tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
14. dalai-laman seuraaja

Nykyisen, järjestyksessään 14., dalai-laman seuraajasta ei ole selvyyttä, sillä perinteisen tiibetiläisen perimysjärjestyksen rinnalle on noussut Kiinan kommunistisen puolueen oma versio seuraavan dalai-laman valitsemisesta. Kiista on johtanut siihen, että dalai-lama-instituution tulevaisuus on epäselvä. Nykyinen dalai-lama Tenzin Gyatso pakeni Kiinasta vuonna 1959, minkä jälkeen Kiinan suhtautuminen tiibetinbuddhalaisuuteen ja erityisesti dalai-lamaan on ollut kielteinen. Kiina on myös ilmaissut tyytymättömyytensä, mikäli ulkomaat ovat missään tekemisissä dalai-laman tai Tiibetin pakolaishallituksen kanssa.
Tausta.
Dalai-lama on tiibetinbuddhalaisuuteen kuuluvan geluk-koulukunnan tärkein opettaja. Hengellisen vallan lisäksi dalai-lamalla on perinteisesti ollut myös poliittista valtaa ja hän on johtanut Tiibetiä teokraattisella otteella. 
Tiibetinbuddhalaisen perinteen mukaan uusi dalai-lama löydetään vanhan kuoleman jälkeen, mutta ei aina välittömästi: dalai-laman katsotaan olevan tulku, joka pystyy itse päättämään missä ja milloin hän syntyy uudelleen. Tulku on valinnut uudelleensyntymän, jotta voisi auttaa muita maailman olentoja valaistumaan.
Panchen-lama.
Panchen-laman tehtävä on johtaa uuden dalai-laman etsintöjä. Panchen-laman kuoltua istuva dalai-lama puolestaan tunnistaa uuden panchen-laman, joka myös on tulku.
Nykyinen dalai-lama tunnisti vuonna 1995 panchen-lamaksi 6-vuotiaan Gedhun Choekyi Nyiman, jota Kiina ei ole tunnustanut. Nyiman vangittiin pian tämän jälkeen, eikä hänestä ole kuultu sen jälkeen. Eräs Kiinaa edustava viranomainen sanoi Nyimanin elävän Gansussa, Pohjois-Kiinassa, mutta on myös todennäköistä, että häntä pidetään Pekingissä..
Nykyisen dalai-laman näkökulma.
Huolimatta Tiibetin keskeisestä asemasta geluk-koulukunnassa, dalai-laman ei tarvitse olla tiibetiläinen: 4. dalai-lama syntyi Mongoliassa. Tämän vuoksi myös nykyinen dalai-lama on sanonut, että ei tulisi jälleensyntymään maassa, joka ei olisi vapaa.
Lokakuussa 2019 Gyatso sanoi, että nykyinen dalai-lama-järjestelmä on "feodaalinen", minkä vuoksi sen tulisi loppua.
Kiinan kommunistisen puolueen näkökulma.
Kun nykyinen dalai-lama on tuonut esille tarpeen muuttaa perinteistä poikkeavaa vallanperimystä, Kiina on syyttänyt tätä buddhalaisuuden halventamisesta.
Maaliskuussa 2015 Tiibetin autonomisen alueen parlamentin edustaja Padma Choling sanoi, että dalai-lama ei voi päättää, haluaako hän uudelleensyntyä vai ei. Syynä tähän on se, että nykyinen dalai-lama ei myöskään saanut valita asemaansa, vaan hän seuraa ikivanhaa uskonnollista perinnettä keskuskomitean suostumuksella.
Llullaillaco

Llullaillaco on 6739 metriä korkea kerrostulivuori Etelä-Amerikassa Andeilla Argentiinan ja Chilen rajalla. Tulivuori purkautui viimeksi vuonna 1877, mikä tekee siitä maailman korkeimman historiallisella ajalla purkautuneen tulivuoren ja maailman toiseksi korkeimman aktiivisen tulivuoren naapurinsa Ojos del Saladon jälkeen.
Llullaillaco on muodostunut kahdessa vaiheessa. Vanhemman pleistoseenikautisen tulivuoren huippu romahti noin 150 000 vuotta sitten, mistä aiheutunut maanvyöry vei maa-ainesta itään nykyisen Argentiinan alueelle. Vuoren nykyinen huippu muodostui noin 10 000 vuotta sitten vanhan päälle. 1800-luvulla vuori purkautui ainakin kolmesti. Lumi ja jää viipyvät vuoren rinteillä pitkään, ja kasvillisuus on niukkaa. Alueella elää kaksi korkeisiin olosuhteisiin sopeutunutta kamelieläinlajia, guanako ja vikunja.
Vuonna 1999 vuoren huipulta löydettiin kolme 500 vuotta vanhaa inkalapsen muumiota, joiden uskotaan olevan yksiä maailman parhaiten säilyneistä muumioista.
Council of Asian Liberals and Democrats

Council Asian Liberals and Democrats ("Aasian liberaaien ja demokraattien neuvosto", lyh. CALD) on aasialaisten keskustalaisten liberaalipuolueiden kattojärjestö.
CALD on Liberal Internationalin jäsenjärjestö.
Jäsenpuolueet.
Lähde:
Tarkkailijajäseniä on kaksi: Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue (Japani) ja Kansallinen demokratian liiga (Myanmar).
Lehtokarvasputki

Lehtokarvasputki eli karvasputki ("Laserpitium latifolium") on sarjakukkaiskasvien heimoon ja karvasputkien sukuun kuuluva kasvilaji. Se on helppo tunnistaa sinivihreistä lehdistään ja silmiinpistävistä hedelmistään.
Lehtokarvasputken lajinimi "latifolium" tarkoittaa leveälehtistä ja on peräisin latinan sanoista "latus", leveä, ja "folium", lehti. Tieteellinen sukunimi puolestaan tulee kreikasta, jossa sana "laser" viittasi aikoinaan mausteena käytettyyn voimakastuoksuiseen hartsiin, hajupihkaan eli pirunpihkaan. Kyseistä ainetta ei lehtokarvasputkessa kuitenkaan ole.
Ulkonäkö ja koko.
Lehtokarvasputki on monivuotinen ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 60–150 senttimetriä. Yläosasta haarovan ja lähes kaljun, hienojuovaisen varren tyvellä on lehtien jäänteitä. Kierteisten, ruodillisten lehtien lehtilapa on kolmiomainen ja jakautunut kaksi kertaa kolmeen lehdykkään; lehtikanta on väljä, tuppimainen. Herttatyviset, sinivihreät lehdykät ovat puikeita–soikeita, sahalaitaisia.
Lehtokarvasputken kukinta kestää heinäkuusta elokuuhun; kukinto on 20–40 pikkusarjaan jakautuva kerrannaissarja. Yksittäiset kukat ovat valkoisia, 4–7 millimetriä leveitä ja säteittäisiä. Terälehtiä on viisi; verholehdet ovat surkastuneet. Jokaisessa kukassa on viisi hedettä ja yhdislehtinen, 2-vartaloinen, 2-luottinen emiö. Hedelmä on kaksilohkoinen, vaaleanruskea lohkohedelmä, jonka pituus on noin 5–10 millimetriä; hedelmissä on silmiinpistävän kookkaat, aaltomaisen kurttuiset palteet.
Elinympäristö.
Lehtokarvasputki on kalkinsuosija ja kasvaa luonnossa rinne- ja lehtoniityillä, metsänreunoissa ja lehdoissa. Suomessa sitä esiintyy siellä täällä Ahvenanmaalla; itäisimmät löydöt ovat Varsinais-Suomen saariston länsiosista. Lehtokarvasputki vaatii ravinteisen ja lämpimän kasvupaikan, ja sen luonteenomaisimpia esiintymisympäristöjä ovat kalkkiperäiset kuivat lehdot, joiden indikaattorilaji se on yhdessä metsäapilan kanssa. Ruotsin etelä- ja keskiosissa lehtokarvasputkea esiintyy lehtimetsissä ja metsänreunoissa mutaisessa ja mieluiten kalkkipitoisessa maaperässä.
Käyttö.
Lehtokarvasputken juurella on sanottu olevan vatsaa vahvistavia ja kuumetta laskevia ominaisuuksia, minkä vuoksi sitä on saatettu siirtää lääkekasviksi myös luontaisen levinneisyysalueensa ulkopuolelle. Kasvin on uskottu lisäävän lehmien maidoneritystä, ja Elias Lönnrot kertoo siitä seuraavaa: "Vatsanvahvistava juuri avullinen horkissa ja muissa vioissa, varsinkin eläinten taudeissa." Kansanlääkinnässä kasvia on käytetty puhkuisuuteen, kuukautiskoliikkiin ja virtsaneritystä kiihottamaan.
Suolasänkiö

Suolasänkiö ("Odontites litoralis") on näivekasvien heimoon ja sänkiöiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka esiintyy kotoperäisenä Itämeren alueella. Laji on puoliloinen eli se ottaa osan ravinteistaan isäntäkasviltaan, mutta yhteyttää samalla myös itse.
Ulkonäkö ja koko.
Suolasänkiö on 10–25 senttimetrin korkuiseksi kasvava yksivuotinen ruohokasvi, jolla on likaisenruskea tai vihreä, pyöristyneesti nelisärmäinen, hienokarvainen varsi. Kasvi on tavallisesti haaraton, mutta yläosa voi joskus olla niukka- ja lyhythaarainen. Pääjuuri on pieni. Lehdet ovat vastakkaisia, ruodittomia, yleensä hieman varren nivelväliä lyhyempiä. Lehtilapa on kapeansoikea–kapeanpuikea ja tylppäkärkinen, matalahampainen; sirkkalehdet pysyvät kasvissa usein vielä kukinta-aikana.
Suolasänkiö kukkii heinä-elokuussa. Kukinto on toispuolinen, aluksi hieman nuokkuva latvatähkä, jossa on useita noin kymmenen millimetrin mittaisia punaisia kukkia. Karvainen teriö on vastakohtainen, yhdislehtinen ja kaksihuulinen; kärjestä kupera ylähuuli on ehytkärkinen tai matalalovinen, alahuuli kolmeliuskainen. Neljäliuskainen verhiö on leveän kellomainen. Heteitä on neljä ja emejä yksi. Hedelmä on noin 7–9 millimetrin mittainen, soikea ja karvainen kota.
Elinympäristö ja ekologia.
Suolasänkiö kasvaa merenrantaniityillä sekä sora- ja kalliorannoilla; useimmiten sitä löytää ajoittain meriveden peittoon jäävien merenrantaniittyjen ala- ja keskiosista. Elintavoiltaan kasvi on puoliloinen: sukulaislajiensa tapaan se ei tule toimeen täysin oman juuristonsa keräämien ravinteiden varassa, vaan ottaa osan ravinteistaan isäntäkasvilta. Suolasänkiö yhteyttää kuitenkin myös itse.
Suolasänkiö on Itämeren alueella kotoperäinen kasvi, jota ei tavata missään muualla maailmassa. Suomessa laji on jakautunut kahdeksi alalajiksi, joista nimialalaji, punertava ja tummanpunakukkainen lännensuolasänkiö (subsp. "litoralis") esiintyy koko Itämeren alueella. Suomenlahdella kasvava suomensuolasänkiö (subsp. "fennicus") haaroo nimialalajia runsaammin ja on väriltään vaaleampi. Jälkimmäinen muistuttaa kulttuuriympäristöissä melko yleisenä kasvavaa sukulaislajia punasänkiötä, jonka kanssa se voi kasvaa rantaniityillä samoilla kasvupaikoilla. Punasänkiön hedelmät ovat kuitenkin lyhyempiä ja lehdet suippokärkisempiä kuin suolasänkiöllä.
Punatyvisammal

Punatyvisammal eli kalliopunatyvisammal ("Bryoerythrophyllum recurvirostrum") on toukosammalien heimoon kuuluva lehtisammallaji. Kasvutavaltaan se on pienikokoinen, pystyversoinen, tavallisesti 0,5–2 senttimetrin korkuiseksi jäävä tiheämättäinen sammal, jonka varsien tyviosat ovat tiilenpunaiset. Lehdet ovat kapeita ja teräväkärkisiä, itiöpesäkkeet pystyjä ja liereitä.
Punatyvisammal on kulttuurinsuosija ja esiintyy jokseenkin yleisenä koko Suomessa; tyypillisiä kasvupaikkoja ovat varjoisat kallionraot, kalkkikivikalliot ja -lohkareet sekä sementtirakenteet. Lajin levinneisyysalueeseen kuuluu koko maapallo, mutta yleisimmillään se on pohjoisella pallonpuoliskolla sekä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Ruslan Magomedov

Ruslan Gadžimagomedovitš Magomedov (, s. 26. marraskuuta 1986 Tsudakhar, Dagestanin ASNT, Neuvostoliitto) on venäläinen raskaansarjan vapaaottelija. Hänestä tuli UFC historian ensimmäinen ottelija, joka sai elinikäisen ottelukiellon Yhdysvaltoihin, kun Yhdysvaltain antidopingtoimikunta ilmoitti Magomedovin jääneen kiinni dopingista kolmannen kerran 2018.
Muualla.
Magomedov on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "EA Sports UFC 2" (2016), "EA Sports UFC 3" (2018).
Kuoleman kasvot

Kuoleman kasvot on Kiti Luostarisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2003. Elokuva käsittelee kuolemaa. Elokuvassa Luostarinen menee vapaaehtoistyöntekijäksi saattohoitokotiin ja kuvaa sen arkea.
Miika Iskanius

Miika Iskanius (s. 24. kesäkuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja. Iskanius edustaa F-Liigassa pelaavaa vantaalaista seuraa Tikkurilan Tiikerit. 
Iskanius on edustanut pääsarjaurallaan myös Erää. Hän on pelannut myös Saksan Bundesligassa yhden kauden.
Bolt Head

Bolt Head on National Trustin omistama niemi Lounais-Englannissa Devonin etelärannikolla. Niemi sijaitsee Kingsbridgen estuaarin länsipuolella. Sen korkeus on 122 metriä merenpinnan yläpuolella. National Trust hankki sen 1928 omistukseensa.
Kehysriihi

Kehysriihi eli puoliväliriihi eli viralliselta nimeltään hallituksen kehysneuvottelu on Suomen hallituksen vuosittain, maalis- tai huhtikuussa järjestämä kokous, jossa suunnitellaan valtion taloutta muutamia vuosia eteenpäin. Tässä yhteydessä ’kehys’ on hallituksen aloittaessaan suunnittelema menojen yläraja, jota yleensä nostetaan vuosittain. Kehykseen sisältyy noin 80 % valtion budjetista.
Kehysriihi poikkeaa syksyn budjettiriihestä siinä, että taloutta tarkastellaan pidemmällä aikavälillä.
Juuso Salo

Juuso Salo (s. 29. maaliskuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja. Salo edustaa F-Liigassa pelaavaa Vantaalaista seuraa Tikkurilan Tiikerit. 
Salo on edustanut koko uransa samaa seuraa.
Laina-aika

Laina-aika on Timo Humalojan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2000. 
Elokuvassa asiakas jättää tavaratalon kassalla työskentelvän Noora Lehtisen kassahihnalle ostoksensa sekä pankkikorttinsa. Nooralle käy ilmi, että kyseinen asiakas on hänen kokonimikaimansa Noora Lehtinen, joka työskentelee valokuvamallina. Kassa-Noora saa kaimaltaan tilin käyttäjätunnukset ja vapaasti käytettäväkseen sillä olevat rahat.
Peter Bergman

Peter Bergman (s. 1953 Guantanamo Bay, Kuuba) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt yli 30 vuoden ajan liikemies Jack Abbottia televisiosarjassa "Tunteita ja tuoksuja". Bergman on voittanut tästä roolista parhaan miespääosan Emmy-palkinnon kolme kertaa: vuosina 1991, 1992 ja 2002.
"Tunteiden ja tuoksujen" lisäksi Bergman tunnetaan saippuasarjasta "All My Children", jossa hän on näytellyt Cliff Warneria vuosina 1979–1989. Bergman on uransa aikana tehnyt myös televisioelokuvia sekä vieraillut esimerkiksi sarjoissa "Kellarin kunkku" ja "Nanny".
Bergmanin isänpuoleinen suku on lähtöisin Ruotsista.
Lewis Henry Morgan

Lewis Henry Morgan (21. marraskuuta 1818 Aurora, New York, Yhdysvallat – 17. joulukuuta 1881 Rochester, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen antropologi, juristi ja poliitikko. Antropologina hän tutki erityisesti ihmisryhmien sukulaisuusjärjestelmiä. Häntä pidetään yhtenä tieteellisen antropologian perustajista.
Elämä.
Morgan valmistui vuonna 1840 Union Collegesta, opiskeli sen jälkeen lakia, pääsi asianajajaksi ja harjoitti ammattiaan menestyksekkäästi Rochesterissa New Yorkissa. Pian yliopistosta lähdettyään Morgan muutti asumaan irokeesien pariin, yritti elää heidän elämäänsä ja tutki heidän sosiaalista organisaatiotaan. Hänen tutkimustensa lopputulos oli kirja "The League of the Iroquois" (1851), joka "oli ensimmäinen tieteellinen kuvaus intiaaniheimosta". Kirjan menestys rohkaisi Morgania jatkotutkimuksiin, joiden tuloksena syntyi teos "Systems of Consanguinity and Affinity of the Human Family" (1869). Vuonna 1877 hän julkaisi neliosaisen teoksen "Ancient Society, or Researches in the Lines of Human Progress from Savagery, through Barbarism, to Civilization" ("Muinainen yhteiskunta eli tutkimuksia ihmisen kehityksen linjoista raakalaismaisuudesta barbarismin kautta sivilisaatioon"), jossa hän jakoi kulttuurin kehityksen seitsemään vaiheeseen - "alempaan raakalaismaisuuteen", "keskimmäiseen raakalaismaisuuteen", "ylempään raakalaismaisuuteen", "alempaan barbariaan", "keskimmäiseen barbarismiin", "ylempään barbariaan" ja "sivistykseen". Edellä mainittujen teosten ja monien lehtiartikkelien lisäksi hän julkaisi teokset "The American Beaver and his Works" (1868) ja "Houses and House-life of the American Aborigines" (1881). 
Morgan oli New Yorkin edustajainhuoneen jäsen vuonna 1861 ja New Yorkin senaatin jäsen vuosina 1868-1869. Vuonna 1880 hän oli American Association for the Advancement of Science -järjestön puheenjohtaja. Hän kuoli Rochesterissa 17. joulukuuta 1881.
Chester Himes

Chester Himes (1909 Jefferson City, Missouri, Yhdysvallat – 1984 Moraira, Espanja) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asui Ranskassa vuodesta 1953.
Himes arvostelee monissa teoksissaan rasismia ja vallankäyttöä ja hyödyntää omaa vankilakokemustaan. Myöhemmin hän aloitti rikosromaanien kirjoittamisen. Tapahtumapaikkana niissä on New York, ja ne ovat usein väkivaltaisia. Hän on kirjoittanut myös novelleja ja muistelmateoksen "The Quality of Hurt" (1972).
Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja

 
Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja ("Brief Interviews with Hideous Men") on David Foster Wallacen kirjoittama novellikokoelma vuodelta 1999. Teoksen on suomentanut Juhani Lindholm, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2014 Siltala.
"Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastattelujen" suomennoksesta on jätetty pois alkuteokseen kuuluvat "Datum Centurio" ja "Tri-Stan: I Sold Sissee Nar to Ecko". Jo alkuteoksesta on jätetty pois "Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja" n:o 16, joka alkujaan ilmestyi "Harper'sissa".
Wallace alkoi loppuvuodesta 1997 koota jo pari vuotta aiemmin aloittamiaan tarinoita yhteen ja muokata niitä. Hän itse piti tarinoita synkkinä siihen nähden, kuinka hyvin hän oli niinä vuosina voinut. Nimisarjan tarinat ovat pieniä näytelmiä, enimmäkseen naishaastattelijan ja mieshaastateltavan välisiä keskusteluja, joissa kysymyksiä ei ole, vaan niiden merkkinä on kirjain "Q." (suom. "K.").
Koska "Päättymätöntä riemua" pidettiin hauskana kirjana, eräässä haastattelussa Wallace sanoo halunneensa tehdä nyt niin surullisen kirjan, ettei kenellekään jää asiasta epäselvyyttä. Kirjan ilmestyessä kriitikoiden suhtautuminen oli Wallacesta yllättävän myönteistä, mutta tyrmäyksiäkin tuli. "New York Timesissa" Michiko Kakutani sanoo, että muotokuvat "ovat loppujen lopuksi yhtä väsyttäviä ja ärsyttäviä kuin henkilöhahmonsa", ja hän luonnehtii kirjaa "tunkkaiseksi, tylsäksi". Artikkeli järkytti Wallacea syvästi. Kakutani antaa arvoa vain yhdelle kertomukselle, novellille "Kirkko jota kädet eivät rakentaneet", joka kertoo miehestä, jonka tytär on loukkaantunut uima-allasonnettomuudessa.
Jatkoksi "Brief Interviewsin" novelleille Wallace kirjoitti kokoelman "Oblivion" Valikoima sen novelleja sisältyy suomeksi kokoelmaan "Kummatukkainen tyttö".
Nimisarja.
Nimisarjaan "Vastenmielisten tyyppien lyhyitä haastatteluja" kuuluu kuvitteellisia haastatteluja, joissa miehet kertovat suhteistaan naisiin. He muun muassa uskoutuvat, puolustelevat, rehentelevät, kieroilevat.
Nimisarjan teksteistä on tehty näyttämöversioita. Oxfordilaiset opiskelijat Josh Dolphin ja Penny Cartwright tekivät vuonna 2015 version, jota esitettiin ainakin Oxfordissa ja Edinburghissa. Ensi-ilta oli loppuunmyyty. Koska kysymysten tilalla on pelkkä Q. (suomennoksessa K.), sarja soveltuu hyvin monologimuotoiseksi näyttämösovitukseksi.
John Krasinski on muokannut "Vastenmielisten tyyppien" teksteistä käsikirjoituksen ja ohjannut elokuvan "Brief Interviews with Hideous Men" (2009). Elokuva esitettiin 2009 Sundance-festivaalilla kilpailusarjassa.
Uuden aallon lauluja

Uuden aallon lauluja on suomalaisen rap-artisti Asan kahdeksas studioalbumi. Sen on tuottanut DJ Polarsoul. Albumi julkaistiin 19. huhtikuuta 2020, ja sillä vierailevat Elastinen, Kube sekä Raipati.
Henri Bardy

Henri George Adolphe Bardy (22. tammikuuta 1875 Helsinki – 28. elokuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen kirurgi, ylilääkäri ja professori.
Henri Bardyn vanhemmat olivat sveitsiläissyntyinen Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon ranskan kielen lehtori Jean Louis Bardy (1839–1913) ja Ida Marie de Castella. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1898, lääketieteen lisensiaatiksi 1902 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1906. Bardy teki opintomatkoja Göttingeniin, Berliiniin, Pariisiin, Lontooseen, Berniin, Wieniin ja Badenin Freiburgiin. 
Bardy toimi Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston apulaislääkärinä 1904–1907 ja hän tuli vuonna 1908 apulaislääkäriksi Marian sairaalan kirurgiselle osastolle. Hän oli Marian sairaalan kirurgisen osaston alilääkärinä 1908–1919, ylilääkärinä 1919–1944 ja sairaalan johtajana 1927–1944. Bardy oli myös Helsingin yliopiston kirurgian dosenttina 1914–1938. Varsinaisen virkansa ohessa Bardy toimi yksityislääkärinä. Hän sai professorin arvonimen 1935. Taitavan kirurgina tunnettu Bardy kehitti muun muassa uuden tekniikan sappikivien poistamiseksi.
Bardy oli Helsingin Lääkäriyhdistyksen puheenjohtajana 1919 ja Suomen Lääkäriseuran puheenjohtajana 1929. Hän oli myös Ranskan ja kansainvälisen kirurgisen seuran jäsen. 
1900-luvun alussa sosiaaliturva oli vielä kehittymätöntä ja Marian sairaalassa lääkärinä työskennellyt Henri Bardy ryhtyi maksamaan avustuksia omista varoistaan sairaalan vähävaraisille avun tarpeessa olleille potilaille. Vuonna 1924 Marian sairaalaan perustettiin Bardyn aloitteesta Suomen ensimmäinen sosiaalihoitajan virka. Kun Bardy täytti 60 vuotta vuonna 1935 hän lahjoitti 10 000 markkaa sairaalan sosiaalihoitajien kassaan käytettäväksi vähävaraisten potilaiden avustamiseen. Bardyn kuoltua 1944 hänen omaisensa pyysivät kukkien sijasta kartuttamaan Bardyn muistorahastoa. Tästä muistorahastosta muodostettiin 1946 professori Henri Bardyn säätiö. Sosiaalista työtä tukenut säätiö toimi vuoteen 2009 saakka Marian sairaalan yhteydessä ja kun tämä sairaala lakkautettiin säätiö siirtyi toimimaan Haartmanin sairaalan yhteydessä.
Henri Bardy oli naimisissa 1898–1936 vapaaherratar Lovisa Elisabeth (Lisi) von Haartmanin (k. 1936) kanssa ja vuodesta 1940 lääketieteen lisensiaatti Anja Inkeri Soikkosen kanssa. Henri Bardyn veli oli leimaverokonttorin johtaja Charles André Bardy (1873–1939).
Palnan tyttäret

Palnan tyttäret on Kiti Luostarisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2008. Elokuva käsittelee adoptiota. 
Elokuvassa Luostarisen naapurissa asuva perhe adoptoi intialaisesta Palnan lastenkodista Devi-nimisen 6-vuotiaan tytön sekä käy läpi Stuti-tytön adoptoimisprosessia.
Aaro Nikula

Aaro Nikula (s. 23. maaliskuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija. Hän on Someron Voiman kasvatti ja Suomen kaikkien aikojen pisin maajoukkuetason lentopalloilija. 
Nikula on voittanut kaksi lentopallon Suomen mestaruutta ja kolme Suomen Cupin mestaruutta, joista kaikki VaLePassa. Keväällä 2021 Nikula tahditti ensimmäistä kertaa VaLePan ykköshakkurina seuran neljännen kerran peräkkäin lentopallon miesten Suomen mestariksi. Myöhemmin hänet valittiin lentopallomaajoukkueen EM-kotikisaryhmään. Kauden 2021-22 Nikula pelasi Portugalissa Benficassa voittaen Portugalin mestaruuden.
Lentopallon Mestaruusliigassa 212-senttinen Nikula debytoi vuonna 2018 Vammalan Lentopallossa ja heti seuraavana vuonna Nikula pelasi uransa ensimmäiset miesten A-maaottelut. Ennen VaLePaan siirtymistään Nikula harjoitteli ja pelasi Kuortaneen valmennuskeskukseen kasatun Suomen nuorten maajoukkueryhmän riveissä 1-sarjassa.
Kaudeksi 2023-24 Nikula siirtyi romanialaiseen Arcada Galati -joukkueeseen, jossa hän pääsi pelaamaan myös Mestarien liigaa.
Nokia 5.4

Nokia 5.4 on HMD Globalin 15. joulukuuta 2020 julkistama älypuhelin, joka tuli Suomessa myyntiin 15. tammikuuta 2021. Se on Nokia 5.3:n seuraaja.
Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,39 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 64 tai 128 gigatavua ja keskusmuistia neljä tai kuusi gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, ultralaajakulmakameran viisi megapikseliä, makrokameran kaksi megapikseliä ja syvyyskameran kaksi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 000 milliampeerituntia ja se tukee 10 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu laitteen taakse. Käyttöjärjestelmänä on Android 10.
Matthias Schleiden

Matthias Jakob Schleiden (5. huhtikuuta 1804, Hampuri, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 23. kesäkuuta 1881 Frankfurt am Main, Saksan keisarikunta) oli saksalainen kasvitieteilijä ja juristi. Hän oli merkittävä hahmo kasvitieteen soluteorian kehityksessä.
Elämä.
Schleiden syntyi Hampurissa 5. huhtikuuta 1804. Hän opiskeli oikeustiedettä Heidelbergissä ja toimi asianajajana Hampurissa vuoteen 1831, mutta ei menestynyt. Hän suoritti sitten kasvitieteiden ja lääketieteen opintoja Göttingenissä ja Berliinissä ja valmistui vuonna 1839 Jenasta. Hänet nimitettiin Jenan yliopiston kasvitieteen ylimääräiseksi professoriksi ja varsinaiseksi professoriksi vuonna 1850. Vuonna 1863 hänet kutsuttiin Tarton yliopistoon, mutta hän erosi seuraavana vuonna ja palasi Saksaan, jossa hän työskenteli yksityisopettajana. Hän kuoli Frankfurt am Mainissa 23. kesäkuuta 1881. 
Kasvitieteelliset tutkimukset.
Schleidenillä oli aikanaan suuri merkitys kasvitieteellisen tutkimuksen syventämisessä ja entistä laajakantoisempia päämääriä kohti ohjaamisessa pois linnéalaisen kasvitieteen koulukunnan perinteistä. Hän asetti kehityshistorian kaiken morfologisen tutkimuksen perustaksi ja koetti ensimmäisenä näitä näkökohtia silmällä pitäen karakterisoida kasvikunnan pääryhmät. Solututkimuksen historiassa on hänen nimensä myös mainittava. Schleiden osoitti, että kaikki kasvien osaset muodostuvat alkujaan tumallisista kasvisoluista ja että kasvien kehitys perustuu soluihin. Schleidenin kasviopin pääteos oli "Grundzüge der wissenschaftlichen Botanik" (1842-43). Schleideniä kuitenkin kritisoitiin spekuloinnista ja kyvyttömyydestä todentaa omia hypoteesejaan.
Veeran maaginen elämä

Veeran maaginen elämä on Tonislav Hristovin ohjaama suomalais-tanskalais-bulgarialainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. Elokuva on henkilödokumentti Veera Lapinkoskesta. 
Elokuvan päähenkilö Veera on traumatisoitinut lapsuudenkokemustensa johdosta ja käsittelee ongelmiaan terapian ja liveroolipelaamisen avulla.
Palkinnot ja festivaaliosallistuminen.
Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille elokuvafestivaaleille, mukaan lukien Sundancen elokuvajuhlille (2019) ja Berliinin elokuvajuhlille (2019).
Elokuva voitti parhaan dokumenttielokuvan palkinnon vuonna 2019 Bulgariassa järjestetyillä Sofian kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Hawa Mahal

Hawa Mahal (suomeksi ”Tuulten palatsi”) on palatsi Jaipurissa Intiassa, noin 300 kilometrin päässä pääkaupunki New Delhistä. Punaisesta ja vaaleanpunaisesta hiekkakivestä rakennettu palatsi sijaitsee Jaipurin City Palacen laidalla, ja laajenee "zenanaan" tai naisten kammioihin.
Rakenteen rakensi vuonna 1799 maharadža Sawai Pratap Singh, maharadža Sawai Jai Singhin pojanpoika, joka oli Jaipurin perustaja. Khetri Mahalin ainutlaatuisen rakenteen innoittamana hän rakensi tämän suuren ja historiallisen palatsin. Sen on suunnitellut Lal Chand Ustad. Sen viiden kerroksen ulkopinta muistuttaa hunajakennoa, ja sen 953 pientä ikkunaa, nimeltään "jharokha", on koristeltu monimutkaisella ristikkorakenteella. Ristikkorakenteen alkuperäisenä tarkoituksena oli antaa hovin naisten tarkkailla huomaamatta jokapäiväistä elämää ja festivaaleja, joita juhlitaan alhaalla kadulla, koska heidän täytyi noudattaa tiukkoja ”purdah”-sääntöjä, jotka kielsivät heitä näyttäytymästä julkisesti peittämättä kasvojaan. Tämä arkkitehtoninen piirre antoi myös viileän ilman kulkea läpi, mikä teki venturi-ilmiön ansiosta koko alueesta miellyttävämmän kesän korkeissa lämpötiloissa. Monet ihmiset näkevät Hawa Mahalin katunäkymästä ja luulevat sen olevan palatsin etuosa, mutta se on takaosa.
Vuonna 2006 Mahalissa tehtiin 50 vuoden tauon jälkeen kunnostustöitä, jotta monumentille voitaisiin tehdä kasvojenkohotus, jonka arvioidut kustannukset olivat 4,568 miljoonaa rupiaa. Yritysala auttoi Jaipurin historiallisten monumenttien säilyttämisessä, ja Unit Trust of India on ottanut Hawa Mahalin ylläpidon hoitaakseen. Palatsi on laajennettu osa valtavaa kompleksia. Kivestä veistetyt seulat, pienet rungot ja kaarikatot kuuluvat tämän suositun turistikohteen piirteisiin. Monumentissa on myös hienovaraisesti mallinnetut roikkuvat reunalistat.
Zirkonoseenidikloridi

Zirkonoseenidikloridi (C10H10ZrCl2) on metalloseeneihin kuuluva organozirkoniumyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä useissa orgaanisen kemian reaktioissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa zirkonoseenidikloridi on väritöntä kiteistä ainetta. Aineen rakenne ei ole monille metalloseeneille tyypillinen niin kutsuttu sandwich-rakenne vaan taipunut. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidemuotoa, jotka ovat alkeiskopiltaan trikliininen α-muoto ja monokliininen β-muoto. Zirkonoseenidikloridi on monista muista metalloseeneista poiketen kohtalaisen stabiili ilman ja veden suhteen, mutta reagoi kuitenkin hitaasti niiden kanssa. Zirkonoseenidikloridi liukenee hieman eettereihin ja hyvin aromaattisiin tai halogenoituihin hiilivetyihin.
Valmistus ja käyttö.
Zirkonoseenidikloridi valmistetaan Zirkonium(IV)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla.
Zirkonoseenidikloridia voidaan käyttää katalyyttinä esimerkiksi alkylointireaktiossa ja siitä myös valmistetaan useita muita zirkonoseenijohdannaisia. Yhdessä metyylialuminoksaanin kanssa se on tehokas alkeenien polymerointikatalyytti.
Alec Benjamin

Alec Benjamin (s. 28. toukokuuta 1994 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka julkaisi läpimurto-singlensä ”Let Me Down Slowly” vuonna 2018. Kappale nousi 40 parhaan joukkoon yli 25 maassa.
Varhainen elämä.
Benjamin syntyi Arizonan Phoenixissa, mutta hän asui myös New Yorkin Long Islannilla. Hänellä on sisko, joka mainitaan hänen kappaleessaan ”If We Have Each Other”.
Ura.
Ensimmäisen sopimuksen Benjamin teki Columbia Recordsin kanssa ollessaan vielä kirjoilla Etelä-Kalifornian yliopistossa. Tästä huolimatta hän lähti omarahoitteiselle kiertueelle Euroopassa ollakseen lämmittelijänä "Marina Kayen" konsertissa Ranskassa ja "Lean" konsertissa Saksassa. Hän mainosti musiikkiaan esiintymällä parkkipaikoilla konserttipaikkojen ulkopuolella ja jakamalla käyntikortteja.
Benjaminin kappaletta "I Built a Friend" käytettiin taustamateriaalina Merrick Hannan nykytanssin koe-esiintymisessä America's Got Talentin 12. kaudella. Lisäksi Hanna käytti Benjaminin coveria Ruth B:n kappaleesta "Lost Boy" hänen live-esityksessään ohjelman neljännesfinaalissa myöhemmin kaudella.
Benjaminin mixtape "Narrated For You" saavutti 127. sijan US Billboard 200 -listalla vuonna 2019. Mixtape sisältää kappaleet "Water Fountain" ja "Let Me Down Slowly", joista jälkimmäinen julkaistiin uudelleen singlenä Alessia Caran kanssa. Pysyäkseen uskollisena juurilleen mixtapea mainostaessaan, hän loi "Can I Sing For You?" YouTube-videoita, joissa hän esittää kirjoittamiaan kappaleita akustisesti ihmisille julkisesti. Vuonna 2019 hän äänitti Spotify Studios NYC:n kanssa kaksi singleä, joista toinen oli cover Eminemin kappaleesta "Stan". Benjamin esiintyi KAABOO-musiikkifestivaaleilla Del Marissa, Kaliforniassa vuonna 2019.
Benjaminin debyyttialbumi "These Two Windows" julkaistiin 29. toukokuuta 2020. Albumi saavutti 75. sijanUS Billboard 200 -listalla. Albumilla oleva single "Oh My God" ei päässyt Billboard Hot 100 -listalle, mutta se ylsi 32. sijalle Mainstream Top 40 -listalla ja 26. sijalle aikuisten Top 40 -listalla. Albumin mainostamiseksi hän toi takaisin "The Story Behind the Story" -videot YouTube-sarjan, jonka hän aloitti alkuperäisillä versioilla "I Built a Friend" ja "Water Fountain". Videot selittävät joidenkin hänen suurimpien kappaleidensa taustoja ja sanoituksia.
Sooloprojektinsa lisäksi Benjamin on kirjoittanut kappaleita muille artisteille, kuten Jon Bellionille. Lisäksi hänellä on lauluntekijän maininta kappaleessa "New York Soul (Part II)" Bellionin albumilla "The Human Condition".
Taiteellisuus.
Lyhyessä haastattelussa Benjamin on sanonut saaneensa vaikutteita Coldplayn Chris Martinilta, Eminemiltä, John Mayerilta, Jason Mrazilta ja Paul Simonilta.
Henkilökohtainen elämä.
Benjamin on tunnettu rehellisyydestään ja haavoittuvuudestaan ​​laulunkirjoittamisessaan sekä mielenterveystietoisuuden tukemisestaan. Benjamin on kertonut erillisissä haastatteluissa, että hän kärsii sosiaalisten tilanteiden pelosta ja pakko-oireisesta häiriöstä.
Maikki Ruoppila-Grönholm

Lahja Maria (Maikki) Ruoppila-Grönholm (6. huhtikuuta 1886 Helsinki – 24. toukokuuta 1972) oli amerikansuomalainen näyttelijä ja lausuja.
Maikki Ruoppila-Grönholm näytteli 16-vuotiaasta lähtien vakinaisilla näyttämöillä ja teatteriseurueissa. Hän sai näyttämöllistä opetusta Kaarlo Bergbomilta ja lausunnassa opetusta Ida Ahlbergilta. Ruoppila-Grönholm esitti näyttämöllä sekä suomen- että ruotsinkielisiä rooleja ja hän piti lausuntailtoja molemmilla kielillä Suomessa asuessaan. 
Maikki Ruoppila-Grönholm muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1921. Hän oli kaunoluvun ja lausunnan opettajana New Yorkissa ja piti amerikansuomalaisille runonlausuntailtoja 30 paikkakunnalla. Hän oli Brooklynissa toimineen Imatra-kansallisseuran ja New Yorkin Tähti-raittiusseuran näyttämönjohtajana. 
Aiheesta muualla.
Maikki Ruoppila-Grönholmin lehtiartikkeleita:
Hyvä postimies

Hyvä postimies on Tonislav Hristovin ohjaama suomalais-bulgarialainen yhteiskunnallinen dokumenttielokuva vuodelta 2016. Elokuvan teemana on pakolaisuus. 
Elokuva sijoittuu bulgarialaiseen, turkin rajan lähellä sijaitsevaan kylään, jossa on tulossa pormestarinvaalit. Erääksi tärkeäksi vaaliteemaksi nousee kysymys alueelle tulevista syyrialaispakolaisista. Paikallinen postimies Ivan asettuu ehdolle vaaleihin. Hän haluaisi asuttaa pakolaiset kylään. Ivanin vastaehdokkaaksi nousee kommunistien ehdokas, joka ei haluaisi vastaanottaa pakolaisia. 
Palkinnot ja festivaaliosallistuminen.
Elokuva osallistui useille kansainvälisille elokuvafestivaaleille, kuten Amsterdamin dokumenttielokuvafestivaaleille vuonna 2016 ja Sundancen elokuvajuhlille vuonna 2017.
Elokuva voitti kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten elokuvien erikoispalkinnon vuonna 2017 Tampereen elokuvajuhlilla.
Oliva

Oliva on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Miekkainpetäjä

Miekkainpetäjä on kelottunut vanha mänty Jämsässä Miekkainpetäjään hautausmaan luona. Mäntyä pidetään isonvihan muistomerkkinä ja tarina kertoo, että taistelujen päätyttyä venäläiset olisivat lyöneet puun tyveen miekkansa pystyyn. Vuonna 1959 Vanhan Jämsän kotiseutuyhdistys pystytti petäjän luo muistokiven, jossa oleva muistolaatta kertoo perimätiedosta. Vuonna 1964 kelo tuettiin vaijereilla. Vuonna 1997 sen ja muistokiven ympärille rakennettiin aita.
Sigourney Weaverin filmografia

Tämä on Sigourney Weaverin filmografia.
Knud Hjortø

Knud Hjortø (1869 Kirke Værløse, Tanska – 1931 Frederiksborg, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa "Syner" ilmestyi 1899. Sen jälkeen hän kirjoitti maaseutukuvauksia sekä trilogian "Støv og stjærner", "To verdener" ja "Hans Raaskov" (1904–1906), joka on nykyaikaisen psykologisen romaanin edelläkävijä korostaessan tiedostamattoman merkitystä.
Jon Fitch

Jonathan Parker Fitch (s. 24. helmikuuta 1978 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut välisarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan WSOF:n välisarjan mestaruuden ja otteli kerran UFC:n ja Bellatorin välisarjan mestaruudesta. Fitch hävisi mestaruuden molemmilla kerroilla tuomariäänin ensin UFC:ssä Georges St-Pierrelle ja Bellatorissa Rory MacDonaldille.
Alkuvuodet.
Fitch valmistui Carroll High Schoolista, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Purduen yliopistossa 1997. Fitch valmistui 2002 kandidaatin tutkinnolla liikuntakasvatuksesta ja sivuaineena historia. Hän jatkoi painia myös yliopistossa Tom Eriksonin valmennuksessa, joka otteli samaan aikaan vapaaottelijana. Hän ei menestynyt toisena vuotena painissa saadessaan tilastoksi 8–23. Viimeisenä vuotena Fitch onnistui parantamaan otteitaan ja hänet valittiin painijoukkueensa kapteeniksi. Fitch saavutti kauden aikana tilastoksi 18–12. Kokonaistulokseksi hänelle jäi yliopistopainissa 45–51. Valmistumisensa jälkeen Fitch kiinnostui kokeilemaan vapaaottelua, kun valmentajansa Erikson toi painisalille vapaaottelijoita harjoittelemaan painia, kuten Mark Coleman ja Gary Goodridge.
Vihreä kirja (Tiibet)

Vihreä kirja on Tiibetin pakolaishallituksen myöntämä asiakirja, jonka voivat saada maanpaossa Tiibetin ulkopuolella elävät tiibetiläiset.
Vuonna 1972 pakolaishallitus esitteli idean tiibetiläisten maksamista vapaaehtoisista maksuista, joita kerättäisiin pakolaishallituksen toiminnan tukemiseksi. Tositteeksi näiden maksujen maksamisesta päätettiin luoda vihreä kirja. Pakolaishallitus on ilmoittanut vihreän kirjan olevan perusta tulevalle Tiibetin kansalaisuudelle. Vihreän kirjan voivat saada vähintään 6-vuotiaat tiibetiläiset..
Muille kuin tiibetiläisille tarkoitettu vastaava kirja on nimeltään sininen kirja (virallisesti englanniksi "Tibetan Solidarity Partnership"). Se otettiin käyttöön vuonna 1996, ja se toimii vapaaehtoisena jatkuvana lahjoituskanavana pakolaishallinnon tekemälle työlle.
Maksut.
Vihreän kirjan voimassa pitäminen edellyttää tiettyjen maksujen maksamista. Maksut vaihtelevat henkilön asuinpaikan, iän ja työllisyystilanteen mukaan.
Mikäli Yhdysvalloissa asuva henkilö on kokopäivätöissä, maksu kasvaa 50 dollaria.
Lähde:
Yli 85-vuotiaat on vapautettu maksuista. Maksut muodostavat 8–10 % Tiibetin pakolaishallituksen budjetista.
Vapaaehtoisten maksujen jälkeen henkilölle myönnetään äänioikeus Tiibetin parlamenttivaaleissa.
Francis Carmont

Francis Sébastien Carmont (s. 11. lokakuuta 1981 Saint-Tropez) on ranskalainen uransa lopettanut alemman raskaansarjan ja keskisarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan KSW:n alemman raskaansarjan mestaruuden ja otteli kerran Bellatorin alemman raskaansarjan mestaruudesta, mutta hävisi tyrmäyksellä Phil Davisille. Carmont otteli UFC:ssä vuosina 2011–2014 tilastolla 6–3.
Kering

Kering KER on ranskalainen luksusryhmä, jolla on useita tuotemerkkejä, kuten Gucci, Yves Saint Laurent, Bottega Veneta, Balenciaga, Boucheron ja Alexander McQueen. Kering Eyewear (30 % Richemontin omistama) tuottaa silmälasikehyksiä tuotemerkeille, jotka saattavat kuulua ryhmään tai eivät.
Ryhmän perusti vuonna 1962 François Pinault nimellä Établissements Pinault. Kun ryhmä listattiin Pariisin pörssiin vuonna 1988, sen nimeksi muodostui Pinault-Printemps-Redoute (PPR).
Suomen naisten amerikkalaisen jalkapallon maajoukkue

Suomen naisten amerikkalaisen jalkapallon maajoukkue edustaa Suomea amerikkalaisen jalkapallon kansainvälisissä arvokilpailuissa. Suomi on osallistunut lajin kansainvälisiin arvokilpailuihin vuodesta 2008, eli niiden historian alusta asti. Historian ensimmäisessä amerikkalaisen jalkapallon naisten maaottelussa Suomi voitti Ruotsin 64-0. Suomen maajoukkue on Euroopan menestynein naisten joukkue.
Naisten maajoukkue on vuodesta 2008 alkaen pelannut jokavuotisen Suomi–Ruotsi-ottelun Ruotsin maajoukkuetta vastaan. Kahdestatoista pelatusta ottelusta Suomi on voittanut 11. Vuonna 2020 ottelua ei pelattu koronapandemian takia.
Ruotsi-maaottelut.
Voitot: Suomi 11-Ruotsi 1
Jan Błachowicz

Jan Maciej Błachowicz (s. 24. helmikuuta 1983 Cieszyn) on puolalainen alemman raskaansarjan vapaaottelija ja entinen thainyrkkeilijä. Hän oli UFC:n alemman raskaansarjan mestari vuosien 2020–2021 välisenä aikana. Błachowiczista tuli UFC historian toinen puolalainen mestari Joanna Jędrzejczykin jälkeen. Hän on aiemmin voittanut KSW:n alemman raskaansarjan mestaruuden kolmesti ja thainyrkkeilyssä IFMA:n maailmanmestaruuden.
Muualla.
Błachowicz on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä "EA Sports UFC 2" (2016), "EA Sports UFC 3" (2018) ja "EA Sports UFC 4" (2020).
Amerikkalaisen jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Amerikkalaisen jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut on IFAF:n järjestämä turnaus, jonka voittajamaa kruunataan amerikkalaisen jalkapallon Euroopan mestariksi. Kilpailu järjestettiin yksittäisinä turnauksina vuosina 2015 ja 2019. 
Vuodesta 2023 alkaen euroopanmestaruudet on ratkottu sarjamuotoisesti. Vuosien 2023-24 sarjassa mestariksi nousi Espanja.
Vuosien 2025-2026 mestaruussarjaan osallistuvat Espanja, Iso-Britannia, Suomi ja Saksa.
Elina Varjomäki

Elina Varjomäki (s. 1983) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on syntynyt Järvenpäässä ja asuu nykyään Tuusulassa. Hän on työskennellyt muun muassa Hämeenlinnan Teatterissa, Lahden Kaupunginteatterissa ja Keski-Uudenmaan Teatterissa. Elina Varjomäki aloitti heinäkuussa 2021 Keski-Uudenmaan Teatterin johtajana.
Varjomäki on toinen kahdesta näyttelijästä joilla on ollut vakituinen kiinnitys Keski-Uudenmaan Teatteriin. 
Varjomäki on valmistunut vuonna 2015 Lahden Ammattikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalta. Teatteritöiden lisäksi hän työskentelee äänikirjojen lukijana.
Ray Borg

Raymond Anthony Borg (s. 4. elokuuta 1993 Tucson, Arizona) on yhdysvaltalainen kärpässarjan vapaaottelija. Hän otteli kerran UFC:n kärpässarjan mestaruudesta, mutta hävisi Demetrious Johnsonille käsilukolla. Borg otteli UFC:ssä vuosina 2014–2020 tilastolla 7–5.
Luettelo Carey Mulliganin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Carey Mulliganin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Claudio Achillini

Claudio Achillini (18. syyskuuta 1574 Bologna – 1. lokakuuta 1640) oli italialainen filosofi, teologi, lakimies, matemaatikko, runoilija ja libretisti. Hän oli Giovanni Filoteo Achillinin pojanpoika ja Alessandro Achillinin veljenpoika.
Yleisen tieteen ja lääketieteen lisäksi Achillini opiskeli pääasiassa lakia. Hän opetti Bolognassa kuten Ferrarassa ja Parmassa professorina. Kardinaali Richelieun sanotaan tarjonneen hänelle tuhannen kruunun arvoisen kultaketjun "canzone"sta, joka osoitettiin kuningas Ludvig XII:lle valtaistuimen perillisen syntymän yhteydessä.
Achillini kuoli tiluksillaan vuonna 1640. Runoilijana (Rime e prose, Venetsia 1673) hän seurasi marinismia.
Joseph Benavidez

Joseph Rolando Benavidez (s. 31. heinäkuuta 1984 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen entinen kärpässarjan vapaaottelija. Hän otteli neljä kertaa UFC:n kärpässarjan mestaruudesta, joista Benavidez hävisi kahdesti Demetrious Johnsonille ja kahdesti Deiveson Figueiredolle. Hän otteli urallaan myös WEC:n kääpiösarjan mestaruudesta Dominick Cruzia vastaan, mutta hävisi hajaäänin.
Kukkulan koulu

Kukkulan koulu on Jyväskylän kaupungin ylläpitämä sairaalakoulu, joka tarjoaa palveluita Keski-Suomen hyvinvointialueella. Koulu sijaitsee Kukkumäessä Keski-Suomen Sairaala Novan naapurissa. Lähistöllä sijaitsee myös Valteri-koulu Onerva. 
Koulun ovat suunnitelleet arkkitehdit Jorma Peltonen ja Martta Kyllönen sekä Jyväskylän Tilapalvelun suunnittelupäällikkö Ulla Rannanheimo. Koulun tilat valmistuivat maaliskuussa 2012. Tilojen valmistuttua yhdistyi kaksi eri yksikköä, Kukkumäen ja Haukkalan yksiköt. Tilat vihittiin käyttöön 1. lokakuuta 2012. Juhlapuheen avajaisissa piti hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkunen. 
Sairaalan sijaintikunta on velvollinen järjestämään opetusta sairaalassa olevalle koululaiselle siinä määrin mitä koululaisen terveydentila ja muut olosuhteet mahdollistavat. Opetus on erityisopetusta. Opetuksessa otetaan huomioon koululaisen ikätaso ja omat oppimisedellytykset. Tarkoitus on edistää kasvua ja kehitystä.
Koulu tarjoaa Keski-Suomen hyvinvointialueen kouluille ohjausta ja konsultaatioita pääasiassa niistä lapsista ja nuorista, jotka ovat erikoissairaanhoidon avopalveluiden piirissä (lastenneurologia, lastenpsykiatria, nuorisopsykiatria) tai perheneuvolan palveluissa. Konsultaatio on Jyväskylän kaupungin ulkopuolisille kouluille maksullinen palvelu. Konsultaatioon tarvitaan aina huoltajan suostumus. Se voidaan tehdä myös nimettömänä, jolloin lupaa ei vältämättä huoltajalta tarvita.
Valençay

Valençay on kunta Ranskassa Indren departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 41 kilometriä Châteauroux’n kaupungista pohjoiseen.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1500-luvun alussa rakennettu linna Château de Valençay. Vuonna 1803 linnan osti diplomaatti Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord, joka rakennutti linnan nykyiseen asuunsa, ja josta tuli yksi Loiren laakson arvostetuimmista linnoista. Linnan puisto ja puutarhat kattavat yli 130 hehtaaria.
Valençayssa on automuseo "Musée de l'automobile de Valençay". Museossa on näytteillä noin kuusikymmentä autoa, joista vanhimmat ovat vuodelta 1898.
Gastroniomia.
Valençayssa tuotetaan laatuluokiteltua Valençay (AOC) -viiniä sekä Valençay vuohenmaitojuustoa.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1982

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1982 oli jalkapallon naisten SM-sarjan yhdeksäs kausi ja kahdestoista kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Mestaruuden voitti Puotinkylän Valtti, jolle saavutus oli ensimmäinen Suomen mestaruus.
Sarjajärjestelmä.
Naisten SM-sarja 1982 pelattiin 24 joukkueen sarjana. Alkulohkojen kaksi parasta selvisi välierävaiheeseen, joka pelattiin kahtena neljän joukkueen turnauksensa. Kummankin välieräturnauksen kaksi parasta jatkoi mitaliotteluihin. Alkulohkojen viimeiseksi sijoittuneet putosivat Naisten aluesarjaan kaudeksi 1983. 
Alkulohkot.
Etelälohko.
 
Itälohko.
 
Länsilohko.
 
Pohjoislohko.
IF Sport keskeytti.
 
Välieräturnaukset.
Lohko 1.
 
Mitaliottelut.
Välierät.
Pyrkivä loppuotteluihin yhteismaalein 3–2.
Valtti loppuotteluihin yhteismaalein 3−0.
Pronssiottelut.
HJK:lle pronssimitalit yhteismaalein 4−1.
Loppuottelut.
Valtti Suomen mestari yhteismaalein 3−1.
Suomen mestarit.
Valtin joukkue: Eija Anttila, Annika Grönlund, Auli Harinen, Tuija Jantunen, Anja Järvinen, Kirsi Koskela, Raisa Kukkonen, Leena Laajala, Sari Maisala, Kristina Nybäck, Leena Pöysti, Anna-Liisa Sahlberg, Terhi Sjölund, Christina Ström, Leena Tervo, Minna Vilen, Anne Virokannas, Tuula Öhrnberg. Valmentajat: Tory Nyberg.
Elina Kero

Elina Kero (s. 16. lokakuuta 1982) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on pelipaikaltaan tukimies. Kero pelasi Suomen pääsarjoissa yhteensä 16 kautta vuosina 2008–2016.
Kero aloitti uransa Jyväskylä Jaguarsissa vuonna 2008, kun naiset ensi kertaa pelasivat amerikkalaista jalkapalloa nykyisessä pelimuodossaan. Sen jälkeen hän on pelannut Kouvola Indiansin riveissä vuonna 2009, GS Demonsissa 2010–2016 ja Helsinki Wolverinesissa 2017–2019. Suomen maajoukkueessa hän pelasi vuodesta 2008 vuoteen 2019 asti, ja edusti Suomea yhteensä 26 ottelussa.
Kero on valmentanut tyttöjen U19-maajoukkuetta, miesten korkeakoulusarjassa pelaavaa Aalto Predatorsia. sekä Naisten Vaahteraliigassa pelaavaa Helsinki Wolverines Ladies -joukkuetta.
Kerolle on myönnetty Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton pronssinen ansiomerkki vuonna 2015.
Ian McCall

Ian Gregory McCall (s. 5. heinäkuuta 1984 Costa Mesa, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut kärpässarjan ja kääpiösarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan Tachi Palace Fightsin kärpässarjan mestaruuden. McCall otteli UFC:ssä vuosina 2012–2015. Hän päätti uransa 2018.
Drehun kieli

Drehu (tai dehu, d'eu) on malaijilais-polynesialaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Lifoun saarella Uudessa-Kaledoniassa. Kielellä on noin 17 000 puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Viimeisin ortografinen uudistus tehtiin 1970-luvulla. Pitkiä vokaaleja voidaan merkitä macron-viivalla. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan drehuksi vuonna 1890.
Drehulla ei ole virallista asemaa, mutta se on yksi neljästä Uuden-Kaledonian alkuperäisväestön kielistä, jota opetetaan paikallisissa lukioissa.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Sanasto.
Lukusanat 1–10 drehuksi:
Ranskan Guayanan kreoli

Ranskan Guayanan kreolikieli (omakielinen nimi kriyòl gwiyannen) on ranskaan pohjautuva kreolikieli, jota puhutaan Ranskan Guayanassa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa haitinkreoli. Ranskan Guayanan lisäksi kieltä puhutaan myös jonkin verran Pienillä-Antilleilla. 
Kielellä on noin 50 000 puhujaa. Sitä kirjoitetaan latinalaisella aakkosilla. 
Kriòl sai alkunsa, kun ranskalaiset siirtomaaisännät tarvitsivat yhteisen kielen alueen alkuperäisväestön kanssa 1600-luvulla. Nykyään kieli on tunnustettu alueelliseksi kieleksi Ranskan Guayanan alueella. Alueella tavataan useampia kieliä, ja kriòl on noin 4 %:n äidinkieli kun taas ranskan osuus on 37 %.. 
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde: 
Konsonantit.
Lähde:
Palikúrin kieli

Palikúr (omakielinen nimi "pa’ikwaki") on arawakkikieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Ranskan Guayanan ja Brasilian rajalla. Kielellä on 1 420 puhujaa ja sen katsotaan olevan uhanalainen.
Palikúria kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Uusi testamentti on käännetty palikúriksi vuonna 2018.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde: