10. sotasairaala

10. sotasairaala (10.SotaS) toimi talvi- ja jatkosodan aikana Tampereella, Kangasalalla, Nokialla, Orivedellä ja Virroilla.
Potilaat saapuivat 10. sotasairaalaan hoidettavaksi sairasjunilla. Osa sairaansijoisa oli varattu myös siviileiden hoitoon. Sairaalassa hoidettiin myös venäläisiä sotavankeja. 
Talvisota.
Lokakuun 13. päivä 1939 annettiin Tampereen sotilaspiirin esikunnassa käsky 10. sotasairaalan perustamisesta perustamissuunnitelman mukaisesti. Ylimääräisten harjoitusten aikana käytössä olivat seuraavat osastot:
Harjoituksen alussa huomattiin, ettei kaikkia varattuja sairaansijoja tarvita. Sodan sytyttyä ja sen jatkuessa tuli tarve lisätä sairaansijojen määrää ja perustettiin vielä seuraavat osastot:
Tilojen, joita ei oltu suunniteltu sairaalakäyttöön, käyttö oli haastavaa. Varastot, aputilat ja leikkaussalit puuttuivat. Myös instrumettejä, leikkauspöytiä, sänkyjä, peittoja, pito- ja vuodevaatteita ja patjoja ei ollut riittävästi. Kuljetettavaa röntgenkonetta ei saatu sairaalan käyttöön. Sairaalan toiminta-aikana suurin puute oli lääkäreistä ja sairaanhoitajista. Kokeneista kirurgeista oli pula. Sairaalassa työskenteli vain kaksi kokenutta kirurgia. Norjasta saapui kolmas kirurgi auttamaan potilaiden hoidossa. 
Hammaslääkärinä toimi reservin lääkintäluutnantti L. Airolla. Apteekkarina toimi reservin lääkintäluutnantti Uuno S. Eklund (13.10.1939–17.5.1940) ja lääkintäkersantti Niilo Malmi (18.5.1940 alkaen). Talouspäällikkönä toimi reservin luutnantti, pankinjohtaja T.E Soini. Ylihoitajana toimi Linda Stenfors. 
Tammikuun 15. päivä 1940 tapahtuneessa ilmapommituksessa särkyivät kaikki Tampereen yleisen sairaalan ikkunat. Potilaat täytyi siirtää muille osastoille. Sairaalan varusteet siirrettiin Lamminpään kansakouluun, jossaa yleinen sairaala jatkoi toimintaansa 29. tammikuuta 1940. Sairaala toimi siellä 30. huhtikuuta 1940 asti. Sairaansijoja oli 94, joista 70 oli varattu sotiaille. Tampereen yleiseen sairaalan päärakennukseen ja sen piharakennukseen osui myöhemmin vielä pommituksessa täysosuma, mutta henkilökunta ja potilaat oli siirretty jo muualle. Henkilövahinkoja ei syntynyt. Hatanpään sairaalassa ja Tampereen keuhkotautiparantolassa hajosi joitakin ikkunoita. 
Sairaalan toiminta lopetettiin 17. toukokuuta 1941. Toiminnan lopettaminen tehtiin niin, että sairaala voitiin avata uudelleen nopeasti jos tilanne sen vaati. Puolustusvoimien omistamat sairaalavarusteet ja taloustavarat varastoitiin Sääksjärvellä sijainneeseen Pirkka-Hämeen suojeluskuntapiirin Vuoreksen varastoon. Suojeluskuntapiirin Härmälän varastoon varastotiin kaasunaamarit ja kaasusuojeluvarusteet. Lääkkeet, reagenssit, rohdokset ja röntgenfilmit käytettiin loppuun I / 10.SotaS:ssa sekä sen sotapoliklinikassa. Yritysten sotasairaalan käyttöön luovuttamat sairaalavarusteet palautettiin takaisin niiden omistajille. Lamminpään koululle rakennetun suojan tukipylväät ja laudat varastoitiin koululle. Takopahvilevyt varastoitiin Vuoreksen varastoon. Arkisto lähetettiin puolustusvoimien pääesikunnan lääkintäosastolle. Käyttämättömät lomakkeet varastoitiin Vuorekseen. 
Jatkosota.
10. sotasairaalan perustaminen aloitettiin 18. kesäkuuta 1941 professori Göstä Beckerin saatua Puolustusvoimien pääesikunnan lääkintäosaston määräyksen ja Pirkka-Hämeen suojeluskuntapiirin antaman liikekannallepanomääräyksen. Becker oli määrätty sairaalan päällikkölääkäriksi. Becker toimi tehtävässä 26. huhtikuuta 1942 asti. Tehtävään määrättiin seuraavaksi lääkintämajuri Rauno Aulamo. Sairaalan talouspäällikkönä toimi yleisen sairaalan talouspäällikkö Tauno Kankaanpää (18.6.1941–15.4.1942) ja Auno Ek (15.4.1942-). Sairaalan apteekkareina toimivat farmasian luutnantti Martin Grandel (18.6.1941–18.12.1942), luutnantti Holger Rosenbland (21.1.1942–14.12.1942), luutnantti Toivo Leino (10.12.1942–18.3.1943) ja farmasian luutnantti Erick Hagberck (10.3.1943–). Ylihoitajana toimi Linda Stenfors. Sairaalassa työskenteli myös esimerkiksi röntgenhoitajia, leikkaushoitajia, laboratoriohoitajia, sairaanhoitajia, mielisairaanhoitajia, lääkintävoimistelijoita, lääkintälottia, muita lottia, SPR:n apusisaria, kanslisteja, emäntiä, kettäjiä ja sotilaspoikia lähetteinä.
A-osastot ja sairaalat oli tarkoitettu kirurgisille potilaille, joiden hoitoon tarvittiin leikkaussalia, röntgeniä ja laboratoriota. B-osastoilla hoidettiin lievemmin haavoittuneita ja järjestettiin kirurgisten potilaiden kuntoutus. Lisäksi siellä hoidettiin sisätautien potilaita ja tartuntatauteja sairastavia. 
Potilaiden virkistystoiminta.
Potilaiden virkistystoimintaa varten ammattikoulun, yleisen sairaalan ja keuhotautisairaalan sairaaloissa toimi kirjasto. Sodan alussa paikkakunnan ja Helsingin eri päivä-, kuva- ja aikakauslehdet lahjoittivat lehtiä ilmaiseksi sairaalan käyttöön. Myöhemmin lehtiä tilattiin alennettuun ja normaaliin hintaan potilaille. Sairaalan tiloihin hankittiin keskusradioita ja radioita potilaiden virkistykseksi. Potilaiden käyttöön hankittiin myös pelejä, kuten korona-, tammi-, halma- ja shakkipelejä. Potilasillanvietoissa oli potilaiden ja henkilökunnan järjestämää ohjelmaa kuten runoja, musiikkiesityksiä, pakinaa, laulua, soittoa, huumoria sekä isänmaallista ja uskonnollista ohjelmaa. Laulajatar Aulikki Rautavaara sekä taiteilijat Väinö Sola, Eero Salola, Anna Mutanen ja Elli Tompuri vierailivat sairaalassa. Myös eri kuorot esiintyivät. Kirjailija Elsa Tervo järjesti iltoja sairaalassa. Tampereen seudun eri teatterit järjestivät ohjelmaa. Myös muita taiteilijoita osallistui ohjelman järjestämiseen. Parempikuntoisia potilaita käytettiin näkötornissa, museoissa ja näyttelyissä. Myös laivamatka Pyhäjärvelle järjestettiin. Ilmaisia pääsylippuja jaettiin urheilukilpailuihin, murheenmurjontailtoihin, konsertteihin, teatterinäytöksiin ja elokuviin. Taloudellisissa ongelmissa olevia potilaita tuettiin taloudellisesti. 
10. sotasairaalan huolto.
Elintarviketilanne oli jatkosodan aikana haastava. Hämeenlinnassa toiminut elintarvikevarikko 4 toimitti kerran kuukaudessa ruokaa sotasairaalalle. Juhlapäivinä täydennyslähetyksiä tuli myös elintarvikevarikko 1:stä. Toimitukset tapahtuivat säännöllisesti ja ruoan laatu oli pääosin hyvä. Voi, maito ja piimä hankittiin Valiolta. Liha hankittiin O.T.K:lta ja Karjakeskuskunnalta. Kala hankittiin paikallisilta kauppiailta. Perunat toimitti elintarvikevarikko 4. Juurikasvit ja vihannekset hakittiin lähialueen maanviljelijöiltä. Ruisleipää valmisti O.L Tuotanto ja osa yleisen sairaalan leipomossa. Syksyllä varastoitiin perunaa ja juureksia seuraavaan satokauteen asti kestävää tarvetta vastaava määrä. Sopivien säilytystilojen löytäminen oli haastavaa, mutta lopulta sopivat tilat löydettiin. Lääkkeet ja rohdokset hankittiin sotilasapteekista. Instrumentit, , vaatteet ja taloustarvikkeet hankittiin lääkintävarikko 6:sta. Puhdistusaineet, saippua ja mäntysuopa tilattiin lääkintävarikko 1:sta. Rautateiden polttoainetoimisto hakki halot. Kivihiili ostettiin myönnetyllä luvalla Otra Oy:ltä. Sairaalan pyykki pestiin yleisen sairaalan keskuspesulassa. Sarja- ja villavaatteet pestiin Pirkka-Hämeen suojeluskuntapiirin pesulassa. Kuljetuksia varten sairaalan käytössä oli 3 omnibusautoa, 1 linja-auto, 3 henkilöautoa, 2 kuorma-autoa ja 1 paariauto. Syksyllä 1942 ajoneuvokalustoa vähennettiin. Sairaalan käyttöön jäi 2 sairasomnibusautoa, 1 linja-auto, 2 henkilöautoa, 2 kuorma-autoa ja 1 paariauto. 
10. sotasairaalan toiminnan päättyminen.
Kajaanissa toimineen 31. sotasairaalan noin 200 potilasta siirrettin sairasjunalla 13. marraskuuta 1944 10. sotasairaalaan hoidettavaksi, kun siellä toiminut sotasairaala määrättiin suljettavaksi.
10. sotasairaalan päälikkölääkäri, lääkintämajuri Rauno Aulamo antoi 30. marraskuuta 1944 päiväkäskyn, jossa hän kiitti henkilökuntaa ja ilmoitti sotasairaalan toiminnan loppumisesta samalla päivämäärällä. Samalla henkilökunta vapautettiin palveluksesta. Sairaalan varusteet ja toimintaan sitoutunut henkilökunta siirtyi 10.sotavammasairaalaan. Potilaat kotiutettiin palveluksesta ja siirrettiin siviilihoitoon.