tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
NGC 3132

NGC 3132 (tunnetaan myös nimillä 8 purkauksen sumu, Eteläinen rengassumu ja Caldwell 74) on kirkas ja laajasti tutkittu planetaarinen sumu Purje-tähdistössä. Maasta sen etäisyyden on arvioitu olevan noin 613 parsekia tai 2000 valovuotta. NGC 3132 valittiin yhdeksi viidestä kosmisesta kohteesta, jonka James Webb -avaruusteleskooppi kuvasi osana ensimmäisten virallisten tieteellisten kuviensa julkaisua 8. heinäkuuta 2022.
Planetaarisen sumun ydin.
Kuvat NGC 3132:sta paljastavat sumussa olevan kaksi tähteä lähellä toisiaan. Toinen on 10:nnen magnitudin ja toinen 16:nnen magnitudin vahvuinen. Keskiplanetaarinen sumuydin (PNN) tai valkoinen kääpiökeskustähti on näistä kahdesta tähdestä himmeämpi. Tämä noin 100 000 Kelviniä oleva kuuma keskustähti on menettänyt ulkokerroksiaan ja se saa sumun säteilemään kirkkaasti voimakasta ultraviolettisäteilyä.
Bruyères

Bruyères on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Épinalin kaupungista itään.
Historia.
Ensimmäiset maininnat Bruyèresistä ovat peräisin 1100-luvun alusta. Vuonna 1196 Saksan kuningas Henrik VI yöpyi siellä olevassa linnassa. Vuonna 1263 Lothringenin herttua Friedrich III Lothringenilainen antoi sille kaupunkioikeudet. 1400-luvun lopulla käytiin Lothringenin herttuan René II Lothringenilaisen ja Burgundin herttuan Kaarle Rohkean välillä, jossa Bruyèresilla oli merkittävä asema. Vuonna 1475 burgundilaiset valtasivat Bruyèresin, mutta vuonna 1476 heidät karkotettiin porvarillisen kauppiaan Varin Doronin aloitteesta. 1400-luvulta 1700-luvulle saakka kaupunki hyötyi maantieteellisestä sijainnistaan ja sai kaupungin kautta kulkevasta kauppaliikenteestä verotuloja. 1700-luku oli uudenlainen kaupallisen vaurauden vuosisata. Silloin Bruyèresin messut ja markkinat houkuttelevat kauppiaita Alsacesta, Lorrainesta ja Burgundista. 1800-luvulla taloudellinen kasvu jatkui kaupungissa pidettyjen tärkeiden maatalousmarkkinoiden kotipaikkana, ja 1800-luvun lopulla rakennettu rautatieyhteys lisäsi kasvua. 
Vuosien 1914–1918 sota keskeytti kehityksen kuin seinään. Eikä kaupunki kerinnyt kunnolla toipua sodasta kun toisen maailmansodan koettelemukset olivat edessä. 18. kesäkuuta 1940 kaupunkia pommitettiin ja Saksan miehitys alkoi 21. kesäkuuta 1940. Tätä seurasi neljän vuoden miehitys. Syksyllä 1944 kaupungissa käytiin suuri taistelu, jossa Yhdysvaltain armeijan japanilaisista sotilaista koostunut 442. rykmentti saavutti voiton, ja kaupunki vapautettiin 19. lokakuuta 1944.
Iivari Kaukoranta

Iivari Alarik Kaukoranta (vuoteen 1906 saakka Litton; ) oli suomalainen taidemaalari. 
Kaukoranta opiskeli Turun piirustuskoulun valmistavalla luokalla lukuvuoden 1909–1910 ja malliluokalla lukuvuoden 1910–1911. Koulun johtaja oli Kaukorannan opiskeluaikana professori ja kuvataiteilija Victor Westerholm. Luokkatoverina hänellä oli mm. Asti Vermanen. 
Kaukorannan teokset ovat pääasiassa maisemamaalauksia, mutta hän maalasi myös laatukuvia ja muotokuvia. Kaukorannan teoksia on esitelty 1900-luvun alussa useampana vuonna Turun Taideyhdistyksen vuosinäyttelyissä, Kaukorannan omissa yksityisnäyttelyissä sekä 1916 yhteisnäyttelyssä Yrjö Forsénin kanssa Tampereella.
Maalaustaiteen ohella Kaukoranta oli harrastajanäyttelijä- ja laulaja. Hän esiintyi usein turkulaisen Raittiusyhdistys Toivo II:n tilaisuuksissa. Vuonna 1918 hän esiintyi myös osana näyttelijä Onni Savolan kiertuetta.
Ritt Bjerregaard

Ritt Jytte Bjerregaard (19. toukokuuta 1941 Kööpenhamina – 21. tammikuuta 2023 Kööpenhamina) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän toimi urallaan EU-komissaarina, Kööpenhaminan pormestarina sekä useaan kertaan ministerinä.
Ura.
Bjerregaard opiskeli opettajaksi ja työskenteli kansakoulunopettajana 1960-luvulla. Vuonna 1971 hänet valittiin kansankäräjille ja vuonna 1973 hänestä tuli Anker Jørgensenin johtaman hallituksen opetusministeri. Hän jatkoi virassa myös kahdessa seuraavassa Jørgensenin hallituksessa, kunnes joutui 1978 eroamaan hotellikuluihin liittyvän epäselvyyden takia.
Vuonna 1979 Bjerregaard palasi ministeriksi, tällä kertaa sosiaaliministerin virkaan. Kun sosiaalidemokraatit 1980-luvulla joutuivat vuosikymmeneksi oppositioon, Bjerregaard oli yksi puolueen näkyvimpiä poliitikkoja ja toimi muun muassa kansankäräjäryhmän puheenjohtajana vuosina 1987–1991. Hän ei kuitenkaan halunnut ministeriksi, kun sosiaalidemokraatit jälleen saivat hallitusvallan, vaan hänestä tuli vuonna 1994 ympäristöasioista vastaava EU-komissaari.
Vuonna 2000 Bjerregaard palasi Tanskan sisäpolitiikkaan ja hänestä tuli elintarvikeministeri. Seuraavana vuonna hänet valittiin jälleen kansankäräjille. Vuonna 2004 häntä pyydettiin sosiaalidemokraattien pormestariehdokkaaksi Kööpenhaminaan vuoden 2005 vaaleissa, missä hänet valittiin ylipormestariksi. Hän ei hakenut jatkokautta seuraavissa vaaleissa. Vuonna 2011 hän toimi lyhyesti yrityslähettiläänä Kiinassa.
Ole Evinrude

Ole Evinrude (aik. Ole Andreassen Aaslundeie, 19. huhtikuuta 1877 Vardal, Norja – 12. heinäkuuta 1934 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) oli norjalaissyntyinen yhdysvaltalainen yrittäjä, joka tunnettiin ensimmäisen kaupallisen perämoottorin keksimisestä.
Elämäkerta.
Ole Evinrude syntyi Vardalin kunnassa (nykyinen Gjøvik) Opplandissa, Norjassa. Evinrude-sukunimi, jonka hän otti käyttöön Yhdysvalloissa, on eksonyymi Vestre Totenissa sijaitsevalta Evenrud-tilalta, jossa hänen äitinsä syntyi. Lokakuussa 1881 hänen isänsä muutti Amerikkaan ja seuraavana vuonna Evinrude, hänen äitinsä ja kaksi sisarusta muuttivat perässä. Kolme muuta sisarusta syntyi Amerikassa. Perhe asettui maatilalle Wisconsinin Ripley Lakeen. Kuusitoistavuotiaana Evinrude muutti Madisoniin, jossa hän työskenteli konekaupoissa ja opiskeli itsenäisesti konetekniikkaa. Hänestä tuli koneistaja työskennellessään useissa työstökoneyrityksissä Milwaukessa, Pittsburghissa ja Chicagossa.
Vuonna 1900 Evinrude perusti räätälöityjä moottoreita valmistavan yrityksen Clemick &amp; Evinrude. Vuonna 1907 hän keksi ensimmäisen käytännöllisen ja luotettavan perämoottorin, joka rakennettiin teräksestä ja messingistä ja jonka vauhtipyörässä oli kampi kaksitahtimoottorin käynnistämiseksi. Vuonna 1907 hän oli rakentanut ensimmäisen bensiinikäyttöisen perämoottorinsa ja kaksi vuotta myöhemmin Evinrude Motor Company perustettiin Milwaukeen. Yrityksen yksinkertaisin moottorityyppi oli kaksitahtinen polttomoottori, jonka voimanlähteenä oli bensiinin ja öljyn seos.
Evinrude kertoi, että hänen keksintönsä sai inspiraation siitä, että hän souti veneellä pienellä Okauchee-järvellä kuumana päivänä saadakseen jäätelöä tyttöystävälleen Bessille. Vuoteen 1912 mennessä yritys työllisti 300 työntekijää. Evinrude antoi kahden moottoripyörähullun teinin puuhailla Milwaukeessa sijaitsevassa konepajassaan; yksi oli nimeltään Arthur Davidson, joka jatkoi Harley-Davidsonin moottoripyörien mainetta. Ole Evinrude perusti Evinrude Outboard Motorsin, jonka hän myi vuonna 1913 hoitaakseen sairasta vaimoaan.
Vuonna 1919 Evinrude keksi tehokkaamman ja kevyemmän kaksisylinterisen moottorin. Myytyään osuutensa Clemick &amp; Evinrudesta hän perusti ELTO:n tai Elto Outboard Motor Companyn. (ELTO oli lyhenne sanoista ”Evinrude Light Twin Outboard”.) Vaikka ELTO:lla oli kovia kilpailijoita, kuten Johnson Motor Company of South Bend, Evinruden yritys selvisi yritysostojen kautta ja muodosti Outboard Marine Corporationin.
Evinruden vaimo Bess kuoli vuonna 1933 vain 48-vuotiaana, ja Ole Evinrude kuoli seuraavana vuonna 57-vuotiaana. Heidät molemmat on haudattu Pinelawnin hautausmaalle Milwaukeehen Wisconsiniin. Evinruden kuoltua hänen poikansa Ralph Evinrude otti yrityksen päivittäisen johdon haltuunsa ja nousi lopulta hallituksen puheenjohtajaksi. Yrityksen nimi on nyt Evinrude Outboard Motors, ja sen omistaa Bombardier Recreational Products.
Champ-le-Duc

Champ-le-Duc on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Épinalin kaupungista itään.
Kunnan keskustassa oleva romaaninen Notre-Damen kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kirkko on päässyt historialliseksi muistomerkkien luetteloon vuonna 1908.
Teppana (nimi)

Teppana on miehen etunimi. Se on kreikkalaisen Stefanos-nimen suomalainen muunnos, samoin kuin Tapani ja Teppo. Teppana-nimeä on käytetty lähinnä Kannaksella, Laatokan Karjalassa ja Pohjois-Karjalassa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuodesta 1900 lähtien ollut virallisena etunimenä yhteensä alle 36 miehellä.
Suomen ortodoksisessa kalenterissa Teppanalla on nimipäivä 28. maaliskuuta, 26. huhtikuuta, 13. heinäkuuta, 20. elokuuta, 28. lokakuuta, 28. marraskuuta ja 27. joulukuuta.
Claude Lombard

Claude Lombard (25. helmikuuta 1945 – 21. syyskuuta 2021) oli belgialainen laulaja. Lombard voitti belgialaisen Eurosong-laulukilpailun 1968 kappaleella "Quand tu reviendras" ja valikoitui näin edustamaan Belgiaa saman vuoden Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälisessä kilpailussa Lombard sijoittui jaetulle seitsemännelle sijalle 17 kilpailijan joukosta. Lombard osallistui myös vuoden 1973 Eurovision laulukilpailuun Belgian taustalaulajana.
Carl Johan Hartman (kauppaneuvos)

Carl Johan Hartman (3. kesäkuuta 1838 Vähäkyrö – 26. syyskuuta 1917 Vaasa) oli suomalainen kauppias ja yrittäjä, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hartmanin vanhemmat olivat kauppias Carl Fredrik Hartman ja Maria Elisabet Jernström ja puoliso vuodesta 1863 Maria Elisabet Malmberg. Yritysjohtaja Erik Hartman oli heidän poikansa. Carl Johan Hartman kävi ala- ja yläalkeiskoulun Vaasassa ja kauppakoulun Pietarsaaressa. Hän oli harjoittelija Nils Petter Åbergin liikkeessä Vaasassa 1851–1855 ja saatuaan porvarinoikeudet Vaasassa 1862 omisti siellä C. J. Hartmanin Siirtomaatavarakaupan, sittemmin C. J. Hartmanin Rautapuodin 1862–1910. Hartman oli rautakaupan edelläkävijöitä Suomessa. Hän oli myös Lahden Olutpanimon omistaja ja Wasa–Nordsjö Ångbåts -yhtiön osakas. Hän oli Vaasan kaupunginvanhin 1865–1875 ja Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen 1876–1902. Kauppaneuvoksen arvonimen Hartman sai 1889.
Häntäkolmikolkka

Häntäkolmikolkka ("Gouania longispicata") on paatsamakasvien (Rhamnaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on liaanimainen kasvi, joka kasvaa ja kiipeilee usein muun kasvillisuuden päällä. Sen lehdet ovat soikeita ja laidoiltaan hienosahalaitaisia. Lehtien suonet ovat lehtien yläpinnoilta painuneita ja alapinnoilta koholla. Kukinnot ovat pitkiä ja monikukkaisia terttuja ja kukat ovat väriltään kermanvalkoisia. Hedelmät ovat kooltaan 6 × 11 mm ja hieman mehukkaita sekä kolmisiipisiä.
Häntäkolmikolkkaa kasvaa luonnossa Afrikan keski- ja itäosissa, Aasian eteläosissa, Intian valtameren saarilla, Havaijilla sekä Amerikoissa.
Häntäkolmikolkkaa on käytetty Afrikassa lääkekasvina useisiin erilaisiin vaivoihin. Mbuti-pygmit ovat antaneet lapsilleen häntäkolmikolkan murskatuista lehdistä ja vedestä valmistettua juomaa, jotta lapset kasvaisivat vahvoiksi. Ugandassa häntäkolmikolkan lehtiä on puolestaan käytetty vatsakipujen hoitoon. Häntäkolmikolkka on myös vuorigorillojen suosimaa ravintoa.
Kupariteltta

Kupariteltta on Solnan Hagaparkenissa sijaitseva rakennus. Kupariteltta muodostuu keskellä olevasta suuremmasta teltasta sekä sen molemmin puolin olevista sivuteltoista.
Ruotsin kuningas Kustaa III tilasi Kupariteltan alun perin kuninkaallisten henkivartijoiden majoitustiloiksi. Kupariteltta rakennettiin vuosina 1787–1790 arkkitehti Louis Jean Desprezin suunnitelmien mukaan. Itse majoitustilat ovat puurakenteisia, mutta Desprez suunnitteli niille kuparipäällysteiset ja koristeellisesti maalatut telttajulkisivut, jolloin saatiin aikaan vaikutelma metsän reunalla sijaitsevasta telttaleiristä. Esikuvana toimivat roomalaisten teltat.
Ensimmäisen maailmansodan aikana osa Kupariteltan alkuperäisistä kuparilevyistä varastettiin, ja ne jouduttiin korvaamaan uusilla. Keskimmäinen teltta tuhoutui tulipalossa vuonna 1953, ja se rakennettiin uudelleen kymmenen vuotta myöhemmin linna-arkkitehti Ragnar Hjortin johdolla. Teltta maalattiin tuolloin vihreäksi ja keltaiseksi. Sivuteltat maalattiin uudelleen siniseksi ja keltaiseksi 1970-luvun puolivälissä. Vuosina 1977–1978 telttajulkisivun takana oleva avoin tallipiha rakennettiin katolla varustetuksi telttahuoneeksi, niin sanotuksi hopeateltaksi.
Vuonna 2009 Kupariteltta peruskorjattiin perinteisiä materiaaleja ja menetelmiä käyttäen. Kaikki kuparilevyt hiottiin käsin, minkä jälkeen ne maalattiin pellavaöljymaalilla. Telttaan palautettiin samalla sen alkuperäiset värit, koboltinsininen ja keltainen. Vuonna 2016 Kupariteltta sai lisäksi julkisivuvalaistuksen.
Oikeuden Yhteiskunta

Amerikan Oikeuden Yhteiskunta () (JSA), lyhyemmin Oikeuden Yhteiskunta, on supersankariryhmä, joka esiintyy Amerikkalaisissa DCn sarjakuva-albumeissa. Ryhmän loivat Sheldon Mayer ja Gardner Fox. Oikeuden Yhteiskunta esiintyi ensimmäisen kerran "All Stars Comics" -lehden kolmannessa numerossa vuonna 1940, ollen sarjakuvien ensimmäinen supersankariryhmä. Oikeuden Yhteiskunnan alkuperäisiä jäseniä ovat Tohtori Kohtalo, Hourman, Aave, Sandman, Atomi, Salama, Vihreä Lyhty ja Haukkamies. Myöhempiä jäseniä olivat mm Doctor Mid-Nite, Wildcat, Starman, Mister Terrific, Johnny Thunder, Thunderbolt, Musta Kanarialintu, Atom Smasher, Obsidian, Amazing Man, Cyclone, Commander Steel, S.T.R.I.P.E., Liberty Belle ja Damage. Myös Maa 2 universumin Batman, Teräsmies ja Ihmenainen olivat ryhmän jäseniä "Crisis on Infinite Earths" tapahtumaan saakka.
Oikeuden Yhteiskunta oli alun perin suosittu, mutta sen jälkeen kun supersankarisarjakuvien suosio hiipui 1940-luvun lopulla, JSA:n seikkailut päättyivät otsikon numerolla 57 (maaliskuu 1951). Sarjakuvakirjojen hopeakaudella DC Comics kehitti Oikeuden Yhteiskunnalle uusia jäseniä ja yhdisti monet heistä uuteen tiimiin, Justice League of Americaan. Muut Oikeuden Yhteiskunnan jäsenet pysyivät poissa sarjakuvista kymmenen vuoden ajan, kunnes Jay Garrick esiintyi Barry Allenina, hopeakauden vastineenansa, "The Flashin" numerossa 123 (syyskuu 1961). Oikeuden Yhteiskunta perustettiin olemassaolevaksi "Earth-Twolle" ja Oikeuden Puolustajat "Earth-Onelle", eri versioille maasta, jotka sijaitsevat eri universumeissa. Tämä mahdollisti joukkueiden vuosittaiset poikkiulotteiset ryhmittymät vuosina 1963–1985. Uusissa sarjoissa, "All-Star Squadron, Infinity, Inc." ja uusi "All-Star Comics", esiteltiin JSA, heidän lapsensa ja heidän perillisensä. Nämä sarjat tutkivat ikääntymisen, sukupolvien välisiä eroja ja kontrasteja kultakauden ja myöhempien aikakausien välillä.
Vuoden 1985 "Crisis on Infinite Earths" -sarjakuvatarina yhdisti kaikki yrityksen erilaiset vaihtoehtoiset todellisuudet yhdeksi, mikä sijoitti Oikeuden Yhteiskunnan toisen maailmansodan aikaiseksi edeltäjäksi yrityksen nykyaikaisille hahmoille. "JSA"-sarja julkaistiin vuosina 1999–2006 ja "Justice Society of America" -sarja 2007–2011. Osana DC Comicsin vuoden 2011 koko kuukausittaisten kirjasarjansa uudelleenjulkaisua, nimetön versio tiimistä ilmestyy sarjakuvajulkaisuissa "Earth 2 Vol 1" (2012–2015), "Earth 2 World's End" (2014–2015) ja "Earth 2: Society" (2015–2017).
Televisio.
Oikeuden Yhteiskunta on esiintynyt kahdessa DCn sarjassa. Arrowversen "Legends of Tomorrowssa", jossa ryhmä esiintyi parissa jaksossa. Oikeuden Yhteiskunta on pääosassa vuoden 2020 sarjassa "Stargirl", jossa uuden sukupolven sankarit jatkavat vanhempiensa jalanjäljissä Oikeuden Yhteiskunnassa. "Stargirlissa" Oikeuden Yhteiskunnan jäseniä ovat Courtney Whitmore / Stargirl, Beth Chapel / Dr. Midnite, Rick Tyler / Hourman sekä Yolanda Montez / Wildcat.
Pilvituoksio

Pilvituoksio ("Ceanothus velutinus") on paatsamakasvien (Rhamnaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas, joka voi kasvaa 0,6–3 metriä korkeaksi, joskus korkeammaksikin. Sen lehtiasento on vuorottainen ja lehdet ovat ehyitä, 4–7 cm pitkiä, soikeita ja hienosahalaitaisia. Lehtien yläpinnat ovat kiiltävänvihreitä ja alapinnat harmahtavanvihreitä sekä karvaisia. Lehtilavan tyveltä alkaa lehden kolme pääsuonta, joista lähtee lämpimällä säällä katkaistaessa makea tuoksu. Kukat ovat pieniä ja väriltään valkoisia. Kukat sijaitsevat tiiviissä, 5–13 cm pitkissä huiskilokukinnoissa. Hedelmät ovat 3–4 mm pitkiä kotia.
Pilvituoksio kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Lajia tavataan luontaisena Kanadan Brittiläisestä Kolumbiasta Yhdysvaltojen länsiosiin ulottuvalla alueella. Idässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Dakotaan asti. Luonnossa laji muodostaa usein tiheiköitä.
Pilvituoksiota käytetään koristekasvina ja siitä on jalostettu erilaisia lajikkeita. Puutarhassa laji sopii aurinkoiselle tai puolivarjoiselle kasvupaikalle. Laji ei kuitenkaan ole kovin pitkäikäinen, vaan se alkaa kuolla noin 15 vuoden jälkeen.
Chilenviinipalmu

Chilenviinipalmu ("Jubaea chilensis") on "Jubaea"-sukuun kuuluva palmukasvilaji. Se on kotoisin Etelä-Amerikan lounaisosista ja on endeeminen pienellä alueella Keski-Chilessä 29°55'S ja 35°22'S leveyspiirien välisellä alueella Kordillieerien läntiseltä puolelta rannikolta. Se on ainoa endeeminen palmu Chilessä.
Pitkään oletettiin, että Pääsiäissaarelta sukupuuttoon kuollut palmulaji "Paschalococos disperta" (syn. "Jubaea disperta") kuului viinipalmujen sukuun; kuitenkin vuonna 2008 John Dransfield asetti sen kiistanalaisena omaan sukuunsa "Paschalococos".
Kasvuympäristö.
Lajia esiintyy suojaisten syvennyksien mikroilmastoissa rannikkoalueilla. Lajin tyypillinen kasvupaikka on hiekkainen, hyvin vettä läpäisevä maaperä, nahkealehtisessä metsässä ja/tai pensaikkoisessa ympäristössä. Kasvualue ulottuu merenpinnasta 1 400 metrin korkeuteen.
Maailman suurin sisällä kasvanut yksilö oli Kew Gardensin chilenviinipalmu, jonka henkilökunta joutui kaatamaan, koska se kasvoi kasvihuoneen kattoon. Yli 2 600:sta tunnetusta palmulajista, chilenviinipalmu on toiseksi massiivisin, ja sen ohittaa vain etiopianpalmyrapalmu.
Käyttö.
Lehtiä käytetään korien punomiseen ja hedelmät ovat syötäviä. Palmun mahlaa voidaan käyttää palmuviinin ja palmusiirapin valmistukseen. Toisin kuin muut palmut, joista mahlaa voidaan valuttaa, täytyy chilenviinipalmu kaataa mahlan saamiseksi.
Suojelu.
Laji on osittain suojeltu Chilessä. Viimeisen 300 vuoden aikana lajin populaatio on supistunut noin 50 % ihmisväestön ja laidunmaiden kasvamisen seurauksena. Nykyään lajille suurimman uhan luovat ilmastonmuutos, kasvanut metsäpaloriski, elinalueen pirstaloituminen, kaupungistuminen, haitalliset vieraslajit ja siementen käyttö ihmisravinnoksi. Laji on nykyään erittäin uhanalainen. Maailmanlaajuisesti lajia on jäljellä arviolta noin 120 000 yksilöä.
Historia.
Charles Darwin tutki lajia käydessään Chilessä vuonna 1832 HMS Beaglen toisella matkalla.
Darwin totesi palmusta:
Justine Vanhaevermaet

Justine Monique Vanhaevermaet (s. 29. huhtikuuta 1992) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 74 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Vanhaevermaet pelasi Belgian alle 17- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa elokuussa 2013. Hän teki maalin syyskuussa 2020 Romaniaa vastaan, kaksi maalia lokakuussa 2021 Kosovoa vastaan sekä maalin marraskuussa 2021 Armeniaa, heinäkuussa 2022 EM-kilpailujen alkulohkossa Islantia, syyskuussa 2022 Armeniaa, helmikuussa 2024 Unkaria, huhtikuussa 2025 Englantia ja kesäkuussa 2025 Portugalia vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua EM-kilpailuissa 2022.
Vanhaevermaet on pelannut kotimaansa lisäksi muutaman ottelun Saksassa, noin 2,5 vuotta Norjassa ja kesästä 2021 alkaen Englannissa. Hän edusti kausina 2021–2023 Readingiä. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Englannin Superliigassa 19 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja seuraavalla kaudella 20 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Tämän jälkeen hän siirtyi Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Superliigassa 19 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja seuraavalla kaudella 21 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.
E. R. Wahlman

Hattuliike E. R. Wahlman Oy on suomalainen Helsingissä toimiva hattuliike ja hattujen valmistaja. Liike on perustettu 1901 ja se valmistaa sekä myy muun muassa virkalakkeja, tohtorinhattuja sekä ylioppilaslakkeja ja teekkarilakkeja.
Vuodesta 2001 E. R. Wahlmanin liike on sijainnut Sofiankatu 5:ssä, Senaatintorin laidalla.
Historia.
Liikkeen perusti Viipurissa vuonna 1901 Elis Robert Alexander Wahlman (1878–1971). Hänen isänsä Johan (John) Robert Wahlman (1850–1932) oli tunnettu hattujen tekijä ja hän oli perustanut hattuliikkeen Helsinkiin vuonna 1883. Tämä J. R. Wahlmanin hattuliike toimi pitkään Ratakatu 1:ssä. Elis Wahlman sai huopahattujen ja silinterihattujen valmistuksessa opin isältään. Hän oli Helsingin Hattuteollisuus Oy:n palveluksessa mestarina ja sitten Wecksellin hattutehtaassa kunnes hän perusti oman liikkeensä Viipuriin. Elis Wahlmanin liike tuli tunnetuksi laadukkaiden silinterihattujen valmistajana. Vuodesta 1903 alkaen valmistettiin myös miesten ja naisten huopahattuja sekä korkealaatuisia turkislakkeja. Naisten hattujen valmistus päättyi 1930 samalla kun aloitettiin sotilas- ja virkalakkien valmistus. Liikkeestä muodostettiin osakeyhtiö 1932.
Vuonna 1925 Wahlman perusti sivuliikkeen Helsinkiin Heikinkadun varrelle. Myöhemmin koko liike siirtyi talvisodan sotatoimien vuoksi vuonna 1940 Viipurista Helsinkiin ja se hankki Pohjois-Esplanadi 35:stä suuremmat toimitilat. Elis Wahlman oli liikkeen johdossa vuoteen 1957 saakka ja sen jälkeen liikettä hoitivat hänen tyttärensä Karin Karttunen ja vuodesta 1972 tyttärentytär Laila Karttunen-Airas. Wahlmanin liike myi huopahattuja, lippa- ja turkislakkeja sekä valmisti virkalakkeja, tohtorinhattuja, ylioppilas- ja teekkarilakkeja. Liike on tunnettu tohtorinhattujen valmistajana, hatut valmistetaan samalla menetelmällä kuin silinterihatut aikanaan. Vuonna 2001 E. R. Wahlmanin liike siirtyi nykyiseen toimipaikkaansa Sofiankatu 5:teen.
Tunnettuja asiakkaita.
E. R. Wahlmanin tohtorinlakkeja ovat kantaneet itsenäisen Suomen historian aikana muun muassa:
Lähde:
Biksiini

Biksiini (C25H30O4) on apokarotenoideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden värjäämiseen. 
Ominaisuudet, biosynteesi ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa biksiini on punaista, oranssinpunaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Biksiinillä on cis- ja trans-isomeerit ja trans-isomeeri on niistä stabiilimpi. Cis-biksiiniä esiintyy annaton ("Bixa orellana") siemenistä, jossa sitä on noin 2 %. Trans-biksiiniä on eristetty "Aristolochia cymbifera"-kasvista. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee muun muassa alkoholeihin, dietyylieetteriin, asetoniin, etikkahappoon ja pyridiiniin. Biksiinillä voi olla hapettumista estäviä ominaisuuksia. 
Kasvit muodostavat biksiiniä lykopeenistä. Ensimmäisessä vaiheessa lykopeeni hapetetaan dioksygenaasientsyymin katalysoimana biksiinialdehydiksi, jonka aldehydiryhmät hapetetaan edelleen karboksyylihapoiksi. Tätä reaktiota katalysoi biksiinialdehydidehydrogenaasi ja tuotetta kutsutaan norbiksiiniksi. Norbiksiinikarboksyylimetyylitransferaasi metyloi selektiivisesti toisen norbiksiinin (C24H28O4) karboksyylihapporyhmistä muodostaen biksiiniä.
Biksiiniä uutetaan annaton siemenistä orgaanisia liuottimia käyttäen Biksiiniä käytetään esimerkiksi margariinin, juustonkuorien, jälkiruokien ja jäätelön värjäämiseen. Yhdisteen E-koodi on E160b.
Fred Neil

Fred Neil (oik. Frederick Ralph Morlock Jr., 16. maaliskuuta 1936 Cleveland, Ohio – 7. heinäkuuta 2001 Summerland Key, Florida) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, jonka tuotanto sijoittuu pääosin 1960-luvulle. Hän ei saavuttanut suurta suosiota esiintyjänä, vaan useimmat hänen kirjoittamansa laulut tulivat tunnetuiksi muiden levyttäminä. Tunnetuin Neilin kappale on ”Everybody’s Talkin’ ” elokuvasta "Keskiyön cowboy" (1969), jossa sen esittää Harry Nilsson. Kappaleesta tuli suurmenestys ja se sai Grammy-palkinnon. Roy Orbison sai menestystä Neilin kappaleella ”Candyman”, ja Neilin omista tulkinnoista ehkä tunnetuin on vuonna 1967 julkaistu ”The Dolphins”.
Fred Neil syntyi Ohion Clevelandissä mutta varttui Floridassa, josta käsin hän usein kierteli etelävaltioita isänsä mukana, joka oli levyautomaattien korjaaja. Laivastopalveluksensa jälkeen Fred Neil työskenteli 1950-luvun lopulla iskelmänikkarina New Yorkin Brill Buildingissä ja esiintyi 1960-luvun alussa Greenwich Villagen folkklubeilla yhdessä muun muassa Bob Dylanin, Tim Hardinin ja Richie Havensin kanssa. Neil tunnettiin vahvasta baritoniäänestään ja taitavasta kitaransoitostaan joka toi hänelle myös studiomuusikon töitä, mutta hän ei erityisemmin pitänyt esiintymisestä ja jäi siksi muiden artistien varjoon. 
Fred Neil teki 1960-luvun puolivälissä kaksi folkalbumia Elektra Recordsille. Niistä jälkimmäisellä, nimeltään "Bleecker &amp; MacDougal" erään Greenwich Villagen kadunkulman mukaan, häntä säestävät tuolloin vielä studiomuusikkoina tunnetut John Sebastian ja Felix Pappalardi. Sitten Fred Neil siirtyi Capitol Recordsille ja teki 1960-luvun lopulla vielä kaksi studioalbumia sekä livelevyn "The Other Side Of This Life" (1971). Sen jälkeen Neil palasi asumaan nuoruutensa Floridaan ja omisti loppuelämänsä delfiinien suojelutyölle. Hän kuoli syöpään 64-vuotiaana 2001.
Neilin ensimmäinen Capitol-albumi "Fred Neil" (1966) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Rautafosfaatti

Rautafosfaatti voi viitata ainakin seuraaviin yhdisteisiin:
WWE Women’s Tag Team Championship

WWE Women’s Tag Team Championship on yhdysvaltalaisessa World Wrestling Entertainment -nimisessä painiorganisaatiossa Raw:n ja SmackDownin naisten joukkuemestaruus. Se otettiin käyttöön 24. joulukuuta vuonna 2018. Naisten osuus WWE organisaatiossa oli kasvanut ja haluttiin uudistaa organisaatiota uudella mestaruusvyöllä. Vuoteen 2021 asti mukana olivat myös NXT:n naiset, kunnes heille luotiin oma NXT Women's Tag Team Championship- mestaruus. Aikaisemminkin on ollut käytössä naisten joukkuemestaruus WWF Women's Tag Team Championship, mutta kyseinen mestaruus lakkautettiin jo vuonna 1989. Ensimmäisenä naisten joukkuemestaruuden voitti The Boss 'n' Hug Connection (Bayley and Sasha Banks). Nykyiset joukkuemestarit ovat Alexa Bliss ja Charlotte Flair. Bliss neljättä kertaa ja Flair toista kertaa.
Suojasää (romaani)

Suojasää (, "Ottepel") on neuvostoliittolaisen kirjailijan Ilja Ehrenburgin romaani, joka ilmestyi 1954. Kirjan on suomentanut Ulla-Liisa Heino, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1963 Karisto.
Teoksesta on saanut nimensä Neuvostoliiton historian suojasää, Stalinin jälkeisen ajan Nikita Hruštšovin kauden lyhyt vapaampi vaihe. Ehrenburg koettelee teoksessaan sananvapauden rajoja.
Romaanin päähenkilö on insinööri Dmitri Korotejev, jonka onnettoman rakkauden kohde on naimisissa oleva Lena. Kolmas päähenkilö on Lenan mies, tehtaanjohtaja Ivan Žuravlev. Tarina on ulkoisesti hidastempoinen. Tarinan päätteeksi Žuravlev kutsutaan pääkaupunkiin, josta hän ei enää palaa. Kertomuksessa pitkät monologit sisältävät Neuvostoliiton historian kiellettyjä aiheita.
Suojasää (täsmennyssivu)

Suojasää tarkoittaa ainakin seuraavia:
Suolahden Tehtaat

Osakeyhtiö Suolahden Tehtaat oli Keski-Suomessa Suolahdessa vuosina 1918–1942 toiminut puunjalostusyritys.
Jyväskyläläinen konttoripäällikkö Arvi Kauppila ja muutamat keskisuomalaiset liikemiehet perustivat vuonna 1918 Oy. Suolahden Tehtaat-nimisen osakeyhtiön. Yhtiö osti 1911 perustetun Suolahden rullatehtaan varastoineen sekä Konginkankaan sahalaitoksen, joka siirrettiin Suolahteen. Yhtiön puunjalostustehdas tuhoutui koneineen tulipalossa 13. heinäkuuta 1919.
Suolahden tehtaiden suuri koivuvaneritehdas ja sen yhteydessä toimineet muut tehdaslaitokset rakennettiin vuosina 1918–1921. Tehtaan yhteydessä oli kolmiraaminen sahalaitos, puuseppä- ja ajokalutehdas, terva- ja tärpättitehdas sekä rakennusainehöyläämö. Vuonna 1920 tehtaiden palveluksessa oli 350 henkilöä. Vaneritehdas käynnistyi 22. kesäkuuta 1920.
Vaneritehdasta laajennettiin ja sen koneistoja uudistettiin 1929. Vuonna 1934 tehtaalle hankittiin 5-kerroksinen valssikuivaaja. Vuonna 1936 tehtaan vuosituotanto oli noussut 14&amp;nbso;000 kuutiometriin ja vienti oli 12 800 kuutiometriä. Vientisatamaina olivat pääasiassa Rauma ja Kotka. Suolahden tehtaan laatikko-osasto valmisti tynnyreitä ja laatikoita ja lisäksi tehtaan yhteydessä oli tiilitehdas, joka tuotti vuonna 1936 miljoona tiiltä kotimaan markkinoille. Tehtailla oli noin 500 työntekijää. Suolahden tehtaat toimitti myös sähkön Suolahden kauppalalle.
Vuonna 1942 Rauma Oy:hyn fuusioitiin 1918 perustettu sahayhtiö Raahe Oy, 1918 perustettu Oy Suolahden Tehtaat, 1897 perustettu Reposaaren Höyrysaha Oy ja 1912 perustettu Pyhäjärven Saha Oy. Uusi yhtiö sai nimekseen Rauma-Raahe Oy. Tämä yhtiö fuusioitiin 1952 Repola-Viipuri Oy:n (perustettu 1943 yhdistämällä Repola Oy Pielisensuu, Sulka Oy, Viipurin Saha Oy ja Inkilän Saha Oy) kanssa Rauma-Repola Oy:ksi. 
Vuonna 1986 Rauma Repola myi Suolahden koivuvaneritehtaan Metsäliitto Osuuskunnalle. Metsäliitto-yhtymään kuuluva Finnforest Oy alkoi vuonna 1994 rakentaa Suolahteen uutta havuvanerilinjaa. Linjan valmistuttua Suolahden tehtaasta tuli 270 000 kuutiometrin koivu- ja havuvanerituotantokapasiteetillaan Euroopan suurin vaneritehdas. 
Metsä Woodin Suolahden vaneritehdas tuottaa nykyisin 35 000 m3 koivuvaneria ja 160 000 m3 havuvaneria. Työntekijöitä on 390.
Conidens samoensis

Conidens samoensis on imureihin (Gobiesocidae) kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Tyyneltämereltä. Laji elää korkeintaan kahdeksan metrin syvyisissä vesissä.
Wihuri Packaging

Wihuri Packaging Oy kansainvälisesti toimiva pakkausteollisuusyritys, jolla on yhteensä 21 tuotantolaitosta Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se toimii Euroopassa ja Aasiassa Wipak-brändillä ja Pohjois-Amerikassa Winpak-nimellä. Yhtiö kuuluu Wihuri-konserniin. 
Yhtiö valmistaa elintarvike- ja sairaalatarviketuotteiden pakkaamiseen tarkoitettuja monikerroskalvoja.
Historia.
Wihurin pakkausteollisuus alkoi pienen Matti Reijonen Oy:n ostosta vuonna 1966. Helsinkiläinen Matti Reijonen Oy oli alkanut valmistaa 1950-luvulla kalvopakkauspusseja polyeteenimuovista, ensimmäisenä Suomessa. Wihurin Espoosta ostamassa tuotantolaitoksessa keskityttiin muovikalvojen painamiseen ja painotuotteiden jälkikäsittelyyn, jotta niistä voisi valmistaa pakkausmateriaalia.
Vuonna 1969 tuotantolaitos ja suurin osa työntekijöistä siirtyi Nastolaan, jossa toimintaa jatkettiin ja laajennettiin toiminimellä Wihuri Oy Wipakkaus.
Vuonna 1977 perustettiin Winpak Ltd Kanadaan, Winnipegiin.
Vuonna 1993 konsernin toimialoja olivat pakkausteollisuus, päivittäistavarakauppa ja tekninen kauppa. Pohjois-Amerikasta ostettiin Portion Packaging, jolla oli tehtaita Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Vuonna 2007 yli puolet Wihurin liikevaihdosta tuli kansainvälisessä pakkausteollisuudessa toimivasta Winpakista ja Wipakista.
Heinäkuussa 2013 yhtiö päätti jakautua, eli erottaa pakkausliiketoiminnan muista liiketoiminnoista Wihuri Packaging Oy -yhtiöön. Muu liiketoiminta jäi Wihuri Oy:lle.
Vuoden 2014 toimintansa aloittanut Wihuri Packaging Oy toimi Pohjois-Amerikassa Winpak-brändillä ja Euroopassa Wipak-brändillä. Pakkausteollisuus työllisti 75 prosenttia konsernin työntekijöistä. Wihurilla oli ympäri maailmaa yli kaksikymmentä tehdasta, jotka olivat keskittyneet ruoka- ja terveydenhoitopakkausten valmistamiseen.
Vuonna 2019 Antti Aarnio-Wihurin perhe yhdisti omistuksensa Wihuri Packaging Oy:ssä ja Wihuri Oy:ssä Wihuri International Services Oy:hyn, josta tuli konsernin emoyhtiö. 
Organisaatio.
Wihuri-konsernin emoyhtiö on Wihuri International Oy ja sillä on kaksi alakonsernia, Wihuri Oy ja Wihuri Packaging Oy.
Wihuri Packaging Oy toimii kahdella tuotemerkillä, Euroopassa ja Aasiassa Wipak-brändillä ja Pohjois-Amerikassa Winpak-nimellä. Yrityksellä on yhteensä 21 tuotantolaitosta ympäri maailmaa.
Vuonna 2021 Wipakilla oli 1800 työntekijää ja sen liikevaihto oli 450 miljoonaa euroa. Tehtaita sillä oli 11.
Winpakin osakkeet on noteerattu Toronton pörssissä.
Tuotteet.
Wipak-brändillä valmistetaan pakkauksia sairaalatarvikkeille sekä kalvopakkauksia elintarvike- ja lääketeollisuuteen, esimerkiksi HK:n Sinisen ja Valion Oltermanni-juuston pakkaukset. 
Winpak valmistaa ja myy pakkausmateriaaleja ja pakkauskoneita. Winpakilla on kymmenen Pohjois-Amerikassa sijaitsevaa tehdasta. Myös sen asiakkaat sijaitsevat pääasiassa Pohjois-Amerikassa. Winpakin tuotteita käytetään helposti pilaantuvien elintarvikkeiden, juomien ja sairaalatarvikkeiden pakkaamiseen.
Penny Mordaunt

Penelope Mary ”Penny” Mordaunt (; s. 4. maaliskuuta 1973) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsenenä vuodesta 2010 lähtien sekä alahuoneen johtajana ja Lord President of the Councilina syyskuuta 2022 lähtien. Aiemmin hän on toiminut kansainvälisen kehityksen ministerinä vuosina 2017–2019, puolustusministerinä vuonna 2019 sekä kauppa-asiain apulaisministerinä vuosina 2021–2022.
Mordaunt opiskeli filosofiaa Readingin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän toimi yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa Mordaunt oli ehdolla alahuoneeseen Portsmouth Northin vaalipiiristä, mutta hävisi työväenpuolueen ehdokkaalle Sarah McCarthy-Frylle. Vuoden 2010 vaaleissa hänet valittiin alahuoneeseen Portsmouth Northin vaalipiiristä. 
Vuosina 2014–2015 Mordaunt toimi pääministeri David Cameronin hallituksessa desentralisaatiosta vastaavana parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Vuosina 2015 hän toimi asevoimista vastaavana apulaisministerinä ja vuosina 2016–2017 vammais-, työ- ja terveysasiain apulaisministerinä. Vuosina 2017–2019 hän toimi kansainvälisen kehityksen ministerinä ja vuosina 2018–2019 myös nais- ja tasa-arvoasiain apulaisministerinä. Toukokuusta heinäkuuhun 2019 hän toimi puolustusministerinä. Vuosina 2020–2021 hän toimi paymaster generalina eli käytännössä salkuttomana ministerinä.
Vuoden 2016 EU-kansanäänestyksessä Mordaunt kannatti brexitiä eli Yhdistyneen kuningaskunnan eroa Euroopan unionista.
Pääministeri Boris Johnsonin ilmoitettua eroavansa pääministerin ja konservatiivipuolueen puheenjohtajan viroista Mordaunt asettautui ehdolle puheenjohtajavaaliin. 13. heinäkuuta 2022 pidetyllä vaalin ensimmäisellä kierroksella Mordaunt sai 67 ääntä konservatiivipuolueen kansanedustajilta ja sijoittui toiseksi Rishi Sunakin jälkeen. Hän eteni viidennelle kierrokselle, jossa hän sai 105 ääntä, vähemmän kuin kaksi muuta jäljellä ollutta ehdokasta, Rishi Sunak ja Liz Truss, joten hän tippui pois kisasta. Hän ilmaisi myöhemmin tukensa Liz Trussille. Syyskuussa 2022 pääministeri Truss nimitti Mordauntin alahuoneen johtajaksi ja Lord President of the Counciliksi.
Kerttu Vehviläinen

Kerttu Kirsti Leväluoma (o.s. "Vehviläinen"; 29. heinäkuuta 1895 – 11. heinäkuuta 1927 Pori) oli suomalainen näyttelijä.
Kerttu Vehviläinen oli näyttelijänä yli 10 vuotta kestäneen uransa aikana muun muassa Kansan Näyttämöllä, Turun Suomalaisessa Teatterissa, Tampereen Teatterissa, Kuopion Näyttämöllä ja viimeksi Porin Työväen Teatterissa. Hän esiintyi operettiosissa ja muun muassa Selma Lagerlöfin "Untuvainen"-näytelmässä sekä August Strindbergin "Erik XIV"-näytelmässä Kaarina Maununtyttären roolissa.
Kerttu Vehviläinen oli naimisissa näyttelijä, lavastaja ja ohjaaja Eero Leväluoman kanssa. Heidän tyttärensä oli lastenkirjailija Liisa Leväluoma (1924–2009). Kerttu Vehviläinen kuoli 31-vuotiaana heinäkuussa 1927. Hänet on haudattu Porissa Uudelle hautausmaalle. Kuollessaan hän oli Kuopion kaupunkiseurakunnan jäsen.
Méderdra

Méderdra () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee 55 kilometriä alueen pääkaupungista Rossosta pohjoiseen. Kunnassa on 7 400 ja sen keskustaajamassa 4 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Méderdran moughataan pinta-ala on 7 570 neliökilometriä. Siihen kuuluu viisi kuntaa: Beir Taouwress, Elkhat, Mederdra, Taguilalet ja Tiguend. Vuonna 2013 moughataassa oli 30 400 asukasta.
Méderdra oli vuodesta 1907 lähtien Boutilimitin ohella toinen Trarzan piirin hallintokeskuksista. Se menetti asemansa Rossolle vuonna 1935.
Keur Macène

Keur Macène () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee Senegaljoen suistossa 55 kilometriä alueen pääkaupungista Rossosta länteen. Kunnassa on 4 900 ja sen keskustaajamassa 2 000 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Keur Macènen moughataan pinta-ala on 2 255 neliökilometriä. Siihen kuuluu kolme kuntaa: Keur Macene, Ndiago ja Mbalal. Vuonna 2013 moughataassa oli 26 800 asukasta.
Keur Macènessa toimii lähinnä metsästäjille ja kalastajille tarkoitettu matkailukeskus. Lähistöllä sijaitsee Diawlingin kansallispuisto.
Vuokatin kirkko

Vuokatin kirkko on Sotkamossa Vuokatin taajamassa sijaitseva, vuonna 1985 valmistunut kirkko. Kirkko sijaitsee monitoimitalossa, jonka on suunnitellut oululainen Arkton-Suunnitteluryhmä Oy.
Alun perin seurakuntakodiksi valmistuneet tilat vihittiin kirkoksi vuonna 1990. Monitoimitalon tilat sisältävät kirkkosalin lisäksi kerhohuoneen, keittiötilat ja toimistohuoneen. Vuokatin kirkko on osa Sotkamon seurakuntaa.
Vuokatin kirkon urut on rakentanut Veikko Virtanen. Urut on rakennettu alun perin vuonna 1976 ja urkujen positiivi sijaitsi vuosina 1976–1987 Jokelan kirkossa Tuusulassa ja vuosina 1987~2005 Kellokoskella. Urut tuotiin Vuokatin kirkkoon vuonna 2005.
Ouad Naga

Ouad Naga () on kaupunkikunta ja samannimisen departementin eli moughataan hallinnollinen keskus Trarzan alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee maantie N3:n varrella 50 kilometriä maan pääkaupungista Nouakchottista itään. Kunnassa on 9 200 ja sen keskustaajamassa 4 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Ouad Nagan moughataan pinta-ala on 19 850 neliökilometriä. Siihen kuuluu kolme kuntaa: Awleigat, Elariya ja Ouad Naga. Vuonna 2013 moughataassa oli 23 700 asukasta.
Akseli W. Malmi

Akseli Waldemar Malmi (9. syyskuuta 1883 Hämeenlinna – 12. heinäkuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen rakennusmestari.
Akseli Malmi sai päästötodistuksen Tampereen teollisuuskoulusta 1904 ja hän teki sittemmin opintomatkoja Amerikkaan ja useisiin Euroopan maihin 1912, Sveitsiin ja Saksaan 1921 sekä Ruotsiin, Tanskaan, Hollantiin, Ranskaan ja Saksaan 1928.
Malmi toimi rakennusmestarina liike- ja asuinrakennustyömailla Helsingissä 1904–1911, näistä huomattavimpia olivat Tehtaankadun koulu ja Heimolan talo. Malmi perusti yhdessä rakennusmestari Vilho Äärin kanssa vuonna 1910 "Rakennustoimisto Rakentaja"-nimisen rakennusliikkeen. Liike rakensi eri puolille Suomea yli 60 rakennusta, niiden joukossa Kansallis-Osake-Pankin Helsingin, Hämeenlinnan ja Jyväskylän konttorirakennukset, Hämeenlinnan Säästöpankin rakennus ja Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan rakennusryhmä. Viimeksi Malmi toimi myös Repola Wood Oy:n toimitusjohtajana.
Malmi oli Suomen Rakennusmestariliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1917 ja liiton puheenjohtajana vuodesta 1927 sekä liiton Helsingin osaston varapuheenjohtajana 1916, puheenjohtajana 1917—1921 ja vuodesta 1927 kuolemaansa saakka. Hän oli Suomen Rakennustyönantajaliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1920, kuului liiton edustajana Suomen Työnantajain Keskusliittoon ja toimi Suomen Rakennusteollisuuksien Keskusvaltuuston varapuheenjohtajana vuodesta 1927. Malmi oli myös Valtion vakuutusneuvoston jäsenenä vuodesta 1926, Rakentajain Kustannus Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1916 sekä Luotto-Pankin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1923. Hän kuului Rakennustaito-lehden avustajiin ja vaikutti ratkaisevasti Rakennusmestarien talon rakentamiseen Helsinkiin.
Cornimont

Cornimont on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Moselottejoen varrella, noin 52 kilometriä Saint-Dié-des-Vosgesin kaupungista etelään.
Kunta sijaitsee keskellä Ballons des Vosges’n luonnonpuistoa ("Parc naturel régional des Ballons des Vosges"). Puolet kunnan pinta-alasta on metsää. Joen antama vesivoima toi kuntaan 1800-luvulla tekstiili- ja puuteollisuutta.
Ventron

Ventron on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 58 kilometriä Saint-Dié-des-Vosgesin kaupungista etelään.
Ventronin kylän keskusta sijaitsee 640 m merenpinnan yläpuolella. 900 metrin korkeudessa on Frère Josephin hiihtokeskus.
Vilho Ääri

Antti Vilhelm Ääri (1. kesäkuuta 1876 Pöytyä – 31. heinäkuuta 1953) oli suomalainen rakennusmestari.
Vilho Ääri valmistui Turun teollisuuskoulun tie- ja vesirakennusosastolta 1899 ja hän teki sittemmin opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan.
Ääri toimi rakennusmestarina Tornion ratarakennuksella ja sitten liike- ja asuinrakennustyömailla Helsingissä, työnjohtajana Helsingin päärautatieaseman työmaalla ja rakennustöiden valvojana Heimolan talon työmaalla. Ääri perusti yhdessä rakennusmestari Akseli W. Malmin kanssa vuonna 1910 "Rakennustoimisto Rakentaja"-nimisen rakennusliikkeen. Liike rakensi eri puolille Suomea yli 60 rakennusta, niiden joukossa Kansallis-Osake-Pankin Helsingin, Hämeenlinnan ja Jyväskylän konttorirakennukset, Hämeenlinnan Säästöpankin rakennus ja Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan rakennusryhmä.
Vilho Ääri kuului useiden yhtiöiden johtokuntiin. Hän oli mukana perustamassa Asfaltti Oy. Lemminkäistä ja Repola Wood Ltd. Oy:tä, kuului niiden johtokuntiin ja oli Repola Woodin toimitusjohtajana.
Ilkka Halso

Ilkka Halso (s. 14. lokakuuta 1965 Orimattila) on suomalainen valokuvataiteilija. Vuodesta 1989 lähtien hän on pitänyt useita näyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. Halso käsittelee töissään muun muassa luontoa ja ihmisen ja luonnon suhdetta.
Halso valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun valokuvataiteen laitokselta vuonna 1992. Vaikuttajikseen hän on maininnut Pentti Sammallahden, Kari Paajasen ja Ulla Jokisalon. Yksi Halson tunnetuimpia teoksia on "Kitkajoki" (2004).
Ilkka Halso sai Nuori Suomi -palkinnon 1994 ja oli Fotofinlandia-finalisti vuosina 1996 ja 2000. Halsolle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha vuosille 2020–2024.
Le Ménil

Le Ménil on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 52 kilometriä Épinalin kaupungista kaakkoon.
Le Ménil kuului läheisen Ramonchampin kunnan seurakuntaan. Kirkkomatkat olivat hankalia ja aikaa vieviä, jonka takia kuntalaiset halusivat oman kirkon. Uuden kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1734, ja seuraavana vuonna 1735 Saint-Blaisen kirkko valmistui.
Hans Hækkerup

Hans Hækkerup (3. joulukuuta 1945 – 22. joulukuuta 2013) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1979–1981 ja 1984–2001 sekä toimi Tanskan puolustusministerinä vuosina 1993–2000.
Yksityiselämä.
Hans Hækkerupin isä Per Hækkerup ja setä Hans Erling Hækkerup olivat myös poliitikkoja.
Damaris Egurrola

Damaris Berta Egurrola Wienke (s. 26. elokuuta 1999 Orlando, Yhdysvallat) on espanjalais-alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 41 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa Alankomaiden maajoukkueessa hän pelasi huhtikuussa 2022 Kyprosta vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kolme ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa, ja teki maalin alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle neljässä ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa tappiollisessa puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan.
Egurrola edusti nuorten maaotteluissa Espanjaa ja pelasi myös Espanjan naisten maajoukkueessa yhden maaottelun ennen siirtymistään edustamaan äitinsä kotimaata Alankomaita. Hän pelasi yhden ottelun myös isänsä kotiseudun Baskimaan maajoukkueessa. Hän voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017 sekä saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018.
Seuratasolla Egurrola on edustanut espanjalaista Athletic Bilbaota vuoteen 2020 saakka, englantilaista Evertonia kaudella 2020–2021 ja ranskalaista Lyonia tammikuusta 2021 alkaen. Hän voitti Mestarien liigan vuonna 2022.
Kerstin Casparij

Kerstin Yasmijn Casparij (s. 19. elokuuta 2000) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 46 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2021 Kyprosta vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kolme ottelua, joista yhden avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2023 hän tuli vaihdosta kentälle joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa.
Seuratasolla Casparij on edustanut kotimaassaan Heerenveeniä, Alkmaaria ja kausina 2020–2022 Twenteä. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi englantilaisseura Manchester Cityyn.
WWE Tag Team Championship (2024-)

WWE SmackDown Tag Team Championship on yhdysvaltalaisessa World Wrestling Entertainment -nimisessä painiorganisaatiossa Smackdown-nimisen brändin miesten joukkuemestaruus. Se on toinen miesten joukkuemestaruusvöistä ja vastaavanlainen löytyy Raw-brändissä Se otettiin käyttöön 23. elokuuta 2016. Smackdownin vyöt olivat väriltään siniset ja Rawin olivat punaiset. Uudet vyöt korvasivat aikaisemman WWE Tag Team Championship - vyöt, josta molempien brändien miehet ottelivat. WWE Tag Team Championshipin uudelleennimettiin Raw Tag Team Championship mestaruudeksi samalla säilyttäen aikaisemmat tilastot. Ensimmäisenä miesten Smackdown joukkuemestaruuden voittivat Heath Slater ja Rhyno. Tällä hetkellä joukkuemestari on The Wyatt Sicks (Dexter Lumis ja Joe Gacy) ensimmäistä kertaa.
Lista yhteenlasketuista mestaruuskausista.
Painijana.
Reni

Reni () on satamakaupunki Etelä-Ukrainan Odessan alueen lounaiskulmassa. Reni sijaitsee Izmajilin piirissä Tonavan pohjoisrannalla; vastarannalla on Romania ja kaupungin länsi- ja luoteispuolella sijaitsee puolestaan Moldova. Renistä on maanteitse noin 300 kilometriä koillisessa sijaitsevaan aluekeskus Odessaan. Ukrainan tilastokeskus arvioi Renin asukasluvuksi 18 011 (1.1.2021).
Reni oli aiemmin Renin piirin (38 600 asukasta, 2005) hallintokeskus, mutta heinäkuussa 2020 Ukrainan piirijakoa uudistettiin. Tällöin Renistä tuli osa laajentunutta Izmajilin piiriä.
Intianpuuvilla

Intianpuuvilla ("Gossypium herbaceum") on puuvillalaji, joka on kotoisin Saharan eteläpuolisen Afrikan ja Arabian puolikuivilta alueilta, missä se kasvaa edelleen monivuotisina pensaina. Intianpuuvillaa viljellään tekstiilituotantoon, ihmisravinnoksi (öljy) sekä rehuksi. Sillä on myös potentiaalisia lääketieteellisiä käyttökohteita.
Kuvaus.
Intianpuuvillalla on korkeat varret, jotka kasvavat noin 60–180 senttimetriä korkeiksi, joissa on leveät, karvaiset lehdet. Kasvin tuottamat kukat ovat pieniä, keltaisia ja niiden keskiosa on violetti.
Kypsänä ja lämpimällä säällä kukkakapseli halkeaa ja paljastaa tiukasti puuvillaan kääriytyneet siemenet. Kasvin tuottama puuvilla on lyhyttä, noin viisi senttimetriä pitkää, joka on tiukasti siemeneen kiinnittynyt. Puuvillakuidut kasvavat siemenen pinnasta, ja ne voidaan erotella siitä joko käsin tai koneellisesti. Irrallista kuitua kutsutaan nukaksi. Kuidut koostuvat lähes puhtaasta selluloosasta. Tyypillinen tuotto on noin 340 kiloa hehtaarilta.
Käyttö.
Puuvillanukan pääasiallinen käyttötarkoitus on vaatetekstiilien valmistus. Kuidut kehrätään langoiksi ja ne kudotaan kankaiksi. Puuvillaa kankaana arvostetaan sen mukavien, hengittävien ominaisuuksien, kestävyyden, ja helpon värjäämisen vuoksi.
Lajin villien populaatioita käytetään paikallisesti kehräämiseen tai lääkkeenä.
Levantissa intianpuuvillan siemeniä on käytetty ruoan, rehun ja öljyn lähteenä. Puuvillansiemenet sisältävät jopa 20 % öljyä ja 20 % proteiineja, mikä tekee niistä potentiaalisesti hyvän ravinnonlähteen. Kuitenkin pienet rauhaset, kasvin kaikissa osissa, juuria lukuun ottamatta, joita on erityisesti siemenissä, sisältävät myrkyllisiä kemikaaleja, erityisesti polyfenoliyhdistettä gossypolia. Gossypoli on erittäin myrkyllistä eläimille, ja on osa kasvin puolustusmekanismia. Se voi aiheuttaa vakavia kasvu- ja kehityshäiriöitä ihmisille ja kotieläimille, erityisesti yksimahaisille eläimille. Tästä syystä öljyn tai kokonaisten siementen käyttö ihmisravinnoksi on riippuvaista gossypolin poistamisesta kuumentamalla tai muulla menetelmällä. Puuvillasiemenestä uutettua gossypolia voidaan käyttää miesten ehkäisyvälineenä, mutta se voi aiheuttaa peruuttamatonta hedelmättömyyttä toistuvan käytön jälkeen. Laboratoriorotilla tehdyissä kokeissa se on kyennyt keskeyttämään varhaisen raskauden.