tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rikke Karlsson

Rikke Karlsson (s. 29. huhtikuuta 1965) on tanskalainen poliitikko, joka toimi europarlamentaarikkona vuosina 2014–2019. Hänet valittiin Tanskan kansanpuolueen listalta, mutta hän erosi puolueesta seuraavana vuonna.
Anna Rosbach

Anna Rosbach (s. 2. helmikuuta 1947 Gladsaxe) on tanskalainen poliitikko, joka toimi europarlamentaarikkona vuosina 2009–2014. Hänet valittiin Tanskan kansanpuolueen listalta, mutta hän erosi puolueesta vuonna 2011.
Niitty Hahl

Niitty Hahl (s. 1. lokakuuta 2005 Mikkeli) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Kansallisessa Liigassa Kuopion Palloseuraa.
Hahl muutti 11-vuotiaana perheensä mukana Kuopioon, jossa hän pelasi Pallokissojen juniorijoukkueissa. Hän pelasi Kansallisessa Liigassa ensimmäisen ottelunsa kaudella 2022. Kuopion Palloseura voitti toisen peräkkäisen liigamestaruutensa kaudella 2023, ja Hahl pelasi tuolloin 19 liigaottelua ja teki maalin huhtikuun lopulla Helsingin Palloseuraa vastaan. Kausi 2024 päättyi SM-hopeaan. Hahl pelasi tuolla kaudella 21 liigaottelua ja teki kaksi maalia, toukokuussa PK-35 Vantaata vastaan ja elokuun lopulla Pallokerho Keski-Uusimaata vastaan.
Hahl on pelannut Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.
Gitte Seeberg

Gitte Seeberg (s. 25. kesäkuuta 1960 Kööpenhamina) on tanskalainen poliitikko, joka toimi europarlamentaarikkona vuosina 2004–2007. Lisäksi hän on ollut Tanskan parlamentin kansankäräjien jäsen vuosina 1994–2004 ja 2007–2008. Seeberg kuului aiemmin konservatiiviseen kansanpuolueeseen, mutta erosi siitä vuonna 2007 perustettuaan Naser Khaderin ja Anders Samuelsenin kanssa liberaalin allianssin. Ajauduttuaan erimielisyyksiin puoluetoveriensa kanssa Seeberg jätti politiikan vuonna 2008 ja työskenteli sen jälkeen Tanskan WWF:n pääsihteerinä vuoteen 2016.
Sarah Weber

Sarah Weber (s. 14. helmikuuta 2003) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen ja on edustanut vuodesta 2025 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Weber on pelannut joukkueessa huhtikuulle 2025 mennessä neljä sarjaottelua.
Bethany Balcer

Bethany Catherine Balcer (s. 7. maaliskuuta 1997 Hudsonville, Ottawan piirikunta, Michigan) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä.
Balcer edusti aiemmin vuodet 2019–2024 saman sarjan Seattle Reigniä. Hän pelasi joukkueessa 113 sarjaottelua, joissa hän iski 35 maalia. Nykyisessä joukkueessaan hän on kerännyt huhtikuulle 2025 mennessä nimiinsä 10 sarjaottelua, ja hän on tehnyt niissä kolme maalia. Balcer pelasi vuonna 2021 yhden ottelun Yhdysvaltain naisten A-maajoukkueessa.
Olivia Sekany

Olivia Sekany (s. 29. joulukuuta 1998 Livermore, Alamedan piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän on edustanut vuodesta 2023 NWSL-sarjassa pelaavaa Racing Louisvilleä. Hän pelasi kaudella 2024–2025 lainasiirrolla Brisbane Roaria.
Sam Staab

Samantha Keala Staab (s. 28. maaliskuuta 1997 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen ja on edustanut seuratasolla vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa Chicago Red Starsia.
Staab pelasi aiemmin vuodet 2019–2023 saman sarjan Washington Spiritissä. Hän voitti joukkueen kanssa vuoden 2021 sarjamestaruuden. Hän pelasi kaudella 2019–2020 lainasiirrolla Australian Western Sydney Wanderersissa. Nykyisessä seurassaan hän on pelannut toukokuuhun 2025 mennessä 22 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin.
Staab pelasi vuosina 2018 ja 2019 molempina yhden ottelun Yhdysvaltain alle 23-vuotiaiden naisten maajoukkueessa. Hän debytoi vuonna 2024 A-maajoukkueessa ja pelasi samana vuonna kaksi ottelua.
Lipjani

Lipjani (, ) on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Pristinan piirissä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väkiluvuku oli 57 605 asukasta.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Kaçanikun 33 409 asukkaasta 57 605 oli albaaneja, 1 812 aškaaleita, 513 serbejä, 342 romaneja, 128 turkkilaisia, 42 bosniakkeja, 6 goraneita ja 4 egyptiläisiä. 260 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin ja 31 ei määritellyt etnisyyttään.
Maria Waldmann

Maria Katharina Waldmann (19. marraskuuta 1845 Wien – 6. marraskuuta 1920 Ferrara) oli itävaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja. Häntä kuvailtiin aikoinaan altoksi, mutta nykyisin määritelmin hän olisi ollut mezzosopraano. Waldmann oli Giuseppe Verdin kirjeenvaihtokumppani ja esiintyi useissa tämän teoksissa.
Waldmann opiskeli vuodesta 1861 musiikkikonservatoriossa ja valmistui sieltä vuonna 1865 hopeisen ansiomitalin saajana. Hän esiintyi marraskuussa 1864 alttosolistina Georg Friedrich Händelin oratoriossa "Judas Maccabeus". Oopperadebyyttinsä Waldmann teki elokuussa 1865 Wiesbadenissa Wolfgang Amadeus Mozartin "Taikahuilun" esityksessä. 1860-luvun lopussa hän sai lisäopetusta Milanossa Francesco Lampertilta. Waldmann esiintyi Italiassa ensimmäisen kerran huhtikuussa 1869 Ferraran kaupungissa. Hän kiersi vuosina 1869–1870 Moskovassa ja Varsovassa. Hänet kiinnitettiin vuonna 1871 Milanon La Scalaan, jossa hän vuonna 1872 tulkitsi Amneriksen roolin Verdin "Aidan" Euroopan-ensiesityksessä.
Waldmann esiintyi solistina Verdin "Requiemin" kantaesityksessä vuonna 1874. Verdi loi teoksen “Liber scriptus“ -osion Waldmannia varten. Waldmann oli vuodesta 1876 naimisissa herttua Galeazzo Massarin kanssa. Hän lopetti esiintymisen avioiduttuaan ja keskittyi lapsenkasvatukseen.
Bulgarian kansalaisuus

Bulgarian kansalaisuus on laillinen suhde Bulgarian tasavallan ja yksittäisen henkilön välillä. Maassa noudatetaan sekä ius soli- että ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä.
Syntyperäisiä Bulgarian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät vähintään yhden seuraavista ehdoista:
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella.
Hakemuksen perusteella kansalaisuus voidaan myöntää hakijalle, joka täyttää seuraavat ehdot:
Bulgarian kansalaisen kanssa naimisissa olevan hakijan kohdalla vaadittu asumisaika on lyhennetty kolmeen vuoteen.
Kaksoiskansalaisuus ja kansalaisuuden menettäminen.
Bulgaria sallii kaksoiskansalaisuuden, mutta vain, jos henkilö on syntyperäinen bulgarialainen tai jos hän on jonkun toisen EU-maan, Norjan, Islannin, Liechtensteinin tai Sveitsin kansalainen. Bulgarian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Syntyperäiset bulgarialaiset voivat luopua kansalaisuudestaan hakemuksella, mikäli he pystyvät todistamaan, että saavat jonkin toisen maan kansalaisuuden valtiottomuuden estämiseksi. Hakemuksella kansalaisuutensa saaneet henkilöt voivat menettää kansalaisuutensa, mikäli he ovat pimittäneet tietoja hakemuksessaan tai syyllistyneet johonkin vakavaan rikokseen valtiota vastaan.
Na Hye-sŏk

Na Hye-sŏk (; 28. huhtikuuta 1896 Suwon – 10. joulukuuta 1948) oli korealainen taidemaalari, runoilija, kirjailija ja feministi. Hän käytti taiteilijanimeä Jeongwol (정월; 晶月).
Na opiskeli Tokiossa taidekorkeakoulussa pääaineenaan länsimaista öljyvärimaalausta. Hän osallistui japanilaista miehityshallintoa vastustaneen maaliskuun 1. päivän liikkeen toimintaan ja joutui tämän takia vangituksi. Na meni naimisiin perheensä häntä edustamaan palkkaaman juristin kanssa. Hän oli perustajajäsen "Pyeheo"-kirjallisuuslehdessä ja julkaisi siinä runojaan. Hän kirjoitti artikkeleita myös ensimmäiseen korealaisille naisilleen suunnattuun lehteen, "Sinyeojaan". Na lähti vuonna 1927 miehensä kanssa kolmeksi vuodeksi Eurooppaan. Hänellä oli Pariisissa huhun mukaan suhde cheondogyon johtajan kanssa. Hänen miehensä otti hänestä avioeron uskottomuuden perusteella vuonna 1931. Ei tiedetä, oliko uskottomuus todellista, mutta Na leimautui väitteen seurauksena. Mainehaitasta huolimatta hän osallistui 10. Chōsen-taidenäyttelyyn vuonna 1931 ja voitti siinä erikoispalkinnon.
Nan tunnetuin proosateos on "Gyeonghui" (1918), jota pidetään korealaisen kirjallisuuden ensimmäisenä feministisenä novellina. Na kritisoi kirjoituksissaan patriarkaalisia arvoja ja tuki naisten vapautumista. Hän julkaisi merkittäviä esseitä, joissa puolusti naisten seksuaalisia oikeuksia. Na kuoli kulkureille tarkoitetussa sairaalassa vuonna 1948.
Victoria Hæstad Bjørnstad

Victoria Hæstad Bjørnstad (s. 1999 Oslo, Norja) on norjalainen suunnistaja. MM-kilpailuissa Bjørnstad on saavuttanut hopeaa sprinttiviestissä Doksyn MM-kilpailuissa 2021 ja pronssia sprinttiviestissä Edinburghin MM-kilpailuissa 2024. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan sijoittunut pudotussprintissä yhdeksänneksi Edinburghin MM-kilpailuissa 2024. 
EM-kilpailuissa hän on saavuttanut sprinttiviestissä kultaa 2025 ja pronssia 2021. 
Yksittäisessä suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi Oltenin pudotussprintissä vuonna 2024. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia viestissä vuosina 2017 ja 2018. Seuratasolla hän oli mukana voittamassa Venlojen viestiä IFK Göteborg Orienteringin joukkueessa vuonna 2022.
Annika Pasanen

Annika Pasanen (s. 1976, Kinnula) on suomalainen kielitieteilijä. Hänen tutkimusalanaan on sosiolingvistiikka ja siinä erityisesti vähemmistökielten, etenkin saamelaiskielten uhanalaisuus ja elvyttäminen.
Annika Pasanen on opiskellut suomalais-ugrilaista kielentutkimusta Helsingin yliopistossa, missä hän teki gradunsa vuonna 2003 aiheesta "Kielipesä ja revitalisaatio – karjalaisten ja inarinsaamelaisten kielipesätoiminta." Vuonna 2015 valmistui hänen väitöskirjansa "Kuávsui já peeivičuovâ. ’Sarastus ja päivänvalo’. Inarinsaamen kielen revitalisaatio." Hän on työskennellyt tutkijana Helsingin yliopistossa; vuodesta 2021 lähtien hän on toiminut sosiolingvistiikan professorina Koutokeinossa Saamelaisessa korkeakoulussa. 
Aiheesta muualla.
Annika Pasasen kotisivu Saamelaisen korkeakoulun sivustolla
Laine Hardy

Laine Hardy (s. 12. syyskuuta 2000 Baton Rouge, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän voitti "American Idolin" 17. tuotantokauden vuonna 2019.
Hardy aloitti kitaransoiton 7-vuotiaana ja kävi kitaratunneilla muutaman vuoden. Hän soitti teini-ikäisenä veljensä ja serkkujensa kanssa Band Hardy -nimisessä kokoonpanossa. Hän valmistui French Settlement High Schoolista vuonna 2018. Hänen isoäitinsä on kotoisin Etelä-Koreasta.
Hardy osallistui 16-vuotiaana lokakuussa 2016 Ultimate Vocal Music Summitiin, jonka stipendiaatti hän oli. Ultimate Vocal Music Summitin perusti vuonna 2015 kokenut säveltäjä-tuottaja Dawn Elder yhteistyökumppaniensa kanssa. Tapahtuman tarkoituksena on mentoroida ja valmentaa nuoria laulaja-lauluntekijöitä.
Hardy osallistui "American Idoliin" ensimmäisen kerran vuonna 2018, jolloin hän pääsi 50 parhaan joukkoon. Vuonna 2019 hän meni "Idoliin" säestämään kitaralla ystäväänsä Ashton Gilliä, jolloin tuomaristo suostutteli hänet uudelleen mukaan kilpailuun. Hän eteni finaaliin ja voitti kilpailun. Tuomareina toimivat Katy Perry, Luke Bryan ja Lionel Richie. Hän esitti muun muassa kappaleet ”Come Together”, ”That’s All Right, Mama” ja ”Johnny B. Goode” sekä finaalissa Marc Broussardin tunnetuksi tekemän kappaleen ”Home”, Hank Williamsin ”Jambalaya (On the Bayou)” ja Sam Cooken ”Bring It On Home to Me”.
Hardy pidätettiin huhtikuussa 2022 salakuuntelusta epäiltynä. Häntä syytettiin äänityslaitteen sijoittamisesta ex-tyttöystävänsä asuntolahuoneeseen Louisianan osavaltionyliopistossa. Hardy suoritti esitutkinnan aikaisen, kuukausia kestäneen kuntouttavan interventio-ohjelman, joka on tehty niille, jotka ensimmäistä kertaa syyllistyvät rikokseen, jossa ei ole käytetty väkivaltaa.
Lokakuussa 2022 hän ilmoitti jättävänsä Disney Music Groupin ja 19 Entertainmentin ja etsivänsä uutta suuntaa urallaan.
Suhareka

Suhareka ( tai "Theranda", ) on kaupunki ja kunta Kosovossa. Se sijaitsee Prizrenin piirissä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väkiluku oli 59 722 asukasta.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Suharekan 59 722 asukkaasta 59 076 oli albaaneja, 493 aškaaleita, 41 romaneja, 15 bosniakkeja, 5 egyptiläisiä, 4 turkkilaisia ja 2 serbejä. 15 asukasta kuului muihin etnisiin ryhmiin ja 71 ei määritellyt etnisyyttään.
Inkeri Rytömaa

Irma Inkeri Rytömaa o.s. Viitanen (3. lokakuuta 1933 Turku – 18. maaliskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja kariesopin professori.
Rytömaan vanhemmat olivat kouluneuvos Otto Viitanen ja opettaja Saima Helena Tähtinen ja puoliso vuodesta 1955 professori Tapio Rytömaa. Inkeri Rytömaa tuli yloppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1952 ja valmistui Helsingin yliopistosta hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1958. Hammaslääketieteen tohtoriksi hän väitteli siellä 1972. Hän tutki hammaslääketieteellisen ympäristötoksikologian uraauurtavassa väitöstyössään ydinräjäytysten myötä syntyvän Strontium-90:n kertymistä kehittyviin hampaisiin.
Rytömaa oli oli Loimaan kauppalan kouluhammaslääkäri 1958–1960 ja Turussa ylioppilaiden terveydenhoitoaseman hammaslääkäri ja vt. kouluhammaslääkäri 1961 sekä Helsingin ylioppilaiden hammashoitolan hammaslääkäri 1962–1980. Helsingin yliopistossa Rytömaa oli hammaslääketieteen laitoksen assistentti 1964–1972, kariesosaston apulaisopettaja 1973–1980 ja kariesopin dosentti 1977–1980, vt. apulaisprofessori 1979–1980, apulaisprofessori 1980–1995 ja vt. ja varsiainen professori useaan eri otteeseen. Hänellä oli myös useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Suomen Hammaslääkäriseura Apollonian julkaiseman lehden "Proceedings of the Finnish Dental Society" päätoimittaja Rytömaa oli 1979–1984.
Bellone-luokka

Bellone-luokka oli Ranskan laivaston kolmen kaksoisrunkoisen sukellusveneen ( tammikuusta 1923 ) muodostama alusluokka.
Else Ury

Else Ury (1. marraskuuta 1877 Berliini, Saksa – 13. tammikuuta 1943 Auschwitz) oli saksalainen kirjailija, aikoinaan Weimarin tasavallan suosituin lasten- ja nuortenkirjailija.
Elämä.
Else Ury kasvoi Berliinissä juutalaisen tupakkatehtailijan tyttärenä. Perhe oli liberaalia sivistysporvaristoa, joka kuului juutalaiseen seurakuntaan mutta vaali myös saksalaista kulttuuria ja identiteettiä. Toisin kuin kolme sisarustaan ja romaaniensa useimmat sankarittaret, Else Ury ei kouluttautunut ammattiin eikä mennyt naimisiin. Aikansa ylemmän keskiluokan nuorten naisten tapaan hän tyttökoulun käytyään asui kotona odotellen sopivan puolison löytymistä ja ryhtyi aikansa kuluksi kirjoittelemaan. Vuonna 1906 hän julkaisi ensimmäisen tyttökirjansa "Studierte Mädel" (’Opiskelijatyttöjä’). Siinä kuvattiin maailmaa, joka Berliinissä ei vielä ollut edes mahdollinen: Preussissa naiset saivat oikeuden opiskella yliopistossa vasta 1908.
Kuuluisaksi Ury tuli vuosina 1913–1925 ilmestyneillä "Nesthäkchen" (’Kuopus’) -kirjoillaan. Kirjasarjan päähenkilö on vauraan porvaristoperheen tytär Annemarie, joka tarinan kestäessä kasvaa pikkutytöstä nuoreksi naiseksi. ”Kuopus” on aina iloinen ja reipas, kaikki pitävät hänestä, vaikka hän joko harkitsemattomuuttaan tai kujeilunhalusta tekee kaikenlaisia hauskoja kepposia. Alun perin kirjasarjan piti päättyä kuuteen osaan, mutta laaja lukijakunta vaati jatkoa, ja sarjaan syntyi vielä neljä osaa, joissa Annemarie avioituu lääkärin kanssa, saa lapsia ja lopulta lapsenlapsia. Nesthäkchen-sarja sai vaikutteita Uryn ja hänen sisarustensa elämästä, mutta toisin kuin sankarittarensa, Ury jäi naimattomaksi ja elätti itsensä työllään. Nesthäkchen-kirjojen tuotolla hän pystyi tukemaan myös köyhtyneitä vanhempiaan ja rakennuttamaan Riesengebirge-vuoristoon loma-asunnon, jossa hän järjesti lukijatapaamisia.
Kaikkiaan Ury kirjoitti 39 kirjaa, joita on myyty seitsemän miljoonaa kappaletta.
Natsien valtaannousun jälkeen Ury erotettiin Saksan kirjailijaliitosta 1933, mikä merkitsi käytännössä työskentelykieltoa. Vielä samana vuonna hän oli itse romaanissaan "Jugend voraus!" (’Nuoriso edellä!’) kaiuttanut natsi-ideologian henkeen sopivaa isänmaallista paatosta. Uryn useat sukulaiset lähtivät maasta, Hans-veli teki itsemurhan. Vielä 1938 Ury kävi Lontoossa tapaamassa sukulaisiaan mutta palasi Saksaan huolehtimaan invalidisoituneesta äidistään.
Tammikuussa 1943 Ury vietiin Auschwitzin keskitysleiriin, ja yhdessä 872:n samassa kuljetuserässä saapuneen Berliinin juutalaisen kanssa hän joutui heti kaasukammioon. Vuonna 1995 leirin kokoelmista löytyi hänen nimellään varustettu matkalaukku, joka on nykyään Auschwitzin museossa.
Jälkimaine.
Nesthäkchen-kirjoista ilmestyi toisen maailmansodan jälkeen useita, osaksi lyhennettyjä uusintapainoksia. ZDF tuotti sarjan ensimmäisestä kolmesta osasta jouluksi 1983 tv-sarjan, joka esitettiin useina uusintoina.
Else Uryn muistolaatta on hänen entisessä asuinpaikassaan Berliinin Charlottenburgissa, ja hänen mukaansa on nimetty katuja sekä berliiniläinen kirjasto.
Suomennettuja teoksia.
Elsa Ury: "Hannu-veitikka. Kertomus nuorille." Helsinki: Kirja, 1924.
Dupuy de Lôme -luokka

Dupuy de Lôme -luokka oli Ranskan laivaston kahden kaksoisrunkoisen sukellusveneen ( tammikuusta 1923 ) muodostama alusluokka.
Luottamus (ukrainalainen puolue)

Luottamus () on ukrainalainen puolue, joka rekisteröitiin kesäkuussa 2020.
Puolueen puheenjohtaja on Oksana Kyjivets, joka on Kiovan kansantaloustieteellisen yliopiston professori, mutta käytännössä puolueen johtajana toimii parlamentaarisen ryhmän puheenjohtaja Oleh Kulinitš. Kulinitš on ollut ehdokkaana Pultavan alueelta kolmessa vaalissa ja on toiminut Kyjivetsin edeltäjänä.
Puolue saavutti hyvän tuloksen vuoden 2020 paikallisvaaleissa, saaden 16 paikkaa Pultavan aluehallituksessa ja voittaen useita kunnallisjohtajuuksia. Puolue on ollut osallisena skandaaleissa, jotka liittyvät vaalikampanjassa ilmenevään äänestäjien lahjontaan sekä korruptioepäilyihin, erityisesti sen johtohahmoihin, kuten Oleh Kulinitšiin, jotka ovat olleet rikosepäilyjen kohteena. Puolueen jäsenet ovat olleet tunnettuja lahjojen antamisesta vaaleissa, ja Kulinitšin tausta on ollut kiistanalainen, sillä hän on ollut aikaisemmin epäiltynä korruptiosta ja osallisena epäeettisissä toimissa.
Hawara

Hawara on Egyptissä lähellä Faijumin keidasta sijaitseva arkeologinen kohde. Siellä on faarao Amenemhet III:n hautapyramidi. Pyramidi on kaltevuudeltaan loivempi kuin Amenemhatille Dahshuriin rakennettu pyramidi, joka päätettiin hylätä sen epävakauden vuoksi. Hawaran pyramidin sisus on rakennettu lähes kokonaan savitiilistä, ainoastaan uloin kerros oli kalkkikiveä.
Pyramidin yhteydessä sijaitsi valtava labyrinttimainen hautatemppeli, josta ei ole nykyisin jäljellä kuin rauniot. Kreikkalaisen historioitsija Herodotoksen mukaan Hawaran hautakompleksissa oli 12 pääpihaa, suuri määrä sisäpihoja ja erilaisia huoneita sekä muita tiloja.
Iskăr

Iskăr () on Tonavan sivujoki, joka on pisin kokonaan Bulgariassa virtaava joki, noin 400 kilometrin pituinen. Sen lähteet ovat Samokovin eteläpuolella Rila-vuoristossa, mistä alkavat sekä Beli (valkoinen) että Tšerni Iskăr (musta Iskăr). Se virtaa 65 kilometriä pitkässä rotkossa Balkanin vuorten halki ja yhdistää yli 500 metrin korkeudessa olevan Sofian ylängön Tonavan tasangolle. Joki yhtyy Tonavaan noin 30 km Nikopolista länteen. Alajuoksun varrella, Sofiasta kaakkoon, on Iskarin tekojärveen liittyvä pienten vesivoimaloiden ketju. Suurimmat sivujoet ovat Malki Iskăr ja Panega.
Iskărin valuma alue on 8 634 km2. Yli 30 % siitä on suojeltu Natura 2000 ohjelmassa. Joen yläjuoksu kuuluu Rilan kansallispuistoon.
Pop FM

Pop FM on suomalainen kaupallinen radiokanava, joka aloitti lähetyksensä 16. huhtikuuta 2025. Pop FM on RadioMedian jäsen.
Kanava keskittyy alkuvaiheessa pääasiassa popmusiikkiin 1990-luvulta nykypäivään. Kanavan taustalla on Mad Men Media Oy, joka sai toimiluvan Yle Puheelta vapautuneelle taajuudelle.
Yhtiön toimitusjohtaja Mattias Gustavssonin mukaan loppuvuodesta 2025 käynnistyvät uutislähetykset keskittyvät itsenäisiin ja kuulijakohdennettuihin suomenkielisiin uutisiin. Pop FM:n kanavapäällikkönä ja operatiivisena johtajana toimii Cia Heritty.
Juontajina toimivat Matti Roth, Essi Unkuri, Lassi Hurskainen ja Juuso Karikuusi.
Klassinen kausi

Klassinen kausi on arkeologian ja historian periodisoinneissa käytetty nimitys:
Diane-luokka (sukellusvene, 1916)

Diane-luokka oli Ranskan laivaston kahden kaksoisrunkoisen sukellusveneen ( tammikuusta 1923 ) muodostama alusluokka.
Tampereen teekkarit

Tampereen Teekkarit ry (puhekielessä myös "Treekkarit") on Tampereen yliopistossa toimiva yhdistys, joka vaalii Tampereen teekkarikulttuuria. Tampereen teekkarit sai alkunsa, kun Tampereen teknillinen yliopisto ja Tampereen yliopisto yhdistyivät. Aikaisemmin toimineen TTYY:n virallista toimintaa jatkoi TREY, jolloin teekkaritoimintaa varten perustettiin Tampereen Teekkarit.
Sanna Koskimäki

Sanna Koskimäki (s. 1993 Lappeenranta) on suomalainen kuvataiteilija.
Elämä.
Koskimäki valmistui Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta taiteen kandidaatiksi vuonna 2017 ja taiteen maisteriksi vuonna 2019.
Valmistumisen jälkeen Koskimäki aloitti opetustyön ohella yritystoiminnan kuvataiteilijana vuonna 2025.
Teri‘imaevarua II

Teri‘imaevarua II (23. toukokuuta 1841 – 12. helmikuuta 1873) oli Bora Boran kuningatar vuosina 1860–1873.
Varhainen elämä.
Teri‘imaevarua syntyi Ra‘iātealla vuonna 1841. Hänen äitinsä oli Tahitin kuningatar Pōmare IV ja isä tämän puoliso Ari‘ifa‘aite, ja perheeseen kuului seitsemän muuta sisarusta, joista kaikki eivät kuitenkaan selvinneet aikuisikään saakka. Hänen koulutuksensa hoidettiin yksityisesti.
Valtaannousu.
Kun Bora Boran kuningas, ja Pōmare IV:n entinen aviomies, Tapoa II kuoli vuonna 1860, Teri‘imaevarua nousi uudeksi hallitsijaksi. Kruunajaiset järjestettiin 3. elokuuta 1860. Teri‘imaevaruan äiti Pōmare pyrki heikentämään ranskalaisten valtaa Tahitilla, ja sitä ympäröivissä kuningaskunnissa, asettamalla omia lapsiaan johtaviin asemiin. Teri‘imaevaruan lisäksi myös kaksi hänen veljeään nousi valtaistuimelle: Pōmare V Tahitilla ja Tamatoa V Ra‘iātealla ja Taha‘alla.
Huolimatta siitä, että Teri‘imaevarua oli kuningatar, hänen ei juurikaan onnistunut hallita Bora Boraa ja hänen edeltäjänsä saavuttama vakaa hallinto alkoi rapistua Teri‘imaevaruan noustua valtaan.
Teri‘imaevarua meni naimisiin Temauiari‘i a Ma‘in kanssa. Häät järjestettiin Pape‘etessa 28. helmikuuta 1866. Liitto jäi lapsettomaksi.
Teri‘imaevarua hallitsi Bora Boraa kuolemaansa 12. helmikuuta 1873 asti, minkä jälkeen hänen veljentyttärensä Teri‘imaevarua III nousi uudeksi kuningattareksi. Hänen valtakautensa päättyi vuonna 1888, jolloin Ranska otti Bora Boran haltuunsa.
Joëssel-luokka

Joëssel-luokka oli Ranskan laivaston neljän kaksoisrunkoisen sukellusveneen ( tammikuusta 1923 ) muodostama alusluokka, jonka aluksista kahden, "Q115" ja "Q116", lopullinen tilaus jäi ensimmäisen maailmansodan vuoksi tekemättä.
Koen Lenaerts

Koen Lenaerts (s. 1954 Mortsel) on belgialainen oikeustieteilijä ja tuomari, joka on toiminut unionin tuomioistuimen presidenttinä 2015 alkaen. Hän on ollut Leuvenin katolisen yliopiston eurooppaoikeuden professori vuodesta 1983.
Lenaerts nimitettiin vasta perustetun Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen belgialaiseksi tuomariksi vuonna 1989, ja toimi tässä tehtävässä vuoteen 2003 saakka, jolloin hän siirtyi yhteisöjen tuomioistuimen (nyk. unionin tuomioistuin) tuomariksi. Lokakuussa 2012 hänet valittiin unionin tuomioistuimen varapresidentiksi ja lokakuussa 2015 hän nousi tuomioistuimen presidentiksi.
Lenaerts on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Lehtovuori (yritys)

Lehtovuori Oy on suomalainen kaupunkiympäristön kalusteisiin erikoistunut yritys, joka on perustettu vuonna 1945. Yrityksen pääkonttori ja tuotanto sijaitsevat Ylöjärvellä. Lehtovuoren tuotevalikoimaan kuuluu penkkejä, pyörätelineitä ja muita ulkokalusteita kuten City-roska-astia.
Lehtovuoren tuotteita on lentokentillä, ostoskeskuksissa, kouluissa ja julkisilla paikoilla.
Vuonna 2021 Lehtovuori Oy toimitti älyroska-astioita Ranskaan. Lisäksi CERNin tutkimuslaitos Sveitsissä hankki yritykseltä pyöräkatoksia.
Vuonna 2020 Turun kaupunki tilasi 150 älyroska-astiaa.
Lehtovuoren aurinkoenergialla toimivissa älyroska-astioissa on sisäinen puristusmekanismi. Astiat seuraavat täyttöastetta ja lähettävät tiedon pilvipalveluun, mikä mahdollistaa jätehuollon optimoinnin. Vuonna 2018 Solnan kaupunki Ruotsissa tilasi Lehtovuorelta älyroskiksia noin miljoonalla eurolla.
Euroopan unionin kertakäyttömuovidirektiivi (SUP-direktiivi) velvoittaa kuntia lisäämään tupakkaroskisten määrää. Lehtovuori on vastannut tähän tarpeeseen toimittamalla tuhansia tupakkaroskiksia kuntiin ympäri Suomen.
Luettelo Bulgarian kansallispuistoista

Bulgariassa on 1453 eri tavoin suojeltua aluetta, mutta vain kolme niistä kuuluu Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton luokan II luonnonsuojelualueisiin eli kansallispuistoihin.
Teri‘imaevarua III

Teri‘imaevarua III (28. toukokuuta 1871 – 19. marraskuuta 1932) oli Bora Boran viimeinen kuningatar vuosina 1873–1888.
Teri‘imaevarua syntyi Ra‘iātealla vuonna 1871. Hänen isänsä oli Ra‘iātean ja Taha‘an kuningas Tamatoa V ja äiti Moe a Ma‘i. Hän meni naimisiin naimisiin Hitia‘an päällikön Hinoi Pōmaren kanssa Bora Boralla 9. tammikuuta 1884. Pari erosi jo kolme vuotta myöhemmin. Teri‘imaevarua ei koskaan saanut omia lapsia, mutta adoptoi miehensä aiemmasta liitosta syntyneet lapset Rehurehu Tuheiavan ja Itia Tuheiavan. 
Teri‘imaevarua III nousi valtaistuimelle tätinsä Teri‘imaevarua II:n kuoltua 12. helmikuuta 1873. Hän oli valtaan noustessaan vielä alaikäinen, mutta hänellä oli silti absoluuttiset valtaoikeudet.
Ranska otti Bora Boran haltuunsa 17. huhtikuuta 1888. Teri‘imaevarua pysyi kuitenkin nimellisesti kuningattarena vielä seitsemän vuotta, kunnes monarkia laukkautettiin virallisesti 21. syyskuuta 1895. Tämän jälkeen Teri‘imaevarua oli vain kuninkaallisen perheen pää. Hän kuoli Bora Boralla 19. marraskuuta 1932.
Keski-Balkanin kansallispuisto

Keski-Balkanin kansallispuisto () on luonnonsuojelualue Bulgarian keskiosassa. Siihen kuuluu Balkanin vuorijonon keskeinen ja korkein osa. Kansallispuistoon kuuluu alueita viideltä hallintoalueelta: Lovetš (28 827,5 ha), Gabrovo (3 192,4 ha), Stara Zagora (10 550,7 ha): Plovdiv (25 702,1 ha) ja Sofia (3 396,8 ha).
Puisto on perustettu vuonna 1991, ja sen pinta-ala on nykyisin 720 km2. Se koostuu yhdeksästä erillisestä suojelualueesta: Boatin, Tsarichina, Kozya Stena, Steneto, Stara Reka, Dzhendema, North Dzhendem, Singing Rocks ja Sokolna. Sinne on merkitty yhteensä 580 km matkailijoille tarkoitettuja reittejä.
Keski-Balkanin kansallispuistossa on metsiä, joiden kokonaispinta-ala on 44 000,8 ha (61 %), sekä vuoristolaitumia ja niittyjä, joiden kokonaispinta-ala on 27 668,7 ha (39 %). Puisto perustettiin suojelemaan vuorten ainutlaatuista erämaata ja siihen liittyviä paikallisia perinteitä ja elinkeinoja. Sitä on ehdotettu Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2011.
Siitä tuli osa maailmanperintökohdetta vuonna 2017, kun kohdetta Karpaattien ja muiden Euroopan alueiden pyökkimetsät laajennettiin.
Dihydrokanelialkoholi

Dihydrokanelialkoholi (C9H12O) eli hydrokanelialkoholi tai fenyylipropanoli on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa ainesosana hajusteissa. Luonnossa dihydrokanelialkoholia esiintyy muun muassa useiden puiden hartseissa, kaneleissa ja useissa hedelmissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa dihydrokanelialkoholi on väritöntä nestettä, jolla on makea ja kukkaismainen hyasintteja muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin.
Dihydrokanelialkoholia valmistetaan pelkistämällä kanelialdehydiä, dihydrokanelialdehydiä tai kanelialkoholia. Vaihtoehtoisesti sitä saadaan lähtemällä styreenistä.
Dihydrokanelialkoholia käytetään ainesosana hajuvesissä, saippuoissa ja muissa kosmetiikkatuotteissa tuomaan niihin kukkaismaista tuoksua. Siitä valmistetaan myös niin ikään hajusteina käytettäviä estereitä ja lääkeaineita kuten fenprobamaattia.
Elin Skövdeläinen

Elin (tai Helena) Skövdeläinen (lat. "Helena Schedvicensis)" oli 1100-luvulla elänyt ruotsalainen ylhäisönainen. Häntä on Pohjoismaissa kunnioitettu ns. paikallispyhimyksenä. Väitteelle, että paavi Aleksanteri III olisi kanonisoinut hänet, ei ole löytynyt todisteita.
Elämä ja kuolema.
Elinistä ei ole tietoa aikalaislähteissä. Hänestä tunnetaan vain hänen elämästään ja marttyyrikuolemastaan kertova latinan- ja muinaisruotsinkielisinä versioina säilynyt legenda, joka lienee valmistunut viimeistään 1200-luvun jälkipuoliskolla. Sen mukaan Elin (Helena) oli ylhäissukuinen nainen, joka leskeksi jäätyään omistautui laupeudentöille ja hartaudenharjoitukselle. Elinin tytär oli naimisissa väkivaltaisen miehen kanssa, joka pahoinpiteli häntä, ja emäntänsä avuksi tullut palvelija tappoi miehen. Eliniä syytettiin vävynsä surmasta, hän lähti pyhiinvaellukselle Pyhään maahan, mutta sieltä palatessaan hänet surmattiin matkalla Götenen kirkon vihkiäisiin. Hänen kuolemansa jälkeen hänen verensä ja esirukouksensa saivat aikaan ihmeitä ja paransivat sairaita. Legenda sisältää selviä lainauksia muista legendoista, ja on jopa epäilty, että Eliniä ei olisi koskaan ollut olemassakaan. Luultavasti legendan taustalla on kuitenkin jollakin lailla Skövdeen kytkeytyvä todellinen henkilö.
Pyhän Elinin kultti.
Elinin nimi mainitaan ensi kertaa Skaran piispan Brynolf Algotssonin säädöksessä vuodelta 1281, jossa määrätään rangaistuksia pahoinpitelyistä tai miestapoista ”Skövdessä Elininmessun "(Elinsmässa)" päivänä”. Tuolloin Skövdessä on siis jo vietetty Pyhän Elinin päivää kirkollisena juhlapäivänä. 1300-luvulta lähtien tiedetään Skövdessä olleen hänelle omistettu kirkko, jossa säilytettiin myös hänen pyhäinjäännöslipastaan (reformaation jälkeen jäännökset haudattiin arkkipiispa Abraham Angermannuksen määräyksestä 1596). Myöhäiskeskiajalla Elinin muistopäivä mainitaan vuoden merkittävien juhlapyhien joukossa, ja Eliniä pidettiin yhtenä Ruotsin valtakunnan suojeluspyhimyksistä.
Elin oli koko keskiajan Länsi-Götanmaan suosituin kotimainen pyhimys, ja hänen kulttinsa levisi myös muihin Pohjoismaihin. Tanskassa häneen yhdistettiin taru ”Helle Lenestä”, johon liittyy Tidsvildessä sijaitseva ”Lenen lähde”, "Lenekilde." Sinne tehtiin pyhiinvaelluksia vielä 1600-luvulla.
Kirkkotaiteessa Elin kuvataan usein pitelemässä miekkaa, jolla hänet surmattiin, ja kirjaa, jonka päällä lepää hänen poikki hakattu sormensa. Hänen kuvansa on Skövden kunnan vaakunassa. Elinin muistopäivää vietettiin Skaran hiippakunnassa 30. heinäkuuta, muualla 31. heinäkuuta, joka sen vuoksi on myös suomalaisessa almanakassa edelleenkin Helenan nimipäivä.
Manse-gospelin synty

Manse-gospelin synty on Olli-Pekka Mäkisen ja Hannu Virtasen teos vuodelta 2024. Tampereella vaikuttaneet muusikot, yhtyeet ja kuorot olivat 1960- ja -70-luvuilla keskeisiä Suomi-gospelin liikkeellepanijoita. 
Kirjan tarina alkaa 1960-luvun puolivälistä. Tuolloin rock oli jo rantautunut Suomeen, nuoriso kapinoi rukouslauantain huvikieltoa vastaan ja sähkökitara löysi tiensä kirkkoon. Teos dokumentoi ospelin alkuvaiheet Tampereella. Uuden musiikin pontimena olivat niin marssit rauhan puolesta, rotusorron vastustaminen ja keskustelu vallankumouksen teologiasta. Kirkolta nuoret musiikintekijät saivat sekä myötätuulta että ajoittaista torjuntaa. 
Yksittäisten kappaleiden ja levyjen lisäksi tärkeitä musiikkitapauksia olivat muun muassa Tampereen Popteatterin esittämä Jeesus Kristus Supertähti vuonna 1972, Timo Ruottisen säveltämä Missa Popularis vuodelta 1969 ja Vesa Haapaniemen säveltämä Missa Nova vuodelta 1973.
Kirjassa esiteltyjä yhtyeitä ovat muun muassa Timpa ja Pertsa, Forerunners, Quirites, Status, With Christ, Green Fields, Cruxit, Onnelliset vaeltajat, NuHeMu, Touch, Tiirikka sekä Esa,Tom ja Sampo.
muusikoista esittelyn saavat muun muassa: Timo Ruottinen, Lasse Vahtola, Seppo Lindell, Vesa Haapaniemi, Tarvo Laakso ja Jaakko Löytty.
Kirjan liitteenä on CD-levy.
Aiheesta muualla.
Laplace-luokka

Laplace-luokka oli Ranskan laivaston kahdeksan kaksoisrunkoisen sukellusveneen ( tammikuusta 1923 ) muodostama alusluokka, jonka aluksista neljän, "Q117" - "Q120", lopullinen tilaus jäi ensimmäisen maailmansodan vuoksi tekemättä.
Margaret Thatcherin kunnianosoitukset

Margaret Thatcher (1925–2013) otti jo elämänsä aikana vastaan lukuisia kunnianosoituksia.
Aatelointi ja nimitykset.
Vuonna 1970 Thatcher nimitettiin kuningattaren salaneuvostoon.
Kun Thatcher jättäytyi pois alahuoneen vaaleista vuonna 1992, hänet nimitettiin ylähuoneeseen. Nimitys oli elinikäinen. Tässä yhteydessä Thatcher aateloitiin tittelillä "Kestevenin paronitar Thatcher ()".
Aateloinnin ja ylähuoneeseen nousun myötä Thatcher sai myös hallitsijan luvan omaan henkilökohtaiseen vaakunaan. Tästä huolimatta Thatcher käytti toisinaan Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunaa vastoin yleistä käytäntöä. Omassa vaakunassaan Thatcherillä on kilvenkantajina sir Isaac Newton (joka on Thatcher tavoin kotoisin Lincolnshiresta) ja kuninkaallisen laivaston amiraali (ei kukaan tietty).
Elokuvia ja televisiosarjoja.
Britannian yleisradioyhtiö BBC on esittänyt Thatcherin pääministerikauden jälkeen Englannin televisiossa ja radiossa useita Thatcherista kertovia televisioelokuvia ja talevisiosarjoja. Vuonna 2011 julkaistun "Rautarouva"-elokuvan painopiste on Falklandin sotaa edeltävissä vaiheissa, mutta Thatcherin muistisairauskin tuodaan esille. Nimiroolissa on Meryl Streep, joka sai suorituksestaan Oscar-palkinnon.
Thatcherin mukaan nimettyjä paikkoja ja asioita.
Falklandinsaarilla vietetään vuosittain 10. tammikuuta Margaret Thatcherin päivää. Se on yleinen vapaapäivä, jolloin muistetaan entisen pääministerin elämää ja erityisesti saavutuksia Falklandin sodan aikana. Kyseisenä päivänä vuonna 2015 Port Stanleyssa paljastettiin Thatcheria esittävä pronssinen rintakuva. Kaupungissa on myös Thatcherin nimeä kantava tie. Etelä-Georgiassa ja Eteläisillä Sandwichsaarilla sijaitsee Thatcherin niemimaa.
Thatcherin ajattelutapaa, jossa yhdistyy mm. konservatiivisuus ja radikalismi, kutsutaan nimellä thatcherismi.
Lontoon Chelseassa sijaitsee Maggie's Club -niminen yökerho, joka on omistettu Thatcherille: seinällä on kuvia Thatcherista ja vessoissa soitetaan hänen puheitaan.
Singaporessa luotiin vuonna 1986 uusi Thatcherin mukaan nimetty orkidealajike (Dendrobium Margaret Thatcher) risteyttämällä Dendrobium Concham ja Dendrobium lasianthera keskenään. 
Muuta.
Seuraavat kaupungit ovat myöntäneet Thatcherille kaupungin avaimen:
Martta Tiger

Martta Tiger (o.s. Nissinen, 3. tammikuuta 1896 Sortavala – 14. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja pianisti.
Tiger toimi solistina François de Godzinskyn säveltämässä, rytmiltään habaneraa muistuttavassa kappaleessa "Tango Carita", joka oli ensimmäinen levytetty kotimainen tango.
Martta Tiger esiintyi myös Suomen kansallisoopperassa useissa rooleissa. Hän lauloi Gildan roolin Giuseppe Verdin oopperassa "Rigoletto" (1928), Yvonnen roolin Ernst Křenekin oopperassa "Jonny alkaa soittaa" (1929) sekä Musetten (1931) ja Mimin (1941) roolit Giacomo Puccinin oopperassa "La bohème".
Oopperalaulaja Elbe Nissinen oli Martta Tigerin sisar.
Arno Harkkola

Arno Harkkola (Henriksson) (5. toukokuuta 1891 Turku – 15. huhtikuuta 1935 Turku) oli suomalainen Turun Teatterissa näytellyt näyttelijä.
Harkkola aloitti uransa seuranäyttämöillä ja kiertueilla, sittemmin hän oli näyttelijänä ja näyttämöjärjestäjänä Turun Työväen Teatterissa. Hän siirtyi 1919 vastaperustettuun Turun Teatteriin ja oli siellä näyttelijänä kuolemaansa saakka. Hänen tunnettuja roolejaan olivat muun muassa Klaus Kurki "Elinan surmassa", Tuomas "Seitsemässä veljeksessä", Puusuutari ja Niko "Nummisuutareissa", Olavi "Daniel Hjortissa", Pietola "Tukkijoella", Antti "Pohjalaisissa", Kälk "Synnissä", Gerdt "Mestari Olavissa", Mestari Olavi "Kustaa Vaasassa", Kuningas "Hamletissa", Orsino "Loppiaisaatossa", Antonio "Venetsian kauppiaissa", Jago "Othellossa", Eversti "Matkan lopussa", Burley "Maria Stuartissa", Posan herttua "Filip II:ssa" ja Esteban "Väärässä rakkaudessa". Harkkola kuoli 43-vuotiaana huhtikuussa 1935 sydänkohtaukseen. Hänen viimeinen roolinsa oli "Pikku kauppa"-näytelmän vanha kreivi.
Vastakuningas

Vastakuningas (engl. "anti-king," saks. "Gegenkönig," ransk. "antiroi") on henkilö, joka – epävakaiden valtasuhteiden tai kruununperimyskiistojen tai -epäselvyyksien takia – julistetaan kuninkaaksi samaan aikaan, kun kuninkaana jo hallitsee joku toinen, ja pyrkii syöksemään tämän hallitsevan kuninkaan vallasta. Vastakuninkaita on Euroopan historiassa esiintynyt useammin vaalikuningaskunnissa (esimerkiksi Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta) kuin perinnöllisissä monarkioissa. Jotkut vastakuninkaat, kuten Saksan Fredrik II, ovat onnistuneet valtapyrkimyksissään ja heidät on lopulta tunnustettu laillisiksi hallitsijoiksi.
James Leyland Kirby

James Leyland Kirby (s. 9. toukokuuta 1974) on brittiläinen ambient-muusikko, joka tunnetaan myös taiteilijanimellä The Caretaker. Hänen työlleen on ominaista muistin ja sen asteittaisen rappeutumisen, nostalgian ja melankolian tutkiminen. Projekti sai alun perin inspiraationsa vuoden 1980 elokuvan Hohto kummitussalikohtauksesta, vuoden 1978 TV-ohjelmasta Pennejä taivaasta ja vuoden 1962 elokuvasta Carnival of Souls.  Hänen albuminsa sisältävät käsiteltyjä ja manipuloituja näytteitä 1930-luvun ballroom musiikista. Suurimman osan hänen levynkansistaan maalaa hänen ystävänsä, Ivan Seal.
Kriitikot ovat ylistäneet The Caretakerin teoksia julkaisuissa kuten The New York Times, ja BBC Music.
Ada Crossley

Ada Jemima Crossley (3. maaliskuuta 1871 Tarraville, Victoria – 17. lokakuuta 1929 Woodlands Park, Great Missenden, Buckinghamshire) oli australialainen konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan altto.
Crossleyn vanhemmat Edward Wallis Crossley ja Harriette o.s. Morris olivat lähtöisin Northamptonshiresta. Crossley oli kuudes eloonjäänyt lapsi perheen kahdestatoista lapsesta. Hän sai 7-vuotiaasta lähtien pianonsoiton opetusta. Hän soitti 12-15-vuotiaana urkuja ja johti laulua kolmessa kyläkirkossa. Crossley sai myöhemmin Melbournessa pianonsoiton opetusta Alberto Zelman vanhemmalta. Laulua hänelle opetti Fanny Simonsen. Crossley teki yhden ensimmäisistä julkisista esiintymisistään Melbournessa marraskuussa 1889 kaupungintalossa pidetyssä kolmannessa Philharmonic Subscription Concertissa. Seuraavien neljän vuoden aikana Crossley tulkitsi oratorio-ohjelmistoa, esiintyi muun muassa W. J. Turnerin järjestämissä promenadikonserteissa ja lauloi pääalttona Charles Strongin Australian Churchin kuorossa. Crossley tuli tunnetuksi Sydneyssa tehtyään siellä ensimmäisen esiintymisensä tammikuussa 1892.
Maaliskuussa 1894 Crossley lähti Lontooseen, jossa hän sai opetusta Charles Santleylta. Lisäksi hän opiskeli Mathilde Marchesin johdolla Pariisissa. Crossley teki Lontoon-debyyttinsä Queen’s Hallissa toukokuussa 1895. Hän pääsi viime hetkellä tuuraamaan Clara Buttia Manchesterissa pidetyssä konsertissa ja esiintyi tämän jälkeen oratoriofestivaaleilla eri puolilla Britanniaa. Crossley teki esiintymisiä useissa tärkeissä juhlallisuuksissa ja esiintyi kahden vuoden sisällä viiteen otteeseen kuningatar Viktorian edessä. Crossleyn lauluohjelmisto vaihteli 1900-luvun alussa Christoph Willibald Gluckista ja Georg Friedrich Händelistä Richard Straussiin. Hän tulkitsi lauluja englanniksi, saksaksi, ranskaksi, italiaksi, norjaksi, tanskaksi ja venäjäksi. Crossley saavutti suosiota Yhdysvalloissa kiertäessään siellä vuosina 1902–1903, jolloin hän myös teki nauhoitteita Victor Talking Machine Company Red Seal Celebrity -äänitesarjaan.
Crossley sai J. C. Williamsonilta kiinnityksen, joka mahdollisti hänelle esiintymisen Australiassa ja Uudessa-Seelannissa vuonna 1903. Percy Grainger kuului hänen tuolloiseen seurueeseensa ja oli mukana myös Crossleyn esiintyessä jälleen Australiassa vuosina 1908–1909. Helmikuussa 1904 Crossley palasi kiertueiltaan Englantiin Etelä-Afrikan kautta. Hän meni 11. huhtikuuta 1905 naimisiin kurkkutauteihin erikoistuneen tohtori Francis Frederick Muecken kanssa. Vuoden 1913 jälkeen Crossleyn ammatilliset sitoumukset vähenivät. Hän kuitenkin lauloi hyväntekeväisyyskonserteissa ensimmäisen maailmansodan aikana. Crossley kuoli 58-vuotiaana ja tuli haudatuksi St Marylebone -hautausmaalle East Finchleyn alueelle.
KooKoon SM-liigakausi 2024–2025

KooKoon SM-liigakausi 2024–2025 oli KooKoon järjestyksessään 13. pääsarjakausi. Joukkueen päävalmentajana toimi Jouko Myrrä.
KooKoon kausi alkoi epävarmuuden saattelemana. Kokonaan uusittu valmennustiimi sai muutamia yksilöitä lukuun ottamatta lähes kokonaan uusitun pelaajamateriaalin käyttöönsä. Siitä alkoi projekti, jonka päätehtävänä oli pestä seuran kasvot edellisen kauden pettymyksestä. Projekti lähti hitaasti käyntiin, kiihtyi runkosarjassa vastaansanomattomaan asemaan ja törmäsi pudotuspeleissä seinään. Kasvojen peseminen kuitenkin onnistui.
Jaakko Emerik Keturi

Jaakko Emerik Keturi (16. huhtikuuta 1885 Teuva – 22. kesäkuuta 1960 Kauhajoki) oli suomalainen Vaasassa vaikuttanut kultaseppämestari. Hän asui Kauhajoella nuorena ja vuosina 1948–1960.
Keturi muutti vanhempiensa mukana vuonna 1893 Kauhajoelle Päntäneen Keski-Keturiin ja ripille päästyään hän muutti ensin Kristiinankaupunkiin ja sieltä edelleen Vaasaan. Hän kävi kansakoulun ja käsityöläiskoulun ja harjoitti sitten ammattiopintoja muun muassa erilaisilla laajemmilla kursseilla. Hän teki opintomatkoja Tanskaan, Saksaan ja Ranskaan, jossa hän muun muassa tutustui jalokivihiontaan. Keturi valmistui kultasepäksi 1908 ja hän sai mestarin arvon Vaasassa 1920.
Keturi toimi pari vuotta Kultaseppäliike Kalevan johtajana Vaasassa kunnes hän perusti vuonna 1911 oman J. Keturin Kultasepänliikkeen Vaasaan. Liikkeestä tuli vuosien kuluessa yksi Pohjois-Suomen huomattavimpia alallaan. Keturi kuului Vaasan Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuutettuihin vuodesta 1913 lähtien ja hän oli yhdistyksen rahaston ja arkiston hoitajana. Hän oli yksi Vaasan Käsityö- ja Pienteollisuudenharjoittajain Osuuskassan perustajista ja oli kassan hallituksen jäsenenä. Lisäksi Keturi oli Teollisuusklubin sihteerinä sekä Ahertajain puheenjohtajana ja rahastonhoitajana. Hän oli mukana perustamassa Vaasan suomalaista yhteiskoulua. Keturi kuului suojeluskuntaan ja oli mukana Suomen sisällissodan aikana muun muassa Vaasan valtauksessa. Keturi teki huomattavia lahjoituksia muun muassa Turun yliopistolle. Hän harrasti muinaisesineiden keräilyä ja kartutti Vaasan Historiallisen Museon kokoelmia useilla Etelä-Pohjanmaalta kerätyillä esineillä.
Keturi palasi vuonna 1948 Kauhajoelle. Hän oli kiinnostunut Kauhajoen kansanperinteestä sekä kielestä ja kirjoitti muistiin kansantarinoita. Hän julkaisi kahtena vihkosena 1953 ja 1959 Kansantarinoita Kauhajoelta, kertomuksia tavoista ja tapahtumista, kaupunki- ja kirkkomatkoista, häistä ja persoonallisuuksista.
Keturi on säveltänyt Kultaseppien marssin.
Anna Tuomikoski

Anna Tuomikoski (s. 1981) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Tuomikoski on erikoistunut tieteellisen kirjallisuuden suomentamiseen ja hän on toiminut pitkään Tutkijaliitossa. Tuomikoski on kääntänyt muun muassa antropologiaa, ranskalaista nykyfilosofiaa ja psykoanalyysia sekä dekoloniaalista ja feminististä teoriaa, kuten Anna Lowenhaupt Tsingin, Jacques Derridan, Jacques Rancièren, Bruce Finkin, Françoise Vergèsin sekä Angela Davisin teoksia.
Constantin Brâncușin veistosryhmä Târgu Jiussa

Constantin Brâncușin veistosryhmä Târgu Jiussa () on monumentaalinen muistomerkki Târgu Jiun kaupungissa Romaniassa. Sen pystytti kuvanveistäjä Constantin Brâncuși vuosina 1937–1938 kunnioittamaan niiden muistoa, jotka puolustivat kaupunkia ensimmäisessä maailmansodassa. Veistokset sijaitsevat 1500 metriä pitkän reitin varrella kahdessa puistossa. Veistosryhmän keskellä on Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, joka oli siinä jo ennen monumentin luomista.
Veistosryhmä on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2024 alkaen.
Transilvanian linnoitetut kirkot

Transilvanian linnoitetut kirkot () ovat kyläkirkkoja Romanian Transilvaniassa. Ne on rakennettu keskiajalla palvelemaan kahta tarkoitusta: uskonnollisiksi kohteiksi ja linnoituksiksi suojelemaan paikallista väestöä hyökkääjiltä. Ne ovat osoitus Transilvanian saksien suunnittelukyvystä ja puolustusstrategioista, joilla he rakensivat nämä rakennukset kestämään turkkilaisten ja muiden ryöstelevien joukkojen hyökkäyksiä. Nämä linnoitetut kirkot kertovat tarinoita kestävyydestä ja uskosta.
Kuusi näistä kylistä kuuluu Unescon maailmanperintökohteeseen "Transilvanian linnoitetut kirkot ja niitä ympäröivät kylät" vuodesta 1993, seitsemäs (Biertan) lisättiin vuonna 1999. Niiden kirkot on rakennettu 1200-1500-luvuilla.
O. A. Muukkonen

Oskari Alfred Muukkonen (27. elokuuta 1870 Valkeala – 17. huhtikuuta 1935 Tornio) oli suomalainen tullinhoitaja ja taidemaalari.
Muukkosen vanhemmat olivat koulunopettaja Anders Muukkonen ja Maria Pekander. Hän pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1892 ja suoritti Helsingin yliopistossa alemman hallintotutkinnon 1896. Hän opiskeli samalla Helsingin yliopiston piirustussalissa piirustusta ja maalausta sekä kuvanveistoa Ateneumissa.
Muukkonen palveli useissa eri tullikamareissa kunnes hän tuli hän rajaviskaaliksi Suojärvelle vuonna 1901. Täältä siirtyi hän 1906 Käkisalmen tullitoimiston tulliviskaaliksi ja sieltä vuonna 1923 Sortavalan tullinhoitajaksi. Vuoden 1935 alussa hän siirtyi tullinhoitajaksi Tornioon. Muukkonen kuoli Torniossa 64-vuotiaana huhtikuussa 1935 ja hänet haudattiin Sortavalaan.
Muukkonen toimi Käkisalmen yhteiskoulun piirustuksen opettajana toistakymmentä vuotta siellä asuessaan. Hän oli Käkisalmella säästöpankin hallinnon puheenjohtajana sekä myöhemmin kamreerina useita vuosia sekä toimi merimieshuoneen asiamiehenä ja laivanmittaajana, Käkisalmien Sanomien taloudenhoitajana, holhous- ja vuokralautakuntien puheenjohtajana sekä vapaaehtoisen palokunnan rahastonhoitajana. Taidemaalarina Muukkonen otti osaa muutamiin näyttelyihin Helsingissä.
Muukkonen oli naimisissa Karin Thekla Irene Lindbergin kanssa.
Kypsyysnäyte

Kypsyysnäyte on osana suomalaisia korkeakoulututkintoja suoritettava opintosuoritus, jossa opiskelija osoittaa perehtyneisyyttä opinnäytetyönsä alaan, ja osoittaa suomen tai ruotsin kielen taitoa. Kypsyysnäytteestä säädetään valtioneuvoston asetuksessa yliopistojen tutkinnoista, ja sen laatimista edellytetään niin alemmassa kuin ylemmässä korkeakoulututkinnossa.
Kypsyysnäytteen kielitaitoa koskevista vaatimuksista voidaan poiketa tietyissä tapauksissa. Mikäli opiskelija on osoittanut kielitaidon jo alemman korkeakoulututkintonsa kypsyysnäytteessä, ei hänen tarvitse osoittaa kielitaitoa enää ylemmän korkeakoulututkintonsa kypsyysnäytteessä. Toisaalta mikäli opiskelijan koulusivistyskieli ei ole suomi tai ruotsi, voi yliopisto säätää erikseen siitä, millä kielellä kypsyysnäyte annetaan.
Rachel Sennott

Rachel Anne Sennott (s. 19. syyskuuta 1995 Simsbury, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti elokuvista "Shiva Baby" (2020), "Bodies Bodies Bodies" (2022), "Bottoms" (2023) ja "I Used to Be Funny" (2024).
Ura.
Sennott opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistossa, missä hän kiinnostui myös stand-up-komiikasta. Hänen uransa sai alkunsa sosiaalisen median kautta, erityisesti Twitterissä, jossa hän jakoi humoristisia ja henkilökohtaisia tarinoita. Sennott on myöhemmin kertonut, että hän käytti aluksi Twitteriä kanavana käsitellä omia epävarmuuksiaan ja pettymyksiään, mutta huomasi pian, että hänen huumorinsa resonoi laajemman yleisön kanssa.
Sennott nousi laajempaan tietoisuuteen esiintymällä elokuvassa "Shiva Baby" (2020), joka oli Emma Seligmanin ohjaama pitkä elokuva, joka perustui heidän aiemmin tekemäänsä lyhytelokuvaan. Sennott näytteli Daniellea, juuri valmistumassa olevaa opiskelijaa, joka kohtaa sekä vanhempansa, entisen tyttöystävänsä että "sugar daddynsa" juutalaisessa surutilaisuudessa. Elokuva sai kiittäviä arvosteluja ja sen jälkeen hän on esiintynyt useissa menestyselokuvissa.
Vuonna 2023 ilmestyi Sennott'n ja Seligmanin yhdessä käsikirjoittama komediaelokuva "Bottoms", jossa Sennott myös näytteli. Hän on kehittänyt myös televisiosarjoja, kuten "Ayo and Rachel Are Single" ja "Taking the Stage" yhdessä näyttelijä Ayo Edebirin kanssa.
Vuonna 2024 ilmestyi Ally Pankiwin ohjaama elokuva "I Used to Be Funny", jossa Sennott näyttelee traumatisoitunutta stand-up-koomikkoa Samia, joka kärsii posttraumaattisesta stressihäiriöstä.
Sennott'n komiikkatyyli on suorapuheista ja itseironista. Se huomioi erityisesti hänen sukupolven kokemuksia. Hän on kertonut, että hänen huumorinsa kumpuaa usein elämän pimeimmistä hetkistä.