Flame (elokuva)

Flame () on tammikuussa 1975 ensi-iltansa saanut brittiläinen elokuva, jonka pääosassa on Slade-yhtye. Elokuvan käsikirjoitti Andrew Birkin ja ohjasi Richard Loncraine. Se käsittelee kuvitteellista Flame-yhtyettä ja sijoittuu 1960-luvun loppuun. 
Ilmestyessään "Flame" sai kriitikoilta kaksijakoisen vastaanoton. Myöhemmin BBC:n elokuvakriitikko Mark Kermode kutsui sitä ”rockmusikaalien "Citizen Kaneksi"”.
Taustaa.
Elokuva oli Sladen managerin Chas Chandlerin idea. Yhtye suostui sen tekemiseen sillä ehdolla, että elokuva olisi vakavasti otettava ja siinä olisi kunnollinen juoni.&lt;ref name="Perttunen&amp;Väistö/83"&gt;Perttunen &amp; Väistö 2004: s. 83.&lt;/ref&gt;
Alkuperäisena ideana oli tehdä parodiaversio brittiläisestä, 1950-luvulla ilmestyneestä scifielokuvasta "Quatermass" nimellä "The Quite-a-Mess Experiment". Pääosassa olisi ollut Sladen solisti-kitaristi Noddy Holder, joka olisi näytellyt hullua tiedemiestä. Kitaristi Dave Hill ei kuitenkaan hyväksynyt käsikirjoitusta, koska hirviö olisi syönyt hänet jo elokuvan alussa, minkä jälkeen hänestä olisi näkynyt vain hirviön suusta roikkuvat hiukset.
Lopulta valittiin Andrew Birkinin tekemä käsikirjoitus, joka käsitteli kuvitteellista Flame-nimistä yhtyettä 1960-luvun lopulla. Käsikirjoitus oli vakava kuvaelma musiikkibisneksen varjopuolista, mutta Slade ei kuitenkaan pitänyt sen alkuperäistä versiota riittävän totuudenmukaisena. Niinpä yhtye kutsui Birkinin ja ohjaaja Richard Loncrainen mukaansa Yhdysvaltain-kiertueelle parin viikon ajaksi seuraamaan rock and roll -elämää, minkä myötä käsikirjoitusta kehitettiin paremmaksi.&lt;ref name="Perttunen&amp;Väistö/84"&gt;Perttunen &amp; Väistö 2004: s. 84.&lt;/ref&gt;
Kuvaukset.
"Flamen" kuvaukset aloitettiin kesällä 1974, ja ne kestivät kuusi viikkoa. Elokuvaa kuvattiin eri puolilla Englantia, muun muassa Lontoossa, Brightonissa ja Sheffieldissä. Kuvauspaikkojen joukossa oli oikeita klubeja ja konserttipaikkoja, eikä studiota juurikaan käytetty.
Sladen jäsenillä ei ollut aiempaa näyttelijänkokemusta. Lisäksi rumpali Don Powell oli joutunut edellisvuonna auto-onnettomuuteen ja kärsi sen seurauksena muistiongelmista, minkä vuoksi hänelle kirjoitettiin pääasiassa lyhyitä repliikkejä. Muita elokuvassa näytelleitä olivat muun muassa Tom Conti, Alan Lake, Kenneth Colley, Johnny Shannon sekä kuuluisa radio- ja televisio-DJ Tommy Vance, joka esitti piraattiradioaseman juontajaa.
"Flame" oli niin aiheeltaan kuin toteutukseltaankin melko vakava elokuva. Sen ensimmäinen valmis versio kiellettiin Britanniassa alle täysi-ikäisiltä runsaan väkivallan vuoksi, minkä vuoksi leikattiin uusi versio. Monet elokuvan kohtauksista perustuivat tositapahtumiin, joita oli tapahtunut myös Sladelle itselleen.
Julkaisu.
Elokuvan ensi-ilta oli Newcastlen Pavilion-teatterissa 12. tammikuuta 1975. Elokuvateattereissa sitä alettiin esittää 19. tammikuuta, mutta ainoastaan Tyne Teesin ja Yorkshiren televisioalueilla. Lontoossa "Flamen" ensi-ilta järjestettiin Metropole Theatressa 13. helmikuuta. Slade saapui paikalle vanhan paloauton kyydissä. Paikalla oli paljon muita artisteja ja yhtyeitä, muun muassa Lynsey de Paul, Lulu, Roy Wood, Sweet, Gary Glitter, Alan Price, The Troggs, Barry Blue, Mud, Suzi Quatro ja Pilot. Lontoon ensi-illan jälkeen elokuvaa alettiin näyttää elokuvateattereissa ympäri Britanniaa 16. helmikuuta lähtien. Yhdysvalloissa "Flamen" ensi-ilta oli myöhemmin St. Louisissa, Missourissa. Elokuva jouduttiin Yhdysvalloissa tekstittämään voimakkaan brittimurteen vuoksi.&lt;ref name="Perttunen&amp;Väistö/91"&gt;Perttunen &amp; Väistö 2004: s. 91.&lt;/ref&gt;
Elokuva sai kaksijakoisen vastaanoton etenkin Sladen ihailijoilta, jotka yllättyivät sen karusta ja nyrpeästä tunnelmasta. Monet heistä olivat odottaneet kepeää ja hauskaa elokuvaa hieman The Beatles -filmien tyyliin. 
"Slade in Flamesta" ilmestyi samanaikaisesti elokuvan kanssa myös John Pidgeonin kirjoittama kirjaversio. Siitä otettiin 250 000 kappaleen painos, joka oli sen julkaisseen Pantherin historian suurin painosmäärä.