Persian muslimivalloitus

Persian muslimivalloitus tarkoittaa islamilaisen perimätiedon kuvaamia tapahtumia 630- ja 640-luvuilla, joissa Arabian niemimaalta hyökänneet muslimiarmeijat tuhosivat sassanidien dynastian hallitseman Persian valtakunnan kahdessa suurtaistelussa. Niissä sassanideja vastassa olivat oikeaan johdettujen kalifien eli Rašidun-kalifaatin huomattavasti pienemmät armeijat. Valloituskertomukset ovat peräisin islamilaisesta perimätiedosta, joka on kirjoitettu muistiin 800-luvulla. Aikalaislähteet eivät kutsu valloittajia muslimeiksi.
Islamilainen kuvaus valloituksesta.
Persian muslimivalloitus, kuten arabien valloitussodat 800-luvulle asti, ovat osa islamin syntymisestä kertovaa perimätietoa. Valloituksen aikaan kalifina kerrotaan olleen Umar ibn al-Khattab (634–644), mutta se vietiin päätökseen kalifi Uthman ibn Affanin (644–656) aikana. 
Qadisiyyan taistelu.
Islamilaisten lähteiden mukaan ensimmäinen suurtaistelu käytiin Qadisyyassa nykyisen Irakin alueella vuonna 634 tai 637. Tällöin al-Tabarin kertoman mukaan 12 000 miestä käsittävä kalifaatin armeija löi kymmenkertaisen vastustajan eli sassanidien 120 000 miestä ja 30 elefanttia käsittäneen armeijan ja tuotti sille 22 000 kaatuneen tappiot. Taistelun kolmantena päivänä persialaisarmeijan sanotaan romahtaneen, kun eräs arabisoturi surmasi näiden komentajan Rustamin. Persialaisten armeija tuhottiin miltei tyystin. Arabit ajoivat pakenevia persialaisia takaa aina heidän pääkaupunkinsa Ktesifonin portille saakka. Kaupunki kukistui, ja Yazdegerd III pakeni itään. Mesopotamia oli nyt muslimien hallussa. 
Qadisiyyan taistelusta kertoo Ibn Ishaq 700-luvun lopulla, mutta yksityiskohtaisimman kuvauksen esittää Tabari "Historia"-teoksensa 12. osassa 900-luvun alussa. Kriittinen historiantutkimus on pitänyt taistelua taruna, koska siitä ei ole aikalaistodisteita eikä arkeologisia löytöjä. 
Nahavandin taistelu.
Lopullinen yhteenotto tapahtui kahdesta kahdeksaan vuotta myöhemmin Nahavandissa, joka oli Bagdadin ja Teheranin puolivälissä. Islamilaiset lähteet esittävät taistelun ajankohdaksi vuoden 639, 640 tai 642. Perimätieto kertoo, että al-Numanin johtama 30 000 miehen muslimiarmeija kukisti Firuzanin (tai Dhu al-Hajin) johtaman 100 000 tai jopa 150 000 miehen persialaisen armeijan ja tuotti tälle yli 100 000 miehen tappiot. Tarkan taistelukuvauksen asemesta Tabari kertoo, että "[a]rmeijat taistelivat hirmuisen ottelun miekoillaan aiheuttaen sellaista melua, että ne, jotka kuulivat sen, kertoivat, etteivät olleet koskaan kuulleet sellaista taistelun melskettä".
Lopputuloksena oli iranilaisen sassanidivaltion romahdus. Valloituksen katsotaan tulleen päätökseen, kun Persian viimeinen kuningas Yazdegerd III kuoli vuonna 651 Mervissä.
Tabarin taistelukuvaukset.
Persian muslimivalloituksista kertovat monet varhaiset islamilaiset lähteet, joista tärkein on al-Tabari. Tabarin historiateoksille on tyypillistä, että niistä puuttuvat taisteluiden konkreettiset kuvaukset. Niiden sijaan Tabari kirjoittaa esimerkiksi: "Armeijat taistelivat hirmuisen ottelun miekoillaan aiheuttaen sellaista melua, että ne, jotka kuulivat sen, kertoivat, etteivät olleet koskaan kuulleet yhtä suurta taistelun melskettä". Tabarin melko stereotyyppinen taistelukuvaus sisältää tyypillisesti seuraavia asioita. Muslimien komentaja saapuu paikalle, ja kärkijoukon, jälkijoukon ja molempien siipien kenraalit nimitetään. Seuraavaksi vuorossa voi olla piiritys. Sen jälkeen voidaan käydä kaksintaistelu, johon saattaa yhdistyä kiinnostava tarina. Jos seuraa taistelu, Jumalan johtamat muslimit murskaavat polyteistien armeijan. Muutamia muslimeja tapetaan, mutta he ovat säännöllisesti sankareita, jotka antavat henkensä Jumalan asialle aavistaen kohtalonsa ja valmistautuen suurimpaan uhriin. Vihollinen voi toisinaan huomata muslimiarmeijan mahdin ja moraalisen ylivoiman, mistä seuraa antautuminen ilman taistelua.