tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Staria

Staria Oyj on kansainvälisesti toimiva suomalainen tietojärjestelmä- ja talouspalveluyhtiö, jonka palveluihin kuuluvat paikalliset ja kansainväliset tietojärjestelmä-, talous-, ja palkkaratkaisut sekä asiantuntijapalvelut.
Staria Oyj:llä on tytäryhtiöt Ruotsissa, Norjassa, Virossa ja Tšekissä, minkä lisäksi yrityksen kansainväliset talouspalvelut kattavat yli 40 maata. Vuonna 2022 yrityksen liikevaihto oli 37,4 miljoonaa euroa (+30% kasvu) ja henkilöstöä oli yli 400. 
Historia.
Staria Oyj on perustettu vuonna 2003 Juha Tommilan ja Mikko Saaren toimesta. Vuonna 2020 pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partners osti Stariasta osake-enemmistön. Syksyllä 2021 Starian silloisen toimitusjohtajan Juha Tommilan seuraajaksi nimitettiin Artti Aurasmaa. 
Vuonna 2022 Staria osti Business Intelligence -palveluihin keskittyneen ohjelmisto- ja palveluyritys Visionbay Solutions Oy:n. Vuonna 2023 tapahtui yrityksen historiassa toinen merkittävä yrityskauppa, kun Staria osti ruotsalaisen NetSuite-liiketoimintaan keskittyneen tietotekniikka- ja palveluyrityksen Suitespot AB:n. 
Palvelut.
Starian palveluihin kuuluvat paikalliset ja kansainväliset tietojärjestelmä-, talous-, ja palkkapalvelut sekä asiantuntijapalvelut.
Staria on Suomen ensimmäinen Oracle -kumppani, joka aloitti NetSuite-liiketoiminnan vuonna 2013. Liiketoiminta-alustan käyttöönottoprojektien, konsultoinnin ja jatkuvien palveluiden lisäksi Staria on erikoistunut Oracle NetSuiteen liittyvien SuiteAppien ja oheisjärjestelmien kehitykseen. Staria on myös Pohjoismaiden palkituin Oracle NetSuite -kumppani. 
Talouspalveluita Staria tarjoaa yli 40 maahan ONE STOP® -toimitusmalliin perustuen. Kotimaassa Staria tuottaa sähköisiä taloushallintopalveluja Visma Solutionsin taloushallinto-ohjelmisto Netvisorilla ja on Visman virallinen yhteistyökumppani. 
Asiakkaat.
Staria keskittyy palvelemaan etenkin kansainvälisiä kasvuyrityksiä, yrityksen missio on auttaa kasvuyrityksiä kehittymään kansainvälisen tason supertähdiksi. Yrityksen asiakkaisiin kuuluu monia yksisarvis- ja kasvuyrityksiä. Suomessa yritys on erikoistunut mm. ravintoloiden ja franchising-ketjujen talous- ja palkkapalveluiden tuottamiseen.
Staria työnantajana.
Staria on Future Workplaces -sertifioitu työnantaja. Sertifikaatin ansaitsevat yritykset, joilla on yrityskulttuuri johtajuuden ytimessä, mikä näkyy yrityksessä erinomaisena työntekijäkokemuksena ja poikkeuksellisen korkeina Siqni-henkilöstökyselyn pisteinä. Sertifikaatin myöntää The Significant Company Oy. 
Staria on Taloushallintoliiton auktorisoima tilitoimisto. Suomen Taloushallintoliitto ry:n hallitus auktorisoi kaudella 2017-2018 yhteensä 28 taloushallinnon palveluita tarjoavaa yritystä, joista Staria auktorisoitiin ensimmäisenä palvelukeskuksena. 
Aiheesta muualla.
Starian kotisivut
Vaaka Partners
Pääomasijoittajat
Johan David Valerius

Johan David Valerius (1776–1852) oli ruotsalainen runoilija. Opintojen jälkeen hän päätyi virkamieheksi, oli vuodesta 1797 Kuninkaallisen teatterin sihteeri ja jonkin aikaa näyttelijä mutta palasi virkamieheksi. Hänet valittiin vuonna 1826 Ruotsin akatemiaan.
Valerius kirjoitti etupäässä opetusrunoutta ja sai monesta tuotteestaan akatemian palkinnon ("Sanningen", "Idlamodet", "Allmänna kärleken", "Mannastyrkan"). Hänen suosionsa perustuu kuitenkin silloin muodikkaisiin kansanomaisiin seuralauluihin, jotka on julkaistu kokoelmana "Visor och sångstycken" (1809–1811). Valeriuksen "Samlade vitterhetsarbeten" (1855) sisältää elämäkerran.
Sporus

Sporus oli nuori orjapoika, joka eli Rooman valtakunnassa. Hänellä oli romanttinen suhde keisari Neron kanssa.
Elämä.
Sporuksen varhaisesta elämästä ei tiedetä juuri mitään. Historioitsija Dion Kassios kirjoitti, että Sporus oli libertusksen eli vapautetun orjan poika. Hän saattoi olla niin sanottu "puer delicatus", eli omistajansa valinnut kaunis lapsi, jonka tehtävänä oli tyydyttää omistajaansa. Sporus ei luultavasti ollut edes hänen oikea nimensä. ”Sporus” tulee kreikan sanasta ”siemen” tai ”kylvö”. Nimi on todennäköisesti Neron antama epiteetti, jonka tarkoituksena on pilkata Sporuksen kyvyttömyyttä tuottaa perillisiä. 
Nero ja Sporus.
Keisari Neron vaimo Poppaea Sabina kuoli vuonna 65, oletettavasti Neron toimesta. Vuoden 66 alussa Nero meni naimisiin Statilia Messalinan kanssa. Nero tapasi Sporuksen samoihin aikoihin. Sporus muistutti Neron kuollutta vaimoa Poppaeaa. Myöhemmin samana vuonna tai vuonna 67 hän meni naimisiin Sporuksen kanssa. 
Nero kastroi Sporuksen ja heidän avioliittonsa aikana Nero esitti julkisuudessa, että Sporus oli hänen vaimonsa, jolla oli päällään Rooman keisarinnalle tavanomaiset vaatteet. Sporus oli Neron mukana, kun he matkustivat Kreikkaan. Sporus seurasi Neroa loppuun asti, mutta kun keisari vaati itsemurhaa, hän pakeni.
Neron kuoleman jälkeen.
Nero kuoli kesäkuussa vuonna 68. Neron kuoleman jälkeen Sporus meni naimisiin pretoriaanikaartilaisen Nymphidius Sabinuksen kanssa. Sabinus yritti tehdä itsestään keisarin vallankaappauksessa, mutta sai surmansa. Sporus oli tämän jälkeen yhteydessä keisari Othon kanssa. Otho hallitsi kolme kuukautta, kunnes hän teki itsemurhan Bedriacumin taistelun jälkeen. Uusi keisari Vitellius aikoi nöyryyttää Sporusta julkisesti. Hän pakotti Sporuksen näyttelemään Proserpinan raiskaus -aiheisessa näytelmässä. Sporus kuitenkin teki itsemurhan välttääksen tämän. Hän oli vain 20-vuotias.
A Head Full of Dreams Tour

A Head Full of Dreams Tour oli brittiläisen rockyhtye Coldplayn seitsemäs konserttikiertue. Kiertue julkistettiin 27. marraskuuta 2015 tukemaan yhtyeen tulevaa seitsemättä studioalbumia "A Head Full of Dreams", ja se merkitsi Coldplayn paluuta stadionkeikoille Ghost Stories Tourin (2014) intiimien keikkojen jälkeen, jolloin yhtye esiintyi muun muassa Lontoon Royal Albert Hallissa. Kiertueella soitettiin levyn jokainen kappale ”Funia” ja ”Army of Onen” piilotettua kappaletta ”X Marks the Spotsia” lukuun ottamatta. Yhtye käytti kiertueella laajasti laservaloja ja pyrotekniikkaa A-, B- ja C-lavojen välillä, ja Mylo Xyloto Tourin (2011–2012) Xyloband-valorannekkeet tekivät myös paluun uudella versiolla.
Kiertue koostui yhteensä 122 esityksestä viidellä eri mantereella. Kiertueen ensimmäinen ja viimeinen konsertti järjestettiin molemmat Argentiinan River Platen stadionilla; aloituskonsertti 31. maaliskuuta 2016 ja päätöskonsertti 5. marraskuuta 2017. "Billboardin" mukaan konsertit tuottivat yhteensä 523 miljoonaa dollaria 5,38 miljoonasta myydystä lipusta, mikä teki kiertueesta kaikkien aikojen kolmanneksi eniten tuottaneen konserttikiertueen. Kiertueen päättäneestä Argentiinan konsertista julkaistiin joulukuussa 2018 "Live in Buenos Aires" -niminen livealbumi.
Pyhätunturi (Kittilä ja Muonio)

Pyhätunturi on tunturi Kittilän ja Muonion rajalla Pallas-Yllästunturin kansallispuistossa, noin 13 kilometrin päässä Yllästunturista. Sen korkein huippu on 495 metriä korkea. Pyhätunturi kuuluu erityisvyöhykkeeseen, joten siellä ei saa leiriytyä ja kesäaikaan liikkumista on vältettävä. Pyhätunturin huippujen välissä noin 440 metrin korkeudessa sijaitsee Rajajärvi, jonka lähistöllä kuntien raja kulkee.
33 Thomas Street

33 Thomas Street on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva brutalismia edustava pilvenpiirtäjä. Rakennuksen omistaa AT&amp;T, Yhdysvaltojen suurin teleoperaattori. Rakennusta kutsutaan joskus myös nimellä AT&amp;T Long Lines Building.
33 Thomas Streetin on suunnitellut John Carl Warnecke &amp; Associate. Rakennus rakennettiin vuosina 1969–1974, ja siinä on 29 kerrosta. Pilvenpiirtäjän karun minimalistisessa julkisivussa ei ole lainkaan ikkunoita, eikä sitä valaista pimeän tullen. Linnoitusmaisessa rakennuksessa on suuri puhelin- ja tietoliikennekeskus. Väitteiden mukaan 33 Thomas Street olisi myös Yhdysvaltain tiedusteluelin NSA:n vakoilukeskus koodinimeltään TITANPOINTE.
Populaarikulttuurissa.
Rakennus on vaikuttanut Remedyn "Control"-pelin tapahtumapaikan "Oldest House" suunnitteluun.
Sirpa Tenhunen

Sirpa Liisa Tenhunen (s. 1963, Pyhäjärvi) on suomalainen antropologi, joka työskentelee antropologian vanhempana yliopistonlehtorina Jyväskylän yliopiston humanistis-yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa 1. elokuuta 2014 lähtien. Hän on toiminut myös sosiaali- ja kulttuuriantropologian vt. professorina Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1997. Hän on tutkinut akatemiatutkijana, millaisia muutoksia matkapuhelinten käyttö sai aikaan Intian maaseudulla. Hän on myös johtanut kahta Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimusprojektia: "Vaihto ja identeetti: Moderni vastavuoroisuus Intiassa" sekä "Ilmaston muutoksesta aiheutuva pakolaisuus ja kamppailu kestävistä elinkeinoista Etelä-Aasiassa".
Mato Grosson ylänkö

Mato Grosson ylänkö () on eroosion synnyttämä vanha ylänkö, joka peittää suurinta osaa Mato Grosson osavaltiosta Keski-Brasiliassa. Se on osa laajempaa Brasilian ylänköä ja kohoaa keskimäärin 900 metrin korkeudelle merenpinnasta. Ylänkö ulottuu idässä Goiásin osavaltion rajalle ja lännessä Chapada dos Parecisin pöytävuorille lähellä Boliviaa. Se toimii Amazon- ja Paraguayjokien välisenä vedenjakaja-alueena ja laskeutuu etelässä Pantanalin kosteikoille. Sitä peittää savanni- ja metsäkasvillisuus.
Mato Grossoa tutkivat ja asuttivat 1600-luvulla kaivostyöläiset, jotka tulivat sinne etsimään kultaa, timantteja ja muita mineraaleja. Vaikka kaivostoiminta on edelleen tärkeää, karjanhoito on syrjäyttänyt sen tärkeimpänä elinkeinona. Liikenneverkko on puutteellinen, vaikka ylängölle onkin rakennettu joitakin maanteitä. Tärkein asutuskeskus on Mato Grosson pääkaupunki Cuiabá.
Juniville

Juniville on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 14 kilometriä Rethelin kaupungista etelään.
Juniville oli ranskalaisen runoilijan Paul Verlainen asuinpaikka vuosina 1880-1882. Verlainen asuntoa vastapäätä sijainneeseen Lion d'Or -majataloon on tehty hänen muistoaan kunnioittava museo Musée Verlaine.
Éclair (leivonnainen)

Éclair [e.klɛʁ] on pitkänomainen, ranskalaislähtöinen leivonnainen, joka valmistetaan tuulihattutaikinasta, täytetään vaniljakreemillä ja koristellaan tomusokerikuorrutuksella. Se voidaan täyttää myös jäätelöllä tai suklaakreemillä ja kuorruttaa tomusokerin sijaan suklaalla. Kuorrutuksen päälle saatetaan laittaa vielä muitakin koristeita.
Éclairin reseptin kehitti mahdollisesti ranskalainen keittiömestari Marie-Antoine Carême. Leivonnaista kutsuttiin nimellä "petit duchesse" ennen kuin siitä tuli éclair 1860-luvulla. Éclair on ranskaa ja tarkoittaa salamanleimahdusta – nimen alkuperä ei ole selvillä, mutta sen on arveltu viittaavaan kuorrutuksen kiiltävyyteen tai herkullisen leivonnaisen syömiseen salamannopeasti.
Mary Kvidal

Mary Synnøve Kvidal (s. 4. heinäkuuta 1943 Malvik) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1989–1993 ja toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1988–1989. Koulutukseltaan hän on opettaja.
Sounder

Sounder on Martin Rittin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1972. Se perustuu William H. Armstrongin samannimiseen palkittuun romaaniin, joka on suomennettu nimellä "Pitkä matka" (Otava 1971). 1930-luvun lamavuosien Louisianaan sijoittuva tarina kertoo pesukarhuja metsästävän afroamerikkalaisen vuokraviljelijän ja tämän teinipojan suhteesta isän joutuessa vankilaan varastettuaan ruokaa. ”Sounder” on heidän metsästyskoiransa. 
Perheen äitiä näyttelee Cicely Tyson, joka oli roolistaan ehdolla parhaan naispääosan Oscar- ja Golden Globe -palkintoihin. Hän voitti kategoriansa kriitikkojärjestö National Society of Film Criticsin katselmuksessa. Myös isän roolin tekevä Paul Winfield oli ehdolla Oscarin saajaksi, ja elokuva sai Oscar-ehdokkuuden myös parhaan sovitetun käsikirjoituksen ja parhaan elokuvan kategorioissa. Poikaa näyttelevä Kevin Hooks oli Golden Globe -gaalassa ehdolla vuoden parhaaksi miestulokkaaksi. Bluesmuusikko Taj Mahal oli Bafta-palkintoehdokkaana elokuvan musiikista. Elokuva valittiin vuonna 2021 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta elokuvaa, ja "Sounder" sijoittui sijalle 61.
Olli Alho kirjoitti "Helsingin Sanomissa" vuonna 1974 monien pitävän "Sounderia" siihen asti parhaana yhdysvaltalaisen ”mustan elokuvan” edustajana: ”Elokuvan tekee erityisen arvokkaaksi se, että se täysin välttää ne vanhat kaavamaisuudet, joiden historiaa mustan elokuvan historia näihin vuosiin asti on ollut, ja kykenee tällä tavoin kertomaan sekä mustille että valkoisille sellaisia asioita joita elokuva ei ole mustasta Amerikasta tähän mennessä useinkaan pystynyt esittämään.” Muita samantyylisiä elokuvia 1970-luvun taitteesta ovat Jules Dassinin "Kiristyvä kierre" (1968), Gordon Parksin "The Learning Tree – vuosi elämästäni" (1969) ja Sidney Poitier’n "Buck ja tappajasaarnaaja" (1972).
"Sounderia" ei ole esitetty Suomessa teattereissa, televisiossa eikä videolla. Sen sijaan vuonna 1976 valmistunut, kyläkoulun rakentamisesta kertova jatko-osa "Sounder, Part 2" esitettiin Yle TV1 -kanavalla elokuussa 1996 nimellä "Pitkä matka". Sekin perustuu Armstrongin tarinaan.
Lunalilo Home

Lunalilo Home on havaijilainen hyväntekeväisyysjärjestö, joka järjestää pääsääntöisesti tuettua senioriasumista henkilöille, jotka kuuluvat Havaijin alkuperäisväestöön. Järjestö tukee myös muita havaijilaisia köyhiä. Lunalilo Home perustettiin vuonna 1883, ja se sijaitsi alun perin Makikilla, mutta muutti Hawaii Kaihin 1927. Aluksi siellä oli 53 asukasta.
Järjestö perustettiin vuonna 1874 kuolleen kuningas Lunalilon jättämän testamentin turvin. Järjestön hallituksessa toimivat kolme henkilöä valitsee Havaijin korkein oikeus. Testamentin mukaan järjestön ensimmäisen hallituksen tehtävä oli myydä Lunalilon omistamat maat ja rahoittaa myynnistä saaduilla rahoilla havaijilaisille vanhuksille tarkoitettu tuettu asuminen.
Folkoperan

Folkoperan on Tukholman Södermalmilla sijaitseva oopperatalo. Folkoperan perustettiin taiteilijaryhmänä vuonna 1976, ja se asettui nykyiselle näyttämölleen Hornsgatan 72:een vuonna 1984. Talossa toimi aiemmin elokuvateatteri Garbio. Folkoperanin tavoitteena oli uudistaa oopperaa ja tuoda se lähemmäs tavallista kansaa.
Konstantínos Kóllias

Konstantínos Kóllias (, 1901 – 13. heinäkuuta 1998) oli kreikkalainen lakimies, joka tuli tunnetuksi Kreikassa vallankaappauksen tehneen everstijuntan pääministerinä vuoden 1967 aikana. Aiemmin ennen pääministeriyttä hän toimi oikeuskanslerina.
Äärioikeistolainen sotilasjuntta julisti Konstantínos Kólliasin pääministeriksi 21. huhtikuuta 1967, samana päivänä kuin vallassa ollut Panagiótis Kanellópoulosin laillinen hallitus syöstiin vallasta. Kóllias nähtiin tilanteessa enemmänkin keulakuvana, kun valtaan nousi joukko korkeita upseereja eli prikaatinkenraali Stylianós Pattakós, eversti Nikólaos Makarézos ja eversti Geórgios Papadópoulos. Kahdeksan kuukautta myöhemmin hänet korvattiin sotilasvallankaappauksen johtajalla Papadópoulosilla, kun hän liittyi kuningas Konstantin II:n epäonnistuneeseen vastavallankaappaukseen 13. joulukuuta 1967.
Konstantínos Kóllias palasi jo tammikuun alussa 1968 Ateenaan jatkaakseen pääministeriyttä edeltänyttä oikeuskanslerin tehtäväänsä. Papadópoulosin johtama sotilasjuntta erotti hänet kuitenkin jo 26. tammikuuta 1968.
Pannonia prima

Pannonia prima ("Pannonia I", ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pannoniassa pääosin nykyisen Itävallan alueella.
Maantiede.
Pannonia priman provinssi sijaitsi suunnilleen nykyisen Itävallan itäosissa. Se käsitti aikaisemman Pannonia superiorin provinssin pohjoisosan, siinä missä Savian provinssi käsitti eteläosan. Provinssien välinen raja kulki Drave-joessa. Pannonia priman samoin kuin Rooman valtakunnan pohjoisrajana alueella toimi Tonava. Provinssin itäpuolella sijaitsi Valerian provinssi, kaakkoispuolella Pannonia secunda, eteläpuolella Savia, ja länsipuolella Noricum mediterraneum ja Noricum ripense. Pannonia priman hallinnollinen keskus oli Savaria.
Kaupunkeja.
Pannonia priman roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Pannonia priman alue oli aiemmin osa Pannonia superiorin provinssia. Pannonia priman provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen uudistusten aikoihin joskus vuoden 295 jälkeen, kun Pannonia superiorin provinssi jaettiin kahtia Pannonia primaksi ja Saviaksi. Provinssi esiintyy "Veronan luettelossa" noin vuonna 313/314. Se kuului alun perin Pannonian diokeesiin.
300-luvulta lähien provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin. 400-luvun alun "Notitia dignitatumin" mukaan se kuului nyt Illyricumin diokeesiin, ja sitä johti "praeses".
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Pannonia secunda

Pannonia secunda ("Pannonia II", ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Pannoniassa pääosin nykyisen Serbian alueella.
Maantiede.
Pannonia secundan provinssi sijaitsi suunnilleen nykyisen Serbian Vojvodinan alueella. Se käsitti aikaisemman Pannonia inferiorin provinssin eteläosan, siinä missä Valerian provinssi käsitti pohjoisosan. Provinssien välinen raja kulki jossakin Drave-joen pohjoispuolella. Pannonia secundan pohjoispuolella sijaitsi Valerian provinssi, itäpuolella Tonavan toispuolinen alue, joka ei ollut Rooman valtakuntaa, eteläpuolella Dalmatia, länsipuolella Savia ja luoteispuolella Pannonia prima. Pannonia secundan hallinnollinen keskus oli Sirmium.
Kaupunkeja.
Pannonia secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Pannonia secundan alue oli aiemmin osa Pannonia inferiorin provinssia. Pannonia secundan provinssi perustettiin keisari Diocletianuksen uudistusten aikoihin joskus vuoden 295 jälkeen, kun Pannonia inferiorin provinssi jaettiin kahtia Pannonia secundaksi ja Valeriaksi. Provinssi esiintyy "Veronan luettelossa" noin vuonna 313/314. Se kuului alun perin Pannonian diokeesiin.
300-luvulta lähien provinssi kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin. 400-luvun alun "Notitia dignitatumin" mukaan se kuului nyt Illyricumin diokeesiin, ja sitä johti "consularis".
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Alkuperäiskansojen neuvosto (Taiwan)

Alkuperäiskansojen neuvosto () on taiwanilainen ministeriön tasoinen virasto, joka vastaa maan alkuperäiskansojen edustamisesta. Virasto toimii toimeenpanevan yuanin alaisuudessa, ja se on perustettu vuonna 1996.
Viraston pääjohtajana toimii ministeri Icyang Parod. Hän on toiminut virassa vuodesta 2016 lähtien. Nykyisellään virasto valvoo 16:ta Taiwanin virallisesti tunnustamaa alkuperäiskansaa.
Virasto on saanut osakseen myös kritiikkiä: vuonna 2015 nuoret alkuperäisväestöön kuuluvat aktivistit vaativat, että virasto pyytää anteeksi vähäteltyään Manner-Kiinan kanssa asioinnin mahdollisia negatiivisia puolia ja ylipäänsä läpinäkyvyyden puutetta.
Frederick Walker

Frederick Walker (1840–1875) oli englantilainen taidemaalari. Hän opiskeli Royal Academyssa. Aluksi hän teki paljon lehtikuvituksia mutta alkoi myöhemmin maalata öljy- ja vesivärimaalauksia. Kaksi hänen maalaustaan, "Kylpijät" ("The Bathers") ja "Kulkurit" ("Vagrants"), sai huomiota, mutta lupaava ura päättyi varhaiseen kuolemaan.
Inva Mula

Inva Mula(-Tchako) (s. 1963 Tirana) on albanialainen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano. Hän on asettunut Pariisiin Ranskaan. Mulan isä oli tenori Avni Mula.
Mula opiskeli laulamista ja pianonsoittoa Tiranassa. Vuonna 1987 hän sai ensimmäisen palkinnon Albanian laulaja -kilpailussa. Syyskuussa 1991 hän matkusti Bukarestiin Romaniaan, jossa hänet palkittiin George Enescu -kilpailussa. Mula menestyi muissakin kansainvälisissä kilpailuissa. Toukokuussa 1993 hän sai ensimmäisen palkinnon Plácido Domingon ensimmäisessä kansainvälisessä Operalia-kilpailussa. Mula pääsi tämän johdosta konsertoimaan Domingon kanssa Palais Garnieriin Pariisiin. Hän esitti musiikkia Vincenzo Belliniltä, Gaetano Donizettilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta ja Giuseppe Verdiltä. Mula ja Domingo toistivat ohjelman Brysselissä, Münchenissä ja Oslossa. Huomion myötä Mula sai kutsuja esiintymään eri puolille Eurooppaa ja muualle. Hän on saavuttanut erityistä arvostusta Mozart-tulkinnoillaan. Giuseppe Verdin rooleista Mula on tulkinnut muiden muassa Nanettan ("Falstaff"), Gildan ("Rigoletto") ja Violettan ("La traviata"). Hänen muihin rooleihinsa ovat kuuluneet Antonia ("Hoffmannin kertomukset"), Micaëla ("Carmen"), Tanit Zerga ("Atlántida"), Musetta ja Mimì ("La bohème"), Nedda ("Pajatso"), Rosina ("Sevillan parturi"), Norina ("Don Pasquale") ja Leila ("Helmenkalastajat"). Mula on tehnyt esiintymisiä muun muassa La Scalassa, Pariisin oopperassa, Wienin valtionoopperassa, Chicagon lyyrisessä oopperassa ja Los Angelesin oopperassa. Metropolitan-oopperassa hän teki debyyttinsä Musettan roolissa "La bohèmessa".
Mula on esiintynyt usein Roberto Alagnan ja Jonas Kaufmannin kanssa. Hän on laulanut sellaisten kapellimestareiden kuin Riccardo Mutin, Marco Armiliaton, Daniel Orenin, Carlo Rizzin, Roberto Abbadon ja Myung-whun Chungin johdolla. Oopperan lisäksi Mula on menestynyt myös konserttiohjelmiston tulkitsijana. Hänet tunnetaan lisäksi Diva Plavalagunan roolista elokuvassa "The Fifth Element – puuttuva tekijä"; hän lauloi osuuden, jonka näyttelijänä esiintyi Maïwenn. Mulan levytysten joukossa on EMI:n äänitys Giacomo Puccinin "La rondinesta", jossa hän lauloi Lisetten roolin Antonio Pappanon johdolla. Tästä levytyksestä myönnettiin vuoden levytyksen Gramophone-palkinto 1997.
Kaliumsorbaatti

Kaliumsorbaatti (C6H7KO2) on sorbiinihapon suola ja sen E-koodi on E202. Sitä käytetään säilöntäaineena kosmetiikassa ja elintarvikkeissa.
Kaliumsorbaatit estävät hiivojen ja homeiden kasvua sekä vahingoittavat myös eräitä bakteereita. Kaliumsorbaattia saa käyttää esimerkiksi juustoissa, juomissa, jälkiruoissa, hilloissa, kuivatuissa hedelmissä, pakatuissa leivissä sekä kasvis- ja kalavalmisteissa.
Bernice Pauahi Bishop

Bernice Pauahi Bishop (synnyinnimeltään Bernice Pauahi Pākī, 19. joulukuuta 1831 – 16. lokakuuta 1884) oli havaijilainen aatelisnainen () ja filantrooppi, joka keskittyi erityisesti Havaijin alkuperäisväestön koulutukseen.
Varhainen elämä.
Bernicen biologiset vanhemmat olivat päällikkösukuun kuulunut Laura Kōnia ja Abner Pākī. Bernice oli viimeinen Kamehameha I:n suora perillinen.
Perinteiseen havaijilaiseen tapaan Bernicen adoptoi toinen perhe, joka kasvatti hänet. Bernicen kasvattiäiti oli Havaijin sijaishallitsijana toiminut Kīna‘u. Bernice asui näiden luona vuoteen 1839 asti, jolloin Kīna‘u kuoli sikotautiin, ja palattuaan biologisten vanhempiensa kotiin hän meni päälliköiden lapsille tarkoitettuun kouluun.
Nousu mahdolliseksi kruununperijäksi.
Kuningas Kamehameha III nosti määräyksellään päälliköiden lasten koulun käyneen Bernicen yhdeksi potentiaaliseksi kruununperijäksi. Myöhemmin Kamehameha V yritti kuolinvuoteellaan tarjota Havaijin kruunua Bernicelle, mutta tämä kieltäytyi.
Avioliitto ja perhe.
Vuonna 1850 Bernice meni naimisiin amerikkalaisen liikemiehen ja filantroopin Charles Reed Bishopin kanssa. Charles oli perustanut Havaijille pankin, joka toimii nykyään nimellä First Hawaiian Bank. Häät olivat pienet ja niihin osallistui vain lähipiiri. Aluksi Bernicen sukulaiset eivät hyväksyneet avioliittoa amerikkalaisen kanssa mutta leppyivät myöhemmin.
Bishopin pariskunnalle ei syntynyt omia lapsia.
Hyväntekeväisyys.
Vuonna 1883 Bishopin serkku Ruth Ke‘elikōlani jätti testamentissaan omistamansa maat (353 000 eekkeriä) Bishopille. Tämän seurauksena Bishopista tuli Havaijin suurin maanomistaja, joka omisti noin 9 prosenttia kaikista Havaijin maista.
Bishop alkoi myöhemmin suunnitella omaa testamenttiaan. Siinä hän määräsi, että suurin osa hänen maistaan käytettäisiin kahden koulun (sekä poika- että tyttökoulu) perustamiseen: näiden koulujen oppilasvalinnoissa suosittaisiin ensisijaisesti Havaijin alkuperäisväestöön kuuluvia, joita opetettaisiin englanniksi sekä protestanttisen moraalin mukaan. Nykyisin koulut kulkevat nimellä Kamehameha-koulut. Koulut ovat nykyään Havaijin suurin yksityinen maanomistaja. Syyksi koulujen perustamiseen on katsottu Bishopin halu auttaa nimenomaan Havaijin alkuperäisväestöä, joiden määrä Bishopin syntyessä oli noin 124 000, mutta tämän kuollessa vain noin 44 000. Bishop katsoi, että koulutus olisi avain havaijilaisten selviytymiseen.
Viimeiset vuodet ja kuoleman jälkeen.
Bishop kuoli rintasyöpään 1884.
Bishopin varoja käytettiin koulun lisäksi myös hyväntekeväisyysjärjestöihin. Lisäksi Bishopin leski Charles käytti varoja kuninkaallisen hautausmaan Mauna ‘Alan perustamiseen. Vuonna 1889 hän perusti myös museon Bishop Museum, joka keskittyy luonnontieteeseen ja kulttuuriin ja on Havaijin osavaltion suurin.
Joseph Nāwahī

Joseph Kaho‘oluhi Nāwahī (13. tammikuuta 1842 – 14. syyskuuta 1896) oli havaijilainen poliitikko, lakimies, sanomalehdenkustantaja ja taidemaalari. Nāwahīn pitkän uran vuoksi häntä pidetään edelleen vaikutusvaltaisena havaijilaisena nationalistina.
Tausta ja yksityiselämä.
Nāwahī syntyi Punassa Havaijin saarella vuonna 1842. Hänen kasvatuksestaan vastasi hänen setänsä Joseph Pa‘akaula. Nāwahī aloitti koulunsa Mauilla mutta siirtyi lopulta Honolulun kuninkaalliseen kouluun. Koulujen jälkeen hän teki monenlaisia töitä toimien muun muassa opettajana, maanmittaajana, lakimiehenä ja sanomalehdenkustantajana. Nāwahīlla ei ollut lakimiehen koulutusta, vaan hän oli itseoppinut.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Nāwahī oli kristitty.
Nāwahī oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen avioliittonsa hän solmi vuonna 1862 Meleana Keakahiwan kanssa. Keakahiwa kuitenkin kuoli melko pian naimisiinmenon jälkeen. Vuonna 1881 Nāwahī meni uudestaan naimisiin Emma Nāwahīn kanssa. Parille syntyi kolme poikaa.
Poliittinen ura.
Ensimmäisen kerran Nāwahī valittiin Havaijin kuningaskunnan edustajainhuoneeseen vuonna 1872 Hilon vaalipiirin edustajana. Hän uusi paikkansa kahdeksan kertaa ja toimi edustajana yhteensä 20 vuoden ajan.
Nāwahī nimitettiin Havaijin ulkoministeriksi 1. marraskuuta 1892, mutta hänen virkakautensa päättyi viikon päästä.
Poliitikkona Nāwahī vastusti vastavuoroisuussopimusta Yhdysvaltain kanssa, mikä lisäsi pienen kuningaskunnan riippuvuutta Yhdysvalloista. Ennen Havaijin kuningaskunnan vallankaappausta Nāwahī oli mukana kirjoittamassa pistinperustuslakia kumoavaa uutta perustuslakia vuonna 1893, mutta tätä ei saatettu voimaan, koska Liliʻuokalani pakotettiin luopumaan kruunusta.
Viimeiset vuodet.
Vallankaappauksen jälkeen Nāwahī vaimoineen perusti uuden puolueen nimeltä Hui Aloha ‘Āina sekä sanomalehden nimeltä "Ke Aloha ‘Āina". Nāwahī pidätettiin ja häntä syytettiin maanpetoksellisesta toiminnasta. Vankeus vaikutti negatiivisesti hänen terveyteensä.
Nāwahī sairastui tuberkuloosiin kesällä 1896. Hän oli saanut tartunnan oletettavasti vankeusaikanaa. Lääkäri suositteli Kalifornian ilmastoa hoidoksi, mutta tästä ei ollut apua. Nāwahī kuoli 14. syyskuuta, ja kuolinvuoteellaan hän pyysi vaimoltaan anteeksi, että oli tuonut tämän niin kauas Koti-Havaijista.
Taidemaalarina.
Politiikanteon lisäksi Nāwahī myös maalasi. Hänen työnsä edustavat pääsääntöisesti realismia, ja hänen uskotaan olleen ensimmäinen havaijilainen, joka maalasi kyseisellä tyylillä.
Antti Lehtomäki

Antti Sakari Lehtomäki (4. joulukuuta 1918 Viljakkala – 11. lokakuuta 1985 Tampere) oli suomalainen maanviljelijä, virkamies, opettaja ja rehtori, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Lehtomäen vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarlo Vihtori Lehtomäki ja Signe Rauha Hietikko ja puoliso vuodesta 1948 sairaanhoitaja Tuovi Marjatta Lovisa Palojoki. Lehtomäki tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1938 ja valmistui Helsingin yliopistosta agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1946. Kasvatusopin tutkinnon hän suoritti 1958 ja auskultoi seuraavana vuonna. 
Lehtomäki oli 65. maanluovutuslautakunnan agronomijäsen 1947–1948, Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran asutustoimikunnan agronomijäsen 1949–1951, asutustoiminnan vs. johtaja 1951 ja asutusagronomi 1951–1962, Ahlmanin maatalousoppilaitoksen maanviljelyksen vt. lehtori 1962 sekä lehtori ja vararehtori 1963–1965, Pienviljelysneuvojaopiston, vuodesta 1967 Hyvinkään maatalousopisto, maanviljelys- ja kansantalouden lehtori sekä rehtori 1965–1969 ja 1971–1981 ja Maataloushallituksen yleisen maatalousosaston vt. osastopäällikkö ja maatalousneuvos 1969–1971. 
Lehtomäki oli myös Hämeen-Satakunnan maanviljelysseuran apulaistoiminnanjohtaja 1952–1962, Seppälän koulutilan tilanhoitaja 1963–1965 ja Viertolan koulutilan tilanhoitaja 1965–1968 ja 1971–1981. Maanviljelyä hän itse harjoitti omalla maatilallaan Viljakkalassa. Lehtomäellä oli lisäksi useita maatalouteen liittyviä ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1982.
Eebenpuutorni

Eebenpuutorni ("The Ebony Tower", 1984) on John Mortimerin käsikirjoittama ja Robert Knightsin ohjaama televisioelokuva, joka pohjautuu John Fowlesin samannimiseen novelliin.
Juoni.
Laurence Olivier esittää ikääntynyttä englantilaista taidemaalaria Henry Breasleyä, joka elää Ranskan Bretagnen maaseudulla kahden nuoren brittinaisen (Toyah Willcox ja Greta Scacchi) kanssa. Miestä haastattelemaan tuleva nuori taiteilija David Williams (Roger Rees) edustaa modernismia, jota iäkäs mestari inhoaa. Miehen vierailu sekoittaa myös Breasleyn suhdetta nuoriin rakastajattariinsa.
Vastaanotto.
Elokuva on julkaistu DVD:llä sekä yksinään 2011 että osana kokoelmia "Laurence Olivier Presents" ja "The Laurence Olivier Centenary Collection". Suomessa Yle TV1 esitti sen heinäkuussa 1987.
"Helsingin Sanomien" televisiosivulla Mikael Fränti luonnehti "Eebenpuutornia" tyylikkääksi ja älylliseksi elokuvaksi, joka saattaa puhutella kuvataiteesta kiinnostumattomiakin. Hän kehui roolitöitä, etenkin Olivier’n: ”80-vuotias Laurence Olivier on "Eebenpuutornin" todellinen hermokeskus. Kun hän istuu alastomien naistensa keskellä aamiaisella ruohikolla, ajatukset vievät eittämättä vuosikymmenien taakse, ranskalaisiin impressionisteihin.” DVD-julkaisua vuonna 2016 arvioinut brittiläinen David Flint puolestaan piti juuri roolitöitä sinänsä kiinnostavan tarinan heikoimpana lenkkinä. Hänestä etenkään ylinäyttelevä Olivier ja punkmuusikkona paremmin tunnettu Willcox eivät vakuuta.
Routasorsimo

Routasorsimo ("Puccinellia vahliana") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden ("Puccinellia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se risteytyy joskus tunturihilven ("Phippsia algida") kanssa.
Routasorsimo on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka ei kuitenkaan muodosta mattomaisia kasvustoja. Sen varret ovat pystyjä ja kasvavat 5–15 cm korkeiksi. Lehtilavat ovat 2–8 mm leveitä ja lehtien kielekkeet ovat 1–2,5 mm pitkiä. Kukintona oleva röyhy on 2–4 cm pitkä ja yleensä supussa, mutta joskus hedelmävaiheessa avonaisempi. Kukinnon tähkylät ovat 3,8–6,5 mm pitkiä ja niissä on kahdesta neljään tai joskus viisikin kukkaa. Kaleet ovat leveänsoikeita ja 2–4 mm pitkiä. Helpeet ovat 3–5,2 mm pitkiä ja yleensä purppuranvärisiä. Heteet ovat 0,8–1,5 mm pitkiä.
Routasorsimo kasvaa kalkkipitoisella soralla, hiekalla, savella tai sammalalustalla kosteilla kasvupaikoilla ja meren rannikoiden rinteillä merenrannan läheisyydestä aina noin 700 metrin korkeuteen asti. Se kasvaa usein pioneerilajina kostealla savi- tai silttimailla, tulvajärvillä, jäätikköjokien varsilla sekä lumenviipymillä. Routasorsimoa kasvaa sirkumpolaarisesti arktisella alueella lukuun ottamatta Beringinsalmen ympäristöä.
Onkkaalan työväentalo

Onkkaalan työväentalo eli Kostian työväentalo oli Pälkäneen kunnan keskustaajamassa Onkkaalassa sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Kostian työväenyhdistys perustettiin vuonna 1904. Vuonna 1905 se liittyi Sosialidemokraattiseen Puolueeseen. Vuonna 1908 yhdistyksessä oli 30 jäsentä. Kostian työväentalon vihkiäisiä vietettiin 6.11.1910. 
Sisällissodan jälkeen yhdistys aloitteli toimintaansa joulukuussa 1918. Yhdistys erosi 1920-luvun alussa Sosialidemokraattisesta Puolueesta ja liittyi SSTP:en. Lopulta yhdistys lakkautettiin kokonaan. Vuonna 1923 perustettiin kuitenkin uusi Kostian työväenyhdistys, joka oli sosialidemokraattinen. Se myös sai talon haltuunsa ja kunnosti sitä muun muassa sisämaalauksilla ja hankkimalla uuden esiripun syksyllä 1923. Yhdistys alkoi sittemmin toimia nimellä Onkkaalan työväenyhdistys.
Talo on purettu luultavasti 1980-luvun lopussa tai 1990-luvun alussa. Paikalle on rakennettu liikerakennus ja asuinkerrostalo vuosina 1992–1993.
Toimintaa työväentalolla.
Vuonna 1931 talolla pidettiin työttömien kokous, johon saapui 14 henkeä. Sen seurauksena perustettiin kolmihenkinen toimikunta tekemään kunnanvaltuustolle aloitteita työtilaisuuksien aikaansaamiseksi. Koko kunnan yhteisiä työväestön juhlia pidettiin usein Kostian työväentalolla. Tapaninpäivänä 1936 yhdistys vietti 30-vuotisjuhliaan työväentalolla, joka oli ääriään myöten täynnä yleisöä. Ohjelmassa oli puheita, soittoa, yhteislaulua, kisällilaulua, humoristinen esitys, näytelmä ja lopuksi tanssia. Seuraavan vuoden pääsiäisenä järjestettiin ohjelmallinen iltama, jossa esitettiin näytelmä "Uusi Pörriäinen".
Teuvanjoki

Teuvanjoki on Pohjanmaalla Kristiinankaupungissa ja Etelä-Pohjanmaalla Karijoella ja Teuvalla virtaava 55 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa samalla Teuvanjoen vesistöalueen pääuoman.
Joen pituus.
Joen pituudeksi mainitaan 55 tai 46 kilometriä.
Joen kulku.
Teuvanjoen latvavedet sijaitsevat Teuvan Pontuksessa tai peräti Luomanperällä asti. Joki virtaa aluksi etelälounaaseen päin Teuvaan. Ennen Teuvaa siihen yhtyy idästä tuleva Riipinluoma. Teuvan jälkeen joen suunta on lounainen, mutta Perälässä se kääntyy takaisin etelälounaaseen ja ylittää kuntarajan Karijoen puolelle. Perälässä siihen yhtyy pohjoisesta tuleva Rääsynluoma. Niemenloukossa olevan pohjapadon takia joki on täällä aiempaa leveämpi. Padon alla sijaitsee haarautunut Viitakoski, jonka keskelle jää joitakin jokisaaria. Ennen Tiukkaa jokeen yhtyy koillisesta tuleva Peninluoma. Yhtymäkohdan alapuolella joki levenee, ja siinä on useita koskia (esimerkiksi Gladforsen, Kasforsen), ja Yrjensbackenissa sijaitsee joessa pohjapato. Joessa on Tiukan kohdalla kaksi monihaaraista koskea. Suiston lähellä joki tekee kaksi mutkaa, ja sen uoma haarautuu kahdesti rinnakkaisiksi tulvauomiksi. Suistoalue on luonnonsuojelualuetta, vaikka se sijaitsee Kristiinankaupungin keskustaajaman lähialueella. Vaikka joen keskijuoksulla sen äyräät ovat jyrkkärinteisiä, joen suisto ja Pohjoislahti ovat matalaa ja rehevää elinympäristöä.
Luontoarvoja.
Teuvanjoen vedenlaatu kärsii suoalueilta huuhtoutuvasta orgaanisesta aineesta, joka nostaa veden humuspitoisuutta.
Ongelmana ovat myös suuret virtaamavaihtelut, jotka voivat yltyä keväisin tai syksyisin tulviksi. Kesän kuivina kausina virtaama saattaa tyrehtyä lähes kokonaan.
Teuvanjoen vesistöalue.
Teuvanjoen vesistöalueen pinta-ala on 542,45 neliökilometriä ja sen järvisyys on 0,08 %. Valuma-alueesta on 20 % peltomaata ja 12 % turvemaata. Joen keskivirtaama (MQ) on 5,5 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), ylikeskivirtaama (MHQ) 92 m³/s ja alikeskivirtaama (MNQ) 0,02 m³/s.
Luikalan työväentalo

Luikalan työväentalo on Pälkäneen kunnan Luikalan kylässä sijaitseva työväentalo. 
Historiaa.
Luikalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1911 yhdistyksen jäsenluku oli 39. Talon yhdistys hankki vuonna 1910. Se rakennettiin talkoilla. Talo mahdollisesti valmistui lopullisesti vasta pari vuotta myöhemmin, sillä vuonna 2012 vietettiin sen 100-vuotisjuhlia.
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen ja sen pinta-ala on noin 312 m². Siihen kuuluu juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö ja eteinen. Talo on hirsirunkoinen, lautavuorattu ja maalattu punaiseksi. Alkuperäinen pärekatto vaihdettiin peltiin vuonna 1974. Taloon tehtiin EU-rahalla perusteellinen remontti noin vuonna 2010.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin suosittuja tansseja, joihin tuli väkeä kauempaakin, jotkut järven yli soutamallakin. Vuonna 1982 talosta osa oli omassa käytössä, osa vuokrattuna ja osa autiona vuodesta 1970 lähtien. 2010-luvulla talossa on pidetty niin perhejuhlia kuin kansalaisopiston kurssejakin. Siellä on tehty myös äänityksiä.
Laitikkalan työväentalo

Laitikkalan työväentalo oli Pälkäneen kunnan Laitikkalan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Laitikkalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Vuonna 1908 yhdistyksen jäsenluku oli 63, ja se oli Pälkäneen suurin työväenyhdistys. Jäsenmäärä alkoi kuitenkin laskea, ja vuonna 1913 jäseniä oli enää 20. Työväentalo valmistui vapuksi 1910.
Sisällissodan jälkeen keväällä 1919 yhdistys aloitti toimintansa uudelleen. 1930-luvun alussa poliittisen ilmapiirin kiristyminen, lama ja työttömyys vaikuttivat yhdistyksen toimintaan lamauttavasti, ja vuonna 1931 se joutui toteamaan, ettei kokouksia voitu pitää osallistujien vähyyden vuoksi. Talolla järjestettiin kuitenkin myöhemmin 1930-luvulla muun muassa vappujuhla, jossa oli yleisöä noin sata henkeä ja puhumassa kansanedustaja Kaisa Hiilelä.
Uutenavuotena 1933 työväentalon ilmoitustaulua ja ulko-ovea töhrittiin. Vuonna 1938 talo oli käyty ”pakkoliputtamassa”. Tuolloin talolla ei asunut vakinaisesti ketään (esimerkiksi vahtimestaria) vaan sitä käytettiin vain juhlissa. Talon vaiheista 1930-luvun lopulta eteenpäin ei ole tietoa.
Nikolai Tsveljov

Nikolai Nikolajevitš Tsveljov (, 1925–2015) oli venäläinen (neuvostoliittolainen) kasvitieteilijä. Hän oli yksi Venäjän tiedeakatemian kasvitieteellisen instituutin (Komarov-instituutin) johtavista tutkijoista. Hänen tutkimusalueitaan olivat kasvien systematiikka, taksonomia ja evoluutio sekä putkilokasvien floristinen kasvimaantiede ja luonnonsuojelu. Kansainvälisesti Tsveljov tunnetaan erityisesti heinäkasvien (Poaceae) tuntijana, mutta hän tutki muitakin kasveja. Urallaan Tsveljov kuvasi tieteelle yli kymmenen uutta tribusta ja alatribusta, yli 50 uutta sukua sekä noin tuhat uutta putkilokasvilajia.
Tsveljov syntyi tammikuussa 1925 Tambovin kaupungissa opettajaperheeseen. Jo kouluikäisenä Tsveljov kiinnostui luonnontieteistä, etenkin kasvitieteestä, entomologiasta ja mineralogiasta. Hän valmistui koulusta vuonna 1943 ja tammikuusta 1945 alkaen hän osallistui Neuvostoliiton rintamalle Puolassa ja Saksassa. Taisteluansioistaan toisessa maailmansodassa hänet palkittiin kahdella mitalilla.
Vuosina 1946–1951 Tsveljov opiskeli Harkovan yliopiston biologisessa tiedekunnassa. Hänen diplomityönsä käsitteli Krimin heinien ekologiaa ja kasvimaantiedettä. Vuonna 1951 Tsveljov pääsi tohtoriopiskelijaksi Neuvostoliiton tiedeakatemian Komarov-instituuttiin ja vuonna 1954 hän jätti väitöskirjansa, joka oli monografia suolasorsimoiden suvusta. Vuodesta 1954 lähtien Tsveljov toimi tiedeakatemiassa nuorempana tutkijana ja vuodesta 1965 lähtien vanhempana tutkijana. Vuosina 1987–1992 Tsveljov toimi akatemian herbaarion hoitajana ja vuodesta 1992 alkaen herbaarion johtajana. Tsveljov kuoli heinäkuussa 2015 ja hänet on haudattu Pietarin eteläiselle hautausmaalle.
Tsveljovin tunnetuimpia töitä on hänen vuonna 1975 kirjoittamansa ja seuraavana vuonna painettu teos "Злаки СССР" (Neuvostoliiton heinät). Vuonna 1983 teoksesta julkaistiin englanninkielinen käännös. Oman katsauksensa heinäkasvien taksonomiaan Tsveljov antoi vuonna 1987 julkaistussa teoksessaan "Система злаков (Poaceae) и их эволюция" (Heinien (Poaceae) luokittelu ja evoluutio), joka julkaistiin myös englanniksi. Lisäksi Tsveljov työsti useita eri alueiden kasvistoja.
Länkipohjan työväentalo

Länkipohjan työväentalo on entisen Längelmäen kunnan (vuodesta 2007 osa Jämsää) Länkipohjan kylässä sijaitseva entinen työväentalo. 
Historiaa.
Länkipohjan työväenyhdistys perustettiin syksyllä 1906. Alkuvaiheessa siihen liittyi 14 jäsentä. Yhdistys lakkasi kuitenkin 1910-luvun alussa toimimasta, minkä jälkeen sen jäsenet toimivat vuoteen 1917 asti Korvenkylän työväenyhdistyksessä. Sittemmin yhdistys alkoi jälleen toimia ja rakensi talkoovoimin talon vuonna 1926. Talo on sittemmin päätynyt yksityisomistukseen.
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen ja pinta-alaltaan 260 m², mihin sisältyy juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja vaatehuone. Se on hirsirunkoinen, vuoraamaton ja punaiseksi maalattu. Pärekatto vaihdettiin vuonna 1964 peltikatoksi. Talossa ei 1980-luvun alussa ollut vesijohtoa, viemäriä tai wc:tä.
Toimintaa työväentalolla.
Talolla järjestettiin kokouksia, iltamia ja juhlia. Siellä on myös esitetty elokuvia. Etenkin 1950–1960-luvuilla toiminta oli vilkasta: oli näytelmiä, tansseja, opintokerhoja ja kiertäviä elokuvia. Myös voimistelu- ja urheiluseura Riento harjoitteli talolla.
Längelmäen Korven työväentalo

Korven työväentalo tai Korvenkylän työväentalo oli entisen Längelmäen kunnan (vuodesta 2007 osa Jämsää) Korven kylässä sijainnut työväentalo. Talo on purettu.
Historiaa.
Korvenkylän työväenyhdistys perustettiin keväällä 1910. Ensimmäisen toimintavuoden lopulla siinä oli 33 jäsentä. Vuonna 1915 yhdistys osti palstatilan ja sillä olevat rakennukset työväentaloksi ja rakensi seuraavana vuonna tilalle vielä toisen rakennuksen.
Vuonna 1917 yhdistys järjesti talolla urheilukilpailut ja niiden jälkeen iltaman. 1930-luvulla talossa pidettiin muun muassa valistusjuhlia, joiden ohjelmassa oli puheita, lausuntaesityksiä ja näytelmiä sekä tanssia. Puhumassa oli vuonna 1935 kansanedustaja Hugo Aattela ja vuonna 1937 kansanedustaja Valfrid Eskola. Keväällä 1935 vietettiin myös yhdistyksen 25-vuotisjuhlia. 
Talo on sittemmin purettu.
Thomas Erskine May

Thomas Erskine May (1815–1886) oli englantilainen yhteiskunnallisista kysymyksistä ja historiasta kirjoittanut kirjailija. Hän oli 1871–1886 alahuoneen sihteeri. Hän sai 1886 päärin arvon nimellä Farnborough. Hän kirjoitti teokset "A treatise upon the law, privileges, proceedings, and usage of parliament" (1844) ja "Constitutional history of England since the accession of George III, 1760–1860" (1861–1863), joka oli jatkoa Henry Hallamin samaa aihetta käsittelevälle teokselle.
Red Bull Racing RB19

Red Bull Racing RB19 oli Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 3. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Max Verstappen ja Sergio Pérez.
Kruunuyöhaikara

Kruunuyöhaikara ("Nyctanassa violacea") on haikaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pohjois-, Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kruunuyöhaikara voi kasvaa 55–70 cm pitkäksi ja koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Ruumiinrakenteeltaan laji on haikaraksi suhteellisen lyhytkaulainen ja -jalkainen. Nokka on hyvin pitkä. Kruunuyöhaikaran päälaen höyhenet ovat väriltään vaaleankeltaset ja muodostavat pitkän töyhdön. Lajin pää on musta ja silmien alapuolella kulkee valkoinen juova. Kaula, rinta ja vatsa ovat harmaat. Linnun selkä- ja siipisulat ovat mustat ja harmaareunaiset. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kruunuyöhaikaran levinneisyysalue on laaja. Sitä tavataan Yhdysvaltojen itäosista Teksasiin ja rannikkoa pitkin Brasiliaan ja lännessä Meksikosta Peruun. Lintua esiintyy myös useilla Karibianmeren saarilla ja Galápagossaarilla. Levinneisyysalueen pohjoisosien linnut muuttavat talvehtimaan etelämmäksi. Kruunuyöhaikaran elinympäristöä ovat rannikkoseutujen suot ja mangrovemetsät. Laji on yöaktiivinen ja sen ravintoa ovat erityisesti ravut, mutta ne voivat syödä myös muita vesieläimiä kuten kaloja tai sammakkoeläimiä. Pesä sijaitsee puussa, pensaassa tai kivikossa, ja se rakennetaan risuista. Naaras munii 3–5 vaaleansinivihreää munaa, ja myös koiras hautoo munia. Laji pesii usein 4–5 parin kolonioissa.
Ferrari SF-23

Ferrari SF-23 oli Formula 1 -talli Ferrarin käyttämä auto kaudella 2023. Autolla kilpailivat Charles Leclerc ja Carlos Sainz Jr.
Mercedes-AMG F1 W14 E Performance

Mercedes-AMG F1 W14 E Performance oli Formula 1 -talli Mercedeksen käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 15. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Lewis Hamilton ja George Russell.
Alpine A523

Alpine A523 oli Formula 1 -talli Alpinen käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 16. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Pierre Gasly ja Esteban Ocon.
McLaren MCL60

McLaren MCL60 (kehitysvaihessa McLaren MCL37) oli Formula 1 -talli McLarenin käyttämä auto kaudella 2023. Autolla kilpailivat Lando Norris ja Oscar Piastri.
Praslin

Praslin (joskus myös , "Palmujen saari") on Seychellien saaristoon kuuluva saari ja samalla myös saariston sekä Seychellien valtion toiseksi suurin saari. Praslin on noin 4 km leveä ja 11 km pitkä saari ja sen pinta-ala on noin 39,5 km2. Saari sijaitsee noin 40 km Mahélta koilliseen. Praslinilla asuu noin 7% Seychellien valtion väestöstä ja sen väkiluku vuonna 2010 oli noin 8600 henkeä.
Maantiede ja luonto.
Praslin vuoristoinen ja kallioperältään graniittinen saari. Sen etelä- ja keskiosien vuoristoalueella sijaitsee Main laakson kansallispuisto.
Talous, matkailu ja liikenne.
Praslinilla sijaitsevat Grande Ansen ja Baie Sainte-Annen asutuskeskukset toimivat turistikeskuksina. Myös Côte d’Orin ranta on suosittu turistikohde. Turismin lisäksi saarella tuotetaan kopraa, vaniljaa ja puutavaraa sekä kasvatetaan kasviksia, erityisesti tomaatteja.
Saarta kiertää kaksi tietä ja yksi tie kulkee saaren etelä- ja keskiosien vuoristoalueen läpi. Lisäksi saarella on lentokenttä Amitiéssa.
Alfa Romeo C43

Alfa Romeo C43 oli Formula 1 -talli Alfa Romeon käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 7. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Zhou Guanyu ja Valtteri Bottas.
Puharilan työväentalo

Puharilan työväentalo eli Längelmäen Eteläpuolen työväentalo oli entisen Längelmäen kunnan (vuodesta 2007 osa Orivettä) Puharilan kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa.
Längelmäen Eteläpuolen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909. Vuonna 1916 yhdistys rakensi vuokratontille Puharilaan talon talkoovoimin. Talolla järjestettiin 1930-luvulla muun muassa vaali-iltamat ja syysjuhla. Syysjuhlan ohjelmassa oli puheita, lausuntaa, näytelmä "Olympian kuumeessa" sekä piirijärjestön toimitsija Kustaa Alangon puhe. Lisäksi ulkona oli urheilukilpailuja ja kenttäpelejä, ja illalla tanssia. Talon vaiheista 1930-luvun lopun jälkeen ei ole tietoa.
Aston Martin AMR23

Aston Martin AMR23 oli Formula 1 -talli Aston Martinin käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 13. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Fernando Alonso ja Lance Stroll.
Haas VF-23

Haas VF-23 oli Formula 1 -talli Haasin käyttämä auto kaudella 2023. Autolla kilpailivat Kevin Magnussen ja Nico Hülkenberg.
AlphaTauri AT04

AlphaTauri AT04 oli Formula 1 -talli AlphaTaurin käyttämä auto kaudella 2023. Autolla kilpailivat Nyck de Vries, Yuki Tsunoda, Daniel Ricciardo ja Liam Lawson.
Williams FW45

Williams FW45 oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 6. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Logan Sargeant ja Alexander Albon. Talli kilpaili yleisöäänestyksellä valitulla auton erikoisvärityksellä Singaporen, Japanin ja Qatarin osakilpailuissa.
Letytšiv

Letytšiv, myös: Ljatytšiv, on kaupunkityyppinen taajama ja entinen piirikeskus Hmelnytskyin alueella. Se on Vovkjoen rannalla Podolian ylängön itäosassa. Kaupungissa oli vuonna 2002 asukkaita 11 081.
Historia.
Letytšiv kuului vuoteen 1362 Galitsian ja Volynian ruhtinaskuntaan, ja sen jälkeen sitä hallitsi Liettua. Liettuan-Rutenian valtion aikana sinne rakennettiin linnoitus. Asiakirjoissa ensimmäinen maininta kaupungista on vuodelta 1411. Se joutui 1434 Puolan hallintaan, ja 1466 se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet. Turkkilaiset ja Krimin tataarit hävittivät sitä 1400-1500-luvulla useita kertoja. Letytšivillä oli keskeinen asema kasakoiden ja Puolan välisessä sodassa (H’melnytskyin kansannousu) 1648–1657. 1600-luvulla kaupunki liittyi moniin kasakoiden, puolalaisten ja turkkilaisten käymiin taisteluihin. Se osallistui kasakoiden ja kansan kapinaan 1702–1703. Puolan toisen jaon jälkeen 1793 Venäjä otti sen haltuunsa ja siitä tuli Podilian kuvernementin piirikuntakeskus. Jälleen 1800-luvun alussa Letytšivin asema oli tärkeä kapinassa, jota johti Ustym Karmaljuk, joka haudattiin sinne 1835.
Nykyisin kaupungissa on monenlaista teollista toimintaa. Sen arkkitehtonisia muistomerkkejä ovat 1500-luvun linnan muurit ja torni, 1600-luvulta peräisin olevat ortodoksinen Mihailin kirkko ja dominikaanikirkko ja -luostari (1606–1638). Kaupungin läheltä on löytynyt työkaluja Tripoljen kulttuurin ajalta (5400–2700 eaa.) ja kahdesta varhaisesta slaavilaisesta kulttuurista.