovitš Ivanov (); (16. [J: 28. helmikuuta] 1866 Moskova, Venäjän keisarikunta – 16. heinäkuuta 1949 Rooma, Italia) oli venäläinen runoilija, professori ja taidefilosofi. 
Tieteellinen ura.
Hän oli merkittävä erityisesti symbolistisen taideteorian kehittäjänä. Ivanov toimi vallankumouksen jälkeen Odessassa/Bakussa professorina mutta muutti vuonna 1921/1924 perheineen Italiaan, jossa oli venäläisen kirjallisuuden professorina Padovan ja Firenzen yliopistoissa. Hän julkaisi tutkimuksia helleenisestä Dionysos-kultista, millä on ollut vaikutusta hänen kirjalliseen tuotantoonsa. 
Hänen Saksassa julkaistun väitöskirjansa aiheena oli Dionysos-kultti, joka kiehtoi modernisteja niin lännessä kuin Venäjälläkin. Vallankumouksen jälkeen hän oli professorina ja luennoi Bakun yliopistossa vuosina 1920–1924, jossa hän puolusti väitöskirjaansa vuonna 1921. Hänen päätyönään oli antiikin kirjallisuuden kääntäminen ja opetustyö muun muassa Vatikaanissa.
Kirjallinen ura.
Hän asui Pietarissa vuosina 1905–1913. Ivanovin asunto Tavritšeskaja-kadulla numerossa 35, jota kutsuttiin nimellä "Torni (ven. Башня") oli niin kutsuttujen Ivanovin keskiviikkojen pitopaikka – oli yksi 1900-luvun alun Pietarin tunnetuimmista kirjallisuus-filosofisista salongeista. 
Ivanov on venäläisen symbolismin omaperäisen version luoja, joka yhdistää kaksi niin kutsutun hopeakauden kirjallisuuden pääsuuntausta – venäläisen kulttuurin paluun kristinuskon hengellisiin perusteisiin ja antiikin, keskiajan ja renessanssin arkkityyppien uuden luovan ymmärryksen. Ivanovin runous ilmentää antiikin yltäkylläisyyden ja kristillisen uhrautumisen ja kärsimyksen kultin yhdistelmää. Pietarin kaupungille omistetuissa runoissa ("Tornissa, Pronssiratsastaja, Sfinksit Nevan yllä)" Ivanov antaa symbolistisen kuvan kaupungista. 1900-luvun lopulla ja 1910-luvun alussa Ivanov aloitti monia keskusteluja symbolismista Pietarin kirjallisuuspiireissä 
Hän julkaisi esikoisteoksensa noin 40-vuotiaana Pietarissa: runokokoelmat "Prozratšnost" (Läpikuultavuus, 1904), "Eros" (1907) ja "Cor ardens" (1911). Hänen runouttaan on moitittu raskassoutuiseksi. Sanasto on arkaaista ja vaikeaa, eikä runojen ajatussisältökään avaudu helposti. Runoissa näkyy tiedemiehen syvällinen perehtyminen antiikin kulttuuriin, uusplatonilaisuuteen sekä länsimaiseen taidekirjallisuuteen ja filosofiaan.
Runokokoelmiensa ansiota hänestä tuli venäläisen symbolismin johtohahmoja. Hän piti kotonaan "Torni" -nimistä salonkia, jossa nuoret runoilijat pääsivät esille. Vuosina 1913–1920 hän asui perheensä kanssa Moskovassa.
Keski-Pohjanmaan liitto

Keski-Pohjanmaan liitto on yksi Suomen kahdeksastatoista (Ahvenanmaa mukaalukien 19) maakunnan liitosta. Hallinnollisesti se on lakisääteinen, Keski-Pohjanmaan kuntien muodostama kuntayhtymä, joka aluekehitysviranomaisena vastaa maakunnan yleisestä kehittämisestä ja maakuntakaavoituksesta.
Keski-Pohjanmaan liiton toiminnasta ja taloudesta päättää jäsenkuntien kunnanvaltuutetusta muodostettu 36-jäseninen maakuntavaltuusto. Maakuntaliiton viraston toimintaa ohjaa ja valvoo non kerran kuukaudessa kokoontuva 11-jäseninen maakuntahallitus. Keski-Pohjanmaan virasto sijaitsee Kokkolassa (Rantakatu 14). 
Liiton operatiivista toimintaa johtaa maakuntajohtaja Jyrki Kaiponen. Hänen johtamistapaansa ensimmäisenä maakuntajohtajakautenaan (11/2018-11/2020) kritisoitiin julkisuudessa marraskuussa 2020. Tästä huolimatta hänet valittiin uudelle kaudelle maakuntajohtajaksi muutamaa päivää myöhemmin.
Antonina Rudenko

Antonina Rudenko (, s. 1950 Jalta) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut uimari. Hän kuului Neuvostoliiton Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Utrechtin EM-kilpailuissa 1966. Rudenko saavutti samoissa kisoissa hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Luettelo Elin Danielson-Gambogin maalauksista

Tämä on luettelo taidemaalari Elin Danielson-Gambogin maalauksista.
85 (luku)

85 (kahdeksankymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 84 ja seuraa luku 86.
Natalija Siptšenko

Natalija Viktorovna Siptšenko (, s. 1947 Pietari) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut uimari. Hän kuului Neuvostoliiton Euroopan-mestaruuden voittaneeseen joukkueeseen 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Utrechtin EM-kilpailuissa 1966.
86 (luku)

86 (kahdeksankymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 85 ja seuraa luku 87.
87 (luku)

87 (kahdeksankymmentäseitsemän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 86 ja seuraa luku 88.
Luynes

Luynes on kunta Ranskassa Indre-et-Loiren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen varrella, noin 11 kilometriä Toursin kaupungista länteen.
Kunnan nähtävyys on 1100-luvulta peräisin oleva linna "Château de Luynes". Se rakennettiin paikalla olleen 1000-luvulla rakennetun linnan paikalle, joka tuhoutui Anjoun ja Tourainen välisissä taisteluissa. Linna oli tuolloin Maillén suvun omistukseen. Nykyinen linna on kokenut useita muutostöitä 1400-luvulta lähtien, joista viimeisimmät on tehty 1800-luvulla. Linna on ollut Luynesin herttuoiden omistuksessa 1600-luvulta lähtien.
Kaupungissa on myös nähtävissä gallo-roomalaisen aikakauden akvedukti. Tuolloin kaupunkia kutsuttiin nimellä Malliacum. Aquaduktia on jäljellä noin 300 metriä. Aikanaan sen tarkoituksena oli johtaa vettä Loiren rinteellä sijainneeseen huvilaan.
88 (luku)

88 (kahdeksankymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 87 ja seuraa luku 89.
Rico Verhoeven

Ricardo Verhoeven (s. 10. huhtikuuta 1989 Bergen op Zoom) on alankomaalainen raskaansarjan potkunyrkkeilijä. Hän on ollut Gloryn raskaansarjan mestari kesäkuusta 2014 lähtien. Verhoeven on voittanut myös Gloryn raskaansarjan turnauksen kahdesti. Hän on kokeillut myös yhden ottelun verran nyrkkeilyä ja vapaaottelua.
89 (luku)

89 (kahdeksankymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 88 ja seuraa luku 90.
Igor Kanygin

Igor Vladimirovitš Kanygin (, s. 6. kesäkuuta 1956 Vitsebsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen painin olympiamitalisti, kaksinkertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän edusti seuratasolla Dynamo Vitebskiä ja häntä valmensi Vladimir Isapolski.
Kanygin saavutti 90 kg:n painoluokassa olympiahopeaa Moskovassa 1980 hävittyään ratkaisuottelussa unkarilaiselle Norbert Növényille. Neuvostoliiton boikotoitua Los Angelesin olympialaisia 1984 hän voitti samana vuonna 90 kg:n sarjan Ystävyyden kisoissa.
Kanygin voitti 90 kg:n maailmanmestaruuden 1981 ja 1983 sekä saavutti MM-hopeaa 1985 ja MM-pronssia 1986. Hän voitti 90-kiloisten Euroopan-mestaruuden 1980, 1982, 1983 ja 
1985 sekä sai EM-hopeaa 1984. 100 kg:n painoluokassa hän oli EM-kilpailuissa viides 1987.
Kanygin voitti painin maailmancupin 90 kg:n sarjassa 1982 ja 100-kiloisissa 1986. Hän voitti "supermaailmanmestaruuden" 90-kiloisissa 1985. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 90 kg:n painoluokassa 1980, 1982 ja 1984 sekä 100-kiloisissa 1987.
Kanygin lopetti uransa, kun häntä ei valittu Soulin olympialaisiin 1988. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut painivalmentajana Valko-Venäjällä ja Tanskassa. Hänen mukaansa nimetty painiturnaus on järjestetty Vitsebskissä vuodesta 1995 lähtien.
Saulo Cavalari

Saulo Cavalari (s. 23. toukokuuta 1989 Curitiba) on brasilialainen alemman raskaansarjan thainyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn alemman raskaansarjan mestari. Cavalari voitti ennen uraansa Gloryssa WGP:n mestaruuden Brasiliassa 2013 ja TATNEFT Cupin Venäjällä.
Rodrigo Muñoz

Rodrigo Martín Muñoz Salomón (s. 22. tammikuuta 1982 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Salomón edustaa Paraguayn Primera Divisiónissa pelaavaa Club Cerro Porteñoa. Hän on edustanut Uruguayn jalkapallomaajoukkuetta, mutta ei ole pelannut maajoukkueessa yhtäkään ottelua.
Jan Černý

Jan Černý (4. maaliskuuta 1874, Uherský Ostroh, Määri, Itävalta-Unkari - 10. huhtikuuta 1959, Uherský Ostroh, Tšekkoslovakia) oli tšekkoslovakialainen virkamies ja poliitikko. Hän toimi Tšekkoslovakian pääministerinä 1920-1921 ja toistamiseen 1926. Hän oli myös useaan otteeseen Määrin kuvernöörinä.
Varhaisvaiheet.
Černý syntyi Uherský Ostrohin pikkukaupungissa Määrin itäosassa. Hän kävi kymnaasia Uherské Hradištěssa, ja opiskeli lakia Kaarlen yliopistossa Prahassa, valmistuen 1898. Hän ryhtyi virkamiesuralle ja palveli useissa tehtävissä Määrin aluehallituksessa.
Poliittinen ura.
Tšekkoslovakian itsenäistyessä Černý oli korkea-arvoisin tšekkiä puhunut entinen keisarillinen virkamies Määrissä, joten hänestä tuli 29. marraskuuta 1918 Määrin aluehallinnon pää. 1928-1939 hän toimi Määrin-Sleesian alueen presidenttinä. Samaan aikaan hän toimi pääministerinä 15. syyskuuta 1920 - 26. syyskuuta 1921 (Černýn I hallitus). Hänestä tuli sen jälkeen sisäministeri seuraavassa Edvard Benešin hallituksessa (26. syyskuuta 1921 - 7. lokakuuta 1922). Vuonna 1926 Černý muodosti toisen hallituksensa, joka istui vain vähän yli puoli vuotta. Vuonna 1929 hän toimi František Udržalin I hallituksessa jälleen sisäministerinä, ja viimeisen kerran lyhyesti vuonna 1938. Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian 1939 Černý jäi eläkkeelle.
Artjom Vahitov

Artjom Olegovitš Vahitov (, s. 4. huhtikuuta 1991 Prokopjevsk, Neuvostoliitto) on venäläinen alemman raskaansarjan thainyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn alemman raskaansarjan mestari vuosina 2016–2021. Vahitov voitti ennen ammattilaisuraansa IFMA:n thainyrkkeilyn maailman- ja Euroopan-mestaruuden. Ammattilaisena hän onnistui voittamaan WMC:n Euroopan mestaruuden.
Alex Pereira

Alex Sandro Silva Pereira (s. 7. heinäkuuta 1987, São Paulo) on brasilialainen alemman raskaansarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän kilpailee tällä hetkellä UFC-vapaaotteluorganisaatiossa. Pereira on UFC:n hallitseva alemman raskaansarjan mestari ja entinen keskisarjan mestari. Hän on ollut myös Gloryn keskisarjan mestari vuodesta 2017 lähtien ja alemman raskaansarjan mestari vuodesta 2021 lähtien. Pereira on myös voittanut WAKO:n Pan-Amerikan mestaruuden. Tammikuussa 2021 hänestä tuli Gloryn historian ensimmäinen ottelija, joka on pitänyt hallussaan samaan aikaan kahden eri painoluokan mestaruudet. Pereira on vuonna 2025 UFC:n pound-for-pound -listalla sijalla 6.
Škoda Kushaq

Škoda Kushaq on Škoda Auton vuodesta 2021 lähtien Intian markkinoille valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli.
Kushaq esiteltiin keväällä 2021. Se perustuu Volkswagen Groupin modulaarisen MQB-pohjalevyn A0 IN -versioon, joka on kehitetty konsernin Intian markkinoilla myytäviä malleja varten. Moottorivaihtoehtoina ovat kolmesylinterinen 1,0 TSI (115 hv) ja nelisylinterinen 1,5 TSI (150 hv). Pienemmän moottorin yhteydessä on kuusivaihteinen manuaali- tai automaattivaihteisto, suuremman yhteydessä puolestaan kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Artjom Levin

Artjom Valerjevitš Levin (, s. 8. joulukuuta 1986 Prokopjevsk, Neuvostoliitto) on venäläinen keskisarjan thainyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn keskisarjan mestari vuosina 2014–2016. Levin oli myös It's Showtimen 77-kiloisten mestari. Hän voitti ennen ammattilaisuraansa IFMA:n thainyrkkeilyn maailmanmestaruuden kolmesti ja Euroopan-mestaruuden viidesti. Ammattilaisena hän onnistui voittamaan WMC:n Euroopan mestaruuden.
Simon Marcus

Simon Marcus (s. 5. marraskuuta 1986 Toronto, Ontario) on kanadalainen alemman raskaansarjan thainyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn kaksinkertainen keskisarjan mestari. Marcus voitti myös WBC:n thainyrkkeilyn alemman raskaansarjan mestaruuden. Amatööritasolla hän voitti muun muassa IFMA:n thainyrkkeilyn maailmanmestaruuden.
Jason Wilnis

Jason Wilnis (s. 10. joulukuuta 1990 Utrecht) on alankomaalainen keskisarjan potkunyrkkeilijä. Hän on entinen Gloryn keskisarjan mestari. Wilnis voitti myös It's Showtimen 85-kiloisten mestaruuden 2012.
Alkuvuodet.
Wilnis pelasi lapsena jalkapalloa, kunnes 17-vuotiaana hän meni vanhemman veljensä Jahfarrin kanssa The Colosseum Gymille kokeilemaan potkunyrkkeilyä.