tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pitkälehtiviikuna

Pitkälehtiviikuna ("Ficus binnendijkii") on mulperikasveihin kuuluva puu, jolla on pitkänomaiset ehjäreunaiset lehdet. Lehdet vaihtavat kasvin vanhetessa kokoa ja muotoa. Ne voivat olla noin 28 senttimetriä pitkiä ja 2,5 senttimetriä leveitä. 'Alii'-lajikkeella lehdet ovat parikymmentä senttimetriä pitkät ja muutaman senttimetrin levyiset. Munanmuotoiset hedelmät ovat varsissa yksittäin tai pareittain, ja niiden halkaisija voi olla 10 senttimetriä. Laji on kotoisin Jaavalta.
Huonekasvina.
Pitkälehtiviikunan erityisen pitkälehtistä lajiketta 'Alii' (kauppanimenä myös "Ficus alii" tai "Ficus" 'Alii') kasvatetaan viherkasvina pensaana tai pienenä puuna. Se on verrattain helppohoitoinen viherkasvi, joka viihtyy tavanomaisessa huoneenlämmössä hajavalossa. Pitkälehtiviikunaa lisätään latvapistokkaista. Kasvista on myös saatavilla lajiketta 'Amstel Queen'.
Muuttomiehet pulassa

Muuttomiehet pulassa () on Oliver Hardyn ja Stan Laurelin lyhytelokuva vuodelta 1932. Elokuvassa Hardy ja Laurel näyttelevät muuttofirman omistajia, joiden tehtävänä on automaattipianon kuljettaminen jyrkkien portaiden yläpäässä sijaitsevaan osoitteeseen. "Muuttomiehet pulassa" sai parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkinnon.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Muuttomiehet pulassa" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö

Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö (engl. "National Science Foundation", lyh. "NSF") on Yhdysvaltain viranomainen ja säätiö, joka tukee ei-lääketieteellisen tieteen ja tekniikan tutkimusta ja koulutusta. Sen vastine lääketieteen alalla on National Institutes of Health.
Kansallisen tiedesäätiön vuosibudjetti on noin kuusi miljardia dollaria. Säätiö rahoittaa noin 20 prosenttia kaikesta liittovaltion tukemasta perustutkimuksesta. Joillakin aloilla kuten matematiikka, tietojenkäsittelytiede, taloustiede ja yhteiskuntatieteet, NSF on päärahoittaja. Säätiö jakaa vuosittain kansallisen tieteen ja tekniikan palkinnon, National Medal of Sciencen. Säätiö perustettiin 10. toukokuuta 1950.
Pylvästyräkki

Pylvästyräkki ("Euphorbia trigona") on nopeakasvuinen suuri mehikasvi, jota pidetään myös huonekasvina. Se muistuttaa kasvutavaltaan kynttelikköä.
Ulkonäkö ja koko.
Pylvästyräkki voi kasvaa 2–3 metrin korkuiseksi, koko vaihtelee pensaasta pieneen puuhun. Haarovat versot ovat kolmi- tai nelisärmäisiä, vihreitä tai harmaankirjavia, 4–5 cm paksuja ja niissä on harmaanvihreitä juovia. Haaroissa kasvaa pieniä kesävihantoja lusikkamaisia lehtiä, noin 3–5 cm, ja lehtihangoissa on kaksi ruskeaa piikkiä, joiden pituus on noin 5 mm. Jos verso vahingoittuu, se erittää vaurion kohdalta maitiaisnestettä. Maitiaisneste saattaa aiheuttaa ärsytystä iholle tai silmiin joutuessaan.
Pylvästyräkistä on olemassa myös muotoja, jotka ovat versoista ja lehdistä punertavia.
Levinneisyys.
Pylvästyräkki on kotoisin Etelä-Afrikasta, Malawista ja Tansaniasta.
Puy de Sancy

Puy de Sancy (oks. "puèi de la Crotz") on Ranskan keskiylängön korkein vuori, jonka huippu on 1 886 metrin korkeudessa. Puy de Sancy on osa vanhaa kerrostulivuorta, joka on purkautunut viimeksi yli 220 000 vuotta sitten.
Pohjoisia ja eteläisiä rinteitä käytetään lasketteluun. Vuoren rinteille on asennettu myös muutama hiihtohissi.
Requiem (Verdi)

Giuseppe Verdi sävelsi sielunmessun Messa da Requiem ihailemansa Alessandro Manzonin muistolle vuosina 1873–1874. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa Milanossa toukokuussa 1874 säveltäjän itsensä johdolla. Teos koostuu seitsemästä osasta. Kokoonpanoon kuuluu neljä solistia, orkesteri ja suuri kuoro.
Alun perin Verdi oli säveltänyt kahdentoista muun säveltäjän kanssa messun Gioachino Rossinin muistolle. "Messa per Rossinin" esitys peruuntui aikanaan, mutta Manzonin kuoltua vuonna 1873 Verdi sävelsi tälle requiemin itsenäisesti. Alun perin "Messa per Rossiniin" sisältynyt "Libera me" kuullaan myös Manzonille sävelletyssä requiemissa.
Sielunmessun teksti perustuu katoliseen latinankieliseen tekstikokoelmaan.
Soitinnus.
Teos on sävelletty seuraavalla kokoonpanolle:
 Puupuhaltimet: piccolo, 3 huilua,2 oboeta, 2 klarinettia, 4 fagottia
 Vaskipuhalimet: 4 käyrätorvea, 8 trumpettia, 3 pasuunaa, ofikleidi
 Lyömäsoittimet: bassorumpu, patarumpu
 Jousisoittimet: viulut I, II, alttoviulut, sellot, kontrabassot.
Kolmas huilisti soittaa myös piccoloa. Harvinainen ofikleidi korvataan nykyisissä esityksissä usein tuuballa tai cimbassolla.
Kuivakausi

Kuivakausi on sadekauden vastakohta. Päiväntasaajan seudulla on sadeaika kesällä ja kuivakausi talvella.
Sanan aiemmin käytettyjä synonyymeja ovat pouta-aika, poudanaika, poutakausi, kuivuuskausi ja kuiva aika.
Mikaševitšy

Mikaševitšy (, IPA: ; ; ) on 1785 perustettu kaupunki Luninetsin hallintopiirissä Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosassa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 13 800.
Hallintopiirin itäosassa sijaitsevassa Mikaševitšyssä on avokaivoksena toimiva graniittikaivos. 
Kaivoksen lähelle on ruopattu myös pistoväylä lastaussatamalle, josta pääsee etelään Pripet-joelle. Itä-länsisuuntainen Brest–Homel-rata kulkee kaivoksen eteläpuolitse mutta kaupungin halki. Maantieyhteyksistä merkittävin on kaupungin pohjoispuolelta ohittava M10-valtatie (Brest–Kobryn–Pinsk–Homel). Lähin suurempi kaupunki on Pinsk, joka sijaitsee Mikaševitšyn länsipuolella linnuntietä noin 70 kilometrin päässä.
Celebesinriippukaija

Celebesinriippukaija ("Loriculus stigmatus") on Indonesian Sulawesiin kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Salomon Müller Sulawesista 1843.
Ulkonäkö ja koko.
Celebesinriippukaija kasvaa 15 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 30 grammaa. Yleisväri on vihreä, nokka on musta. Koiraalla on puneinen otsa. Molemmilla sukupuolilla on viininpunainen yläperä.
Filippiinienriippukaija

Filippiinienriippukaija ("Loriculus philippensis") on Filippiinienin kotoperäinen kaija. Lajista tunnetaan kymmenen eri saarille eriytynyttä alalajia. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Luzonilta 1776.
Ulkonäkö ja koko.
Filippiinienriippukaija kasvaa 14 cm pitkäksi, ja painaa aikuisena 32-40 grammaa. Se on yleisväriltään vihreä, otsa ja päälaki sekä yläperä ovat punaiset, ja selkää pitkin kulkee kullankeltainen raita.. Koiraalla on kurkussa oranssi läikkä, naaraalla on sinertävät posket.
Irinej

Irinej (; 28. elokuuta 1930 Vidova, Jugoslavian kuningaskunta – 20. marraskuuta 2020) oli 45. Serbian ortodoksisen kirkon patriarkka, ortodoksisten serbien hengellinen johtaja. Hän aloitti patriarkkana 22. tammikuuta 2010. Hänen koko arvonimensä on Hänen Pyhyytensä Pećin arkkipiispa, Belgradin ja Karlovciin metropoliitta, serbialaisten patriarkka Irinej. Vuosina 1975–2010 hän toimi Nišin piispana.
Antero Takala

Antero Takala (s. 7. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja Yleisradion entinen tv-kuvaaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1997.
Takala asui 1950-luvulla Kouvolassa ja aloitti valokuvauksen paikallisessa kameraseurassa. Vuonna 1960 hän aloitti Yleisradiossa kameramiehenä. Takala jäi eläkkeelle Ylen pääkuvaajan tehtävästä vuonna 2002. Hän on toiminut freelance-valokuvaajana vuodesta 1960.
Vuonna 1972 Takala toteutti televisiolle videoteoksen "Romeo ja Julia", joka pohjautui kokonaan valokuviin. Balettiesityksestä otetut mustavalkoiset valokuvat kuvattiin videolle ja videokuva väritettiin tarkoitusta varten rakennetulla elektronisella efektilaitteella. Teknisin keinoin pysähtyneeseen kuvaan saatiin aikaan tanssin liike. Teoksen taustalla soi elektroakustinen musiikki. Vuonna 1974 Takalan "Romeosta ja Juliasta" tuli ensimmäinen videotaideteos, joka oli esillä suomalaisessa taidegalleriassa.
Suomen toinen videotaideteos, Takalan "Piha" (1980), jatkoi teknisesti samaa linjaa. Kehittyneemmän tekniikan avulla kuvaan voitiin luoda herkempiä värisävyjä. "Piha" pohjautui Bo Carpelanin samannimiseen teokseen, joka kertoi 1930-luvun Helsingin Kruununhaan takapihoista ja niiden ihmisistä. Videokuvan pohjaksi Takala kuvasi mustavalkokuvia muun muassa omasta tyttärestään pojan vaatteisiin puettuna. Molemmat teokset kuuluvat Suomen valokuvataiteen museon kokoelmiin.
Viimeisinä Yle-vuosinaan Takala koosti kahdelle DVD-levylle tallennetun historiikin "40 vuotta TV-kuvauksen historiaa" (TV-tuotantopalvelut, 2001).
Takalan valokuvat ovat klassisia mustavalkoisia valokuvia. Hän kuvaa filmille ja tekee kuvista hopeagelatiinivedokset, jotka digitoidaan. Digitoiduista kuvista tulostetaan näyttelyihin mustesuihkuvedokset. 
Takalan mukaan hänen valokuvansa eivät ole luontokuvia eivätkä dokumenttikuvia vaan fiktiota. "Vaikka aiheena on luonto, kuvat kertovat aika paljon minusta itsestäni." Takalan kuvista vuosilta 1960–2010 on koottu retrospektiivinen näyttely, joka oli esillä valokuvataiteen museossa keväällä 2010. Lisäksi kuvista on julkaistu kirja "Mindscape – Mielenmaisema" (Musta taide, 2010).
Takala asuu Helsingin Katajanokalla. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Džidan piiri

Džidan piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 8 600 neliökilometriä. Asukkaita on 30 900 henkeä (vuonna 2009).
Džidan piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kabanskin, koillisessa Selengan ja idässä Kjahtan piireihin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Zakamenskin piiriin.
Maantieteellisesti piiri käsittää Džidan jokilaakson ja sitä reunustavan Borgoin suola-aron. Pinta-alasta 42 % on metsää.
Piiriin kuuluu Džidan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 22 maalaiskuntaa: Altsak, Armak, Beloozersk, Borgoi, Botsi, Bulyk, Dyrestui, Gegetui, Inzagatui, Jenhor, Naryn, Nižni Burgaltai, Nižni Itšetui, Nižni Torei, Ojer, Petropavlovka, Tsagan-Usun, Tsagatui, Verhni Burgaltai, Verhni Itšetui, Verhni Torei ja Želtura. Hallinnollinen keskus on Petropavlovkan kylä, josta on 240 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 37.
Asukkaista 52,8 % on venäläisiä, 42,3 % burjaatteja, 1,7 % ukrainalaisia ja 1,6 % tataareja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon, lihan ja villan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Petropavlovkassa on taidegalleria. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii venäläisiä ja burjaattilaisia perinneyhtyeitä.
Paikallislehtenä ilmestyy "Džidinskaja pravda" (”Džidan totuus”).
Susanin kääntymys

Susanin kääntymys ("Miracle on 34th Street") on George Seatonin ohjaama yhdysvaltalainen jouluelokuva vuodelta 1947. Elokuvassa tavaratalon joulupukkina työskentelevä Kris Kringle joutuu oikeuden edessä todistamaan olevansa oikea joulupukki. Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa. Palkinnot tulivat parhaasta alkuperäistarinasta, parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta ja Edmund Gwennille parhaasta miessivuosasta roolistaan Kris Kringlenä.
Elokuva valittiin vuonna 2005 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Susanin kääntymyksen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 kahdenkymmenen kaikkien aikojen innostavimman yhdysvaltalaiselokuvan joukkoon.
Vastaanotto.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa helmikuussa 1949. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi kirjoitti uutuuselokuvan lapsellisen tarinan jakavan mielipiteitä: kyynikot ihmettelevät, minkä aatteellisen ryhmäkunnan tilauksesta joulupukkitarina on sepitetty, kun taas hän itse pyyhki kyyneliä katsoessaan. Hänestä tekijät ovat ansainneet Oscarinsa: ”Kyllä tässä elokuvassa tavallista hauskemmin on osoitettu, miten hullua nyky-yhteiskunnassa on olla hyvä, rakastaa lähimmäisiään.” Hän piti myös elokuvan puolidokumentaarisesta tyylistä, jossa tapahtumapaikkana on aito New Yorkin Macy’s-tavaratalo.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1983

Pesäpallon SM-sarja 1983. Alajärven Ankkurit voitti runkosarjan, mutta jäi lopulta neljänneksi. Seinäjoen Maila-Jussit voitti mitalit selvällä erolla Hyvinkään Tahkoon, joskin ottelukohtaiset erot kentällä olivat pienet. Suomen Cupissa Kouvolan Pallonlyöjät voitti loppuottelussa niukasti Lammin Lujan 6–4.
Mestaruussarja.
Runkosarja
Mitalisarja
Putoamissarja
Sarjasta putosivat Vaasan Maila, Kankaanpään Maila ja Ikaalisten Tarmo. Tilalle nousivat Ykkössarjan kolme parasta: Sotkamon Jymy, Kouvolan Pallonlyöjät ja Haminan Palloilijat.
Seinäjoen Maila-Jussit: Timo Heimonen, Ari Rinta-Rahko, Matti Laitila, Jukka Peltoniemi, Hannes Rajala, Jari Tyynelä, Tapio Ristilä, Jari Karjanlahti, Esa Mäntymaa, Hannu Ahvenniemi, Ari Uusitalo, Harri Kujala, Pelinjohtaja Tuomo Olli, valmentaja Jukka Peltoniemi.
Džida

Džida () on Jenisein vesistöön kuuluvan Selengan sivujoki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 567 kilometriä, valuma-alueen laajuus 23 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus joen suussa 60 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Hamar-Dabanin etelärinteiltä ja virtaa kohti itää Džidan harjanteen pohjoispuolella. Sen varrella sijaitsee Zakamenskin kaupunki, Petropavlovkan piirikeskus ja Džidan kaupunkimainen taajama.
Anssi Vesala

Anssi Vesala (s. 31. toukokuuta 1941 Sippola) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Anssi Vesala voitti pesäpallossa Suomen mestaruuden Kouvolan Pallonlyöjäin joukkueessa vuosina 1966-69 ja valittiin myös jokaisena mestaruusvuotenaan Itä-Länsi -otteluun. Vuosi 1969 toi kaiken kukkuraksi lyöjäkuninkuuden ja valinnan Vuoden pesäpalloilijaksi sekä Suomen Cupin voiton. Ennen KPL:ää Vesala pelasi Saveron Virityksessä ja Utin Haukoissa, sekä Puna-Mustien mestaruussarjajoukkueessa vuodesta 1964.
Claudio Nunes

Claudio Nunes (s. 23. maaliskuuta 1969 Rooma) on italialainen bridgenpelaaja. Hän on bridgen maailmanrankingin kolmonen. Hän pelaa usein yhdessä Fulvio Fantonin kanssa.
Vuonna 2004 Nunes voitti World Team Olympiad -turnauksen joukkuetovereinaan Norberto Bocchi, Giorgio Duboin, Fulvio Fantoni, Lorenzo Lauria ja Alfredo Versace. Hän voitti Bermuda Bowlin vuonna 2005 samalla joukkueella kuin vuotta aikaisemmin. Hän voitti myös World Mind Sports Games -turnauksen vuonna 2008. Joukkueessa pelasi Norberto Bocchin tilalla Antonio Sementa.
Veraisten kansakoulu

Veraisten kansakoulu on Lemun Verasten kylässä sijainnut kansakoulu. Koulu perustettiin vuoden 1910 tienoilla ja lakkautettiin vuonna 1974. Nykyään se on yksityisomistuksessa.
Historia.
Koulu perustettiin Verasten tilalle, jonka kunta osti vuonna 1909. Hirsirunkoinen, keltaiseksi maalattu yläkoulurakennus valmistui tontille vuonna 1910 ja se oli kunnan ensimmäinen varsinaiseen koulukäyttöön tehty rakennus. Koulunkäynti Veraisten koulussa alkoi seuraavana vuonna. Rakennuksessa sijaitsi kahden luokkahuoneen lisäksi opettajan asunto, jossa oli kolme huonetta sekä keittiö. 1930-luvulla toista luokkahuoneista käytettiin yhdistettynä voimistelusalina ja poikien puutyöverstaana.
Veraisiin rakennettiin vuoden 1930 tienoilla myös hirsirunkoinen, satulakattoinen alakoulurakennus. Koulunkäynti siinä aloitettiin vuonna 1932. Tässä pienemmässä rakennuksessa oli yhden luokkahuoneen lisäksi keittola ja opettajan yhden huoneen ja keittiön käsittänyt asunto. Näiden rakennusten lisäksi tontilla on koulun ulkorakennus, jossa sijaitsivat tyttöjen ja poikien käymälät ja puuvaja. Ulkorakennuksessa oli ollut aikaisemmin myös rehuvaja sekä navetta, jossa opettajat olivat voineet pitää lehmää. Lehmiä ei koululla kuitenkaan enää ainakaan vuonna 1932 pidetty, vaan maito tuli naapuritaloista. Kouluun kuului myös erillinen saunarakennus ja puutarha, jossa kasvoi ainakin marjapensaita. Koulun vesi haettiin vielä 1930-luvulla suoraan koulun kaivosta ja sen kuivuessa läheisen Kuumalhon mäen rinteessä sijainneesta kaivosta.
Koulu nykyään.
Veraisten koulu lakkautettiin vuonna 1974, jonka jälkeen koulusta muodostettiin Miiainen-niminen tila. Nykyään koulu on yksityiskäytössä. Vanha alakoulu on nykyään asunto- ja verstaskäytössä. Koulurakennukset ovat säilyneet hyvin vanhassa asussaan ja ne muodostavat Turun maakuntamuseon mukaan yhdessä paikallisesti, rakennushistoriallisesti ja maisemallisesti arvokkaan kokonaisuuden.
Viipurin Pallonlyöjät

Viipurin Pallonlyöjät oli 6. toukokuuta 1926 Viipurissa perustettu, pesäpalloilun erikoisseura.
VPL menestyi Suomen Mestaruuskilpailuissa hyvin, vaikkakin Suomen mestaruuteen sen rahkeet riittivät vain vuonna 1928 ja naisten puolella 1934. Miesten mestaruuden 80-vuotisjuhlaa juhlistettiin Lappeenrannan Pesä-Ysien ja Porin Pesäkarhujen välisellä naisten superpesisottelulla 7. kesäkuuta 2008 Viipurissa.
Pallonlyöjäin miesjoukkue pelasi koko historiansa ajan korkeimmalla sarjatasolla, kunnes seura lopetti kilpailutoimintansa vuonna 1938.
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Miesten Itä-Länsi-valinnat.
Lähde:
Syrakusan piiritys (214–212 eaa.)

Syrakusan piiritys ja taistelu (214–212 eaa.) tapahtui toisen puunilaissodan aikana.
Kohti taistelua.
Vähän Cannaen taistelun jälkeen Hannibal valitsi pääpaikakseen Capuan, jossa hänen karaistunut sotajoukkonsa lepäsi. Rooman joukkojen johtaja Marcus Claudius Marcellus saavutti sillä aikaa pienempiä voittoja ja alkoi 214 eaa. piirittää Syrakusaa, joka oli vaihtanut puolia Hannibalin puolelle.
Piiritys.
Syrakusa oli sekä maan että meren puolelta hyvin varustettu, ja sitä puolustettiin monella kekseliäällä keinolla, joita Arkhimedes kehitteli, joskin tarinat puolustuskeinoista ovat luultavasti paikoitellen liioiteltuja. Maan puolelta ryntäävää vihollista vastaan hänen kerrotaan asettaneen heittokoneita, jotka viskelivät nuolia ja keihäitä tai suuria kiviä tehden paljon vahinkoa. Meren puolella, jossa Marcellus itse johti rynnäkköä, kävi roomalaisille yhtä huonosti. Kaupungin muureilta pudoteltiin teräväpäisiä hirsiä, jotka lävistivät laivat, tai vedettiin rautakoukuilla laivan perä ilmaan, niin että keula upposi mereen. Väitetään jopa, että sellaisilla koneilla nostettiin muutamia laivoja ylös vedestä, heiluteltiin ilmassa ja viimein lyötiin rikki muureja vasten taikka heitettiin mereen ylösalaisin. Kun roomalainen laivasto poistui muurien luota etäämmäksi, käänsi Arkhimedes niitä kohti suuria polttopeilejä, jolloin muutamat laivat roomalaisten suureksi kauhuksi syttyivät tuleen keskellä merta. Piiritystä keski näin yli kaksi vuotta.
Valloitus.
Kaupunki valloitettiin viimein yllätyshyökkäyksellä vuonna 212 eaa. Kaupungissa vietettiin eräänä yönä Artemis-jumalattaren juhlaa. Silloin Marcellus yhtäkkiä onnistui valtaamaan erään tornin, jota ei kyllin huolellisesti vartioitu. Sitä kautta pääsivät roomalaiset kaupunkiin. Marcellus käski, mikäli mahdollista, säästää asukkaiden hengen, ja halusi varsinkin saada Arkhimedeen elävänä käsiinsä. Mutta se toive ei toteutunut. Roomalainen sotamies tunkeutui tutkijan kammioon ja kehotti häntä seuramaan itseään. Arkhimedes, ollen tutkimuksiinsa vaipuneena ja kumartuneena tarkastelemaan hiekkaan piirrettyjä kuvioita, ei liikahtanut, vaan tarinan mukaan vastasi: "Älä riko minun ympyröitäni!" Ne olivatkin hänen viimeiset sanansa, sillä suuttunut roomalainen lävisti hänet heti miekallaan.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1962

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1962 pidettiin Yhdysvalloissa 6.–18. maaliskuuta 1962. Kisakaupunkeina olivat Colorado Springs ja Denver.
Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi, joka onnistui ensimmäisen kertaa arvokisojen historiassa voittamaan Kanadan. Neuvostoliitto ja Tšekkoslovakia boikotoivat kisoja. Boikotin takia B-sarjasta nostettiin Iso-Britannia A-sarjaan, lisäksi Sveitsi ja Itävalta karsivat yhdestä kisapaikasta.
Suomi sai kisoista kaikkien aikojen ensimmäisen arvokisamitalinsa, Euroopan-mestaruuskilpailujen hopean.
Euroopan-mestaruuskilpailut.
Suomi turnauksessa.
Suomi pelasi Isoa-Britanniaa vastaan käydyssä ottelussa aluksi varmoin ottein johtaen peliä maalein 4–2. Suomi menetti kuitenkin johtoasemansa ja hävisi lopulta lukemin 5–7, mikä oli Suomen pelaajille nöyryytys eritoten Ison-Britannian joukkueen korkean keski-iän vuoksi. Suomen Juhani Lahtinen totesikin yli kymmenen vuotta ottelun jälkeen, että hän ei ollut pelannut urallaan yhtään huonompaa ottelua kuin vuonna 1962 Isoa-Britanniaa vastaan. Matti Keinonen puolestaan totesi ottelusta, että jokaisella Suomen pelaajalla oli enemmän yksilötaitoa kuin Ison-Britannian joukkueessa, mutta vastustaja onnistui maalinteossa, toisin kuin Suomi.
Vaikka Ruotsi voitti Suomen kymmenellä maalilla, Ruotsin Sven Tumba ja Ulf Sterner vaativat, että Suomi suljetaan ulos kansainvälisestä jääkiekkoilusta. He perustelivat näkemystään sillä, että Suomen joukkue on vaaraksi muille eritoten tappioasemassa. Syyllisiksi tähän he nimesivät Kalevi Nummisen, Jouni Seistamon ja Jorma Suokon. Suomen joukkuetta tämä huvitti avoimesti, sillä suomalaiset pitivät esimerkiksi Esko Luostarista mainittua kolmikkoa kovaotteisempana jääkiekkoilijana, jolle esimerkiksi Kanadan maajoukkueen Trail Smoke Eatersin Darryl Sly oli käynyt antamassa kiitoksensa ja hyvästinsä vuoden 1961 maailmanmestaruuskilpailujen lopuksi lentokentällä.
Biotuotetekniikka

Biotuotetekniikka tutkii ja kehittää uusiutuvista materiaaleista eli biomassasta kestäviä tuotantoratkaisuja teollisuuden tarpeisiin. Biomassaa saadaan esimerkiksi hakkuutähteestä, peltotuotannon ja elitarviketeollisuuden jätteistä sekä erikseen tarkoitukseen kasvatetuista kasveista, kuten levistä.
Koulutus.
Biotuotetekniikan koulutusta antaa Suomessa Aalto-yliopiston teknillinen korkeakoulu, Kemian ja materiaalitieteiden tiedekunta. Tutkinto-ohjelma aloitti syksyllä 2010. Opinnoissa hyödynnetään metsä- ja paperiteollisuuden alan osaamista entisen puunjalostustekniikan koulutusohjelman osalta. Opiskelijoilla on mahdollisuus erikoistua neljään eri pääaineeseen: kuitutuotetekniikka, biojalostamot, ympäristöasioiden hallinta tai uusiutuvien materiaalien tekniikka. Koulutuksen tarkoituksena on antaa valmistuville diplomi-insinööreille laaja osaamispohja toimia teollisuuden ja yhteiskunnan eri tehtävissä.
Sekundos (filosofi)

Sekundos (100-luku jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Sekundos eli Ateenassa ja hänet tunnettiin siitä, että hän oli tehnyt hiljaisuuslupauksen.
Elämä.
Sekundos tunnetaan pelkästään tuntemattoman kirjoittajan 100- tai 200-luvulla kirjoittamasta "Sekundoksen elämästä", joka on säilynyt nykyaikoihin. Kerrotaan, että Sekundos lähetettiin jo pienenä pois kotoa opiskelemaan. Aikuisena hän päätti koetella sitä väittämää, että kaikki naiset ovat huoria. Niinpä hän palasi kotiin pukeutuneena pitkähiuksiseksi ja pitkäpartaiseksi kyynikkofilosofiksi, ja taivutteli äitinsä, joka ei tunnistanut häntä, makaamaan kanssaan rahasta. Vietettyään yön äitinsä kanssa kuitenkaan koskematta tähän, hän kertoi tälle, kuka oli. Hänen äitinsä hirtti itsensä häpeissään. Sekundos syytti omaa kieltään onnettomuudestaan, ja vannoi olevansa loppuelämänsä hiljaa. Tämän vuoksi häntä on pidetty myös pythagoralaisena filosofina, koska pythagoralaisilla oli tapana vaatia oppilailta viiden vuoden hiljaisuutta mielen kouluttamiseksi.
Keisari Hadrianuksen kerrotaan määränneen Sekundoksen luokseen kuultuaan tämän vannomasta valasta, ja uhanneen teloituttaa tämän, jos tämä ei puhuisi. Sekundos kieltäytyi puhumasta. Hadrianus kuitenkin heltyi eikä surmauttanut miestä. Sekundos suostui kuitenkin vastaamaan kahteenkymmeneen kysymykseen kirjoittamalla vastaukset vahataululle.
Kysymykset ja vastaukset on esitetty myös säilyneessä tekstissä. Sekundos antaa lyhyitä vastauksia sellaisiin kysymyksiin kuin ”mikä on kaikkeus?”, ”mikä on jumala?” ja ”mitä on kauneus?”. Tyypillinen vastaus on Sekundoksen vastaus seitsemänteentoista kysymykseen, ”mitä on köyhyys?”; Sekundos vastasi:
On mahdotota sanoa, minkä verran Sekundoksen tarinassa on totuutta. Esitetyt kysymykset ja vastaukset ovat vain eräs esimerkki vastaavan tyyppisistä nykyaikaan säilyneistä kokoelmista, joihin kuuluu muun muassa samanlainen keskustelu Hadrianuksen ja Epiktetoksen välillä.
Ehdottomasti ehkä

Ehdottomasti ehkä ("Definitely, Maybe") on Adam Brooksin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2008. Romanttisen draamakomedian pääosassa on Ryan Reynolds. 
Juoni.
Elokuva alkaa, kun William Heyes (Reynolds) hakee kymmenvuotiaan tyttärensä Mayan (Abigail Breslin) koulusta. Koulussa lapsille on opetettu seksuaalisesta kanssakäymisestä, ja nyt Maya haluaa tietää, miten hänen isänsä ja äitinsä tapasivat. Will ei innostu ideasta, mutta Maya saa tahtonsa läpi ja Will kertoo koko sekavan tarinan, joka alkaa vuodesta 1992. Maya turhautuu tarinan puolessa välissä eikä halua kuulla lisää – hän pelkää, että hän ei pitäisikään äidistään, sillä vaihtoehtoja on kolme: ”Emily” (Elizabeth Banks), ”April” (Isla Fisher) ja ”Summer” (Rachel Weisz).
Kaisla (nimi)

Kaisla esiintyy suomen kielessä sekä etu- että sukunimenä. Nimi on luontoaiheinen ja johtuu vesikasvisuvun nimestä kaislat ("Scirpus").
Etunimi.
Kaisla on naisen etunimi. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 2010 lähtien. Kaislan nimipäivä on 28. marraskuuta, joka on myös Heinin nimipäivä. 
Marraskuuhun 2025 mennessä Kaisla on annettu etunimeksi noin 2020 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Tunnettuja Kaisla-nimisiä.
Etunimen Kaisla tunnettuja kantajia ovat:
Sukunimi.
Kaisla on myös sukunimi. Nimen kantajia oli Suomessa marraskuussa 2025 yhteensä 222. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Torsten Walmqvist

Torsten Georg Walmqvist (20. marraskuuta 1873 Helsinki – 24. marraskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen hovioikeuden auskultantti ja liikemies. Hän toimi sortovuosina venäläisten yhteistoimintamiehenä ja palveli tsaarin salaisessa poliisissa ohranassa. Walmqvist kirjoitti 1930-luvun lopulla näitä vaiheita kuvaavat muistelmansa.
Torsten Walmqvistin vanhemmat olivat senaatin esittelijäsihteeri ja valtioneuvos Frans Erland Walmqvist (1830–1902) ja Hilda Christina Runeberg. Hänen veljensä kenraalimajuri Hjalmar Bruno Walmqvist (1866–1946) toimi Helsingin poliisimestarina 1911–1917.
Walmqvist pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1901 sekä oli auskultanttina Turun hovioikeudessa samana vuonna.
Walmqvist oli tilapäisenä pormestarina ensin Hangossa ja sitten Porvoossa 1904−1905. Hän joutui luopumaan pormestarin virasta epäselvien raha-asioiden takia ja siirtyi sitten Venäjälle toimien Venäjälle kuuluneessa Puolassa Petrokovin (Piotrkówin) poliisin etsivän osaston päällikkönä 1908–1912. Palattuaan Suomeen Walmqvist oli nimismiehenä Kivennavalla 1914–1917 mutta joutui eroamaan maaliskuun vallankumouksen jälkeen. Hän toimi sitten itsenäisyyden aikana liikemiehenä Helsingissä mutta joutui pakenemaan useiksi vuosiksi ulkomaille syyllistyttyään taloudellisiin petoksiin ja väärennöksiin liiketoimissaan. Walmqvist luovutettiin Suomeen ja hän istui jonkin aikaa vankilassa rikoksistaan.
Walmqvist kirjoitti 1930-luvulla sortovuosien aikaan liittyneet muistelmansa "Hemliga medarbetare" salanimellä "Georges Wal". Ne julkaistiin suomennettuina nimellä "Konnia ja kiipijöitä Keisarin palveluksessa : Tsaarin-Venäjän salaisen poliisin palveluksessa olleen suomalaisen muistelmia" (Gummerus 1939). Kirjailija Eino I. Parmanen haastatteli Walmqvistia kootessaan aineistoa sortovuosien historiasta kertoneeseen "Taistelujen kirja"-teokseensa. Walmqvist väitti Parmaselle että työväenjohtaja Edvard Valpas-Hänninen, kirjailijat Algoth Untola (Maiju Lassila) ja Hella Wuolijoki sekä 1905 murhattu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen olisivat olleet 1900-luvun alussa tsaarin salaisen poliisin ohranan asiamiehiä. Vuonna 1941 ilmestyneessä Taistelujen kirjan 4. osassa esitettiin tämä Valpasta koskenut syytös ja väitettiin että Walmqvist (kirjassa salanimellä "Waldburg") olisi toiminut Valppaan suomalaisena esimiehenä ohranassa. Muita Walmqvistin mainitsemia henkilöitä koskeneet paljastukset Parmanen jätti kirjastaan pois.
Walmqvist oli naimisissa 1901–1938 Lydia Margaretha Haglundin (k. 1938) kanssa. Marraskuussa 1941 kuollut Walmqvist on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Hjalmar Bruno Walmqvist

Hjalmar Bruno Walmqvist (15. kesäkuuta 1866 Helsinki – 26. huhtikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri ja Helsingin poliisimestari.
Walmqvistin vanhemmat olivat senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos Frans Erland Walmqvist (1830–1902) ja Hilda Christina Runeberg. Hänen nuorempi veljensä oli hovioikeuden auskultantti ja liikemies Torsten Walmqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingfors Lyceumista ja kävi sitten 1886–1889 Nikolain ratsuväkikoulun Pietarissa. Kornetiksi ylennetty Walmqvist palveli "39. Narvan, H. K. K. Suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitšin rakuunarykmentissä" 1889–1891 ja "Henkikaartin Grodnon Husaarirykmenttissä" Puolassa vuodesta 1891. Hänestä tuli luutnantti 1893 ja aliratsumestari 1898.
Vuonna 1905 ratsumestariksi ylennetty Walmqvist määrättiin samana vuonna erityistehtäviin Suomen kenraalikuvernöörin kansliaan Helsinkiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1906 ja everstiksi 1908. Walmqvist oli Turun vt. poliisimestarina 1910–1911 ja vakinaisena poliisimestarina 1911–1913. Helsingin poliisimestarina hän toimi 1913–1917. Walmqvist sai eron vakinaisesta palveluksesta kenraalimajurin arvoisena 1917. Suomen itsenäistyttyä Walmqvist alennettiin korpraaliksi, mutta hän sai takaisin kenraalimajurin arvonsa kenraali C. G. E. Mannerheimin puututtua asiaan. Walmqvistia oli arvosteltu venäläisten yhteistoimintamieheksi hänen toimiessaan Helsingin poliisimestarina sortovuosina.
Walmqvist oli naimisissa 1919–1944 todellinen valtioneuvos Oskar Januschkoffskyn lesken Olga Scholtzin kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni 1944 uusiin naimisiin Alma Maria Schultzin kanssa. Walmqvistilla ei ollut omia lapsia mutta hän adoptoi neljä Januschkoffskyn lasta ja lastenlasta.
J. W. Murman

Johan Vilhelm Murman (12. tammikuuta 1830 Haukipudas – 31. tammikuuta 1892 Keltto, Inkerinmaa) oli suomalainen kirkkoherra, kansanperinteen kerääjä ja kirjailija.
Murman syntyi piika Kaisa Lisa Murmanin aviottomana lapsena. Hän kävi Oulun yläalkeiskoulua ja Vaasan lukiota päästen ylioppilaaksi 1852. Murman vihittiin papiksi 1857. Hän teki kesällä 1854 kansanperinteen keruumatkan Pohjois-Pohjanmaalle ja Lappiin.
Murman oli pappina Säräisniemellä, Limingassa, Paltamossa, Haukiputaalla, Iissä ja Oulussa. Hän toimi Oulun yläalkeiskoulun vt. kollegana 1859 ja oli Wilken suomalaisen alkeiskoulun johtajana Viipurissa 1860–1863. Oltuaan Helsingin vt. kappalaisena 1865 Murman siirtyi 1868 Inkeriin jossa hän oli pappina Tuutarissa ja Liissilässä. Vuodesta 1869 hän toimi Narvan suomalais-ruotsalaisen S:t Mikaelin seurakunnan ja Kosemkinan kirkkoherrana. Kelton ja Rääpyvän kirkkoherraksi Murman tuli vuonna 1873.
Murman oli ahkera ja monipuolinen kirjailija ja eräillä aloilla uranuurtaja suomenkielisessä kirjallisuudessa: laatuaan ensimmäiset suomenkieliset julkaisut olivat "Harjoittava ruotsinkielen-oppi alkaville" (1852) ja "Setän opetuksia sielutieteessä" (1856).
Murman oli naimisissa vuodesta 1873 Selma Henriette Seilerin kanssa.
Pankrates Ateenalainen

Pankrates Ateenalainen (; n. 140 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta ja eli Antoninusten aikana.
Filostratos kertoo, että kun sofisti Lollianos (Publius Hordeonius Lollianus) oli vaarassa tulla ateenalaisten kivittämäksi eräässä leipämellakassa, Pankrates hiljensi väen huudahtamalla, ettei Lollianos ole ”leivänvälittäjä” (, "artopōlēs") vaan ”sananvälittäjä” (, "logopōlēs"). Alkifron mainitsee myös tämännimisen kyynikkofilosofin fiktiivisissä kirjeissään.
Nerf

Nerf-ase on vaahtomuovisia, pyöreitä tai tikanmuotoisia, suomeksi "pehmonuoliksi" kutsuttuja ammuksia ampuva leikkiase. Alun perin Nerf-nimellä alettiin valmistaa vuonna 1970 vaahtomuovista tehtyjä palloja, joita mainostettiin "maailman ensimmäisiksi viralliseksi sisäpelipalloiksi". Myöhemmin samasta materiaalista alettiin tehdä myös ammuksia ja niiden ampumiseen tarkoitettuja Nerf-aseita.
Nerf on tehnyt eri sarjoja aseille, kuten Zombie Strike, N-Strike, N-Strike Elite, Super Soaker, Rebelle, Modulus, Rival jne. Nerf-sotiin on tehty muun muassa Nerf-luotiliivejä.
Theagenes Patraslainen

Theagenes Patraslainen (; n. 160 jaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Peregrinos Proteuksen läheinen ystävä ja kotoisin Patraista Akhaiasta.
Theagenes tunnetaan lähinnä Lukianoksen teoksessa "Peregrinoksen polttoitsemurha" esiintyvänä henkilönä. Hänet esitetään siinä ylistämässä Peregrinoksen päätöstä tehdä itsemurha polttamalla itsensä:
Theagenes auttoi Peregrinosta sytyttämään hautajaisrovion, johon tämä heittäytyi. Hän vertasi Peregrinoksen itsemurhaa intialaisten gymnosofistien samanlaiseen käytäntöön. Lukianos — joka suhtautui vihamielisesti Theageneeseen ja tämän edustamaan kyynisyyteen — sanoo, että Theageneellä oli viidentoista talentin omaisuus, jonka tämä oli saanut koronkiskontaa harjoittamalla.
Galenos mainitsee Theageneen ja sanoo tämän opettaneen päivittäin Trajanuksen forumilla Roomassa suurille ihmisjoukoille. Galenos kertoo, kuinka Theagenes kuoli, kun hän sai väärää hoitoa maksatulehdukseen Statilius Attalukselta, joka toimi myös keisari Marcus Aureliuksen lääkärinä.
Theagenes

Theagenes (, ”Jumalatarsyntyinen”) on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Marcel Leborgne

Marcel Leborgne (9. syyskuuta 1939 – 6. joulukuuta 2007) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän loi uransa Olympique Lyonnais'n joukkueessa.
Ura.
Leborgne aloitti jalkapallouransa Besançon Racing Clubin juniorijoukkueessa, mutta siirtyi jo 1956 Olympique Lyonnais'n organisaatioon. Keskikentällä pelannut Leborgne edusti Lyonia koko uransa ja oli voittamassa Coupe de Francen mestaruutta kahteen otteeseen. Hän oli mukana myös Lyonin edetessä Cup-voittajien Cupin välieriin kaudella 1963/64. 
Pelaajauransa jälkeen Leborgne toimi myös lyhyenaikaa Lyonin päävalmentajana maaliskuusta kesäkuuhun 1988. Hän oli Jean-Michel Aulas'n kauden kolmas päävalmentaja Lyonissa. Hänen johdollaan Lyon sijoittui kauden päätteeksi Division 2:ssa A-lohkon kakkoseksi, mutta hävisi nousukarsinnoissa SM Caenille.
Leborgne kuoli 6. joulukuuta 2007 68-vuotiaana.
Zakamensk

Zakamensk (, ) on kaupunki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Džida-joen varrella 420 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ulan-Udesta lounaaseen. Kaupunki on Zakamenskin piirin keskus. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2009). 
Zakamensk on saanut alkunsa vuonna 1933 perustetusta "Gorodokin" kaivostaajamasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1944. Nykyään kaupungissa toimii volframia ja molybdeeniä tuottava kombinaatti.
Denis Papas

Denis Papas (s. 15. elokuuta 1937) on ranskalainen entinen jalkapallovalmentaja ja pelaaja. 
Ura.
Papas aloitti pelaajauransa FC Villefranchessa vuonna 1947. Hän pelasi seurassa juniorivuotensa siirtyen 1957 FC Grenobleen, jossa hän juhli Division 2:n mestaruutta kaudella 1959/60. Hän siirtyi nousukauden jälkeen Olympique Lyonnais'een, jota edusti pääsarjassa yhden kauden. Vuonna 1962 Papas palasi Villefrancheen, josta vielä 1968 CS Cuiseaux'hon, jossa lopetti uransa vuonna 1971.
Valmentajana Papas vaikutti Villefranchessa ja Cuiseaux'ssa vuosikausia. Lokakuussa 1987 hän siirtyi Olympique Lyonnais'n päävalmentajaksi, mutta joutui jättämään tehtävänsä jo maaliskuussa 1988. Hän toimi tämän jälkeen seurassa urheilutoimejohtajana, kunnes palasi vuonna 1989 Villefrancheen. Hän lopetti uransa seuran päävalmentajana vuonna 1998.
Kreskentios

Kreskentios (, tai "Crescentius"; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli todennäköisesti kotoisin Megalopoliista, Arkadiasta, vaikka joskus tämän ”suuren kaupungin” on ajateltu viittaavan mahdollisesti Roomaan.
Kreskentios oli Justinos Marttyyrin aikalainen. Varhaiskristilliset kirjailijat puhuvat Kreskentioksesta luonteeltaan pahamaineisena. Tatianoksen mukaan häntä syytettiin kaikenlaisista rikoksista, eikä kyynikon toimi estänyt häntä olemasta rahan orjuuttama. Kreskentios hyökkäsi kristittyjä vastaan mitä kärkevimmin ja kutsui heitä ateisteiksi. Justinos pyrki kumoamaan tämän syytökset, ja sanoo myös, että Kreskentios juonitteli siitä syystä Justinoksen kuolemantuomiota. Myös Eusebios Kesarealainen syyttää Kreskentiosta Justinoksen marttyyrikuolemasta. Ei ole kuitenkaan tietoa siitä, oliko Kreskentios todella Justinoksen kuoleman taustalla.
Teoksessaan "Kronikka" Eusebios ajoittaa Kreskentioksen hyökkäykset vuosiin 152-153.
Sosnogorskin piiri

Sosnogorskin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1979 perustetun piirin pinta-ala on 16 500 neliökilometriä. Asukkaita on 49 200 henkeä (vuonna 2009). 
Sosnogorskin piiri sijaitsee Komin tasavallan keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Ižman ja Petšoran, idässä Vuktylin, kaakossa Troitsko-Petšorskin ja etelässä Ust-Kulomin piireihin sekä lännessä Uhtaan.
Piirin hallinnollinen keskus on Sosnogorskin kaupunki, josta on 345 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Sen lisäksi piiriin kuuluvat Nižni Odesin ja Voivožin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 7 maalaiskuntaa: Irajol, Kerki, Malaja Pera, Poljana, Ust-Uhta, Verhneižemski ja Vis.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 75 % venäläisiä, 10 % komeja, 6 % ukrainalaisia ja 2 % valkovenäläisiä.
Sosnogorsk on huomattava rautateiden risteysasema sekä kaasunjalostuksen ja sähköntuotannon keskus.
Ferrari F10

Ferrari F10 oli Ferrari -tallin kaudella 2010 käyttämä kilpa-auto. Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa kolmanneksi.
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Hindulaisuuden historia

Hindulaisuus on kehittynyt Intiassa tuhansien vuosien aikana. Sillä ei ole yhtä perustajaa tai perustamisaikaa, vaan sen pohjana olevat pyhät kirjoituksetkin sisältävät vaikutteita monilta eri vuosisadoilta ja monista kulttuureista.
Vanhimmat kerrostumat, kuten veden tärkeä sakraalinen vaikutus, lienevät peräisin Indus-kulttuurista (2600–1900 eaa.). Veda-kaudella palvottiin lähinnä henkilöityneitä luonnonilmiöitä. Veda-kirjallisuus koottiin kokoelmaksi noin 1000–800 eaa. 
Klassisella kaudella palvonta keskittyi kahden jumaluuden Shivan ja Vishnun palvontaan, ja palvomista varten rakennettiin temppeleitä. Keskiajalla islam saapui Intiaan, ja hindulaisuus kehittyi monimuotoisemmaksi. Toisaalta voimistui persoonallisen jumalan antaumuksellista ja rakastavaa palvelua korostava "bhakti"-liike, toisaalta myös abstraktia filosofiaa korostettiin.
Vuonna 1947, kun Pakistan ja Intia erotettiin toisistaan osin uskonnollisia rajoja pitkin, Intiasta tuli muodollisesti sekulaari mutta käytännössä hindulaisuuden dominoima valtio. Toisaalta intialaisten muuttaminen ulkomaille, sekä Eurooppaan että Afrikkaan, on johtanut hindulaisten yhteisöjen syntymiseen eri puolille maailmaa. Britanniassa lasketaan elävän noin miljoona hindua, ja vuonna 2008 siellä avattiin Euroopan ensimmäinen hinduille suunnattu valtion rahoittama alakoulu.
Hindukalenteri

Hindukalenteri on hindulaisuudessa käytetty kalenteri. Sen perusyksikkö on kuukausi, jossa on 29,5 vuorokautta. Vuodessa on 12 kuukautta eli 354 päivää. Juhlapäivät siirtyvät siis aurinkovuoteen nähden 11 päivää joka vuosi. Siksi noin joka kolmas vuosi kalenteriin lisätään karkauskuukausi, jotta vuodenajat pysyisivät edes jotakuinkin paikoillaan.
Vuosi vaihtuu yleensä Diwali-juhlan jälkeisestä uudestakuusta. Maallisessa käytössä vuosien numerointi aloitetaan yleensä vuodesta 57 eaa. tai 78. Niinpä vuosi 2010 on joko 2067 tai 1932, laskutavasta riippuen. Rituaalitarkoituksiin on vielä kolmas vuosien numerointitapa.
Intialainen ajanlasku on erotettu hindukalenterista vuoden 1957 kalenteriuudistuksessa.
Hindukalenteriin kuuluu lukuisia vuosittaisia juhlia. Taulukossa on kaksitoista tärkeintä ja niiden summittainen ajoittuminen gregoriaanisessa kalenterissa.
Maniac Latin Disciples

Maniac Latin Disciples (usein lyhennetty MLD tai MLDN) on suuri hispaaninen katujengi Chicagossa, Illinoisissa. Jengi on erittäin väkivaltainen ja ottaa osaa huumeiden kuljetukseen. On arvioitu, että jengissä on reilut 1500 jäsentä.
Jengin symbolit ja viholliset.
Jengin symboleita ovat kuusisakarainen tähti, joka edustaa heidän liittoaan Folks Nationin kanssa, sydän, jolla on sarvet ja mahdollisesti pirun häntä, hakaristi, joka edustaa jengin perustajaa Albert 'Hitler' Hernandezia, kolmipäinen talikko sekä Maniac-munkki. Maniac Latin Disciplesillä on pitkä sota Latin Kings-jengin kanssa. Latin Kings ja MLD olivat ennen liitossa, mutta Latin Kingsin jäsenien tapettua Albert 'Hitler' Hernandezin jengien välit hajosivat ja sota alkoi.
Historia ja järjestöllinen rakenne.
Maniac Latin Disciples-jengi perustettiin vuonna 1966 Chicagon Humboldt Parkissa. Sen perusti Albert 'Hitler' Hernandez. Jengi tunnettiin ensin Latin Scorpionsina.
Vuonna 1970 Latin Kingsit murhasivat Albert 'Hitler' Hernandezin, ja tämän johdosta jengin korkea-arvoisimman jäsenen titteli vaihdettiin 'Kuninkaasta' 'Prinssiksi'. Hänen paikastaan taistelivat 'Diablo' ja 'Chi-chi', jotka molemmat olivat korkea-tasoisia jäseniä jengissä. Jengi liittoutui Gangster Disciplesien kanssa ja tämän myötä vaihtoi nimensä Latin Disciplesiksi.
1970-luvun puolivälissä Latin Disciplesit liittoutuivat Latin Eaglesien, Spanish Cobran ja Imperial Gangstersien kanssa, ja liittoa kutsuttiin United Latino Organizationiksi. 
Latin Disciplesit liittyivät Folks Nationiin vuonna 1978.
Vuonna 1983 Fernando "Ferny" Zayas tuli jengin johtajaksi ja lisäsi jengin nimeen sanan 'Maniac'. Maniac Latin Disciplesit kasvoivat hurjaa vauhtia keräämällä jäseniä osavaltion vankiloista. He valtasivat alueita Pohjoisesta ja Läntisestä Chicagosta käyttämällä väkivaltaa ja tuhoamalla vastustajansa. Jengin johtaja Zayas vangittiin vuonna 1983 murhan takia, mutta hän on kyennyt johtamaan jengiään vankilasta käsin, vaikkakin jotkin 'setit' ovat irroittautuneet hänen hallinnastaan.
Vuonna 1996 MLD varajohtaja Johnny "Loco" Almodovar pidätettiin murhasta. Hän ja hänen kätyrinsä julistivat sodan Spanish Cobria vastaan, kun eräs korkea-arvoinen MLD ammuttiin Humboldt Parkissa. Pian tämän jälkeen jengin katujohtaja, Enrique "Rick Dog" Garcia murhattiin, ja tekijänä oli toinen MLD:n jäsen, Jamie 'Tuffy' Ruiz.
Jengin saatua taas hierarkiansa kokoon FBI suoritti suuren opeaation ja pidätti paljon MLD:in johtajia vuonna 2004 huumesyytteistä. Korkea-arvoisimmat pidätetyt olivat Fidel 'Fiddle' Hernandez sekä Antonio 'Bird' Perez jotka olivat jengin johtajia pidätyksensä aikana.
Tällä hetkellä MLD on kaatumassa, sillä monet heidän ryhmittymistään ovat alkaneet erota Fernyn johtajuudesta ja alkaneet taistella toisiaan vastaan huumerahoista ja alueista.
Skábmagovat-elokuvajuhla

Skábmagovat-elokuvajuhla on Inarissa järjestettävä alkuperäiskansojen elokuvajuhla, jonka taiteellisena johtajana toimii Jorma Lehtola. Festivaalin järjestävät Saamelaistaiteen tukiyhdistys, Alkuperäiskansojen elokuvakeskus Skábma, Yle Sámi Radio, Saamelaismuseo ja luontokeskus Siida sekä Inarin kunta. Elokuvajuhlien yhteydessä jaetaan myös Skábmagovat-palkinto, joka on tunnustus saamelaisen kulttuurin ja yhteisön eteen tehdystä työstä.
Festivaalin aikana elokuvia esitetään kolmessa paikassa: saamelaiskulttuurikeskus Sajoksessa, saamelaismuseo Siidassa sekä Revontuliteatterissa. Revontuliteatteri on täysin lumesta rakennettu yleensä noin 200-paikkainen ulkoilmateatteri. Festivaalin järjestävät tarjoavat porontaljaeristeet lumi-istuinten päälle.
Floresinriippukaija

Floresinriippukaija ("Loriculus flosculus") on Pienillä Sundasaarilla sijaitsevan Floresin kotoperäinen uhanalainen kaija. Sen holotyypin kuvaili Alfred Russel Wallace Floresilta 1864.
Ulkonäkö ja koko.
Floresinriippukaija kasvaa 12 cm pitkäksi. Se on yleisväriltään vihreä. Nokka ja silmä ovat oranssinpunaiset. Yläperä on punainen ja koiraalla on kurkussa pitkulainen punainen läikkä, joka puuttuu naaraalta.
Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa

Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet Suomessa on nimetty Valtioneuvoston periaatepäätöksellä vuonna 1995. Valtioneuvoston päätöksen pohjana on ympäristöministeriön mietintö vuodelta 1992. Tämän pohjana on mietinnön ensimmäiseen osaan sisältyvä Suomen maisemamaakuntajako, jonka avulla aluevalikoima saatiin alueellisesti edustavaksi. 
Valtakunnallisesti arvokkaita maisema-alueita on nimetty kaikkien maisemamaakuntien ja -seutujen alueelta yhteensä 156. Päätös velvoittaa tukemaan ja kehittämään alueiden maisemanhoitoa, ja ne tulee myös ottaa huomioon alueiden käytön suunnittelussa kuten maakuntakaavoissa.
Vuosina 2010-2014 valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet inventoitiin uudelleen. Uudesta inventoinnista on tietoja Ympäristöministeriön ylläpitämällä Maaseutumaisemat-verkkosivustolla. Päivitetty ehdotus valtakunnallisesti arvokkaiksi maisema-alueiksi valmistui vuonna 2015 ja se asetettiin kuultavaksi tammikuussa 2016. Kuuleminen oli avoinna välillä 18. tammikuuta – 19. helmikuuta 2016.
Valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet.
Vuonna 1995 päätetyt valtakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet ovat maakunnittain lueteltuna seuraavat:
Intianriippukaija

Intianriippukaija ("Loriculus vernalis") on Aasian etelä- ja kaakkoisosissa elävä kaija. Sen elinympäristö ulottuu Lounais- ja Etelä-Intiasta Itä-Nepaliin, Etelä-Kiinaan ja Indokiinaan, ei kuitenkaan Malakan niemimaalle; lisäksi se elää Andamaaneilla, Nikobaareilla ja Merguisaarilla. Sen holotyypin kuvaili Anders Sparrman Assamin Cacharista 1787.
Ulkonäkö ja koko.
Intianriippukaija kasvaa 13 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 28 grammaa. Se on yleisväriltään vihreä. Nokka on punainen ja silmä ovat valkoiset. Yläperä on punainen ja koiraalla on kurkussa sininen läikkä, joka puuttuu naaraalta.
Jaavanriippukaija

Jaavanriippukaija ("Loriculus pusillus") on Indonesian Jaavalla ja Balilla elävä kaija. Sen holotyypin kuvaili George Robert Gray 1859.
Ulkonäkö ja koko.
Jaavanriippukaija kasvaa 12 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 25–30 grammaa. Se on yleisväriltään kellanvihreä. Nokka on oranssinpunainen ja silmät ovat keltavalkoiset. Yläperä on punainen ja koiraalla on kurkussa oranssi läikkä, joka puuttuu naaraalta.
Malakanriippukaija

Malakanriippukaija ("Loriculus galgulus") on Kaakkois-Aasiassa elävä kaijalaji. Sen levinneisyysaluetta ovat Malakan niemimaa, Singapore, Sumatra ja Borneo sekä näitä ympäröivät pikkusaaret. Lajia tavataan myös Länsi-Jaavalla, mutta kanta on mahdollisesti lähtöisin sinne siirretyistä linnuista. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Malakalta vuonna 1758.
Ulkonäkö ja koko.
Malakanriippukaija kasvaa 12 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 28 grammaa. Se on yleisväriltään vihreä. Nokka on musta ja silmät ovat tummanruskeat. Yläperä on punainen ja koiraalla on kurkussa punainen läikkä, jota ei ole naaraalla. Koiraan päälaella on tummansininen läikkä, naaraalla läikkä on aivan pieni tai sitä ei ole ollenkaan.
Disney Wonder

Disney Wonder on Disney Cruise Line -varustamon omistama risteilyalus. Se on rakennettu Fincantieri - Cantieri Navali Italiani S.p.A -yhtiön telakalla Margherassa Italiassa ja se teki neitsytmatkansa 1. lokakuuta 1999. Laiva rakennettiin kahdessa osassa eri telakoilla, joissa valmistuneet puolikkaat yhdistettiin toisiinsa hitsaamalla. Disney Wonder on järjestyksessä toinen Disney Cruise Linen omistama risteilyalus noin vuotta aikaisemmin valmistuneen Disney Magicin lisäksi.
Risteilyt ja kohteet.
Disney Wonderin kotisatama on sen valmistumisesta lähtien ollut Floridan Port Canaveral, mistä se on tehnyt kolmen ja neljän yön risteilyjä Bahaman pääkaupunkiin Nassauhun sekä The Walt Disney Companylle kuuluvalle Castaway Cay -nimiselle yksityissaarelle. Disney Cruise Linen laivoja varten Port Canaveraliin rakennettu Disney Cruise Line Terminal sijaitsee John F. Kennedyn avaruuskeskuksen ja Cape Canaveral Air Force Stationin naapurissa.
Kesällä 2010 risteilyt suuntaavat Bahaman lisäksi myös Pohjois-Amerikann eteläisimmässä kärjessä sijaitsevaan Key Westiin. Kun Disney Dream valmistuu, Disney Wonderin kotisatama tulee olemaan Kalifornian Los Angeles vähintään vuoteen 2014 asti. Lisäksi sen on suunniteltu tekevän seitsemän yön risteilyjä Kanadan Vancouverista Alaskaan 2011 toukokuusta alkaen.
Sisustus ja varustelu.
Noin puolentoista vuoden välein tapahtuvan kuivatelakoinnin aikana laivassa on tehty huoltojen lisäksi runsaasti uudistuksia, joista viimeisimpiä Freeportissa, Bahamalla lokakuussa 2009 rakennettu Outlook Cafe -niminen näköalabaari.
Lumessakahlaajat

Lumessakahlaajat on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukaus-yhtyeen kolmas single albumilta Rajaportti. Single sisältää nimikkokappaleen lisäksi live-version kappaleesta "Kova maa" Provinssirockista vuodelta 2002 sekä kappaleen "Tie", jota on aikaisemmin esittänyt ainakin Sakari Kuosmanen.
Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan ykkösenä, ja se pysyi listalla yhteensä 9 viikkoa.