tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pyhän Joosefin yliopisto

Pyhän Joosefin yliopisto (, , lyh. USJ) on macaolainen yliopisto. Se on yksityinen ja katolilainen yliopisto, jonka pääkampus sijaitsee Ilha Verden kaupunginosassa Macaolla. Yliopisto on perustettu vuonna 1996 ja sen perustajat olivat Portugalin katolinen yliopisto ja Macaon katolilainen hiippakunta.
Vuonna 2020 yliopiston rehtoriksi valittiin Stephen Morgan.
USJ:hin kuuluu kuusi tiedekuntaa:
Vesijärvenkadun sähkölaitos

Vesijärvenkadun sähkölaitos tai Lahden sähkölaitos on Valter Jungin ja Emil Fabritiuksen suunnittelema, vuonna 1908 valmistunut, Lahdessa Vesijärvenkadulla sijaitseva rakennus. Lahden kaupungin sähkölaitoksen toiminta alkoi jo vuonna 1907, ja vuotta myöhemmin rakennettu sähkölaitos oli kaupungin ensimmäinen julkinen rakennuskohde. Teknisestä toteutuksesta vastasivat helsinkiläinen diplomi-insinööri Bernhard Wuolle ja Insinööritoimisto Zitting &amp; Co.
Vanha sähkölaitos edustaa jugend-tyylisuuntaa. Rakennuksen alkuperäisestä käyttötarkoituksesta viestivät salamakuviot julkisivussa.
Kastellet (Kööpenhamina)

Kastellet on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva 1600-luvulla rakennettu sitadelli-linnoitus. Kastellet on yleisölle osin avoin turistinähtävyys, mutta se on yhä virallisesti sotilasaluetta, ja sinne on sijoitettu muun muassa Tanskan puolustusvoimien hallintoa.
Kristian IV määräsi linnoituksen rakentamisen vuonna 1626 ja vuonna 1661 arkkitehti Henrik Ryse teki suunnitelman vanhemman linnoituksen päivittämiseksi moderniksi sitadelliksi. Rysen tarkoituksena oli rakentaa sitadelliin myös linna ja kirkko. Linnaa ei kuitenkaan koskaan rakennettu ja kirkkosuunnitelmakin korvattiin myöhemmin toisella. Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1704. Kastelletin kirkon yhteydessä on toiminut myös vankila vuodesta 1725 lähtien. Kirkon ja vankilan seinissä oli äänireikiä ja äänikanavia, joiden ansiosta vankilasta oli mahdollista seurata jumalanpalvelusta.
Kuuluisia vankeja Kastelletissa ovat olleet muun muassa preussilainen lääkäri ja poliitikko Johann Struensee, ruotsalainen sotamarsalkka Magnus Stenbock ja englantilainen merirosvo ja kaappari John Norcross.
Macaonportugali

Macaonportugali () on portugalin kielen murre, jota puhutaan Macaolla. Kaupungin asukkaista noin kolme prosenttia puhuu portugalia äidinkielenään ja yhteensä noin seitsemän prosenttia koko kaupungin väestöstä osaa sujuvaa portugalia. Enemmistö macaolaisista puhuu kantoninkiinaa. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Erityispiirteitä.
Fonologia.
Verrattuna standardiportugaliin macaonportugalissa tavunloppuinen jää usein ääntämättä: "falar" tai "porque" . Sanat, jotka loppuvat -"em", äänetään Macaolla ilman nasaalista vokaalia: "sem" tai "bem" .
Kielioppi.
Macaonportugalissa on mahdollista käyttää vain verbin kolmatta persoonaa ja oikeaa persoonaa ilmaistaan esimerkiksi pronominilla: "Os meus pais fazia tudo isto" (’minun vanhempani tekivät kaiken tämän’).
Sanasto.
Lähde:
Anglosaksinen mytologia

Anglosaksinen mytologia oli anglosaksien 400–600-luvuilla seuraama polyteistinen uskonto. Germaanit toivat uskonnon mukanaan 400-luvulla asuttaessaan Britannian. Anglosaksit eivät jättäneet jälkeensä kirjoitettuja lähteitä, ja heidän pakanauskonnostaan on jäljellä vain vähän todisteita. Tutkijat ovat käyttäneet lähteinään paikannimiä ja hautapaikkoja.
Uskonto.
Anglosaksit uskoivat moniin jumaliin ja yliluonnollisiin voimiin. Tutkijat ovat paikannimistä ja riimuista päätelleet joidenkin heidän jumaltensa nimiä: Tiw, Ing, Woden, Thunor ja jumalatar Freo. Heillä ei luultavasti ollut papistoa, mutta paikannimien perusteella heillä oli kuitenkin julkisia pyhäköitä. He käyttivät taikakaluja ja -juomia, jalokiviä ja taikoja suojana pahoja henkiä ja sairauksia vastaan.
Anglosaksien pakanauskontoon kuului myös myyttejä. Erään myytin mukaan anglosaksien kuningassuvut syntyivät jumalista polveutuneista hevosihmisistä, jotka johtivat Etelä-Englannin valloitusta. Hevosenlihan syömiselläkin saattoi olla anglosakseille uskonnollinen merkitys. Heidän hautausmenoistaan tiedetään, että vainajat joko tuhkattiin ja haudattiin uurnissa, tai haudattiin tuhkaamatta. Anglosaksit jättivät vainajille myös hautalahjoja: 400- ja 500-luvuilta peräisin olevista hautapaikoista on löydetty aarteita, vaatekappaleita, hevosia, aseita ja ruokaa. Eräs tunnettu, mahdollisesti pakanallinen veneeseen tehty hautaus sijaitsee Sutton Hoossa. Hauta on ajoitettu noin vuodelle 625. 
Anglosaksien kääntyminen kristinuskoon.
500-luvun loppupuolella Roomasta ja Irlannista saapui Britanniaan lähetyssaarnaajia, jotka alkoivat käännyttää anglosaksihallitsijoita kristinuskoon. Irlantilaiset kristityt olivat käännytystyössään onnekkaampia, sillä anglosaksit tykästyivät luostarilaitokseen, jonka puolesta irlantilaiset puhuivat. Kristinuskoon kääntyminen saattoi olla hallitsijoille hyödyllistä siinä mielessä, että uusi uskonto toi mukanaan luku- ja kirjoitustaidon, jota anglosaksien kasvavat kuningaskunnat tarvitsivat lakien ja asiakirjojen kirjoittamista varten. 600-luvun aikana kristityt rakensivat Englantiin kirkkoja ja luostareita, ja monet anglosaksit kääntyivät kristinuskoon. 
Siirtymä pakanuudesta kristinuskoon ei ollut yksinkertainen, ja joskus kristityn hallitsijan jälkeen valtakunnan johtoon saattoi nousta pakanahallitsija. Toiset hallitsijat saattoivat puolestaan noudattaa sekaisin kristinuskoon ja pakanauskontoon kuuluneita tapoja. Toisaalta kirkko myös sulautti monia pakanatapoja omiin oppeihinsa. Lisäksi uskotaan, että monet Englannin ensimmäiset kirkot rakennettiin pakanallisille palvontapaikoille.
MacOS Monterey

macOS Monterey on macOS-käyttöjärjestelmän kahdeksastoista versio, joka julkistettiin 7. kesäkuuta 2021 WWDC 2021 -tapahtumassa. Virallisesti käyttöjärjestelmä ilmestyi 25. lokakuuta, josta lähtien sen on pystynyt päivittämään.
Versio on nimetty Kalifornian rannikolla sijaitsevan Montereynlahden mukaan.
Järjestelmävaatimukset.
macOS Montereyn tukemat laitteet:
Talvi-Erkki

Erik (Erkki, Eerikki) Henriksson Turpeinen eli Talvi-Erkki oli suomalainen Kivijärvellä 1800-luvulla elänyt rahanväärentäjä. Hän teki jo 15-vuotiaana kaupunkimatkoillaan varkauksia, ja hänestä kehittyi taitava rahanväärentäjä. 
Vuonna 1852 hän jäi ensimmäisen kerran kiinni väärän rahan levittämisestä ja sai 20 raippaparin rangaistuksen. 1850-luvulla Talvi-Erkki tuomittiin useita kertoja väärennyksistä, murroista ja ryöstelystä. Vuonna 1863 hänet tuomittiin sitten elinkautiseen pakkotyöhön Siperiaan, mutta hän onnistui karkaamaan ja palasi kävellen takaisin Suomeen. Talvi-Erkki eli sitten viranomaisia piileskellen Kivijärvellä, ja ollessaan kuolinvuoteellaan hän luovutti kirkkoherra Krankille yhden väärennysmuotin, jolla hän oli valmistanut 1850-luvulla vääriä 25 kopeekan kolikoita. Talvi-Erkin väärennysmuotti on nykyisin Kansallismuseon rahakammion kokoelmissa.
Talvi-Erkki syntyi 1840-luvun alkupuolella Talviaisten talossa Kivijärven Kuivaniemen kylässä viisilapsisen perheen nuorimpana. Kertoman mukaan hän oppi kirjoitustaidon ja vääränrahan tekotaidon Kupari-nimiseltä mieheltä, joka majaili Talviaisten talossa Erkin lapsuus- ja nuoruusvuosina. Väärän rahan valmistamisen hän aloitti 16-vuotiaana, ja pian hän kierteli lähipitäjien taloissa muun muassa Pihtiputaalla ja Viitasaarella tekemässä väärää rahaa. Hän joutui ensimmäisen kerran pidätetyksi, kun eräs talollinen, jolle hän oli tehnyt väärää rahaa, ilmiantoi hänet.
Talvi-Erkki karkotettiin kaksi kertaa Siperiaan, mutta hän onnistui pakenemaan sieltä takaisin Suomeen. Hän joutui kuitenkin piileskelemään viranomaisia. Hän ei enää myöskään tehnyt väärää rahaa, koska rahat olivat Erkin karkotusaikana muuttaneet muotoaan ja tulleet vaikeammin väärennättäviksi. Erkillä ei myöskään enää ollut työssä tarvittua näkökykyä ja käden tarkkuutta. Noin 7–8 vuotta Siperiasta paluunsa jälkeen Talvi-Erkki sairastui syöpään. Hän kuoli noin 60-vuotiaana Kivijärvellä.
Emu Field

Emu Field oli ydinkoealue Etelä-Australiassa.
Alue tuli tunnetuksi etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan tekemästä Operaatio Toteemi -sarjan ydinkokeista lokakuussa 1953, jotka toteutettiin ilmakehässä. Ilmakehässä tehtävät ydinkokeet kiellettiin vuonna 1963 yhteisellä ydinsulkusopimuksella. Alue sijaitsee hieman etelään Maralingan ydinkoealueelta. Aluetta lähellä sijaitsee myös Woomeran koealue, jolta on muun ohella myös Britannian kehittelemiä raketteja laukaistu (kuten "Black Knight" sekä Blue Steel).
We Are the Apocalypse

We Are the Apocalypse on black metal -yhtye Dark Funeralin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2022 levymerkillä Century Media Records.
Birger Huhta

Birger Johannes Huhta (11. lokakuuta 1916 Kaarlela – 16. syyskuuta 2007 Kokkola) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Huhdan vanhemmat olivat Johan Erik Huhta ja Edla Elisabeth Karr-Räbb ja puoliso Solveig Remell. Huhta ryhtyi nahka-alalle heti kansakoulun jälkeen, työskennellen useita vuosia Kokkolan Krominahkatehdas -yhtiössä. Vuonna 1948 hän suoritti nahkateknikon tutkinnon Kööpenhaminassa ja oli sitten osakas ja työntekijä kahdessa eri nahkatehtaassa vuoteen 1956 asti. Hän perusti tuolloin oman käsineitä valmistavan tehtaan Kaarlelan Vitsariin. Käsineiden valmistusta siirrettiin jo 1960-luvulla osittain myös Portugaliin. Yritys, josta tuli osakeyhtiö Oy B. Huhta Ab vuonna 1978, oli Suomen johtavia käsinevalmistajia. 
Maastohiihtäjien erikoiskäsineille Huhta sai vuonna 1975 patentin Yhdysvalloissa, joka oli voimassa vuoteen 1993 asti. Huhta myös toimitti Suomea olympialaisissa edustaneille urheilijoille yrityksensä tuotteita. Hän oli aktiivinen paitsi yrityksensä markkinoinnissa ja tuotekehityksessä, myös alansa kansainvälisenä asiantuntijana, osallistuen muun muassa Suomen ja Neuvostoliiton välisiin kauppaneuvotteluihin. Huhta oli lisäksi osakas ja toimi jonkin aikaa johtajana turkistarhayhtiössä Karleby Mink, ja oli herkkusienien viljely- ja -jalostamoyrityksen omistajia.
Kaarlelan kunnanhallituksen jäsen Huhta oli kymmenen vuotta, toimien myös kunnanhallituksen puheenjohtajana, ja kunnanvaltuuston jäsen 1964–1968 ja puheenjohtaja vuonna 1967. Teollisuusneuvoksen arvonimen Huhta sai vuonna 1969.
Ahjon konepaja

Ahjon Konepaja Osakeyhtiö - Aktiebolaget Ahjo Mekaniska Verkstad oli Helsingin Siltasaaressa osoitteessa Hakaniemenkatu 4 – Näkinkuja 9–11 1920- ja 1930-luvuilla toiminut konepaja.
Ahjo konepajayhtiö perustettiin vuonna 1919 ja se jatkoi 1918 perustetun yrityksen "Ahjo Konetehdas J. L. Ilmonen" toimintaa ostettuaan sen. Uuden yrityksen suurin omistaja oli Emissioniosakeyhtiö. Samalla paikalla oli aiemmin toiminut John von Julinin vuonna 1853 perustama konepaja, vuodesta 1871 Stenbergin konepaja sekä Nikolajeffin omistama, vuonna 1909 perustettu Konetehdas Alfa.
Ahjon konepaja valmisti muun muassa höyrykattiloita, erilaisia kuljetus- ja siirtolaitteita, maatalous- ja nostokoneita, vene- ja maatalousmoottoreita, vanne- ja sirkkelisahoja, halonsahaus- ja pilkkomiskoneita, vesipumppuja, rakennuskoneita ja kottikärryjä. Konepaja toimi myös autokorjaamona.
Ahjon konepajatoiminta myytiin vuonna 1939 Verkkosaarenkatu 4:ssä toimineelle uudelle Ahjo Oy:lle, ja Ahjon Konepaja Osakeyhtiö toimi tämän jälkeen pelkkänä kiinteistöyhtiönä. Ahjon entinen konepajakiinteistö oli vuoteen 1958 saakka Oy Nikolajeff Ab:n moottorikorjaamon käytössä, ja sen jälkeen siinä toimi paperialan tukkukauppaa harjoittanut Oy O. J. Dahlberg Ab. Ahjon Konepaja Osakeyhtiön nimeksi muuttui vuonna 1952 Oy Ahjon Auto Ab ja vuonna 1958 Kiinteistö Oy Hakaniemenkatu 4. Yhtiö fuusioitiin vuonna 1977 Ab Investor Oy:hyn, jonka omisti varatuomari Lars Nygren (1913–1980).
Hiidenjärvi (Sotkamo)

Hiidenjärvi on paikoin syvä ylänköjärvi Sotkamon eteläosassa Kainuussa. Sen pinta-ala on yksi neliökilometri. Etäisyys Kajaanista on 53 kilometriä eteläkaakkoon. Kainuun, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakuntarajat kohtaavat noin seitsemän kilometriä Hiidenjärveltä kaakkoon.
Maantiede.
Hiidenjärven pituus etelästä pohjoiseen on 2,7 kilometriä. Saaria on kaksi, niillä ei ole karttanimiä. Pienet niemimaat jakavat järveä useisiin lahtiin (Eteläpää, Uuranlahti, Jokilahti, Pohjoislahti). Noin kolmannes järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 29 metriä, sijaitsee itärannan lähellä.
Hiidenjärven alavalla länsirannalla on kulttuurimaisemaa, itäranta on osin jyrkkä ja kohoaa paikoin noin 60 metriä järven pintaa korkeammalle. Järven itä- ja koillispuolella sijaitsee Hiidenvaaran luonnonsuojelualue.
Hiidenjärven vesitilavuus on 8 122 000 kuutiometriä.
Hiidenjärvi (04.647.1.007) kuuluu Suuri-Petäisen valuma-alueeseen (04.647), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Hiidenjärvi on kolmanneksi laajin Suuri-Petäisen valuma-alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Suuri-Petäinen ja Ukonjärvi.
Suomessa on kahdeksan Hiidenjärvi-nimistä vakavettä. Sotkamon Hiidenjärvi on niistä kolmanneksi laajin.
Suuri-Petäinen

Suuri-Petäinen on matala, soiden reunustama järvi Sotkamon eteläosassa Kainuussa. Sen pinta-ala on 3,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 49 kilometriä eteläkaakkoon. Kainuun ja Pohjois-Savon maakuntaraja kulkee puolisentoista kilometriä Suuri-Petäiseltä lounaaseen.
Maantiede.
Suuri-Petäisen pituus kaakosta luoteeseen on neljä kilometriä. Järvi on varsin tasaleveä, leveys lounaasta koilliseen on noin kilometrin. Saaria on ei ole. Vain 1,45 hehtaaria järvestä on vähintään viisi metriä syvä, syvin kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa.
Suuri-Petäisen länsipuolella sijaitsee Laakajärvi. Järvien välisen kannaksen leveys on noin kilometrin ja sen halki virtaa Petäjäkoski Suuri-Petäisestä Laakajärveen, jonka korkeustaso on noin 10 metriä Suuri-Petäistä alempi. Kannaksella sijaitsee Laakajärven kylä. Suuri-Petäisen itäpuolella sijaitsee Pieni-Petäinen (179,6 metriä mpy), joka laskee Välijokea Suuri-Petäiseen.
Suuri-Petäisen vesitilavuus on 8 573 000 kuutiometriä.
Suuri-Petäinen (04.647.1.001) kuuluu Suuri-Petäisen valuma-alueeseen (04.647), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Suuri-Petäinen on laajin Suuri-Petäisen valuma-alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat ovat Ukonjärvi ja Hiidenjärvi.
Myös Kuopiossa on Suuri-Petäinen (04.611.1.125).
Ukonjärvi (Sotkamo)

Ukonjärvi on runsassaarinen metsäjärvi Sotkamon eteläosassa Kainuun eteläkolkassa. Sen pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 55 kilometriä eteläkaakkoon. Kainuun, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakuntarajat kohtaavat viitisen kilometriä Ukonjärveltä itään.
Maantiede.
Ukonjärven pituus kaakosta luoteeseen on 4,2 kilometriä. Järvi kapenee luodetta kohden. Puolentoista metrin syvyyskäyrä kulkee varsin lähellä rantaviivaa. Runsaat kaksi prosenttia järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvin kohta, 13 metriä, sijaitsee pohjoisessa Lehtosaaren itäpuolella.
Ukonjärven saariluku on 13. Saarista 4 on alle aarin laajuisia luotoja. Nimettyjä saaria on etelästä lukien Rantasaari, Kirkkosaari, Selkäsaari, Lehtosaari ja Niskasaaret.
Ukonjärveen virtaa Tuohenjoki idästä. Ukonjärven luusua sijaitsee pohjoisrannalla, josta lähtee luoteeseen Pieni-Petäisen ja Suuri-Petäisen kautta Laakajärveen (164,4 metriä mpy) virtaava vesiväylä. Noin puolitoista kilometriä Ukonjärveltä etelään sijaitsee Älänne.
Ukonjärven vesitilavuus on 10 440 000 kuutiometriä.
Ukonjärvi (04.647.1.022) kuuluu Suuri-Petäisen valuma-alueeseen (04.647), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Nurmijoen alue (04.64) ja ensimmäinen Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ukonjärvi on toiseksi laajin Suuri-Petäisen valuma-alueen 36:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Suuri-Petäinen ja kolmanneksi laajin on Hiidenjärvi. Ukonjärvi on tilavuudeltaan Suuri-Petäistä isompi.
Sotkamon Ukonjärvi on laajin Suomen kahdeksasta Ukonjärvestä, ja ainoa jonka pinta-ala on yli neliökilometrin.
Lahden vanha linja-autoasema

Lahden vanha linja-autoasema on Kaarlo Könösen suunnittelema, vuonna 1939 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Tutkija Riitta Niskanen toteaa linjakkaan linja-autoaseman olevan "harvalukuisen lahtelaisfunktionalismin parhaita esimerkkejä". Aseman tunnistettava piirre on kapea, noin 30 metriä korkea kellotorni.
Liikennöinti siirtyi vuonna 2016 rautatieaseman läheisyyteen matkakeskukseen, ja myöhemmin vanhalla linja-autoasemalla on ollut muun muassa ruokakauppa ja ravintola.
Heikki Seppälä (urkuri)

Heikki Juhani Seppälä (22. elokuuta 1922 Tampere – 4. helmikuuta 1990 Uppsala) oli suomalainen kirkkomuusikko. Hän sai director musices -arvon 1952 ilmeisesti nuorimpana muusikkona siihen mennessä.
Elämä ja ura.
Heikki Seppälän vanhemmat olivat tuomiorovasti K. H. Seppälä ja pianonsoiton opettaja Anna Karolina Seppälä o. s. Levón. Heikki Seppälä kävi keskikoulun Tampereen suomalaisessa yhteiskoulussa ja opiskeli musiikkia Tampereen musiikkiopistossa. Aamulehden arvostelija kirjoitti 15-vuotiaan Heikki Seppälän suorituksesta musiikkiopiston näytteissä toukokuussa 1938 seuraavasti: "Heikki Seppälän Melartin-soitto on mainittava erikseen. Enemmänkin kuin kaunis taitoisuus vakuutti soiton tulkintasisältö nuorenmiehen huomattavasta lahjakkuudesta. Hänen soitossaan on aitoa musiikillista ajattelua ja välittömyyttä. Vasiten tästä syystä Heikki Seppälän suoritus oli koko eilisillan merkittävin." Seuraavan vuoden lokakuussa Seppälä esiintyi Yleisradion lähetyksessä Tampereelta. 
Heikki Seppälä jatkoi musiikin opiskelua Helsingissä ja valmistui Helsingin kirkkomusiikkiopistosta kanttori-urkuriksi 1942 ja sai Sibelius-akatemian päästötodistuksen 1952 ja urkudiplomin 1953. Sibelius-akatemian oppilaanakin Heikki Seppälä sai jo 1943 tunnustusta esiintymisestään oppilasnäytteissä. 
Seppälä työskenteli Tampereen Viinikan kirkon kanttori-urkurina 1942–1954 ja samassa tehtävässä Kalevan seurakunnassa 1953–1957. Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan urkurina hän toimi 1957–1975. Seppälä piti ainakin alkuaikoina tuomiokirkossa kerran kuukaudessa pääsymaksuttoman urkuillan. Kesällä 1968 Seppälä ryhtyi yhdessä Pyynikin ja Kalevan seurakuntien urkureiden Matti Hannulan ja Pentti Salmelan kanssa järjestämään arkipäivisin urkutuokioita Kalevan kirkossa ja tuomiokirkossa. Samat urkurit panivat 1973 alulle kesäsunnuntaihin sijoittuvan urkukonserttisarjan Aleksanterin kirkossa. 
Heikki Seppälä toimi Tampereella Tampereen musiikkiopiston opettajana 1944–1975 ja Aamulehden musiikkiarvostelijana 1952–1974. Hän piti urkuensikonserttinsa Helsingissä 1952 ja sen jälkeen konsertteja eri puolilla maata. Olavi Pesonen totesi Seppälän ensikonserttia arvioidessaan: " . . . taitaa soittimensa juurta jaksain. Niin sormio- kuin jalkiotekniikkakin vaikuttaa vaivattomalta vaikeimmissakin tehtävissä." Heikki Seppälää käytettiin useasti laulukonserttien pianosäestäjänä, missä yhteydessä ylistettiin hänen ilmiömäistä transponointitaitoaan. 
Heikki Seppälän aviopuoliso oli vuodesta 1943 näyttelijä Kielo Tuulikki Keihäs. Avioliitosta syntyi kolme lasta: Johannes Seppälä (Kaarle Juhani, 1944–2017), Antti (Huunan-Seppälä, 1945–2022) ja Matti (Huunan-Seppälä, 1946–). Jäätyään eläkkeelle Heikki Seppälä muutti vaimoineen Uppsalaan ja liittyi ortodoksiseen kirkkoon seuraten täten poikaansa Johannesta, joka toimi Ruotsissa Ekumeenisen patriarkaatin alaisen kreikkalaisen seurakunnan pappina.
Vuontisjärvi (Muonio)

Vuontisjärvi on järvi Muoniossa Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 6,3 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 184 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Vuontisjärven pituus etelästä pohjoiseen on 6,4 kilometriä. Järven länsipuolisko on laajalti vähintään kuusi metriä syvä, itäpuolisko on sitä vastoin laajalti korkeintaan kuusi metriä syvä. Vähintään kymmenen metriä syvän alueen pinta-ala on noin 1,8 neliökilometriä. Vuontisjärven itäranta on niemien ja lahtien pirstomaa ja se kuuluu Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon. Länsiranta on itärantaa jyrkempi ja siellä on pientaloja. Vuontisjärven lounaisrannalla kohoavan Vuontisrovan laki on yli 350 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven itäpuolella on kolmen Riivinjärven kokonaisuus.
Vuontisjärven laajin saari on pitkulainen Kenttäsaari, jonka itäpuolella sijaitsee Palosaari ja pohjoispuolella Pääskyssaari. Järven luoteisrannan tuntumassa sijaitsee vähäisten luotojen rykelmä. Järven luusua on etelässä, josta alkaa kaakkoon virtaava Vuontisjoki, joka yhtyy Jerijokeen, joka laskee Toras-Sieppiin eli Siepinjärveen (246,3 metriä mpy).
Vuontisjärven vesitilavuus on 41 181 000 kuutiometriä.
Vuontisjärvi (67.475.1.001) kuuluu Vuontisjoen valuma-alueeseen (67.475), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Jerisjoen valuma-alue (67.47) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Vuontisjärvi on laajin Vuontisjoen valuma-alueen kuudesta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Vuontisjärvi on kolmanneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Tilavuudeltaan se on jonkin verran suurempi kuin Muonion toiseksi laajin vakavesi eli Äkäsjärvi. Suomessa on kuusi Vuontisjärveä, joista Muonion Vuontisjärvi on toiseksi laajin. Enontekiöllä sijaitsee kolme Vuontisjärveä ja Inarissa kaksi.
Ei aivan ihminen

Ei aivan ihminen ("Still Not Quite Human") on Disney Channelin tuottama tieteiskomediaelokuva, joka julkaistiin 1992. Sen on ohjannut Eric Luke. Se on kolmas "Not Quite Human" -elokuva ja jatko-osa sarjan toiselle osalle "Not Quite Human II".
Torasjärvi (Muonio)

Torasjärvi on kaksialtainen järvi Muonion kuntakeskuksen itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 4,9 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 177 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Torasjärven altaat ovat Torasjärvi ja sen kaakkoispuolella sijaitseva Toras-Sieppi eli Siepinjärvi. Jälkimmäinen on edellistä selvästi pienempi. Toras-Siepin korkeustaso on 0,3 metriä varsinaista Torasjärveä ylempi. Toras-Sieppi laskee Välijokea Torasjärveen. Sekä Torasjärven että Toras-Siepin syvimmät kohdat ovat noin kahdeksan metriä. Toras-Siepin etelä- ja keskiosa on suurelta osin vähintään kuusi metriä syvä.
Torasjärvellä ei ole mainittavia saaria. Luusua sijaitsee Piinsuussa varsinaisen Torasjärven etelärannalla. Piinsuusta saa alkunsa mutkainen joki, joka virtaa Kalkinjärven (245,7 metriä mpy) kautta länteen Olosjärveen (243,2 metriä mpy). Toras-Sieppiin virtaa Jerisjoki pohjoisesta. Joki laskee Toras-Siepin koillisrannalle, jossa levittäytyy kylämäinen kokonaisuus.
Toras-Siepin länsirannan Siepinvaaran korkeustaso on noin 310 metriä merenpinnan yläpuolella. Torasjärven pohjoisrannalla sijaitsevan Kipparivaaran laki on noin 300 metriä mpy. Toras-Siepin kaakkoispuolella sijaitsee Jerisjärvi. Järvien välissä sijaitsee vaaroja ja vähäisiä vakavesiä.
Torasjärven vesitilavuus on 14 726 000 kuutiometriä.
Torasjärvi (67.472.1.003) kuuluu Olosjärven-Torasjärven alueeseen (67.472), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Jerisjoen valuma-alue (67.47) ja ensimmäinen jakovaihe Kangosjärven–Muonion alue (67.4). Torasjärvi on laajin Olosjärven-Torasjärven alueen neljästätoista vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Torasjärvi on seitsemänneksi laajin Muonion 226:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Muoniossa sijaitsee myös Sieppijärvi-niminen vakavesi.
Muonion Torasjärvi on laajin Suomen kolmesta Torasjärvestä. Kaksi muuta sijaitsevat Yli-Torniossa ja Soinissa.
Kelvänjärvi

Kelvänjärvi on kalataloudellisesti arvokas järvi Kolin kansallispuiston itäpuolella Lieksan eteläosassa Pohjois-Karjalassa. Kelvänjärven pinta-ala on 2,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 54 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Kelvänjärven pituus kaakosta luoteeseen on 8,7 kilometriä. Järvi on leveimmillään Vihilahden kohdalla, josta on lähimmälle vastarannalle noin 700 metriä. Viinaniemensalmessa leveys on noin 35 metriä. Runsas kahdeksasosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvät alueet eivät muodosta yhtenäistä vyöhykettä, vaan järven pohja kumpuilee. Syvimmät kohdat sijaitsevat järven kaakkoisosassa.
Kelvänjärven saariluku on kahdeksan. Laajimmat saaret (Kinnulansaari, Hiekkasaari, Mäntysaari) sijaitsevat järven kaakkoisosassa. Kelvänjärveen laskee Ihantojoki kaakosta. Kelvänjärvi laskee luoteesta noin kilometrin pituista Kelvänjokea Pieliseen. Kelvänjärven rannoilla on asutusta ja peltomaata sekä vaaroja, jotka kohoavat enimmillään noin sata metriä järven pintaa korkeammalle. Kelvän kylä sijaitsee järven kaakkoisella rannalla.
Kelvänjärven vesitilavuus on 15 267 000 kuutiometriä.
Kelvänjärvi (04.419.1.001) kuuluu Kelvänjoen valuma-alueeseen (04.419), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Kelvänjoen valuma-alueella on 28 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Kelvänjärvi on laajin. Sitä seuraa Kyyrönlampi.
Kelvänjärvi on Lieksan yhdeksänneksi laajin vakavesi. Sitä seuraa Savijärvi.
Melodi Grand Prix 2017

Melodi Grand Prix 2017 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2017 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 1035 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin karsinnan finaaliin.
Finaali pidettiin 11. maaliskuuta Oslo Spektrum -areenalla. Finaalissa voittaja valittiin kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät ja kansainväliset raadit valitsivat neljä kappaletta toiselle kierrokselle. Ensimmäisen kierroksen tuloksista julkaistiin vain jatkoon menijät sekä kunkin kansainvälisen raadin suosikki. Toisella kierroksella puhelinäänestäjät valitsivat voittajan. Kilpailun voitti Jowst kappaleella ”Grab the Moment”. Finaali keräsi 1 155 000 katsojaa.
"Esiintymisjärjestys, toiselle kierrokselle päässeet värjätty, ensimmäisen kierroksen tarkkaa tulosta ei julkaistu.
Tylosurus

Tylosurus on nokkakalojen (Belonidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kymmenen lajia:
Josif Unschlicht

Josif Stanislavovitš Unschlicht (1879–1938) oli venäläinen puna-armeijan upseeri, joka toimi vuosina 1925–1930 Neuvosto-Venäjän apulaissotakomissaarina eli kansankomissaarin 1. sijaisena. Unschlicht toimi myös Valko-Venäjän GPU:ssa, ylimmän sotaneuvoston jäsenenä ja järjesti puna-armeijan yhteistyötä Saksan armeijan kanssa. Unshlicht pidätettiin vuonna 1937 suuren puhdistuksen aikana ja teloitettiin vuonna 1938. 
Puna-armeijan strategi.
Unschlicht esitti Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean sotilasjaostolle 17.–19.3.1927 järjestetyssä kokouksessa Neuvostoliiton länsirajan turvaamista koskevan ehdotuksen, jonka mukaan Suomen suunnalla olisi kyettävä luomaan strateginen tilanne, jossa Leningrad jäisi sotatoimien ulkopuolelle. Se edellytti Kaakkois-Suomen valtaamista. Keskuskomitea hyväksyi Unschlichtin suunnitelman 22.3.1927, ja siihen perustuva operatiivinen yleisohje annettiin Leningradin sotilaspiirin esikunnalle. Yleisohjeen mukaan puna-armeijan tuli valmistautua hyökkäämään Suomen rannikon suuntaan, valtaamaan Karjalankannas ja Viipuri sekä työntämään rintama Kotkan–Lappeenrannan linjalle.
Gadoliniumnitraatti

Gadoliniumnitraatti (Gd(NO3)3) on gadolinium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden gadoliniumyhdisteiden valmistukseen ja ydintekniikassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa gadoliniumnitraatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdisteestä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja esimerkiksi penta- ja heksahydraatit (Gd(NO3)3·5H2O ja Gd(NO3)3·6H2O). Kuumennettaessa hydraatteja kidevesi poistuu ja lopulta yhdiste hajoaa gadoliniumoksidiksi. Gadoliniumnitraatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös etanoliin. Gadoliniumnitraatti muodostaa kaksoisnitraatteja eräiden kationien kanssa.
Gadoliniumnitraattia valmistetaan liuottamalla gadoliniumoksidia typpihappoon.
Gd2O3 + 6 HNO3 → 2 Gd(NO3)3 + 3 H2O
Gadoliniumnitraattia käytetään muiden gadoliniumyhdisteiden, esimerkiksi lääketieteessä käytettyjen kompleksien, valmistukseen. Gadoliniumnitraatti absorboi voimakkaasti neutroneita. Sitä käytetään raskaaseen veteen liuotettuna ydinreaktorien kontrollointiin niin kutsuttuna neutronimyrkkynä.
Alam Ara

Alam Ara on intialainen historiallinen fantasiaelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Joseph Davidin samannimiseen näytelmään, ja sen ohjasi ja tuotti Ardeshir Irani. 14. maaliskuuta 1931 ensi-iltansa saanut "Alam Ara" oli Intian ensimmäinen puhuttu elokuva. Elokuvasta ei tiedetä säilyneen yhtäkään painosta, joten se on kadonnut elokuva.
Juoni.
Kuningas ja hänen kaksi vaimoaan, Navbahar ja Dilbahar, ovat lapsettomia. Pian fakiiri (Muhammad Wazir Khan) kertoo kuninkaalle, että ensimmäinen vaimo synnyttää pojan, jonka nimeksi tulee Qamar (Master Vithal), mutta lapsi kuolee 18-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen, jos Navbahar ei löydä fakiirin pyytämää kaulakorua. Sillä välin kuningas saa tietää Dilbaharin suhteesta kenraali Adiliin (Prithviraj Kapoor), jolloin kuningas pidättää Adilin ja häätää tämän raskaana olevan vaimon, joka myöhemmin synnyttää Alam Aran (Zubeida).
Samuli Sarkkila

Samuli (Samppa) Sarkkila (10. toukokuuta 1878 Pattijoki – 20. toukokuuta 1956 Raahe) oli suomalainen Raahessa asunut itseoppinut kansantaiteilija ja puuveistosten tekijä.
Pattijoelta kotoisin ollut Samuli Sarkkila oli siirtolaisena Amerikassa kahteen otteeseen. Hän kiersi Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja oli kaivostyössä Alaskassa. Hän palasi Suomeen ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Sarkkila vaihtoi mukanaan tuomansa dollarit Suomen markoiksi ja kun Suomen markan arvo romahti hän menetti säästönsä ja joutui perumaan suunnittelemansa talonkaupat. Myös Sarkkilan morsian jätti hänet tällöin.
Sarkkila asui Raahessa Kirkkokatu 27:ssä sijainneen kauppias Heikki Nordströmin talon pihan pienessä leipurin mökissä. Hän hankki elantonsa tekemällä pieniä puuveistoksia ja reliefejä. Hän teki puuleikkauksista koostuvan elämäkertansa "S. A. S. elämändarina". Ohuista vanerilevyistä koostunut kirja käsitti neljä osaa: lapsuus ja Amerikkaan lähtö (5 lehteä), Amerikassa olo ja Suomessa käynti (16 lehteä), toinen Amerikan matka ja Alaskaan tulo (10 lehteä), paluu uudelleen Suomeen ja asettuminen vanhuuden lepoon Raaheen (10 lehteä). Kirjan 150 kuvassa esiintyi 352 henkilöhahmoa ja 75 eläinhahmoa. Hän kokosi myös raahelaisia esittäneistä pienistä puuveistoksista henkilökarusellin jota hän esitteli katsojille markan pääsymaksusta. Saatuaan sakot huviveron maksamisen laiminlyönnistä Sarkkila särki henkilökarusellin ja poltti sen puuvitokset tupansa uunissa. 
Sarkkilan puuveistoksia on nykyisin raahelaiskodeissa ja Raahen museoissa.
Melodi Grand Prix 2016

Melodi Grand Prix 2016 oli Norjassa käyty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin tuhat kappaletta. Niistä kymmenen valittiin karsinnan finaaliin.
Finaali pidettiin 27. helmikuuta Oslo Spektrum -areenalla. Finaalissa voittajan valitsivat puhelinäänestäjät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät neljä kappaletta toiselle kierrokselle, jossa voittaja äänestettiin. Kilpailun voitti Agnete kappaleella "Icebreaker". Finaali keräsi 1 313 000 katsojaa.
"Esiintymisjärjestys, toiselle kierrokselle päässeet värjätty, ensimmäisen kierroksen tarkempaa tulosta ei julkaistu.
Heikki Seppälä

Heikki Seppälä on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Rød Ungdom

Rød Ungdom (saameksi "Rukses Nuorat", kveeniksi "Punaiset Nuoret"; lyh. RU) on vuonna 1973 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on Punaiset.
Historia.
RU:n edeltäjä "Sosialistisk Ungdomsforbund" (SUF) perustettiin vuonna 1963 sosialistisen kansanpuolueen nuorisojärjestöksi, mutta se irtautui emopuolueestaan vuonna 1969 kansainvälisen opiskelijaliikkeen ja maolaisuuden vaikutuksesta ja julistautui marxisti-leninistiseksi. Sille perustettiin uusi emopuolue kommunistinen työväenpuolue (AKP) vuonna 1973, ja SUF jatkoi sen nuorisojärjestönä uudella, nykyisellä nimellään "Rød Ungdom". Vuonna 2007 AKP sulautui punaisen vaaliliiton kanssa (jonka nuorisojärjestönä RU myös toimi) uuteen Punaiset-puolueeseen, ja RU jatkoi sen nuorisojärjestönä.
Politiikka.
RU kuvailee olevansa vallankumouksellinen järjestö, joka tavoittelee kommunismia. Se kannattaa myös feminismiä ja kansainvälistä solidaarisuutta, vaatii Norjan eroa Schengen-alueesta ja ETA:sta sekä tavoittelee läksytöntä koulua.
Shooting From the Hip

Shooting From The Hipon Euge Valovirran studioalbumi, joka julkaistiin 30. kesäkuuta 2021. Albumi sisältää kymmenen instrumentaalikappaletta.
Jussi Koski

Jussi Koski (s. 9. elokuuta 1979 Forssa) on suomalainen evankelis-luterilaisen kirkon pappi, aiemmin myös tubettaja, sittemmin kirkkoherra.
Koski julkaisi YouTube-videoita Olarin seurakunnan nuorisopapin työstä ja elämästään Pastorific-nimiselle kanavalle. Lokakuussa 2024 hänen kanavallaan oli vajaat 13 000 tilaajaa ja noin 1.5 miljoonaa katselukertaakertaa. Vuonna 2019 hänestä tuli Suomen ensimmäinen palkattu päätoiminen tubepappi.
Ura.
Vuosina 2017–2019 Koski johti Suomen tubettajat ry:tä puheenjohtajana ja vastasi yhdistyksen profiilin korotuksesta. Samoina vuosina Koski johti Suomen Tubecon-suurtapahtumaa ja mediataloa hallituksen puheenjohtajana. Hän oli vastuussa Tubecon-tapahtuman laajentamisesta Helsingin Messukeskukseen ja rakenneuudistuksesta, jossa tapahtuman ohjakset pyrittiin palauttamaan tubettajien omiin käsiin. Vuoden 2019 jälkeen hän toimii edelleen Suomen tubettajat ry:n (nyk. Suomen Videovaikuttajat ry) hallituksessa.
Koski oli Rekolan seurakunnan virkaatekevä kirkkoherra vuodesta 2022, ja syksyllä 2024 hänet valitiin kirkkoherraksi.
YouTube-kanava.
Jussi Kosken YouTube-kanava on nimeltään Pastorific. Hän loi sen 2. elokuuta 2016. Hän julkaisee sinne videoita Olarin seurakunnan nuorisopapin työstä.
17. maaliskuuta 2020 Pastorific loi itselleen toisen kanavan nimeltään Pastorific Play. Hän julkaisee sinne pelivideoita. Kyseisellä kanavalla on lokakuussa 2024 yli 660 tilaajaa ja yli 8000 katselukertaa.
Televisio.
Koski oli vuonna 2019 vieraana "Ylen aamussa".
Jonakin päivänä

Jonakin päivänä on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 1994. Elokuva esitettiin osana neljän elokuvan "Nuori rakkaus" -sarjaa. 
Elokuvassa nuoren pariskunnan vaimo on synnyttämäisillään ja pariskunta tilaa taksin sairaalaan. Mies huomaa unohtaneensa avaimet sekä lompakkonsa kotiin. Taksi vie vaimon sairaalaan ja mies palaa taksikuskin kanssa noutamaan kotiinsa unohtamiaan tavaroita. Ajomatkan aikana tilanne ajautuu kuitenkin konfliktiin.
Tuulivoima Alankomaissa

Tuulivoiman osuus kokonaisenergian kulutuksesta Alankomaissa oli vuonna 2017 vähäinen. Vuonna 2021 maan merituulivoiman kokonaiskapasiteetti oli noin 2,5 gigawattia. Vuoteen 2023 mennessä sen odotetaan kasvavan 4,5 gigawattiin, joka vastaisi 3,3 % Alankomaiden kokonaisenergian tarpeesta. Vuonna 2020 maan maatuulivoiman kokonaiskapasiteetti oli puolestaan noin 4,1 gigawattia.
Alankomaat on linjannut, että vuoteen 2050 mennessä kaiken maan energian on oltava peräisin uusiutuvista lähteistä. Tuulivoima on tavoitteen saavuttamisessa tärkeässä asemassa. Maan hallituksen tavoitteena on kasvattaa hallituksen alaisena olevan merituulivoiman osuutta niin, että vuodesta 2026 alkaen valtion ei enää tarvitsisi avustaa uusia merituulivoimaloita. Marraskuussa 2021 hallitus julkistikin ohjelman, joka vuosina 2022–2027 toimiessaan kasvattaisi merituulivoiman määrää ja samalla vähentäisi hiilidioksidipäästöjen määrää EU:n ilmastotavoitesuunnitelman vuodelle 2030 mukaisesti. Alankomaiden merituulivoiman kokonaiskapasiteettitavoite vuodelle 2030 on 22,2 gigawattia.
Historia.
Kiinnostus tuulivoimaan kasvoi Alankomaissa voimakkaasti vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Ensimmäinen kansallinen tutkimusohjelma aloitettiin vuonna 1976 tuulivoiman potentiaalin selvittämiseksi. Yleinen näkemys oli, että Alankomaista tulisi tulla maailmanlaajuinen johtaja tuulivoiman hyödyntämisen suhteen. Tutkimusohjelman tulokset vahvistivat tuulivoiman mielikuvaa oli lupaavana energianlähteenä. 1970–1980-luvuilla Alankomaat keskittyi tekemään teknisiä parannuksia tuulivoimaloihin.
1980-luvun alussa Alankomaiden hallitus asetti kansallisen tavoitteen kasvattaa tuulivoimalla tuotetun energian määrää maassa 1 gigawattia vuoteen 2000 mennessä. 1990-luvulla käyty huolestunut keskustelu ilmastonmuutoksesta vaikutti siihen, että tuulivoimaa pidettiin yhtenä Alankomaiden tärkeimmistä uusiutuvan energian vaihtoehdoista. Samaan aikaan tuulivoiman mainetta alkoivat toisaalta heikentää kansalaisten ja paikallisten järjestöjen huolet siitä, että tuulivoimalat rumensivat maisemaa ja aiheuttivat meluhaittaa ja lintujen kuolemia. Myös alankomaalaisia poliitikkoja kääntyi tuulivoimaa vastaan perustellen kantansa sillä, että tuulivoima ei ollut tarpeeksi taloudellinen energianlähde. Tuulivoiman kohtaama vastustus oli pääsyynä sille, että 1990-luvulla kävi selväksi, että Alankomaat ei saavuttaisi 1980-luvulla asetettua 1 gigawatin tavoitetta.
2000-luvulla merituulivoima alkoi saada kannatusta. Merituulivoimaloiden rakentamista vaikeutti kuitenkin etenkin rahoituksen saamisen epävarmuus valtiolta.
Knut Arild Hareide

Knut Arild Hareide (s. 23. marraskuuta 1972 Bømlo) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli puolueensa puheenjohtaja vuosina 2011–2019. Hän on toiminut myös Norjan liikenne- ja viestintäministerinä (2020–2021) sekä ympäristöministerinä (2004–2005). Hän istui suurkäräjillä vuosina 2009–2021. Vuosina 2022–2024 hän johti Norjan merenkulkulaitosta.
Elämä ja ura.
Hareide valmistui vuonna 1997 diplomiekonomiksi Norjan kauppakorkeakoulusta, minkä jälkeen hän työskenteli Schibsted-konsernissa, kunnes hänet valittiin vuonna 2009 suurkäräjille. Hän oli jo aiemmin toiminut ympäristöministerinä Bondevikin hallituksessa vuosina 2004–2005, jolloin hän oli siihen mennessä nuorin kristillisen kansanpuolueen ministeri. Hän on myös ollut suurkäräjien varajäsen vuodesta 1997 sekä kristillisen kansanpuolueen varapuheenjohtaja 2003–2007.
Vuonna 2011 Hareide valittiin kristillisen kansapuolueen puheenjohtajaksi. Hän ilmoitti tavoitteekseen porvarillisen hallituksen saamisen Norjaan, mutta ei vienyt puoluettaan Erna Solbergin johtamaan hallitukseen, vaan kristilliset ja liberaalipuolue jättäytyivät hallituksen ulkoisiksi tukipuolueiksi. Vuoden 2017 suurkäräjävaaleissa kristilliset saivat huonoimman tuloksensa sitten toisen maailmansodan, ja jatkoivat tukipuolueena samalla kun liberaalit menivät hallitukseen.
Syksyllä 2018 Hareide alkoi tavoitella yhteistyötä työväenpuolueen kanssa, mikä aiheutti hajaannusta puolueen sisällä. Hareiden linja kuitenkin hävisi puoluekokouksen äänestyksessä, ja kristilliset liittyivät Solbergin hallitukseen. Hareide erosi puheenjohtajan tehtävästä, koska hän ei halunnut samaan hallitukseen edistyspuolueen kanssa. Kun edistyspuolue erosi hallituksesta vuonna 2020, Hareide suostui ottamaan vastaan liikenne- ja viestintäministerin salkun. Solbergin hallituksen jouduttua eroamaan vuoden 2021 vaalien jälkeen Hareidesta tuli Norjan merenkulkulaitoksen ("Sjøfartsdirektoratet") johtaja.
Satsuman kapina

Satsuman kapina () oli Satsuman daimiokunnan samuraiden kapina uutta Japanin keisarillista hallitusta vastaan. Kapina kesti tammikuun 29. päivästä 1877 saman vuoden syyskuuhun, jolloin se murskattiin ja sen johtaja Saigō Takamori kuoli. Kapina oli seurausta Meiji-restauraatiosta, jonka uudistukset olivat tuhonneet samuraiden aseman Japanissa. Satsuman kapina oli viimeinen ja vakavin sarjassa aseellisia kapinoita Japanin uutta hallintoa vastaan. Konflikti johti lopulta samuraiden yhteiskuntaluokan lakkauttamiseen ja Japanin siirtymisen nykyaikaiseen varusmiesarmeijaan armeija-aatelisten sijaan.
Theodora (Kreikan ja Tanskan prinsessa)

Prinsessa Theodora (s. 9. kesäkuuta 1983 Lontoo) on eurooppalainen kuninkaallinen, joka on työskennellyt Yhdysvalloissa näyttelijänä taiteilijanimellä Theodora Greece. Hän on Kreikasta vuonna 1967 paenneen kuningasparin Konstantin II:n ja Anne-Marien toiseksi nuorin lapsi. Hänen äitinsä on Tanskan kuningatar Margareeta II:n sisar, joten Theodora on myös Tanskan kuninkaallisen perheen jäsen.
Theodora on Britannian kuningatar Elisabet II:n kummilapsi. Hän on syntynyt ja kasvanut Englannissa. Vuonna 2010 Theodora muutti Lontoosta Los Angelesiin, koska halusi työskennellä näyttelijänä. Näkyvimmän roolityönsä Theodora on tehnyt "Kauniit ja rohkeat" -saippuasarjassa, jossa hän on esittänyt Bill Spencerin (Don Diamont) sihteeriä Alison Montgomerya.
Marraskuussa 2018 Theodoran ilmoitettiin kihlautuneen yhdysvaltalaisen lakimiehen Matthew Kumarin kanssa. Heidän oli tarkoitus avioitua kreikkalaisella Spétsesin saarella toukokuussa 2020, mutta häät jouduttiin perumaan koronaviruspandemian takia. Häät on tarkoitus järjestää kesällä 2023.
Voronežka

Voronežka ( ) on Venäjällä Leningradin alueella Olhavan piirissä virtaava 41 kilometriä pitkä joki, joka laskee Laatokkaan Olhavanlahteen Voronovon () kylän lähellä.
Joen kulku.
Joen nimikko-osa alkaa kahden latvahaaran, Rassohan () ja Galinkan (), yhtyessä suoalueen länsilaidassa (). Joki virtaa aluksi luoteeseen päin ja kohtaa täällä Muurmannin radan, jonka lähellä on kylä ja rautatieasema. Joki kääntyy pohjoiseen päin ja ohittaa Vesin ja Potaninon kylät. Potaninossa joki alittaa valtatien A121. Sitten jokeen yhtyy suuri sivujoki Vjanitsa (), jonka valuma-alue on puolet koko Voronežkan valuma-alueesta. Kaikki suurien sivujokien lähteet sijaitsevat edellä mainitun suon länsireunalla.
Historiaa.
Joella käytiin vuonna 1164 taistelu, jossa novgorodilaiset voittivat ruotsalaiset.
Talvella 1942–1943 rakennettiin Laatokan laivueen korjaamolle 10 000 voltin sähkölinja, johon saatiin sähköä jokeen rakennetusta vesivoimalaitoksesta. Potaninon kylässä toimineella voimalalla tuotti sähköä kaksi 50 kilowatin vesiturbiinia. Joessa on edelleen patorakenteiden jäänteitä, jossa vesi putoaa vajaa metrin.
Valuma-alue.
Voronežka laskee Laatokkaan, jolloin se kuuluu Nevan vesistössä Laatokan valuma-alueeseen. Joen valuma-alue jää läntisen joen Säsjoen valuma-alueen ja itäisen Syvärin valuma-alueella sen Paksujoen sivujoen valuma-alueen väliin. Voronežkan valuma-alueen pinta-ala on 320 neliökilometriä ja sen pääuoman vesistöaluetunnus on 01040300112102000018006.
Peleng

Peleng on saari Banggain saaristossa Indonesiassa. Se on saariston suurin saari. Saari on ollut hyvin metsäinen ja vuoristoinen.
Aikoinaan saarta peittäneet tiheät trooppiset metsät ovat nyttemmin pirstaloituneet tilkkutäkiksi. Metsäkatoon ovat vaikuttaneet maanvijleymaan raivaus sekä ilmastonmuutoksen takia pitkittyneet kuivat kaudet ja saarella riehuneet metsäpalot. Jäljellä olevilla metsätaskuilla on vielä varsin monimuotoinen eläimistö. Saarella elää endeeminen, erittäin uhanalainen kummituseläinlaji "Tarsius pelengensis" ja äärimmäisen uhanalainen banggainvaris.
Keith Gillespie

Keith Gillespie (s. 18. helmikuuta 1975 Larne, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli pääasiassa oikea keskikenttä. Hän kuului legendaariseen Manchester Unitedin 1992 FA Youth Cupin voittaneeseen joukkueeseen, josta kasvoi huomattavan paljon maajoukkuetason jalkapalloilijoita. Hän ei kuitenkaan saanut lyötyä itseään läpi valioliigatasolla Unitedissa ja siirtyikin Newcastle Unitediin jossa pelasi kausilla 1995-98 113 ottelua. Newcastlesta hän siirtyi Blackburn Roversiin kausiksi 1998-2003 ja pelasi siellä 115 ottelua. Kauden 2003–2004 Gillespie pelasi Leicester Cityssa ja muutaman Valioliigan taukovuoden jälkeen hän pelasi Sheffield Unitedissa vielä kaudella 2006–2007.
Valioliigassa pelatessaan Gillespie osallistui yhteensä 238 otteluun, joissa hän teki yhteensä 17 maalia ja hänen maalintekotarkkuutensa oli 43 % ja poikittaissyöttöjen tarkkuus 26 %.
Pohjois-Irlannin maajoukkueessa hän debytoi 7. syyskuuta 1994 ja sen jälkeen hän on edustanut maataan 86 maaottelussa ja tehnyt kaksi maalia.
Gillespie lopetti uransa vuonna 2013 pelattuaan tätä ennen kahden kauden ajan Irlannin 1. divisioonaan kuuluvassa Longford Town -joukkueessa. Lopetuspäätöksensä jälkeen Gillespie palasi kuitenkin pelikentille vuonna 2020, kun mielenterveyttä tukeva FC Mindwell -joukkue perustettiin. FC Mindwell on ensimmäinen Pohjois-Irlannin joukkue, jonka tarkoitus on auttaa mielenterveysongelmista kärsiviä ihmisiä. Joukkue pelaa Mid-Ulster -liigan 3. divisioonassa.
Gillespie myönsi omaelämänkerrassaan vuonna 2013 olevansa peliaddikti ja menettäneensä sen vuoksi yli 7 miljoonaa puntaa. Hänet julistettiin henkilökohtaiseen konkurssiin vuonna 2010.
McIntoshin piirikunta (Pohjois-Dakota)

McIntoshin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Dakotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2 530 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Ashleyn kaupunki ja suurin kaupunki on Wishek. Piirikunta on perustettu vuonna 1883.
Väestö.
Vuonna 2020 McIntoshin piirikunnan 2 530 asukkaasta valkoisia oli 96,6 %, aasialaisia 1,0 %, mustia 0,8 % ja alkuperäisasukkaita 0,8 %. Vuonna 2019 20,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Filatov Lugin metroasema

Filatov Lug () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 20. kesäkuuta 2019.
Peter de Hemmer Gudme

Peter de Hemmer Gudme (28. syyskuuta 1897 Kööpenhamina – 30. marraskuuta 1944 Kööpenhamina) oli tanskalainen lehtimies, kirjailija ja tanskalainen vastarintaliikkeen aktivisti. Hän osallistui nuoruudessaan Suomen sisällissotaan ja Viron vapaussotaan Viron ja Latvian alueella. Hän oli myös talvisodan sotakirjeenvaihtaja.
Peter de Hemmer Gudme kasvoi kristillisessä ympäristössä osallistuen nuoruudessaan paikallisten NMKY-liikkeen ja partioliikkeen toimintoihin. Hän aloitti vuonna opiskella teologiaa Marselisborg koulussa, josta hän valmistui vuonna 1922. Opiskelun aikana hän osallistui ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa ja sen jälkeen Suomen sisällissotaan keväällä 1918 valkoisten joukoissa ja Viron vapaussotaan luutnanttina kesällä 1919. Veli Iver de Hemmer Gudme toimi Viron ja Latvian alueella käydyssä sodassa tanskalaisen vapaaehtoisten taisteluyksikön komentajana. Suomen sisällissodassa luutnanttina palvellut Peter de Hemmer Gudme haavoittui Tampereen taistelussa.
Teologian opintojensa jälkeen Peter de Hemmer Gudme opiskeli Leipzigissa, Uppsalassa ja Pariisissa itämaista filologiaa, jota opiskellessaan hän hankki arabian kielen taidon. Opintojensa jälkeen hän siirtyi lehtimiestehtäviin. Ensin Ekstra Bladetissa vuosina 1925-1929, Berlingske Tidendessä 1929-1934 ja Nationaltidendessä 1934-1940, jonka edustajana hän tuli Suomeen sotakirjeenvaihtajana marraskuun lopussa 1939 käynnistyneeseen Suomen Talvisotaan. Hänen tunnetuin teoksensa on "Finlands Folk i Kamp" vuodelta 1941, josta on myöhemmin julkaistu uusintapainoksia.
Toisen maailmansodan aikana hän julkaisi lukuisia artikkeleita ja kirjoja, joissa hän vastusti saksalaisten suunnitelmia Euroopassa. Sodan aikana hän ansaitsi elantonsa luentotoiminnalla. Sodan aikana Peter de Hemmer Gudme osallistui aktiivisti saksalaismiehittäjien vastaiseen vastarintatoimintaan Tanskassa. Tanskan poliisi vangits hänet vuonna 1942 puoleksi vuodeksi. Vapauduttuaan hän jatkoi vastarintatoimintaansa. Hän oli aktiivi toimija myös erilaisten saksalaisvastaisten julkaisujen toimittamisessa. Gestapo pidätti hänet 28. marraskuuta 1944, ja hänet sijoitettiin Gestapon Kööpenhaminan päämajana toimineeseen Shell-taloon. Jotta ei paljastaisi Gestapon tulevassa kidutuksessa muita vastarintaliikkeen jäseniä, hän teki pidätettynä itsemurhan syöksyessään portaikkoon.
Peter de Hemmer Gudmen teemana oli oikeudenmukaisuus erityisesti juutalaiskysymyksessä, Suomen taistelussa sekä taistelussa totalitarismia, kommunismia ja natsismia vastaan. Tanskalaisessa vastarintaliikkeessä hän joutui ristiriitaan kommunististen kannattajien kanssa Suomea koskevissa asioissa, koksa hän näki jatkosodan aikaisen Suomen myönteisemmin kuin kommunistiset vastarintaliikkeen edustajat.
Gillespie

Gillespie on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: