tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Romorantin-Lanthenay

Romorantin-Lanthenay on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Sauldrejoen varrella, noin 41 kilometriä Blois’n kaupungista kaakkoon. Romorantin-Lanthenay on Loir-et-Cherin aliprefektuuri ja Solognen historiallisen alueen pääkaupunki.
Historia.
Romorantin on keskiaikainen kaupunki, joka oli Blois’n kreivien hallinnassa. Perustamiskirjan se sai vuonna 1196 ja Sauldrejoen oikealle rannalle alettiin rakentaa linnoituksia. Englantilaiset hyökkäsivät kaupunkia suojaavaan linnaan, "Grosse Touriin", vuonna 1356.
1400-luvulla kaupunki kasvoi ja Angoulêmen kreivi Jean d'Orléans päättää rakentaa uuden linnan länteen Sauldren rannalle. Hänen poikansa Angoulêmen kreivi Charles d'Orléansin leski Louise Savoijilainen asui linnassa, kun vuonna 1499 Ranskan kuningas Ludvig XII ja Anna Bretagnelainen vierailivat sillä. Tuona aikana kuningatar synnytti linnassa tyttären nimeltä Claude. Myöhemmin Claude meni naimisiin Louise Savoijilaisen ja Charles d'Orléansin pojan François d'Angoulêmenin kanssa, josta myöhemmin tuli Ranskan kuningas Frans I.
Frans I tuli kuninkaaksi tammikuussa 1515 Ludvig XII:n kuoleman jälkeen. Nuorella kuninkaalla ja hänen äidillään oli mahtavia suunnitelmia Romorantinin kaupungin suhteen. Perheen linna oli kuitenkin liian arkinen suurelle hoville ja hän halusi rakennuttaa sinne palatsin. Marignanon taistelun jälkeisenä päivänä vuonna 1515 kuningas tapasi Leonardo da Vincin, jonka hän kutsui Ranskaan suunnittelemaan uuden kaupungin ja kuninkaallisen asunnon Sauldren rannoille. Tutkittuaan paikkaa Leonardo da Vinci laati suunnitelmat suuresta palatsista, joka ulottuisi Sauldren molemmille rannoille. Työt aloitettiin vuonna 1517, ja Sauldren oikealle rannalle raivattiin tilaa palatsille. Leonardo da Vincin kuoleman jälkeen vuonna 1519 projekti hylättiin. Tämän jälkeen kuningas kohdisti mielenkiintonsa Chambordiin ja sinne rakennettavaan Chambordin linnaan. Kuningas ei hylännyt kaupunkia, vaan vieraili siellä säännöllisesti ja suojeli sen kehittyviä kangastehtaita.
1560-luvulta alkaen protestanttinen kaupunki kärsi suuresti Ranskan uskonsodissa ja linna hylättiin. Vainotut protestantit muuttivat maasta ja kangastehtaat vähenivät. Vasta 1800-luvun alusta kaupunki ja sen alue vaurastuivat. 1800-luvulla kaupunki modernisoitui, mutta samalla keskiaikaisten linnoitusten jäänteet jäivät uudisrakentamisen alle. 1900-luvun alussa Romorantin oli työläiskaupunki, kun taas naapurikaupungin Lanthenayn asukkaat olivat viininviljelijöitä ja maanviljelijöitä. Kunnat yhdistyivät vuonna 1961.
Ismaël Doukouré

Ismaël Doukouré (s. 24. heinäkuuta 2003 Lille, Ranska) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan korkeimmalla sarjatasolla, Ligue 1:ssa pelaavaa RC Strasbourgia. 
Seurajoukkueura.
Doukouré on Valenciennes FC:n kasvatti, ja hän siirtyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2017 pelattuaan ensin Lille OSC:n, Iris Club Lambersartin ja Lille Wazemmesin nuorissa.
Doukouré teki debyyttinsä Valenciennes FC:n edustusjoukkueessa 17. lokakuuta 2020 Ligue 2:n ottelussa FC Sochauxia vastaan. Hän pelasi ottelussa täydet minuutit. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Ligue 2:ssa 19 ottelussa ja myös kolmessa Coupe de Francen eli Ranskan cupin ottelussa.
Doukouré teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin Coupe de Francen ottelussa FC Cité 6 Calonne Ricouartia vastaan 27. marraskuuta 2021. Kaudella hän pelasi myös toisessa Coupe de Francen ottelussa RC Strasbourgia vastaan. Ligue 2:ssa hän pelasi yhdeksän ottelua.
Tammikuussa 2022 Doukouré siirtyi RC Strasbourgiin neljän ja puolen vuoden sopimuksella. Hän sai uudessa seurassaan lempinimen "Isma". 
Doukouré teki ensiesiintymisensä RC Strasbourgin edustusjoukkueessa 7. toukokuuta 2022 Ligue 1:n ottelussa Stade Brestoisia vastaan. 
Doukouré teki ensimmäisen maalinsa RC Strasbourgin paidassa tammikuussa 2023 ESTAC Troyesia vastaan Ligue 1:n 17. kierroksella. Hän pelasi kaudella 2022–2023 28 sarjaottelussa ja yhdessä Coupe de Francen ottelussa.
Kaudella 2023–2024 Doukouré pelasi 22 Ligue 1:n ottelua ja kaksi Coupe de Francen ottelua.
Maajoukkueura.
Doukouré oli Ranskan mukana alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2022 ja pelasi niissä yhden lohko-ottelun Romaniaa vastaan. Tämän lisäksi hän on pelannut Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ystävyysottelua ja kolme EM-karsintaottelua.
Doukouré on pelasi yhden ystävyysottelun Espanjaa vastaan maaliskuussa 2023 alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on pelannut alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa myös yhden ystävyysottelun. Hänet valittiin myös Ranskan kokoonpanoon olympialaisissa 2020, mutta hän ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.
Lähteet.
Ken Lovsin

Kenneth "Ken" Lovsin (s. 4. joulukuuta 1966 Peace River, Alberta) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hartford Whalers varasi hänet vuoden 1987 täydennysdraftissa, mutta ei koskaan tehnyt hänen kanssaan pelaajasopimusta. Sen sijaan hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen Washington Capitalsin organisaatioon. NHL-pelejä ei uralle kuitenkaan kertynyt kuin yksi ainoa.
Pelaajaura.
Pelattuaan kaksi kautta Saskatchewanin yliopistossa Lovsin pelasi kaksi kautta Kanadan maajoukkueen mukana. Kaudelle 1990-1991 hän solmi vapaana pelaajana sopimuksen Washingtoniin. Kaksi kautta hän pelasi pääasiallisesti farmijoukkue Baltimore Skipjacksin riveissä ja väliin mahtui yksi yhden pelin mittainen visiitti NHL-joukkueeseen. Tämän jälkeen hän siirtyi yhden kauden sopimuksella Ruotsin Elitserieniin Mora IK:n joukkueeseen. Siellä hän pelasi 36 ottelua, joissa teki viisi maalia ja kymmenen tehopistettä. Kauden ohessa hän pelasi myös yhdeksän ottelua Kanadan maajoukkueessa.
Seuraavalle kaudelle ei pelipaikkaa löytynyt, joten Lovsin pelasi 62 ottelua Kanadan maajoukkueen mukana ja lopetti uransa kauden päätteeksi. Viimeisellä kaudellaan Lovsin pääsi myös pelaamaan Kanadan olympiajoukkueessa Norjan Lillehammerissa. Sieltä tuomisina oli hopeamitali.
Rullalautailu kesäolympialaisissa 2024 – miesten katukilpailu

Miesten rullalautailun katukilpailu Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kilpailtiin 29. heinäkuuta 2024 Place de la Concorde -aukiolla Pariisissa. Kilpailuun osallistui 22 urheilijaa 11 maasta. Kilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää kaksi päivää aiemmin, 27. heinäkuuta, mutta sitä siirrettiin sateen takia.
Tokion olympialaisissa katukilpailun ensimmäisen olympiakullan voittanut Japanin Yūto Horigome voitti toisen kultamitalinsa. Muut kaksi mitalia menivät Yhdysvaltain urheilijoille. Toiseksi 0,1 pisteen päähän Horigomesta sijoittui Tokion pronssimitalisti Jagger Eaton ja kolmanneksi kuusinkertainen maailmanmestari Nyjah Huston.
Formaatti.
Katukilpailu järjestettiin rullalautailuradalla, jonka esteet muistuttivat kaupunkiympäristöstä löytyviä katukalusteita, kuten portaita ja kaiteita. Urheilijat käyttävät näitä temppujen tekemiseen. Kukin saa tehdä kaksi 45 sekunnin mittaista runia, joiden aikana tuomaristo pisteyttää heidän tekemänsä temput ja laudan hallinnan. Sen jälkeen kukin saa yrittää viittä yksittäistä temppua, jotka tuomaristo niin ikään pisteyttää. Kokonaistuloksiin lasketaan parhaan runin ja kahden parhaan tempun pisteet.
Kaikki 22 urheilijaa osallistuivat 29. heinäkuuta alkaen kello 12 paikallista aikaa järjestettyyn karsintaan, jossa he kilpailivat neljässä erässä. Erien tulokset laskettiin yhteen, ja kahdeksan parhaat pisteet saanutta urheilijaa pääsi loppukilpailuun. Se alkoi samana päivänä kello 17.
Tapahtumat.
Jagger Eaton voitti karsintakilpailun ennen Nyjah Hustonia ja Japanin Sora Shiraita. Yūto Horigome oli karsinnan neljäs. Heidän lisäkseen loppukilpailuun pääsi muun muassa Tokion olympialaisten hopeamitalisti, Brasilian Kelvin Hoefler.
Loppukilpailussa Horigome nousi ensimmäisten runien jälkeen kilpailun johtoon, mutta toisella runilla sekä Eaton että Huston ohittivat hänet. Ensimmäisen temppukierroksen jälkeen Horigome palasi johtoon, mutta Huston ohitti hänet jälleen ja pysyi kilpailun kärjessä neljänteen temppukierrokseen asti. Eaton teki neljännellä kierroksella nollie 270 frontside nosebluntin, josta hän sai siihen asti korkeimmat temppupisteet 95,25 ja nousi Hustonin ohi. Horigome puolestaan epäonnistui ensimmäisen kierroken jälkeen kolmessa seuraavassa tempussaan, ja niinpä hänelle jäi vain yksi tilaisuus parantaa pisteitään. Viimeisellä tempullaan Horigome onnistui nollie 270 backside nosebluntissa, josta hän sai kilpailun korkeimmat pisteet 97,08. Ne riittivät nostamaan hänet kilpailun johtoon 0,1 pisteen erolla Eatoniin. Sekä Eaton että Huston epäonnistuivat tämän jälkeen viimeisen kierroksen tempuissaan, ja Horigome voitti kilpailun. Loppukilpailu oli hyvin tasainen: neljän kärki oli kolmen pisteen sisällä toisistaan ja kuudenneksi sijoittunut Hoeflerkin vain 11 pistettä kärjen takana.
Eric S. Edelman

Eric S. Edelman (s. 27. lokakuuta 1951 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen eläkkeellä oleva diplomaatti. Hän toimi viimeiseksi alivaltiosihteerinä Yhdysvaltain puolustusministeriössä 2005–2009.
Edelman toimi Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläänä vuosina 1998–2001 ja Yhdysvaltain Turkin-suurlähettiläänä 2003–2005. Aikaisemmin hän työskenteli diplomaattina muun muassa Prahassa ja Moskovassa.
Edelmanilla on kandidaatintutkinto historiasta Cornellin yliopistosta (1972) ja tohtorintutkinto Yhdysvaltojen diplomatian historiasta Yalen yliopistosta (1981).
Rena

Rena on taajama Åmotin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on kaksi neliökilometriä ja asukasluku 2 131 vuonna 2023.
Renan varuskunta on Norjan suurimpia.
Åmotin kirkko (Åmot)

Åmotin kirkko () on Åmotin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1902.
Åmotin kirkko

Åmotin kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Nordre Osenin vanha kirkko

Nordre Osenin vanha kirkko () on Åmotin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1777.
Desetin kirkko

Desetin kirkko () on Åmotin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1867.
Nordre Osenin kirkko

Nordre Osenin kirkko () on Åmotin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1923.
Alexander R. Magruder

Alexander Richardson Magruder (17. tammikuuta 1883 Nizza – 1973) oli yhdysvaltalainen diplomaatti, joka toimi Yhdysvaltain ensimmäisenä diplomaattisena edustajana Suomessa 19. maaliskuuta 1920 – 17. helmikuuta 1921.
Koulutukseltaan Magruder oli maisteri Harvardin yliopistosta (1906). Ennen tehtäväänsä Suomessa hän toimi diplomaattina muun muassa Madridissa, Tukholmassa ja Kööpenhaminassa.
Magruderin kaudella Yhdysvaltain diplomaattiedustaja Suomessa toimi arvonimellä "asiainhoitaja", mikä oli diplomaattisen edustautumisen alin taso. Magruderin jälkeen arvonimeksi korotettiin "lähettiläs".
Mennetou-sur-Cher

Mennetou-sur-Cher on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 15 kilometriä Romorantin-Lanthenayn kaupungista kaakkoon.
Mennetou-sur-Cherin on keskiaikainen kaupunki, jota ympäröivät 1200-luvulla rakennetut vallit. Niistä on säilynyt kolme pyöreää tornia, sekä kolme neliönmuotoista porttia. Kaupungissa on säilynyt runsaasti 1300-1500-luvuilta peräisin olevia kivi- ja ristikkotaloja. Vierzonin herra Hervé II perusti kaupunkiin luostarin vuonna 1213. Tältä ajalta ovat peräisin keskustassa olevan Saint-Urbainin kirkon vanhimmat osat, kuten kirkon kuori. Kirkon laiva on rakennettu 1400-luvulla.
Birds Aren’t Real

Birds Aren’t Real () on Yhdysvalloissa satiirina keksitty salaliittoteoria ja slogan, jonka pohjalta muodostui parodinen kansalaisliike.
Birds Aren’t Real sai alkunsa Peter McIndoen (s. 1998/9) keksimänä spontaanina ja absurdina pilana. McIndoe meni vuonna 2017 Naisten marssi -teemaista tapahtumaa vastustaneiden vastamielenosoittajien joukkoon Memphisissä kantaen kylttiä, jossa luki slogan Birds Aren’t Real. Kun vastamielenosoittajat tiedustelivat sloganin taustaa, McIndoe väitti kuuluvansa jo 50 vuoden ajan toimineeseen liikkeeseen, jonka tarkoitus oli alun perin pelastaa Yhdysvaltain linnut. McIndoe kertoi tämän epäonnistuneen ja syvän valtion tuhonneen linnut, jolloin ne oli korvattu drooneilla. McIndoe vaati yhdysvaltalaisia heräämään. Hänen todellinen tarkoituksensa oli pilailla alt-right-liikkeessä vakavasti otettujen salaliittoteorioiden, kuten Pizzagaten kustannuksella. Alun perin jotkut todelliset salaliittoteoreetikot suhtautuivat asiaan avoimemmin, mutta myöhemmin joukkoliikkeeksi kasvanutta Birds Aren’t Realia alettiin syyttää CIA:n psykologiseksi operaatioksi.
Birds Aren’t Real -slogan levisi eri puolille Yhdysvaltoja puskuritarrojen, mainostaulujen ja graffitien muodossa. Keksityn salaliiton tueksi laadittiin taustatarinoita. Näyttelijä palkattiin esiintymään keksittynä entisenä CIA-upseeri Eugene Pricena, joka tunnusti salaliiton ja todisteiden hävittämisen videolla "The Confession of Eugene Price". TikTokissa video katsottiin yli 20 miljoonaa kertaa. Lisäksi Birds Aren’t Real -teemaiset Youtube-videot levisivät viraalisti, ja seuraajia kertyi Instagramissa satojatuhansia. Näyttelijöitä palkattiin myös esiintymään videoissa salaliittoteorian kannattajina. Slogania alettiin käyttää t-paidoissa. Yhdysvalloissa on pidetty Birds Aren’t Real -mielenosoituksia esimerkiksi Twitterin päämajan ulkopuolella San Franciscossa, jossa vaadittiin lintulogosta luopumista.
Emerillonin kieli

Emerillonin kieli (tai "tekó") on Ranskan Guayanassa puhuttava uhanalainen kieli. Vuonna 2001 kielellä arvioitiin olevan vain 400 puhujaa. Puhujat käyttävät myös yleisesti ranskaa ja portugalia. Kielellä ei ole tunnettuja murteita ja sen lähin sukulaiskieli on zo'e.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kaikki vokaalit, paitsi [ə], voivat esiintyä sekä oraalisina että nasaalisina.
Rugby kesäolympialaisissa 2024 – naisten turnaus

Naisten rugbyturnaus Pariisin olympialaisissa 2024 käytiin Stade de Francella, Saint-Denissä. Ottelut pelattiin 28.–30. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui 12 joukkuetta. Hallitsevana mestarina turnaukseen lähti Uusi-Seelanti.
Loppuottelussa Uusi-Seelanti voitti Kanadan 19–12. Näin Uusi-Seelanti uusi Tokion olympialaisten voittonsa. Pronssiottelussa Yhdysvallat voitti Australian 14–12. Mitali oli Yhdysvaltain ensimmäinen rugbyn olympiamitali.
Alkulohkot.
Lohko A.
&lt;section begin=LohkoAsarjataulukko /&gt;
&lt;section end=LohkoAsarjataulukko /&gt;
Lohko B.
&lt;section begin=LohkoBsarjataulukko /&gt;
&lt;section end=LohkoBsarjataulukko /&gt;
Lohko C.
&lt;section begin=LohkoCsarjataulukko /&gt;
&lt;section end=LohkoCsarjataulukko /&gt;
Lohkokolmosten vertailu.
Lohkovaiheen päätyttyä lohkossaan kolmanneksi sijoittuneet joukkueet asetettiin keskinäiseen vertailuun, josta kaksi parasta joukkuetta selvisi puolivälieriin.
Pudotuspelit.
Mitaliottelut.
&lt;section begin=pudotuspelit_turnauspuu /&gt;
&lt;section end=pudotuspelit_turnauspuu /&gt;
Sijat 5.-8..
&lt;section begin=sijat5_8_turnauspuu /&gt;
&lt;section end=sijat5_8_turnauspuu /&gt;
Sijat 9.-12..
&lt;section begin=sijat9_12_turnauspuu /&gt;
&lt;section end=sijat9_12_turnauspuu /&gt;
Vidar Sandbeck

Vidar Sandbeck (21. heinäkuuta 1918 Åmot – 10. marraskuuta 2005 Rena) oli norjalainen muusikko ja kirjailija. Hän kirjoitti yli kolmesataa laulua ja esiintyi radiossa, televisiossa ja eri puolilla maata. Sandbeckin kirjalliseen tuotantoon kuului sekä lastenkirjoja että romaaneja aikuisille.
Forges-sur-Meuse

Forges-sur-Meuse on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 123 asukasta vuonna 2021 ja sen pinta-ala on 15,97 neliökilometriä.
Maantiede.
Forges-sur-Meusen naapurikunnat ovat Béthincourt, Brabant-sur-Meuse, Consenvoye, Cumières-le-Mort-Homme, Gercourt-et-Drillancourt ja Regnéville-sur-Meuse. Kunnan pinta-ala on 15,97 neliökilometriä ja korkeus merenpinnasta 180–287 metriä.
Väestö.
Vuonna 2021 Forges-sur-Meusen väkiluku oli 123. Väkiluku on ollut nousussa vuodesta 2007 lähtien, mutta vuosina 1968–1975 asukkaita oli yli 150. Vuonna 2007 kunnan asukkaista 51 prosenttia oli naisia ja 49 prosenttia miehiä.
Sou Fujimoto

Sōsuke ”Sou” Fujimoto (; s. 1971) on japanilainen arkkitehti. Hän valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1994 ja on suunnitellut sekä asuintaloja että julkisia rakennuksia Japanissa, Kiinassa ja Euroopassa. Hän hakee arkkitehtuurissaan innoitusta luonnosta.
Sou on opettanut Tokion yliopistossa, Keion yliopistossa ja Kioton yliopistossa.
Southeast Financial Center

Southeast Financial Center on Miamissa Yhdysvalloissa sijaitseva 233 metriä korkea, 55-kerroksinen toimistokäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1981, ja se valmistui 1984. Rakennuksen päärakenne muodostuu komposiittimateriaaleista. Se on saanut energiaystävällisyydestään kultaisen LEED-sertifikaatin. Rakennuksen on suunnitellut yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill.
Brickell Flatiron

Brickell Flatiron on asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä Miamissa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen korkeus on 213 metriä, ja siinä on 64 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2016, ja se valmistui 2019. Rakennuksen päämateriaali on betoni.
Châtres-sur-Cher

Châtres-sur-Cher on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen varrella, noin 17 kilometriä Romorantin-Lanthenayn kaupungista kaakkoon. Kuntaa halkoo myös Canal de Berryn kanava.
Saint-Martinin kirkko on rakennettu alkujaan 1100-luvulla. Kirkon kellotorni ja kuisti ovat olleet historiallisia monumentteja vuodesta 1948 lähtien.
830 Brickell

830 Brickell on rakenteilla oleva toimistokäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä Miamissa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen korkeus on 221 metriä korkea, ja siinä on 55 kerrosta. Tornin rakentaminen aloitetiin vuonna 2019, ja sen on määrä valmistua vuoden 2024 jälkimmäisellä puoliskolla. Rakennuksen suunnittelija on yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Adrian Smith + Gordon Gill Architecture.
Aktuellt

Aktuellt on Ruotsin yleisradioyhtiö Sveriges Televisionin syventävä uutis- ja ajankohtaisohjelma, jota on esitetty vuodesta 1958, lukuun ottamatta vuosia 1969–1972, jolloin ykköskanavan puolella esitettiin "TV-nytt" ja kakkoskanavalla "Rapport". Nykyisin "Aktuellt" esitetään SVT2:ssa, ja se eroaa "Rapportista" keskittymällä muutamaan uutisaiheeseen, joita käydään läpi yksityiskohtaisemmin.
One Thousand Museum

One Thousand Museum on Miamissa Yhdysvalloissa sijaiteva 213 metriä korkea asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 2015–2019, ja siinä on 60 kerrosta. Rakennuksen päämateriaali on betoni, ja sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Zaha Hadid Architects. Rakennuksen hissit on toimittanut suomalainen Kone.
Paramount Miami Worldcenter

Paramount Miami Worldcenter on asuinkäyttöön tarkoitettu pilvenpiirtäjä Miamissa, Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen korkeus on 213 metriä, ja siinä on 60 kerrosta. Se valmistui vuonna 2019. Rakennuksen päämateriaali on betoni, ja sen suunnitteli arkkitehtitoimisto Elkus Manfredi Architects.
900 Biscayne Bay

900 Biscayne Bay on Miamissa Yhdysvalloissa sijaitseva 198 metriä korkea, 63-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2005, ja se valmistui 2008. Rakennus on asuinkäytössä, ja se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Revuelta Vega Leon.
Isaac Romero

Isaac Romero Bernal (s. 18. toukokuuta 2000 Lebrija, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sevillaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
8. heinäkuuta 2019 Romero palasi takaisin kasvattajaseuraansa Sevillaan ja aloitti pelaamisen seuran C-joukkueesta. Ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa hän pelasi 2. helmikuuta 2020 vieraskentälle Cádizin reservijoukkuetta vastaan. Hänet nostettiin pysyvästi reservijoukkueeseen kaudeksi 2020–2021.
12. elokuuta 2021 Romero allekirjoitti ensimmäisen ammattilaissopimuksensa seuran kanssa. Kaudella 2021–2022 hänen peliaikansa jäi kuitenkin hyvin vähäiseksi, kun reservijoukkue tippui Primera División RFEF:sta.
Romero nousi reservijoukkueen avauskokoonpanopelaajaksi kaudella 2022–2023 ja oli joukkueensa paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan. 10. syyskuuta 2023 Romero teki kaksi maalia ottelussa Orihuelaa vastaan ja viikkoa myöhemmin hän teki hattutempun Cartagenan reservijoukkuetta vastaan. Hän teki kauden aikana 15 ottelussa yhteensä 11 maalia.
11. tammikuuta 2024 Romero nostettiin seuran edustusjoukkueeseen ja hän sai pelinumerokseen numeron 20. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 12. tammikuuta 2024 kotikentällä Deportivo Alavésia vastaan.
Romero teki ensimmäiset kaksi maaliaan ammattilaisurallaan 16. tammikuuta 2024 pelatussa Copa del Reyn ottelussa Getafea vastaan. Viisi päivää myöhemmin hän teki myös ensimmäisen maalinsa pääsarjassa ottelussa Gironaa vastaan.
George Aiken

George David Aiken (20. elokuuta 1892 – 19. marraskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Vermontin kuvernöörinä vuosina 1937–1941 ja Vermontin edustajana Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1941–1975
Dave Henderson

Dave Henderson (s. 13. maaliskuuta 1952 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalaissyntyinen ranskalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hendrson pelasi koko uransa Ranskassa edustaen Amiensia tai sen kakkosjoukkuetta. Pelaajana hän oli mukana Ranskan maajoukkueessa C-sarjan MM-kisoissa 1981.
Pelaajauransa ohessa Henderson toimi Amiensin pelaaja-valmentajana vuodesta 1975 aina vuoteen 1994 asti. Päätettyään pelaajauransa kevääseen 1996 Henderson toimi kolmen kauden ajan Amiensin päävalmentajana.
Kaudesta 1999-2000 alkaen Henderson toimi Ranskan jääkiekkoliiton palveluksessa maan alle 20-vuotiaiden maajoukkeen päävalmentajana. Keväällä 2004 hän debytoi Ranskan miesten maajoukkueessa ensin apuvalmentajana ja seuraavan kauden alusta päävalmentajana kevääseen 2018 asti.
Myös hänen poikansa Brian Henderson pelasi jääkiekkoa kevääseen 2020 asti kuuluen Ranskan maajoukkueen luottopelaajiin.
Andreja Leški

Andreja Leški (s. 8. tammikuuta 1997) on slovenialainen judoka. Hän on olympiavoittaja, MM-mitalisti ja Euroopan-mestari. Hän on otellut alle 63 kilogramman painoluokassa vuodesta 2016 lähtien.
Leški saavutti vuonna 2013 hopeaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja pronssia Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 48 kg:n painoluokassa. Seuraavana vuonna hän voitti 52-kiloisissa alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja sai junioreiden EM-kilpailuissa pronssia. Vuonna 2015 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa junioreiden EM-kilpailuissa ja 57 kg:n sarjassa pronssia junioreiden MM-kilpailuissa. Hän sai junioreiden EM-kilpailuissa hopeaa 57-kiloisissa 2016.
Leški sijoittui 63 kg:n sarjassa viidenneksi Prahan EM-kilpailuissa 2020. Hän saavutti EM-pronssia Lissabonissa 2021. Hän saavutti MM-kilpailuissa Budapestissa 2021 ja Dohassa 2023 hopeaa hävittyään kummallakin kerralla loppuottelussa Clarisse Agbegnenoulle. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Montpellier'ssä 2023 kukistettuaan finaalissa Gili Sharirin. Hän saavutti EM-pronssia Zagrebissa 2024 ja sijoittui samana vuonna viidenneksi Abu Dhabin MM-kilpailuissa.
Leški voitti olympiakultaa 63 kilogramman sarjassa Pariisissa 2024. Hän voitti välieräottelussa Clarisse Agbegnenoun ja loppuottelussa meksikolaisen Prisca Awiti Alcarazin.
Leški on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa neljä turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja 12 kolmossijaa. Continental Open -kilpailuissa hän on sijoittunut kerran toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden 2021. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Slovenian-mestaruutta.
TGV inOui

TGV inOui on brändinimi premium-tason TGV-junille, joita Ranskan kansallinen rautatieyhtiö SNCF on liikennöinyt vuodesta 2017 joillain TGV-reiteillä. Perinteinen TGV-brändi on tarkoitus korvata inOuilla ja halpabrändi Ouigolla. Kyseessä ei ole kuitenkaan vielä uusi junatyyppi, vaan kummankin brändin tapauksessa vanhaa kalustoa on remontoitu ja uudelleenbrändätty.
Historia.
SNCF:llä on käynnissä projekti, jonka tarkoitus on korvata tavanomaiset TGV-palvelut paremman tason inOui:n junilla ja vuonna 2013 perustetun halpabrändi Ouigon junilla. Projektin tavoitteena on uudistamalla pitää SNCF:n junat kilpailukykyisinä kilpailevia junayhtiöitä ja kasvavaa bussiliikennettä vastaan. Osa nykyisestä TGV-kalustosta on uudistettu inOui-tasolle, johon kuuluu paremmat palvelut, muun muassa wi-fi-yhteys.
inOui esiteltiin toukokuun lopussa 2017. Uudistustöiden piti valmistua vuoteen 2020 mennessä. Uusi TGV-kalusto tulee olemaan suoraan inOui-brändissä. SNCF on jo nimennut vuonna 2025 käyttöönsä tulevat TGV M -tyyppiset junat kaupallisella nimellä TGV inOui.
Rəşid xan Qaplanov

Rəşid xan Zabit oğlu Qaplanov (; 1885, Terekin oblasti – 1937, Moskovan alue), tai Rəşid Qaplan (Рашид Каплан), oli azerbaidžanilainen valtiomies, joka toimi valtiovarainministerinä sekä opetus- ja uskontoministerinä Azerbaidžanin demokraattisen tasavallan viidennessä ja neljännessä kabinetissa. Qaplanov oli taustaltaan kumykki.
Leyla Məmmədbəyova

Leyla Ələsgər qızı Məmmədbəyova (o.s. Zeynalova; 17. syyskuuta 1909 Baku, Venäjän keisarikunta – 4. heinäkuuta 1989 Baku, Azerbaidžanin SNT) oli ensimmäinen azerbaidžanilainen naislentäjä, joka täten tunnettiin lempinimellä "Səmanın xanımı" ("taivaan rouva"). Məmmədbəyova toimi myös lentäjäkouluttajana Bakussa.
Koen Metsemakers

Koen Metsemakers (s. 30. huhtikuuta 1992) on alankomaalainen soutaja. Hän on pariaironelosen kaksinkertainen olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Metsemakers sijoittui ensimmäisissä EM-kilpailuissaan vuonna 2017 pariaironelosessa kuudenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa tuloksena oli neljäs sija puoli sekuntia pronssijoukkue Virolle hävinneenä. Vuonna 2018 venekunta sijoittui sekä EM- että MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 2019 Metsemakers voitti Dirk Uittenbogaardin, Abe Wiersman ja Tone Wietenin kanssa sekä Euroopan- että maailmanmestaruuden. Vuonna 2020 he voittivat Euroopan-mestaruuden. Vuonna 2021 he jäivät EM-kilpailuissa Italian takana hopealle, mutta Tokion olympialaisissa he voittivat kultaa 1,72 sekunnin erolla Ison-Britannian hopeajoukkueeseen.
Metsemakers kilpaili vuonna 2022 pariairokaksikossa Stefan Broeninkin kanssa mutta palasi sen jälkeen pariaironeloseen. Vuonna 2023 hän saavutti EM-hopeaa Finn Florijnin, Simon van Dorpin ja Tone Wietenin kanssa. MM-kilpailuissa Alankomaat voitti kultaa muutoin samalla kokoonpanolla, mutta van Dorpin tilalle oli tullut Leonard van Lierop. Vuonna 2024 venekunta oli voittoisa jo maailmancupissa. Pariisin olympialaisissa he voittivat kultaa 2,40 sekunnin erolla Italiaan.
Tone Wieten

Tone Wieten (s. 17. maaliskuuta 1994) on alankomaalainen soutaja. Hän on pariaironelosen kaksinkertainen olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Wieten aloitti arvokisauransa kahdeksikossa. Hän saavutti pronssia MM-kilpailuissa 2015, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja EM-kilpailuissa 2017. Vuonna 2018 hän kilpaili perämiehettömässä nelossa, jossa hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi ja MM-kilpailuissa neljänneksi.
Wieten on vuodesta 2019 alkaen soutanut pariaironelosessa. Hän voitti vuonna 2019 Dirk Uittenbogaardin, Abe Wiersman ja Koen Metsemakersin kanssa sekä Euroopan- että maailmanmestaruuden. Vuonna 2020 he voittivat Euroopan-mestaruuden. Vuonna 2021 he jäivät EM-kilpailuissa Italian takana hopealle, mutta Tokion olympialaisissa he voittivat kultaa 1,72 sekunnin erolla Ison-Britannian hopeajoukkueeseen.
Wieten palasi arvokilpailuihin vuonna 2023. Tuolloin hän saavutti EM-hopeaa Finn Florijnin, Simon van Dorpin ja Koen Metsemakersin kanssa. MM-kilpailuissa Alankomaat voitti kultaa muutoin samalla kokoonpanolla, mutta van Dorpin tilalle oli tullut Leonard van Lierop. Vuonna 2024 venekunta oli voittoisa jo maailmancupissa. Pariisin olympialaisissa he voittivat kultaa 2,40 sekunnin erolla Italiaan.
Finn Florijn

Finn Florijn (s. 29. marraskuuta 1999) on alankomaalainen soutaja. Hän on pariaironelosen olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä kahdeksikon maailmanmestari.
Florijn saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksikossa pronssia vuonna 2019. Hän sijoittui EM-kilpailuissa 2021 yksikössä 11:nneksi. Myöhemmin samana vuonna hän aloitti Tokion olympialaiset sijoittumalla yksikön alkuerässään neljänneksi, mutta hän ei saanut osallistua keräilyeriin koronavirustartunnan vuoksi.
Florijn siirtyi vuonna 2022 pariaironeloseen. Hän sijoittui tuona vuonna EM-kilpailuissa kahdeksanneksi ja MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2023 hän saavutti EM-hopeaa Simon van Dorpin, Tone Wietenin ja Koen Metsemakersin kanssa. MM-kilpailuissa Alankomaat voitti kultaa muutoin samalla kokoonpanolla, mutta van Dorpin tilalle oli tullut Leonard van Lierop. Vuonna 2024 venekunta oli voittoisa jo maailmancupissa. Pariisin olympialaisissa he voittivat kultaa 2,40 sekunnin erolla Italiaan. Florijn saavutti samana vuonna rannikkosoudun MM-kilpailuissa pronssia perämiehellisessä nelosessa. Vuonna 2025 hän sijoittui EM-kilpailuissa perämiehettömässä nelosessa neljänneksi ja kuului MM-kilpailuissa Alankomaiden maailmanmestarijoukkueeseen kahdeksikossa.
Vakoilumuseo (Berliini)

Berliinin vakoilumuseo () on yksityinen vakoilua käsittelevä museo Berliinissä, Saksassa. Sen perusti entinen toimittaja Franz-Michael Günther. Museo avattiin yleisölle 19. syyskuuta 2015. Güntherin toiveena oli luoda vakoojien ja vakoilun historiaa käsittelevä museo Saksan entiseen vakoojapääkaupunkiin, Berliiniin. Museo sijaitsee Potsdamer Platzin keskeisellä alueella.
Päänäyttelyt.
Museon päänäyttelyn aiheita ovat:
Kirjat Luza

Kirjat Luza on samarialaisten asuttama kylä Garisiminvuorella Palestiinassa Nablusin kaupungin vieressä. Nykyisin kaupunki on Israelin Holonin ohella toinen kahdesta samarialaisten keskittymästä ja vuori itsessään on heidän pyhä paikkansa.
Maantiede.
Kirjat Luza sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Garisiminvuorella Nablusin kaupungin vieressä. Kylä on Israelin ja palestiinalaishallinnon yhteishallinnossa olevaa aluetta. Garisiminvuoren muut osat ovat pelkästään Israelin hallinnassa ja kylään johtava tie on palestiinalaisten hallinnassa.
Historia.
Brittien vallattua Palestiinan Osmanien valtakunnalta ensimmäisen maailmansodan seurauksena perustettiin Palestiinan brittiläinen mandaattihallinto. Samarialaisten pieni yhteisö asui tuolloin Nablusissa omassa korttelissaan, josta osa alkoi nyt muuttaa muihin kaupunkeihin. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1949 yhteisö oli jakautunut kahtia nykyisessä Israelissa ja Nablusissa, jota hallitsi Jordania. Kaupungin viereinen Garisiminvuori on samarialaisten pyhä paikka.
Jordaniassa samarialaiset saivat tukea hallinnolta, mutta suhteet Nablusin muslimiväestöön huononivat esimerkiksi hallinnon vastaisissa mellakoissa. Israel miehitti Jordanian hallitseman Länsirannan kuuden päivän sodassa vuonna 1967. Turvallisuustilanne Nablusissa heikkeni Israelin miehityksen vastaisen ensimmäisen intifadan puhjetessa vuonna 1987. Samarialaiset, jotka olivat aikaisemmin mieltäneet itsensä enneminkin palestiinalaisiksi, alettiin mieltää Israelilaisina ja he alkoivat muuttaa Nablusista Kirjat Luzaan, jossa he saivat suojelusta Israelin armeijalta. Paikka käsitti alkujaan vain yhden kadun ja pienen määrän rakennuksia. Oslon rauhanprosessin kautta 1990-luvulla kylästä tuli osa niin sanottua alue C:tä, joka on Israelin ja Palestiinan yhteishallinnossa.
Väestö.
Kirjat Luzan samarialaiset puhuvat arabiaa ja käyvät palestiinalaishallinnon kouluja.
Leonard van Lierop

Leonard van Lierop (s. 20. toukokuuta 1994) on alankomaalainen soutaja. Hän on pariaironelosen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Van Lierop kilpaili nuorempana kevyissä luokissa. Vuonna 2022 hän saavutti kahdeksikossa hopeaa sekä EM-kilpailuissa että MM-kilpailuissa. Vuonna 2023 hän voitti yksikössä Euroopan-mestaruuden. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän voitti pariaironelosesa maailmanmestaruuden Finn Florijnin, Tone Wietenin ja Koen Metsemakersin kanssa. Vuonna 2024 tämä venekunta oli voittoisa jo maailmancupissa. Pariisin olympialaisissa he voittivat kultaa 2,40 sekunnin erolla Italiaan.
Anomalistinen psykologia

Anomalistinen psykologia on parapsyykkisiä kokemuksia tutkiva psykologian osa-alue. Se eroaa parapsykologiasta siten, että anomalistisessa psykologiassa lähestymistapa on kriittisempi eikä siinä tehdä oletusta paranormaalin olemassaolosta.
Anomalistisen psykologian tutkimusyksikön Lontoon yliopiston Goldsmiths’ Collegeen vuonna 2000 perustanut Chris French on katsonut laajan uskon paranormaaleihin asioihin yhdistäneen ihmisyhteisöjä maantieteestä ja aikakaudesta riippumatta, vaikkakin uskomusten ja kokemusten sisältö ovat voineet olla kulttuurisidonnaisia. Hänen mukaansa tällaisia uskomuksia on tyypillisessä nykylänsimaisessa yhteiskunnassa noin 30–50 %:lla aikuisista. Henkilökohtaiset kokemukset paranormaaleiksi väitetyistä ilmiöistä ovat harvinaisempia, mutta koskevat silti huomattavaa vähemmistöä. Anomalistisen psykologian tutkimia ja paranormaaleiksi väitettyjä kokemuksia voivat olla esimerkiksi kummitukset, telepatia, enneunet, kommunikointi kuolleiden kanssa ja ufosieppaukset. Brittiläinen psykiatri Henry Maudsley oli yksi ensimmäisistä tutkijoista, jotka tarkastelivat tällaisia kokemuksia mielen oikkuina.
Outojen kokemusten psykologinen tutkimus on lisääntynyt 2000-luvulla. Suomessa aiheesta on julkaistu esimerkiksi Jukka Häkkisen kirja "Outojen kokemusten psykologia" (Docendo, 2018).
Nicholas Mead

Nicholas Mead (s. 12. maaliskuuta 1995) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän on perämiehettömän nelosen olympiavoittaja.
Mead saavutti kahdeksikossa MM-kilpailuissa 2017 hopeaa. Seuraavan vuoden MM-kilpailuissa hän souti perämiehettömässä nelosessa mutta palasi kahdeksikkoon, jossa tuloksena oli viides sija vuoden 2019 MM-kilpailuissa ja neljäs sija Tokion olympialaisissa 2021. Vuosi 2022 ei tuonut perämiehettömässä nelosessa menestystä, mutta vuonna 2023 hän saavutti MM-hopeaa Justin Bestin, Michael Gradyn ja Liam Corriganin kanssa. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,85 sekunnin erolla Uuden-Seelannin venekuntaan.
Liam Corrigan

Liam Corrigan (s. 11. syyskuuta 1997) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän on perämiehettömän nelosen olympiavoittaja.
Corrigan kilpaili Tokion olympialaisissa 2021 kahdeksikossa ja sijoittui neljänneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa sijoitus oli jälleen neljäs. Vuonna 2023 hän saavutti MM-hopeaa Justin Bestin, Nicholas Meadin ja Michael Gradyn kanssa perämiehettömässä nelosessa. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,85 sekunnin erolla Uuden-Seelannin venekuntaan.
Justin Best

Justin Best (s. 17. elokuuta 1997) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän on perämiehettömän nelosen olympiavoittaja.
Best saavutti juniorien MM-kilpailuissa hopeaa kahdeksikossa vuonna 2015. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kahdeksikossa kultaa vuonna 2018 ja sai seuraavana vuonna hopeaa. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän kilpaili Michael Gradyn kanssa perämiehettömässä kaksikossa mutta jäi B-finaalin voittajana kokonaistuloksissa seitsemänneksi. Vuonna 2023 hän saavutti MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa Nicholas Meadin, Michael Gradyn ja Liam Corriganin kanssa. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,85 sekunnin erolla Uuden-Seelannin venekuntaan.
Michael Grady

Michael Grady (s. 22. lokakuuta 1996) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän on perämiehettömän nelosen olympiavoittaja.
Grady voitti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdeksikossa kultaa vuonna 2018. Tokion olympialaisissa 2021 hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa viidenneksi. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän kilpaili Justin Bestin kanssa perämiehettömässä kaksikossa mutta jäi B-finaalin voittajana kokonaistuloksissa seitsemänneksi. Vuonna 2023 hän saavutti MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa Bestin, Nicholas Meadin ja Liam Corriganin kanssa. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 0,85 sekunnin erolla Uuden-Seelannin venekuntaan.
Stearamidi

Stearamidi (C18H37NO) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi apuaineena polymeeritekniikassa ja muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa stearamidi on valkoista kiinteää ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.
Stearamidia valmistetaan sulan steariinihapon ja ammoniakkikaasun reaktiolla.
Stearamidilla on useita käyttökohteita. Sitä käytetään polymeerien valmistuksessa apuaineena kalvojen valmistuksessa, helpottamaan kappaleiden irtoamista muoteista, liukasteaineena, apuaineena painomusteissa, kosmetiikkatuotteissa koostumuksen säätelyyn, korroosionestoaineena ja tekstiilien vedenhylkimiskäsittelyissä. Stearamidista syntetisoidaan esimerkiksi pinta-aktiivisia aineita, liukasteita, tekstiilinkäsittelyaineita ja vedenpuhdistuskemikaaleja.
Marian Enache

Marian Florian Enache (s. 5. elokuuta 1995) on romanialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Enache on pituudeltaan 200-senttimetrinen.
Enache saavutti mitaleita jo juniorien MM-kilpailuissa. Ensimmäisen yleisen sarjan arvokisamitalinsa hän saavutti EM-kilpailuissa 2018, kun hän ja Ioan Prundeanu ylsivät pariairokaksikossa hopealle. Saman vuoden MM-kilpailuissa he sijoittuivat kuudenneksi. Vuonna 2019 he saavuttivat EM-pronssia ja sijoittuivat MM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuoden 2020 EM-kilpailuissa he sijoittuivat viidenneksi, ja seuraavana vuonna he jäivät B-finaaliin. Tokion olympialaisissa 2021 he sijoittuivat kokonaistuloksissa yhdeksänneksi.
Enache kilpaili vuosina 2022–2023 pariaironelosessa. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia, ja saman vuoden MM-kilpailuissa tuloksena oli kuudes sija. Vuonna 2023 venekunta sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa he voittivat B-finaalin eli sijoittuivat kokonaistuloksissa seitsemänneksi. Vuonna 2024 Enache on soutanut pariairokaksikossa Andrei Cornean kanssa. He voittivat EM-kilpailuissa kultaa 6,52 sekunnin erolla hopeajoukkue Espanjaan. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 1,34 sekunnin erolla Alankomaiden venekuntaan. EM-kilpailuissa 2025 he saavuttivat hopeaa.
Andrei Cornea

Andrei Sebastian Cornea (s. 10. marraskuuta 1999) on romanialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja Euroopan-mestari.
Cornea kilpaili pariaironelosessa EM-kilpailuissa 2020 ja 2021 mutta ei yltänyt A-finaaleihin, kuten ei myöskään pariairokaksikossa Cristian Cojocarun parina vuoden 2022 EM- ja MM-kilpailuissa. Vuoden 2023 MM-kilpailuissa hän sijoittui pariaironelosessa seitsemänneksi. Vuodesta 2024 Cornea on soutanut pariairokaksikossa Marian Enachen kanssa. He voittivat EM-kilpailuissa kultaa 6,52 sekunnin erolla hopeajoukkue Espanjaan. Pariisin olympialaisissa 2024 he voittivat kultaa 1,34 sekunnin erolla Alankomaiden venekuntaan. Vuoden 2025 EM-kilpailuissa he saavuttivat hopeaa.
Kiliann Sildillia

Kiliann Eric Sildillia (s. 16. toukokuuta 2002 Metz, Ranska) on ranskalais-guadeloupelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa SC Freiburgia. Hän kuuluu myös Ranskan olympiajoukkueeseen olympialaisissa 2024.
Seurajoukkueura.
Sildiliia on FC Metzin kasvatti, ja hän siirtyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2010, pelattuaan ensin APM Metzin ja A.S. Montigny-lès-Metzin nuorissa.
Vuonna 2020 Sildillia siirtyi nykyisen seuransa, SC Freiburgin organisaatioon. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 16. lokakuuta 2021 Saksan Bundesliigan ottelussa RB Leipzigia vastaan, jossa hän pelasi täydet minuutit. Kaudella 2021–2022 Sildillia pelasi seitsemässä Bundesliigan ottelussa ja kahdessa Saksan cupin ottelussa. 
Kaudella 2022–2023 Sildillia vakiinnutti paikkansa SC Freiburgin avauskokoonpanossa, nimittäin hän pelasi kaudella Saksan Bundesliigassa 27 ottelua, Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja Saksan cupissa neljä ottelua.
Sildillia teki ensimmäisen maalinsa SC Freiburgin edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan lohko-ottelussa kreikkalaista Olympiakosia vastaan 30. marraskuuta 2023. Sildillia pelasi kaudella 2023–2024 27 ottelua Bundesliigaa, yhdeksän ottelua Eurooppa-liigaa ja kaksi ottelua Saksan cupia.
Maajoukkueura.
Sildillia Ranskan 21-vuotiaiden maajoukkueen mukana karsinnoissa Slovakiassa järjestettäviin ikäluokan EM-kilpailuihin 2025. Hän pelasi niissä kolme ottelua Bosniaa ja Hertsegovinaa, Kyprosta ja Itävaltaa vastaan, joissa hän pelasi kaikissa täydet minuutit. 
Sildillia valittiin Ranskan olympiajoukkueeseen 2024.
Tuomo Schroderus

Tuomo Schroderus (s. 18. huhtikuuta 1980 Sotkamo) on suomalainen pesäpallovalmentaja ja entinen pesäpalloilija, joka toimi viimeksi Miesten Ykköspesiksessä pelanneen Joensuun Mailan akatemiajoukkueen pelinjohtajana kaudella 2024.
Pelaajaurallaan Schroderus edusti vuoteen 2000 saakka Sotkamon Jymyä, jonka juniorijoukkueissa hän pelasi. Vuonna 2001 Schroderus siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän pelasi vuoteen 2010 saakka. Joensuun Mailassa Schroderus pelasi yhteensä 70 Miesten Ykköspesiksen ottelua ja 204 Miesten Superpesiksen ottelua. Pelaamissaan Miesten Superpesiksen otteluissa Schroderus löi yhteensä 11+120 juoksua, toi 53 juoksua ja keräsi 449 kärkilyöntipistettä, joista eniten kolmospesälle. Ulkokentällä Schroderuksen rooli oli lähes poikkeuksetta kakkosvahti ja sisäpelissä hänen yleisimmät lyöntinumeronsa olivat 5 ja 8.
Syksyllä 2023 Schroderus sai Pesäpalloliiton Itäisen alueen Vuoden valmennustiimin palkinnon yhdessä Matti Härkösen ja Petri Pennasen kanssa.
Schroderuksen poika Ukko pelaa pesäpalloa Joensuun Mailassa.
Superpesiksen kuukauden jokeri

Superpesiksen kuukauden jokeri on valittu kaudesta 2022 lähtien. Palkinto on jaettu Miesten ja Naisten Superpesiksen pelaajalle kuukausittain. Valinnan suorittaa Suomen Pesäpalloliitto.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittaneet Jukka-Pekka Vainionpää, Roope Korhonen ja Patrik Wahlsten (kolme kertaa) ja naisten palkinnon Aino-Kaisa Mantere (kolme kertaa).
Air Indian lento 245

Air Indian lento 245 oli Air Indian kansainvälinen reittilento Mumbaista Lontooseen, jonne sen oli määrä kulkea Kairon ja Geneven kautta. Lento oli lähestymässä Geneven lentoasemaa 3. marraskuuta 1950, kun se törmäsi Mont Blanc -vuoreen Ranskassa noin 4 677 metrin korkeudessa kello 9.43. Kaikki koneessa olleet 48 ihmistä saivat surmansa.
Lentokone oli malliltaan Lockheed L-749 Constellation, rekisteriltään VT-CQP ja valmistenumeroltaan 2506. Kone oli valmistettu vuonna 1948. Koneessa oli neljän hengen miehistö, joista kaksi oli lentoemäntiä. Kapteenina toimi Alan R. Saint ja perämiehenä Vijay Yeshwant Korgaokar. Koneessa oli lisäksi kolme navigoijaa ja radisti. 
Koneen etsinnät viivästyivät myrskyisen sään vuoksi ja hylky löydettiin vasta 5. marraskuuta. Uskotaan, että miehistö tulkitsi sijaintinsa väärin, mihin vaikutti myös tuuli.
Brabant-sur-Meuse

Brabant-sur-Meuse on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 117 asukasta vuonna 2021 ja sen pinta-ala on 6,9 neliökilometriä.
Maantiede.
Brabant-sur-Meusen naapurikunnat ovat Consenvoye, Forges-sur-Meuse, Haumont-près-Samogneux, Regnéville-sur-Meuse ja Samogneux. Kunnan pinta-ala on 6,9 neliökilometriä ja korkeus merenpinnasta 180–337 metriä.
Väestö.
Vuonna 2021 Brabant-sur-Meusen väkiluku oli 117. Väkiluku on laskenut vuodesta 2010, jolloin kunnassa asui 138 asukasta. Pidemmällä otannalla väkiluku on kuitenkin nousussa, sillä vuosina 1968–1999 asukkaita oli alle 100. Vuonna 2007 Brabant-sur-Meusen asukkaista 55 prosenttia oli naisia ja 45 prosenttia miehiä. Suurin ikäryhmä oli 0–14-vuotiaat.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2024 – miesten säilän joukkuekilpailu

Miesten säilämiekkailun joukkuekilpailu Pariisin 2024 kesäolympialaisissa kilpailtiin 31. heinäkuuta 2024 Grand Palais’ssa Pariisissa. Kilpailuun osallistui kahdeksan joukkuetta, joista jokainen koostui kolmesta varsinaisesta jäsenestä ja yhdestä varajäsenestä. Kilpailun voitti Etelä-Korea, hopeaa sai Unkari ja pronssia Ranska.
Karsinta.
Olympiamiekkailun joukkuekilpailuihin pääsi mukaan kahdeksan joukkuetta: maailmanrankingin neljä parasta ja näiden ulkopuolelta rankingissa korkeimmalla ollut joukkue kultakin neljältä karsinta-alueelta.
Formaatti.
Mukaan päässeet kahdeksan joukkuetta sijoitettiin yksinkertaiseen pudotuskaavioon. Puolivälierävaiheen voittajat jatkoivat välieriin, häviäjät sijoitusotteluihin. Välierien voittajat kohtasivat loppuottelussa ja häviäjät pronssiottelussa.
Kussakin joukkueessa kilpaili kolme varsinaista jäsentä ja yksi varajäsen. Ottelut koostuivat yhdeksästä osaottelusta niin, että kummankin joukkueen kaikki varsinaiset jäsenet ottelivat toisen joukkueen kaikkia varsinaisia jäseniä vastaan. Halutessaan joukkueet saattoivat korvata varajäsenellä kenet tahansa varsinaisen jäsenen ennen osaottelun alkua. Osaottelut kestivät kunnes toinen joukkueista saavutti pistetavoitteen. Tavoite kasvoi jokaisessa osaottelussa viidellä niin, että ensimmäinen osaottelu päättyi toisen joukkueen noustua viiteen pisteeseen, toinen kymmeneen ja niin edelleen. Voittaja oli se joukkue, joka ensimmäisenä saavutti 45 pistettä.
Tapahtumat.
Puolivälieristä välieriin pääsivät Etelä-Korea, Ranska, Unkari ja Iran. Välierissä Etelä-Korea voitti Ranskan pistein 45–39 ja Unkari niukasti Iranin 45–43. Pronssiottelussa kohtasivat Ranska ja Iran. Maailmanrankingissa yhdeksänneksi sijoitettu Iran oli päivän yllättäjä edettyään välieriin ja hävittyään siellä Unkarille vain niukasti. Ranskaa vastaan ottelu näytti kuitenkin jo varhaisessa vaiheessa selvältä, kun Sébastien Patrice voitti toisessa osaottelussa Farzad Baherin 5–0. Boladé Apithy ja Maxime Pianfetti eivät olleet omissa osaotteluissaan yhtä ylivoimaisia, mutta Ranska voitti lopulta selkein lukemin 45–25.
Loppuottelussa, kuten vuoden 2023 MM-finaalissakin, kohtasivat Etelä-Korea ja Unkari. Park Sang-won voitti ensimmäisessä osaottelussa kolminkertaisen olympiavoittaja Áron Szilágyin 5–4. Oh Sang-uk ja Gu Bong-il vahvistivat Etelä-Korean johtoa kasvattamalla omissa osaotteluissaan eroa Unkariin yhdellä ja kahdella pisteellä. Kahdessa seuraavassa osaottelussa tilanne pysyi jokseenkin samana, mutta kuudennessa osaottelussa András Szatmári toi Oh’ta vastaan Unkarin pisteen päähän Etelä-Koreasta. Seitsemännessä osaottelussa Etelä-Korean vaihtomies Do Gyeong-dong palautti joukkueensa menetetyn etumatkan voittamalla Krisztián Rabbin 5–0. Tästä kuuden pisteen tappioasemasta Unkari ei enää kyennyt nousemaan, vaikka viimeisessä osaottelussa Szilágyi tekikin kahdeksan pistettä ennen kuin Oh ratkaisi voiton Etelä-Korealle pistein 45–41. Olympiakulta oli Etelä-Korealle miesten säilän joukkuekilpailussa kolmas perättäinen.
Ottelukaavio.
Sijoitusottelut