Arabiangaselli

Arabiangaselli ("Gazella arabica") on Arabian niemimaalla tavattava gaselli. Se käsitettiin ennen osana lajia "G. gazella", joka on myöhemmin jaettu arabiangaselliin ja vuorigaselliin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut arabiangasellin vaarantuneeksi lajiksi.
Taksonomia.
Arabiangaselli kuuluu sukuun "Gazella", jonka taksonomia itsessään on monimutkainen ja josta on tehty useita eri ehdotuksia. Arabiangaselli kuvailtiin alkujaan nahasta ja kallosta Farasan-saarilta, mutta taksonista tiedettiin muuten vähän, eivätkä saarilla esiintyneet gasellit vastanneet sitä. Myöhemmin DNA-tutkimuksen perusteella kallon ja nahan todettiin olevan kahdesta eri yksilöstä. Kallo kuului pohjoiselle gasellille ja nahka eteläiselle. "Gazella gazella" jaettiin 2010-luvulla tehtyjen tutkimusten perusteella kahteen kladiin pohjoisessa ja etelässä. Arabiangaselli ("G. arabica") edustaa nykyisin eteläistä kladia ja vuorigaselli ("G. gazella") pohjoista. "Gazella gazella" jaettiin useisiin alalajeihin, joihin lukeutuivat "acaciae", "cora", "farasani" ja "muscatensis". Niiden oikeellisuudesta ei kuitenkaan ole yhteisymmärrystä ja niiden suhde arabiangaselliin uudessa jaottelussa on epäselvää.
Koko ja ulkonäkö.
Arabiangaselli on kooltaan suhteellisen pieni. Sen ruumiin pituus noin 100 cm, säkäkorkeus 60 cm ja paino 15–20 kg. Naaraat ovat hieman koiraita pienempiä. Ruumiinrakenteeltaan arabiangaselli on hoikka. Jalat ja kaula ovat suhteellisen pitkät. Turkki on punertavanruskea. Jalat ja perä ovat valkopiset. Kylkeä pitkin kulkee selvä tumma viiva. Naamassa on kuviointia. Nenällä on tumma laikku. Silmäluomet ovat mustat. Joillakin yksilöillä on valkoinen laikku sarvien välissä. Sarvet ovat suorat, mutta kaartuvat kärjissä hieman sisäänpäin. Naarailla sarvet ovat himan koiraita pienemmät ja ohuemmat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Arabiangasellia tavataan Arabian niemimaalla alueella, joka ulottuu Aravanlaaksosta Israelissa Saudi-Arabian läpi Jemeniin, Omaniin ja Yhdistyneisiin arabiemiraatteihin. Saudi-Arabiassa lajia esiintyy hajanaisesti maan länsiosan vuoristoseudulla ja Farasan-saarilla. Lisäksi joillakin alueilla kuten Uruq Bani Ma’aridissa on istutettuja kantoja. Omanissa lajilla on laaja esiintymisalue ja tavallisimpia ne ovat Jiddat al-Harasisin aavikolla, sekä Arabiankeihäsantiloopin suojelualueella. Yhdistyneissä arabiemiraateissa esiintymisalueet ovat pieniä ja hajanaisia. Jemenistä laji tunnetaan vain huonosti, mutta ilmeisesti sitä tavataan joissakin säilyneissä kannoissa maan länsi- ja eteläosissa. Farurin saarella Iranissa on pieni istutettu kanta. Egyptin Siinain niemimaalla on aikanaan tavattu gaselleja, mutta varmaa ei ole, olivatko gasellit arabiangaselleja vai vuorigaselleja.
Arabiangasellin elinympäristö käsittää aavikkoja, puoliaavikkoja, vuoria, kukkuloita ja rannikkotasankoja.
Elintavat.
Urokset elävät yksin ja naaraat muodostavat poikasineen pieniä 1-4 yksilön ryhmiä. Urokset voivat muodostaa pieniä poikamieslaumoja. Ravintonsa arabiangaselli hankkii pääosin laiduntamalla. Se voi syödä akaasioiden oksia nousemalla pystyyn takajaloillaan puuta vasten. Kuivissa olosuhteissa se voi kaivaa esiin juuria ja mukulita sorkillaan. Ruokailu tapajhtuu tavallisesti aamuisin tai iltaisin keskipäivän kuuminta aikaa vältellen. Auringolta voidaan suojautua esimerkiksi pensaiden tai puiden varjossa.
Lajin pääasiallisia petoeläimiä ovat susi ja sakaali. Sitä käyttää ravinnokseen myös harvinainen eteläarabianleopardi.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut arabiangasellin vaarantuneeksi lajiksi. Sukukypsän kannan kooksi arvoitiin alle 10 000 yksilöä ja kantojen uskotaan olevan laskussa.
Huomattavan uhan arabiangasellille muodostaa laiton metsästys. Lajia metsästetään lihaksi, mutta myös laittomaan eläinkauppaan. Urheilumetsästäjät keräävät esimerkiksi nahkoja ja sarvia. Metsästyksen valvonta on yleensä puutteellista. Osissa arabiangasellin levinneisyysaluetta ongelman muodostaa myös ylilaidunnus.