8. sotasairaala

8. sotasairaala (8. SotaS) toimi talvi- aikana Lahdessa, Nastolassa ja Heinolan maalaiskunnassa ja jatkosodan aikana lisäksi Heinolassa, Kärkölässä, Padasjoella ja Orimattilassa. 
Talvisota.
8. SotaS:n perustamista ryhdyttiin suunnittelemaan vasta kaksi päivää ennen ylimääräisiä kertausharjoituksia lokakuussa 1939. Perustaminen tapahtui 13.10.1939 alkaen ja sairaalan päällikkölääkäriksi määrättiin Lahden kunnallissairaalan ylilääkäri Heikki Nyyssölä. 
Enimmillään 8. SotaS:ssa oli talvisodan aikana 1 413 sairaansijaa. Vierumäen urheiluopisto oli ollut 1.1.1940 asti 18. sotasairaalan osasto N:o 2 ja Salpausselän parantola 8.2.1940 asti 9. sotasairaala. 8. SotaS:n alaisuuteen kuuluivat lyhyen aikaa 18. Sotasairaalan osastona N:o 1 poliklinikka ja 50 sairaansijan osasto Heinolan Kylpylaitoksella tammikuussa 1940, Tanskalainen ambulanssi toimi Lahden kansanopistolla maalis-huhtikuussa 1940, ja 29. Kenttäsairaala huhtikuussa 1940, sijoituspaikkana Kärkölän kunnalliskoti ja lähiympäristön talot.
Lentopommituksista kärsi Lahdessa 8. SotaS:n osastoista eniten Läntinen kansakoulu. 12.1.1940 tapahtuneessa pommituksessa kuoli yksi henkilö, sairaalan apumies. 5.3.1940 rakennukseen tuli kolme täysosumaa, joiden seurauksena kuoli kolme sairaanhoitajaa ja kaksi potilasta, minkä lisäksi kaksi henkilöä sai vaikeita vammoja. Koulun käyttö sairaalana päättyi silloin suurten vaurioiden johdosta.
Talvisodan päätyttyä 13.3.1940 8. SotaS:n toiminta jatkui sen jälkeen osittain supistettuna toukokuun loppuun 1940. Silloin vaikeimmat kirurgiset potilaat siirrettiin alankomaalaisen ambulanssiosaston hoitoon Vierumäen urheiluopistolle. Muut potilaat siirrettiin Lahteen 1.6.1940 perustettuun varuskuntasairaalaan, jonka toimipaikat olivat Itäinen eli Möysän kansakoulu ja Lahden Tyttölyseo.
Viipurin sotilassairaala oli ollut sodan aikana 43. sotasairaalana Joutsenossa Tiuruniemen parantolassa ja heti sodan jälkeen Nokialla. Kesäkuussa 1940 43. sotasairaala siirrettiin Lahteen, ja se jatkoi täällä sotilassairaaloiden toimintaa. Siitä tuli jälleen Viipurin sotilassairaala, joka oli sijoitettuna 29.7.1940 alkaen Lahden kansanopistoon ja 2.8.1940 alkaen lisäksi Vierumäen urheiluopistoon. Näin Viipurin sotilassairaalassa oli sairaansijoja tuolloin yhteensä noin 400.
Jatkosota.
Jo helmikuussa 1941 Viipurin sotilassairaalan sisätautien osaston osastonlääkäri Robert von Bonsdorff sai käskyn laatia suunnitelmat 8. sotasairaalan uudelleen perustamiseksi Lahden seudulle, sillä sodan uhka kasvoi jatkuvasti. Huhtikuun alussa 1941 Viipurin sotilassairaala ehdittiin muuttaa Keskussotilassairaala 2:ksi, mutta sodan uhkan lisääntyessä annettiin jo kesäkuussa 1941 käsky muodostaa jälleen 8. sotasairaala laajentamalla Keskussotilassairaala 2:a.
Jatkosodan syttyessä, runsaan kolmen viikon kuluessa 20.6.–15.7.1941, perustettiin Lahteen ja sen ympäristöön 8. SotaS, jossa oli aluksi 2 929 sairaansijaa. 26.6.1941 Suomen todettiin joutuneen uudelleen sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Enimmillään 8. SotaS:ssa oli sairaansijoja hieman yli 3 200 ja henkilökuntaa n. 1 200. Sairaalan päällikkölääkärinä oli vuoden verran lääkintämajuri Johannes Wahlberg ja syksystä 1942 alkaen lääkintämajuri Robert von Bonsdorff. 8. SotaS oli alistettu suoraan päämajalle. Alkuvaiheessa sotasairaalan esikunta oli Lahden yhteiskoululla, josta se siirtyi Lahden kansanopistolle.
8. SotaS oli jatkosodan aikaista sotasairaaloista suurin. Asemasotavaiheessa sen osastoja supistettiin tilanteen salliessa. Niinpä esim. Lahden lyseo oli välillä koulukäytössä, kunnes se vuonna 1944 suurhyökkäyksen alkaessa muutettiin jälleen kirurgiseksi osastoksi. 8. SotaS:n kautta kulki jatkosodan aikana n. 45 000 potilasta eli neljännes kaikista haavoittuneista.
Jatkosota päättyi 4.9.1944 aselepoon ja 18.9.1944 solmittuun välirauhansopimukseen. Sodankäynti jatkui kuitenkin 15.9.1944–25.4.1945 Lapissa saksalaisia vastaan. 8. sotasairaala lakkautettiin marraskuun lopussa 1944, ja 1.12.1944 siitä muodostettiin jälleen Keskussotilassairaala 2, joka korvasi aikaisemman Viipurin Sotilassairaalan.