tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Power Macintosh 5200 LC

Power Macintosh 5200 LC on Apple Computerin 3. huhtikuuta 1995 julkaisema, koti- ja oppilaitoskäyttöön suunniteltu tietokone. Kuluttajamarkkinoilla laitetta myytiin nimillä Macintosh Performa 52xxCD. Elokuussa 1995 tietokoneesta julkaistiin nopeammalla suorittimella varustettu versio Power Macintosh 5300 LC. 5200 LC oli ensimmäinen PowerPC-prosessorilla varustettu Macintosh, jossa näyttö ja keskusyksikkö olivat samassa kotelossa.
Power Macintosh 5200 LC perustui Power Macintosh 6200:n arkkitehtuuriin ja laitteessa oli monien muiden LC-sarjan mallien tapaan näyttö ja keskusyksikkö samassa kotelossa. Laitteistoratkaisuidensa takia 6200/5200 -sarjan Macintoshit ovat jääneet historiaan eräinä Applen epäonnistuneimmista tietokoneista. Suorituskykyä laski erityisesti uuden, 64-bittisellä väylällä varustetun suorittimen asentaminen Quadra 605:n vanhaan, 32-bittiseen emolevyyn. Power Macintosh 5200 LC:n seuraaja oli Power Macintosh 5260 LC. 5200/5300 LC:n tuotanto lakkautettiin 1. huhtikuuta 1996, mutta tietokoneita myytiin edelleen Performa-nimellä.
Brain Hacker

Brain Hacker on japanilainen raskasta ja kevyempää j-rockia soittava yhtye. Yhtyeen perusti vuonna 2002 "Masashi" ja "Kazune". Kazune oli toiminut sessiojäsenenä Malice Mizerissä ja soittanut myöhemmin May Breezessä, ja Masashi oli soittanut yhtyeessä "D-SHADE". Kaksi kuukautta myöhemmin bändiin liittyi Seiji. Yhtyeellä ei ollut kitaristia, joten joulukuussa yhtye hankki sessiojäseniä paikkaamaan puutteet. He olivat NoBu (ex. ANTIQUE DOLL) ja Yossy. 
Yossy nimettiin viralliseksi jäseneksi huhtikuussa 2003 ja NoBu toukokuussa. Yhtyeen ensimmäinen albumi ilmestyi 11. elokuuta 2003 ja sen nimi oli "hΨ＝０". Yhtyeen lupaava alku tyssäsi kun Masashi päätti erota. Rumpalin paikalle hankittiin sessiojäseneksi KOHSKE. Ennen vuoden loppua Brain Hacker julkaisi maxi-singlen "Coin/Charisma". Sitä jaettiin ilmaiseksi 30. joulukuuta soitetussa konsertissa.
Kuuden kuukauden hiljaisuuden jälkeen yhtye julkaisi minialbumin, "Tsunagareta hitomi no nakano kiokun". Brain Hacker jatkoi levyttämistä ja keikkailua: 12 marraskuuta ilmestyi kaksi CD:tä joista toinen oli minialbumi "Dokkiri Horror Show" ja toinen uusintapainos albumista hΨ＝０. Uusintapainoksen mukana tuli 16-sivuinen vihkonen A4-koossa.
Vuodesta 2005 yhtye piti levytystaukoa, mutta kuitenkin keikkaillut. Brain Hacker hajosi 19.1.2007.
Tigran Petrosjan

Tigran Vardani Petrosjan (; 17. kesäkuuta 1929 Tbilisi, Transkaukasian SFNT, Neuvostoliitto – 13. elokuuta 1984 Moskova, Neuvostoliitto) oli nykyisen Georgian alueella syntynyt armenialainen shakinpelaaja. Neuvostoliittoa edustanut Petrosjan oli shakin yhdeksäs maailmanmestari vuodet 1963–1969.
Petrosjan aloitti shakinpelaamisen 8-vuotiaana. 1949 hän muutti Moskovaan, jossa alkoi voittaa monia turnauksia. Vuoteen 1952 mennessä Petrosjanista tuli kansainvälinen suurmestari, joka on shakin korkein arvonimi. 1963 Petrosjan voitti maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin Mihail Botvinnikin 12,5–9,5. Petrosjan puolusti titteliään menestyksekkäästi 1966 voittaen Boris Spasskin 9. kesäkuuta pistein 12,5 - 11,5. Petrosjan kuitenkin hävisi mestaruusottelun uusinnan 1969.
Petrosjan jatkoi menestykästä shakkiuraansa 1980-luvulle asti. Hän kuoli 1984 vatsasyöpään.
Viisi klassikkoa

Viisi klassikkoa (五經 wǔjīng) ovat kokoelma Läntisellä Zhou -kaudella sekä Kevättä ja syksyä -kaudella laadittuja kiinalaisia kirjoituksia. Niitä pidetään eräinä kungfutselaisuuden tärkeimmistä teksteistä. 
Viisi klassikkoa ovat: 
Alun perin klassikoita oli kuusi, mutta niistä yksi, "Musiikin kirja" (樂經 Yuèjīng) on kadonnut. Siitä säilyneet osat saattavat muodostaa nykyisen "Rituaalien kirjan" yhden osan.
Filosofi Kungfutse ihaili menneitä aikoja ja alkoi kerätä ilmeisesti opetustyötään varten vanhoja kirjoituksia, joista teki kirjoituskokoelmia. Vaikka Keskusteluissa Kungfutse viittaa etenkin Laulujen kirjaan ja Kirjoitusten kirjaan, hänellä ei ilmeisesti ole ollut niitä, ainakaan nykyisen kaltaisena kokonaisuutena. Menzin mukaan "Kevättä ja syksyä" on Kungfutsen omaa tuotantoa, minkä vuoksi sitä pidetään merkittävämpänä kuin muita samasta aikakaudesta kertovia kiinalaisia historiikkejä.
Kong Yingda toimitti varhaisen klassikoiden selitysteoksen, nimeltään "Wujing zhengyi". Siitä tuli Tang-dynastian aikana Kiinan virallisen opin perusteos.
Jalo ihminen

Jalo ihminen ("junzi", ”herrasmies”) on kungfutselaisuudessa esiintyvä termi, jolla tarkoitetaan kungfutselaisuuden ihannetta. Jalo ihminen ilmentää kaikissa toimissaan moraalisia hyveitä, eli on oikeamielinen, vastavuoroinen, inhimillinen, sekä luonteeltaan jalostunut. Filosofi Kungfutsen mukaan jalot ihmiset ymmärtävät, mitä on oikeamielisyys, mutta niin sanotut ”pienet ihmiset” ("xiaoren") ymmärtävät vain hyödyn. 
Kungfutselaisuuden mukaan jalo ihminen pyrkii kohti elämän korkeinta päämäärää – itsensä jalostamista ja yhteiskunnan kehittämistä sen jäsenenä. Kaikki oleminen on vuorovaikutusta, eikä ihminen voi olla irrallaan luonnosta tai jumalasta. Tämän vuoksi pelkkä oman edun (= oman pelastuksen) tavoitteleminen ei ole merkityksellistä, eikä kungfutselaisuus siksi arvosta muiden uskontojen syrjään vetäytyviä erakoita, kuten munkkeja ja nunnia, eikä siksi pidä näitä jaloina ihmisinä. 
Kungfutsen tiedetään kuvailleen jaloa ihmistä muun muassa seuraavilla sanoilla: ”Jalo ihminen oivaltaa oikean, yksinkertainen ymmärtää mikä on edullista.” ”Jalo ihminen asettaa vaatimuksia itselleen, yksinkertainen vaatii muilta.”
Painekammio

Painekammio on laite, jota käytetään yleensä sukeltajien paineistukseen veden pinnalla. Laitetta voidaan käyttää muun muassa sukeltajan liian nopeasta pintaan noususta aiheutuvan sukeltajantaudin hoitoon. Painekammioilla on myös muita lääketieteellisiä käyttötarkoituksia. Niitä käytetään esimerkiksi haavahoidoissa. 
Painekammio on metallista valmistettu sylinterinmuotoinen tila. Suurehko kammio on läpimitaltaan noin 3 metriä ja pituudeltaan noin 8 metriä. Siihen liittyy sisäänmenoaukossa oleva ilmalukko, johon voidaan yleensä kytkeä siirrettävä painekammio.
Kammion seinässä on usein erillinen noin 20 senttimetrin läpimittainen lääkeilmalukko, jonka avulla sisään tai sieltä ulos voidaan toimittaa esimerkiksi ruokaa, juomaa tai lääkkeitä paineistusta menettämättä. 
Painekammioita on muun muassa Turun yliopistollisessa keskussairaalassa (TYKS) ja Medioxygen Oy:llä Museokadulla Helsingissä. Merivoimilla painekammiotoiminta on keskitetty Painekammiokeskukseen varuskuntasairaalaan Upinniemeen. Kiinteiden painekammioiden lisäksi Merivoimilla on siirrettäviä kahden hengen painekammioita. 
Sukelluksia voidaan toteuttaa myös niin, että sukeltajantaudin ehkäisevä hidas paineen alentaminen tapahtuu vasta kammiossa. Tässä ei kuitenkaan välttämättä ole kyse seuraavaksi kuvatusta painekammion käytöstä saturaatiosukelluksessa.
Painekammio saturaatiosukelluksessa.
Saturaatiosukelluksessa kyse on siitä, että sukeltajan kudokset saavuttavat jonkin ajan jälkeen pisteen, jossa sukeltajantaudin aiheuttavaa typpeä (tai heliumia) ei enää liukene hengitettävästä kaasusta kudoksiin. Paineen alentamiseen tarvittava aika ei siis pitene samassa suhteessa paineen alaisena oleskellun ajan kanssa. Sukeltaja pidetään paineistettuna työsyvyyteen pidemmän ajan, esim. viikon kerrallaan. Sukeltaja viettää sukellusten välisen ajan painekammiossa ja on koko ajan paineistettuna. Sukeltajan hengittämä kaasuseos sisältää hapen lisäksi typpeä, heliumia tai molempia.
Eduard Buchner

Eduard Buchner (20. toukokuuta 1860 – 13. elokuuta 1917) oli saksalainen biokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1907 biokemian tutkimuksesta ja soluttomasta käymisestä.
Vuonna 1884 Buchner aloitti kemian opinnot Adolf von Baeyerin johdolla ja botaniikanopinnot opettajanaan Karl Wilhelm von Nägeli. Työskenneltyään Otto Fischerin kanssa hänelle myönnettiin tohtorin arvo Münchenin yliopistoon.
Vuonna 1900 Buchner avioitui Lotte Stahlin kanssa.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli majurina eturintaman sairaalassa Focșanissa, Romaniassa. Hän haavoittui 3. elokuuta 1917 ja kuoli saamiinsa vammoihin kymmenen päivää myöhemmin Münchenissä.
Amerikanleijona

Amerikanleijona ("Panthera atrox") on sukupuuttoon kuollut suurikokoinen kissaeläin, joka eli Pohjois-Amerikassa jääkausien aikana. Eläin oli afrikanleijonaa noin 25 prosenttia suurempi.
Piirteet.
Amerikanleijona oli keskimäärin neljän metrin mittainen. Urosleijona painoi tyypillisesti noin 350 kilogrammaa ja naaras 280 kilogrammaa. Amerikanleijona muistutti kooltaan nykyistä amurin- eli siperiantiikeriä. Se joutui jakamaan elinalueensa muiden suurten petoeläinten, kuten tylppäkuonokarhun ja smilodonin kanssa. Amerikanleijonan aivot olivat suuret suhteessa sen ruumiinkokoon. Tämä on luultavasti antanut lajille valmiudet pitkälle kehittyneeseen ryhmäkäyttäytymiseen.
Ajoitus ja levinneisyys.
Ei ole varmuutta siitä, milloin amerikanleijonan kantamuoto ylitti Beringinsalmen ja saapui Pohjois-Amerikkaan. Nevadasta on löydetty leijonan jäänteitä, joiden iäksi on arvioitu noin 190–118 tuhatta vuotta. Amerikanleijona levittäytyi alueelle, joka vastaa nykyisiä Yhdysvaltoja ja Meksikoa. Laji katosi monien muiden Amerikan suurpetojen tavoin noin 10 000 vuotta sitten. Syyksi on arveltu ihmisen vaikutusta, ilmastonmuutosta ja virustauteja tai näiden syiden yhdistelmää.
Luokittelu.
Amerikanleijonan sukulaisuussuhteista on ollut epäselvyyksiä, ja sitä on pidetty muun muassa leijonan alalajina tai jaguaarin sukulaisena. Nykytutkimuksen valossa amerikanleijona on kuitenkin oma lajinsa, jonka läheisin sukulainen on luolaleijona ("Panthera spelaea").
Jäännökset.
Ameikanleijonan löysi ja luokitteli paleontologi Joseph Leidy vuonna 1853. Leidyn löytämä amerikanleijonan leuka on nähtävillä Leidyn patsaan kädessä Philadelphiassa. Vaikka useimpia Amerikan megafaunan eläimiä on löydetty La Brean tervahaudoista, ei sieltä ole löydetty kovinkaan monta amerikanleijonan jäännöstä. Tämä saattaa johtua siitä, että amerikanleijona oli tarpeeksi älykäs välttääkseen tervahautoja, toisin kuin esimerkiksi runsaammin niistä löydetyt smilodon ja hirviösusi.
Luettelo kansallislauluista

Tämä on luettelo Yhdistyneiden Kansakuntien 193:n jäsenvaltion sekä Taiwanin ja Kosovon kansallislauluista. Kuningashymnejä ei ole luettelossa.
Pedro Rodríguez (kilpa-ajaja)

Pedro Rodríguez de la Vega (18. tammikuuta 1940 México City, Meksiko – 11. heinäkuuta 1971 Nürnberg, Baijeri, Saksa) oli meksikolainen autourheilija. Hän syntyi México Cityssä ja oli Ricardo Rodríguezin isoveli. Heitä on joskus kutsuttu ”Pieniksi meksikolaisiksi”. Molemmat veljistä kilpailivat polkupyörillä ja moottoripyörillä tullakseen Meksikon mestareiksi. Pedro oli vuosien 1953 ja 1954 Meksikon-mestari moottoripyörissä. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä autoilla Nassaussa vuonna 1957. 
Pedro ja hänen veljensä Ricardo osallistuivat Le Mansin 24 tunnin ajoon vuonna 1961, mikä päättyi auton moottoririkon aiheuttamaan keskeytykseen. Ricardo kuoli 1. marraskuuta 1962 Meksikon Grand Prix'n vapaissa harjoituksissa. Pedro voitti Le Mansissa vuonna 1968.
Rodríguez osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1963–1971 voittaen kaksi kilpailua. MM-pisteitä hän keräsi 71. Rodríguez oli ainoa meksikolainen Formula 1 -kilpailun voittaja ennen Sergio Pérezin voittoa kaudella 2020.
Formula 1:n ohessa Rodriguez tunnettiin menestyksekkäänä kuljettajana urheiluautosarjoissa. Vuonna 1970 hän ajoi yhdessä Leo Kinnusen kanssa J.W. Automotive Engineeringin ilmoittamaa ja Gulfin sponsorimaa Porsche 917 kilpa-autoa. He voittivat kaudella Daytonan 24 tunnin ajon, Brands Hatchin 1000 kilometrin, Monzan 1000 kilometrin kilpailut sekä Watkins Glenin 6 tunnin ajon. Etenkin ajoa sateisella Brands Hatchin radalla on kehuttu.
Rodríguez kuoli 11. heinäkuuta 1971 Norisringin 200 mailin ajossa. Hän ajoi Herbert Müller Racingin Ferrari 512M -autoa Interserie-sarjan kilpailussa kun eturengas petti ja auto törmäsi seinään, jonka jälkeen se syttyi palamaan. Poliisit auttoivat hänet autosta, mutta hän kuoli vammoihinsa sairaalassa.
Sareena

Sareena on fiktiivinen henkilö Mortal Kombat -tappelupelisarjassa. Sareena on demoni, joka esiintyi ensimmäisen kerran -pelissä vastustajana. Hänellä pystyi pelaamaan ensimmäisen kerran Game Boy Advancen -pelissä. Sareena esiintyi myös -pelissä.
Sareenan elämäkerta.
Netherealmissa syntynyt Sareena esiteltiin ensimmäisen kerran Quan Chin henkilökohtaisena avustajana ja "Brotherhood of Shadow" -kultin jäsenenä. Sareena ja hänen kaksi kumppaniaan, Kia ja Jataaka, lähetettiin tappamaan Sub-Zero. He hävisivät taistelun, mutta Sub-Zero säästi heidän elämänsä.
Myöhemmin Sub-Zeron taistellessa Quan Chita vastaan, Sareena ilmestyi auttamaan Sub-Zeroa. Kerrottuaan haluavansa paeta hänen kanssaan Netherealmista, Sareena saa osuman Shinnokin loitsusta. Hän vajosi maahan ja kuoli vihaisen Sub-Zeron käsivarsille.
Myöhemmin paljastui ettei Sareena kuollut iskusta, vaan ainoastaan hänen ihmisyytensä. Hän joutui sitten Netherealmin viidennelle tasolle kärsimään petoksestaan. Sareena kuitenkin löysi portaalin, josta Quan Chi ja häntä jahtaava Scorpion menivät. Sareena meni portaalista ja siirtyi Outworldiin, missä hän löysi keinon palauttaa ihmismuotonsa.
Pian saatuaan ihmismuotonsa takaisin, Sareena kohtasi vuosia sitten tapaamansa Sub-Zeron pikkuveljen. Tuntiessaan olevansa velkaa Sareenalle, koska hän oli auttanut isoveljeään, Sub-Zero pystytti hänelle pyhätön Earthrealmiin. Hän tapasi kerran Shujinkon, jota "Brotherhood of Shadow" oli pyytänyt etsimään kultin petturin, Sareenan. Sareena kuitenkin maksoi Shujinkolle, ettei tämän kertoisi sijainnistaan.
Myöhemmin Sareena päätyi taas palvelemaan Quan Chita ja yhdessä Kian ja Jataakan kanssa hän tapasi Tavenin. He taistelivat, mutta kolmikko hävisi. Sareena myöhemmin pääsi irti Quan Chin vallasta ja osallistui hyvien puolella Armageddonin taisteluun, jossa hän sai surmansa.
Sareenan vaihtoehtoisessa Armageddonin loppuratkaisussa, hän voitti Blazen, jonka voimat sulautuivat häneen. Sareena menetti tajuntansa kunnes Sub-Zero saapui hänen luokseen ja herätti hänet. Sareenan herättyä, hän tajusi osaavansa jäädyttää. Hän päätti käyttää tätä kykyään Quan Chihin jäädyttäen hänet jääpalaksi. Sareena ja Sub-Zero veivät sitten velhon Lin Kuein temppeliin, missä hän pysyi jäädytettynä ikuisesti.
Sareenalla oli pieni rooli Mortal Kombat X-pelin tarinakampanjassa, jossa hän johdatti Jaxin, Kenshin ja erikoisjoukkojen tiimin Netherealmiin. Sareena kertoi heille, ettei Quan Chi ole täysissä voimissaan ilman Shinnokia. Erikoisjoukkojen taistellessa Quan Chin joukkoja vastaan, Sareena taisteli Kitanaa vastaan yrittäen vakuuttaa hänet vapautumaan korruptiostaan samoin kuin hän itse vapautui Bi-Hanin avulla, mutta Kitana ei kuunnellut häntä ja löi hänet maahan, mutta Jax pelasti Sareenan. Myöhemmin Sareenan hoivatessa haavoittuneita erikoistiimin sotilaita ja Jaxin yrittäessä lähteä kohtaamaan Quan Chin itse tämän linnoitukseen, Sareena varoitti häntä että hän voi kuolla, mutta Jax kertoi hänelle kuolleensa jo kerran aiemmin ennen lähtöään.
Max Arhippainen

Max Joakim Arhippainen (s. 16. kesäkuuta 1963 Helsinki) on suomenruotsalainen toimittaja ja ekonomisti. Hän oli "Hufvudstadsbladetin" vastaava päätoimittaja vuosina 2002–2008. Vuodesta 2013 Arhippainen on työskennellyt puolustusministeriön viestintäjohtajana.
Arhippainen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982, valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1990 ja lisensiaatiksi vuonna 1994 Helsingin yliopistosta. Hän on suorittanut myös ortodoksisen teologian perusopinnot Joensuun avoimessa yliopistossa vuonna 2001. Arhippainen on toiminut puheenjohtajana Finlands Svenska Skolungdomsförbundissa (1982–1983), RKP:n nuorisojärjestö Svensk Ungdomissa (1985–1987) ja Suomenruotsalaisilla kansankäräjillä (1989–1993). Hän on ollut myös RKP:n puoluehallituksen (1985–1987) ja työvaliokunnan (1985–1999) jäsen.
Vuonna 1983 Arhippainen työskenteli Svensk Presstjänstin toimittajana. Vuosina 1989–1992 hän oli ministereinä toimineiden Christoffer Taxellin ja Ole Norrbackin erityisavustajana. Arhippainen työskenteli vuosina 1992–1993 Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen projektitutkijana, 1994–1998 vierailevana tutkijana ja 1998–2002 ekonomistina. Vuosina 1994–1996 hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti ja 1996–1998 Svenska handelshögskolanin kansantaloustieteen assistentti.
Arhippaisella oli vain satunnaista kokemusta toimitustyöstä kun hänet valittiin "Hufvudstadsbladetin" vastaavaksi päätoimittajaksi vuonna 2002. Vuonna 2008 hän oli myös "HBL:n" toimitusjohtaja. Elokuussa 2008 Hannu Olkinuora valittiin "HBL:n" toimitusjohtajaksi ja vastaavaksi päätoimittajaksi ja Arhippainen ilmoitti ettei jatka enää lehden palveluksessa.
"Hufvudstadsbladetin" jälkeen Arhippainen toimi valtioneuvoston kanslian talousneuvoston toimintaa arvioivan työryhmän asiantuntijasihteerinä 2009–2010, Kvarteret Victoria ry:n asiamiehenä 2009–2011, Englantilaisen koulun säätiön asiamiehenä 2010–2014 ja Suomen Turkiseläinten Kasvattajain Liiton yhteiskuntasuhteista ja viestinnästä vastaavana johtajana 2011–2013. Arhippainen työskenteli vuosina 2008–2011 myös freelancetoimittajana ja -kolumnistina muun muassa "Suomen Kuvalehdessä", "Seurassa", "Aamun Koitossa" ja Yle Vegassa.
Puolustusministeri Carl Haglund (rkp) nimitti Arhippaisen syyskuun 2013 alusta puolustusministeriön viestintäjohtajaksi viiden vuoden määräajaksi.
Suonenveto

Suonenveto eli lihaskramppi on lihassupistus, jossa lihas supistuu ääriasentoon ja verenkierto heikkenee aiheuttaen hapenpuutteesta johtuvan kivun tunteen. Suonenveto tapahtuu tavallisesti öisin tai rankan urheilusuorituksen jälkeen. Usein kylmä vesi tai ilma voi aiheuttaa suonenvedon. Öiset suonenvedot lisääntyvät yleensä iän mukana. Noin kolmasosa 60–70-vuotiaista kärsii toistuvista suonenvedoista. Eräissä sairauksissa lihaskramppeja esiintyy normaalia enemmän, esimerkiksi munuaisten vajaatoiminnassa ja suolatasapainon häiriössä. Syytä perusterveiden ihmisten suonenvetoon ei tunneta.
Hoito.
Ensiapuna suonenvetoon auttaa yleensä kramppaavan lihaksen venyttäminen. Säännöllisen lihasten venyttelyn ei ole havaittu ehkäisevän suonenvetoa, mutta erään tutkimuksen mukaan lihaksen venyttely juuri ennen nukkumaanmenoa ehkäisee ja lievittää kramppeja.
Suonenvetoon auttaa myös jos aktivoi vastakkaista lihasta. Jos esimerkiksi pohjelihaksesta vetää suonta, pitää työntää varpaita ylöspäin, jolloin säärilihakset aktivoituvat ja pohjelihas venyy.
Yleensä kivennäisten, myös kalkin, puute voi aiheuttaa suonenvetoa. Parhaiten suonenvetoa ehkäisevät terveet elämäntavat, terveellinen ravinto, lämmin pukeutuminen sekä riittävä nesteensaanti ja liikunnan harrastaminen.
Moni käyttää magnesiumia estääkseen suonenvetoja, mutta tutkimusten mukaan se on hyödytöntä ja terve ihminen saa tarpeeksi magnesiumia ravinnostaan. Tosin urheilijoiden kramppeja on tutkittu vasta hyvin vähän. Kramppaavan lihaksen venyttely auttaa kramppiin, ehkä myös lihaksen venyttely juuri ennen nukkumaanmenoa.
Power Macintosh 6200

Power Macintosh 6200 on Apple Computerin 28. toukokuuta 1995 julkaisema tietokone. Laitetta ja sen päivitettyjä versioita myytiin myös nimillä Performa 6200, Power Macintosh 6300 ja Performa 6300. PowerPC 603 -suorittimella varustettu Power Macintosh 6200 korvasi Quadra 630-tietokoneen ja käytti samaa koteloa. Myöhemmin suoritin päivitettiin PowerPC 603e -malliin. 1. heinäkuuta 1997 6200-mallisto lakkautettiin Power Macintosh G3:n tullessa markkinoille.
6200:lla oli edullisemmasta LC-sarjasta löytyvä rinnakkaismalli Power Macintosh 5200 LC. Laitteet sisälsivät saman arkkitehtuurin ja huonon suorituskykynsä ja epävakautensa takia ne kuuluvat Applen parjatuimpiin tietokoneisiin. Koneet käyttivät vanhemman Quadra-sarjan 32-bittistä emolevyä, joka hidasti 64-bittisellä siirtotiellä varustetun suorittimen toimintaa. Ongelmia aiheuttivat myös huonolaatuinen IDE-liitäntä ja SCSI-porttien ongelmat.
17. lokakuuta 1996 Apple päivitti ongelmia aiheuttaneen emolevyn ja julkaisi mallin nimeltä Power Macintosh 6300/160. Uusi 64-bittisellä väylällä varustettu emolevy korjasi aiempien mallien virheitä.
Mielihyvä

Mielihyvä on mieluisuuden, tyytyväisyyden ja ilon tunne.
Ihminen voi saada mielihyvää monenlaisista asioista, kuten liikunnasta, musiikista, syömisestä, seksistä ja sosiaalisesta vuorovaikutuksesta.
Mielihyvä on ihmistä voimakkaasti motivoiva tila. Mielihyväjärjestelmä pitää ihmisen aktiivisena ja kiinnostuneena ympäristöstään. Mielihyvän tavoittelu saa ihmisen etsimään eloonjäämisensä kannalta tärkeitä asioita kuten ruokaa, suojaa, vettä ja sosiaalisia kontakteja. Mielihyväjärjestelmä saa ihmisen myös jatkuvasti etsimään uusia palkitsevia asioita.
Jos toiminta tuottaa mielihyvää, se opitaan tehokkaasti. Mielihyvää tuottavaa toimintaa pyritään toistamaan, ja mielihyvän hakeminen voi muodostua käyttäytymisen kimmokkeeksi ja jopa toimintaa hallitsevaksi riippuvuudeksi. Mielihyvän säätelyn häiriöt saattavat olla keskeisiä tekijöitä pelihimossa ja alkoholismissa.
Mielihyvän kokemiseen liittyviä aivorakenteita ovat esimerkiksi talamus, mantelitumake ja hippokampus. Mielihyvän tunteen syntyessä aktivoituu etenkin aivojen etuosassa aijaitseva accumbens-tumake. Tumakkeen suora ärsyttäminen sähköllä saa aikaan voimakasta mielihyvää, joka on usein seksuaalisesti värittynyttä. Accumbens-tumakkeen lisäksi mielihyvään erityisesti liitettyjä aivojen alueita ovat muun muassa tyvitumakkeiden pohjaosat, aivosaaret, otsalohkojen alaosat ja dorsolateraaliset alueet sekä pihtipoimun keskiosa. Niiden lisäksi aivojen pohjaosissa on mielihyvää välittäviä rakenteita. Mielipahaan liittyvät omat alueensa.
Aivoissa tärkeä mielihyväjärjestelmän välittäjäaine on dopamiini, jota vapautuu sitä enemmän, mitä suurempi on odotetun ja toteutuneen palkkion ero. Dopamiinin vapautuminen on myös huumeiden kuten amfetamiinin tuottaman mielihyvän osatekijä. Myös endorfiinit on liitetty aivoissa mielihyvään.
Ihmisen mielihyväjärjestelmä ilmeisesti tulee “kylläiseksi” vain yhden nautinnon lähteen osalta kerrallaan, sillä vaikka seksin jälkeen ei heti tekisikään mieli lisää seksiä, hyvästä ruoasta tai juomasta voi silti saada uutta mielihyvää.
Voimakasta mielihyvää kutsutaan nautinnoksi ja hyvin voimakasta mielihyvää euforiaksi. Hedonismi on mielihyvän tavoittelua. Mielihyvän vastakohtana voidaan nähdä mielipaha. Anhedonia tarkoittaa kyvyttömyyttä kokea mielihyvän tunnetta.
Antiikin kreikkalaisessa filosofiassa nautinnosta käytettiin termiä "hedone". Sen merkityksestä ja määritelmästä oli erilaisia mielipiteitä. Platon ja Aristoteles hylkäsivät sekä äärimmäisen hedonismin että antihedonismin, kun taas jotkut toiset filosofit ja koulukunnat ottivat äärimmäisempiä kantoja. Epikurolaisuudessa "hedone" oli korkein hyvä.
Kotkan sataman rautatieasema

Kotkan sataman rautatieasema (, ratakm 243+579) on Kotkassa sijaitseva rautatieasema. Se on Kouvola–Kotka-radan pääteasema, johon matkaa Kouvolasta on 52 kilometriä ja Kotkan rautatieasemalta 0,8 kilometriä. Asema on myös Lahdesta ja Kouvolasta Kotkaan liikennöivien lähijunien pääteasema.
Kotkan satamasta seuraava lakkautettu liikennepaikka oli Satamakatu (ratakm 243+700).
Magnus Hedman

Magnus Hedman (s. 19. maaliskuuta 1973 Huddinge) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi kaudella 2006–2007 nelosmaalivahtina englantilaisseura Chelseassa saamatta kuitenkaan peliaikaa kunnes kauden päätteeksi lopetti aktiiviuransa. Hän pelasi aiemmin AIK:ssa, Coventry Cityssä, Celticissä ja Anconassa. Hedman pelasi 58 maaottelua Ruotsin paidassa. Hedman oli naimisissa Magdalena Graafin kanssa vuodesta 1999 vuoteen 2007. Heillä on kaksi poikaa.
Kotkan rautatieasema

Kotkan rautatieasema () on Kotkassa sijaitseva rautatieasema.
Asema sijaitsee rataosalla . Sen etäisyys Kouvolan rautatieasemalta on 51,2 kilometriä. Edellinen asema on Paimenportti 1,5 kilometriä ennen ja seuraava on Kotkan satama 0,8 kilometriä jälkeen Kotkan rautatieaseman.
Historia.
Rata Kouvolasta Kotkaan valmistui vuonna 1890, ja se avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1890. Kotkan asemarakennus rakennettiin Oulun radan tyyppipiirustusten mukaan ratapihan eteläpuolelle. Veturitalli rakennettiin ratapihan pohjoispuolelle.
Vuonna 1915 ratapihaa alettiin laajentaa, minkä takia jouduttiin rakentamaan uusi asemarakennus. Uutta asemarakennusta alettiin rakentaa 1917 ratapihan pohjoispuolelle aiempaa rakennusta lännemmäksi. Rakennuksen suunnitteli Thure Hellström. Se rakennettiin tiilestä ja se valmistui 1925. Kotkaan rakennettiin myös uusi viisipaikkaisen veturihalli, jota laajennettiin myöhemmin.
Nykytila.
Asemalla pysähtyvät Kouvolaan ja Lahteen liikennöivät lähijunat. Lipunmyynti asemalla päättyi vuonna 2006, mutta siellä on Lippuautomaatti. Asemarakennuksen odotustila on avoinna arkisin (ma-pe) ja sieltä löytyy WC-tilat sekä juoma-automaatti. Lisäksi asemalla toimii myös vuoden 2021 loppuun asti rautatielogistiikan Kotkan toimipiste.
Kotka on jaettu vuodesta 2005 lähtien seitsemään liikennepaikkaan, jotka ovat Paimenportti, Kotka Hovinsaari, Kotka Mussalo, Kotka tavara, Kotka asema, Kotkan satama ja Kotolahti.
Paikallisliikenteen bussit.
Usea paikallisliikenteen bussi kulkee rautatieaseman vierestä. Kotkansaarelta päin kuljettaessa asemalle pääsee linjoilla 1, 2, 6, 7, 8, 9, 12, 13, 14 ja 15, Karhulasta tullessa linjoilla 1, 6, 7 ja 9 sekä Karhuvuoresta tullessa linjoilla 12, 15 ja 27. Linja 2 tulee Jäppilästä Kaukolan ja Korelan kautta. Linja 8 tulee Koivulasta.
Verovähennys

Verovähennys tarkoittaa rahamäärää, jolla verotuksessa pienennetään verotettavaa tuloa tai suoraan veron määrää. Verovähennykset lasketaan tuloverolakien mukaisten sääntöjen perusteella ja ne ilmoitetaan veroilmoituksella. Osan verovähennyksistä verottaja laskee automaattisesti, jolloin ne ovat esitäytettyinä veroilmoituksella.
Verovähennyksillä tarkoitetaan ensi sijassa veron määrää pienentäviä verovähennyksiä. Tämä hyödyttää yhtä paljon veroprosentista riippumatta, kunhan verovähennys ei ole suurempi kuin vähennettävä vero. Vähennykset verotuksessa ovat niitä menoja, jotka vähennetään verotettavasta tulosta. Näin saadaan nettotulo. 
Osa verovähennyksistä lasketaan kaavamaisesti, kun taas osa perustuu verovelvollisen todellisuudessa maksamiin menoihin (yleensä tulonhankkimismenot). Verovähennysten laskentasäännöt perustuvat esimerkiksi omavastuuosuuteen, verovähennyksen maksimimäärään, veronmaksajan tulojen määrään, tulojen tyyppiin (eläke vai palkka) jne.
Ulkomailla on käytössä myös "palautuva verovähennys" (engl. refundable tax credit), jossa verovähennyksen tuoman edun ylittäessä verovastuullisuuden määrän erotus maksetaan verovelvolliselle tulona. Tätä järjestelmää käytetään tukemaan pienituloisia esimerkiksi Yhdysvalloissa (earned income tax credit), ja Englannissa (working tax credit).
Mursula

Mursula on kylä Laatokan pohjoisrannikolla entisen Impilahden kunnan alueella. 
Mursula sai alkunsa kun karjalainen kaskenpoltto ja peltoviljely oli aluillaan, mutta maakirjoissa Mursula mainitaan vasta Suuren Pohjansodan jälkeen 1722. Mursula oli jo tuolloin pieni ja syrjäinen kylä, joten sinne ei muuttanut paljoa ihmisiä ja se jäikin pieneksi. 
Ennen talvisotaa Mursulassa harjoitettiin nuottakalastusta. 
Mursula tuhoutui talvisodassa ja rauhan tullessa rintama kulki sen länsilaidalla.
Vader (yhtye)

Vader on vuonna 1983 perustettu puolalainen death metal -yhtye Olsztynin kaupungista.
Vaderin soittotyyli poikkeaa hieman useimmista amerikkalaisen tyylin death metal -yhtyeistä esimerkiksi klassisilla, rock-henkisillä kitarasooloillaan, lyhyillä kappaleillaan ja monipuolisilla viittauksillaan niin klassiseen heavyyn kuin myös thrash- ja black metaliin. Erityinen piirre on myös Piotr Wiwczarekin tunnistettava laulutyyli, joka on lähempänä perinteisempää rock- ja stoner heavy -ilmaisua, kuin modernille death metalille tyypillistä kurnutusta tai huutoalaulua.
Vuonna 1990 Vader julkaisi "Morbid Reich" -nimisen demon. Levyn myynti ylitti 10 000 kappaletta tehden siitä maailman menestyneimmän death metal -demon. "Morbid Reich" julkaistiin myöhemmin täyspitkänä albumina vuonna 1993. Vaderin levy-yhtiönä toimii nykyään Nuclear Blast.
Yhtyeen musiikillinen omaleimaisuus ja klassiseen heavyyn nojaavat viittaukset ovat ajan myötä hieman vähentyneet, ja erityisesti vuonna 2020 ilmestynyt Solitude In Madness -albumi onkin suoraviivaisempi, kuin edelliset 2010-luvun albumit. Kriitikoiden keskuudessa albumi on kuitenkin saanut kiitosta juuri ärhäkkyydestään sekä Slayer- ja trash metal -vaikutteista. 
Piotr Wiwczarekin mukaan yhtyeen nimen inspiraationa toimi Tähtien sota-elokuvasarjan Darth Vader. Lyyrisiin teemoihin sisältyy H.P. Lovecraftin tarinoita. Vuoteen 2003 mennessä Vader oli myynyt yli 500 000 levyä.
Jäsenet.
Entiset jäsenet
 Vierailevat jäsenet 
Diskografia.
 Livealbumit 
 EP:t 
Videografia.
 VHS-videot 
 DVD:t
Laura Henderson

Laura Henderson (1864 – 29. marraskuuta 1944) oli varakas englantilainen leskirouva, joka perusti Lontooseen Windmill Theatre -teatterin.
Laura Henderson oli varakkaan brittiliikemiehen Robert Hendersonin vaimo. He menettivät ainoan poikansa vuonna 1915 ensimmäisessä maailmansodassa. Miehensä kuoltua 1930-luvun alussa suurimman osan elämästään ympäri maailma matkustellut Henderson palasi Lontooseen ja osti Sohon liepeiltä Great Windmill Streetiltä konkurssiin menneen elokuvateatterin Palais de Luxen. Hän palkkasi arkkitehti F. Edward Jonesin tekemään paikasta pienen ja kotoisan teatterin, ja 15. kesäkuuta 1931 Windmill Theatre avasi ovensa näytelmällä "Inquest". Teatterista ei kuitenkaan tullut yleisöemenestystä, niinpä Henderson palautti teatterin elokuvateatteriksi.
Pettymyksen jälkeen Henderson palkkasi vuonna 1931 englanninjuutalaisen Vivian Van Dammin teatterin johtajaksi, ja tämä keksi tehdä Windmillistä non-stop-teatterin. Van Damm ja Henderson alkoivat nyt tuottaa uutta teatterimuotoa revuedevilleä eli revyyn ja vaudevillen yhdistelmää. Windmill Theatre nousi suureen suosioon, mutta konkurssi lähestyi taas, kun kaikki Lontoon teatterit muuttuivat non-stop-teattereiksi. Tämän jälkeen Henderson ja Van Damm tekivät rohkean siirron eli pistivät lavalle alastomia naisia pariisilaisen Moulin Rougen tapaan. Taas kerran Windmill Theatre nousi suuren yleisön suosioon ja konkurssi vältettiin.
Teatterissa työskennelleet muistelevat Hendersonin olleen voimakastahtoinen ja äidillinen pikkurouva, jolla oli useita myrskyisiä konflikteja johtaja Van Dammin kanssa. Yksi "Windmill Girls" -ryhmän eli alastomana esiintyvistä tytöistä muistelee, että rouva Henderson toi heille kerran paljon kukkia, mutta ne olivat kuihtuneet, ja silti heidän piti kiittää häntä.
Kun toinen maailmansota syttyi ja Lontoo joutui saksalaisten pommitusten kohteeksi, Windmill Theatre oli Lontoon ainoa auki pysynyt teatteri lukuun ottamatta ajanjaksoa 7. syyskuuta 1940 – 11. toukokuuta 1941, jolloin käytiin ”taistelu Britanniasta”. Sodan aikana Hendersonin vieraana kävi teatterissa aikansa kuuluisuuksia, kuten prinsessat Helena Victoria ja Marie Louise (kuningatar Victorian lapsenlapsia) sekä Englannissa maanpaossa ollut Alankomaiden kuningatar Vilhelmiina.
Laura Henderson kuoli vuonna 1944, juuri ennen sodan loppua, ja testamenttasi teatterinsa Vivian Van Dammille. Teatterin toiminta loppui 1964.
Vuonna 2005 Stephen Frears ohjasi elokuvan "Mrs. Henderson esittää", jossa Laura Hendersonia näyttelee Judi Dench.
Jari Kainulainen

Jari Kainulainen (s. 29. huhtikuuta 1970 Helsinki, Suomi) on suomalainen basisti. Hän oli Stratovarius-yhtyeen jäsen vuosina 1993–2005. Hän erosi yhtyeestä henkilökohtaisiin syihin vedoten, ja hänen tilalleen tuli Lauri Porra.
Ennen Stratovariusta Kainulainen soitti yhtyeissä Wastage, Moonchild, Christine ja H.E.A.T. Hän on soittanut myös Stratovarius-laulaja Timo Kotipellon sooloalbumeilla "Waiting for the Dawn" ja "Coldness" sekä vieraillut Warmenin "Unknown Soldier" -albumilla.
Vuonna 2001 Kainulainen oli mukana perustamassa yhtyettä nimeltä Mess, jonka kokoonpanoon ovat sittemmin kuuluneet hänen ohellaan Tommi Salmela (laulu), Atte Sarkima (rummut) ja Elias Viljanen (kitara). Yhtye julkaisi vuonna 2006 viisi kappaletta sisältävän demo-EP:n. Kainulainen on soittanut Elias Viljasen taustayhtyeessä Evil Spirit. Vuonna 2007 hän aloitti ruotsalaisen Evergreyn basistina mutta siirtyi 2010 yhtyeeseen Killing Machine ja parin kuukauden kuluttua edelleen Symfoniaan.
Kainulainen käyttää Ibanezin kuusikielisiä bassokitaroita sekä Ampegin vahvistimia.
Janne Heiskanen

Janne Samuli Heiskanen (26. tammikuuta 1979 Helsinki – 27. lokakuuta 2022 Pattaya, Thaimaa) oli suomalainen rumpali. Hän soitti rumpuja The Rasmus -yhtyeessä vuosina 1995–1999. Hän erosi yhtyeestä heti "Hell of a Tester" -kiertueen jälkeen ja lähti muutamaksi vuodeksi Intiaan, josta palattuaan hän soitti rumpuja Lovestone-nimisessä yhtyeessä. Heiskanen soitti Rasmuksen albumeilla "Peep", "Playboys" ja "Hell of a Tester". Vielä myöhemmin, hän soitti rumpuja THE KING MACHINE -nimisessä yhtyeessä vuosina 2021–2022. Heiskanen menehtyi lokakuussa 2022 liikenneonnettomuudessa Thaimaassa.
Elli Tompuri

Elin Hulda Maria (Elli) Tompuri (20. tammikuuta 1880 Vehkalahti – 4. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja, teatterinjohtaja, lausuja, tanssija ja kirjailija.
Elämä ja ura.
Tompurin vanhemmat olivat maanviljelijä Jooseppi Tompuri ja Anna Maria Meltari. Ruotsinkielistä Lärovärket för gossar och flickor i Helsingfors koulua käynyt Tompuri pääsi ylioppilaaksi 1898. Opiskeltuaan jonkin aikaa Helsingin yliopistossa Tompuri pääsi vuonna 1900 näyttelijäharjoittelijaksi tuolloiseen Suomalaiseen teatteriin (tuleva Kansallisteatteri) ja liittyi vuonna 1904 vastaperustetun Tampereen teatterin näyttelijäkuntaan. 
Tompuri opiskeli näyttämötaidetta Pariisissa ja Wienissä. Hän teki läpimurtonsa nimiroolilla Oscar Wilden kohutussa näytelmässä "Salome", joka esitettiin Suomen Kansallisteatterissa vuonna 1905. Tompurin muita tunnettuja rooleja olivat muun muassa Minna Canthin Anna-Liisa ja Sylvi sekä Henrik Ibsenin "Nukkekodin" Nora.
Tompuri oli Suomen ensimmäinen teatterinjohtajana toiminut nainen. Vuonna 1919 hän perusti Helsingissä vuoden ajan toimineen kokeellisen teatterin Vapaa Näyttämö. Hän puhui viittä kieltä ja esiintyi myös ulkomailla, muun muassa Yhdysvaltojen kiertueella 1920-luvulla. 1930-luvulla hän tuli tunnetuksi fasisminfastaiseen toimintaan osallistuneena ”punaisena diivana”, joka 1934 järjestämässään lausuntalillassa "Kaunis Saksa – Poltettua runoutta" Saksassa kiellettyjen kirjailijoiden teoksia ja johti Työnlausujat-lausuntakuoroa. Tompuri joutui tuolloin Etsivän Keskuspoliisin tarkkailtavaksi.
Myöhemmällä iällään 1940-luvulta lähtien Tompuri loi kirjailijan uran. Hän kirjoitti muun muassa kolmiosaisen muistelmateoksen "Minun tieni.., Tieni jatkuu" ja "Mihin päättyvi tie?."
Tompuri palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1961.
Elli Tompuri kihlautui Jalmari Finnen kanssa, mutta solmi sittemmin avioliiton vuosiksi 1910–1919 pankinjohtaja Lauri af Heurlinin kanssa. Lauri af Heurlinin ja Tompurin pojat olivat kansanedustaja Kaarlo af Heurlin ja kansantaloustieteen professori Lauri af Heurlin.
Snowdon

Snowdon () on vuori Pohjois-Walesissa Britteinsaarilla. Snowdon tarkoittaa lumista vuorta. Nimestä löytyy ensimmäinen maininta vuodelta 1095. Vuori sijaitsee Snowdonian kansallispuiston alueella. Se on Walesin korkein vuori ja koko Yhdistyneen kuningaskunnan korkein Skotlannin Ylämaan eteläpuolella. Snowdonin korkein huippu kohoaa 1 085 metriin ja tunnetaan kymrinkielisellä nimellä "Yr Wyddfa" joka tarkoittaa ’hautakumpu’.
Ei tiedetä, kuka oli ensimmäinen huipulle kiivennyt, mutta ensimmäisenä kiipeämisestä kirjoitti botanisti Thomas Johnson vuonna 1639. Nykyisin vuorelle pääsee junalla, joka kulkee Llanberisista Snowdonille.
Hirsikangas

Hirsikangas on kylä ja alue Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Siitä on käytetty myös Hirsiniemen kylännimeä. Se sijaitsee vanhan päätien varressa, n. 7 km kirkonkylän eteläpuolella ja Karhunpään pohjoispuolella. Se voidaan katsoa kuuluvan Karhunpäähän. Hirsikankaan nimi tulee siellä olevasta, Valtimolle tyypillisestä harjumuodostumiin kuuluvasta kankaasta.
Tallinnan televisiotorni

Tallinnan televisiotorni () on televisiotorni Piritan esikaupunkialueen korkeimmalla kohdalla Viron pääkaupungissa Tallinnassa.
Tornin peruskivi muurattiin 30. syyskuuta 1975, ensimmäinen televisiosignaali siitä lähetettiin 20. joulukuuta 1979 ja virallisesti se valmistui 11. heinäkuuta 1980, jotta se saatiin avatuksi Moskovan kesäolympialaisten 1980 purjehduskisoihin, joiden keskus oli kolmen kilometrin päässä Piritassa. Tässä vaiheessa torni oli teknisesti vielä monin osin keskeneräinen.
Tornin korkeus on 314 metriä, ja Pohjois-Euroopan korkein avoin näköalatasanne ja ravintola (halkaisijaltaan 38 metriä) ovat 175 metrin korkeudessa. Teräsbetonirungon liukuvaluna rakentamiseen käytettiin 17 500 tonnia betonia ja 330 kilometriä raudoitusterästä. Näköalatasanteen ja ravintolan laajempi, 170 tonnia painava metallikehikko rakennettiin maassa ja nostettiin ylös kokonaisena. Tornin kokonaispaino on 20 000 tonnia, ja sen perustukset ovat 8,5 metrin syvyydessä maassa. Suurin sallittu tuulen aiheuttama taipuma on tornin huipulla 1,5 metriä.
Torni suljettiin yleisöltä vuonna 2007, koska siitä puuttuivat lain vaatimat varapoistumistiet. Torni avattiin yleisölle korjauksen jälkeen 5. huhtikuuta 2012. Tällöin myös saatettiin loppuun viimeistelytöitä, jotka olivat jääneet tekemättä tornin rakentamisen aikana.
Kirkkaalla ja kuivalla säällä (usein pohjoistuulella syksyllä) Tallinnan televisiotornin voi erottaa Helsingistä jopa paljain silmin pienenä siluettina hieman korkeammalla sijaitsevilta paikoilta, esimerkiksi Lauttasaaren lintutornista. Kiikarin avulla sen muodon voi jopa tunnistaa.
Tornin alakerrassa on matkamuistomyymälä ja 3D-elokuvateatteri, jossa on näytös joka 15. minuutti. Tornin pikahissi nousee 21. kerrokseen 49 sekunnissa. Teletorn ja The World Federation of Great Towers järjestävät tornissa vuosittain huhtikuun 1. päivänä porrasjuoksukilpailun. Portaita on kellarista yläosan metallikärjen alkuun 1 050. Tornissa järjestetään myös vuosittain kansainvälinen base-hyppytapahtuma Base Boogie, jolloin tornista hypätään laskuvarjoilla.
Sisäänpääsy aikuisilta maksaa 13 euroa, lapsilta, koululaisilta, eläkeläisiltä ja opiskelijoilta seitsemän euroa. Yli 15 hengen ryhmiltä sisäänpääsy maksaa yhdeksän euroa henkilöä kohden, ja torniin saa myös vuosilipun 31 euron hintaan. Ravintolaan on myös kolmen euron sisäänpääsymaksu kello 19:n jälkeen (hinnat maaliskuussa vuonna 2016).
Tornin edustalla on muistomerkki vuoden 1991 elokuun 20. päivän eli Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen päivänä, jolloin ihmisketju asettui puolustamaan tornia puna-armeijan panssarivaunuja ja joukkoja vastaan Viron itsenäistymisprosessissa. Televisiotornilla on siten virolaisille suuri symbolinen merkitys.
Tornille pääsee Tallinnan keskustasta linja-autoilla 34A, 38 ja 49 (pysäkki ”Teletorn”) sekä CityTourin ja City Sightseeingin turistibusseilla (vihreä linja, Mere pst – Teletorn), matka on noin 10 kilometriä.
Yläkemijoki

Yläkemijoki sijaitsee Rovaniemen kaupungin itäosassa kantatie 81 varrella. Alue muodostuu pääosin Kemijoen varrelle syntyneistä kylistä. Alueen merkittävimmät kylät ovat Tennilä, Viirinkylä, Jokela, Vanttauskoski, Vanttausjärvi, Pekkala, Juotas, Pirttikoski ja Autti. Yläkemijoen keskuksena toimii Vanttauskosken kylä, missä sijaitsevat alueen yhtenäiskoulu, kauppa, huoltoasema sekä Rovaniemen kaupungin palvelupiste Siula. Matkaa Vanttauskoskelle kertyy Rovaniemeltä 52 ja Kemijärveltä 82 kilometriä. Rovaniemen toiseksi korkein maankohta, Kaihuanvaara, sijaitsee Pekkalan kylässä.
Yläkemijoella toimii aluelautakunta.
Hiltulanlahti

Hiltulanlahti on maaseutukylä ja taajama Kuopiossa. Taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 242 asukasta. Hiltulanlahden kylässä on puolestaan noin 500 asukasta.
Hiltulanlahti sijaitsee noin 15 kilometriä Kuopion keskustasta etelään vanhan vitostien eli seututie 553:n varrella. Lähes koko Hiltulanlahden asuntokanta koostuu omakotitaloista. Alueen rakentamista on toteutettu usealla vuosikymmenellä ja prosessi jatkuu edelleen. Hiltulanlahden asukasluku kasvaa jatkuvasti ihmisten muuttaessa asumaan Kuopion keskustaajaman ulkopuolelle. Hiltulanlahteen on kaavailtu asuntoja jopa 3 000 uudelle asukkaalle. Rakentaminen käynnistyi Saaristokaupungin jälkeen 2010-luvulla.
Hiltulanlahden koulu toimi vuoteen 2019 asti vuonna 1926 rakennetussa keltaisessa päärakennuksessa, jota oli laajennettu viipalekoululla vuonna 2003 oppilasmäärän kasvun aiheuttaman tilanpuutteen vuoksi. Tiloja otettiin käyttöön myös viereisestä yksityisestä päiväkodista ja pihalle pystytettiin väistötila kontteja. Vuonna 2019 valmistui Hiltulanlahteen uusi koulurakennus, jonne opetus siirtyi kokonaan. Viipalekoulu purettiin vuonna 2020.
Vanuvuori on Hiltulanlahden merkittävin nähtävyys. Hiltulanlahdessa on myös oma kylätoimikunta, seurantalo Vanula. Hiltulanlahdessa toimi pitkään kyläläisten tapaamispaikkana Takkabaari, joka oli toiminnassa yhtäjaksoisesti vuosina 1966–2017.
Hiltulanlahteen sijoittuu myös Matkuksen yritysalue, jossa Kauppakeskus Matkus sijaitsee.
Asuinalueiden nimet.
Hiltulanlahden asuinalue kaavoitettin kolmessa vaiheessa: vuosina 2015, 2016 ja 2021. Asemakaavoitetuille alueille annettiin uudet nimet niiden erottamisen helpottamiseksi. Uudet nimet ovat "Nuolimäki, Kirjuri ja Kinnulanmäki". Koko alueen yhteisenä nimenä tulee jatkossakin olemaan Hiltulanlahti.
Nimet ovat peräisin alueen vanhasta paikannimistöstä ja niiden on tarkoitus tulla yleiseen käyttöön sekä näkyä esimerkiksi kyltityksissä.
Nokia 9210i Communicator

Nokia 9210i Communicator on Nokian valmistama älypuhelin, joka on paranneltu versio Nokia 9210:sta. Puhelimessa on 640 × 200 pikselin kokoinen näyttö ja täydellinen QWERTY-näppäimistö. 
Ominaisuudet, katso Nokia 9210 Communicator.
Pirita

Pirita () on yksi Tallinnan kahdeksasta kaupunginosasta. Se on saanut nimensä alueella sijainneen birgittalaisen Piritan luostarin mukaan.
Piritan rakennuskanta koostuu lähinnä omakotitaloista eikä alueella ole juurikaan teollisuutta.
Pirita jakautuu 9 asuinalueeseen, jotka ovat Iru, Kloostrimetsa, Kose, Laiaküla, Lepiku, Maarjamäe, Merivälja, Mähe ja Pirita.
Palvelut ja virikkeet.
Alkujaan 1900-luvun alussa Pirita oli lähinnä ulkoilu- ja uintipaikka, ja Piritassa on pitkä hiekkaranta. Melontastadion rakennettiin Piritan joen suulle. Vuonna 1980 Piritassa järjestettiin Moskovan olympialaisten purjehdustapahtumat.
Väestö.
Asukasluvun kehitys vuosina 2003–2015:
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Piritassa oli 16 165 asukasta, joista 12 666 (78,4 %) oli virolaisia, 2 730 (16,9 %) venäläisiä ja 732 (4,5 %) muita kansallisuuksia.
Politiikka.
Keski-Tallinna, Lasnamäe ja Pirita muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 2, toisen vaalipiirin, josta valitaan yhteensä yksitoista kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Live at the House of Blues

Live at the House of Blues on toinen live-taltiointi Tupac Shakurilta. Albumi nauhoitettiin 4. heinäkuuta 1996 ja julkaistiin 9 vuotta myöhemmin vuonna 2005. Konserttitaltiointi sisältään hittisinglet kuten "Hit 'Em Up", "So Many Tears" ja "2 of Amerikaz Most Wanted". Albumi myi yli miljoona kappaletta saavuttaen platinarajan. Live at the House of Blues ei ole yksinomaan Tupacin konsertti, sillä lavalla kuullaan myös Snoop Doggia, Tha Dogg Poundia ja Tha Outlawzeja. DVD taltiointi sisältää konsertin lisäksi extrana viisi täysimittaista musiikkivideota: "California Love", "To Live &amp; Die in LA", "Hit 'Em Up", "How Do U Want It" ja "I Ain't Mad at Cha".
Extrat (Vain DVD).
Musiikkivideot
Saramojoki

Saramojoki eli Saramonjoki on joki ja jokireitti Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa. Joki laskee pohjoisesta Pielisen pohjoispäähän, Lautiaiseen. 
Joen pituus on n. 30 km ja valuma-alue 935 km², jonka perusteella se on 89. Suomen joista. Keskivirtaama on 11 m³/s, huippuvirtaama 85 m³/s ja minimivirtaama 2 m³/s. Joen latvoilla on Metsähallituksen Peurajärven retkeilykalastusalue. Peurajärveltä vedet virtaavat alas Peurajokena. Palojoen-Kolkonjoen latvoilla on taas Mujejärven retkeilyalue. Saramojoki saa alkunsa Maanselän vedenjakaja-alueelta, Kainuun puolelta. Saramojoella on neljä merkittävämpää sivujokea. Pohjoisessa joen latvoilla on kolme eri jokireittiä, joissa on paljon pieniä järviä ja lampia. Saramojoen alajuoksulla on v. 1958 valmistunut Louhikosken vesivoimalaitos (putouskorkeus 11 m), jonka omistaa Nurmeksen Sähkö Oy.
Melontareitit.
Saramojoen vesistö on tunnettu myös melontareittinä. Joistolla voi valita aloituskohdaksi kolme eri eripituista latvajokea eritasoisine koskineen tai laskea pelkästään runsasvetisimmän Saramojoen. Kokonaispituus latvajokineen on n. 25 – 35 km. Joen laskettuaan voi jatkaa Pielisen Lautiaista pitkin Nurmekseen, jolloin reitin kokonaispituudeksi tulee n. 40 km.
Saramojoki:
Saramojoen kosket yläjuoksulta alajuoksulle pituuksineen (m), putouskorkeuksineen ja luokituksineen ( I = erittäin helppo, II = helppo, III = vaikeahko):
Latvajokien reitit:
Led Zeppelin – laulu jää pystyyn

Led Zeppelin – laulu jää pystyyn () on englantilaisen rockyhtyeen Led Zeppelinin konserttielokuva. Elokuva nauhoitettiin kolmena peräkkäisenä iltana yhtyeen keikoilla Madison Square Gardenissa, New Yorkissa vuonna 1973. Elokuvan ensiesitys oli 21. lokakuuta 1976 New Yorkissa ja kaksi viikkoa myöhemmin Lontoossa. Elokuvan VHS-videotallenne julkaistiin 25. lokakuuta 1990 ja DVD:llä se julkaistiin 31. joulukuuta 1999. Syyskuussa 1976 julkaistiin elokuvan soundtrack, "The Song Remains the Same".
Elokuvassa näyttelevät Peter Grant, John Bonham, John Paul Jones, Jimmy Page, Robert Plant, Derek Skilton, Colin Rigdon ja Richard Cole.
Elokuvan suomennettu nimi on herättänyt hilpeyttä. Suomennoksen inspiroimana Eppu Normaali antoi oman videokokoelmansa nimeksi Video jää pystyyn. Lisäksi yhtyeen levyllä "Syvään päähän" on "Laulu jää pystyyn" -niminen kappale.
Uinti kesäolympialaisissa 1912

Kesäolympialaisissa 1912 oli yhteensä 9 uintilajia ja naiset kilpailivat ensimmäisen kerran olympialaisissa uinnissa. 
Mitalitilaston ykkönen oli Saksa. 100 metrin vapaauinnin karsinnoissa Duke Kahanamoku ui uuden maailmanennätyksen. Kanadan George Hodgson voitti kaksi kultamitalia.
Uusi Aura

Uusi Aura oli Turussa vuosina 1880–1964 ilmestynyt sanomalehti. Vuoteen 1896 saakka sen nimenä oli "Aura".
Suomenmielinen "Aura" perustettiin kielipoliittisesti värittömän "Sanomia Turusta" -lehden kilpailijaksi. Omistuspohjaa laajennettaessa sen nimi muutettiin "Uudeksi Auraksi". Suomalaisen puolueen hajaannuttua lehdestä tuli vanhasuomalainen. Sen suuruudenaikaa oli entisen puoluesihteerin K. N. Rantakarin päätoimittajakausi vuosina 1911–1916, jolloin lehteä uudistettiin sekä journalistisesti että poliittisesti. Vuonna 1918 "Uudesta Aurasta" tuli kokoomuspuolueen äänenkannattaja.
"Uusi Aura" oli 1910-luvulla levikiltään "Turun Sanomia" suurempi, mutta jäi seuraavalla vuosikymmenellä siitä selvästi jälkeen. Se menetti lukijoita myös maalaisliiton "Turunmaalle" ja IKL:n "Varsinais-Suomelle". Sisällöltään "Uusi Aura" oli vielä 1950-luvulle saakka "Turun Sanomien" veroinen sanomalehti, mutta ilmoitustulojen vähentyessä ja levikin laskiessa sen taloudellinen tilanne muuttui pian kestämättömäksi. Lehtiyhtiö teki konkurssin keväällä 1964, mutta sen vuonna 1962 eriytetty kirjapainoyhtiö jatkoi toimintaansa nimellä Auraprint Oy.
Lehti ilmestyi vuonna 1881 kerran viikossa, vuonna 1882 kahdesti, vuosina 1883–1886 kolmesti, vuosina 1887–1915 kuudesti, vuosina 1915–1964 seitsemästi ja loppuvaiheessa kuudesti viikossa. Vuosina 1882–1892 sen rinnalla ilmestyi kaksipäiväinen ja vuosina 1893–1896 kolmipäiväinen maaseutupainos. Vuosina 1887–1890 julkaistiin liitteenä "Uudenkaupungin Uutisia". Levikki ylitti vuonna 1890 neljän, vuonna 1897 viiden ja vuonna 1901 kymmenen tuhannen rajan ja oli suurimmillaan 22 200 kappaletta vuonna 1916. 1920-luvulla tapahtuneen pudotuksen jälkeen levikki kohosi vuonna 1930 jälleen yli kymmenen tuhannen ja oli 1940-luvun puolivälissä yli 15 000, mutta alkoi sen jälkeen tasaisesti laskea ja oli vuonna 1962 enää 7 800 kappaletta.
Fumble

Fumble on helsinkiläinen melodista punkrockia soittava yhtye. Yhtye oli aktiivinen 1990-luvulla ja perustettiin uudestaan vuonna 2003. Hiljaiselon jälkeen Fumble julkaisi vuonna 2006 "Still Remember" EP:n ja aloitti säännöllisen keikkailun. Yhtye teki Espanjan-kiertueet kesällä 2006 ja keväällä 2007, ja julkaisi "Rise"-debyyttialbuminsa kesäkuussa 2007. Vuonna 2010 Fumble teki Euroopan kiertueen Blue In the Face yhtyeen kanssa. Vuonna 2013 yhtye julkaisi "Incomplete-"albumin. 
Yhtye perustettiin vuonna 1989, kun Espoon Olarista kotoisin oleva laulaja Rami ja Friisilästä lähtöisin oleva kitaristi Onni näkivät kesällä 1989 Ne Luumäet Mikkelin Dinosaurockissa ja samana syksynä Ramonesin Kulttuuritalolla. Tästä innostuneena he perustivat punk-yhtyeen nimeltä Bawcocks, joka myöhemmin muutti nimensä Fumbleksi.