Olli Soinio

Olli Pekka Soinio (27. marraskuuta 1948 Helsinki – 29. marraskuuta 2018 Porvoo) oli suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, äänittäjä ja leikkaaja. Hänen ohjaustöistään tunnetuin on kauhuelokuva "Kuutamosonaatti" (1988).
Äänittäjänä.
Soinio valmistui ohjaajaksi Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja TV-linjalta. Hän aloitti uransa äänittäjänä 1970-luvun puolivälissä muun muassa Ere Kokkosen "Viu-hah hah-tajassa" 1974, "Professori Uuno D. G. Turhapurossa" 1975 ja Jaakko Pakkasvirran elokuvassa "Jouluksi kotiin" 1975 sekä "Runoilijassa ja muusassa" 1978.
Ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Soinio toimi 1970- ja 1980-lukujen taitteessa yhtenä käsikirjoittajana Matti Kassilan elokuvassa "Natalia" (1979), Risto Jarvan vakiokuvaajan Antti Peipon ainoaksi jääneessä pitkässä elokuvateatterielokuvassa "Ihmemies" (1979) sekä suomalais-unkarilaisessa yhteistyöelokuvassa "Tullivapaa avioliitto" (1980). 
Vuonna 1982 valmistui Soinion ensimmäinen oma elokuvaohjaus. "Aidankaatajat eli heidän jälkeensä vedenpaisumus" on tragikoominen tarina kolmesta syöpää sairastavasta vanhasta miehestä, jotka karkaavat hoitolaitoksesta toteuttamaan elämänsä viimeisiä toiveitaan. Pääosissa ovat Erkki Pajala, Martti Kainulainen ja Topi Tuomainen. Elokuva sai osakseen kohtuullisen vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta. 
Soinion toinen ohjaus "Kuutamosonaatti" (1988) on kauhukomediana harvinainen suomalaisen elokuvan aluevaltaus. Se on makaaberi tarina Suomen syrjäseudulla asuvasta Kyyrölän perheestä. Soli Labbart näyttelee uskonnollista ja tiukkaa äitiä, jolla oli kaksi poikaa. Heistä toinen, Sulo (Mikko Kivinen), on hyväntahtoinen, kielellisesti ja mielellisesti jälkeenjäänyt jättiläinen, joka elää eristäytynyttä elämää suljetussa kellarissa. Kari Sorvali puolestaan näyttelee toista veljestä, omien sairaiden seksuaalisten viettiensä vallassa toimivaa miestä, joka ryhtyy ahdistelemaan naapurimökkiin muuttanutta valokuvamallia (Tiina Björkman). Soinio sai elokuvasta Elokuvataiteen valtionpalkinnon, jonka perusteena oli "uusi aluevaltaus". Soinio teki elokuvalle myös jatko-osan "Kuutamosonaatti II: Kadunlakaisijat" (1991).
Soinion kolmas ohjaustyö "Rölli – hirmuisia kertomuksia" (1991) oli Allu Tuppuraisen luomaan Rölli-hahmoon perustuva lastenelokuva. Se on tarina Röllimetsään saapuvista roskaajista, joita vastaan Rölli yhdessä Maahiskeijun (Sari Mällinen) ja metsän muiden eläimien sekä keijukaisten kanssa ryhtyy taisteluun. Soinion kädenjälki näkyy elokuvassa jo "Kuutamosonaatista" tutussa visuaalisessa näyttävyydessä ja ajoittaisissa kauhuelementeissä, joiden vuoksi "Rölli – hirmuisia kertomuksia" ei sovellu muiden Rölli-elokuvien tapaan aivan pienimmille lapsille.
Rölli-elokuva jäi Soinion viimeiseksi pitkäksi elokuvateatterielokuvaksi. Sen jälkeen hän ohjasi elokuvia etupäässä televisioon. "Yötuuli" (1991) sijoittuu nimeltä mainitsemattoman ympäristökatastrofin jälkeiseen Suomeen. "Pako punaisten päämajasta" (2000) on Suomen sisällissotaan sijoittuva tarina punapäällikkö Ali Aaltosesta.
Viimeisenä elokuvanaan Soinio käsikirjoitti Jörn Donnerin ohjaustyön "Kuulustelu" (2009), joka kertoo jatkosodan aikana vangitusta desantista ja vakoojasta Kerttu Nuortevasta. Elokuva oli ehdolla parhaan käsikirjoituksen Jussipalkintoon.
Leikkaajana.
Elokuvaohjaajan uransa ohessa Soinio on toiminut myös ansioituneena leikkaajana muiden ohjaajien elokuvissa. Hän on leikannut muun muassa Päivi Hartzellin elokuvan "Lumikuningatar" (1986) yhdessä Anne Lakasen kanssa, Lauri Törhösen elokuvan "Insiders" (1989) ja Rauni Mollbergin elokuvat "Tuntematon sotilas" (1985) ja "Paratiisin lapset" (1994). "Tuntemattomasta sotilaasta" Soinio sai valtion elokuvapalkinnon.
Suomen elokuvasäätiö.
Soinio toimi Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvojana vuosina 2001–2007. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.