tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aseveljien Työjärjestö

Aseveljien Työjärjestö (A.T:j) oli suomalainen vuonna 1942 toiminut kansallissosialistinen puolue, jota johtivat Arvi Nuorimo ja J. E. Tuominen.
Historia.
Puolueen perustaminen.
A.T:j perustettiin alkuvuonna 1942, kun joukko Suomen Kansallissosialistisen Työjärjestön aktiiveja irtautui Teo Snellmanin johtamasta puolueesta. Uuden järjestön perustajien mielestä SKT:n johto keskittyi epäolennaisiin asioihin eikä onnistunut käyttämään hyväkseen sen edustamien aatteiden noususuhdannetta. Loppuvuonna 1941 SKT:stä erotettiin kritiikkiä esittänyt Arvi Nuorimo, joka oli aiemmin ollut Snellmanin lähimpiä yhteistyökumppaneita. Nuorimoa seurasi J. E. Tuominen, joka oli liittynyt SKT:hen kannattajineen syksyllä 1940, kun hänen johtamansa Yhteisrintama-puolue sulautettiin järjestöön. 
Suurin osa Aseveljien Työjärjestön kannattajista rekrytoitiin Tampereelta, jossa SKT:n paikallisjärjestöllä oli ollut huomattavaa kannatusta. Repeämän syntyyn vaikutti myös Kansallissosialistien Järjestön Yrjö Raikas, joka uskoi SKT:n hajoamisen olevan hyödyksi omalle (vasta suunnitteluasteella olleelle) organisaatiolleen. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, sillä A.T:j toimi itsenäisesti Raikkaan perustaman Suomen Kansallissosialistien rinnalla.
Puolueen johtajiin lukeutunut Nuorimo teki keväällä 1942 vierailun Saksaan. Paluumatkalla hän antoi Kööpenhaminassa haastattelun paikalliselle Fædrelandet-natsilehdelle. Saksan virallinen uutistoimisto DNB levitti tämän jälkeen maailmalle uutista, jonka mukaan ”Arni Nuomiro” oli yksi Suomen kansallissosialistisen liikkeen johtajista.
Toiminnan loppuminen.
Aseveljien Työjärjestön toiminta loppui alkukesästä 1942, kun viranomaiset puuttuivat sen aktiviteetteihin ja rahoitus tyrehtyi. Puoluejohtajia kuulusteltiin, ja Tuominen allekirjoitti paperin, jossa hän ilmoitti pidättäytyvänsä kaikesta poliittisesta toiminnasta niin kauan kuin sota jatkui. Sopimustekstin mukaan Tuominen päätyi ratkaisuun ”omasta vapaasta tahdostaan ja ilman pakottamista”.
Myös Nuorimo teki vastaavan sitoumuksen. Hän jatkoi kuitenkin toimintaansa Raikkaan SKS:ssä, vaikka ei saanut esimerkiksi pitää puheita järjestön tapahtumissa. Puolueen vaikeuksien taustalla vaikutti etenkin Suomen Aseveljien Liitto, jota ärsytti sanan aseveljet käyttö. Aseveljien liitolla oli salainen tiedusteluosasto nimeltä Suomen Aseveljien Työjärjestö (SAT, myöhemmin VIA). Aseveliliitossa asiaa ajoi varsinkin A.T:j:lle katkera SKT:n Snellman.
Jäsenistö.
Enemmistö Aseveljien Työjärjestön jäsenistöstä työskenteli Valtion lentokonetehtaalla Tampereella. Puoluetoimisto sijaitsi kuitenkin Helsingissä Osakeyhtiö Pannin tiloissa. Konsuli Sylvester Mankin johtama yritys rahoitti puolueen toiminnot toukokuuhun 1942 asti. Yhteensä puolueella oli noin 100 jäsentä. Kaikki jäsenet allekirjoittivat jäsenvalan.
Ohjelma.
Aseveljien Työjärjestön ohjelma otti vaikutteita saksalaisten natsien ja suomalaisten kansallissosialististen puolueiden ohjelmista.
Marcel Albers

Marcel Albers (29. huhtikuuta 1967 – 20. huhtikuuta 1992) oli alankomaalainen kilpa-autoilija. Hän ei ole sukua Formula 1 -kuljettaja Christijan Albersille.
Albers aloitti uransa hollantilaisissa formulasarjoissa, joissa ajaminen huipentui vuonna 1989 Alankomaiden Formula Ford -mestaruuteen. Tästä Albers siirtyi EFDA Formula Opel Lotus Euroseries -sarjaan seuraavaksi vuodeksi, missä hän sijoittui pisteissä kuudenneksi.
Seuraavana vuonna Albers sai paikan Britannian Formula 3 -sarjaan, missä hän sijoittui tulokaskaudella hyvin viidenneksi. Samana vuonna hän saavutti myös kolmannen sijan ensi kertaa järjestetyssä Formula 3 Masters -kutsuntakilpailussa.
Kaudeksi 1992 Albersista oli tullut mestaruussuosikki, ja hän voittikin avausosakilpailun Donington Parkissa. Toisessa osakilpailussa Silverstonessa Albers keskeytti, mutta kauden kolmanteen osakilpailuun Thruxtonissa hän pääsi starttaamaan eturivistä. Kilpailussa Albersilla oli ollut aiemmin ongelmia vaihdelaatikossa, kun hän saapui Club-shikaaniin tallikaverinsa Elton Julianin perässä. Albers törmäsi Julian auton perään ja hänen autonsa heitti kärrynpyöriä radan poikki turva-aitaan. Albers makasi autossaan tunnin, kunnes hänet irrotettiin ja vietiin terveyskeskukseen. Matkalla hän kuitenkin menehtyi. Osakilpailu keskeytettiin onnettomuuden jälkeen ja Albers saavutti postuumisti seitsemännen sijan. Sarjassa hän jäi yhdennelletoista sijalle.
HC Olomouc

HC Olomouc on tšekkiläinen jääkiekkoseura. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa ja on voittanut sarjan mestaruuden vuonna 1994.
Historia.
HC Olomouc perustettiin 1955, silloin nimellä Spartak Moravia Olomouc. Vuodet 1955–1957 Olomoucissa pelattiin tuolla nimellä 2. ligaa. Nimi muutettiin 1965 TJ Moravia DS Olomouciksi, tuolla nimellä seurassa pelattiin aina vuoteen 1979 asti, jolloin joukkue nousi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. liigaan. 1991 joukkue nousi Extraligaan, ja 1992 seura muutti jälleen nimeä, nykyiseksi HC Olomouciksi. Kahden vuoden päästä nimen vaihdoksesta koettiin Olomoucin jääkiekon suurin saavutus, Extraligan mestaruus 1994.
1997 Olomouc ajautui ongelmiin ja joukkueen Extraligan sarjapaikka myytiin Karlovy Varylle. Joukkue pelasi 2. Národní Hokejová Ligassa aina vuoteen 2003 kunnes Olomouc onnistui kipuamaan takaisin 1. Národní Hokejová Ligaan.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Ecaterina Szabó

Ecaterina Szabó (s. 22. tammikuuta 1967 Zagon) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti neljä kultamitalia olympialaisissa, kaksi MM-kilpailuissa ja kaksi EM-kilpailuissa.
Szabó oli Los Angelesin 1984 olympialaisten menestyksekkäin telinevoimisteluja. Henkilökohtaisessa moniottelussa hän kokosi 79,125 pistettä ja sijoittui hopealle 0,05 pisteen erolla emäntämaan Mary Lou Rettoniin mutta joukkuekilpailussa ja kolmella eri telineellä hän voitti kultaa. Joukkuekilpailun kultaa Romania voitti ensimmäisen kerran kautta aikain. Eroa Yhdysvaltain joukkueeseen jäi tasan yksi piste. Szabón pisteet henkilökohtaisissa kultamitalilajeissa olivat 19,975 permannolla, 19,875 hypyssä sekä 19,800 puomilla, jolla hän jakoi kultamitalin maannaisensa Simona Paucăn kanssa.
Budapestin MM-kilpailuissa 1983 Szabó voitti kultaa permannolla ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa, nojapuilla ja hypyssä sekä pronssia moniottelussa. Montréalin MM-kilpailuissa 1985 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa, puomilla ja hypyssä. Rotterdamin MM-kilpailuissa 1987 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja saavutti puomilla pronssia. MM-mitaleja hän siis keräsi urallaan yhteensä kaksi kultaista, kuusi hopeista ja kaksi pronssista.
Göteborgin EM-kilpailuissa 1983 Szabó voitti kultaa permannolla ja nojapuilla sekä saavutti hopeaa hypyssä ja pronssia moniottelussa. Helsingin EM-kilpailuissa 1985 hän saavutti hopeaa hypyssä.
Kōichi Yamadera

Kōichi Yamadera ( "Yamadera Kōichi", s. 17. kesäkuuta 1961 Shiogama, Miyagin prefektuuri, Japani) on japanilainen ääninäyttelijä ja näyttelijä. Hän on Japanin kieliversioissa mm. Will Smithin, Eddie Murphyn ja Jim Carreyn vakiodubbaaja.
Vihnemänty

Vihnemänty ("Pinus aristata") on Yhdysvalloissa kasvava hyvin pitkäikäinen havupuu. IUCN luokittelee vihnemännyn elinvoimaiseksi lajiksi.
Vihnemäntyä tavataan Yhdysvalloissa Kalliovuorilla Coloradon, Arizonan ja New Mexicon osavaltioissa. Sen elinympäristö sijaitsee 2500–3700 metrin korkeudella kuivissa ja kylmissä subalpiinisissa oloissa.
Vihnemänty kasvaa keskikokoiseksi, 5–15 metriä korkeaksi puuksi erittäin hitaasti. Rungon halkaisija on enintään puolitoista metriä. Kaarna on harmaanruskeaa ja suomuista rungon alaosassa. Neulaset ovat 2,5–4 senttimetriä pitkiä ja samassa kannassa niitä on viisi. Väriltään ne ovat syvänvihreästä sinivihreisiin ja niissä saattaa olla valkoisia laikkuja. Kävyt ovat munamais-lieriömäisiä, 5–10 senttimetriä pitkiä ja 3–4 senttimetriä leveitä suljettuna. Kävyt avautuvat 4–6 senttimetriä leveiksi ja alkavat heti levittää siemeniä, jotka ovat viisi millimetriä pitkiä, ja niissä on mukana 10–20 millimetriä leveä siipi.
Vihnemänty on maailman pitkäikäisimpiä puulajeja; vanhin yksilö korkealla Mount Evasilla Coloradossa on 2 345 vuotta vanha. Laji elää kuitenkin harvoin yli 1500-vuotiaaksi.
Simona Paucă

Simona Paucă (s. 19. syyskuuta 1969 Azuga) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Paucă voitti 14-vuotiaana Los Angelesin 1984 olympialaisten telinevoimistelussa kultaa joukkuekilpailussa ja puomilla. Joukkuekilpailun Romania voitti ensimmäisen kerran olympiahistoriansa aikana. Eroa Yhdysvaltain joukkueeseen jäi tasan yksi piste. Paucă keräsi puomilla 19,800 pistettä ja jakoi kultamitalin maannaisensa Ecaterina Szabón kanssa. Henkilökohtaisessa moniottelussa Paucă kokosi 78,675 pistettä ja saavutti pronssia emäntämaan Mary Lou Rettonin ja Szabón takana.
Henkilökohtaisia MM- ja EM-mitaleja Paucă ei urallaan voittanut.
Laura Cutina

Laura Cutina (s. 13. syyskuuta 1968 Bukarest) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Cutina voitti 15-vuotiaana Los Angelesin 1984 olympialaisten telinevoimistelussa kultaa joukkuekilpailussa. Aiemmin Romania ei ollut voimistelun joukkuekilpailua olympialaisissa voittanut. Eroa Yhdysvaltain joukkueeseen jäi tasan yksi piste. Henkilökohtaisessa moniottelussa Cutina sijoittui viidenneksi 78,300 pisteellä ja permannolla kahdeksanneksi 19,150 pisteellä.
Henkilökohtaisia MM- ja EM-mitaleja Cutina ei urallaan voittanut.
Mihaela Stănuleț

Mihaela Stănuleț (s. 16. heinäkuuta 1967 Sibiu) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Stănuleț voitti Los Angelesin 1984 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa kultaa. Tämä oli Romanian ensimmäinen olympiavoitto voimistelun joukkuekilpailussa. Stănuleț keräsi kisassa kymmenenneksi parhaat pisteet mutta oli vasta viidenneksi paras romanialainen, joten hän ei päässyt henkilökohtaisen moniottelun finaaliin, johon kelpuutettiin maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Nojapuitten finaalissa hän sijoittui neljänneksi 19,650 pisteellä.
Ainoan henkilökohtaisen arvokisamitalinsa Stănuleț saavutti Göteborgin EM-kilpailuissa 1983, kun hän sai pronssia maannaisensa Lavinia Agachen voittamassa puomikilpailussa.
Lavinia Agache

Lavinia Agache (s. 11. helmikuuta 1968 Căiuţi) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Agache voitti Los Angelesin 1984 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa kultaa. Tämä oli Romanian olympiahistorian ensimmäinen voitto voimistelun joukkuekilpailussa. Agache keräsi kisassa 11:nneksi parhaat pisteet mutta oli kuudesta romanialaisesta heikoin, joten hän ei päässyt henkilökohtaisen moniottelun finaaliin, johon kelpuutettiin maksimissaan kolme voimistelijaa yhdestä maasta. Toisen mitalinsa hän saavutti hyppyfinaalissa, jossa hänen 19,750 pistettään riittivät pronssille. Nojapuilla hän sijoittui kahdeksanneksi 19,150 pisteellä.
Maailman voimisteluhuipulle Agache nousi vuonna 1983. Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailuissa, nojapuilla ja hypyssä sekä pronssia puomilla. Saman vuoden EM-kilpailuissa Göteborgissa hän voitti puomin Euroopan mestaruuden. Tämän lisäksi hän voitti sekä moniottelun että eritasonojapuiden hopeaa ja sijoittui pronssisijalle hypyssä.
Kissoista

Kissoista ("On Cats") on Doris Lessingin pienimuotoinen teos, joka on ilmestynyt 2002. Siihen on koottu hänen kaksi aiempaa tarinaansa "Erittäin kissamaista" ("Particularly Cats") ja "Rufus the Survivor" sekä muistelmapalanen "The Old Age of El Magnifico". 
Lessingin rakkaus kissoihin on peräisin ajalta Afrikassa, jossa oli niin villikissoja kuin kotikissojakin. Kissoja oli jälleen hänen elämässään, kun hän asettui Lontooseen. Viimeinen hänen kanssaan elänyt kissa oli El Magnifico, josta kirjan päätösjakso kertoo.
Suomeksi on aiemmin ilmestynyt "Erittäin kissamaista" ("Particularly cats"), jonka on suomentanut Sinikka Buckley. (Kirjayhtymä, 1988, 160 s. )
Lavinia Miloșovici

Lavinia Miloșovici (s. 21. lokakuuta 1976 Lugoj) on entinen romanialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti 1990-luvulla kaksi olympiakultaa, viisi maailmanmestaruutta ja neljä Euroopan-mestaruutta.
Miloșovici voitti Barcelonan 1992 olympialaisten telinevoimisteluissa kaksi kultamitalia. Permannon loppukilpailussa hän sai täydet 10,000 pistettä. Hypyn kultamitalin hän jakoi unkarilaisen Henrietta Ónodin kanssa molempien saatua suorituksestaan 9,925 pistettä. Joukkuekilpailussa Miloșovici saavutti hopeaa ja neliottelussa pronssia pistein 39,687. Nojapuilla hän sijoittui 9,912 pisteellä jaetulle neljännelle sijalle ja puomilla 9,262 pisteellä kahdeksanneksi.
Atlantan 1996 olympialaisissa 19-vuotias Miloșovici oli Romanian naisvoimistelujoukkueen vanhin kilpailija. Hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja tasapistein 39,067 maannaisensa Simona Amânarin kanssa neliottelussa. Nojapuilla hän sijoittui kahdeksanneksi 9,750 pisteellä.
Ensimmäisen maailmanmestaruutensa Miloșovici voitti Indianapolisissa 1991. Tuolloin hän oli paras hypyssä. Pariisissa 1992 hän voitti MM-kultaa nojapuilla, Birminghamissa 1993 puomilla sekä Dortmundissa 1994 ja Sabaessa 1995 joukkuekilpailussa. MM-hopeaa hän saavutti hypyssä 1993 sekä moniottelussa ja permannolla 1994. Pronssia on tullut joukkuekilpailusta ja puomilta 1991, hypystä 1994, moniottelusta 1995 sekä permannolta 1996.
Euroopan-mestaruuden Miloșovici voitti hypyssä ja joukkuekilpailussa Tukholmassa 1994 sekä permannolla ja joukkuekilpailussa Birminghamissa 1996. EM-hopeaa hän saavutti permannolla 1994 sekä pronssia puomilla 1994 ja moniottelussa 1996.
Rantalitukka

Rantalitukka ("Cardamine parviflora") on Euraasiassa laajalle levinnyt ristikukkaiskasvi. Suomessa rantalitukka on harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen rantalitukka kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Sen varsi on pystykasvuinen, hento ja kalju. Kasvilla ei ole tyviruusuketta. Päättöparisten varsilehtien lehdykät ovat suikeita tai lähes tasasoukkia sekä kapeatyvisiä. Lehtiä on runsaasti. Valkoiset kukat ovat vaatimattomia ja pieniä. Kasvin lituperät ovat noin puolet lidun koosta. Rantalitukka kukkii kesä-heinäkuussa.
Suomessa kasvavista litukoista rantalitukka muistuttaa eniten metsälitukkaa ("Cardamine flexuosa") ja mäkilitukkaa ("Cardamine hirsuta").
Levinneisyys.
Rantalitukkaa tavataan Euroopasta Kiinaan ja Japaniin saakka, mutta levinneisyysalue on hyvin epäyhtenäinen. Pohjois-Euroopassa sitä tavataan Etelä-Norjassa, Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa, Suomenlahden saarilla ja Venäjän Karjalassa. Suomessa esiintymät ovat keskittyneet Kokemäenjoen vesistön alueelle Porista Tampereelle, Varsinais-Suomen rannikolle ja Uudellemaalle. Rantalitukan asrvellaan tulleen Suomeen viikinkiretkien aikana ja myöhemmin myös laivojen painolastien mukana.
Elinympäristö.
Rantalitukka kasvaa pääasiassa jokien ja järvien liejukkorannoilla sekä rannikon soraikko- ja kivikkorannoilla aallokon ulottuvilla. Lajia tavataan vaihtelevasti myös muista kosteista kasvuympäristöistä kuten ojista, pellonreunoilta ja lehtokallioilta. Suomessa lajin kasvupaikkoja uhkaavat umpeenkasvu laidunnuksen loputtua sekä rantarakentaminen.
Juho Vaarala

Juho Erkki Vaarala (ent. Lämsä, 30. syyskuuta 1864 Kuusamo – 29. marraskuuta 1926 Kuusamo) oli suomalainen poliitikko. 
Vaarala toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana toukokuusta 1907 lokakuuhun 1917. Hänet valittiin eduskuntaan Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä seitsemissä vaaleissa, vuosina 1907, 1908, 1909, 1910, 1911, 1913 ja 1916. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti rautatievaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa, talousvaliokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa.
Vaarala toimi Kuusamon kunnankirjurina vuodesta 1894 vuoteen 1921. Hän työskenteli myös maanviljelijänä Kuusamossa, kalastajana Pohjoisella jäämerellä kolmen vuoden ajan, Kuusamon paloapuyhtiön esimiehenä vuosina 1894–1900 ja Kuusamon kunnan rahastonhoitajana vuodesta 1900. Hän toimi myös Kuusamon kunnallislautakunnan esimiehenä. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kuusamon edustajana.
Vaarala avioitui Anna Kaisa Kesäniemen (o.s. Tahkola) kanssa joulukuussa 1905. He saivat neljä yhteistä lasta, vuosina 1906, 1908 ja 1910 syntyneet tyttäret ja vuonna 1914 syntyneen pojan. Vaaralan vanhemmat olivat talollinen Erik Lämsä ja Reeta Maria Hänninen. Juho Vaarala kuoli marraskuussa 1926, 62-vuotiaana.
Ignazio Giunti

Ignazio Giunti (30. elokuuta 1941 Rooma, Italia – 10. tammikuuta 1971, Buenos Aires, Argentiina) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui neljään F1-osakilpailuun kaudella 1970. Hän saavutti 3 MM-pistettä ajamalla neljänneksi heti debyyttikilpailussaan Belgian GP:ssä. Muita pistesijoja Giunti ei saanut.
Giunti saavutti menestystä vakioauto- ja urheiluautokilpailuissa 1960-luvulla. Hän oli toinen vuoden 1968 Targa Florio -kilpailussa yhdessä Nanni Gallin kanssa ja neljäs Le Mansin 24 tunnin ajossa samana vuonna. Hän voitti Sebringin 12 tunnin ajon vuonna 1970.
Giunti olisi kilpaillut Ferrarilla kaudella 1971, mutta hän joutui traagiseen onnettomuuteen 1 000 km Buenos Airesin kilpailussa. Hän törmäsi Ferrarillaan Jean-Pierre Beltoisen Matran perään ja ajoi ulos radalta. Hänen autonsa syttyi tuleen ja hän paloi hengiltä.
Miroslav Cerar

Miroslav Cerar (s. 28. lokakuuta 1939 Ljubljana) on slovenialainen, Jugoslaviaa edustanut entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän oli 1960-luvulla Euroopan parhaita voimistelijoita ja parhaalla telineellään hevosella maailman paras. Hän voitti urallaan kaksi olympiakultaa, neljä maailmanmestaruutta ja kymmenen Euroopan-mestaruutta.
Kansainvälisen uransa Cerar aloitti Moskovan MM-kisoissa 1958, joissa hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalin sijoittuessaan pronssille hevosella.
Ensimmäisissä olympialaisissaan Roomassa 1960 Cerar sijoittui rekillä viidenneksi ja moniottelussa kahdeksanneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän voitti kultaa hevosella ja saavutti pronssia rekillä. Lisäksi hän oli kuudes nojapuilla ja seitsemäs moniottelussa. Méxicon 1968 olympialaisissa hän voitti toistamiseen hevosella olympiakultaa. Joukkuekilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja moniottelussa yhdeksänneksi.
Cerar voitti hevosella mestaruuden kolmissa peräkkäisissä MM-kilpailuissa: Prahassa 1962, Dortmundissa 1966 ja kotikaupungissaan Ljubljanassa 1970. Jo Moskovan MM-kilpailuissa 1958 hän saavutti hevosella pronssia. Vuonna 1962 Cerar voitti MM-kultaa myös nojapuilla ja vuonna 1966 hän sai tällä telineellä MM-pronssia.
Luxemburgin EM-kilpailuissa 1961 Cerar voitti kultaa moniottelussa, hevosella, nojapuilla ja renkailla. Lisäksi hän sai pronssia hypyssä ja permannolla. Belgradin EM-kilpailuissa 1963 hän voitti kultaa moniottelussa, hevosella, renkailla ja rekillä sekä saavutti hopeaa hypyssä ja pronssia permannolla. Antwerpenin EM-kilpailuissa 1965 hän voitti kultaa nojapuilla ja saavutti hopeaa hevosella ja permannolla sekä pronssia renkailla. Tampereen EM-kilpailuissa 1967 Cerar joutui tyytymään hopeaan hevosella ja pronssiin rekillä. Varsovan EM-kilpailuissa 1969 hän voitti uransa kahdeksannen hevosvoimistelun arvokisakultamitalin sekä saavutti hopeaa nojapuilla ja pronssia rekillä.
Jussi Äijälä

Jussi Äijälä (s. 27. marraskuuta 1988 Oulu) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja
Äijälä on edustanut urallaan Vaasan Palloseuraa, Oulun Palloseuraa ja AC Oulua. Hän pelasi VPS:ssa kausina 2009–2010 yhteensä 45 pääsarjaottelua ja teki yhden maalin.
Äijälä nimettiin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen ensimmäisen kerran 1. huhtikuuta 2009 Latviaa vastaan pelattuun otteluun, jossa hän pääsi kentälle toiseksi puoliajaksi Jari Nikkilän tilalle.
Valkosaarni

Valkosaarni ("Fraxinus americana") on amerikkalainen saarnilaji. Valkosaarni on kotoisin itäisestä Pohjois-Amerikasta, jossa sitä tavataan pohjoisessa Nova Scotiaan, lännessä Minnesotaan, lounaassa Texasiin ja etelässä Pohjois-Floridaan asti. Euroopassa laji menestyy viljeltynä jopa lounaisimpaan Suomeen asti.
Ulkonäkö.
Valkosaarni on suuri, kesävihanta puu joka kasvaa 20–30 metriä, joskus jopa 50 metriä korkeaksi puuksi. Rungolla on ympärysmittaa 0,5–1,8 metriä. Kaarna on nuorella puulla sileää ja harmaata, muuttuen ryppyiseksi puun vanhetessa. Talvisilmujen väri on tummanruskea tai lähes ruskea. Lehti on 20–35 senttimetriä pitkä ja siinä on yhdessä tavallisimmin seitsemän, satunnaisesti viisi, yhdeksän tai 11 lehdykkää. Lehdykät ovat 5–15 (harvinaisesti 18) senttimetriä pitkiä ja 3–7,5 senttimetriä leveitä. Ne ovat päältä tummanvihreitä ja alta sinivihreitä ja valkonystyisiä, syksyllä väri vaihtuu punaiseksi, keltaiseksi tai pronssinpunaiseksi. Kukat ovat pieniä, violettiin vivahtavia ja niissä ei ole terälehtiä. Hede ja emi voivat sijaita eri puissa. Pölytys tapahtuu tuulen mukana. Hedelmä on siivellinen, siipi on 1,5–4 senttimetriä pitkä ja siemen 1,5–2 senttimetriä pitkä. Valkosaarni elää enintään 300-vuotiaaksi.
Nimi valkosaarni tulee lehdyköiden sameanvalkoisesta alapuolesta. Se on samankaltainen kuin punasaarni ("Fraxinus pennsylvanica"), mikä tekee sen erottamisesta hankalaa. Valkosaarnen lehtien alapuoli on vaaleampi kuin yläpuoli, ja varpujen pinta on hilseilevä. Punasaarnen lehtien ylä- ja alapinta ovat samanvärisiä ja varvut ovat sileämpiä. Valkosaarnen lehdet ovat ruokaa monille perhosentoukille.
Käyttö.
Valkosaarnen puuaines on valkoista, vahvaa ja suorajuovaista. Siitä tehdään usein baseballmailoja ja muita urheiluvälineitä sekä työkalujen kädensijoja. Puuainesta käytetään paljon parkettiin ja sisustukseen.
Valkosaarni on lisäksi suosittu puistopuuna; siitä on jalostettu monia lajikkeita.
Ejbyn kalkki

Ejbyn kalkki (tai Särkilahden kalkki) on keskiaikainen kalkki, joka kuuluu Turun tuomiokirkon kalustoon. Se on saanut nimensä tanskalaisen Ejbyn seurakunnan mukaan. Sen jalka on valmistettu Turussa vuonna 1480 ja malja on uusittu Tanskassa vuonna 1851.
Tanskalainen merirosvo, myöhempi amiraali Otto Rud ryösti kalkin muun ryöstösaaliin ohella vuonna 1509 Turkuun tekemällään ryöstöretkellä. Myöhemmin kalkki joutui Otto Rudin sisaren miehen omistaman Turebyn kartanon alaiseen Ejbyn kirkkoon. Kalkki palautettiin Turun tuomiokirkolle vuonna 1925.
Kytökylä

Kytökylä on Haapaveden kaupungissa sijaitseva kylä. Kytökylä sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Haapaveden keskustasta kaakkoon ja 20 kilometrin päässä valtatie 4:ltä. Kytökylä muodostaa noin kolmen kilometrin mittaisen nauhamaisen asutuskeskittymän Pyhäjoen pohjoispuolella. Se on muodostunut reilun kilometrin päässä joen myötäisesti kulkevalle harjanteelle. Joen eteläpuolella, mutta ilman siltayhteyttä, sijaitsee Vattukylä. Kylän halkaisee keskuskohdiltaan Pyhäjokeen laskeva Piipsanoja.
Kytökylässä sijaitsee Haapaveden lentokenttä ja Kuopion ortodoksisen seurakunnan rukoushuone eli tsasouna. 
Kytökylän kylätalo on maamiesseurantalo Kopsa. Pyhäjoen varressa on kesänviettopaikka ja uimaranta Kesäranta. Kytökylän urheilukenttä sijaitsee entisen Kytökylän koulun kiinteistön yhteydessä, joka on nykyään yksityisomistuksessa.
Kytökylässä on toiminut aikoinaan kaksi koulua, joista viimeisin Kytökylän koulu lakkautettiin vuonna 2007.
Sifridus-kalkki

Sifridus-kalkki, myös: Sigfriduksen ehtoolliskalkki on keskiaikainen kalkki joka on valmistettu Saksassa Westfalenissa noin vuonna 1240. Ehtoollisastia jouduttiin luovuttamaan Osnabrückin tuomiokirkosta kolmekymmenvuotisen sodan aikana Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin joukoille, jotta nämä eivät olisi polttaneet kaupunkia (ns. palovero). Se päätyi myöhemmin Viipurin tuomiokirkkoon. Nykyään se kuuluu Porvoon tuomiokirkon esineistöön.
Hopeinen ja osittain kullattu Sifridus-kalkki on noin 23 cm korkea. Kalkkiin on tehty pakottamalla ja filigraanityönä kuvia, joissa on kohtauksia Raamatun tapahtumista.
National Mall

Washington Mall eli National Mall on puisto Washingtonissa, Yhdysvaltain pääkaupungissa. Puisto sijaitsee paikalla, johon suunniteltiin vuonna 1791 pääkaupungin keskeistä puistokatua, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Sen varrella sijaitsee useita merkittäviä muistomerkkejä ja museoita, kuten Lincolnin muistomerkki ja Washington-monumentti sekä National Gallery of Art ja National Museum of Natural History. Keskeisen sijaintinsa takia puistossa on pidetty merkittäviä mielenosoituksia ja ulkoilmatapahtumia.
Alttarikaappi

Alttarikaappi eli siipialttari on moniosainen alttaritaulu, joka kehittyi 1300-luvulla Keski-Euroopassa. Alttarikaapit ovat usein triptyykkejä.
Kristillinen alttari oli alun perin pöytä, jonka ympärille seurakunta kokoontui nauttimaan ehtoollista. Varhaisessa kirkossa ja keskiajan alussa pappi johti messun vapaasti seisovan ”pöytäalttarin” takaa kohti seurakuntaa. Myöhemmin keskiajalla tämä tapa katosi, ja tilalle tuli käytäntö, jonka mukaan pappi vietti messua yksin, seisten alttaripöydän edessä. Tätä tapaa vahvisti myös alttarin pyhyyden korostaminen ja sen seurauksena alttaripöytä siirrettiin kirkon kuorin itäseinään ja siitä kehittyi ”alttarilaite” taiteellisine koristuksineen. Niihin kuuluu myös alttarikaappi, joka ripustettiin kuorin itäseinään, seinän vieressä olevan alttarin yläpuolelle.
Alttarikaapin rakenne.
Alttarikaappi koostuu kahdesta tai useammasta hartauskuvasta. Uskonnollisaiheiset kuvat voivat olla maalauksia, reliefejä tai pieniä veistoksia. Siipialttari sijoitetaan kirkossa alttarin taakse tai alttaripöydän yläpuolelle. Jos se on sijoitettu kuoriin seinästä irralleen, kaapin molemmat puolet voidaan maalata. Alttarikaapin veistoksin ja maalauksin varustettua jalustaa nimitetään predellaksi.
Kehityshistoriaa.
Alun perin kristillinen alttari oli pöytä, jonka sivuissa oli maalauksia, puuleikkauksia ja metallipakotuksia. Vähitellen mukaan tuli pyhäinjäännöksiä suojaava maalauksin kuvitettu seinäke, joka oli usein kolmiosainen. Siitä kehittyi 1200-luvulla pyhimyskaappi. Vähitellen 1300-luvulla yleistyivät alttarikaapit, jotka ovat enemmänkin kokoontaitettavia ja muunneltavia alttaritauluja kuin varsinaisesti kaappeja.
Alttarikaappeja tehtiin kirkkoihin eniten 1400-luvulla. Niiden tilalle tulivat ensin Italiasta alkaen alttariseinät 1500-luvulla ja kevyemmät alttaritaulut 1800-luvulla.
Wakeskating

Wakeskating on hyvin läheisesti wakeboardingia ja rullalautailua muistuttava laji. Wakeskatingissä käytettävä lauta eli wakeskate muistuttaa hyvin paljon wakeboardia, mutta se on pienempi eikä siinä ole siteitä. Wakeskatella voi tehdä erilaisia temppuja joko veneen peräaallosta tai rakennetusta hyppyristä. Wakeskatella voi myös "reilata" eli liukua putkea pitkin. Liikkeelle wakeskatella voi lähteä wakeboardin tapaan, tai hypätä joltakin kiinteältä kohteelta, kuten korkealta laiturilta, veneen lähtiessä liikkeelle. Lajin ammattilaisiin ja uranuurtajiin kuuluu muun muassa yhdysvaltalainen Brian Grubb, joka on kilpaillut ja menestynyt ammattilaistasolla vuodesta 2003 lähtien.
Karaiskakis Stadion

Karaiskakis Stadion () on jalkapallostadion, joka sijaitsee Pireuksessa Kreikassa. Se toimii jalkapalloseura Olympiakosin kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 33 334 ja se avattiin vuonna 1896. Historiansa aikana sitä on kunnostettu kunnolla kahteen kertaan vuosina 1964 ja 2004. Stadionilla järjestettiin vuoden 1969 yleisurheilun EM-kisat.
Stadion on saanut nimensä kuuluisan kreikkalaisen Georgios Karaiskakisin mukaan.
Violetta Villas

Violetta Villas (s. 10. kesäkuuta 1938 – 5. joulukuuta 2011) oli puolalaissyntyinen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen koko nimensä oli Czesława Maria Violetta Elise Gospodarek-Kowalczyk (omaa sukua Cieślak).
Yhdysvaltain ulkoministeriö

Yhdysvaltain ulkoministeriö (, lyh. DOS) on Yhdysvaltain hallinnon ulkopolitiikan kehittämisestä ja toteuttamisesta sekä presidentin avustamisesta vastaava toimeenpano-osasto. Ulkoministeriön tärkeimpiä vastuualueita ovat Yhdysvaltain edustus ulkomailla, ulkomaanapu, ulkomaiset sotilaskoulutusohjelmat, kansainvälisen rikollisuuden torjunta sekä Yhdysvaltain kansalaisuuspalvelut. DOS avustaa presidenttiä ulkopoliittisissa kysymyksissä, neuvottelee sopimuksia ulkomaisten tahojen kanssa sekä edustaa Yhdysvaltoja YK:n toimielimissä.
Ulkoministeriön johtajana toimii Yhdysvaltain ulkoministeri. Ministeriö toimii "Harry S Truman Building" -nimisessä rakennuksessa Washington (DC):ssä
Historia.
Yhdysvaltain ulkoministeriö perustettiin 27. heinäkuuta 1789 ja on maan vanhin ministeriö. 
Budjetti.
Yhdysvaltain ulkoministeriön budjetti vuonna 2021 oli 71,58 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Vuonna 2020 budjetti oli 57,21 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Banaanityöläisten joukkomurha

Banaanityöläisten joukkomurha () oli 6. joulukuuta 1928 Ciénagan kaupungissa Kolumbiassa tapahtunut väkivaltainen selkkaus, jossa Kolumbian armeija kukisti väkivalloin parempia työolosuhteita vaatineen työläisjoukon. 
Yhdysvaltalaisen United Fruit Companyn työläiset vaativat muun muassa 8 tunnin työpäivää ja 6-päiväistä työviikkoa, sekä toivoivat vuoropuhelua työnantajan kanssa. Tapahtumassa sai surmansa tuntematon määrä hedelmäplantaasin työntekijöitä. Arviot kuolleiden määrästä vaihtelevat eri lähteissä 47–2 000 ihmisen välillä.
Tapahtumasta vaiettiin vuosikymmenien ajan, mutta se tuli julki Gabriel García Márquezin teoksen "Sadan vuoden yksinäisyys" ilmestyttyä.
Dolabella auricularia

Dolabella auricularia on indopasifisella merialueella elävä merijäniksiin kuuluva nilviäinen. Muodoltaan se on vino kiila, joka muuttuu hartioista pyrstöä kohti litteämmäksi. Keskellä selkää on lihasmassan keskellä jäänteet kotilon kuoresta. Selkäpuolella on myös ulosvirtausaukko ja sisäänvirtaussifoni. Väriltään tämä nilviäinen on epämääräisen vihreän ja ruskean kirjava, ja maastoutuu hyvin alustaansa. Vahingoittuessaan se purskauttaa ulos purppuranpunaista ”mustetta”. Tämä on yksi suurimmista merijäniksistä ja voi kasvaa joidenkin lähteiden mukaan jopa puolitoista metriä pitkäksi, toisten mukaan puolimetriseksi. Se liikkuu aktiivisimmin öiseen aikaan.
"Dolabella auricularian" elimistöstä saadaan syöpälääkettä.
Hamlet liikemaailmassa

Hamlet liikemaailmassa on Aki Kaurismäen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen mustan huumorin sävyttämä draamaelokuva vuodelta 1987. Se perustuu William Shakespearen näytelmään "Hamlet", jonka tapahtumat on sijoitettu nykyaikaan suomalaiseen puunjalostusalan perheyritykseen. Nimiosassa esiintyy Pirkka-Pekka Petelius. Elokuvaa esitettiin valmistumisensa jälkeen lukuisilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla ja se myytiin useisiin maihin. Pertti Hilkamo sai elokuvasta lavastus-Jussin. Elokuva on mustavalkoinen.
"Hamlet liikemaailmassa" voidaan nähdä parodiana sekä Shakespearesta että 1940-luvun film noir -rikoselokuvista. Samalla se on myös satiiria liikemaailmasta. Kaurismäen mukaan elokuvassa ovat mukana "Hamletin" kaikki keskeiset kohtaukset lukuun ottamatta kuuluisinta, eli ”Ollako vai eikö olla” -monologia.
Elokuvan musiikkina on käytetty pääasiassa otteita Dmitri Šostakovitšin 11. sinfoniasta.
Michael Foreman

Michael James Foreman (s. 29. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen koelentäjä ja NASAn astronautti. 
Hän lensi tehtäväspesialistina avaruussukkula Endeavourin lennolla STS-123 vuonna 2008 ja avaruussukkula Atlantiksen lennolla STS-129 vuonna 2009.
Foreman syntyi Columbuksessa, Ohiossa ja kasvoi Wadsworthissa, Ohiossa. Hän on naimisissa oklahomacityläisen Lorrie Dancerin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Foreman on Yhdysvaltain laivaston lentäjä. Hän on lentänyt yli 5 000 tuntia yli 50 erilaisella lentokoneella.
Foreman kävi U.S. Naval Postgraduate Schoolia Montereyssä, Kaliforniassa, mistä hän hankki ilmailuan insinöörin ylemmän korkeakoulututkinnon (M. Sc.) vuonna 1986.
Foreman valittiin NASAn astronauttikoulutukseen kesäkuussa 1998, minkä hän aloitti elokuussa 1998. Hän toimi avaruussukkulaosaston yhteyshenkilönä Johnson Space Centerin ja Kennedy Space Centerin välillä.
Foreman osallistui maaliskuussa 2008 avaruussulalennolle STS-123, mikä kuljetti Kansainväliselle avaruusasemalle (ISS) japanilaisen Kibō-laboratoriomoduulin ensimmäisen osan ja kanadalainen Special Purpose Dexterous Manipulator (SPDM) -robottikäsivarren.
Foreman osallistui tehtäväspesialistina 16. marraskuuta 2009 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-129. Hän osallistui lennolla kahdelle avaruuskävelylle ISS:n ulkopuolella.
Fromia

Fromia on meritähtisuku. Siihen kuuluu ainakin 26 lajia.
Fromiat syövät eloperäistä lietettä ja levien ja bakteerien muodostamaa massaa kivien pinnasta.
Viittä lajia pidetään riutta-akvaarioissa. Menestyäkseen ne tarvitsevat paljon kypsynyttä elävää kiveä, vähintään 400 litran allasta suositellaan. Ne ovat hyvin herkkiä pienillekin veden laadun heittelyille, ja kaikki muutokset on syytä tehdä hitaasti.
Mestari Francke

Mestari Francke (noin 1380—1440) oli pohjoissaksalainen myöhäisgotiikan ajan taidemaalari ja dominikaanimunkki. Francke vaikutti tunnetun uransa loppukaudella Hampurissa.
Francke työskenteli mahdollisesti kirjamaalarina Ranskassa ja Alankomaissa uransa alkuvaiheessa. Myöhemmin hän toimi Münsterissä ennen liittymistään Hampurin dominikaaniveljeskuntaan. Francken sanotaan syntyneen Zutphenissa Alankomaissa asuneeseen perheeseen, joka muutti Hampuriin. Hänen oletetaan matkustaneen Gelressä tai Burgundissa, koska hän maalasi muotokuvan kreivitär Gelren Mariasta, joka oli kotoisin Burgundista.
Francke oli taiteilijana lähes unohdettu renessanssin jälkeen, kunnes Hampurin taidehallin johtaja Alfred Lichtwark nosti hänet uudelleen yleiseen tietoisuuteen, samoin kuin Mestari Bertraminkin.
Taiteellinen tuotanto.
Franckelta tunnetaan kaksi alttarikaappia, Canterburyn pyhälle Thomas Becketille omistettu Tuomas-alttari ja Pyhän Barbaran alttarikaappi, joka on Suomen kansallismuseossa Helsingissä. Francke tuli Hampuriin todennäköisesti alueella aiemmin vaikuttaneen mestari Bertramin kuoltua 1415. Francken teoksissa ei juuri ole nähtävissä vaikutteita Bertramilta, vaan ennemminkin häntä kymmenen vuotta vanhemmalta hovimaalarilta Conrad von Soestilta, joka työskenteli Westfalenin eteläpuolella.
Hampurin kauppiaskilta tilasi "Mester Franke[nn]ilta" alttarikaapin vuonna 1424, mahdollisesti "Tuomas-alttarin", joka valmistui vuonna 1436. Kahdeksan osaa alttarikaapista on säilynyt Hampurin taidehallissa. Aikaisempi Barbara-alttari oli ehkä tilattu Suomeen. Joka tapauksessa se oli ollut useita vuosisatoja Suomessa Kalannin kirkossa ennen kuin se siirrettiin Kansallismuseoon.
Maalaustyyli.
Nykyisin Francke tunnetaan yhtenä goottilaisen kauden niin kutsutun suloisen tyylin parhaana edustajana. Alttarien temperamaalaukset on toteutettu tyylillä, jossa on viitteitä ranskalaiseen ja varhaiseen alankomaalaiseen hovitaiteeseen. Saksalaista myöhäisgotiikan tyyliä leimaa hienostuneisuus ja herkkyys. ”Kauniin tyylin” edustajia olivat 1400-luvulla Francken ohella Conrad von Soest ja Stefan Lochner. Saksalaisessa maalaustaiteessa päähuomio oli usein yksityiskohdissa, kun italiassa taas keskityttiin kokonaisuuteen.
Bruce Racine

Bruce Racine (s. 9. elokuuta 1966 Cornwall, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi mm. NHL:ssä St. Louis Blues-joukkueessa. Racine edusti uransa loppupuolella yhden kauden ajan Rauman Lukkoa ja kaksi kautta Tampereen Ilvestä. Racine lopetti uransa SM-liigakauden 2002-2003 päätyttyä. Racinen oli suunniteltu olevan Ilveksen suvereeni ykkösmaalivahti kyseisellä kaudella. Suunnitelmat menivät kuitenkin uusiksi, kun Racine sai nivusvamman kauden alussa ja pystyi palaamaan kaukaloihin vasta kauden loppupuolella. 
Uransa jälkeen Racine toimi kauden 2004-2005 Northeasternin yliopistojoukkueen apuvalmentajana.
Takaisin helvetistä

Takaisin helvetistä ("Jacknife") on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Elokuvan on ohjannut David Jones ja käsikirjoittanut Stephen Metcalfe oman näytelmänsä "Strange Snow" pohjalta. Elokuvan pääosissa nähdään Robert De Niro, Ed Harris ja Kathy Baker.
Juoni.
Alkoholisoituneen Vietnamveteraani Daven (Ed Harris) ja hänestä huolehtivan sisaren Marthan (Kathy Baker) elämään ilmestyy Daven vanha Vietnam-sotakaveri Megs (De Niro), joka ei ole päässyt eroon sotamuistoistaan. Megsin ja Marthan välille syttyy suhde samalla kun veteraanit käyvät läpi yhteistä traumaansa.
Vastaanotto.
Ed Harris oli Golden Globe -ehdokkaana sivuosastaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvan suomenkieliselle VHS-versiolle neljä tähteä viidestä ja kuvaa sitä hallituksi pienimuotoiseksi draamaksi, jonka pääosakolmikko tekee häikäisevää työtä.
Suomessa elokuvaa ei nähty teatterilevityksessä, mutta sen on esittänyt MTV3 vuosina 1997 ja 2000. Se on myös julkaistu suomeksi sekä VHS-kasetilla että DVD:nä.
Osaran aukeat

Osaran aukeat eli Osaran aukot ovat Pudasjärven ja Posion kuntien Susivaaran alueella sijaitsevia avohakkuualoja, joita pidettiin aikoinaan Euroopan suurimpina. Alueen hakkuut alkoivat sodan jälkeen 1940-luvulla ja jatkuivat vuoteen 1964. Hakkuualue oli tuona aikana 20 000 hehtaaria, josta avohakkuualuetta 18 000 hehtaaria. Toisten lähteiden mukaan avohakkuualue oli yli 20 000 hehtaaria.Puuta hakattiin yhteensä noin 1,2 miljoonaa kuutiometriä heikolla reilusti alle 100 kiintokuution hehtaarisaannolla.
Susivaaran hakkuualueen nimitys Osaran aukeat juontaa Metsähallituksen silloiseen pääjohtajaan Nils Osaraan, vaikka hakkuutoiminta alueella aloitettiin jo hänen edeltäjänsä Mauno Pekkalan aikana. Radikaalien metsänhoitokeinojen isäksi on esitetty metsänhoitaja A. E. Järvistä.
Kritiikki.
Osaran aukeita on kritisoitiin vahvasti aina niiden hakkuusta lähtien. Aluksi metsänpohja alueella kulotettiin ja laikutettiin, mutta kylvö epäonnistui. Kulottamista kutsuttiin kansan suussa hävitysalan ”tuhopoltoksi”. Valtavien aukkojen pelättiin muuttuvan puuttomaksi tundraksi. Myöhemmin siirryttiin taimettumisen parantamiseksi syväauraamiseen, minkä jälkeen taimettuminen kyllä parani, mutta maanmuokkaus on hankaloittanut kulkemista maastossa. Myös aukeilla käytetty liian eteläistä alkuperää oleva siemenmateriaali on tuonut ongelmia metsän kasvuun. Moni alue jouduttiin istuttamaan uudelleen moneen kertaan.
Tilanne 2014.
Vuonna 2014 Osaran aukealla kasvoi alle 20 senttimetrin vahvuista, 14–16 metrin mittaista metsää. Alueella on puustoa noin 1,5 miljoonaa kuutiometriä, mikä on enemmän kuin ennen suurta avohakkuuta. Entisellä hakkuualueella suoritettavissa uusissa päätehakkuissa saadaan 140–150 kiintokuutiota puuta hehtaarilta. Vuonna 2014 käynnissä ollut päätehakkuukierros kestää 20–30 vuotta. Metsän kiertoaika seudulla on korkeintaan 70–80 vuotta. Muutamia satoja hehtaareja heikkolaatuista metsää on uudistettu kuusentaimin viime vuosina.
Wrong (albumi)

Wrong on punk rock -yhtye NoMeansNon neljäs studioalbumi. Se nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1989. Albumia on yleisesti pidetty yhtyeen parhaana.
"The Collector's Guide to Heavy Metal" kutsui sitä yhtyeen parhaaksi albumiksi ja antoi sille 10 pistettä 10:stä, väittäen että "Wrong" oli merkittävin yhdistäjä aggressiivisen punk rockin ja heavy metalin välillä.
STS-95

STS-95 oli vuonna 1998 suoritettu avaruussukkula Discoveryn järjestyksessä 25. avaruussukkulalento.
Lento sai suurta mediahuomiota entisen Mercury-avaruusohjelman astronautin ja Yhdysvaltain senaattorin John Glennin palatessa avaruuteen toiselle avaruuslennolleen. Glenn oli vuonna 1962 kiertänyt ensimmäisenä yhdysvaltalaisena maapallon Mercury 6 -lennolla. 77-vuotiaana Glennistä tuli vanhin avaruudessa käynyt ihminen (ennätys edelleen vuonna 2019 voimassa). Lennolle osallistuneesta Euroopan astronauttijoukkojen Pedro Duquesta tuli myös ensimmäinen espanjalainen avaruudessa.
Lennolla suoritettiin useita tieteellisiä kokeita sukkulan rahtiruumaan sijoitetussa SpaceHab-moduulissa. Avaruuslennon fysiologisilla vaikutuksilla ja vanhenemisella on useita yhtäläisyyksiä, joten Glennille suoritettiin vanhenemiseen liittyviä kokeita ja verrattiin tuloksia Glennin vuoden 1962 avaruuslentoon vanhenemismekanismien ymmärtämiseksi. Osa yhtäläisyyksistä liittyy luukatoon ja lihasmassan vähenemiseen, tasapainohäiriöihin ja univaikeuksiin.
Discovery lähti lennolleen 29. lokakuuta 1998 ja palasi Maahan 7. marraskuuta 1998. Sukkulasta laukaistu Spartan 201 tutki aurinkotuulen kiihtyvyyttä. Lento kesti yhdeksän päivää. Lennon lähdössä ja laskussa vallitsi sukkulalennolle harvinaisen suotuisa säätila.
Luoja lippalakissa

Luoja lippalakissa on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1977. Pääosissa nähdään John Denver ja George Burns. Burns esittää Jumalaa, joka puhuu kauppiaalle (Denver), joka joutuu hankaluuksiin seurakunnan kanssa. Elokuvaan tehtiin 1980-luvulla kaksi jatko-osaa.
Larry Gelbart oli Oscar-ehdokkaana parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Mr. Nice Guy

Mr. Nice Guy (一個好人) on Jackie Chan -elokuva vuodelta 1997. Elokuvassa Jackien nimi on yksinkertaisesti Jackie Chan. Hän esittää suosittua tv-kokkia, joka joutuu tv-toimittajan takia pakenemaan mafiaa ja huumejengiä.
Ranskassa elokuvan nimi on "Mister cool" ja Espanjassa "Super Chef".
Härkiä, heiniä ja hakkailua

Härkiä, heiniä ja hakkailua () on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka on ohjannut Claude Binyon. Elokuva kertoo leskeksi jääneestä maalaisemännästä Josiesta, joka haaveilee pääsevänsä muuttamaan kaupunkiin, ja tähän ihastuneesta ujosta naapurinmiehestä Aaronista. Josien tilalle majoittuu kaksi kaupunkilaista, jotka löytävät tilalta viitteitä öljystä ja lupaavat ostaa sen edullisesti.
Klebsiella

Klebsiella on gramnegatiivinen fakultatiivisesti anaerobinen sauvabakteerisuku. Klebsiella-bakteerit kuuluvat ihmisten suoliston normaaliflooraan ja aiheuttavat vain harvoin perusterveen ihmisen sairastumisen. 
Klebsiella-bakteerit on nimetty 1800-luvun saksalaisen mikrobiologi Edwin Klebsin mukaan. Alkujaan suku jaettiin kolmeen lajiin, perustuen bakteerin aiheuttamiin biokemiallisiin reaktioihin. Nykyisin suku jaotellaan useampaan lajiin DNA:n samankaltaisuuksien perusteella. Ihmisen kannalta "K. pneumoniae" on yleisin infektioiden aiheuttaja, mutta myös "K. oxytoca"- ja "K. rhinoscleromatis" -lajeja on havaittu ihmisissä kliinisissä kokeissa. Viime vuosina Klebsiella-bakteereista on tullut yleisiä sairaalabakteereja.
Maailmanlaajuisesti "K. pneumoniae" oli vuonna 2019 neljänneksi merkittävin kuolemaan johtaneen bakteeri-infektion aiheuttaja.
Klebsiellan aiheuttamia sairauksia.
"K. pneumoniae-", "K. oxytoca-" ja "K. planticola" -lajit voivat aiheuttaa virtsatie- ja haavainfektioita. "K. granulomatis" aiheuttaa sukupuolitautia nimeltä granuloma inguinale. "K. pneumoniae"n aiheuttama keuhkokuume voi olla rajuoireinen ja johtaa nopeasti kuolemaan. Infektio voi myös kohdistua ylempiin hengitysteihin, jolloin saattaa syntyä krooninen, granulomatoottinen tulehdus, joka saattaa tuhota luukudosta ja tukkia hengitystiet.
Klebsiella-bakteerit tuottavat erästä beetalaktamaaseihin kuuluvaa entsyymiä ja ovat siksi luonnostaan immuuneja ampisilliinille. Mikäli bakteerikannan kyky tuottaa betalaktamaaseja ulottuu tätä laajempaan ryhmään antibiootteja, niitä kutsutaan, yhdessä "Escherichia coli" -bakteerien kanssa, ESBL-bakteereiksi. Termi ESBL tulee sanoista "Extended Spectrum Beta Lactamase". 
Eräät "K. pneumoniae" -kannat ovat osoittautuneet beetalaktamaasien sijasta kykeneviksi tuottamaan toisia vastustuskykyyn vaikuttavia entsyymejä karbapenemaaseja. Tällaiset bakteerikannat ovat osoittautuneet merkittäviksi sairaalabakteereiksi. Suomessa ensimmäiset havainnot tällaisista Klebsiella-kannoista tehtiin vuonna 2009. Karbapenemaaseja tuottavien Klebsiella-kantojen aiheuttamia sairastumisia on hyvin vaikeaa hoitaa ja näiden yleistymistä tulee ehkäistä tiukoilla sairaalahygieenisillä toimilla.
Salaa sinun

Salaa sinun on Caprin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Polydor.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Salli, ellei toisin mainittu.
Polvisukka

Polvisukka on sukka, joka ylettyy polveen asti. Se on nilkkasukan ja kokopitkän sukan välimuoto.
Koulupuvut.
Polvisukka on monissa maissa yleinen koulupuvun osa niin tytöillä kuin pojilla. Se saattaa olla määrätty koulun mukaan tietyn väriseksi. Joissakin tapauksissa nuoriso protestoi polvisukkaa vastaan, esimerkiksi Yhdysvalloissa tytöt haluavat käyttää sukkahousuja ja pojat pääosin pitkiä housuja. Osin tarve käyttää pitempiä sukkia johtuu kangaspulasta, joka on vallinnut yleisesti eri puolilla maapalloa esimerkiksi sotien jälkeisinä aikoina.
Urheiluasut.
Golfaajat alkoivat käyttää polvisukkia 1800-luvun paikkeilla, koska Englannin ilmasto oli kylmä, jolloin tarvittiin sukat jotka lämmittävät myös jalan muita kohtia. 
Sellaisissa urheilulajeissa, jossa säärisuojat ovat tarpeen, polvisukka on vakiovaruste, esimerkiksi jalkapalloilussa. Siinä myös sukan väri tai kuviointi merkitsee pelin kiivaudessa omien ja vieraiden eroa vaikkapa syöttötilanteessa. 
Myös lentopallossa naiset ja tytöt käyttävät eri värisiä polvisukkia joukkueen värien mukaisesti.
Hoitokäyttö.
Tukipolvisukka on eräänlainen kiristävä väline, jolla estetään alaraajojen syvien laskimoiden veritulppia, koska näissä on runsas verimäärä, joka kiertää hitaasti. Kiristyksen on oltava alaosissa voimakkaampaa kuin suuosissa. Lentosukka on tarkoitettu lentomatkustajille pitkiä lentomatkoja varten, ja sen tarkoituksena on estää niin ikään laskimoveritulppien syntyä ja muutenkin helpottaa heidän oloaan. Myös sukkahousuilla voi saada saman vaikutuksen.
More Creedence Gold

More Creedence Gold on Creedence Clearwater Revivalin vuonna 1973 julkaistu kokoelma-albumi. Se on jatkoa edellisvuonna julkaistulle "Creedence Gold" -kokoelmalle.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Raymond Snowden

Raymond Allen Snowden (mediassa viitattu nimityksellä ”Idaho’s Jack the Ripper” (”Idahon Viiltäjä-Jack”), k. 18. lokakuuta 1957 Boise, Idaho) oli yhdysvaltalainen murhaaja, joka oli viimeinen Idahon vanhassa vankilassa teloitettu ja osavaltion viimeinen hirttämällä teloitettu. Hän sai kuolemantuomion 23. syyskuuta 1956 tapahtuneesta Cora Deanin murhasta. Deanin ruumiista löytyi 29 puukoniskua, ja puukko löytyi läheisestä sikariliikkeestä sikareiden seasta. Snowden tunnusti murhan. Häntä epäiltiin myös kahdesta muusta murhasta, mutta hän ei saanut niistä tuomiota.
Snowdenin uskotaan kummittelevan edelleen vankilassa, jossa hänet teloitettiin, sekä sikariliikkeessä, jonne hän piilotti puukon. Televisiosarjassa "Aavejahti" yritettiin löytää todisteita Snowdenin kummittelusta vankilassa.
Kristuksen kirkko (Nasaret)

Kristuksen kirkko (hepreaksi: "כנסיית ישו"‎) on anglikaaninen kirkko Nasaretissa, Israelissa. Taloudellisten ongelmien vuoksi kirkko ei koskaan valmistunut alkuperäisten suunnitelmien mukaan: tornin kartionmuotoista huippua ei tehty. Lähellä sijaitsee kuuluisa Marian ilmestyksen kirkko.
Kirkon valmistuessa vuonna 1871, se oli toinen anglikaanikirkko, joka oli rakennettu Pyhälle maalle. Ensimmäinen sijaitsi Jerusalemissa.
Pentaceraster

Pentaceraster on meritähtien suku, johon kuuluu ainakin 14 lajia. Niitä elää indopasifisella merialueella ja Punaisellamerellä. Ne kasvavat varsin suuriksi, suurimmat ovat halkaisijaltaan yli 40 cm. Niillä on viisi suhteellisen lyhyttä sakaraa. Tähden yläpinnalla on pyöreitä nyppylöitä, jotka usein poikkeavat sen muusta värityksestä. Koristeellisen ulkonäkönsä ja suhteellisen kestävyytensä takia näitä meritähtiä myydään joskus meriakvaarioihin. Ne voivat aiheuttaa ongelmia harkitsemattoman harrastajan altaassa, koska ne syövät monenlaisia paikallaan pysyviä selkärangattomia, kuten jättiläissimpukoita, muita nilviäisiä sekä pehmyt- ja kivikoralleja.
Vatikaanin liira

Vatikaanin liira oli rahayksikkö vuosina 1929–2002. Tänä aikana se oli sidottu Italian liiraan ja oli periaatteessa käyttökelpoinen myös Italian ja San Marinon alueilla. Se jaettiin sataan centesimoon. Centesimo poistettiin käytöstä 2. maailmansodan aikana. Käytännössä myös välillä 1992 - 1998 valuutta ei ollut käytössä. 
Jo 1866 - 1870 oli Kirkkovaltiolla käytössä oma liiransa, mutta sen käytännön merkitys oli vähäinen.
Vuonna 2002 Vatikaanivaltio siirtyi eurovaluuttaan.
Sex Drive

Sex Drive on vuonna 2008 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Se kertoo 18-vuotiaasta neitsyestä, Ian Laffertysta (Josh Zuckerman), joka kiertää ympäri maata löytääkseen netissä tapaamansa tytön. Zuckermanin lisäksi rooleissa ovat muiden muassa Amanda Crew, Clark Duke, James Marsden ja Seth Green.
Elokuva perustuu Andy Behrensin "All the Way" –romaaniin. "Sex Drive" on Sean Andersin toinen ohjaus.
Aiheesta muualla.