tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mělník

Mělník on kaupunki Keski-Böömin läänissä Tšekissä. Vuoden 2024 alussa siellä asui 20 350 ihmistä. 
Maantiede.
Mělník sijaitsee Elben ja Vltavan yhtymäkohdassa.
Nähtävyydet.
Mělníkin suosituimpia nähtävyyksiä ovat sen linna ja sen viinikellarit sekä Pietarin ja Paavalin kirkko. Kaupungissa sijaitsevat myös Mělníkin aluetta esittelevä museo sekä Tšekin levein kaivo (noin 4,5 metriä). Kaupungissa järjestetään vuosittain useita viinitapahtumia. 
Historia.
Ensimmäinen maininta Mělníkistä on 800-luvulta, kun paikallinen Pšovan-heimo liittoutui Přemyslidien johtaman Böömin herttuakunnan kanssa. 1000-luvulla sen alueella aloitettiin viininviljely. Itse Mělníkin kaupunki perustettiin jossain vaiheessa 1200-lukua, mutta perustamisasiakirjaa tästä ei ole säilynyt. Ensimmäinen maininta sen kaupunkioikeuksista on 25. marraskuuta 1274 päivätyssä dokumentissa, jossa Ottokar II Přemysl myönsi Mělníkille osuuden Elbellä käydyn kaupan tuotoista.
Mělníkin linna oli jo 1000-luvulla ollut tapana antaa myötäjäisinä Böömin kuninkaan vaimolle. Hallituskautensa aikana keisari Kaarle IV virallisti koko kaupungin aseman kunikaallisena myötäjäiskaupunkina. Kaupunki kukoisti aikana ennen kolmikymmenvuotista sotaa. Erityisesti viininviljely toi sen asukkaille vaurautta. Sodan aikana se kuitenkin kärsi muun muassa Ruotsin armeijan miehityksen aikana, ja suuri osa sen asukkaista lähti maanpakoon. Seuraavina vuosisatoina se taantuikin lähinnä maataloustuotteita tuottaneeksi maakuntakaupungiksi. Mělníkin asema parani vasta 1800-luvun puolivälistä eteenpäin, kun alueen liikenneyhteydet paranivat. Ensimmäinen höyrylaiva alkoi toimia kaupungissa jo 1845, rautatieasema valmistui 1874 ja ensimmäinen silta Elbejoen yli rakennettiin 1888. Kehitys toi kaupunkiin uutta taloudellista, kulttuurillista sekä yhteiskunnallista toimeliaisuutta. Mělníkiin perustettiin esimerkiksi sokeritehdas 1868, viininvalmistusoppilaitos 1881 ja kymnaasi 1910.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Mělníkin kehitys pysähtyi, mutta Tšekkoslovakian itsenäistyttyä kaupunkiin rakennettiin muun muassa kauppasatama. Münchenin sopimuksen jälkeen Mělníkin pohjoisraja toimi myös tynkä-Tšekkoslovakian rajana. Toinen maailmansota päättyi Mělníkin osalta 13. toukokuuta 1945 kun Neuvostoliiton ja Puolan armeijat vapauttivat kaupungin.
Nito Alves

Nito Alves (oikealta nimeltään "Alves Bernardo Baptista"; 1945–1977) oli angolalainen poliitikko ja komentaja, joka johti epäonnistunutta Angolan vallankaappausyritystä vuonna 1977. Hänen äärivasemmistolaiseen politiikkaansa vaikuttivat Enver Hoxhan kirjoitukset ja Mao Zedongin varhaiset kirjoitukset Kiinan luokkarakenteesta. Alves sai suosiota varsinkin urbaanin köyhälistön parissa.
Alves aloitti vuonna 1965 salaisen toiminnan siirtomaaisäntiä vastaan ja eteni komentajaksi Angolan itsenäisyyssodassa. Hänellä ei ollut yliopistokoulutusta toisin kuin Agostinho Netolla ja eräillä muilla MPLA:n johtohahmoilla. Alves pääsi Angolan ensimmäiseksi sisäministeriksi sen itsenäistyttyä 11. marraskuuta 1975. Hän toimi tässä asemassa lokakuuhun 1976 saakka. Tuolloin häntä syytettiin MPLA:n keskuskomitean tapaamisessa faktionalismista. Alves joutui erotetuksi politbyroosta, mutta hän pysyi keskuskomitean jäsenenä. Hän alkoi kuitenkin hänelle uskollisten luutnanttien tuella toteuttaa vallankaappaussuunnitelmaansa. Alves erotettiin MPLA:sta 21. toukokuuta 1977.
27. toukokuuta 1977 Alvesin joukot ottivat haltuunsa radioaseman, vapauttivat Luandassa vankeja ja murhasivat seitsemän keskuskomitean jäsentä. Tapahtuman yhteyteen ajoitettuun mielenosoitukseen kuitenkin saapui vain noin viisisataa ihmistä. Ylivoimaiset enemmistöt Angolan vapautusjoukoista (FAPLA) ja sisäisen turvallisuuden DISA-joukoista olivat virallisen hallituksen puolella. Angolan asevoimat hajottivat mielenosoittajien joukon ja palauttivat radioaseman valtion hallintaan. Vallankaappausyrityksen tukahduttamisessa Agostinho Netolle uskollisia joukkoja tukivat Angolassa olleet kuubalaiset sotilaat. Alvesin rinnalla vallankaappausyritykseen osallistunut José Jacinto Van-Dúnem onnistui piileskelemään parin viikon ajan. Alves itse uskoi olevansa turvassa palatessaan kotiseudulleen Dembosin Piriin Pohjois-Angolaan. Hänet kuitenkin saatiin kiinni kuusi viikkoa myöhemmin ja luovutettiin Angolan vapautusjoukoille. Hänet teloitettiin.
Alvesin johtaman vallankaappausyrityksen jälkeen Angolassa suoritettiin kymmeniätuhansia ihmishenkiä vaatinut puhdistus, jonka uhreista suurimmalla osalla ei ollut yhteyksiä Alvesiin. Angolan presidentti João Lourenço pyysi tapahtumia anteeksi virallisesti 26. toukokuuta 2021. 2010-luvulla Angolassa oli saanut näkyvyyttä Nito Alves -niminen aktivisti, josta tutkivan journalisti Rafael Marques de Moraisin mukaan tuli José Eduardo dos Santosin hallinnon vastaisen protestiliikkeen ikoni. Sanojensa mukaan Alves joutui tappouhkausten kohteeksi pelkän nimensä takia.
Jakov Slaštšov

Jakov Aleksandrovitš Slaštšov (; 29. joulukuuta 1885 – 10. tammikuuta 1929 Lefortovo) oli venäläinen valkoisen armeijan komentaja.
Slaštšov palveli vuosina 1915–1917 Venäjän keisarillisessa kaartissa Suomessa. Hän toimi Venäjän sisällissodan aikana Vapaaehtoisarmeijassa ja sai kenraaliluutnantin arvon huhtikuussa 1920. Elokuussa 1920 Pjotr Wrangel vapautti Slaštšovin tehtävistään ja siirsi tämän reserviin. Slaštšov tuli evakuoiduksi Krimin niemimaalta marraskuussa 1920, mutta hän oli maanpaossa vuosina 1920–1921. Hän kuitenkin palasi Venäjälle 21. marraskuuta 1921. Slaštšov luennoi Vystrel-kursseilla vuoteen 1929 asti.
Slaštšov kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 1929. Hänet väitetysti murhasi henkilökohtaisena kostona mies, jonka veljen hän oli määrännyt teloitettavaksi Venäjän sisällissodassa. Osa historioitsijoista on tulkinnut Josif Stalinin hallinnolla olleen osuuden veritekoon; entiset valkoisen armeijan upseerit olivat Neuvostoliitossa vainon kohteina vuosina 1929–1930.
Veikka Mononen

Veikka Mononen (s. 30. huhtikuuta 2006 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue KalPaa.
Ura.
Seuraura.
Mononen on KalPan kasvatti. Hän toimi kaudella 2021–2022 seuran U16-joukkueen kapteenina. Mononen oli seitsemällä osumallaan KalPan eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2022–2023 hän oli seuran U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15.
Toukokuussa 2024 Mononen teki KalPan kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudesta 2024–2025 suurimman osan seuran U20-joukkueessa. Mononen teki liigadebyyttinsä runkosarjan yhdeksännellä kierroksella 5. lokakuuta 2024 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KalPan kolmospuolustajapariin Lasse Lappalaisen viereen. Mononen sai ottelussa jääaikaa 14.56 minuuttia ja hänelle merkittiin teholukema +1. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja kuusi pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Mononen voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Mononen teki pääsarjauransa avausmaalin Mestarien liigan pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 19. marraskuuta 2025 sveitsiläistä ZSC Lionsia vastaan.
Maajoukkueura.
Mononen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2022, jolloin Mononen voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten ja 19 poikien maaottelua.
Bolānin sola

Bolānin sola () on sola ja luonnollinen portti Keski Brāhuin vuoriston läpi Balochistanin provinssissa Pakistanissa. Solan läpi kulkee Sibin ja Quettan kaupungit yhdistävä tie ja rautatie. Sola on noin 89 km pitkä pätkä Bolan-joen jokilaaksoa etelässä sijaitsevasta Rindlistä pohjoisessa Kolpurin lähellä sijaitsevaan Darwāzaan. Koska se sijaitsee strategisesti tärkeällä paikalla, kauppiaat, hyökkääjät ja paimentolaisheimot ovat käyttäneet sitä porttina Etelä-Aasiaan ja sieltä pois.
Kinosaki (juna)

Kinosaki () on japanilainen juna, joka kulkee Kioton rautatieaseman ja Kinosaki Onsenin rautatieasema välisellä San’in-päälinjalla. Juna aloitti liikennöinnin maaliskuussa 1996. Noin 158 kilometrin matka kestää 140 minuuttia.
Pukkilan massalaitos

Pukkilan massalaitos on entinen Turun kaakelitehtaan teollisuusrakennus, joka sijaitsee Turussa Pitkämäen kaupunginosassa. Vuonna 1913 valmistuneen rakennuksen nimi juontaa juurensa kaakelimassan valmistamiseen. Turun kaakelitehdas, myöhemmin Pukkilan kaakelitehdas, lopetti toimintansa Pitkämäessä vuonna 2015. Alueelle on rakennettu 2020-luvulla uusia kerrostaloasuntoja.
Pukkilan massalaitos on suojeltu asemakaavassa.
Historia ja arkkitehtuuri.
Pukkilan massalaitos on tehdasalueen ainoa jäjellä oleva rakennus vuonna 1938 valmistuneen tehdastyöläisten terveysaseman lisäksi. Massalaitoksen arkkitehtuurissa on nähtävissä klassisia piirteitä. Rakennus käsittää reilut 6 000 neliötä.
Tuotanto tehdasrakennuksessa alkoi vuonna 1916, kun vanha Pitkämäen tehdas tuhoutui tulipalossa. Kaakelitehtaan edellisten tulipalojen vuoksi uuden massalaitoksen rakentamisessa haluttiin kiinnittää huomiota paloturvallisuuteen. Tästä syystä materiaaliksi valittiin teräsbetoni. Pukkilan massalaitos on Suomen vanhin teräsbetonirunkoinen rakennus. Rakennuksen arkkitehdistä ei ole varmuutta, mutta arkkitehdin on arveltu tulleen Saksasta.
Massalaitoksessa on neljä kerrosta, sekä ullakko. Rakennus on satulakattoinen ja sen koillissivu on vinossa suhteessa muuhun rakennukseen. Neljännessä kerroksessa ovat sijainneet kuivatuskamarit, lämpöpuhallin ja laattaprässit. Tehtaan viime vaiheissa massalaitoksen ylimmissä kerroksissa toimivat ruokala ja sosiaalitilat, kolmannessa kerroksessa oli toimistotilaa ja alimmassa kerroksessa varasto.
Turun kaupunginvaltuusto hyväksyi maaliskuussa 2023 asemakaavan, jossa massalaitos purettaisiin ja sen tilalle olisi rakennettu asuinrakennuksia ja liiketiloja. Päätöksestä valitettiin ja asia eteni korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Lokakuussa 2024 korkein hallinto-oikeus antoi ratkaisun ja piti voimassa hallinto-oikeuden päätöksen, jonka mukaan Turun kaupunginvaltuuston antaman massalaitoksen purkulupa tulee kumota. Korkein hallinto-oikeus katsoi, että rakennuksen suojeluarvoja ei ole menetetty.
Dumpen

Dumpen on ruotsalainen nettisivusto. Sen taustalla toimii entisen korkeushyppääjä Patrik Sjöbergin omistama samanniminen osakeyhtiö, joka toimii joukkorahoituksella ja tuottaa voittoa. Nettisivusto perustettiin vuonna 2021. Se keskittyy paljastamaan aikuisia, jotka ovat netissä seksuaalisin aikein lähestyneet lapsiksi tekeytyneitä aikuisia.
Patrik Sjöberg oli toiminut pitkään seksuaalista hyväksikäyttöä vastaan ennen Dumpenin perustamista. Hän kertoi vuonna 2011 omaelämäkerrassaan joutuneensa alaikäisenä valmentajansa Viljo Nousiaisen tekemän hyväksikäytön uhriksi. Sjöberg aloitti nettisivuston ylläpitämisen häneen yhteyttä ottaneen Sara Nilssonin kanssa. Nilsson oli aloittanut työskentelyn mallina 14-vuotiaana ja joutunut seksuaalisen väkivallan uhriksi. Dumpen-sivustolla julkaistaan lapsiksi tekeytyneitä aikuisia lähestyneistä henkilöistä tunnistettavat kuvat, yleensä paikkakunnat ja joskus etunimet. Videoiden yhteydessä esitetään tapauskuvaukset. Kiinnijääneiden perheisiin ja työnantajiin otetaan yhteys. Dumpenilla on sekä palkattuja työntekijöitä että toistasataa vapaaehtoistyöntekijää. Vapaaehtoistyöntekijät ovat esiintyneet nettialustoilla lapsina. Heitä kutsutaan sivustolla kalastajiksi. Lapseksi luulemaansa henkilöön yhteyttä ottaneesta käytetään nimitystä "gädda" (hauki).
Dumpenissa julkaistuissa videoissa Sara Nilsson ja Patrik Sjöberg kohtaavat tapaamisen sopineita henkilöitä, jotka yleensä ovat odottaneet kohtaavansa 12–14-vuotiaan tytön tai pojan. Nilsson ja Sjöberg esittävät videoissa kysymyksiä yhteyttä ottaneille. Tietoja julkaistaan sekä Dumpen-sivustolla että sosiaalisen median kanavoissa. Vuonna 2024 Dumpenin Instagram-tilillä oli lähes satatuhatta seuraajaa ja Facebook-ryhmässä yli 260 000 jäsentä. Dumpen tavoittelee Ruotsissa lapsen seksuaalisen hyväksikäytön valmistelun kriminalisointia.
Kritiikki.
Ruotsissa Dumpenia on kritisoitu siitä, ettei se vastaa paljastusten seuraamuksista paljastettujen henkilöiden lapsille. Dumpenin tunnettavuus on lisännyt varovaisuutta osalla lapsia lähestyvistä aikuisista. Dumpenin toiminnan on uutisoitu johtaneen useisiin itsemurhiin, joista seitsemäs vahvistettu tapaus sattui kesällä 2024.
WWE Speed Women’s Championship

WWE Speed Women's Championship on amerikkalaisen WWE:n luoma ammattipainin mestaruus, joka on tavoiteltavissa kaikkien kolmen WWE:n brändin naispainijoiden kesken. Mestaruus luotiin elokuussa 2024 ja siinä on ehtona aikaraja. Turnauksen ottelut kestävät 3 minuuttia ja finaali 5 minuuttia. Ottelut näytetään ainoastaan Speed-verkko-ohjelmassa. Ensimmäiseen turnaukseen osallistui 8 painijaa. Ensimmäinen mestari oli Candice LeRae, joka voitti Iyo Skyn 4. lokakuuta 2024. Ottelu esitettiin 9. lokakuuta 2024, jolloin WWE virallisesti tunnustaa LeRaen mestaruuskauden vasta alkaneeksi. Hallitsevana mestarina on Sol Ruca.
Torinon egyptiläinen museo

Torinon egyptiläinen museo ("Museo Egizio") on Torinossa sijaitseva, vuonna 1824 perustettu muinaisen Egyptin kulttuuriin ja taiteeseen keskittyvä museo. Museon muinaisen Egyptin esineistön kokoelma on toiseksi laajin maailmassa. Ainoastaan Kairon egyptiläisessä museossa on suurempi kokoelma.
Museon papyruskokoelmaan kuuluu 700 kokonaista tai paloista koottua papyrusta. Kuuluisin näistä on Torinon papyrus eli Torinon kuningasluettelo.
Kaido Kama

Kaido Kama (s. 18. joulukuuta 1957, Viljandi, Neuvosto-Viro) on virolainen poliitikko, luonnonsuojelija ja opettaja. Hän toimi Viron oikeusministerinä 1992-1994 sekä Viron sisäministerinä 1994-1995.
Neuvosto-Viron vuosina Kama asui Viljandissa ja valmistui Viljandin 1. lukiosta vuonna 1975. Vuosina 1975-1976 hän opiskeli arkkitehtuuria Viron taideakatemiassa. Vuodet 1982-1990 hän työskenteli Antslan metsässä luonnonsuojelupäällikkönä.
Kaido Kama oli mukana uuden itsenäisyyden poliittisissa aktiviteeteissa 1990-luvun alussa. Vuonna 1990 Kama valittiin Viron kongressiin. Hän oli myös kongressin toimeenpanevan elimen Viron komitean ja Viron perustuslakikokouksen jäsen. Vuonna 1990 hänestä tuli Viron korkeimman neuvoston jäsen ja sen omistusuudistuskomission puheenjohtaja. Viron itsenäisyyden palauttamisäänestyksessä hän oli yksi kahdesta Korkeimman neuvoston jäsenestä, jotka eivät ilmoittautuneet ja poistuivat äänestyksestä. 
Hän oli vuonna 1990 perustetun Viron konservatiivisen kansanpuolueen jäsen. Vuonna 1992 hänet valittiin Isänmaa liiton-listalta Riigikoguun. Hänen puolueensa oli mukana neljän puolueen liitossa, josta syntyi syksyllä 1992 Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa. Hänestä tuli yhtenä Isänmaa-puolueen edustajana puolueensa puheenjohtajan Mart Laarin johtamaa hallitusta. Keväällä Kama oli näkyvimpiä hahmoja Isänmaa-puolueessa käynnistyneessä valtataistelussa, jossa oli tavoitteena Laarin syrjäyttäminen. Laar säilytti kesäkuussa 1994 puoluekokouksessa asemansa johtaen Kaido Kaman ja useiden konservatiivipuoluetaustaisten eroamiseen Isänmaa-puolueesta. Samalla Kama erosi oikeusministerin tehtävästä.
Kaido Kama oli Isänmaa-eron jälkeen mukana perustamassa syksyllä 1994 uutta puoluetta Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue. Kamasta tuli lyhytikäiseen, marrasku 1994 - huhtikuu 1995, Tarandin hallitukseen sisäministeri.
Kama on työskennellyt muun muassa entisen pääministeri Juhan Partsin neuvonantajana, puolustusministeriön neuvonantajana sekä Remedia-yhtiössä ja Karulan kansallispuistossa.
Vuodesta 1997 vuoteen 2004 Kama toimi Võru-instituutin johtajana. Kama on myös tunnettu luonnonsuojelija, joka on julkaissut lukuisia artikkeleita ja haastatteluja luonnonsuojelun tukemiseksi Virossa. Vuonna 1999 Kaido Kama osallistui Tiit Pruulin ja muiden aktivistien seurassa ensimmäiselle maailmanympärimatkalle purjeveneellä Lennuk Viron lipun alla. Sen pohjalta vuonna 2001 kirjoittamastaan kirjasta "Ümbreilma reisikirä" hän sai vuonna 2002 Bernard Kangro -kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2008 Kamasta tuli valtiontilintarkastaja Mihkel Oviirin neuvonantaja. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut Postimees-sanomalehden toimittajana ja kirjoittanut artikkeleita ympäristöaiheista.
Alexander Theatre Sessions

Alexander Theatre Sessions on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2020. Se äänitettiin Aleksanterin teatterissa, Helsingissä. Kappaleet ovat akustisia versioita heidän tunnetuimmista kappaleistaan.
Ville Kolehmainen (jääkiekkoilija)

Ville Kolehmainen (s. 7. tammikuuta 2006 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa U20 SM-sarjaa Mikkelin Jukureissa. Hänen hanskakätensä on oikea.
Ura.
Kolehmainen on Mikkelin Jukurien kasvatti. Ensimmäisellä U20-kaudellaan 2024–2025 hän nousi myös seuran SM-liigajoukkueeseen, jolloin Kolehmainen puki kymmeneen runkosarjaotteluun. Hänet nostettiin Jukurien kokoonpanoon ensimmäisen kerran 18. syyskuuta 2024 otteluun Kiekko-Espoota vastaan, kun Eetu Anttila oli sairastunut. Kolehmainen toimi ottelussa kakkosmaalivahtina Markus Ruusulle. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa kolmannessa ottelussaan 5. lokakuuta 2024 Pelicansia vastaan. Kolehmainen lähti otteluun kakkosmaalivahtina Anttilalle, mutta hänet vaihdettiin Jukurien maalinsuulle toisen erän lopulla ajassa 38.55. Kolehmaista kohti ei lauottu 1.05 minuutin pelin aikana kertaakaan. Anttila palasi Jukurien maalinsuulle ottelun kolmanteen erään.
Muuta.
Kolehmaisen isoveli Eetu on maajoukkuetason meloja. Veljesten isä on melonnan kajakkiyksikön 500 metrin olympiavoittaja Mikko Kolehmainen (Barcelona 1992).
Ville Kolehmainen on harrastanut myös yleisurheilulajeista kiekon- ja moukarinheittoa Mikkelin Kilpa-Veikoissa sekä talvella hiihtoa Mikkelin Hiihtäjissä.
Viron tasavaltalaispuolue

Viron tasavaltalaispuolue (, lyh. W) oli virolainen oikeistolainen poliittinen puolue, joka perustettiin perustettiin 9. maaliskuuta 1990 Viron ollessa vielä Neuvostoliittoon kuuluva Neuvosto-Viro. Tasvaltalaispuolueen aloitekeskus perustettiin 10. maaliskuuta, ja elokuussa se nimettiin uudelleen Tasavaltalaispuolueeksi. Perustajajäseniä olivat mm. Matti Päts, Leo Štarkov, Mart Nutt, Ülo Pärnits, Ott Sandrak, Peeter Ello, Ülo Nugis, Endel Lippmaa, Valeri Kalabugin, Anne Eenpalu, Indrek Kannik ja Agu Laius. Puolue toimi vuosina 1990-1992. Syksyllä 1992 Viron konservatiivinen kansanpuolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron kristillisdemokraattisen liiton ja Viron konservatiivisen kansanpuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.
Puolue oli mukana syyskuun 1992 riigikogun vaaleissa Mart Laarin johtamassa Isänmaa-vaaliliitossa, joka sai 29 paikkaa 101-jäseniseen riigikoguun. Laar muodosti hallituksen marraskuussa, ja entisistä tasvaltalaispuoluelaisista Indrek Kannik kuului vuonna 1994 ministerivaihdosten jälkeen puolustusministerinä keväällä 1994 Laarin hallitukseen. Vastaavasti entinen tasavaltalaispuoluelainen Ülo Nugis puolestaan toimi Riigikogun puhemiehenä 1992-1995 eli koko vaalikauden ajan.
Tasavaltalaispuoluetaustainen Nugis oli käynyt juuri kesällä 1994 häviöön päättyneen valtataistelun Isänmaa-puolueessa puheenjohtaja ja pääministeri Mart Laarin kanssa ennen eroaan isämaaliitosta. Nugisin ero vei mukanaan kesän ja syksyn 1994 aikana useampia entisiä tasavaltalaispuoluetaustaisia erosi hallituspuolue Isänmaasta ja perusti lokakuussa uuden puolueen Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue.
Rebstein

Rebstein on kunta Rheintalissa, Sankt Gallenin kantonissa Sveitsissä.
Historia.
Rebstein mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1270 nimellä "Rebistain."
Jyväskylän vankila

Jyväskylän vankila on Jyväskylän Tourulassa sijaitseva avovankila. 
Vankila korvasi Laukaan vankilan vuonna 2020. Vankilan siirtoa Laukaasta Jyväskylään suunniteltiin jo vuonna 2012. Siirron syynä oli se, että Laukaan rakennukset olisivat vaatineet isoja peruskorjauksia.
Gradia järjestää vankilassa ammatillista koulutusta. 
Vankilassa on miesvangeille 52 paikkaa ja 18-20-vuotiaille miehille kahdeksan paikkaa.
Albert Oesch (taiteilija)

Albert Justus Oesch (20. lokakuuta 1907 St. Gallen, Sveitsi - 26. elokuuta 1936 St. Gallen, Sveitsi)  oli sveitsiläinen kuvanveistäjä ja lasimaalari.
Elämä ja työ.
Oesch varttui nuorimpana neljästä sisaruksesta St. Gallenin kaupungin ja Wittenbachin kunnan rajalla, missä hänen isänsä Otto Oesch johti Bruggwaldin tiilitehdasta. Peruskoulun jälkeen hän muutti vuonna 1920 St. Gallenista Appenzelliin ja aloitti yliopisto-opinnot Appenzellin yliopistossa, katolisessa sisäoppilaitoksessa, jossa oli lukiokoulutus. Hänen taitonsa piirtää ja maalata tuli ilmi varhain. Vuonna 1925 hän jätti lukion, koska hänen uratavoitteensa olivat muuttuneet. Lyhyen aikaa hän kävi St. Gallenin kauppakoulun taidekäsityöosastolla oppimassa maalausta. Vuonna 1926 hänen opettajansa löysi Oeschille kuvanveistäjän oppisopimuskoulutuksen Wilhelm Meierille, joka tuolloin oli tunnettu kuvanveistäjä St. Gallenissa. Hän suoritti koulutuksen neljässä vuodessa erittäin hyvillä arvosanoilla. Tästä seurasi täydennyskoulutus Kölnissä veiston ja lasimaalauksen työpajassa.
Keltaviirupenta

Keltaviirupenta ("Pentapodus emeryii") on pentoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan lämpimissä vesissä indopasifisella merialueella.
Koko ja ulkonäkö.
Keltaviirupenta kasvaa useimmiten noin 15–18 cm pitkäksi, mutta suurimmat yksilöt voivat olla 25–35 cm pitkiä. Kalan vatsaevät ovat pitkät ja pyrstöevän kärkiruodot ovat pidentyneet rihmamaisiksi. Täysikasvuisen keltaviirupennan selkä on kirkkaan sininen ja vaalenee vatsaa kohden. Kuono on keltainen ja selässä sekä kyljessä on keltainen poikkijuova. 
Levinneisyys ja elintavat.
Keltaviirupentaa tavataan Jaavalta Filippiineille ja Australian luoteisosiin. Laji elää parvissa koralliriutoilla ja syö muun muassa kaloja, äyriäisiä ja matoja.
Keltaviirupentaa kalastetaan ja toisinaan sitä pidetään merivesiakvaarioissa
Nenäinniemen päiväkotikoulu

Nenäinniemen päiväkotikoulu on Jyväskylän Nenäinniemen kaupunginosassa toimiva peruskoulu vuosiluokille 1–3, jonka yhteydessä toimii päiväkoti ja esikoulu. Päiväkotikoululla on kaksi rakennusta: päärakennus eli Nenäinniemitalo sekä viereinen Essujen talo. Koulussa on 88 oppilasta (20.1.2025).
Koulun rehtori on Juhana Autio, joka toimii samalla Tikan koulun rehtorina.
Historiaa.
Nenäinniemen asuinalueen rakennuttamisen alettua 1980-luvulla koulua suunniteltiin aluksi Päijänteen Pohjanlahden rannalle. Samassa suunnitelmassa Nenäinniemi olisi yhdistetty Ristikiveen sillalla, jolloin koulu olisi ollut Nenäinniemen ja Ristikiven yhteinen. Suunnitelmasta kuitenkin luovuttiin ja koulu päätettiin rakentaa nykyiselle paikalleen. Jyväskylän kaupungin Rakennusviraston Talonsuunnitteluosaston rakennuttama, Ulla Rannanheimon suunnittelema päärakennus valmistui vuonna 1993. Postmodernismia edustava epäsymmetrinen päärakennus on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Koulua suuniteltiin lakkautettavaksi kaupungin vuoden 2014 päiväkoti- ja kouluverkkosuunnitelman luonnoksessa. Pohjanlammen koulun laajennuksen arvioitiin valmistuvan vuonna 2017, jonka jälkeen Nenäinniemen koulutilat olisi luonnoksen mukaan poistettu käytöstä.
Yhdysvaltain senaatin vaalit 2024

Yhdysvaltain senaatin vuoden 2024 vaalit järjestettiin 5. marraskuuta ja vaaleissa valittiin 34 senaattoria Yhdysvaltain senaattiin, jossa on yhteensä 100 senaattoria. Vuoden 2022 vaalien jälkeen demokraateilla ja heidän kanssaan yhteistyötä tekevillä sitoutumattomilla edustajilla oli yhteensä 51 paikkaa. Kesällä 2024 Joe Manchin ilmoitti eroavansa demokraattisesta puolueesta ja rekisteröityvänsä sitoutumattomaksi. Manchinin lisäksi demokraattien kanssa yhteistyötä on tehnyt kolme muuta sitoutumatonta senaattoria (Bernie Sanders, Angus King ja Kyrsten Sinema). Puolueeseen kuuluvia demokraatteja oli ennen vaaleja senaatissa 47.
Republikaanit voittivat enemmistön senaattiin. Demokraatit onnistuivat säilyttämään senaatin paikat Arizonassa, Michiganissa, Nevadassa ja Wisconsinissa, joissa Donald Trump voitti samaan aikaan järjestetyissä presidentinvaaleissa, kun taas Pennsylvaniassa senaatin paikka siirtyi republikaaneille. 
Senaatin republikaaniryhmän johtaja Mitch McConnell ilmoitti helmikuussa 2024 luopuvansa republikaaniryhmän johtajuudesta vaalien jälkeen. 13. marraskuuta hänen seuraajakseen valittiin John Thune, joka aloitti republikaaniryhmän johtajana seuraavan senaatin aloittaessa toimikautensa tammikuussa 2025.
Vaalijärjestelmä ja äänioikeus.
Senaattorin tulee olla vähintään 30-vuotias, edustamansa osavaltion asukas, joka on ollut Yhdysvaltain kansalainen vähintään 9 vuotta ennen valintaansa. Senaattorin toimikausi on kuusi vuotta ja vaalit järjestetään porrastetusti siten, että vain kolmannes senaattoreista vaihtuu kahden vuoden välein pidettävissä vaaleissa.
Äänioikeus vaaleissa määräytyy kotiosavaltion lakien mukaan, mutta joka tapauksessa henkilön tulee olla viimeistään vaalipäivänä vähintään 18-vuotias Yhdysvaltain kansalainen. Osavaltiosta riippuen äänestäjän tulee myös:
Nightjet

Nightjet (tyyliteltynä nightjet) on Itävallan kansallisen rautatieyhtiön Österreichische Bundesbahnenin (ÖBB) käyttämä nimitys sen yöjunista.
Historia.
Saksan kansallinen rautatieyhtiö Deutsche Bahn (DB) ilmoitti joulukuussa 2015 luopuvansa City Night Line -yöjunistaan, ja korvaavansa ne yöaikaan ajetuilla InterCity- ja Intercity-Express-vuoroilla. ÖBB osti DB:ltä 42 verrattain modernia makuu- ja 15 couchette-vaunua ja aikataulukauden vaihtuessa 11. joulukuuta 2016 perusti uusia yöjunareittejä osin korvaamat lopetetut City Night Line -vuorot. Samalla ÖBB otti käyttöön Nightjet-nimen yöjunilleen, EuroNight-nimi säilyi vain yhteistyössä itäeurooppalaisten rautatieyhtiöiden kanssa ajetuilla vuoroilla.
ÖBB on tilannut Siemens Mobilityltä 33 uutta 7-vaunuista veturivetoista Nightjet-junaa. Ensimmäiset uudet junat tulivat liikenteeseen Wien/Innsbruck–Hampuri -reitille 10. joulukuuta 2023. ÖBB on käyttänyt uusien junien saapuessa vapautuvia vanhempia vaunuja uusien reittien perustamiseen.
Sairaalajuna

Sairaalajuna on sairaanhoitoon ja potilaiden kuljettamiseen käytettävä juna. Niitä oli käytössä jo Krimin sodassa, Yhdysvaltain sisällissodassa sekä Buurisodassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana esimerkiksi Britannia varusti sairaalajunia haavoittuneiden kuljettamiseen. Yhdysvallat käyttivät sairaalajunia myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sekä Korean sodassa. 
Suomessa on toiminut sairaala- ja sairasjunia sisällissodan, talvi- ja jatkosodan aikana. Tällä hetkellä sairaalajunia toimii eri kansalaisjärjestöjen ja säätiöiden ylläpitäminä esimerkiksi Ukrainassa ja Intiassa. 
Talvi- ja jatkosota.
Ylimääräisten kertausharjoitusten yhteydessä Suomessa perustettiin päämajan alaisuuteen kolme sairaalajunaa ja neljä sairasjunaa. Talvisodan aikana perustettiin vielä neljä uutta sairasjunaa. Sairaalajunia käytettiin pidemmissä potilassiirroissa ja niissä voitiin tehdä toimenpiteitä. Tämän mahdollisti junaan kokoonpanoon kuulunut leikkaussalivaunu. Sairasjunia käytettiin taas vain potilaiden evakuoimiseen. Juniin mahtui keskimäärin 300 potilasta. Junissa työskenteli yksi–kaksi lääkintäupseeria, 12 sairaanhoitajaa, seitsemän lääkintälottaa, kaksi aliupseeria sekä kymmenen lääkintämiestä. Junamiehet huolehtivat itse junasta. Junat kuljettivat haavoittuneita juna-asemilta ja rautatiepysäkeiltä, jonne heidät oli siirretty odottamaan jatkokuljetusta. Junien lastaus tapahtui yöllä, jotta liikkeelle päästiin ennen aamua. Jatkuvat hälytykset ja pommitukset haittasivat junien matkaa. Kuljetuksen aikana lääkärit arvioivat potilaiden tilan, annetttiin kipulääkitystä ja hoitoa mahdollisuuksien mukaan. Haavojen hoitoon ei ollut mahdollisuuksia, mutta potilaille annettiin ruokaa ja juomaa. Sairaalajunilla oli etuajo-oikeus muuhun liikenteeseen nähden. Sairasjunia käytettiin myös lapsien sekä vaikeasti vammautuneiden evakuointiin Ruotsiin. Junia käytettiin myös Karjalasta evakuoitujen siirtoihin. Henkilökunta työskenteli ympäri vuorokauden ja yksi matka kesti useita vuorokausia. 
Sairaalajunat tällä hetkellä.
Lääkärit ilman rajoja -järjestön sairaalajuna toimii Ukrainassa, jossa se evakuoi potilaita Itä- ja Etelä-Ukarainasta. Venäjä on tuhonnut maan sairaaloita ja maan sairaalajärjestelmä on kuormittunut ja potilaita evakuoidaan junalla maan rauhallisempiin osiin.
Impact India-säätiö ylläpitää Intiassa maaseudun köyhiä palvelevaa sairaalajunaa "Lifeline Express", jossa tehdään esimerkiksi leikkauksia kuulon, liikunta- ja näkökyvyn palauttamiseksi.
Võ Thị Sáu

Võ Thị Sáu (1933 – 23. tammikuuta 1952 Côn Đảo) oli vietnamilainen ensimmäisen Indokiinan sodan sissi, joka taisteli Ranskan kolonialisteja vastaan.
Võ Thị Sáu varttui köyhissä oloissa ja näki oloihin syyllisinä ranskalaiset kolonialistit varsinkin sen jälkeen kun nämä olivat rynnäköineet hänen kotipaikkaansa Đất Đỏon vuonna 1946. Võ Thị Sáu aloitti osallistumisen Viet Minhin toimintaan koululaisena. Hän häiritsi Ranskan kansallispäivän viettoa heinäkuussa 1948 kranaatti-iskulla, jossa yksi upseeri kuoli ja kaksitoista ihmistä haavoittui. Hän teki useita iskuja Ranskan viranomaisia palvelleita paikallisjoukkoja vastaan. Võ Thị Sáu jäi myöhemmin kiinni Ranskan viranomaisille ja tuli pidätetyksi epäonnistuneen kranaatti-iskun jälkeen. Hän vietti aikaa kolmessa eri vankilassa, joista viimeinen oli Côn Sơnin vankila Côn Đảo -saarilla.
Võ Thị Sáu kuoli teloitusryhmän ampumana vuonna 1952. Hän väitetysti kieltäytyi teloituksessaan silmiensä sitomisesta ja katsoi teloitusryhmän muodostaneita sotilaita suoraan silmiin laulaen silloista Pohjois-Vietnamin kansallislaulu "Tiến Quân Caa" kuolemansa hetkeen saakka. Võ Thị Sáusta tuli sittemmin Vietnamissa kansallissankari ja vallankumouksellisen hengen symboli. Vietnamissa on nimetty monia katuja, puistoja ja kouluja hänen mukaansa. Hänen haudastaan Hang Duongin hautausmaalla Côn Đảo -saarilla tuli suosittu vierailukohde. Vuonna 1994 Võ Thị Sáusta tehtiin elokuva "Nguoi con gai dat do", jossa esiintyi laulaja Thanh Thuy.
Musa Mwariama

Musa Mwariama (oikealta nimeltään "M’Kirigua M’Muchiri"; 1928–1989) oli kenialainen mau-mau-kapinan johtohahmo. Hän oli ryhmän korkea-arvoisin kenttämarsalkka. Hän ei joutunut koskaan brittijoukkojen kiinni ottamaksi.
Mwariama oli kotoisin Merun alueelta. Hän kuoli 61-vuotiaana lähdettyään Merusta Ukambaniin, jossa hän auttoi käärmeen puremaa ystäväänsä imemällä tämän jalkaa kuolettavin seurauksin.
Hain Rebas

Hain Rebas (s. 23. tammikuuta 1943, Tallinna, Viron päähallintopiiri) on virolalais-ruotsalainen historioitsija, upseeri, poliitikko ja emeritusprofessori. Hän toimi Viron puolustusministerinä vuosina 1992-1993.
Rebas tuli Ruotsiin pakolaisena toisen maailmansodan aikana ja varttui Göteborgissa. Hän opiskeli Göteborgin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1967 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1976. Hänet nimitettiin Ruotsin puolustusvoimien reserviupseeriksi (kapteeniksi) vuonna 1973 ja majuriksi Viron puolustusvoimissa vuonna 1996.
Rebas opetti historiaa Göteborgin yliopistossa 1970-1980. Vuosina 1977 ja 1978 hän toimi luennoitsijana Ruotsin metsäyliopistossa sekä vuosina 1977-1978 ja 1979, 1984 ja 1987 hän oli vierailevana luennoitsijana Kanadan Metsäyliopistossa. Vuosina 1980-2008 hän oli Kielin Christian Albrecht -yliopiston pohjoismaisen historian professorina, vierailevana professorina 1987-1988 Toronton yliopistossa sekä 1991-1992 ja 1996 Tarton yliopistossa.
Laulavan vallankumouksen osana syntyperäiset virolaiset ja heidän jälkeläisensä järjestäytyivät Viron kongressiksi, jonka jäsenenä Rebas oli vuosina 1990-1992 sekä alkuvaiheessa kongressin toimeenpanevan komitean eli Viron komitean jäsenenä vuonna 1990. Lisäksi hän osallistui kongressin valitsemana edustajana Viron perustuslakikokoukseen vuosina 1991-1992 sekä toimi silloisen Viron ulkoministerin Lennart Meren ulkopoliittisena neuvonantajana.
Rebas nimitettiin Laarin hallituksen puolustusministeriksi Kansalliskonservatiivien (ERSP) edustajana. Heinäkuussa 1993 Viron sotilasjohdosta riippumaton 80-henkinen aseellinen Länsi-Viron yksikkö vastusti alistamista Viron puolustusvoimien alaisuuteen, jonka yksikkö koki liiaksi neuvostotaustaiseksi organisaatioksi. Kapinointi vaikutti hallituspolitiikkaankin aiheuttaen lopulta puolustusministeri Rebasin eron elokuun alussa.
Ruotsissa asuessaan Hain Rebas on laulanut useita vuosia pakolaisvirolaiset perustamassa Göteborgin akateemisessa mieskuorossa. 
Julkaisut.
Hain Rebasin tärkeimmät tutkimusalueet ovat olleet Skandinavian ja Baltian maiden ulko- ja puolustuspolitiikka, virolainen kulttuuri, myöhäiskeskiaikaisen Ruotsin ja Itämeren alueen historia, Ruotsin virolainen yhteisö ja kansainvälinen turvallisuuspolitiikka:
Jasmin Anoschkin

Jasmin Anoschkin (s. 1980 Pori) on Helsingissä työskentelevä kuvataiteilija, jonka tuotantoon kuuluu pääasiassa humoristisia ja värikkäitä puu- ja keramiikkaveistoksia, sekä maalauksia ja videoteoksia. Anoschkin muotoilee veistoksistaan sielukkaita ja sympaattisia eläinhahmoja, kuten bambeja, virtahepoja ja kirahveja tai mielikuvituksellisia olentoja. Teoksilla on usein myös leikkisät nimet, kuten "PalstaHilma" "TilliNiska" (2012), "MansikkaSoftis" (2017) tai "Korva-silmä-tissi-kojootti". Anoschkinin teosten muotokieli on ekspressiivistä, karkeaa ja suurpiirteistä. Hän on käsitellyt niillä muun muassa yhdenvertaisuutta, normeista etääntyviä identiteettejä ja epätäydellisyyttä, naisen asemaa, rasismia ja ympäristön tilaa. Myös Anoschkinin maalaukset ovat värikkäitä ja nopeilla siveltimenvedoilla toteutettuja, usein muotokuvia hänen omasta lähipiiristään. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös julkisen tilan taidetta. Espoon Perhekeskukseen hän on toteuttanut keraamisen seinäreliefin "Satunnaislajikkeiden synty" (2022).
Valmistuttuaan kuvanveistäjäksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta vuonna 2004 Anoschkin on pitänyt yksityisnäyttelyitä Suomessa, Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Englannissa. Vuodesta 2001 alkaen hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Vuoden nuori satakuntalainen kuvataiteilija -palkinto. Vuonna 2017 Anoschkin valittiin Postin taidepalkinnon saajaksi.
Dedan Kimathi

Dedan Kimathi (1920 Kanyinya, Nyerin piirikunta – 18. helmikuuta 1957 Kamitin vankila) oli kenialainen mau-mau-kapinan johtohahmo. Hän taisteli kenttämarsalkkana brittiläisiä siirtomaaisäntiä vastaan, mutta joutui näiden teloittamaksi.
Kimathi liittyi King's African Riflesin joukkoihin vuonna 1941, mutta jätti ne pian afrikkalaisten sotilaiden huonojen olojen johdosta. 1940-luvun lopussa Kimathi liittyi Kenya African Unioniin, joka oli Kenian ensimmäinen kansallinen poliittinen puolue. Hän toimi sihteerinä sen Ol Kaloussa. Kimathi nousi näkyvään asemaan mau-mau-joukoissa 1950-luvun alussa. Britit pidättivät hänet 21. lokakuuta 1956. Poikkeustilan aikaisen lainsäädännön nojalla hänet tuomittiin kuolemaan tuliaseen ja ammusten laittomasta hallussapidosta 19. marraskuuta 1956. Hänet hirtettiin Kamitin vankilassa 18. helmikuuta 1957. Asiakirjojen mukaan Kimathi tuli haudatuksi vankilan maille. Tarkkaa hautapaikkaa ei ole sittemmin löydetty.
Kimathin hautapaikan selvittämistä ja virallisten hautajaisten järjestämistä on vaadittu Keniassa. Leski, itsekin kapinaan osallistunut Mukami Kimathi vaati sekä Britannialta että Kenialta asiassa etenemistä vielä joulukuussa 2022. Hän kuoli toukokuussa 2023. Dedan Kimathin mukaan nimetty teknologinen yliopisto perustettiin vuonna 2012.
Boren kirkko

Boren kirkko () on Kleppin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1891.
Frøylandin ja Orstadin kirkko

Frøylandin ja Orstadin kirkko () on Kleppin kunnassa Norjassa sijaitseva betonikirkko vuodelta 2008.
Hedenstadin kirkko

Hedenstadin kirkko () on Kongsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Efteløtin kirkko

Efteløtin kirkko () on Kongsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Komnesin kirkko

Komnesin kirkko () on Kongsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1881.
Jondalenin kirkko

Jondalenin kirkko () on Kongsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1882.
Stanley Mathenge

Stanley Mathenge wa Mirugi (1919 Mahiga – kadonnut 1955) oli kenialainen mau-mau-kapinan kenraali, jonka uskotaan olleen mukana käynnistämässä kapinaliikkeen toimintaa Dedan Kimathin rinnalla. Hänen on väitetty lähteneen Etiopiaan vuonna 1955, mutta hän on sittemmin kadonnut.
Mathengella oli mau-mau-kapinaa edeltänyttä taistelukokemusta Myanmarista. Hän johti Kenya African Union -puolueen yhteydessä toiminutta Forty Groupia ja perusti Kenya Riigi -taistelijaryhmän. Mathengen vaimo Miriam Muthoni Mathenge joutui brittisotilaiden vangitsemaksi kahdeksan vuoden ajaksi, mutta ei suostunut paljastamaan miehensä olinpaikkaa. Häntä pidettiin Kamitin vankilassa. 
Toimittaja Joseph Karimi on väittänyt etiopialaisen maanviljelijä Ato Lemma Ayanun (k. 2010) olleen todellisuudessa Mathenge. Ayanu saapui valtiovieraana Jomo Kenyattan kansainväliselle lentoasemalle 30. toukokuuta 2003 ja sai perheineen hotellimajoituksen. Hän ei kuitenkaan osannut kikujua, swahilia eikä englantia, mikä herätti epäilyjä henkilöllisyydestä. Mathengen vaimo uskoi Ayanun olleen hänen miehensä, mutta poika Mirugi Mathenge oli eri mieltä. Kenialainen Nation Media Group rahoitti Mathengen vaimolle ja veljelle sekä kahdelle mau-mau-veteraanille matkan Etiopiaan, jossa Ayanu oli määrä tunnistaa Mathengeksi. Turvallisuusministeri Chris Murungaru kuitenkin katsoi hallituksen tulleen huijatuksi, ja vuonna 2007 ilmoitettiin, että DNA-testien mukaan Ayanu ei ollut sukua Mathengeille.
Tranholmen

Tranholmen on taajama ja saari Danderydin kunnassa Tukholman läänissä Upplandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 427 asukasta vuonna 2021. Tranholmeniin pääsee vain veneellä, ja asutus koostuu pääasiassa ympärivuotiseen käyttöön muutetuista vapaa-ajanasunnoista.
Åmotfors

Åmotfors on taajama Edan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 366 asukasta vuonna 2021.
Koppom

Koppom on taajama Edan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 683 asukasta vuonna 2021.
Eda glasbruk

Eda glasbruk on taajama Edan kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 226 asukasta vuonna 2021. Nimensä mukaisesti siellä on aiemmin toiminut lasitehdas.
Joachim Nielsen

Joachim "Jokke" Nielsen (8. syyskuuta 1964 Oslo – 17. lokakuuta 2000 Oslo) oli norjalainen rockmuusikko ja Jokke &amp; Valentinerne -yhtyeen keulahahmo. Nielsen kuoli heroiinin yliannostukseen 36-vuotiaana lokakuussa 2000.
Nielsenin isä on taidemaalari John David Nielsen ja veli sarjakuvataiteilija Christopher Nielsen.
Carl Edvard Johansson

Carl Edvard Johansson (15. maaliskuuta 1864 – 30. syyskuuta 1943) oli ruotsalainen insinööri. Hän asui nuorena joitakin vuosia Yhdysvalloissa ja palasi Ruotsiin vuonna 1885. Työskennellessään eskilstunalaisella kivääritehtaalla hän kehitti teräksisen mittapalasarjan, joka helpotti tarkkoja mittoja vaativaa sarjavalmistusta.
Sebastián Yatra

Sebastián Yatra, oikealta nimeltään Sebastián Obando Giraldo, (s. 15. lokakuuta 1994) on kolumbialaissyntyinen laulaja ja lauluntekijä. Hän käyttää artistinimenään hindinkielistä sanaa "yatra".
Yatra syntyi Kolumbiassa ja muutti viisivuotiaana joidenkin perheenjäsentensä kanssa Miamiin Yhdysvaltoihin isän jäädessä työhön Kolumbiaan. Valmistuttuaan Sagemont Schoolista vuonna 2012 Yatra meni Bostonin yliopistoon opiskelemaan liiketoimintaa, mutta jätti opinnot pian kesken keskittyäkseen laulamiseen.
Vuoden 2013 singlestä ”El psicólogo” tuli hitti Kolumbiassa ja muualla Latinalaisessa Amerikassa. Myöhempiä menestyskappaleita olivat ”Traicionera” (2016) ja ”Tacones rojos” (2021). Esikoisalbumi "Mantra" (2018) nousi ykköspaikalle Billboardin Latin Pop Albums -listalla ja oli Latin Grammy -ehdokkaana.
Lin-Manuel Mirandan säveltämä ja Yatran esittämä ”Dos oruguitas” Disneyn animaatioelokuvassa "Encanto" (2021) oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Kappale nousi Billboardin Hot 100 -listan 40 parhaan joukkoon.
Vuonna 2022 hän voitti kaksi Latin Grammy -palkintoa, paras pop-albumi (Best Pop Vocal Album) kolmannesta LP-levystään "Dharma" ja paras pop-kappale (Best Pop Song) kappaleestaan ”Tacones rojos”. "Dharma" oli myös Grammy-ehdokkaana parhaasta latinopop-albumista (Best Latin Pop Album) vuoden 2023 Grammy-gaalassa.
Simon Edvinsson

Simon Edvinsson (s. 5. helmikuuta 2003 Onsala, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Edvinsson edustaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka. 
Edvinssonin kasvattajaseura on HK Kings. Red Wings varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kuudennella varausvuorolla . Ennen Red Wingsin organisaatioon siirtymistä hän edusti SHL-joukkue Frölunda HC:ta. Edvinsson on pelannut 25 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia ja yhden syötön eli yhteensä neljä tehopistettä. Edvinsson pelannut 54 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kaksi maalia ja 18 syöttöä eli yhteensä 20 tehopistettä. Edvinsson on pelannut kuusi SHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on syöttänyt kaksi maalia. Kaikki uran tilastot päivitetty 7. lokakuuta 2024.
Charlotte von Mahlsdorf

Charlotte von Mahlsdorf (syntymänimeltään "Lothar Berfelde", ) oli saksalainen museonjohtaja ja tunnettu transvestiitti. Hän oli 1970-luvulla yksi Itä-Berliinin ensimmäisen LGBT-liikkeen voimahahmoista ja mahdollistajista.
Von Mahlsdorf perusti vuonna 1960 silloisen Itä-Berliinin itäisimmällä laidalla sijaitsevaan Mahlsdorfiin yksityisen Gründerzeit-museon, jossa on esillä maailman suurin Saksan keisarikunnan aikaan liittyvien esineiden kokoelma. Maaliskuussa 2018 tuli kuluneeksi 90 vuotta von Mahlsdorfin syntymästä. Tuolloin museon viereinen uusi tie sai nimekseen Charlotte-von-Mahlsdorf-Ring.
Aiheesta muualla.
Ranneliike.net-sivuston artikkeli Itä-Berliinin homokulttuurista, jossa sivutaan Charlotte von Mahlsdorfia (3.11.2009) (suomeksi)
Rapsodia (täsmennyssivu)

Rapsodia voi tarkoittaa seuraavia:
Rhapsody (pelisarja)

Rhapsody on Nippon Ichi Softwaren kehittämä ja julkaisema roolipelisarja.
Sarjaan viitataan myös tapahtumapaikan Marl Kingdom nimellä. Peleissä käytetään anime-tyylistä grafiikkaa ja viitataan musiikkiin sekä instrumentteihin. Sarjan söpöys oli suosittua Japanissa, mutta Yhdysvalloissa peli ei menestynyt.
Pelit.
Kokoelma.
Sarjan toinen ja kolmas peli on julkaistu uudelleen "Rhapsody: Marl Kingdom Chronicles" -kokoelmassa vuonna 2023.
Albert Oesch

Albert Oesch -nimisiä henkilöitä ovat:
Kreikan laivaston alukset

Kreikan laivaston alukset luettelee Kreikan merivoimien vuonna 2019 hallinnoimat alukset ja muun merkittävän kaluston.
Muut avustavat alukset.
Öljytankkerit (Π/Φ, P/F = Πετρελαιοφόρο, "Petrelaiofóro")
Vesitankkerit (Υ/Φ, Y/F = Υδροφόρο, "Ydrofóro")
Majakanhuoltolaivat (ΠΦΑ, PFA = Πλοίο Φάρος, "Ploío Fáros")
Poijunasennuslaivat (ΦΘ, FTh = Φραγματοθέτιδα, "Fragmatothétida")
Maihinnousualukset (Α/Β, A/V = Αποβατικό, "Apovatikó")
Henkilökuljetusalukset (ΠΜΠ, PMP = Πλοίο Μεταφοράς Προσωπικού, "Ploío Metaforás Prosopikoú")
Torpedonnoutoveneet (ΠΑΤ, PAT = Πλοίο Αλιείας Τορπίλων, "Ploío Alieías Torpílon")
Hinaajat (Ρ/Κ, R/K = Ρυμουλκό, "Rymoulkó")
Kelluvat nosturit (Π/Γ, P/G = Πλωτός Γερανός, "Plotós Geranós")
Hydrografiset ja oseanografiset alukset (Υ/Γ-ΩΚ, Y/G-OK = Υδρογραφικό-Ωκεανογραφικό, "Ydrografikó-Okeanografikó")
Oktay Akbal

Oktay Akbal (20. huhtikuuta 1923 Konstantinopoli – 28. elokuuta 2015 Muğla, Turkki) oli turkkilainen kirjailija, kääntäjä, journalisti ja kriitikko.
Akbal oli palkittu kirjailija. Hän julkaisi novellikokoelmia, romaaneja, esseitä, päiväkirjoja ja muistelmia. Turkkilaiselle romaanille oli toisen maailmasodan jälkeen ominaista rehevän alkuvoimainen maaseutu- ja kyläelämän kuvaus, ja Akbalin tuotanto poikkesi siitä: se oli pohdiskelevaa ja alakuloista monologia.
Akbal opiskeli oikeustiedettä Istanbulin yliopistossa mutta keskeytti opinnot ja aloitti toimittajan työt. Hän työskenteli toimittajana eri lehdissä vuoteen 1956, jolloin hän aloitti "Cumhuriyet"-sanomalehden kolumnistina.
Iranin kruunun ritarikunta

Iranin kruunun ritarikunta () oli iranilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1913 šaahi Ahmad Shah Qajarin käskystä. Pahlavien dynastien noustua valtaan Reza Pahlavi uudisti ritarikuntaa, jossa oli aluksi vain yksi luokka, lisäämällä siihen neljä alempaa luokkaa. Kruunun ritarikunnasta tuli myös Pahlavin ritarikunnan perustamisen jälkeen Iranin toiseksi korkea-arvoisin ritarikunta. Sitä myönnettiin tunnustuksena poikkeuksellisista ansioista valtion hyväksi. Saajan ei tarvinnut olla Iranin kansalainen.
Ritarikunta lakkautettiin vuonna 1979 islamistivallankumouksen jälkeen.
Ritarikunta jakautui 5 luokkaan ja 3 mitaliluokkaan:
Pahlavin ritarikunta

Pahlavin ritarikunta () oli iranilainen ritarikunta, joka perustettiin vuonna 1926 šaahi Reza Pahlavin käskystä. Se oli Iranin korkein mahdollinen kunnianosoitus, ja sitä myönnettiin ulkomaalaisille valtionpäämiehille sekä Iranin keisarillisen perheen jäsenille.
Ritarikunnassa oli kaksi luokkaa:
Zulfiqarin ritarikunta

Zulfiqarin ritarikunta () on iranilainen ritarikunta, joka perustettiin 1856 šaahi Nasser-al-Din Shahin käskystä, joskin ritarikunnan nimi oli tuolloin Uskovien komentajan ritarikunta. Nykyisen nimensä ritarikunta sai vuonna 1925 šaahi Reza Pahlavin kaudella. Nimi viittaa kalifi Alin legendaariseen miekkaan. Ritarikunnasta tuli Iranin asevoimien korkein sotilasansiomerkki ja sitä myönnettiin upseereille tunnustuksena urheudesta tai sotilaille, jotka kaatuivat taistelussa.
Kunnianosoitus myönnettiin vuonna 2019 Quds-joukkojen komentaja Qassem Suleimanille, mikä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1979 vallankumouksen, kun ritarikuntaan tehtiin uusi nimitys. 
Ritarikunnassa on ollut vuodesta 1925 lähtien kolme luokkaa.
Christmastide

Christmastide on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin jouluaiheinen EP vuodelta 2020. Se sisältää neljä Amosin säveltämää joululaulua. 
EP julkaistiin vinyylinä ja digitaalisena latauksena sekä suoratoistopalveluissa. Kappale ”Better Angels” julkaistiin singlenä.
Didier Eribon

Didier Eribon (s. 1953 Reims, Ranska) on ranskalainen sosiologi, filosofi ja kirjailija. Hän on ollut Amiensin yliopiston professori ja vieraileva tutkija Berkeleyn, Cambridgen ja Zürichin yliopistoissa. Hänen merkittäviä teoksiaan ovat Michel Foucault’n elämäkerta "Michel Foucault" (1991) ja kansainvälinen menestysteos "Retour à Reims" (2009; suom. "Paluu Reimsiin", 2024).
Eribon on lähtöisin työväenluokkaisesta perheestä, ja hän kirjoittaa teoksessaan "Paluu Reimsiin" taustan aiheuttamista ristiriidoista samalla kun hän tekee sosiologista analyysiä. Vanhemmat ja veljet siirtyivät äänestämään oikeistoa, ja näkemyseroista tuli niin vakavia, ettei hän voinut mennä isänsä hautajaisiin, koska olisi joutunut tapaamaan veljensä.
Bromipyrogallolipunainen

Bromipyrogallolipunainen (C19H10SBr2O8) on ftaleiinirakenteinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää analyyttisessä kemiassa reagenssina määritettäessä useiden metallien pitoisuuksia.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bromipyrogallolipunainen on tummanpunaista tai punaruskeaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja etanoliin sekä paremmin esimerkiksi asetoniin, etikkahappoon ja emäksiin. Aine on pH-indikaattori ja sen liuosten väri muuttuu pH-arvon kohotessa oranssista punaisen kautta violetiksi. Bromipyrogallolipunainen muodostaa värillisiä komplekseja useiden metallien kanssa.
Bromipyrogallolipunaista valmistetaan pyrogallushapon ja o-sulfobentsoehappoanhydridin kondensaatioreaktiolla. Muodostunut tuote bromataan bromipyrogallolipunaiseksi.
Bromipyrogallolipunaista käytetään kompleksometrisena indikaattorina muun muassa mangaanin, magnesiumin, koboltin, nikkelin, vismutin ja lantanidien määrityksissä. Spektrofotometrisesti sen avulla määritetään edellämainittujen metallien lisäksi muun muassa hopea-, kupari-, lyijy-, tina- ja uraanipitoisuuksia.