tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Hughes (arkkitehti)

John Hughes (14. kesäkuuta 1903 – 20. helmikuuta 1977) oli brittiläinen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Liverpoolin urheilu- ja virkistyskeskusstadion".
Jens Klemmensen

Jens Houmøller Klemmensen (23. helmikuuta 1902 – 17. helmikuuta 1977) oli tanskalainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla kaupunkisuunnittelussa teoksestaan "Stadion ja julkinen puisto".
Kullaan esinemuseo

Kullaan esinemuseo (myös Kullaan kotiseutumuseo) on Ulvilan Kullaalla toimiva kotiseutumuseo, joka on perustettu vuonna 1962. Se sijaitsee Kullaan kirkon vieressä entisessä pitäjänmakasiinissa. Kirkon ohella samaan ympäristöön kuuluvat pappila sekä Joutsijoen ylittävä kivisilta. 
Museon kokoelma käsittää 1800–1900-lukujen vaihteesta olevaa maatalous- käsityöläisesineistöä sekä Kullaalta löydettyä kivikautista esineistöä. Kokoelman pohjana on maanviljelijä Timo Vallin 1950-luvun lopussa testamenttaama esineistö.
André Verbeke

André Verbeke (2. tammikuuta 1908 – 9. maaliskuuta 1978) oli belgialainen arkkitehti. Hän osallistui vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa hän voitti pronssia kaupunkisuunnittelussa teoksellaan "Maratonpuisto".
Paul Bauer

Paul Bauer (29. joulukuuta 1896 Kusel – 9. tammikuuta 1990 München) oli saksalainen runoilija, vuorikiipeilijä ja olympiavoittaja.
Bauerin tunnetuimpia vuorikiipeilyn kohteita olivat Andien ja Kaukasuksen lisäksi myös ensimmäisen vuorikiipeilyretkiseurueen johtaminen Himalajan Kanchenjungalle vuonna 1929. Bauer osallistui myös vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisiin, joissa voitti kultaa kirjallisuudessa teoksellaan "Kanchenjungalla".
Kangasniemen kirkonkylä

Kangasniemen kirkonkylä on Kangasniemen kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Puulaveden rannalla Etelä-Savon luoteisosassa. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Kangasniemen kirkonkylän pinta-ala oli 6,32 neliökilometriä, ja väkiluku oli 2 685. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Paikkakunta on esiintynyt varhaisissa kirjallisissa lähteissä seuraavissa kirjoitusasuissa: "Kangas Niemj" (1561), "Cappellet i Kangas Nemj" (1649), "Kangas Nemj" (1664). Alkujaan se oli Pieksämäkeen kuulunut kylä. Oman kappelikirkon kylä sai ennen vuotta 1650. Kirkko pystytettiin Salmenkylän alueelle Puulaveden Kangasniemeen; kirkonkylä sai nimensä sijaintipaikan mukaan. Kangasniemestä tuli itsenäinen kunta 1800-luvun lopulla ja kappeliseurakunnan nimestä pitäjän nimi.
Kemie

Kemie on Tohmajärven kunnan keskuskylä ja -taajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan eteläosassa. Kemie on kehittynyt vaaran laelle usean pohjoiskarjalaisen asutusalueen tapaan.
Tohmajärven kirkko sijaitsee Kirkkoniemessä Tohmajärven pohjoisrannalla, viitisen kilometriä keskuskylästä kaakkoon.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Kemien taajaman pinta-ala oli 4,68 neliökilometriä ja väkiluku 1 469 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Kirjallisissa merkinnöissä paikkakunta on esiintynyt seuraavasti: "Kemie" (1618), "Kemiä By" (1631). Sana kemi merkitsee ’kovapohjaista kenttää, ketoa’. Kylännimi on osa mäennimestä Kemienmäki (murteessa Kemmiimmäki). Kemie, murteellisesti "Kemmii", on lyhentynyt monikon genetiivimuodosta Kontiolahden Selkie-kylän tavoin.
James Gibbs

James Gibbs (23. joulukuuta 1682 Footdeesmire – 5. elokuuta 1754 Lontoo) oli skotlantilainen arkkitehti. Hänen tunnetuin työnsä on St. Martin-in-the-Fieldsin kirkko Lontoossa, jossa hän yhdisteli italialaisia ja englantilaisia vaikutteita. Tämä kirkko toimi 1700-luvun kirkkorakentamisen esikuvana Englannissa ja Pohjois-Amerikan siirtokunnissa.
Gibbs oli katolinen, ja opiskeli alun perin Roomassa tullakseen papiksi, mutta arkkitehtuuri alkoi kiinnostaa häntä enemmän. Gibbs opiskeli arkkitehtuuria Roomassa Carlo Fontanan johdolla, joka oli Italian barokin merkittävimpiä edustajia. Roomassa saatu perusteellinen koulutus takasi Gibbsille etulyöntiaseman hänen palattuaan Englantiin vuonna 1709. Lontoossa oli osittain Christopher Wrenin aloitteesta käynnistetty hanke viidenkymmenen uuden kirkon rakentamisesta, ja vuonna 1713 Gibbsistä tuli yksi hankkeen tarkastajista. 
Vuosina 1714–1717 rakennettu St. Mary-le-Strandin kirkko oli ensimmäinen hänen suunnittelemansa rakennus, ja siinä näkyi selvästi Italian barokkityylin vaikutus. Gibbsistä tuli pian toryjen suosiman arkkitehtuurin tärkein edustaja. Hän suunnitteli yli 50 yksityistaloa. Vuoden 1720 jälkeen barokkivaikutteet alkoivat kadota Gibbsin töistä, sillä lordi Burlingtonin kiivaasti edistämä palladiolainen arkkitehtuuri merkitsi yleisen maun siirtymistä kohti klassismia. Lisäksi kuningas Yrjö I:n kaudella toryjen vastustajat whigit nousivat valta-asemaan, ja Gibbs joutui torynä ja katolisena väistymään tarkastajan tehtävistään.
Gibbsin kypsän kauden tyyli edustaa taidokasta barokin ja palladiolaisen arkkitehtuurin synteesiä. Hänen kuuluisin rakennuksensa St. Martin-in-the-Fieldsin kirkko valmistui vuonna 1720. Sen korkea torni ja klassinen julkisivu kuvastavat selvästi kahden tyylisuunnan vaikutteiden sulavaa sekoittumista. Kirkkoa arvosteltiin sen valmistuttua, esimerkiksi ranskalaiset ihailivat sen portiikkia mutta inhosivat tornia. Tästä kirkosta tuli kuitenkin lukemattomien englantilaisten ja amerikkalaisten kirkkojen prototyyppi. Muita Gibbsin tunnettuja rakennuksia ovat Cambridgen senaatin talo (1722–1730) ja Radcliffe Camera eli Radcliffen kirjasto Oxfordissa (1737–1749). Hänen vaikutusvaltainen teoksensa "A Book of Architecture" (1728) toimi Britannian ja sen siirtomaiden yleisimmin käytettynä arkkitehtuurin mallikirjana läpi 1700-luvun. Gibbs julkaisi vuonna 1732 lisäksi kirjan "Rules for Drawing the Several Parts of Architecture".
Fredrik Wilhelm Hisinger

Fredrik Wilhelm Hisinger (28. heinäkuuta 1836 Helsinki – 13. tammikuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies. 
Hisingerin vanhemmat olivat senaattori Robert Axel Hisinger ja Emilia Henrika Rotkirch ja puoliso Katarina Elisabet Munck af Fulkila (k. 1917). Juristi, virka- ja valtiopäivämies Robert Emil Hisinger oli hänen veljensä. Hisinger opiskeli Haminan kadettikoulussa, mutta keskeytti kurssinsa siltä valmistumatta. Hän palveli suomalaisissa joukko-osastoissa, alivänrikki ja vänrikki hänestä tuli 1856, aliluutnantti 1857, luutnantti 1860 ja alikapteeni 1866. Sotapalveluksesta Hisinger erosi kaartinkapteenina 1870 ja toimi sitten vielä siviilitehtävissä vuoteen 1880.
Hisinger oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1877–1878.
Entäs nyt, Niskavuori? (televisioelokuva)

Entäs nyt, Niskavuori? on suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Se perustuu Hella Wuolijoen saman nimiseen näytelmään. Elokuvan ohjasi Kalle Pursiainen. Se on viisiosaisen "Niskavuori"-sarjan viimeinen, ja kertoo mitä Niskavuorelle tapahtuu toisen maailmansodan jälkeen. Aiheesta on tehty myös teatterielokuva "Niskavuori taistelee", joka perustuu löyhemmin Wuolijoen alkuperäistekstiin.
"Niskavuori"-sarja sai uudelleentulkinnan 1980-luvulla, sillä näytelmäsarjan kolmannesta ja neljännestä osasta valmistui elokuva "Niskavuori" vuonna 1984 Matti Kassilan ohjaamana. Pursiainen ohjasi vuonna 1987 televisioelokuvat "Niskavuoren nuori emäntä", "Niskavuoren Heta" ja "Entäs nyt, Niskavuori?". Pursiaisen televisioelokuvat sekä Kassilan "Niskavuori"-elokuva esitettiin tapahtumien mukaisessa järjestyksessä joulukuussa 1987.
Juoni.
"Entäs nyt, Niskavuori?" -televisioelokuvan juoni on kuten alkuperäisnäytelmän. Sandran hahmo on jätetty pois. Teokseen on lisätty Hella Wuolijoen kommentteja "Niskavuori"-sarjasta, ne lukee Ilonaa näyttelevä Eriikka Magnusson. Mukana on myös autenttista kuvamateriaalia toisen maailmansodan ajalta. Toteutukseltaan teos on muita Pursiaisen "Niskavuori"-ohjauksia teatraalisempi. 
Julkaisut.
"Entäs nyt, Niskavuori?" ensiesitettiin joulukuussa 1987. Yleisradio julkaisi teoksen maksuttomassa Areena-palvelussaan kesäkuussa 2021 vuoden ajaksi.
Takahaman ydinvoimalaitos

Takahaman ydinvoimalaitos () on Japanissa Fukuin prefektuurin Takahamassa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:
Caitlin Regal

Caitlin Regal (o.s. Ryan) on uusiseelantilainen ratameloja. Hän voitti olympiakultaa Tokiossa 2021 kajakkikaksikon 500 metrillä Lisa Carringtonin parina. Vuonna 2017 he voittivat maailmanmestaruuden samassa lajissa Račicen MM-kilpailuissa, jossa he molemmat kuuluivat myös pronssia saavuttaneeseen kajakkineloseen. Montemor-o-Velhon MM-kilpailuissa 2018 tuloksena oli hopeamitali sekä kaksikon että nelosen 500 metrillä.
Mihaman ydinvoimalaitos

Mihaman ydinvoimalaitos () on Japanissa Fukuin prefektuurin Mihamassa sijaitseva ydinvoimalaitos.
Vuonna 2004 ydinvoimalassa tapahtui höyryvuoto, jossa kuoli neljä ja loukkaantui seitsemän ihmistä. Onnettomuuden syynä oli teräsputken heikentyminen ajan myötä liian ohueksi, jota ei huomattu voimalan säännöllisissä turvallisuustarkastuksissa.
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:
Ōin ydinvoimalaitos

Ōin ydinvoimalaitos () on Japanissa Fukuin prefektuurin Ōissa sijaitseva ydinvoimalaitos. Laitoksesta käytetään myös nimeä "Oi" ja "Ohi".
Reaktoreja 1 ja 2 ei koskaan käynnistetty Fukushiman ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen kiristyneiden turvallisuusvaatimusten vuoksi, ja vuonna 2017 ydinvoimalan omistajat päättivät reaktorien purkamisesta. Reaktorit virallisesti suljettiin 2018 ja purkutöiden oletetaan jatkuvan aina vuoteen 2049 saakka. 
Reaktorit.
Ydinvoimalassa on seuraavat reaktorit:
Dhala

Dhala on kaupunki Jemenin eteläosassa Dhalan maakunnassa.
Maantiede.
Dhala sijaitsee Jemenin eteläosassa Dhalan maakunnassa vuoristoisella alueella.
Historia.
Nykyistä Dhalaa hallitsi aikanaan Dhalan emiraatti. 1800-luvun loppupuolella Dhalan emiraatista tuli brittienalainen protektoraatti. Kaupungissa oli juutalainen yhteisö. Brittivallan loppupuolella emiraatista tuli osa Etelä-Arabian federaatiota, josta luhistuttuaan tuli puolestaan osa Etelä-Jemeniä. 
Osana Etelä-Jemeniä Dhala oli lähellä Pohjois-Jemenin rajaa. Etelä- ja Pohjois-Jemen ottivat alueella toistuvasti yhteen etenkin 1970- ja 1980-luvuilla. Jemenin sisällissodan aikana kaupunkiin ovat hyökänneet puolestaan huthit.
Turun Aika

Turun Aika on Turun alueella neljä kertaa vuodessa painettuna, diginä ja verkossa ilmestyvä kaupunkilehti. Ensimmäinen lehti ilmestyi toukokuussa vuonna 2000. Aluksi vain kesäisin ilmestynyt lehti laajeni ympärivuotiseksi vuonna 2009. Vuoteen 2017 asti lehti ilmestyi nimellä Mobile.
Lehden päätoimittajina ovat toimineet Anna Eloaho (2000–2008) ja Roope Lipasti (2009–).
Vuosina 1999-2015 lehden rinnalla ilmestyi viikoittainen painettu "MOBILE"-niminen kalenterilehti, jossa julkaistiin Turun alueen tapahtumakalenteria ja tapahtumiin liittyviä lyhyitä juttuja. Painettuja kalenterilehtiä ilmestyi yhteensä 622 kappaletta.
"Turun Aika" -lehteä julkaisee Mobile-Kustannus Oy. Muita yrityksen kustantamia lehtiä ovat "Metropolitan Times", "Saimaa Times", "Tampere Times" ja "Turku Times".
Emetiini

Emetiini (C29H40N2O4) on isokinoliinialkaloideihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lääketieteessä ameebalääkkeenä. Emetiini on oksetusjuuren pääasiallinen alkaloidi.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa emetiini on valkoista jauhemaista ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liuos on emäksinen. Aine liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, etyyliasetaattiin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Emetiini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -50. Kasvit muodostavat emetiiniä lähtien loganiinista. Emetiiniä on oksetusjuuressa 1,1–1,5 %.
Emetiini on myrkyllistä aitotumaisille eliöille. Se estää DNA:n ja RNA:n synteesiä sekä proteiinisynteesiä. Ihmisissä emetiini aiheuttaa oksentelua, ripulia, verenpaineen laskua, sydämen rytmihäiriöitä ja lihasten heikkoutta.
Käyttö.
Emetiiniä voidaan käyttää suoliameban aiheuttamien infektioiden hoidossa. Yhdiste annostellaan ruiskeena lihakseen. Emetiinin vakavien haittavaikutusten takia sitä käytetään vain harvoin ja hengenvaarallisissa infektioissa.
Kris Wu

Kris Wu (oik. Wu Yi Fan, , synt. Li Jiaheng, ; s. 6. lokakuuta 1990 Kanton) on kiinalaiskanadalainen näyttelijä, laulaja, tuottaja ja malli. Hän on Exo -yhtyeen entinen jäsen.
Wu on lähivuosina luonut uraa Manner-Kiinassa sekä soololaulajana että näyttelijänä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Mr. Six" (2015) ja ' (2017), jotka kumpikin ovat yksiä parhaiten menestyneitä elokuvia Kiinassa. Hollywood-debyyttinsä Wu teki elokuvassa ' (2017). 
Kiinan poliisi pidätti Wun heinäkuussa 2021, sillä tätä syytettiin 30 naisen raiskaamisesta. Kiina tuomitsi Wun marraskuussa 2022 13 vuodeksi vankilaan raiskauksista. Wu määrättiin myös maksamaan 84 miljoonaa dollaria tulojensa salailusta ja muista verotukseen liittyvistä rikoksista.
Jibla

Jibla tai Dhu Jibla on kaupunki Jemenin Ibb'n maakunnassa Ibb'n kaupungin eteläpuolella. Kaupunki oli 1000-luvun alussa sulayhidien dynastian kuningatar Arwan pääkaupunki.
Maantiede.
Jibla sijaitsee Jemenin ylängön eteläosassa Ibb'n kaupungin eteläpuolella. Kaupungin vieressä on al-Ta'karin vuori.
Historia.
Jibla perustettiin osia Jemenistä hallinneiden sulayhidien valtakaudella vuonna 1066. Suurempaa roolia Jemenin jhistoriassa se alkoi näytellä pari vuosikymmentä myöhemmin. Arwa al-Sulayhi oli sulayhidihallitsija Ahmad al-Mukarramin puoliso. Vuonna 1074 tai 1086 Arwan puoliso luovutti maan hallitsemisen vaimolleen. Arwa päätti siirtää valtakeskuksensa Jemenin Sanaata Jiblaan. 
Arwa muutti Jiblassa sijainneen palatsin moskeijaksi, jonne hänet myöhemmin myös haudattiin. Kun vanha palatsi oli muutettu moskeijaksi, Arwa rakennutti itselleen myös uuden palatsin. Alkuperäinen palatsi ei ollut sama, kuin kauapungissa edelleen oleva palatsi, mutta se sijaitsi todennäköisesti samalla paikalla ja nykyisen rakennuttamiseen käytettiin vanhan rakennuksen materiaaleja. Kuningatar Arwa kuoli vuonna 1138 ja ilman perillistä hänen kuolemansa päätti myös sulayhidien hallitsijasuvun tarinan.
Sulayhidien jälkeen Jibla tuli tunnetuksi yhtenä Jemenin islamilaisen oppineisuuden keskuksista. Nykyaikaan tultaessa kaupunki jäi paitsi monista uudistuksista. 1960-luvulla kaupunkiin avattiin tosin pieni, mutta arvostettu amerikkalainen baptistinen sairaala. Kaupunki on ollut vuodesta 2002 Jemenin aieluettelossa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Madinat al-Shaab

Madinat al-Shaab on kaupunki Jemenissä Adenin maakunnassa. Madinat al-Shaab on uusi varta vasten rakennettu kaupunki ja se oli aikanaan brittien alaisen Etelä-Arabian federaation pääkaupunki.
Maantiede.
Madinat al-Shaab sijaitsee Jemenin rannikolla Adenin maakunnassa Adenin kaupungista Pikku-Adeniin kulkevan tien varrella Adenin sataman länsiosassa.
Historia.
Madinat al-Shaab on suhteellisen uusi kaupunki. Se on perustettu paikalla aikanaan sijainneen pienen kylän kohdalle vuonna 1959. Kaupungin nimi oli alun perin al-Ittahad ja se palveli brittien alaisen Eteläisten arabiemiraattien federaation ja myöhemmän Etelä-Arabian federaation pääkaupunkina 1950-luvulta vuoteen 1967. Tästä huolimatta uuden kaupungin rakennuttaminen valmistui vain osittain. Kun Etelä-Arabian federaatio romahti ja sen tilalle perustettiin Jemenin demokraattinen kansantasavalta eli Etelä-Jemen vuonna 1967, kaupunki sai nykyisen nimensä Madinat al-Shaab, eli "kansan kaupunki". Madinat al-Shaab ei ole sittemmin juurikaan kehittynyt, mutta sen alueella on edelleen valtion virastoja ja Adenin yliopiston rakennuksia.
Meenakshi Seshadri

Meenakshi Seshadri (syntyjään Shashikala Seshadri; s. 16. marraskuuta 1963 Sindri, Dhanbad, Bihar, Intia) on intialainen entinen näyttelijä, malli, missi ja tanssija, joka esiintyi hindin-, tamilin- ja telugunkielisissä elokuvissa. Tamiliperheeseen syntynyt Meenakshi voitti Eve’s Weekly Miss India -kilpailun 17-vuotiaana ja edusti Intiaa Miss International -kilpailussa Tokiossa Japanissa vuonna 1981.
Meenakshi teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1983. Hänestä tuli yksi hindielokuvan johtavista naisnäyttelijöistä 1980- ja 1990-luvuilla, ja hän sai tunnustusta useista roolisuorituksistaan, kauneudestaan ja tanssitaidoistaan. Hänet tunnettiin roolisuorituksistaan elokuvissa kuten "Hero" (1983), "Aandhi-Toofan" (1985), "Meri Jung" (1985), "Swati" (1986), "Dilwaala" (1986), "Dacait" (1987), "Inaam Dus Hazaar" (1987), "Parivaar" (1987), "Shahenshah" (1988), "Mahaadev" (1989), "Awaargi" (1990), "Jurm" (1990), "Ghayal" (1990), "Ghar Ho To Aisa" (1990), "Damini" (1993), "Duet" (1994) ja "Ghatak" (1996). Hän sai erityistä kiitosta kriitikoilta elokuvista "Swati" (1986), "Dahleez" (1986), "Satyamev Jayate" (1987), "Awaargi" (1990) ja "Damini" (1993).
Meenakshi meni naimisiin investointipankkiiri Harish Mysoren kanssa vuonna 1995. Elokuvansa "Ghatak" julkaisun jälkeen hän jätti elokuvateollisuuden kasvattaakseen lapsensa, tyttären ja pojan, aviomiehensä kanssa Yhdysvalloissa, missä hän johtaa Cherish Dance Schoolia.
Senemut

Senemut (noin 1520 eaa – 1480 eaa), myös Senmut tai Senenmut, oli muinaisessa Egyptissä elänyt arkkitehti ja hallintovirkamies. Hänen uransa kytkeytyi kuningatar Hatšepsutin valtakauteen.
Senemutin merkittävin työ oli noin vuosina 1520–1482 eaa rakennettu valtaisa Hatšepsutin kuolintemppeli Deir el-Bahrissa. Rakennuskompleksiin kuuluu suuri määrä kulmikkaita pylväitä, lukuisia sfinksejä sekä kolme päätasoa yhdistävät jykevät rampit. Koko suunnitelmaa leimaa vahva symmetrisyys. Jotkut ovat tulkinneet temppelin pylväät doorilaisten pylväiden prototyypeiksi.
Temppeliä pidetään muinaisen Egyptin uuden valtakunnan upeimpana ja omaperäisimpänä rakennuskokonaisuutena, ja se on vaikuttanut merkittävällä tavalla Albert Speerin töihin sekä Giorgio Grassin ja Aldo Rossin rationaaliseen arkkitehtuuriin.
Pimee

Pimee on Lukas Leonin kolmas albumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2021.
Lähteet.
Mukayras

Mukayras tai Mukeiras on kaupunki Jemenin al-Baydan maakunnassa.
Maantiede.
Mukayras sijaitsee Jemenin al-Baydan maakunnassa ylängöllä noin 1 800 metrin korkeudella merenpinnasta lähellä al-Baydan kaupunkia Audhalin jyrkänteistä pohjoiseen.
Historia.
Mukayrasin alue kuului aikanaan Audhalin sulttaanikunnan alueisiin. Paikka on vanhalla kauppareitillä Jemenin rannikolta kohti sisämaata. Paikkakunta tuli myöhemmin tunnetuksi brittiläisenäsotilastukikohtana. Adenista käsin Jemeniä hallinneet britit pitivät Mukayrasia ilamstoltaan suotuisampana, minkä lisäksi sen vieressä sijaitsi strategisesti tärkeä lentotukikohta. Mukayrasin lentotukikohdasta britit saattoivat pitää yllä ilmaherruuttaan Jemenin eteläosien ylängöllä.
Jemenin sisällissodan sytyttyä kaupunkia ovat pitäneet hallussaan huthit. Alueella on käyty myös taisteluita huthien ja Arabian niemimaan al-Qaidan taistelijoiden välillä.
Timo Eskola

Timo Juhani Eskola (s. 22. huhtikuuta 1955 Rauma) on suomalainen teologi ja tutkija.
Eskola opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1981 ja lisensiaatiksi 1990 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1992 tutkielmalla "Messias ja Jumalan poika". Papiksi hänet vihittiin vuonna 1981. Hän on opiskellut myös kirjallisuustiedettä ja suorittanut filosofian maisterin tutkinnon vuonna 2005 ja filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 2011, molemmissa aiheena Jeesus-romaanit.
Eskola työskenteli Opiskelija- ja koululaislähetyksen palveluksessa vuosina 1982–1992 ja Suomen teologisen instituutin tutkijana vuodesta 1992 ja jäi eläkkeelle vuonna 2020. Hän on ollut Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1998, ja hän on toiminut "Perusta"-lehden päätoimittajana vuodesta 2001. Eskola on julkaissut useita tutkielmia ja tietokirjoja teologian alalta. Hän edustaa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon konservatiivista siipeä.
Nishi-Awakura

Nishi-Awakura () on kyläkunta Japanin Okayaman prefektuurissa. Siellä asuu 1 400 asukasta ja väestö laski vuosina 2015-2020 yhdellä prosentilla. Pinta-ala on 57,97 neliökilometriä ja väestötiheys 24,15 asukasta neliökilometrillä.
Väestönkehitys.
Lähde:
Asakuchin piirikunta

Asakuchin piirikunta () on Okayaman prefektuurissa, Japanissa sijaitseva piirikunta. Siellä asuu 10 960 asukasta ja väkiluku on 0,06 prosentin tai 31 henkilön nousussa vuodesta 2015. Piirikunnan pinta-ala on 12,23 neliökilometriä ja väestötiheys on 896,2 asukasta neliökilometrillä. Ainoa siihen kuuluva kunta on Satoshō.
Al-Turbah

Al-Turbah tai Turba on kaupunki Jemenin Taizin maakunnassa.
Maantiede.
Al-Turbah sijaitsee Jemenin Taizin maakunnassa Taizin kaupungin eteläpuolella. Kaupunki sijaitsee paikalla, jonka läheltä maa laskee jyrkästi useita satoja metrejä kohti Adenia kaakossa. Kaupungin kautta kulkee Taizista Adeniin johtava maantie.
Historia.
Al-Turbah käsittää kaupungin linnan. Paikallinen Numanin suku oli hyvin vaikutusvaltainen lähialueen politiikassa aina 1970-luvulle saakka.
Jemenin sisällissodan sytyttyä al-Turbahiin saapui pakolaisia muualta Jemenistä. Se oli myös ainut huoltoreitti huthien muuten piirittämään Taizin kaupunkiin. Kaupungissa on käyty yhteenottoja myös Arabiemiraattien tukemien salafistien joukkojen ja presidentti Abdrabuh Mansur Hadia kannattavien joukkojen välillä.
Ashley Moloney

Ashley Moloney (s. 13. maaliskuuta 2000 Brisbane) on australialainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Heinäkuussa 2018 hän voitti kymmenottelun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Tampereella pistemäärällä 8190. Tuolloin hän oli kymmenottelun nuorten maailmantilaston sijalla kaksi.
Tokion olympialaisissa 2020 hän saavutti kymmenottelussa pronssia pistemäärällä 8649, mikä oli uusi Australian ennätys. Hän oli kolmas myös 2022 Belgradin MM-hallikilpailujen seitsenottelussa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän keskeytti seitsemän lajin jälkeen ja Budapestin MM-kilpailuissa 2023 kolmen lajin jälkeen.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
"Ennätykset päivitetty 25. heinäkuuta 2022."
Rantasalmen kirkonkylä

Rantasalmen kirkonkylä on Rantasalmen kunnan kirkonkylä ja keskustaajama Etelä-Savon pohjoisosassa. Kirkonkylä sijaitsee Haukiveden länsilaidalla olevan salmiketjun päässä, puolivälissä Savonlinnan ja Varkauden kaupunkien välistä maantietä. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Rantasalmen kirkonkylän pinta-ala oli 3,77 neliökilometriä, ja väkiluku oli 1 320. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Paikkakunta on esiintynyt varhaisissa kirjallisissa lähteissä seuraavasti: "Randasalmj sokn" (1535), "Randasalm soken" (1559). Rantasalmi mainitaan hallintopitäjänä jo 1526. Säämingin kappeliksi se tuli 1554 ja seurakunta perustettiin 1578. Paikannimen kehityshistoriasta ei ole täyttä varmuutta. Rantasalmi on saattanut tarkoittaa sitä usean salmen kautta kulkevaa vesireittiä Haukiveteen, jonka rannalle kirkko rakennettiin. Koska pitkä rannansuuntainen saari Rantasalo (Randasaloby 1664) jää kirkonkylään johtavan salmiketjun ja Haukiveden selkävesien väliin, on myös mahdollista, että saari on saanut nimensä ensin, ja tämän mukaan Rantasalmi.
Kanen piirikunta (Illinois)

Kanen piirikunta () on Yhdysvaltojen Illinois’n osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 516 522 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Genevan kaupunki ja piirikunnan suurin kaupunki on Aurora. Piirikunta on perustettu 1836.
Satoshō

Satoshō () on maaseutukaupunki Japanin Okayaman prefektuurissa. Kunnassa asuu 10 960 asukasta, ja väestö kasvoi vuodesta 2015 0,06 prosentilla eli 31 henkilöllä. Pinta-ala on 12,23 neliökilometriä ja väestötiheys 896,2 asukasta neliökilometrillä. Satoshō on ainoa Asakuchin piirikunnan kunta.
Väestönkehitys.
Lähde:
Janne Raudaskoski (näyttelijä)

Janne Raudaskoski (s. 23. helmikuuta 1966 Haukipudas) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt laaja-alaisesti Oulun kaupunginteatterissa, lisäksi hänellä on ollut sivurooleja lukuisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Ura.
Raudaskoski opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1988–1992. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1995. Vuosina 1992–1995 hän työskenteli vapaana taiteilijana Helsingissä, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Oulun kaupunginteatteriin.
Raudaskosken tulorooli Oulussa oli Oras teoksessa "Isännät ja isäntien varjot". Hänen muista rooleista mainittakoon Martti-hanhi ("Peukaloisen retket"), Salieri ("Amadeus") ja Jan ("Breaking the Waves"). Raudaskosken rooleja ovat niin ikään paroni Grafvenhjelm ("Muuan sulhasmies"), Akusti ("Niskavuoren Heta"), Reino ("Aino ja Reino"), Lammio ("Tuntematon sotilas") ja Henry Higgins ("My Fair Lady").
Raudaskoskella oli kreditoimaton lapsirooli Mikko Niskasen elokuvassa "Pulakapina" (1977). Ammattilaisurallaan Raudaskoski on näytellyt sivuosia muun muassa elokuvissa "Lupaus" (2005) ja "Olen suomalainen" (2019). Raudaskoskella on ollut sivurooleja muutamissa televisiosarjoissa, kuten "Uusi päivä" (2014) ja "Kaikki synnit" (2019).
Aleksandr Papkov

Aleksandr Aleksandrovitš Papkov (; 1. marraskuuta 1853 Pietari – 1920) oli venäläinen virkamies, joka toimi Suomessa Hämeen läänin kuvernöörinä ensimmäisen sortokauden aikana vuosina 1904–1905.
Elämä.
Papkov valmistui Pietarin keisarillisesta lainopillisesta koulusta vuonna 1874 ja Pietarin arkeologisesta instituutista vuonna 1898. Hän oli vuodesta 1874 virkauralla Venäjän eri virastoissa ja oikeuslaitoksessa. Oltuaan Pietarin muutoksenhakuoikeuden jäsenenä Papkov tuli toukokuussa 1903 Suomeen kenraalikuvernöörinkanslian virkamieheksi. Hän toimi samana vuonna Hämeen läänin vt. kuvernöörinä kuvernööri Isidor Svertškovin virkavapaan aikana sekä marraskuusta 1903 helmikuuhun 1904 Painoasiain ylihallituksen vt. puheenjohtajana Alexander Cronhjelmin virkavapaan aikana. Helmikuussa 1904 Papkov nimitettiin Hämeen läänin vakinaiseksi kuvernööriksi Svertškovin jäätyä eläkkeelle.
Työläisaktivistien taistelujärjestö yritti murhata Papkovin Hämeenlinnassa 10. syyskuuta 1905. Kuvernöörin saapuessa iltapimeällä kaupungin poliisimestarin seurassa Hämeen lääninhallituksen talon pihalle aidan yli heitettiin viereisen kaupunginhotellin pihalta omatekoinen pommi, joka tosin valmistusvirheen takia ainoastaan syttyi palamaan mutta ei räjähtänyt. Iskun oli järjestänyt Aukusti Rissanen yhdessä J. H. Saariston, O. Helanderin ja Jalmari Tapolan kanssa, ja sen suorittivat helsinkiläinen maalari Asarias Hjort, Alpo Kekäläinen ja mahdollinen kolmas henkilö. Ketään tekijöistä ei saatu kiinni. Henkeensä kohdistuvan uhan vuoksi Papkov matkusti lokakuussa 1905 Pietariin ja käytännössä lakkasi hoitamasta kuvernöörinvirkaansa. Joulukuussa 1905 Hämeen läänin vt. kuvernööriksi nimitettiin Ivar Gordie, josta tuli vakinainen kuvernööri, kun Papkov viimein pyysi ja sai eron kesäkuussa 1906.
Papkov oli edustajana Venäjän ortodoksisen kirkon vuosien 1917–1918 kirkolliskokouksessa. Hän kirjoitti useita teoksia Venäjän ortodoksisen kirkon tilasta ja historiasta.
Kawamura Kageaki

Kawamura Kageaki (; 8. huhtikuuta 1850 – 28. huhtikuuta 1926) oli japanilainen marsalkka. Hän otti osaa esimerkiksi ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan ja Venäjän–Japanin sotaan tullen jälkimmäisessä erityisen tunnetuksi Mukdenin taistelussa Japanin 5. armeijan komentajana.
Elämäkerta.
Kawamura Kageaki syntyi Japanin Kagoshimassa (tuolloinen Satsuman daimiokunta) 8. huhtikuuta 1850. Hänen isänsä oli Kagoshima-klaanin samurai.
Kawamura joutui ottamaan osaa taisteluissa jo vuonna 1864, eli vain 14-vuotiaana, kun Ison-Britannian laivasto pommitti Satsumaan kuulunutta Kagoshiman satamaa. Hieman myöhemmin Meiji-restauraation aikaisen Boshin-sodan aikana hän taistelu puoelstaan shōgunin joukkoja vastaan. Boshin-sodan jälkeen Kawamura liittyi kersanttina uuteen Japanin armeijaan. Vuoden palveltuaan Kawamura ylennettiin kapteeniksi. Vuonna 1877 hän oli mukana kukistamassa Satsuman kapinaa ja tuli myöhemmin ylennetyksi kenraalimajuriksi. Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana hän komensi keisarillisen kaartin divisioonan prikaatia Taiwanilla.
Venäjän–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1904 Kawamurasta tuli Japanin armeijan 10. divisioonan komentaja ja hän yleni tammikuussa 1905 kenraaliksi. Sodan loppupuolella hänestä tuli 5. armeijan komentaja ja hän saavutti mainetta Mukdenin taistelussa. Sodan jälkeen vuonna 1907 Kawamura sai varakreivin ("shishaku") aatlisarvon palkkioksi ansioistaan sodan aikana. Hänestä tuli Tokio varuskunnan koemntaja ja vuonna 1950 hän yleni kenttämarsalkaksi. Vuonna 1919 Kawamurasta tuli keisarillisen sotilasreservin johtaja. Hän kuoli 28. huhtikuuta 1926.
Pan Cheng-tsung

Pan Cheng-tsung (; s. 12. marraskuuta 1991), myös C. T. Pan, on taiwanilainen golfaaja. Hän voitti Tokion kesäolympialaisissa vuonna 2021 pronssia miesten golfissa yhteistuloksella 269 lyöntiä, 15 alle parin; koska seitsemän muuta kilpailijaa saavutti saman tuloksen, pronssimitalin saaja ratkaistiin äkkikuolemakilpailulla.
Pan pelasi golfia Washingtonin yliopistossa. Hän voitti Aasian kisoissa 2006 Dohassa yksilökilpailussa hopeaa sekä joukkuekilpailussa pronssia; vuoden 2014 Aasian kisoissa Incheonissa hän voitti sekä yksilö- että joukkuekisassa kultaa.
Norja kesäolympialaisissa 2020

Norja osallistuu vuoden 2020 kesäolympialaisiin Tokiossa.
Joukkue.
Norja lähtetti Tokioon 91-henkisen joukkueen, josta naisia oli 33 ja miehiä 58.
Grace Lau

Grace Lau Mo-sheung (; s. 19. lokakuuta 1991) on hongkongilainen karateka. Hän voitti Tokion kesäolympialaisissa vuonna 2021 pronssia naisten katassa.
Frederick MacMonnies

Frederick William MacMonnies (28. syyskuuta 1863 New York – 22. maaliskuuta 1937 New York) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja olympiamitalisti. Hän oli naimisissa yhdysvaltalaisen kuvataiteilijan Mary Louise Fairchildin kanssa, josta hän erosi vuonna 1909.
MacMonnies perusti ateljeen Pariisiin vuonna 1888, missä hän työsti veistoksia Pariisin salonkiin sekä ohjasi taiteilijoita kuten Janet Scudderia ja Mary Footea.
Vuonna 1917 hän osallistui taiteilijaryhmän kanssa veistotyöhön, minkä tarkoituksena oli kunnioittaa ensimmäisen maailmansodan aikana Marnen taistelussa kuolleita sotilaita. Vuonna 1932 hän osallistui Los Angelesin olympialaisiin, joissa hänet palkittiin hopeamitalilla mitaleissa ja medaljongeissa teoksellaan "Lindberghin mitali". Muita MacMonniesin tunnettuja töitä on pronssiveistos "Mainadi ja faunilapsi".
Juvan kirkonkylä

Juvan kirkonkylä on Juvan kunnan kirkonkylä ja keskustaajama, joka sijaitsee Jukajärven pohjoisrannalla Etelä-Savon keskivaiheilla. 
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Juvan kirkonkylän pinta-ala oli 6,71 neliökilometriä, ja väkiluku oli 3 134. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa viralliseta kunnanosien rajauksesta.
Juva on Savon pitäjistä toiseksi vanhin; se perustettiin vuonna 1442. Paikkakunta on esiintynyt varhaisissa kirjallisissa lähteissä seuraavasti: "Jokas Capell" ja "Jokais" (1442), "Jokas soken" (1559), "Jukaisen Pithäiän" (1597), "Juwan pitäjän" (1837), "Jockas (Juka l. Ju’anjärvi) socken" (1854), "Juvalta" (1855) ja "Jockas" (Juka, Juva; 1856). 
Järven- ja pitäjännimen vanhimmista merkinnöistä näkyy nimeen sisältyvä juka-sana, joka tarkoittaa putousta, koskipaikkaa ja pientä jokea. Tämä koski on voinut olla ainoastaan järvestä kaakkoon laskevan Polvijoen luusuassa (*Jukakoski ~ *Juka). Kosken mukaan on nimetty järvi (Jukajärvi tai *Juanjärvi ~ Juvanjärvi). Juva on voitu poimia tästä suoraan asutusnimeksi. Vaihtoehtoisesti nimi on voinut tulla Juka-nimen taivutusmuodosta (Juvan, Juvalla).
Japanin kielen kirosanat

Japanissa kirosanoja käytetään monien muiden kielten tavoin loukkaamiseen. Kuitenkin kielessä käytetään myös paljon erilaisia kunnioitusta ilmaisevia sanoja ja puhetapoja (japaniksi 敬語 "keigo"), ja niiden väärinkäyttäminen voi olla yhtä loukkaavaa.
Sana 侮辱 "bujoku" tarkoittaa sekä loukkausta että kirosanaa. Manga-kirjoissa kirosanat kirjoitetaan usein katakanalla, jota yleensä käytetään vierasperäisten sanojen kirjoittamiseen..
Yleisimpiä kirosanoja.
Lähde:
Japanilaiset käyttävät myös erilaisia haukkumasanoja ulkomaalaisista tai jostain tietystä ihmisryhmästä. Esimerkiksi チョン "chon" on korealaisia kuvaava haukkumasana.
DJ Topi

Toivo "Topi" Honkonen eli DJ Topi (s. 22 syyskuuta 1950 Tampere) on suomalainen tiskijukka. Topi aloitti uransa 1960-luvun lopulla ja toimii aktiivisena edelleen. DJ Topi valittiin Suomen DJ Hall of Fame -listalle ensimmäisten joukossa. Vuonna 2016 hän sai elämäntyöpalkinnon suomalaisen diskokulttuurin eteen tehdystä työstä. Topi soittaa musiikkia perinteisesti vinyyleiltä. Hänen tyylilajinsa on ensisijaisesti nostalginen ja retrohenkinen musiikki, etenkin 1970-luvun diskomusiikki.
Topi oli mukana perustamassa Tampereen Aleksanterinkadulla sijaitsevaa Ravintola Dorista, jossa hän on soittanut useasti.
Topi tunnetaan myös uimarina. Hän on voittanut Pohjoismaiden mestaruuden perhosuinnissa ja myöhemmin kisannut veteraanien MM-tasolla. Hän on lisäksi aikaisemmin toiminut vaatetusalalla. 
Topin isä oli harmonikansoittaja, säveltäjä ja sovittaja Toivo Honkonen (1926–2001), joka toimi sukunsa omistaman vaatetusliikkeen johtajana Tampereella. Vanhempi Toivo Honkonen oli ollut Lasse Pihlajamaan oppilaana, ja hänen yhtyeitään olivat vuosina 1945–1974 toiminut Toivo Honkosen Suruttomat ja vuonna 1981 perustettu Toivo Honkosen harmonikkakvartetti. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluu muun muassa Martti Siiriäisen esittämä kappale "Proomutanssit".
Enonkosken kirkonkylä

Enonkosken kirkonkylä on Enonkosken kunnan kirkonkylä ja keskustaajama Etelä-Savon koillisosassa. Kirkonkylä sijaitsee Ylä-Enonvedeltä luoteeseen Enonveteen laskevan Enonkosken äärellä. Savonlinnan keskusta sijaitsee maanteitse noin 31 kilometriä kirkonkylästä etelään.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2019 lopussa Enonkosken kirkonkylän pinta-ala oli 1,87 neliökilometriä, ja väkiluku oli 529. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa viralliseta kunnanosien rajauksesta.
Enonkoski tarkoitti alkujaan vain vuonna 1774 Kerimäelle perustetun sahan ympäristöä. Kirjallisissa lähteissä paikkakunta on mainittu nimillä "Enankoski" (1778), "Enonkåski" (1783). Varsinkin vanhemmat asukkaat ovat kutsuneet paikkakuntaa yhä nimillä Enankoski ja Enänkoski. Nimi johtuu kirkonkylän keskellä olevasta koskesta (Enonkoski; Enan-, Enänkoski), joka laskee Ylä-Enonveden vedet Enonveteen eli Ala-Enonveteen. 
Enonkosken seurakunnan ja kirkonkylän kehitykseen vaikutti huomattavasti syksyllä 1858 Ylä-Enonvedellä sattunut vakava, kahdeksan ihmisen kuolemaan johtanut kirkkoveneonnettomuus. Enonkoskelle haluttiin oma kirkko ja pappi. Vuonna 1859 perustettiinkin Enonkosken tehdasseurakunta (1859–1876) ja rakennettiin Enonkosken ensimmäinen kirkko (1859–1884). Rukoushuoneseurakunnan asema Enonkoskella oli vuosina 1876–1909. Enonkosken nykyinen kirkko rakennettiin ilmeisesti ukkosen sytyttämänä palaneen tilalle vuonna 1886. Itsenäisen kunnan aseman Enonkoski sai vuonna 1882; seurakunta itsenäistyi 1909.
Eräs Enonkosken ylittävistä silloista on Enonkosken museosilta (1904), joka on arvioitu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Sillan ympäristössä on yhä jälkiä kirkonkylän synnyttäneestä, 1770-luvulta vuoteen 1910 saakka toimineesta vesisahasta.
Nikolai Adolf Reinhold Munck

Nikolai Adolf Reinhold Munck (15. joulukuuta 1842 Pietari – 23. elokuuta 1877 Hausjärvi) oli suomalainen vapaaherra, insinööri ja valtiopäivämies.
Munckin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti, vapaaherra Johan Reinhold Munck ja Wendela Charlotta Wilhelmina von Willebrand. Tutkimusmatkailija Carl Otto Alexander Munck oli hänen veljensä. Nikolai Adolf Reinhold Munck tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1862 ja valmistui siviili-insinööriksi. Hän toimi yksityisen Hanko-Hyvinkää -radan ratainsinöörinä vuodesta 1873. 
Munck oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878.
Kurino Shin’ichirō

Kurino Shin’ichirō (; 9. joulukuuta 1851 – 15. marraskuuta 1937) oli japanilainen diplomaatti. Kurino työskenteli esimerkiksi Japanin lähettiläänä Venäjällä ja Japanin edustajana Venäjän–Japanin sodan päättäneissä Portsmouthin rauhanneuvotteluissa.
Elämäkerta.
Kurino Shin’ichirō syntyi Japanin Fukuokassa (tuolloinen Fukuokan han) 9. joulukuuta 1851. Hänen isänsä oli Fukuoka-klaanin samurai. Kurino lähti vuonna 1875 opiskelemaan Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa palaten vuonna 1881 Japaniin.
Japanissa Kurino aloitti työt Japanin ulkoministeriössä. Hän sai viran Japanin Yhdysvaltojen lähettiläänä vuonna 1894 tehden töitä myös Ranskassa ja Italiassa kauppasopimusten uudistusten saralla. Vuonna 1902 Kurinosta tuli Japanin Venäjän lähettiläs. Japani ja Venäjä kävivät neuvotteluja muutaman kuukauden ajan ennen Venäjän–Japanin sodan syttymistä vuonna 1904. 6. helmikuuta 1904 Kurino ilmoitti venäläisille Japanin katkaisseen diplomaattisuhteensa maahan. Vain hieman myöhemmin Kurino lähti Venäjältä. Elokuussa 1905 Kurino oli ulkominsiteri Komura Jutarōn ja lähettiläs Takahira Kogorōn kanssa Yhdysvalloissa edustamassa Japania Portsmouthin rauahnneuvotteluissa. 
Sodan jälkeen vuonna 1906 Kurino toimi Japanin Ranskan lähettiläänä. Edellisenä vuonna hän oli saanut paronin aatelisarvon ja vuonna 1912 varakreivin ("shishaku") arvon. Vuonna 1932 hänestä tuli keisarin neuvonantaja. Kurino kuoli 15. marraskuuta 1937.
Blueberry Makkonen

Blueberry Makkonen on Sini Sabotagen toinen albumi, joka julkaistiin 7. elokuuta 2020.
Lähteet.
Karl Gotthard Werner von Rehausen

Karl Gotthard Werner von Rehausen (18. huhtikuuta 1846 Helsinki – 17. maaliskuuta 1879 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 
Von Rehausenin vanhemmat olivat lääninsihteeri, laamanni Kristian Adolf Verner von Rehausen ja Aurora Richter. Von Rehausen tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1865, suoritti tuomarintutkinnon 1869 ja sai varatuomarin arvon 1873. Hän oli senaatin maanviljelystoimikunnan kanslisti vuodesta 1876. Von Rehausen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Von Rehausenin veli oli juristi, valtiopäivämies Ernst Viktor von Rehausen.
Sirly Ylläsjärvi

Sirly Suvi-Hanna Ylläsjärvi (ent. Schinmann, s. 1987 Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalainen kokki.
Hän on Ylläsjärven rannalla sijaitsevan Aurora Estate -hotelli-ravintolan omistaja.
Hän omistaa myös ravintola Elsan Hannukaisissa. Ravintola on saanut nimensä Sirlyn puolison isoäidin mukaan. Elsa Ylläsjärvi on Ylläsjärven kylän vanhin vuonna 2024. Ravintola Elsassa on yksi pöytä johon mahtuu 20 asiakasta. Kuka vain voi varata paikan pöydästä. 
Samassa pihapiirissä on hänen kolmas ravintolansa ”Ulda” joka edustaa Lapin mytologiaa. 
Ylläsjärvi oli mukana "MasterChef Suomi" -kilpailussa vuosina 2011 ja 2020. Vuonna 2011 hänen sijoituksnsa oli kolmas, jälkimmäisenä vuotena hän sijoittui neljänneksi.
Kesällä 2021 esitetyn "Kokkisodan" viidennellä kaudella Ylläsjärvi liittyi ohjelman "Tähtikokkeihin", ja voitti molemmat kerrat vieraidensa kanssa.
Ylläsjärvi on syntynyt Neuvosto-Virossa ja muuttanut sieltä viisi vuotiaana Suomeen perheensä kanssa. Nuoruutensa Ylläsjärvi vietti Urjalassa.
Ádám Varga

Ádám Varga (s. 20. marraskuuta 1999 Budapest) on unkarilainen ratameloja. Hän saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kesäolympialaisissa 2020 hopeaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Samoissa olympialaisissa hän kilpaili myös kajakkikaksikon 1 000 metrillä parinaan Kornél Béke sijoittuen 12:nneksi. Hän saavutti kajakkiyksikön 1 000 metrillä olympiahopeaa myös Pariisissa 2024.
Varga on saavuttanut MM-kilpailuissa kajakkiyksikön 1 000 metrillä hopeaa vuonna 2023 sekä 500 metrillä hopeaa ja 5 000 metrillä pronssia 2025. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kajakkiyksikön 500 metrillä kultaa 2024 ja 2025 sekä hopeaa 2022 ja Euroopan kisoissa samassa lajissa kultaa 2023. Kajakkiyksikön 5 000 metrillä hän on saanut EM-hopeaa vuosina 2024 ja 2025.
Kari Nisula (kenraali)

Kari Juhani Nisula (s. 11. lokakuuta 1967 Jalasjärvi) on suomalainen kenraaliluutnantti. Hän toimi Pääesikunnan valmiuspäällikkönä vuosina 2019–2021. Nisula on toiminut Puolustusvoimien operaatiopäällikkönä 1.1.2022 alkaen.
Nisula suoritti Kadettikoulun vuosina 1988–1991. Hän on toiminut urallaan aiemmin muun muassa Panssariprikaatin komentajana 2017–2019, ainelaitoksen johtajana sotataidon laitoksella Maanpuolustuskorkeakoulussa 2016–2017, kriisinhallintajoukon komentajana UNIFIL-operaatiossa vuonna 2014 ja Panssarikoulun johtajana 2010–2012.
Miehemme Havannassa

Miehemme Havannassa ("Our Man in Havana") on Graham Greenen kirjoittama romaani. Se ilmestyi vuonna 1958. Arvo Turtiaisen suomenkielinen käännös "Miehemme Havannassa" ilmestyi vuonna 1959 Tammen kustantamana. Se on tyyliltään humoristinen vakoiluromaani. 
Tarina.
Romaani kertoo englantilaisesta herra James Wormoldista, joka edustaa Pikasiivous-nimistä pölynimuriyhtiötä Kuuban pääkaupungissa Havannassa vallankumousta edeltävänä aikana 1950-luvulla ja joka värvätään yllättäen Ison-Britannian ulkomaantiedustelun tehtäviin. Hyväntahtoinen Wormold, jonka vaimo on hänet jättänyt, asuu yhdessä 17-vuotiaan tyttärensä Millyn kanssa. Rakkaan Milly-tyttären uusi ratsastusharrastus tulee isälle kalliiksi, joten tarjottu tiedusteluasiamiehen tehtävä palkkioineen ja kulukorvauksineen sopii hyvin Wormoldille. Hän palkkaa avukseen pölynimuriliikkeen työtekijän, Lopezin. 
Värvääjänä ja Wormoldin yhteyshenkilönä toimiva herra Henry Hawthorne matkustaa Lontooseen tapaamaan päällikköä, joka kiinnostuu Havannan uuden asiamiehen myötä ulkomaantiedustelulle avautuvista mahdollisuuksista. Päällikkö alkaa rahoittaa Wormoldin toimintaa ja määrää tälle Beatrice-nimisen sihteerin omasta henkilökunnastaan. 
Wormoldilla ei kuitenkaan ole suhteita Kuuban johtoon eikä mahdollisuuksia hankkia arvokkaita tietoja, joten hän alkaa keksiä niitä itse. Keksimiensä tietojen perusteella Wormold lähettää Lontooseen salakielisiä raportteja sekä piirustuksia vuoristoon sijoittuvasta epäilyttävästä rakennushankkeesta. Hän kirjaa sopiviksi katsomiaan henkilöitä omiksi asiamiehikseen heidän tietämättään ja luo omassa mielikuvituksessaan heitä myös lisää sekä pitää heistä kortistoa. Lontoosta lähetetyt asiamiespalkkiot kulukorvauksineen Wormold tallettaa ensin omalle pankkitililleen. Hänen tarkoituksenaan on säästää rahaa, jotta hän voisi maksaa Millyn opinnot sveitsiläisessä sisäoppilaitoksessa. 
Kuuban hallintoa romaanissa edustaa erittäin pienikokoinen ja vulgääri poliisivirkailija nimeltään kapteeni Segura. Hän, lempinimeltään Punainen Korppikotka, kiduttaa työssään vankeja ja omistaa kuulopuheiden mukaan ihmisnahalla päällystetyn savukekotelon. Segura, joka on ihastunut vaaleatukkaiseen ja kauniiseen Millyyn, omistaa myös tallin, jota Milly vuokraa hevostaan varten.
Sitten Wormoldin kortistoimien mielikuvitusasiamiesten vastineet todellisuudessa alkavat yksi toisensa jälkeen kuolla.
Elokuvasovitukset.
Romaanin pohjalta on valmistunut Carol Reedin ohjaama laajakangaselokuva vuonna 1959. Elokuvan päähenkilöä James Wormoldia esittää Alec Guinness.
Kagan piirikunta

Kagan piirikunta () on yksi Japanin Okayaman prefektuurin piirikunnista. Piirikunnassa asuu 10 894 asukasta, ja väestö laski 1,8 prosentilla vuosien 2015 ja 2020 välillä. Piirikunnan pinta-ala on 268,8 neliökilometriä ja väestötiheys 40,53 asukasta neliökilometrillä.
Kunnat.
Kagan piirikuntaan kuuluu ainoastaan Kibichūō.
Kibichūō

Kibichūō () on maaseutukaupunki Okayaman prefektuurissa, Japanissa. Siellä asuu 10 894 asukasta, ja väestö laski 1,8 prosentilla vuoden 2015 jälkeen. Sen pinta-ala on 268,8 neliökilometriä ja väestötiheys 40,53 asukasta neliökilometrillä.
Väestönkehitys.
Lähde:
Katsutan piirikunta

Katsutan piirikunta () on yksi Okayaman prefektuurin piirikunnista Japanissa. Siellä asuu 16 476 asukasta, ja väkiluku laski vuodesta 2015 0,66 prosentilla. Piirikunnan pinta-ala on 123,6 neliökilometriä ja väestötiheys 133,3 asukasta neliökilometrillä.
Nagi

Nagi () on maaseutukaupunki Okayaman prefektuurissa, Japanissa. Siellä asuu 5 582 asukasta, ja väkiluku laski yli prosentilla vuosina 2015-2020. Väestötiheys on 80,29 asukasta neliökilometrillä ja pinta-ala 69,52 neliökilometriä.
Väestönkehitys.
Lähde:
Brzeg

Brzeg () on kaupunki ja oma kuntansa Brzegin piirikunnassa, Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 35 226. Brzeg on piirikuntansa hallinnollinen keskus.
Maantiede.
Brzegin pinta-ala on 14,61 neliökilometriä, josta metsän ja maatalousmaan osuus on alle 5 km². Kaupunki rajoittuu Lubszan ja Skarbimierzin kuntiin, joista jälkimmäisen hallintokeskuksena se toimi vuoteen 2002 asti. Brzeg sijaitsee Wrocławin tasangon ja Wrocławin jäätikköjokilaakson fyhtymäkohdassa. Korkeus merenpinnasta vaihtelee kaupungissa 133 metristä 150 metriin. Oderjoki virtaa Brzegin pohjoisosan halki.
Historia.
Varhaisin maininta Brzegistä on peräisin vuodelta 1234. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1248. Vuosina 1311–1675 Brzeg oli herttuakuntansa pääkaupunki. Vuosien 1428–1432 aikana kaupunki kärsi useista hussilaisten hyökkäyksistä ja ryöstöretkistä. Vuonna 1526 Brzeg siirtyi Habsburgien hallintoon.
1600-luvulla kolmikymmenvuotisessa sodassa Ruotsin joukot piirittivät kaupungin, mutteivät saaneet vallattua sitä. Vuonna 1741 seitsemän kilometriä kaupungista etelään käydyn Małujowicen taistelun tuloksena Brzeg liitettiin osaksi Preussia. Koko Puolan silloisen alueen ensimmäinen, Wrocławista Oławaan kulkeva vuonna 1842 käyttöönotettu rautatie laajentui vuoteen 1843 mennessä Brzegiin asti. Rautatielinja Nysaan valmistui vuonna 1848. Rautateiden rakentaminen vauhditti kaupungin kehitystä, ja kun vuonna 1810 kaupungin väkiluku oli 7 093, oli se vuonna 1875 jo 16 438.
Toisessa maailmansodassa Brzegin rakennuksista noin 54 prosenttia tuhoutui Neuvostoliiton hyökkäyksessä helmikuussa 1945. Se liitettiin Puolaan sodan jälkeisissä rajanvedoissa Potsdamin ja Jaltan konferensseissa. Kaupungin saksalainen väestö pakkosiirrettiin ja tilalle muutti puolalaisia.
Väestö.
Vuoden 2020 joulukuussa Brzegissä asui 35 226 asukasta, joista 52,5 prosenttia oli naisia ja 47,5 prosenttia miehiä. Vuonna 1995 kaupungin väkiluku oli 39 937. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 joulukuussa 16,5 prosenttia, työikäisten 58,6 prosenttia ja eläkeikäisten 24,9 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,1 vuotta. Kaupungin työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 7,7 prosenttia. Työssäkäyvistä asukkaista 31,8 prosenttia työskenteli teollisuus- tai rakennusalalla, 18,4 prosenttia palvelualalla, 18,3 prosenttia maatalousalalla ja 2,3 prosenttia rahoitusalalla.
Liikenneyhteydet.
Tärkeimmät Brzegin aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatiet 39 ja 94 sekä rautatielinjat 132, 288 ja 304.
Yhteistyökaupungit.
Brzegin kolme yhteistyökaupunkia:
Ruutuleukakala

Ruutuleukakala ("Opistognathus cuvierii") on leukakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin länsiosista. 
Koko ja ulkonäkö.
Ruutuleukakala voi kasvaa suurimmillaan 11–12 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan suuripäinen ja pitkänomainen. Kalan leuat ja silmät ovat kookkaat. Ruutuleukakalan selkäevä on pitkä ja siinä on tumma valkoreunainen täplä ja koiralla myös juovia. Myös peräevä on pitkä ja pyrstöevässä on juovia. Väriltään ruutuleukakala on tumman ruskea ja ruumiissa on vaaleampia laikkuja. 
Levinneisyys ja elintavat.
Ruutuleukakalaa tavataan Brasilian rannikolta Bahiasta São Pauloon. Lajin elinympäristöä ovat matalien vesien hiekka- tai sorapohjaiset alueet koralliriuttojen lähellä. Ruutuleukakala kaivaa käytäviä pohjaan. Kala hautoo munia suussaan.