tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Žiar nad Hronom (piiri)

Žiar nad Hronomin piiri () on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 46 732.
Žiar nad Hronomin piirillä on Slovakian sisällä yhteistä rajaa Banská Štiavnican, Zvolenin, Banská Bystrican, Turčianske Teplicen, Žarnovican sekä Prievidzan piirien kanssa.
Vuoden 2010 lopussa Žiar nad Hronomin piirin asukkaista 51,7 prosenttia oli naisia ja noin 48,3 prosenttia miehiä. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä 86,1 prosenttia oli slovakkeja ja 1,6 prosenttia romaneja. Alle 14-vuotiaiden osuus väestöstä oli vuoden 2011 lopussa 13,7 prosenttia, 15–64-vuotiaiden 72,2 prosenttia ja yli 65-vuotiaiden 14,1 prosenttia ja väestön keski-ikä oli 40,4 vuotta.
Kunnat.
Žiar nad Hronomin piirin 35 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Muriel Lezak

Muriel Lezak o.s. Deutsch (26. elokuuta 1927 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 6. lokakuuta 2021 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen neuropsykologi, joka oli aivovammojen hoidon ja tunnistamisen uranuurtaja. Hänen vuonna 1976 julkaisemasta teoksesta "Neuropsychological Assessment" tuli nopeasti alan standardi. Lezak hoiti tuolloin veteraanien sairaalassa psyykkisistä traumoista kärsiviä potilaita.
Nuoruus ja opiskelu.
Muriel Deutsch syntyi Chicagossa 1927. Hänen isänsä Lester Deutsch oli turkkikauppias. Hänen äitinsä Sylvia Deutsch oli kotiäitinä. Muriel opiskeli Chicagon yliopistossa, mistä hän vuonna 1949 valmistui maisteriksi kehityspsykologiasta.
Muriel Deutsch tapasi Chicagon yliopistossa oikeustieteen opiskelija Sidney Lezakin. He menivät naimisiin vuonna 1949, muuttivat Oregonin Portlandiin ja heille syntyi kolme lasta. Kuuden vuoden opintojen jälkeen Muriel Lezak valmistui vuonna 1960 Portlandin yliopistosta kliinisen psykologian tohtoriksi. Lezak kertoi vuonna 2012 haastattelussa, että monet miehet tunsivat tai tuntevat vieläkin itsensä uhatuiksi vaimonsa menestyessä urallaan. Hän kuitenkin kiitti miehensä käytännönläheistä kasvatusta, mikä auttoi häntä tohtoriksi kolmen pienen lapsen äitinä.
Ura.
Lezak sai vuonna 1966 paikan Portlandin sotaveteraanien sairaalan psykologina. Siellä hoidettiin Vietnamin sodasta palaavia sotilaita ja aiempien sotien seurauksena psyykkisistä traumoista kärsiviä. Lezak auttoi sotilaiden lisäksi näiden vaimoja sopeutumaan miesten muuttuneeseen käytökseen.
Lezak alkoi etsiä tietoa potilaidensa hoitamiseksi, mutta ei löytänyt yhtään kirjaa, jonka avulla pystyisi yhdistämään aivovamman käytöshäiriöihin, ja alkoi itse kirjoittaa tällaista teosta. "Neuropsychological Assessment" julkaistiin vuonna 1976, ja siitä tuli nopeasti niin sanottu kultainen standardi, jonka avulla aivovammojen ja mielenterveyden häiriöiden syitä ja seurauksia voitiin ymmärtää paremmin sekä arvioimaan potilaiden tilaa. Kirja on ollut sen jälkeen vuosikymmeniä käytössä, ja siitä otetaan vuonna 2023 jo kuudes painos.
Lezak työskenteli sotaveteraanien sairaalassa vuoteen 1985, jolloin hän siirtyi Oregon Health &amp; Science Universityn palvelukseen ja alkoi samalla pitää yksityistä vastaanottoa. Yliopistossa Lezak työskenteli vuoteen 2005, mutta jatkoi vielä sitten vuosikymmenen ajan vastaanottonsa pitämistä. Hän oli ensimmäisiä tutkijoita, jotka alkoi julkisuudessa puhua monien kontaktia sisältävien urheilulajien vaarallisuudesta. Hän oli mukana tutkimuksessa, joka tunnusti nuorille jalkapalloilijoille koituvat päävamman vaarat pallon puskemisesta.
Yksityiselämä.
Lezakit olivat naimissa vuodesta 1949 vuoteen 2006, jolloin Sidney kuoli. Sidney Lezak oli ollut Oregonin pisimpään virassa ollut valtakunnansyyttäjä. He saivat kolme lasta, joista David kuoli vuonna 2014.
Titta Siilin

Titta Siilin (s. 11. huhtikuuta 1998) on suomalainen pesäpalloilija. Siilin edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Hyvinkään Tahkoa. Hän pelaa sisäpelissä vaihtajana tai kotiuttajana ja ulkokentällä kopparina. Siilin on pelannut urallaan 91 Superpesiksen ylemmän runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kuusi kunnaria ja 28 tavallista juoksua, tuonut 64 juoksua ja kerännyt 284 kärkilyöntipistettä. Siilin on pelannut urallaan yhdeksän Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kolme tavallista juoksua, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 19 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2021 jälkeen.
Isonuijasammal

Isonuijasammal ("Meesia longiseta") on nuijasammaliin kuuluva lehtisammallaji. Suvun muita Suomessa esiintyviä lajeja ovat tihkunuijasammal ("Meesia uliginosa"), kairasammal ("Meesia triquetra") ja pohjannuijasammal ("Meesia hexasticha"). Laji kasvaa tiiviinä, noin 5-10 cm korkeina tuppaina keski- ja runsasravinteisilla letoilla ja nevoilla, etenkin lähteisissä ja tulvaisissa reunaosissa väli- ja rimpipinnoilla.
Isonuijasammal on luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi. Lajin suojelemiseksi on kokeiltu etäsuojelua, jossa laboratoriossa itiöistä kasvatettuja taimia on istutettu luontoon.
Korpihohtosammal

Korpihohtosammal ("Herzogiella turfacea") on kiiltävä, pienehkö, epäsäännöllisesti haarainen, vaalean- tai ruskehtavanvihreä haarapesäkkeinen lehtisammal. Sen itiöpesäkkeet ovat kuivana pitkittäisuurteisia erotuksena kantohohtosammaleen, joka muutoin muistuttaa ulkonäöltään suuresti korpihohtosammalta.
Korpihohtosammal suosii suojaisia, varjoisia elinympäristöjä ja kärsii suorasta auringonpaahteesta. Kasvustot ovat tavallisesti maassa lahopuulla, kantojen ja mättäiden kupeissa taikka pelkällä karikkeisella humuksella tai turpeella. Lajia on käytetty Suomessa indikaattorina lahopuusta riippuvaisen lajiston elinympäristövaatimuksia tarkasteltaessa.
San Marinon kansanäänestys 2021

San Marinossa järjestettiin vuonna 2021 kansanäänestys koskien maan aborttilakeja. Äänestys pidettiin 26. syyskuuta. Sen tuloksena selkeä enemmistö päätti kumota maan vanhat aborttilait, jotka kielsivät toimenpiteen käytännössä kokonaan.
Tausta.
Abortti on ollut pitkään täysin kielletty San Marinossa, ja maan aborttilait olivat verrattavissa Maltaan, Vatikaaniin tai Andorraan. Nämä San Marinon aborttilait ovat peräisin vuodelta 1865, minkä johdosta sanmarinolaiset naiset matkustivat Italiaan saadakseen abortin.
Kansanäänestys päätettiin järjestää, kun R.E.T.E. -puolue ja San Marinon naistenunioni alkoivat keräämään nimiä kansanaloitteeseen, jossa vaadittiin aborttilakien päivittämistä.
Tulokset.
Äänestysaktivisuus oli 41,11 %.
Nita Ambani

Nita Ambani (, o.s. Dalal; s. 1. marraskuuta 1963 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen hyväntekijä ja liikenainen. Hän on Reliance Foundationin ja Dhirubhai Ambani International Schoolin puheenjohtaja ja perustaja sekä Reliance Industriesin johtaja. Hän on naimisissa Reliance Industriesin puheenjohtajan ja toimitusjohtajan Mukesh Ambanin kanssa. Ambanit ovat maailman rikkaimpien joukossa, sillä heidän omaisuutensa on noin 100 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Hän on myös taiteen keräilijä ja Indian Premier Leaguen krikettijoukkueen Mumbai Indiansin omistaja.
Hän esiintyi vuonna 2016 "India Todayn" ”50 High and Mighty” -listalla ja "Forbesin" ”Asia’s 50 Power Businesswomen” -listalla. Hän oli ensimmäinen intialainen nainen, joka liittyi Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi.
Yksityiselämä.
Keskiluokkaiseen gujaratiperheeseen syntynyt Ambani on koulutettu bharata natyam -tanssija. Hän meni naimisiin Mukesh Ambanin kanssa vuonna 1985. Hän työskenteli opettajana muutaman vuoden ajan naimisiin menon jälkeen. Heillä on kolme lasta, kaksoset Akash Ambani ja Isha Piramal (o.s. Ambani) sekä Anant Ambani.
OnePlus 9 Pro

OnePlus 9 Pro on OnePlussan 23. maaliskuuta 2021 julkistama älypuhelin. Suomessa se tuli myyntiin 899 euron hintaan.
Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,7 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia 8 tai 12 gigatavua. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 50 megapikseliä, telekameran kahdeksan megapikseliä ja monokromikameran kaksi megapikseliä. Telekamerassa on 3,3-kertainen optinen zoom ja 30-kertainen digitaalinen zoom. Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia, ja se tukee 65 watin pikalatausta ja 50 watin langatonta latausta. Puhelin on pölyn- ja vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. 
Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja OxygenOS 11. Käyttöjärjestelmä on päivitettävissä Android 14 -käyttöjärjestelmäversioon saakka.
Carpe Diem (albumi)

Carpe Diem on Saxonin studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2022.
Aiheesta muualla.
Yksisarvinen (yritys)

Yksisarvinen () tarkoittaa varhaisen vaiheen yritystä, joka on siihen sijoittaneiden yksityisten rahoittajien mukaan yli miljardin dollarin arvoinen. Yksisarviset ovat taruolentoja ja taloudessa termillä viitataan ilmiön tilastolliseen poikkeavuuteen. Yksisarvisyritykset ovat yleensä teknologia-alalla toimivia startup-yrityksiä, jotka kasvavat eksponentiaalisesti. Yhtiön arvo määritellään esimerkiksi startupin rahoituskierroksen, yrityskaupan tai pörssilistautumisen yhteydessä.
Vuonna 2025 maailmassa oli CB Insightsin mukaan 1 276 yksisarvista. Niiden markkina-arvo oli yhteensä yli 4,4 biljoonaa dollaria.
Monet yksisarviset mullistavat innovaatioillaan ja liiketoimintamallillaan sen, miten niiden markkinat toimivat. Kasvuyritystä pidetään hyvänä, jos sen liikevaihto kasvaa vuodessa yli sata prosenttia. Yksisarviset voivat kasvaa kerralla tuhansia tai kymmeniä tuhansia prosentteja.
Yksisarviset Yhdysvalloissa.
Yksisarvistermin on keksinyt Cowboy Ventures -rahaston perustajaosakas Aileen Lee vuonna 2013. Hän laski silloin, että yksisarvisia oli syntynyt vuoden 2003 jälkeen yhteensä 39. CB Insights -analyysiyhtiön mukaan Yhdysvalloissa syntyi 66 uutta yksisarvista vuonna 2019, vuotta aiemmin 58. Yhtiön toimitusjohtajan mukaan moni yksisarvinen oli hinnoiteltu rahoituskierroksilla tasan miljardiin dollariin, sillä se houkuttelee lahjakkaita työntekijöitä ja uusia sijoittajia. Leen mukaan yritysten arvostustasot olivat liian korkealla.
Yhdysvalloissa käytetään myös termiä "decacorn" (kymmensarvinen). Se tarkoittaa yksityisesti omistettua yhtiötä, joka on arvioitu yli 10 miljardin dollarin arvoiseksi. Tällaisia yhtiöitä ovat esimerkiksi Airbnb, Dropbox, Pinterest ja Uber.
Yksisarviset Kiinassa.
Crunchbase-yhtiön tilastojen mukaan vuonna 2019 Kiinassa syntyi 21 uutta yksisarvisyhtiötä, vuotta aiemmin niitä syntyi 58.
Yksisarviset Euroopassa.
Vuonna 2015 investointipankki GP Bullhound arvioi, että Euroopassa oli syntynyt 30 yksisarvista, jotka oli perustettu 2000-luvulla, samaan aikaan kun Yhdysvalloissa niitä oli syntynyt 39. Eniten eurooppalaisia yksisarvisia oli Britanniassa (11), Venäjällä (5) ja Ruotsissa (4).
Suomalaisia yksisarvisia.
Ensimmäisenä suomalaisena yksisarvisena pidetään suomalaisen Michael ”Monty” Wideniuksen vuonna 1995 perustamaa MySQL-yhtiötä, joka myytiin Oraclelle vuonna 2009. Muita Suomessa perustettuja "exitin" tehneitä yksisarvisia ovat peliyhtiöt Supercell, Small Giant Games ja Rovio, sekä kuljetuspalvelu Wolt, terveysteknologiayritys CRF Health ja optiikkavalmistaja Heptagon. Lähelle yksisarvisen arvoa ennen yhtiöiden myyntiä kasvoivat Suomessa mm. Peter Sarlinin perustama tekoalyhtiö Silo.ai ja tietokantayhtiö MariaDB . Vuonna 2025 yksityisomistuksessa olevia aktiivisia yksisarvisia ovat älysormusvalmistaja Oura Health, ohjelmisto­kehittäjä Aiven, toimitusketjuja optimoiva ohjelmistoyhtiö Relex, Nokia-brändin puhelimia myyvä HMD Global ja markkinatietoalusta AlphaSense .
SHP

SHP tai shp voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Volpiano

Volpiano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 15 260 asukasta.
Bad Ems

Bad Ems on kylpyläkaupunki Saksassa, Rheinland-Pfalzin osavaltion Rhein-Lahnin piirissä.
Maantiede.
Bad Ems sijaitsee Lahnin molemmilla rannoilla, Taunuksen ja Westerwaldin välissä Reinin ylängöllä. Lähin suuri kaupunki on Koblenz, vain noin 8 km luoteesen, ja Bad Ems sijaitseekin Koblenzin ja Gießenin välisen rautatien varressa. Myös historiallinen Nassaun kaupunki sijaitsee aivan Bad Emsin lähellä.
Historia.
Roomalaiset rakensivat Bad Emsiin "castrum"in osana Ylä-Germanian "limes"-varustuksiaan. Kaupungin ulkopuolella metsissä löytyy vielä jäänteitä roomalaisesta rajasta.
Kaupunki mainitaan ensi kerran virallisissa dokumenteissa v. 880, ja se sai kaupunginoikeudet 1324. Nassaun ja Katzenelbogenin kreivit uudelleenrakensivat kaupungin kylpylän. 1600- ja 1700-luvuilta alkaen Bad Ems oli yksi Saksan huomattavimmista kylpyläpaikoista.
Koska kaupunki oli Euroopan ylimystön suosiossa, se on antanut nimensä poliittisille tapahtumille. Vuonna 1870 Saksan keisari Vilhelm I:n lomaillessa Bad Emsissä hänen tapaamisestaan Ranskan lähettilään kanssa lähetettiin Emsin sähke v. 1870, joka toimi Saksan-Ranskan sodan kipinänä. Samoin 1876 tsaari Aleksanteri II antoi Emsin ukaasin, joka kielsi ukrainan kielen käytön painotuotteissa.
Bad Ems on vuodesta 2021 ollut yksi Euroopan suurista kylpyläkaupungeista. Se otettiin mukaan lähteittensä kuuluisuuden ja 1700-1900-lukujen arkkitehtuurin ansiosta.
Kaivosteollisuus.
1800- ja 1900-luvuilla kaupungissa oli runsaasti kaivosteollisuutta; siellä louhittiin lyijyä, hopeaa, sinkkiä ja kuparia. Kaivostoiminnan aloittivat roomalaiset avolouhinnalla, jota jatkui läpi keskiajan. Ajan mittaan siirryttiin yhä enemmän maanalaiseen louhintaan. Saksan teollistuminen johti kaivosten laajentamiseen ja kehittymiseen, ja v. 1871 kaupungissa aloitti toimintansa "Emser Blei- und Silberwerk AG" (saks. "Emsin lyijy- ja hopeakaivokset"). Kaivostoiminta jatkui toisen maailmansodan loppuun v. 1945 asti; senkin jälkeen aina v. 1959 asti jatkettiin varastoidun ja muualta tuodun malmin lajittelua ja rikastamista. Vuodesta 1996 asti kaivosalue on ollut museoituna.
Kylpylätoiminta.
Bad Ems on perustettu kuumien lähteiden ympärille. Lähteiden luontainen mineraalivesi sisältää runsaasti natriumbikarbonaattia, ja vaihtelee lämpötilaltaan 27 °C - 57 °C. Se on antanut nimensä emsinvedelle ja -suolalle.
Kaupungin huippuaika oli 1800-luvulla, jolloin Bad Emsiin tuli matkailijoita ympäri maailmaa, ja se toimi useiden Euroopan hallitsijoiden ja taiteilijoiden kesänviettopaikkana. Näiden joukossa olivat mm. Saksan keisari Vilhelm I, Venäjän tsaarit Nikolai I ja Aleksanteri II, Richard Wagner, Fjodor Dostojevski, Johann Wolfgang von Goethe, Ivan Turgenev ja Vasili Vereštšagin.
Bad Emsin nähtävyyksiä ovat mm. kaupungin useat kylpylaitokset ja kylpylämiljöö, Saksan vanhin kasino (v. 1720 alkaen), Karlsburgin kaupunkilinna ("Vier-Turm-Haus", "Neljän tornin talo"), sekä funikulaarit "Malbergbahn" ja "Kurwaldbahn".
Väli-Amerikan hauta

Väli-Amerikan hauta (eli Keski-Amerikan hauta tai Meksikon hauta) on Tyynessämeressä Meksikon ja Keski-Amerikan rannikon edustalla sijaitseva syvänmeren hauta. Hauta on reilut 2750 km pitkä ja kattaa noin 96000 km2 alan. Haudan syvin kohta on noin 6,67 km merenpinnan alapuolella. Hauta ulottuu luoteessa Meksikon keskiosien kohdille ja kaakossa Costa Rican edustalle. Haudan pohjoisosat ovat yleisesti ottaen matalampia ja eteläosat syvempiä sekä pohjaltaan epätasaisia. Haudan eteläosien kohdille Keski-Amerikan kannakselle onkin muodostunut aktiivista tulivuoritoimintaa eli Keski-Amerikan vulkaaninen kaari.
Pohjolan satoa

Pohjolan satoa on suomalainen komediaelokuva vuodelta 2022. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Tuukka Temonen. Hän on niin ikään tuottanut elokuvan puolisonsa Olga Temosen kanssa. Elokuvan aiheena on kannabiksen kasvatus. Pääosia näyttelevät Miska Haakana, Jussi Puhakka, Juhani Laitala ja Arman Alizad.
Juoni.
"Pohjolan satoa" kertoo maanviljelijöistä, jotka alkavat kasvattaa kannabista pelastuakseen taloudellisesta kurimuksestaan. Mukana on isäntiä kolmesta miespolvesta. Kannabiksen kasvatus johtaa eriasteisiin konflikteihin niin rikollisten, kunnanpäättäjien kuin paikallispoliisinkin kanssa.
Tuotanto.
"Pohjolan satoa" kuvattiin keväällä ja loppukesästä 2021 Iitissä ja Kymenlaakson maakunnassa.
Vastaanotto.
Elokuva sai kriitikoilta murskaavan vastaanoton. "Helsingin Sanomien" Tero Kartastenpää kuvaili sitä yhden tähden elokuvaksi. "Turun Sanomat" antoi elokuvalle niin ikään yhden tähden ja totesi sen olevan ”pössypuskafarssi”. "Keskipohjanmaa"-lehden Hannu Björbacka epäili elokuvan olevan kosto kriitikoille ja kuvaili sitä vuoden huonoimmaksi. Björbackan mielestä käsikirjoitus ja ohjaus ovat luokattoman huonoja. ”Tällaista jälkeä ei saisi päästää teatterin isolle valkokankaalle silmiä pilaamaan”, hän toteaa.
Beaune

Beaune on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Dijonin kaupungista etelään. Kaupungissa on departementin aliprefektuuri.
Beaune on vanha keskiaikainen kaupunki. Vuonna 1452 kansleri Nicolas Rolin avasi kaupunkiin vaimonsa Guigone de Salinsin kanssa köyhien sairaalan. Alkuperäinen sairaalarakennus, Hôtel-Dieu (tai "Hospices de Beaune"), on rakennettu goottilaiseen tyyliin, ja sen kattoon on käytetty seudulle tyypillistä burgundilaista lasitettua kattotiiltä erittäin näyttävästi.
Beaunen vanhankaupungin katujen varsilla on runsaasti keskiaikaisia rakennuksia. Huomattavimpia ovat 1100-luvulta oleva basilika "Notre-Dame de Beaune" sekä 1400-luvulta oleva Burgundin herttuoiden talo, jossa toimii nykyään Burgundin viinimuseo, "Musée du vin de Bourgogne". Vanhaakaupunkia ympäröi 1100-1400-luvuilla rakennetut kaupunginmuurit.
Viinintuotanto.
Beaunea pidetään burgundiviinien pääkaupunkina. Sen ympäristössä olevalla Côte de Beaunen viinintuotantoalueella tuotetaan laadukkaita ja kalliita punaviinejä. Hôtel-Dieu pitää vuosittain maailman suurimman viinihuutokaupan marraskuun kolmantena viikonloppuna. Huutokaupalla on rahoitettu sairaalan toimintaa.
Luumumobola

Luumumobola ("Parinari curatellifolia") on Chrysobalanaceae-heimoon, moboloiden ("Parinari") sukuun kuuluva kasvilaji.
Luumumobola on ainavihanta pensas tai puu, jolla on tiivis, ulkonäöltään sienimäinen latvus. Luumumobola voi kasvaa hyvin erikokoiseksi; se voi jäädä kolmimetriseksi tai kasvaa melko suureksi, 20 metriä korkeaksi puuksi. Tavallisimmin se kuitenkin kasvaa noin 8–10 metriä korkeaksi. Rungon halkaisija voi olla 25–40 cm.
Luumumobola on tavallinen metsäisillä ruohostomailla, joilla pohjaveden pinta on korkealla, eikä maaperä herkästi kuivu. Laji kasvaa lisäksi kausivihannissa metsissä sekä siellä täällä vuoristometsissä merenpinnan tasosta aina 2100 metrin korkeuteen asti. Luumumobolaa kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa pohjoisessa Senegalista Keniaan ja etelässä Botswanaan ja Etelä-Afrikan Transvaaliin ulottuvalla alueella.
Luumumobolan hedelmät ovat syötäviä ja ne ovat lajin esiintymisalueella suosittua luonnosta kerättyä ruokaa. Hedelmät ovat etenkin lasten mieleen. Hedelmiä voi syödä raakoina tai kypsennettyinä ja niissä on mansikkamainen aromi. Luumumobolan siemeniä voi myös syödä ja ne sopivat erityisen hyvin mantelien korvaajiksi. Siemenet sisältävät noin 40% öljyjä.
Hedelmien lisäksi luumumobolaa käytetään lääkinnällisiin tarkoituksiin sekä puutavaraksi. Erityisesti luumumobolan juuret ovat arvostettuja niiden lääkinnällisten ominaisuuksiensa takia. Myös lajin kaarnaa ja lehtiä käytetään erilaisten vaivojen hoitoon. Puutavarana luumumobola on paikallisesti tärkeää ja sitä käytetään rakentamiseen sekä erilaisten esineiden valmistamiseen. Lajin puuaines on kovaa, kestävää, painavaa sekä myös hyvin tulenkestävää. Puuaines sisältää paljon piidioksidia, minkä takia sitä on jokseenkin hankalaa työstää. Puuaineksen väri vaihtelee vaaleanruskeasta kellertävänpunertavaan.
Afrikassa luumumobolan luontaisella levinneisyysalueella luumumobola on yksi niistä puista, jotka tyypillisesti jätetään kaatamatta, kun metsää raivataan maatalousmaaksi. Lisäksi lajia istutetaan koristepuuksi sekä tuomaan varjoa. Paikalliset ovat uskoneet puun sihisevän, jos se kaadetaan.
Aftonbladetin kirjallisuuspalkinto

Aftonbladetin kirjallisuuspalkinto () on vuosittain vuodesta 1957 jaettu ruotsalainen kirjallisuuspalkinto. Se on edelleen aktiivisille ruotsalaisille runoilijoille jaettu palkinto.
Kommellusten joulu

Kommellusten joulu ("Good Luck Charlie, It's Christmas!") on vuonna 2011 Disney Channelilla ensiesitetty jouluelokuva. Sen on ohjannut Arlene Sanford ja se perustuu televisiosarjaan "Onnea matkaan, Charlie!". Elokuvassa Teddy Duncan (näyttelijänä Bridgit Mendler) ja hänen äitinsä Amy (Leigh-Allyn Baker) ajautuvat muusta perheestään erilleen ja yrittävät päästä takaisin heidän luokseen jouluksi.
Operaatio Chopper

Operaatio Chopper käytiin 12. tammikuuta 1962 ja se oli ensimmäinen kerta, kun Yhdysvaltain joukot osallistuivat Vietnamin sodan suuriin taisteluihin.
Taustaa.
Joulukuussa 1961 USS Core saapui Saigonin satamaan kyydissään 82 kpl Piasecki H-21 -helikopteria. Hieman yli 12 päivää myöhemmin aloitettiin Operaatio Chopper.
Operaatio.
Helikopterit kuljettivat yli 1 000 Vietnamin tasavallan armeijan laskuvarjojääkäriä hyökkäämään epäiltyä Vietkongin linnoitusta vastaan. Vietkongit yllätettiin ja voitettiin selkeästi, mutta he saivat arvokasta taistelukokemusta, jota he käyttivät myöhemmin tehokkaasti amerikkalaisia ​​joukkoja vastaan. Laskuvarjojoukot saivat kaapattua myös maanalaisen radiolähettimen.
Jälkiseuraukset.
Operaatio ennusti uutta ilmailun aikakautta Yhdysvaltain armeijalle. Vuoteen 1963 mennessä maassa oli 16 000 Yhdysvaltain sotilasta ja määrä kasvoi dramaattisesti sodan edetessä. Vietnamin sotaa on kutsuttu Amerikan ensimmäiseksi helikopterisodaksi. Helikoptereita käytettiin laajalti joukkojen kuljettamiseen viidakkoon, haavoittuneiden nopeaan evakuointiin ja maajoukkojen tukemiseen tulivoimalla. Nämä uudet pataljoonat muodostivat lopulta eräänlaisen nykyajan ratsuväen armeijalle.
Chilenalkumonni

Chilenalkumonni ("Diplomystes nahuelbutaensis") on alkumonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Chilenalkumonni voi kasvaa suurimmillaan noin 26 cm pitkäksi. Lajin ruumis on pitkänomainen ja kuono on pitkä. Kuonossa on viiksisäiepari. Chilenalkumonnin rinta-, vatsa- ja peräevät ovat kookkaat ja muodoltaan pyöreähköt. Pyrstöevässä on lovi ja selkäevän takana on rasvaevä. Väriltään kala on harmaa ja suuret yksilöt ovat tummempia.
Levinneisyys ja elintavat.
Chilenalkumonni elää Chilessä Biobío- ja Loncomillajoissa. Se viihtyy nopeasti virtaavissa vesissä ja täysikasvuiset kalat elävät syvemmällä kuin nuoret. Lajin ravintoa ovat selkärangattomat eläimet kuten madot, hyönteiset ja äyriäiset. Kala on yöaktiivinen. Chilenalkumonnin lisääntymiskausi on eteläisen pallonpuoliskon kesällä.
Chilenalkumonni on paikallisesti merkittävä kalastuksen kohde. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi ja kantaa uhkaavat saastuminen ja vedenotto.
Mantšurianvaahtera

Mantšurianvaahtera ("Acer mandshuricum") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monirunkoinen pensas tai puu, joka kasvaa tavallisesti noin 6 m korkeaksi. Mantšurianvaahtera voi kasvaa 10–12 metriä korkeaksikin, mutta tällaiset kookkaammat yksilöt ovat yleensä yli 50 vuotta vanhoja. Mantšurianvaahteran lehdet ovat useimmista vaahteroista poiketen kolmilehdykkäisiä ja lehdykät ovat sahalaitaisia. Syksyllä lehdet muuttuvat vaaleanpunertaviksi tai oransseiksi. Mantšurianvaahtera kukkii keväällä tai alkukesällä.
Mantšurianvaahtera kasvaa luontaisena Kiinassa.
Suomen puhekieli

Suomen puhekieli on suomen kielen muoto, jota käytetään puheessa tai puheenomaisessa ilmaisussa esimerkiksi pikaviestin- tai verkkokeskustelussa. Suomen puhekielessä on paljon variaatiota, mutta on myös sellaisia puhekielen piirteitä, jotka ovat yhteisiä eri-ikäisille suomenpuhujille ja tuttuja kaikkialla Suomessa. Tällaisia piirteitä ovat muiden muassa:
Lisäksi on joukko muita puhekielen piirteitä, jotka ovat tuttuja kaikkialla Suomessa, mutta joita kaikki eivät kuitenkaan käytä omassa puheessaan.
Friedrich Wilhelm Seydlitz

Friedrich Wilhelm Seydlitz (1721–1773) oli preussilainen kenraali ja Fredrik Suuren etevimpiä sotapäälliköitä. Hän meni sotaväkeen 1740. Hän osallistui molempiin Sleesian sotiin ja kunnostautui varsinkin toisessa. Seitsenvuotisessa sodassa hän hankki suurta mainetta useissa taisteluissa, etenkin Rossbachin taistelussa 1757, jonka hän hyökkäyksellään ratkaisi.
Silovaahtera

Silovaahtera eli kääpiövaahtera ("Acer glabrum") on vaahteroiden ("Acer") sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä voidaan erottaa ainakin kuusi eri muunnosta tai alalajia, muun muassa kaskadiensilovaahtera eli alaskankääpiövaahtera eli alaskanvaahtera ("Acer glabrum" var. "douglasii").
Silovaahtera on kausivihanta, pieni puu, joka voi kasvaa noin 10 metriä korkeaksi. Yleensä se on monirunkoinen ja kasvutavaltaan pysty. Lehtiasento on vastakkainen ja lehdet ovat noin 7–14 cm pitkiä sekä suunnilleen yhtä leveitä. Lehtiruodit ovat 3–12 cm pitkiä ja usein punaisia. Lehtilapa on jakautunut 3–5 liuskaan tai joskus harvoin kolmeen erilliseen lehdykkään. Erillisiksi lehdyköiksi jakautuneita lehtiä on tavallisimmin kosteammilla alueilla kasvavilla puilla. Lehtien yläpinnat ovat vihreitä ja alapinnat sinivihreitä. Syksyllä lehdet muuttuvat keltaisiksi. Kukat ovat viisiterälehtisiä, halkaisijaltaan noin 0,5 cm ja väriltään kellertävänvihreitä. Hedelmä on lenninsiivellinen ja lenninsiivet ovat 1,8–2,2 cm pitkiä.
Silovaahtera kasvaa luonnossa Pohjois-Amerikassa Alaskan lounaisosista etelään Kalifornian pohjoisosiin ja itään Brittiläiseen Kolumbiaan, Albertaan, Idahoon ja Montanaan ulottuvalla alueella sekä etelämpänä Wyomingiin, Utahiin, Coloradoon, Arizonaan ja Uuteen-Meksikoon ulottuvalla alueella. Lajia tavataan usein purojen varsilta sekä muilta kosteilta paikoilta.
Vanhan Suomen kaartin muistomerkki

Vanhan Suomen kaartin muistomerkki on Helsingissä Suomen kaartin hautausmaalla sijaitseva muistomerkki, joka koostuu kivipilarista, metallikypärästä ja kahdesta metallilaatasta. Pystyssä olevan kaksi ja puoli metriä korkean neliskulmaisen kivipilarin yläpinnalla on kuparista valmistettu kreikkalainen kypärä. Kiven etupinnassa on kuparitaulu, jossa on kirjoitus ”Vanhan Suomen kaartinpataljoonan muistoksi vanhat kaartilaiset”. Taulun alapuolella on pienempi kuparilaatta, jossa on teksti ”Patsas paljastettiin vuonna 1938”.
Patsashankkeen toteutumisen mahdollisti vanhan kaartinpataljoonan 125-vuosijuhlan 1937 järjestäneen toimikunnan suorittama työ. Juhlien järjestäjiltä oli jäänyt rahaa säästöön ja tarvittava loppuosa kerättiin vanhoilta kaartilaisilta. Teoksen suunnittelusta vastasi eversti Spåre, kiven työsti muotoonsa Granit Oy ja kupariosat toteutti Taidetakomo Antti Hakkarainen Helsingistä. Muistomerkin paljastustilaisuus järjestettiin sunnuntaina 18. syyskuuta 1938.
Charles de Rohan-Soubise

Charles de Rohan-Soubise (1715–1787) oli ranskalainen sotapäällikkö ja Ranskan marsalkka, joka kärsi seitsenvuotisessa sodassa Rossbachin tappion 1757. Hän oli Pompadourin markiisittaren suosikki hän sai seitsenvuotisen sodan alkaessa 24 000 miehen armeijan päällikkyyden ja siihen yhtyi myös Pyhä saksalais-roomalaisen keisarikunnan armeija. Mutta Fredrik Suuri sai siitä loistavan voiton Rossbachin taistelussa. Tästä huolimatta Soubise sai uuden armeijan johtoonsa 1758 jolloin hän voitti Lutternbergin luona Hessiläisen kenraalin Obergin ja valloitti Hessenin. Sen johdosta hänet nimitettiin sotamarsalkaksi mutta 1761 ja 1762 hän taisteli huonolla menestyksellä Ferdinand Braunschweigilaista vastaan.
Beau Willimon

Beau Willimon (s. 26. lokakuuta 1977 Alexandria) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän oli tuottamassa palkittua "House of Cards" -sarjaa ja myös käsikirjoitti suuren osan sarjan jaksoista. Willimonin käsikirjoittama "The Ides of March" oli ehdolla 2012 Golden Globe -gaalassa.
Studio 666

Studio 666 on Foo Fighters-yhtyeen tähdittämä kauhuelokuva. Elokuvan ensi-ilta oli maailmalla 25. helmikuuta 2022. Elokuvassa yhtye vuokraa Encino-nimisen kartanon äänittäkseen uuden albumin. Yliluonnolliset voimat uhkaavat katkaista albuminteon, sekä päättää yhtyeen jäsenten elämät lyhyeen.
Vetovoima (veistos)

Vetovoima on taiteilijaryhmä Ynnä+:n toteuttama julkinen veistos Porin Kirjurinluodossa. Se on valmistunut vuonna 1999. Teos koostuu 248 lampusta jotka muodostavat valopallon. Palloa kannattelevat metalliset jalat, jotka kiinnittyvät isoihin, puoliksi maahan hautautuneisiin kivenlohkareisiin.
Aloite.
Taiteilijaryhmä Ynnä+ koostui nuorista tamperelaisista taiteilijoista Jouni Sarpola, Jaakko Himanen ja Jere Ruotsalainen. He innostuivat ajatuksesta toteuttaa julkinen teos Kirjurinluotoon vierailtuaan Pori Jazzeilla ja ottivat yhteyttä Porin taidemuseoon teoksen toteuttamiseksi Kirjurinluotoon. Porin kaupungin kulttuurilautakunta myönsi taiteilijaryhmälle 6 000 markan avustuksen hanketta varten.
Idea.
Suunnitelman mukaan teos koostuisi seitsemästä aallonmurtajasta peräisin olevasta kivenjärkäleestä, joihin porataan nostolenkit. Kiviin kiinnitettäisiin pitkät rautatangot ja valopallo, jossa on 250 peilipäähehkulamppua. Pallon pinta heijastaisi päivällä auringonvaloa ja yöllä lampuissa palaisivat valot. Rautatankojen päässä oleva valopallo näyttäisi siltä, kuin se raahaisi painavia kivenlohkareita perässään. Kivet sijoitettaisiin osin maan sisään niin, että näyttäisivät raahautuvan ilmaan nousseen valometeorin perässä. Vaikutelma viittaa Kirjurinluodossa tapahtuvaan maankohoamiseen.
Toteutuminen.
Vetovoima valmistui 17. kesäkuuta 1999. Ynnä+:n jäsenet totesivat lehtihaastattelussa haluavansa teokseen paikkaan ja ympäristöön sopivat materiaalit, ja Vetovoimaan he löysivät kivet Meri-Porista. Kivet painavat kaikkiaan 14 tonnia. Valopallo, joka muodostui 248 peilipäähehkulampusta, valmistettiin taiteilijoiden oppilaitoksen tiloissa Tampereella. Valopallo kiinnittyi kiviin pitkien rautatankojen avulla, ja tangot taipuivat omasta painostaan. Vetovoiman tarviseman sähkön lahjoitti Pori Energia. Teos sisältyi Porin taidemuseon projektiin, jossa tehtiin ympäristötaidetta tutuksi yleisölle. Teoksen oli määrä olla pystytettynä kesän ajan, ja se purettaisiin elokuun 1999 lopulla. Teoksesta tuli kuitenkin niin suosittu yleisön keskuudessa, että sen toivottiin jäävän Kirjurinluotoon pysyvästi. Porin taidemuseon johtaja Esko Nummelin esitti Porin kaupunginhallitukselle, että kaupunki lunastaisi Vetovoiman. Kaupunginhallitus päättii lunastaa teoksen.
Ylläpito.
Teoksen rikkoutuneita ja sammuneita lamppuja on uusittu säännöllisesti. Keväällä 2014 Vetovoima jouduttiin sammuttamaan, purkamaan ja viemään kunnostettavaksi, koska se oli teknisesti vanhentunut. Metallisen rungon hitsatut liitokset tarkistettiin sekä korjattiin ja vahvistettiin tarvittavilta osin. Lisäksi uusittiin sähköistys ja valaisinrungot. Vetovoima asennettiin takaisin paikoilleen toukokuussa 2015. Valopallossa alun perin käytettyjä peilipäähehkulamppuja ei enää ollut saatavilla, ja ne korvattiin led-lampuilla. Kesällä 2023 lamput uusittiin jälleen, lisäksi niiden johdot vaihdettiin. Taiteilijat ovat sittemmin todenneet, että Vetovoiman oli tarkoitus olla väliaikainen. Jos he olisivat tienneet teosta suunnitellessaan, että siitä tulisi pysyvä, he olisivat tehneet toisenlaisia teknisiä ratkaisuja. Vetovoima on kuitenkin ollut tärkeä etappi nuorten taiteilijoiden uralla.
Hullut hautajaiset (vuoden 2002 elokuva)

Hullut hautajaiset () on vuonna 2002 valmistunut brittiläinen draamakomediaelokuva. Se kertoo kolmesta omalaatuisesta sisaresta, jotka tulevat äitinsä hautajaisiin ja ryhtyvät selvittämään välejään. Elokuvan on ohjannut Lewis Gilbert, ja se perustuu Shelagh Stephensonin näytelmään "The Memory of Water".
Frank Bakke-Jensen

Frank Bakke-Jensen (s. 8. maaliskuuta 1965 Båtsfjord) on norjalainen entinen oikeistopuolue Høyren poliitikko. Hän toimi Solbergin hallituksessa Norjan puolustusministerinä (2017–2021) sekä ETA- ja EU-ministerinä (2016–2017). Hän istui suurkäräjillä vuosina 2009–2021. Vuodesta 2021 hän on johtanut Norjan kalastusvirastoa (Fiskeridirektoratet).
Not Your Kind

Not Your Kind on suomalaisen vaihtoehtorockyhtye Cyan Kicksin EP-levy, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2021.
Keräsavikka

Keräsavikka ("Oxybasis chenopodioides", syn. "Chenopodium chenopodioides") on Euroopassa ja Aasiassa esiintyvä yksivuotinen revonhäntäkasvilaji. Kasvi on 5–50 senttimetriä korkeaksi kasvava jauhoton ruoho. Sen varsi on pysty tai rento, kellanvihreä, pehmeä ja pääosin tyveltä haarova. Lehdet ovat 2–6 cm pitkät, vaaleanvihreät, leveän kolmiomaiset-vinoneliömäiset, ehytlaitaiset tai harvaan hammaslaitaiset. Keräsavikan kukinto on haarova, tähkämäinen tai röyhymäinen. Sen kukkasykeröt ovat pienet ja tiheät. Siemen on 0,6–0,9 millimetriä pitkä, punaruskea, pyöreähkö ja tylppäreunainen. Se kukkii heinä-syyskuussa.
Pohjoismaissa keräsavikkaa esiintyy pysyvästi vain Tanskassa, missä laji on yleinen. Se kasvaa meren rannalla suolaisilla savikoilla, laguuneissa ja rantasoistumilla.
Pohjanmerenmaksaruoho

Pohjanmerenmaksaruoho ("Sedum anglicum") on Euroopan länsirannikolla esiintyvä maksaruoholaji. Se on monivuotinen, 2–10 senttimetriä korkea ja mattomaisina kasvustoina kasvava. Lehdet ovat harmaanvihreät, usein punasävyiset, 2–4 millimetriä pitkät, puikeat ja miedonmakuiset. Kukkaversot ovat rentoja-kohenevia, niukkakukkaisia; niiden päässä kasvaa viuhkokukinto. Kukan terälehdet ovat 3–5 mm pitkiä, suippoja, valkeita ja punajuovaisia. Hedelminä on pystyjä tuppiloita. Kasvi kukkii kesä-heinäkuussa.
Pohjoismaissa pohjanmerenmaksaruohoa esiintyy Etelä-Norjan ja -Ruotsin länsirannikoilla melko yleisenä. Se kasvaa kallioilla ja
somerikoilla.
Soskuanjoki

Soskuanjoki () on Venäjällä Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä virtaava 40 km pitkä joki, joka laskee Laatokan Kurkijoenlahteen (Куркийокский залив).
Joen kulku.
Soskuanjoen latvaosuutta kutsutaan myös Latvalammenjoeksi (Латваламменйоки), koska joki alkaa pienestä Latvalammesta noin 80–85 metriä mpy. Laskiessaan muutaman kilometrin etelään päin, sitä kutsutaan jo Soskuanjoeksi. Myös Lammen koillispuolella on suopuroja, mutta niitä ei käsitellä tässä. Joki virtaa ensimmäiset kilometrinsä metsämaastossa ja sen mutkittelu loppuu sen ylittäessä pitkän pelto-osuuden Välimäellä (Вялимяки). Pellot ovat kuuluneet Kostamojärven kylälle, joka on perannut joen uoman suoraksi. Joen suunta on kohti etelää, vaikka uoma toisinaan tekee käännöksiä itään päin. Ensimmäinen suuri sivujoki on Kotavaaranjoki (Котаваранйоки ), jota kutsutaan alajuoksulla vanhoissa suomalaiskartoissa myös Vääränkoskenjoeksi. Sivujoen jälkeen joki kääntyy viideksi kilometriksi kaakkoon ja jatkaa sitten seitsemäksi kilometriksi kohti etelää. Joki virtaa täällä syvemmässä laaksossa ja joessa on ollut myös koskipaikkoja vesimyllyjä ja pieniä sähkölaitoksia varten. Kun joki saapuu Otanlahteen (Отсанлахти), alkaa se mutkitella voimakkaasti ja löytää lopulta laskupaikan Laatokkaan Kurkijoenlahdessa (myös Laikkalanlahti). Soskuassa (Соскуа) on joella leveä ja soistunut suisto korkeiden mäkien välissä.
Luontoarvoja.
Joessa on jäljellä vain yksi lohikaloille kutemiseen kelpaava joenosuus. Se on 300 metriä pitkä jokiosuus, jonka pinta-ala on 30 aaria. Joessa elää lähes pelkästään kaksivuotiaita lohia. Lohi nousee jokeen kutemaan syyskuun alusta alkaen ja kutu tapahtuu lokakuun alkupuoliskolla. Joessa elää alle 50 kutevaa lohta.
Soskuanjoen valuma-alue.
Yleistä.
Soskuanjoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Soskuanjoen valuma-alueeseen, jonka pääuoma joki on. Soskuanjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Soskuanjoen valuma-alueen pinta-ala on 234 neliökilometriä.
Sivujoet ja järviä.
Valuma-alueella on vain vähän järvi tai lampia. Joen sivujoetkin ovat yleensä lyhyitä ja alkavat soilta ja kosteikkoilta. Soskuan ja Otanlahden ympäristössä on pieniä lampia, kuten esimerkiksi Tentkenlampi (Тенткенлампи) ja Mälkinlampi (Мялькинлампи). Idästä jokeen yhtyvän Kiviojan latvoilla sijaitsevat Simolampi, Löyhönlampi (Леюхенлампи) ja Umpilampi. Tattarimyllynojan valuma-alueelta löytyvät Aninkaislampi ja laskuojaton Likolampi. Valuma-alueen suurin järvi on Kostamojärvi, jonka lyhyt laskuoja yhtyy suoraan Soskuanjokeen . Suurin sivujoki on Kotavaaranjoki, joka on 17 kilometriä pitkä. Sen valuma-alueella ei ole merkittäviä järviä.
Here Come the Warm Jets

Here Come the Warm Jets on englantilaisen muusikon Brian Enon ensimmäinen sooloalbumi. Eno oli albumin julkaisua edeltävänä vuonna eronnut Roxy Music -yhtyeestä, jossa hän oli soittanut vuodesta 1971.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Raoul Le Mouton de Boisdeffre

Raoul François Charles Le Mouton de Boisdeffre (6. helmikuuta 1839 Alençon – 24. elokuuta 1919 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka toimi Ranskan pääesikunnan päällikkönä vuosina 1894–1898. Hän vaikutti Ranskan ja Venäjän puolustusliiton solmimiseen mutta menetti asemansa Dreyfus-skandaalin seurauksena.
De Boisdeffre kävi Saint-Cyrin sotakoulun ja sai vuonna 1860 luutnantin sekä 1866 kapteenin arvon. Osallistuessaan vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sotaan hän onnistui muun muassa murtautumaan Sedanin taistelun aikana ulos vihollisen piiritysrenkaasta sekä pakenemaan piiritetystä Pariisista kuumailmapallolla. Sodan lopussa hän palveli kenraali Alfred Chanzyn adjutanttina Loiren-armeijassa. De Boisdeffre jatkoi Chanzyn alaisena tämän toimiessa vuodesta 1873 Algerian kenraalikuvernöörinä ja vuodesta 1878 Ranskan suurlähettiläänä Pietarissa, jossa de Boisdeffre sai viran suurlähetystön sotilasattaseana. Hänet ylennettiin vuonna 1887 prikaatikenraaliksi ja 1892 divisioonakenraaliksi.
Ranskan kaavaillessa liittoutumista Venäjän keisarikunnan kanssa silloinen pääesikunnan apulaispäällikkö de Boisdeffre osallistui vuonna 1890 Venäjän sotaharjoituksiin ja tunnusteli sotilasliiton mahdollisuutta. Kun Venäjä taipui liiton kannalle, lähetettiin de Boisdeffre elokuussa 1892 jälleen osallistumaan Venäjän sotaharjoituksiin, todellisena tehtävänään salaisen liittosopimuksen neuvotteleminen Venäjän pääesikunnan päällikön, kenraali Nikolai Obrutševin kanssa. Sopimus puolustusliitosta allekirjoitettiin 18. elokuuta 1892.
De Boisdeffre nimitettiin Ranskan pääesikunnan päälliköksi vuonna 1894. Hän pyrki estämään vakoilusta syyttömänä tuomitun kapteeni Alfred Dreyfusin tuomion kumoamisen ja tuki Dreyfusin vastaisia todisteita esittänyttä majuri Hubert-Joseph Henryä. De Boisdeffre oli yksi niistä korkea-arvoisista upseereista, joita kirjailija Émile Zola syytti nimeltä mainiten avoimessa kirjeessään ”J’accuse…!” (”Minä syytän!”). Kun Henry paljastui väärentäjäksi, joutui de Boisdeffre eroamaan pääesikunnan päällikkyydestä 1. syyskuuta 1898. Vuodesta 1904 hän oli reservissä.
Morsiusleinikki

Morsiusleinikki ("Ranunculus aconitifolius" eli ukonhatunlehtinen leinikki) on monivuotinen keskieurooppalainen leinikkikasvi. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja siirottavasti karvainen. Tyvilehdet ovat ruotiin asti 3–5-liuskaiset, ainakin keskilehdykkä on erillinen. Kukkaperä on pitkä suhteessa tukilehtiin ja yläosasta karvainen. Kukat ovat 10–25 millimetriä leveitä, valkoisia. Kasvi kukkii kesä-heinäkuussa.
Morsiusleinikki on kotoisin Keski-Euroopan vuoristoista. Pohjoismaissa lajia on käytetty koristekasvina ja se on Norjassa harvoin villiytynyt luonnonvaraiseksi.
Františkovy Lázně

Františkovy Lázně (; ) on kylpyläkaupunki Karlovy Varyn läänissä Tšekin tasavallassa lähellä Saksan rajaa. Siellä on noin 5 000 asukasta (2021).
Alue on tunnettu keskiajalta lähtien mineraalivesilähteistään, joissa on runsaasti hiilidioksidia ja Glauber-suolaksi kutsuttua natriumsulfaattia ja joista osa on radioaktiivisia. 1500-luvulla alkemisti Paracelsus yritti analysoida vedet, ja tunnetuimman lähteen, Frantisek-lähteen, vesitynnyreitä myytiin läheisessä Chebin kaupungissa. Františkovy Lázně vakiintui kylpyläpaikaksi vasta 1700-luvun lopulla. Vuonna 1793 kaupunki sai nimen keisari Frans I:n mukaan. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1865. Kylpyläkaupungin suosiota on nostanut rikki- ja rautapitoinen muta, jota käytetään mutakylpyihin ja gynekologisten sairauksien hoitoon. Ennen vuotta 1939 sen asukkaat olivat lähes kokonaan saksalaisia, mutta toisen maailmansodan jälkeen sinne on asutettu pääasiassa tšekkiläisiä. 
Yhdessä lähikaupunkien Karlovy Varyn ja Mariánské Lázněn kanssa se on osa Länsi-Böömin kylpyläkolmiota. Vuonna 2021 kaupungista tuli osa kansainvälistä Unescon maailmanperintökohdetta nimellä Euroopan suuret kylpyläkaupungit.
Kaupungin keskusta on hyvin säilynyt ja vuodesta 1992 lähtien suojeltu urbaani muistomerkkialue.
Nähtävyyksiin kuuluuu vuosina 1815–1820 rakennettu empiretyylinen roomalaiskatolinen Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko (Kostel Povýšení sv. Kříže), ortodoksinen barokkityyliä edustava Pyhän Olgan kirkko sekä uusromaaniseen tyyliin rakennetu evankelinen Pietarin ja Paavalin kirkko.
Valkoleinikki

Valkoleinikki eli valkovuokkoleinikki ("Ranunculus platanifolius" eli plataaninlehtinen leinikki) on monivuotinen, Euroopassa esiintyvä leinikkikasvi. Se kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvin varsi on jäykän pysty, yläosasta haarova, kalju ja sinivihreä. Tyvilehtiä kasvaa yhdestä neljään kappaletta ja ne ovat pitkäruotiset, munuaismaiset, syvään 5–7-liuskaiset, 6–17 cm leveät. Lyhytruotisia varsilehtiä on kahdesta neljään. Kukkia kasvaa pitkien kukkaperien päissä 9–30. Kukka on 14–25 millimetriä leveä. Verholehdet ovat violetinpunaiset, terälehdet valkoiset, joskus ulkopuolelta violetit, siirottavat tai hiukan taakäänteiset. Nuppu on punertava. Hedelmänä on lyhytotainen pähkylä, pituudeltaan 2,8–3,4 mm. Valkoleinikki kukkii kesä-heinäkuussa.
Pohjoismaissa lajia esiintyy melko yleisenä Etelä- ja Keski-Norjan ja läntisen Keski-Ruotsin tunturiseuduilla. Se kasvaa lehtomaisissa tunturikoivikoissa, suurruohostoissa, purolaaksoissa ja pajuviidoissa.
João José Baldi

João José Baldi (1770 Lissabon – 1816) oli portugalilainen säveltäjä.
Baldi pääsi vuonna 1781 oppilaaksi Seminário Patriarcaliin. Hän oppi laulamaan sekä soittamaan urkuja ja pianoa. Kahden hänen säveltämänsä messun partituurit vuodelta 1789 ovat säilyneet Lissabonin katedraalin arkistoissa. Vuonna 1789 Baldi lähti Lissabonista Guardaan, jonka tuomiokirkossa hänestä tuli "mestre da capela". Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi Guardan katedraalista Faron katedraaliin. Vuonna 1800 Baldi palasi Lissaboniin, jossa toimi Real Capela da Bempostan toisena musiikillisena johtajana. Ensimmäinen johtaja Luciano Xavier Santos kuoli vuonna 1806, jolloin Baldi peri hänen asemansa.
Hans van Baalen

Johannes Cornelis "Hans" van Baalen (17. heinäkuuta 1960 – 29. huhtikuuta 2021) oli alankomaalainen juristi ja poliitikko. Hän toimi urallaan niin Alankomaiden kansallisessa politiikassa kuin myös kansainvälisellä tasolla mm. Liberal Internationalin puheenjohtajana. Hän edusti VVD-puoluetta.
Tausta ja yksityiselämä.
Van Baalen syntyi Rotterdamissa vuonna 1960. Hän kävi koulua Krimpen aan den IJsselin kunnassa lukioon saakka. Tämän jälkeen hän muutti Leideniin, jossa hän opiskeli oikeustiedettä Leidenin yliopistossa.
Vuonna 2006 Van Baalen meni naimisiin Ineke Sybesman kanssa. Parilla on yksi poika.
Van Baalen kuoli lyhyen sairauden jälkeen 29. huhtikuuta 2021.
Poliittinen ura.
Van Baalen liittyi VVD:n jäseneksi vuonna 1986.
Vuonna 1999 van Baalen valittiin Alankomaiden edustajainhuoneeseen ja hän istui vuoteen 2002 asti. Hänet valittiin uudelleen vuoden 2003 vaaleissa ja hän istui parlamentissa vuoteen 2009 saakka. Tämän jälkeen hän asettui ehdolle europarlamenttivaaleissa 2009 ja tuli valituksi. Hän uusi paikkansa vuoden 2014 vaaleissa. Vuonna 2018 hän ilmoitti, ettei aio enää asettua ehdolle tulevissa EU-vaaleissa.
Vuosina 2009–2014 van Baalen toimi Liberal Internationalin puheenjohtajana. Vuonna 2015 hän aloitti Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana.
Urallaan van Baalen joutui muutamaan otteeseen vastakkain autoritääristen valtioiden kanssa. Vuonna 2014 van Baalen kuului EU:n lähettämään tarkkailijaryhmään, joka tarkkaili Ukrainan sen vuoden parlamenttivaaleja. Tämän yhteydessä van Baalen kertoi haluavansa lisätä Naton resursseja ja sotilasliiton pitävän oveaan auki Ukrainalle. Vuotta myöhemmin uutisoitiin, että van Baalen oli joutunut Venäjän mustalle listalle, mikä esti häntä matkustamasta Venäjälle. Tämän lisäksi van Baalen ärsytti Kiinaa ylläpitämällä ystävällismielisiä henkilökohtaisia suhteita Taiwaniin. Erään Kiinan-vierailunsa aikana kiinalaiset tulliviranomaiset väitetysti neuvoivat häntä katkaisemaan nämä suhteet uransa helpottamiksi, mihin van Baalen vastasi uhkaamalla lähteä välittömästi pois Kiinasta.
Kunnianosoitukset.
Sotilasarvoltaan van Baalen oli reservin eversti.
Ogemaw’n piirikunta

Ogemaw’n piirikunta () on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 20 770 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on West Branchin kaupunki ja suurin kunta on Mills Township. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Väestö.
Vuonna 2020 Ogemaw’n piirikunnan 20 770 asukkaasta valkoisia oli 96,3 %, alkuperäisasukkaita 1,0 %, aasialaisia 0,6 % ja mustia 0,4 %. Vuonna 2019 2,0 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Olof Åhlström

Olof Åhlström (14. elokuuta 1756 Vårdinge – 11. elokuuta 1835 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja musiikin kustantaja.
Elämä.
Åhlström asui Tukholmassa vuodesta 1772 ja opiskeli urkujensoittoa Ferdinand Zellbell nuoremman johdolla. Vuonna 1776 hänestä tuli tukholmalaisen Maria Magdaleenan kirkon urkuri. Vuonna 1792 hänet nimitettiin Pyhän Jaakobin kirkon urkuriksi; tässä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka. Åhlström perusti musiikkikustantamon vuonna 1783. Hän työskenteli lisäksi sotakollegion palveluksessa vuoteen 1827 ja sai vuonna 1804 nimityksen sotaneuvoston päälliköksi. Åhlström oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1785 ja akatemian opetusjohtaja vuosina 1803–1805. Hän toimi vapaamuurareissa vuodesta 1779. 
Åhlström sai vuonna 1788 Kustaa III:lta yksinoikeuden musiikin kustantamiseen seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajan, joten hänen oma kustantamonsa oli aikoinaan Ruotsin ainoan musiikkikustantamon asemassa. Yksinoikeutta vielä laajennettiin vuoteen 1823, vaikka yksinoikeus oli lopulta supistettu koskemaan pienempää musiikin kustantamisen osa-aluetta. Omien sävellystensä lisäksi Åhlström kustansi lukuisten muiden ruotsalaisten ja ulkomaalaisten säveltäjien teoksia. Hän oli ensimmäinen Carl Michael Bellmanin "Fredmans epistlar och Fredmans sånger" -kappaleiden (1790–1791) kokoaja ja kustantaja. Åhlström teki yhteistyötä Johann Christian Friedrich Hæffnerin kanssa messukirjassa "Swenska mässan med därtill hörande svar och sånger" (1799) ja julkaisussa "Svensk choralbok" (Ruotsalainen virsikirja, 1820). Åhlström sai lisäksi Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta tehtäväkseen koota virsikirjan "ChoralBok i Öfverensstämmelse med Svenska Församlingars vanliga sång", joka julkaistiin vuonna 1832. Hän keräsi myös kansanlauluja ja -tansseja Arvid August Afzeliuksen kanssa.
Teokset.
Åhlström sai vuonna 1787 tilauksen musiikin säveltämiseksi oopperaan "Frigga", jonka libreton laati Carl Gustaf af Leopold. Teos esitettiin vain muutamia kertoja. Suositummaksi nousi Åhlströmin toinen ooppera, "Tanddoktorn", joka esitettiin vuonna 1829 kahdeksankymmentä kertaa Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa.
Åhlström sävelsi oopperoidensa lisäksi muun muassa yksitoista kantaattia, virsiä, muita lauluja, vapaamuurarien seremoniallista musiikkia ja instrumentaalimusiikkia, kuten urkusävellyksiä ja sonaatteja. Lauluissaan hän käytti sanoituksia sellaisilta kirjoittajilta kuin Johan Henric Kellgreniltä, Frans Michael Franzéniltä, Johan David Valeriukselta, Mikael Choraeukselta ja Charlotta Cederströmiltä sekä kälyltään Anna Maria Lenngreniltä.
Osceolan piirikunta (Michigan)

Osceolan piirikunta () on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 22 891 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Reed Cityn kaupunki, joka on myös Osceolan piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Väestö.
Vuonna 2020 Osceolan piirikunnan 22 891 asukkaasta valkoisia oli 96,1 %, mustia 0,8 %, alkuperäisasukkaita 0,7 % ja aasilaisia 0,3 %. Vuonna 2019 3,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 0,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.