tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Las Tablas

Las Tablas on pienehkö kaupunki Panamassa. Se sijaitsee maan lounaisosassa Azueron niemimaalla. Kaupunki sijaitsee rannikkoalangolla ja sen satama Mensabé sijaitsee muutaman kilometrin päässä lännessä Panamanlahden rannalla. Las Tablasissa oli vuonna 2010 vajaat 9000 asukasta.
Maantiede ja ilmasto.
Las Tablas on Los Santosin maakunnan pääkaupunki Azueron niemimaalla Panaman lounaisosassa. Matkaa Panamanlahden rannikolle on muutama kilometri.
Las Tablasista pohjoiseen johtava tie yhdistyy Pan-Amerikan valtatiehen. Jonkin matkaa pohjoiseen sijaitsee myös Mensabén satama. Maan pääkaupunki Panama on noin kolmen ja puolen tunnin ajomatkan päässä.
Las Tablasia ympäröivä seutu on rannikkotasankoa ja vuoristoseutua. Sää seudulla on viileämpi kuin Panamassa yleensä.
Talous.
Las Tablas on alueella kasvatetun sokeriruo'on, maissin, riisin ja kahvin sekä hevosten kaupan keskus. Tämän ohella monet paikalliset työskentelevät paikallis- ja maakuntahallintoon liittyvissä tehtävissä kaupungin toimistoissa.
Historia.
Las Tablasin perusti espanjalainen konkistadori Jacinto Barahona alkujaan seudun kultakaivosten takia. Kaupungissa on edelleen siirtomaa-ajan espanjalaista arkkitehtuuria ja ehkä huomattavin yksittäinen kohde on Santa Liradan kirkko.
Väestö ja kulttuuri.
Las Tablasin asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 8 945 ja vuonna 2000 7 980.
Kaupunkia on pidetty panamalaisen kansankulttuurin keskuksena. Las Tablasin päänähtävyys on kaupungin pääaukiolla sijaitseva Santa Libradan kirkko. Paikalla järjestetään vuosittain 22. heinäkuuta musiikkia ja tanssia sisältävä juhla "Festival Nacional de la Pollera". Las Tablasin karnevaali on puolestaan vuotuinen viisipäiväinen tapahtuma, josta on tullut tunnettu Panamassa. Sen aikana kaupungin kahden pääkadun Calle Arriban ja Calle Abajon asukkaat järjestävät kilpailuja toisiaan vastaan. Entisen presidentin mukaan nimetty Belisario Porrasin museo esittelee paikallista historiaa.
Virginie Demont-Breton

Virginie Élodie Marie Thérèse Demont-Breton (26. heinäkuuta 1859 Courrières - 10. tammikuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Virginie syntyi taiteellisen perheen tyttäreksi; myös hänen isänsä Jules ja setänsä Émile olivat taidemaalareita. 
Elämänvaiheita.
Virginie Breton sai taideopetuksensa isältään. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1880, samana vuonna kuin solmi avioliiton taidemaalari Adrien Demontin kanssa. Seuraavana vuonna hänet palkittiin kolmannen luokan mitalilla ja vuonna 1883 hänellä oli näyttely Pariisin Salongissa. Amsterdamin maailmannäyttelystä vuonna 1883 hän sai kultamitalin ja seuraavana vuonna kunniamaininnan. 
Vuonna 1890 Demont-Breton muutti miehensä kanssa Wissantiin, lähelle Pas-de-Calaisia. Hänen alkujaan muotokuvia ja historiallisia aiheita käsittänyt tuotantonsa muuttui. Se otti aiheekseen realistiseen tyyliin kuvatu maalaukset kalastajista ja erityisesti heidän vaimoistaan ja lapsistaan. 
Demont-Breton oli yksityiselämässään omistautunut perheelleen. Ammatillisella puolella hän sai tunnustusta ja oli aktiivisesti mukana parantamassa naistaiteilijoiden asemaa. Ranskan valtio osti häneltä työn vuonna 1883 ja vuonna 1891 Comité des Artistes Français otti hänet jäsenekseen tehtävänään toimia maalaustaiteen kriitikkona. Tätä ennen naisjäseniä oli ollut vain yksi, Rosa Bonheur. Hänen töitään oli esillä myös Chicagon maailmannäyttelyssä vuonna 1893. 
Vuodet 1895 -1901 Demont- Breton toimi naistaiteilijoiden liiton puheenjohtajana. Yhdessä Hélène Bertaux´n kanssa he käyttivät julkisuutta taidokkaasti hyväkseen tuodessaan esille muun muassa sen, että nuorten naisten pääsy taidekouluihin on vaikeaa. Ranskan valtio myönsi hänelle kunnialegioonan ritarin arvon ja Belgian valtio antoi hänelle kunniamerkin. Vuonna 1913 hänet nimitettiin Antverpenin kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi.
Pakistaninvinttikoira

Pakistaninvinttikoira ("Barakzai") on pakistanilainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta.
Alkuperä.
Pakistaninvinttikoiraa esiintyy Pakistanin lisäksi myös Intian kaikkein luoteisimmissa osissa. Se on paikallinen versio ns. "tazi"-roduista (mm. Kazakstanin tazi), ja se on käytännössä myös paštujen alkuperäisversio afgaaninvinttikoirasta. Alkuperä lienee jossain määrin yhteinen myös salukin kanssa, mutta tälle rodulle kehittyi syntysijoillaan pidempi karvapeite suojaamaan vuoristoilmastoa ja kylmää vastaan.
Rotua on käytetty monenlaisen riistan metsästykseen, kuten jäniksen, kauriin, gasellin, ketun, suden, sakaalin ja lumileopardin. Lisäksi sitä käytetään paimentolaisheimojen ja heidän karjansa vartiointiin. Paikalliset heimot ovat aina pitäneet sitä suuressa arvossa, ja rodunedustajia otetaan mukaan laaksoihin osallistumaan paikallisiin messuihin, joissa ne koristellaan kukilla ja hienoilla kaulapannoilla. Nykyisin rotua on kokeiltu käyttää myös vinttikoirien ratakilpailuissa, mutta jotkin yksilöt ovat liian älykkäitä juoksemaan mekaanisen jäniksen perässä - yleensä ne juoksevat oikotietä niityn poikki napatakseen jäniksen heti kun se saapuu kurveista. 
Nykyisin talebanihallinnon noustua valtaan on paikallisten vinttikoirien tulevaisuus uhattuna. Mikäli niitä säilytetään ja suojellaan syrjäisissä paikoissa, ne saattavat kuitenkin selvitä, minkä lisäksi Intian populaatio on jo nyt paremmassa turvassa.
PEWS

PEWS (engl. Pediatric Early Warning Score) on lapsille soveltuva versio aikuisten NEWS-pisteytyksestä. Se on tarkoitettu havaitsemaan alle 16-vuotiaiden potilaiden voinnissa tapahtuvat muutokset sairaalassa. NEWS ei tähän tarkoitukseen sovellu, koska lasten elintoiminnot poikkeavat aikuisten elintoiminnoista. Eri maissa on erilaisia PEWS-pisteytyksiä. Suomen Sairaanhoitajat julkaisivat kansalliset PEWS-pisteet syyskuussa 2018.
PEWS-pisteet koostuvat
Pisteytysjärjestelmässä lapset on jaettu viiteen eri ikäryhmään elintoimintojen viitearvojen perusteella. Ikäryhmät ovat
Lapsen elintoiminnot pisteytetään sen perusteella mitä enemmän ne poikkeavat viitearvoista, pisteitä annetaan asteikolla 1–4. Enimmäispistemäärä voi olla yhteensä 32. Yhteispistemäärän perusteella PEWS-ohje ohjaa jatkotoimista muun muassa potilaan seurannasta ja mahdollisesta lisäavun hälyttämisestä.
Elvytyksen Käypä hoito -suosituksessa todetaan, että sairaaloissa tulee olla käytössä potilaan elintoimintoja mittaava pisteytysjärjestelmä potilaan voinnin muutosten havaitsemiseen ja seurantaan. Pisteytyksellä lapsen elintoimintojen muutokset huomataan ajoissa, ennaltaehkäistään elintoimintojen romahtaminen ja lapsen ajautuminen näin elvytystilanteeseen. PEWS-pisteitä voidaan sairaaloissa käyttää myös MET-hälytyksen laukaisuun. Suomen Sairaanhoitajien ja Lääkäriliiton tavoitteena on, että lapsipotilaiden peruselintoimintojen arviointiin käytettäisiin PEWS-pisteytystä lapsen hoitopaikasta riippumatta.
Panamanlahti

Panamanlahti (, ) on Tyynenmeren lahti Panaman kannaksen etelärannikolla. Panamanlahti on leveimmillään noin 185 km ja sen pituus on noin 160 km. Mantereella kohoavien vuorijonojen myötä lahti on melko suojaisa. Rannikon läheisyydessä lahti jakautuu kolmeen osaan, joista läntinen on Paritanlahti (), keskimmäinen Panamanlahti () ja itäinen San Miguelin lahti (). Panamanlahdessa sijaitsee Pearl Islands -saariryhmä.
Panaman valtion pääkaupunki Panama on Panamanlahden rannikon merkittävin asutuskeskus. Lisäksi Panaman kanavan toinen pää on Panamanlahdella.
Jonathan Bailey

Jonathan Stuart Bailey (s. 25. huhtikuuta 1988) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan sekä komediallisista, dramaattisista että musiikillisista rooleistaan ​​lavalla, televisiossa ja valkokankaalla. Hän on saanut brittiläisen Laurence Olivier -palkinnon sekä ollut ehdolla Evening Standard Theatre ja Screen Actor Guild -palkintoihin
Vuodesta 2020 Bailey on tähdittänyt Shondaland-tuotantoyhtiön Netflix-sarjaa "Bridgerton", joka on televisiosovitus Julia Quinnin romanttisista kirjoista. Hänen roolinsa on Anthony, Bridgertonin varakreivi.
Sarkolan työväentalo

Sarkolan työväentalo on vuonna 1910 valmistunut työväentalo Sarkolan kylässä Suoniemen eteläisellä alueella Nokialla. Työväentalo on mainittu Museoviraston toimittamassa "Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt" vuoden 1993 luettelossa.
Historiaa.
Sarkolan Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Yhdistykseen liittyi 65 jäsentä jo ensimmäisenä toimintavuonna. Toiminta aloitettiin Keson pirttirivin talossa vuokralla. Rakennusta parannettiin talkoovoimin. Jatkossa tilan omistaja August Niemi ei halunnut enää vuokrata tilaa eikä myydä maataan yhdistykselle. Rakennus on nykyään yksityisomistuksessa. Muutoksesta ei tietoja - vielä.
Työväentalo.
Uusi tontti saatiin vuokralle Erland Rekolalta ja sinne siirrettiin Keson pirttirivin rakennusten hirret, joista talo pystytettiin. Talkoilla edelliseen taloon oli jo tehty juhlasali ja näyttämö kulisseineen. Uuden rakennuksen pääty osoitti maanteille päin ja ravintolan kautta päästiin saliin. Toukokuun 10. päivänä 1910 talossa pidettiin ensimmäinen kokous ja rakennuksen vihkiäiset pidettiin 4. syyskuuta 1910. Yhdistys osti työväentalon tontin omaksi vuonna 1919.
Toiminta.
Yhdistys kokoontui vähintään kahdesti kuukaudessa ja perusti heti ensimmäisenä vuonna laulukuoron. Seuraavina vuosina aloittivat toimintansa näytelmäpiiri, ompeluseura, puhuja- ja keskusteluseura, lainakirjasto, oma lehti nimeltään "Sarastus" ja raittiusseura. Jäsenilleen yhdistys järjesti erilaisia kursseja, kuten lukemis- ja kirjanpitokurssit. Jäsenille hankittiin urheilukäyttöön kuula ja keihäs. Suoniemeläisille järjestettiin avoimia hiihtokilpailuita, Sarkolanlahden kisoja. Iltamia järjestettiin ja annettiin tilaa jäsenien juhlille sekä naapuripitäjien työväenyhdistyksille. Tukkityössä oleville esitettiin vähimmäispalkkavaatimus. Lisäksi vaadittiin, että ajotyöt on teetettävä oman paikkakunnan miehillä ja työpäiviä on lyhennettävä 10-tuntisiksi ja talvella 7-tuntisiksi.
Manuaalinen terapia

Manuaalinen terapia tarkoittaa käsin tehtävää hoitoa, kuten lihasten hierontaa tai nivelten käsittelyä. 
Manuaalista terapiaa tehdään monilla eri aloilla, kuten fysioterapiassa, eri hierontamuodoissa, ortopedisessä manuaalisessa terapiassa, kiropraktiikassa, naprapatiassa ja osteopatiassa. Lääketieteessä manuaalinen terapia on eniten osa fysiatriaa. Nivelten käsittelystä käytetään yleensä termiä "mobilisaatio", kun niveltä liikutetaan tasaisesti normaalin liikelaajuuden rajoissa, ja termiä "manipulaatio", kun niveltä liikutetaan nopeasti nivelen normaalin liikelaajuuden ylitse. Hoito ja tutkiminen ovat usein limittäin: lihakset tutkitaan hieromalla ja nivelten liikkuvuus mobilisoimalla ja lukkiuttavat tilat manipuloimalla. 
Manuaalinen terapia on lääkkeetön hoitomuoto, joka voi olla osa hoito-ohjelmaa, jossa siihen yhdistetään parhaimman kokonaisvaikutuksen aikaansaamiseksi esimerkiksi lääkehoitoa tai fyysisiä harjoitteita ja elämäntapatekijöihin paneutumista.
Öljypallopuu

Öljypallopuu ("Calophyllum inophyllum") on ainavihanta keskikokoinen puu, joka kasvaa tropiikissa.
Öljypallopuun lehdet ovat kiiltävät ja soikeat, kukat tuoksuvat ja valkoiset. Hedelmät ovat vihreitä ja pallonmuotoisia.
Öljypallopuu kasvaa luonnonvaraisena Aasiassa ja Australiassa sekä Afrikan itärannikolla. Se on levinnyt paikoin Länsi- Afrikkaan ja Keski-Amerikkaan.
Öljypallopuuta käytetään huonekalujen valmistamiseen. Sen kuoressa on noin 15% tanniinia. Siemenistä saadaan viskoosia vihreää öljyä, jolla on käyttöä kosmetiikassa ja lamppuöljynä.
Villan koulu

Villan koulu () on Kokkolan Ventuksessa sijaitseva ruotsinkielinen ala-aste.
Villan koulu perustettiin vuonna 1869 ja on yksi Kokkolan vanhimpia kouluja. Villan koulu oli ensin yksikerroksinen rakennus, kunnes 1900-luvun puolessavälissä sen pihalle rakennettiin nykyinen kolmekerroksinen rakennus, itse koulun vanha rakennus on edelleen koulun etupihassa. Vuonna 2010 koulussa todettiin homeongelma ja oppilaat vietiin evakkoon parakkeihin Kirkonmäen koulun pihalle, luokkien 4–6 oppilaat vietiin Donnerin kouluun, ja koulua remontoitiin puolitoista vuotta kunnes vuoden 2012 alkupuolella koulurakennusta alettiin taas käyttää. Vuonna 2020 Kirkonmäen koulu lakautettiin ja sen oppilaat siirrettiin Villan kouluun, tämä vaati lisätilaa kouluun joka johti siihen, että oppilaat siirrettiin Vingenkatuun opiskelemaan remontin ajaksi, koulun suurennus valmistui syksyllä 2022
Villan koulu on ruotsinkielinen ja siellä opiskelee yli 200 oppilasta luokilla 1–6. Kirkonmäen koulun yhdistämisen jälkeen koulussa on ollut A- ja B- luokkia joka luokka-asteella. Suurin osa koulun opiskelijoista asuu koulun läheisissä kaupunginosissa, kuten Kaustari, Kirkonmäki, Linnusperä sekä Ventus. Koulussa on myös esikoulu, toimintaa ennen ja jälkeen koulupäivän sekä kirjasto. Koulun rehtorina toimii Tua Masar.
Eteläntäpläskunkki

Eteläntäpläskunkki on ("Spilogale angustifrons") haisunäätiin kuuluva nisäkäslaji. Sen asuialue ulottuu Costa Ricasta Etelä-Meksikoon. Aikaisemmin tätä lajia pidettiin idäntäpläskunkin "(Spilogale pusorius") alalajina. 
Eteläntäpläskunkkin pituus on 34 cm, hännän pituus 23 cm ja paino 0,5–1 kilogrammaa. Se on väriltään näkyvästi mustavalkoinen ja muistuttaa ulkonäöltään Lännentäpläskunkkia. Sillä on hännän alla peräaukon rauhaset, jotka erittävät myskiä, ​​jota voidaan suihkuttaa itsepuolustukseksi. Sitä esiintyy jopa 300 metrin (980 jalan) korkeudessa kuivilla kivialueilla, joissa on pensaikkoa ja avointa metsää, sekä myös maatalousalueilla. Vaikka se kiipeää puihin, seetsii pääasiassa ravintoa maasta; sen ruokaa ovat pienet nisäkkäät, hyönteiset, linnut ja niiden munat, viljat ja hedelmät. Eteläntäpläskunkki arvioidaan olevan elinvoimainen laji.
Idäntäpläskunkki

Idäntäpläskunkki ("Spilogale putorius") on pieni, suhteellisen hoikka haisunäätälaji, jota tavataan Pohjois-Amerikassa, lähinnä Yhdysvaltojen itäosissa ja pienillä alueilla Kanadassa ja Meksikossa.
Idäntäpläskunkkin selässä on neljä raitaa, jotka ovat katkonaisia ​​ja antavat sille "täplällisen" ulkonäön. Niiden otsassa on valkoinen täplä. Urokset, joiden kokonaispituus on 46,3–68,8 cm, ovat suurempia kuin naaraat, 35–54,4 cm. Häntä muodostaa noin kolmanneksen niiden kokonaispituudesta. Ruumiinpaino voi vaihdella 0,2–1,8 kg:n välillä, kun urokset painavat keskimäärin noin 700 g, kun naaraan keskimääräinen paino on 450 g. Lajin tilanne luokitellaan haavoittuvaksi.
Christophorus Clavius

Christophorus Clavius (1538 Bamberg, Baijeri – 12. helmikuuta 1612 Rooma) oli saksalainen jesuiitta, matemaatikko ja tähtitieteilijä, joka vaikutti merkittävästi gregoriaanisen kalenterin käyttöönottoon.
Elämä ja ura.
Claviuksen vanhemmista tai nuoruudesta ei ole säilynyt tietoa, eikä hänen saksankielistä nimeään ole pystytty selvittämään. Hän liittyi jesuiittoihin vuonna 1555, opiskeli Coimbrassa ja opetti keskeytyksettä jesuiittojen Collegium Romanumissa Roomassa vuodesta 1565 alkaen. 
Clavius kirjoitti kommentaarin myöhäiskeskiajan tärkeimpään tähtitieteen oppikirjaan, Johannes de Sacroboscon "De Sphaeraan". Claviuksen kommentaari oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista tähtitieteen oppikirjoista, vaikkakin se puolustaa ptolemaiolaista maailmankuvaa. Hänen kuuluisimmalla matematiikan teoksellaan "Euclidis Elementorum libri XV" (1574) oli myös suuri vaikutus Euroopassa ja, hänen oppilaansa Matteo Ricci käänsi sen jopa kiinaksi. Hän julkaisi myös useita oppikirjoja aritmetiikasta, geometriasta, sekä aurinkokellojen ja instrumenttien rakentamisesta. Claviusta sai aikalaisiltaan kunnianimen "16. vuosisadan Eukleides", koska hän selitti ja teki ymmärrettäväksi aikansa matematiikan havainnot. Hänen aikansa suurimmat tutkijat, kuten Tyko Brahe, Johannes Kepler, Galileo Galilei ja Giovanni Antonio Magini, arvostivat häntä suuresti. 
Clavius oli yksi gregoriaanisen kalenterin uudistuksen (1577–1582) tärkeimmistä toteuttajista, ja hän näyttää olleen uudistuspäätösten lopullinen toimittaja. Paavit Gregorius XIII ja Klemens VIII antoivat hänelle tehtäväksi kommentoida uutta kalenteria ja puolustaa sitä protestanttien hyökkäyksiä vastaan teoksessa "Novi calendarii romani apologia" (1595).
Cassel (Nord)

Cassel on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Dunkerquen kaupungista etelään.
Cassel oli Rooman vallan aikaan oppidum. Se on strategisesti tärkeällä paikalla, ja sen läheisyydessä on käyty useita taisteluita vuosisatojen aikana. Kolmelle tärkeimmälle taistelulle on pystytetty muistomerkki "Monument des trois batailles". Muistomerkki juhlistaa Robert I Flanderilaisen voittoa Casselin taistelussa vuonna 1071, Filip VI:n voittoa Casselin taistelussa vuonna 1328 sekä Ranskan Filipin voittoa Casselin taistelussa vuonna 1677, joka tunnetaan myös Peenen taisteluna.
Casselissa on myös marsalkka Fochin ratsastajapatsas. Hän perusti päämajansa Casseliin ensimmäisen maailmansodan aikana, josta hän koordinoi Ranskan, Ison-Britannian ja Belgian armeijoita.
Notre-Dame de la Crypten kollegiaalinen kirkko luokiteltiin historialliseksi muistomerkiksi 22. joulukuuta 1981. Sen historia ulottuu 900-luvulle saakka. Kirkko on tuhottu monta kertaa, mutta aina se on rakennettu uudelleen vanhoille perustuksille.
Little Compton (Rhode Island)

Little Compton on kunta ("town") Yhdysvalloissa Rhode Islandin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 3 616 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Newportin piirikunnan kaakkoisnurkassa.
Väestö.
Vuonna 2020 Little Comptonin 3 616 asukkaasta valkoisia oli 94,6 %, aasialaisia 0,5 %, mustia 0,2 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 1,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kääpiötäpläskunkki

Kääpiötäpläskunkki ("Spilogale pygmaea"), virallisemmalta suomalaiselta nimeltään Meksikontäpläskunkki on nisäkäslaji Mephitidae-heimosta. Se elää vain Meksikon Tyynenmeren rannikolla. Sitä esiintyy siellä metsissä ja pensaikkoissa kivisessä maaperässä, mutta he välttävät tiheitä metsiä ja soita. Lajin uhanalaisuusluokitus on "vulnerable" eli haavoittuva.
Kihlaus luostarissa

Kihlaus luostarissa (op. 86, ) on Sergei Prokofjevin lyyrinen, koominen ooppera. Se on nelinäytöksinen ja yhdeksänkohtauksinen.
"Kihlaus luostarissa" on sävelletty Prokofjevin itsensä ja Mira Mendelsonin laatimaan librettoon, joka puolestaan perustuu Richard Brinsley Sheridanin librettoon koomiseen oopperaan "The Duenna". Teoksen kantaesitys pidettiin Leningradin Kirov-teatterissa 3. marraskuuta 1946.
Prokofjev hyödynsi oopperassaan tarkoituksellisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ja Gioacchino Rossinin koomisten oopperoiden tyylillisiä vaikutteita.
Täpläskunkit

Täpläskunkit ("Spilogale") on skunkkien heimoon kuuluva nisäkässuku.
Sukuun kuuluu neljä lajia: Eteläntäpläskunkki ("Spilogale angustifrons"), Lännentäpläskunkki ("Spilogale gracilis"), Idäntäpläskunkki ("Spilogale putorius") ja Kääpiötäpläskunkki ("Spilogale pygmaea"). Kaikki suvun eläimet elävät Pohjois-Amerikassa.
Chavacano

Chavacano, tai chabacano, on espanjaan perustuva kreolikieli, jota puhutaan Filippiineillä. Kielellä arvioidaan olevan 700 000 puhujaa. Kieli on elinvoimainen ja se jaetaan viiteen päämurteeseen.
Filippiineistä tuli osa Espanjaa 1500-luvulla. Espanjan kielestä ei kuitenkaan koskaan tullut enemmistön kieltä uudessa siirtokunnassa, mihin vaikutti sen syrjäinen sijainti, mikä puolestaan ei houkutellut alueelle espanjalaisia siirtolaisia. 1800-luvun lopulla Espanjan hallitus yritti espanjalaistaa saaria mm. ilmaisella peruskoululla, jossa opetettaisiin espanjaa. Suunnitelmat kariutuivat kuitenkin vuonna 1898 Yhdysvaltojen ja Espanjan välisen sodan takia, jonka seurauksena Filippiinit siirtyi Yhdysvalloille.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Uusi testamentti käännettiin chavacanoksi vuonna 1981.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Francia Márquez

Francia Elena Márquez Mina (s. 1. joulukuuta 1981) on kolumbialainen poliitikko ja ihmisoikeus- ja ympäristöaktivisti. Hänet valittiin kesäkuussa 2022 Kolumbian varapresidentiksi. Samoissa vaaleissa Kolumbian presidentiksi valittiin Gustavo Petro. Hän on virassa ensimmäinen afrikkalaistaustainen ja toinen nainen.
Islantilainen viittomakieli

Islantilainen viittomakieli () on pääsääntöisesti Islannin kuurojen yhteisön käyttämä viittomakieli. Sitä käyttää äidinkielenään noin 300 henkilöä. Kieli perustuu tanskalaiseen viittomakieleen. Tanskan vaikutus on erityisen suuri, koska vuoteen 1910 asti kuurot lapset lähetettiin kuurojen lasten kouluun Tanskaan.
Vuonna 2011 voimaan astuneen lain nojalla viittomakieli on tunnustettu henkilön äidinkieleksi, ja kieltä äidinkielenään käyttävillä henkilöillä on oikeus saada tukea kielen opiskeluun. Tämä oikeus ulottuu myös kuuron tai kuulovammaisen henkilön välittömiin perheenjäseniin.
Krysanteemiritarikunta

Krysanteemiritarikunta () on Japanin korkein mahdollinen ritarikunta. Sen perusti keisari Meiji vuonna 1877. Sitä myönnetään lähinnä vain Japanin keisariperheen jäsenille tai ulkomaalaisille valtiopäämiehille. Saajan tulee kuitenkin olla mies. Myös poikkeuksellisen merkittävän teon tekijä voi saada tunnustuksen. Koko historiansa aikana kunniamerkkiä on jaettu vain 50 kertaa ja vuoteen 2019 asti pääministeri Yasuhiro Nakasone on ainoa elossa oleva henkilö, jolle kunnianosoitus on myönnetty. Kunniamerkki voidaan myöntää myös postuumisti.
Aluksi ritarikunnassa oli vain yksi luokka, suurristi, mutta 12 vuotta ritarikunnan perustamisen jälkeen lisättiin ylempi luokka, suurristi ketjuilla. Suurristi ketjuilla voidaan myöntää vain sellaiselle henkilölle, jolle on jo aiemmin myönnetty ritarikunnan suurristi.
Juliana Harkavy

Juliana Jay Harkavy (s. 1. tammikuuta 1985 New York City, New York, Yhdysvallat), on Yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolista Rebeccana Dolphin Tale -elokuvassa, Jessiena elokuvassa To Write Love on her Arms ja Alishana televisiosarjassa The Walking Dead. Hänen rooleihinsa kuuluu myös päärooli kauhuelokuvassa Last Shift ja uusinta hänen roolistaan ​​Rebeccana Dolphin Tale 2:ssa. Hän esiintyi vakituisesti CW:n supersankarisarjassa Arrow, esittäen Dinah Drakea / Black Canarya.
Nuoruus.
Harkavy syntyi New Yorkissa. Hän on Berta Carelan ja Michael Harkavyn tytär, joka on Warner Bros. Entertainment Worldwide Publishingin, Kids' WB Musicin ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin entinen varatoimitusjohtaja. Hänen ammattinäyttelijän uransa alkoi Harkavyn ollessa 10-vuotias Harkavy on kuvaillut itseään "dominikaaniseksi juutalaiseksi." Hän sanoi myös, että hänen isän puoleiset esi-isänsä olivat Venäjältä ja Unkarista, kun taas hänen äidinpuoleiset esi-isänsä olivat Dominikaanisesta tasavallasta, Afrikasta ja Kiinasta.
Harkavy harjoitteli Young Actors Spacessa Sherman Oaksissa Kaliforniassa yhdeksän vuotta. Hän kävi ensimmäisen lukiovuotensa Le Lycée Français de Los Angelesissa ja suoritti osan koulunkäynnistään Etelä-Ranskassa. Harkavy ansaitsi ylioppilastutkintonsa Milken Community High Schoolista Los Angelesissa, Kaliforniassa. Lukion jälkeen Harkavy kävi The Tisch School of the Arts -koulua New Yorkin yliopistossa, jossa hän opiskeli teatteria Sanford Meisner -studiossa
Ura.
Harkavyn ensimmäinen näyttelijätyö oli 10-vuotiaana Fox Kids -sarjan Goosebumps -mainoksessa, joka perustuu suosittuun kauhukirjasarjaan. Hänen ensimmäinen roolinsa suuressa elokuvassa oli rooli pikku prinsessa-elokuvan 1995 versiossa, jonka ohjasi ohjaaja Alfonso Cuarón.
Harkavy näytteli vuoden 2011 elokuvassa If You Only Knew varhain alkavasta Alzheimerin taudista. Hän näyttelee Jessica Lorenia kauhuelokuvassa Last Shift.
Harkavy näytteli vuoden 2010 lyhytelokuvassa Whatever Lola Wants. Ja oli Parhaan naispääosan palkinnon ehdolla vuoden 2011 University of Miami Canes -elokuvafestivaaleilla. Harkavy on tähti James Walhbergin ohjaamassa lyhytelokuvassa The Lost Doll.
Harkavy esittää Alishaa, selviytyjää, joka on osallisena The Walking Deadin kuvernöörin kanssa. Hän esiintyi kahdessa jaksossa: "Dead Weight" ja "Too Far Gone."
Vuonna 2016 hänet valittiin CW-sarjan Arrow viidennelle tuotantokaudelle toistuvassa roolissa etsivä Tina Bolandina, jonka oikea nimi paljastetaan olevan Dinah Drake, joka toimii uutena mustana kanaria lintuna. Hänet ylennettiin sarjan vakituiseksi näyttelijäksi ohjelman kuudennella tuotantokaudella, jota alettiin esittää syksyllä 2017.
Yksityiselämä.
Hän on asunut New Yorkissa, New Mexicossa, New Jerseyssä, Kaliforniassa, Floridassa ja Ranskassa. 13. kesäkuuta 2020 Harkavy ilmoitti olevansa kihloissa Setar-ammattipelaaja Alexander Meimandin kanssa. He menivät naimisiin 10. lokakuuta 2021.
Chitré

Chitré on pienehkö kaupunki ja Herreran maakunnan keskus Panamassa. Sen asukasluku vuonna 2010 oli 9 092.
Historia.
Siirtomaakauden aikaisista lähteistä vuodelta 1558 nykyisen kaupungin paikalla tiedetään olleen kylä, mikä tekee Chitréstä yhden Panaman vanhimmista asutuskeskuksista. Kaupunginoikeudet Chitré sai vuonna 1848 ja vuonna 1915 siitä tuli Herreran maakunnan hallinnollinen keskus. Herreran ja Los Santosin maakunnat olivat liitettyinä toisiinsa vuosina 1941–1948, jolloin Chitré oli myös tämän kokonaisuuden hallinnollinen keskus. Kun maakunnat jaettiin uudestaan kahtia vuonna 1948, Chitré säilytti asemansa oman maakuntansa keskuksena.
Maantiede.
Chitré sijaitsee Herreran maakunnassa Panaman lounaisosassa Azueron niemimaan tyvellä, lähellä Paritanlahden (Panamanlahden osan) rantaa. Chitréssä on lentokenttä ja kaupungista pohjoiseen johtava tie yhtyy Pan-Amerikan valtatiehen. 
Kaupunkia on aikanaan ympäröinyt sademetsä, josta suurin osa on nykyisin hakattu. El Agalliton ja El Reténin rannat tunnetaan laskuveden aikana paljastuvalle hiekkaiselle ja mutaiselle rannikolle saapuvista lintuparvistaan. Se on erityisen tärkeää aluetta talvehtiville muuttaville rantalinnuille.
Väestö ja elinkeinoelämä.
Asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 9 092. Vuonna 2000 vastaava lukema oli 7 756.
Chitré on panamalaisittain hyvin kehittynyt kaupunki ja myös yksi maan teollistuneimmista kaupungeista. Se on lähialueilla kasvatettujen vihannesten sekä kotieläinten kaupan keskus. Alueella tuotetaan myös virvoitusjuomia sekä brandya. Kaupungissa järjestetään vuosittain useita karnevaaleja.
Kaupungissa on Panaman yliopiston haarakampus.
Rashmika Mandanna

Rashmika Mandanna (s. 5. huhtikuuta 1996 Virajpet, Karnataka, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa telugun- ja kannadankielisissä elokuvissa muutamien tamili- ja hindielokuvien lisäksi. Hän on voittanut Filmfare Awards South -palkinnon ja neljä SIIMA-palkintoa.
Rashmika on esiintynyt useissa kaupallisesti menestyneissä elokuvissa, kuten "Kirik Party" (2016), "Anjani Putra" (2017), "Chalo" (2018), "Geetha Govindam" (2018), "Yajamana" (2019), "Sarileru Neekevvaru" (2020), "Bheeshma" (2020), "Pogaru" (2021), "" (2021), "Sita Ramam" (2022) ja "Varisu" (2023).
Valdemar Sagulin

Ernst Valdemar Sagulin (30. joulukuuta 1852 Somero – 14. helmikuuta 1915 Somero) oli suomalainen tilanomistaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Sagulinin vanhemmat olivat varamaanmittari Ernst Reinhold Ferdinand Sagulin ja Sofia Wilhelmina Palm ja puoliso vuodesta 1895 Edit de Pont, aiemmin Kjäldström. Puutarhuri Volter Ferdinand Sagulin oli hänen veljensä. Valdemar Sagulin tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1873, suoritti lainopin opintoja 1873–1874 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1879. Hän oli Someron Pitkäjärvellä Pitkäjärven eli Långsjön kartanon tilanhoitaja 1880–1884 ja omistaja vuodesta 1884, Pitkäjärven karjahoitokoulun perustaja ja johtaja vuodesta 1896, Pitkäjärven maanviljelyskoulun perustaja ja johtaja 1897–1899 ja Pitkäjärven puutarhakoulun perustaja ja johtaja vuodesta 1904. Sagulinilla oli myös useita kunnallisia ja muita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1907 ja Senaatin kultaisen kunniamerkin karjanjalostuksen ansioista 1906.
Antigua ja Barbudan rannikkovartiosto

Antigua ja Barbudan rannikkovartiosto () on Antigua ja Barbudan puolustusvoimien () alainen valtion merivalvonnasta vastaava puolustushaara, jonka tehtävät määriteltiin vuonna 2006 annetun lain pykälässä 213. Tehtävinä ovat lainvalvonta merialueilla, salakuljetuksen estäminen, kalastuksen valvonta, meripelastus, ympäristökatastrofien torjunta sekä erilaiset avustustehtävät.
Rannikkovartiosto on jaettu kuuteen osastoon, jotka ovat operaatio-, huolto-, kalusto-, koulutus- ja lainsäädäntöosasto sekä reservi. Näiden käytössä on kolme toimipistettä. Tärkein toimipisteistä on Deepwater Harbourissa, jossa on päämaja ja majoitustiloja. Kalusto-osasto läheisessä venevajassa, missä on kaluston kunnostustilat. Lisäksi pieni osa osastosta on English Harbourissa.
Rannikkovartioston kokonaisvahvuus on reservi mukaan lukien noin 50 henkeä.
Kalusto.
Aluksina rannikkovartiostolla on:
Petro Jefremov

Petro Jefremov, (24. joulukuuta 1883 Paltšyk, Zvenyhorodkan piiri, Kiovan kuvernementti – k.?), oli ukrainalainen kirjallisuudentutkija. Hänen veljensä oli kirjallisuudentutkija Serhi Jefremov.
Jefremov oli 1920-luvulla ukrainalaisen kirjallisuuden professori Dnipropetrovsk kansanopetusinstituutissa. Hän oli Ukrainan tiedeakatemian (VUAN) Dnipropetrovskin tieteellisen seuran jäsen ja "Zorjan" (Dnipropetrovsk) ensimmäinen päätoimittaja. Hän kirjoitti vuodesta 1905 useisiin tieteellisiin ja muihin julkaisuihin. Hän tutki erityisesti naturalismin ongelmia ja Ukrainan kirjallisuuden historiallisten romaanien kehittymistä. Hänet pidätettiin 1929 ja tuomittiin vuonna 1930 Ukrainan vapautusliittoa (SVU) vastaan nostetussa näytösoikeudenkäynnissä. Hänen kärsittyään tuomion hänet pidätettiin uudestaan 1937, mutta hänen myöhemmästä kohtalostaan ei ole tietoa. Hänen maineensa puhdistettiin 1989.
Indantroni

Indantroni (C28H14N2O4) eli indantronisininen, indantreeni tai antrakinonisininen on antrakinonijohdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiilien ja muovien värjäämiseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa indantroni on sinistä ja hieman punertavaa kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan neljä kidemuotoa, jotka ovat α-, β-, γ- ja δ-muodot. Kidemuotojen värisävyt poikkeavat hieman toisistaan. Indantroni liukenee happo- ja emäsliuoksiin, mutta ei orgaanisiin liuottimiin.
Indantronia valmistetaan kondensoimalla 2-aminoantrakinonia emäksen kuten natrium- tai kaliumhydroksidin läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu väritön leukoyhdiste, joka hapetetaan natriumnitraatin tai kaliumkloraatin avulla indantroniksi.
Indantronia käytetään väriaineena muun muassa maaleissa (erityisesti automaaleissa), muoveissa ja painomusteissa. Sitä käytetään myös puuvillatekstiilien kyyppivärinä ja halogenoimalla saadaan muita väriaineita. Indantronin etuja ovat hyvä sään- ja valonkestävyys.
Dull of Down

Dull Of Down on suomalainen rockyhtye, jonka on perustettu vuonna 2020. Dull Of Down on julkaissut/julkaisee aika ajoin myös omaa musiikkia, mutta keikoilla bändi soittaa pääasiassa isoja classic rock/hard rock hittejä 70-, 80 ja 90-luvuilta. Bändin omien kappaleiden sävellykset ja sanoitukset lähtevät pääosin laulaja/basisti Lasse Hyytisen kynästä. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu hard rockiksi, bluesrockiksi ja grungerockiksi. 
Bändin ensimmäinen tuplasingle "High Heels" (2020) sai hyvin radiosoittoa Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Kolme kuukautta myöhemmin julkaistiin toinen tuplasingle "Beauty and The Beast, joka" jatkoi samaa linjaa ja sai myös hyvin radiosoittoa eri mantereilla. Yhtyeen kolmas tuplasingle "Praise and Play Rock`n Roll" julkaistiin keväällä 2021. Syksyllä 2021 rumpali Marko Heikkilä ja basisti Heidi Saarelainen päättivät lähteä yhtyeestä ajanpuutteen vuoksi. Vuoden 2022 alkupuolella yhtye sai uuden rytmiryhmän, kun rumpali Kim Rintamäki ja basisti Jari Kärkkäinen liittyivät Dull Of Downin riveihin. Bändin neljäs tuplasingle julkaistiin kesällä 2022. Bändin viides tuplasingle julkaistiin vuonna 2023.
Vuoden 2024 alussa bändin miehistö vaihtui jälleen, kun basisti Jari Kärkkäisen lähdön jälkeen trion riveihin asteli kitaristi Simo Koskinen. Samaan aikaan laulaja/kitaristi Lasse Hyytinen vaihtoi kitaran bassoon.
Diskografia.
Singlet.
Money stinks / Headliner (2023)
Lullaby Time / Raymond (2022)
Praise and Play Rock`n Roll (2021)
Beauty and the Beast (2020)
High Heels (2020)
Pelomedusa

Pelomedusa on Pelomedusidae-heimoon kuuluva kilpikonnasuku. Sen lajeja tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Arabian niemimaan lounaisosissa ja Madagaskarilla. Aiemmin sukuun luokiteltiin vain yksi laji, afrikankypäräsuokilpikonna ("Pelomedusa subrufa"), mutta geenitutkimukset ovat osoittaneet, että lajeja saattaa tosiasiassa olla jopa yli 15.
Lajit.
Yli sadan vuoden ajan useimmat asiantuntijat pitivät "Pelomedusa"-sukua yksilajisena, jolloin kaikki yksilöt luokiteltiin lajiin afrikankypäräsuokilpikonna ("Pelomedusa subrufa"). Tämän käsityksen kyseenalaisti kuitenkin kaksi vuonna 2010 julkaistua, toisistaan riippumatonta tutkimusta, jotka havaitsivat merkittävää geneettistä variaatiota afrikankypäräsuokilpikonnien keskuudessa.
Vuonna 2014 julkaistussa taksonomisessa revisiossa "Pelomedusa"-suvusta tunnistettiin ainakin 12 geenilinjaa, joita pidettiin tarpeeksi poikkeavina ansaitakseen lajistatuksen. Revisiossa kuvattiin kuusi uutta lajia ja hyväksyttiin kolme "Pelomedusa subrufan" synonyymiä omiksi lajeikseen, jolloin tunnustettujen lajien määrä nousi kymmeneen. Kahdesta lajista saatavilla ollut materiaali ei riittänyt lajikuvausten tekemiseen. Näiden kahden lajin lisäksi on tunnistettu kolme kuvaamatonta kandidaattilajia, joten todellinen lajimäärä saattaa olla 15 tai enemmän. Osa "Pelomedusa"-lajeista on mahdollista erottaa toisista morfologian perusteella, osa taas on täysin kryptisiä lajeja, joiden lajimääritys on ainakin toistaiseksi mahdollista tehdä vain geneettisesti.
2010-luvun geenitutkimukset ovat tehneet aiemmin yksilajisena pidetystä suvusta yhden runsaslajisimmista kilpikonnasuvuista. Vuoden 2021 "Turtles of the World" -luettelo tunnistaa samat kymmenen "Pelomedusa"-lajia kuin taksonominen revisio vuodelta 2014. Luettelon tekijöiden mukaan "Pelomedusa"-suvun lajimäärää selvittäneissä tutkimuksissa on kuitenkin rajoitteensa, ja on vielä epäselvää, onko lajistatus kaikissa tapauksissa aiheellinen.
Suvun kymmenen tunnustettua lajia:
Palamaa

Palamaa on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Oma illuusio

Oma Illuusio on punkyhtye Aivolävistyksen viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. huhtikuussa 2022
Noctourniquet

Noctourniquet on The Mars Voltan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2012.
Kuznetsov-luokka

Kuznetsov-luokka eli projekti 1143.5 oli Neuvostoliiton laivaston kolmen lentotukialuksen muodostama alusluokka, joka oli osittain rakenteilla Neuvostoliiton hajotessa 1991. Alusluokan aluksista ainoastaan yksi jäi Neuvostoliitolle. Kahdesta rakenteilla olevasta yhden Ukraina myi Kiinalle ja toisen romutti.
Suunnittelu.
"Kuznetsovin" tehtäväprofiilin on määrä olla varsin erilainen kuin esimerkiksi Yhdysvaltain tai Ranskan laivaston lentotukialuksilla. Venäläisen luokittelun mukaan se on "raskas lentokoneristeilijä” (, ТАВКР), jonka tehtävänä on muun muassa tukea ja suojata muita pinta-aluksia ja strategisia ydinsukellusveneitä. Luokituksen syyksi on arvioitu sitä, että Bosporinsalmesta ei saa kansainvälisten sopimusten mukaan kulkea lentotukialuksilla.
"Kuznetsovin" lentokonevarustukseen kuuluu vain ilmaherruushävittäjiä. Katapultin puutteesta johtuen alukselta ei voi lähteä kovin raskailla pommikuormilla. Lisäksi aluksella on helikoptereita, joita käytetään pinta-alusten ja sukellusveneiden torjuntaan.
Runko ja lentokansi.
Perusratkaisut pohjautuvat edeltäneeseen Kiova-luokkaan, mutta on kooltaan suurempi. Lentokannen pinta-ala on 14 700 m², ja lentokoneiden lähdössä käyttämän hyppyrin kulma on 14°. Lähdettyään hyppyristä kone putoaa noin 15 metriä alaspäin, ennen kuin saavuttaa lentonopeuden 8–10 sekunnissa.
Aluksen oikealla laidalla oli kaksi lentokonehissiä.
Aluksessa on 3 857 erillistä tilaa, joihin kuuluu 387 yksityishyttiä, 134 miehistötilaa, 50 suihkua, 6 ruokailutilaa, 120 varastoa, 445 salia ja 6 000 neliömetriä käytäviä.
Lentolaivue.
Aluksella on normaalisti 12 Suhoi Su-33 -hävittäjää ja viisi Suhoi Su-25 -rynnäkkökonetta, sekä 4 Kamov Ka-27LD32-, 18 Kamov Ka-27PLO- sekä kaksi Kamov Ka-27S-helikopteria. Vaihtoehtoisesti kopterilentue voidaan jättää pois, jolloin alukselle sopii 26 taittuvasiipistä lentokonetta.
Aseistus.
Toisin kuin useimmilla muilla lentotukialuksilla, jotka tarvitsevat tuekseen suojausosaston, niillä oli vahva omasuoja-aseistus muun muassa 16 SS-N-19-merimaaliohjusta. Klinok-ilmatorjuntaohjuksia (Tor-järjestelmän meriversio) varten aluksella on 24 siiloa, joihin 192 ohjusta. Kaštan-järjestelmä mahdollistaa puolustautumisen ohjuksia vastaan. Kahdeksan erillistä järjestelmää sisältävät raketinheittimet, 30 mm kaksoistykit ja optisen/tutkaohjauksen. Ohjusten kantama vaihtelee 1,5:stä 8 kilometriin. Tykit voivat ampua 10 000 laukausta minuutissa, kantama 0,5–1,5 km. Lisäksi aluksella on kuusi 30 mm AK630 -tykkiä.
Edelleen aluksella on Udav-1-sukellusveneentorjunta-aseistus, jossa on 60 sukellusveneentorjuntarakettia.
Propulsio.
Ensimmäisissä länsimaisissa analyyseissä oletettiin, että aluksella voi olla kaasuturbiinien lisäksi ydinreaktorit voimanlähteenä. Tämän kaltainen ratkaisu oli muun muassa Kirov-luokan taisteluristeilijöissä ja esikuntalaiva "SSV-33:ssa". Propulsiojärjestelmä koostuu kuitenkin kaasuturbiineista, joten sen toimintamatka jää suurimmalla nopeudella 6 100 kilometriin. Alhaisemmalla nopeudella toimintamatka on noin 13 700 km.
Ture Waldemar Lindeberg

Ture Waldemar Lindeberg (6. joulukuuta 1850 Väderstad, Ruotsi – 17. joulukuuta 1932 Siuntio) oli suomalainen tilanomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Ture Waldemar Lindeberg syntyi ruotsalaisen kruununvoudin perheeseen, Suomeen hän tuli 1870-luvulla. Hänen puolisonsa 1888–1921 oli Selma Sofia Mathilda Adlercreutz. Lindeberg oli Ängsholmin tilan vuokraaja Siuntiossa vuodesta 1877, harjoittaen siellä erityisesti meijeritaloutta, Pikkalan kartanon omistaja vuodesta 1888 ja vaimonsa saaman perinnön kautta Sjundbyn kartanon omistaja 1892–1915. Hän oli myös maatalouskonekauppias. Maatilojaan Lindeberg kehitti tarmokkaasti, mukaan lukien vuoroviljely, salaojitus sekä viljan, maidon, kalojen ja puutarhatuotteiden myynti. Lindeberg myös ruoppautti Pikkalanjoen ja rakensi Pikkalaan sataman, joka oli käytössä 1900-luvun alkuun saakka. Maanviljelysneuvoksen arvonimen 1908 saaneella Lindebergillä oli lisäksi luottamustoimia, kuten Siuntion kunnanvaltuuston jäsenyys.
Patrizia Cavalli

Patrizia Cavalli (17. huhtikuuta 1947 Todi – 21. kesäkuuta 2022 Rooma) oli italialainen runoilija ja kielenkääntäjä.
Cavalli meni vuonna 1968 Roomaan, jossa tutustui Elsa Moranteen, jolta sai innoitusta runoilijan uralle suuntautumiseen. Cavalli myös opiskeli Roomassa filosofiaa yliopistossa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa oli "Le mie poesie non cambierrano il mondo". Cavallin teoksia on julkaissut Giulio Einaudin kustantamo. Hänen runouttaan on myös käännetty monille muille kielille. Kääntäjien joukossa ovat olleet Geoffrey Brock, Jorie Graham, Jonathan Galassi, Kenneth Koch, Mark Strand, Susan Stewart ja Rosanna Warren. Yhdysvalloissa Cavallin tuotantoa on kustantanut Farrar, Straus and Giroux.
Cavalli teki myös poikkitaiteellista työtä, jossa runouteen yhdistettiin teatteri ja musiikki. Proosaa hän julkaisi ensimmäisen kerran vuonna 2019. Cavalli julkaisi lisäksi käännöksiä William Shakespearen ja Molièren teoksista.
Hirttämättömät (vuoden 2023 elokuva)

Hirttämättömät on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen lännenelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi samannimisestä Vesa-Matti Loirin ja Spede Pasasen ohjaamasta "Hirttämättömät"-elokuvasta vuodelta 1971.
Elokuvan on ohjannut Andrei Alén, joka myös näyttelee yhtä päärooleista Aku Hirviniemen ja Ona Huczkowskin kanssa.
Tuotanto.
Elokuva on Andrei Alénin esikoisohjaus. Alén valmisteli elokuvaa 20 vuoden ajan.
Julkaisu.
"Hirttämättömät" sai ensi-iltansa 24. toukokuuta 2023. Digitaalinen myyntiversio julkaistiin saman vuoden elokuussa.
Vastaanotto.
Elokuva keräsi elokuvateatterissa ensi-iltaviikollaan 1 300 katsojaa ja kokonaisuudessaan vain 2 930 katsojaa. Katsojalukuja pidetäänkin hyvin pieninä. Vastaanottoa arvosteluissa on kuvailtu ”murskaavaksi”.
Arvosteluja.
 Jussi Huhtala, "Episodi"&lt;br&gt; Pasi Heininen, "Film-O-Holic"&lt;br&gt; Pekka Torvinen, "Helsingin Sanomat" ja "Aamulehti"&lt;br&gt; Olli-Matti Oinonen, "Karjalainen"
Sofia Samatar

Sofia Samatar (s. 1971 pohjoinen Indiana) on yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Samatar sai Goshen Collegesta "Bachelor of Arts" -arvon englannin kielessä. Afrikan kielistä ja kirjallisuudesta hän sai filosofian tohtorin arvon Wisconsin-Madisonin yliopistosta. Samatarin tutkimukselliset erikoistumisalueet ovat arabiankielinen kirjallisuus, afrikkalainen kirjallisuus, maailmankirjallisuus, kansalliset rajat ylittävä englanninkielinen ja postkoloniaalinen kirjallisuus, afrofuturismi ja spekulatiivinen fiktio. Oppiarvojensa suorittamisen välillä Samatar opetti englannin kieltä Egyptissä ja Etelä-Sudanissa.
Samatar sai vuonna 2014 Crawford-palkinnon parhaasta fantasiakirjallisuuden debyytistä, Astounding-palkinnon parhaalle uudelle kirjailijalle, British Fantasy Awardin ja parhaan romaanin World Fantasy -palkinnon. Hänen esikoisromaaninsa oli "A Stranger in Olondria" (2013). Samatar julkaisi vuonna 2016 romaanin "The Winged Histories" (2016), vuonna 2017 novellikokoelman "Tender" ja vuonna 2018 yhteistyössä veljensä Del Samatarin kanssa teoksen "Monster Portraits" (2018). Vuodelta 2022 on Samatarin muistelmateos "The White Mosque". Romaanien ja novellien ohella Samatar on julkaissut artikkeleita ja lukuja kirjoihin.
Samatar on kirjoittamistyönsä ohella työskennellyt "Associate Professor" -asemassa James Madisonin yliopistossa.
Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat

Puolan ja Ukrainan Karpaattien puiset tserkvat (, ) ovat joukko puisia ortodoksisia ja kreikkalaiskatolisia kirkkoja (), joista osa sijaitsee Puolassa ja osa Ukrainassa. Ne on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2013.
Kirkkoja on yhteensä 16, ja ne on rakennettu 1500-luvun ja 1800-luvun välisenä aikana. Ne edustavat erityistä rakennusperinnettä, jolla on juurensa ortodoksisessa kirkkoarkkitehtuurissa ja jota paikallinen rakennusperinne on kehittänyt. 13 näistä kirkoista on edelleen käytössä ja kolme toimii museona. Kirkkoja kunnostetaan ja uusitaan perinteisiä rakennustekniikoita käyttäen.
Juortananjärvi

Juortananjärvi on matalahko ylänköjärvi Kuhmossa Kainuun itäosassa. Sen pinta-ala on 2,5 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 109 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Juortananjärven ulottuvuus kaakkoisosan Poukamonlahdelta luoteisosan Saarilahdelle on 2,8 kilometriä. Järven länsirantaa määrittää leveä Ahoniemi. Itärannalta työntyy länteen kolmiomainen Tuliniemi, jonka kohdalla järvi on kapeimmillaan. Juortananjärven pohja kumpuilee. Syvin kohta, 12 metriä, sijaitsee järven lounaisosassa. Kaakossa on kymmenmetrinen syvänne. Järven pohjoisosan syvin kohta on yhdeksän metriä.
Juortananjärven saariluku on kolme. Laajin saari on järven luoteisosassa sijaitseva noin puolihehtaarinen Saarilahdensaari. Sen pohjoispuolella sijaitsee kaksi pientä saarta. Juortananjärven rannat ovat metsä- ja suomaata, pientaloja on muutamia. Järven itäpuolitse kulkee kantatie 89.
Juortananjärven koillispuolella sijaitsee Pieni Juortananjärvi, jonka korkeustaso on sama kuin Juortananjärven. Pieni Juortananjärveen laskee Lahnajoki pohjoisesta, järvestä on salmiyhteys Juortananjärveen, joka laskee Poukamonlahdelta alkaa Juortananjokea etelään Vartiusjärveen (186,7 metriä mpy). Juortananjärveen laskee myös Rimminpuro idästä.
Juortananjärven vesitilavuus on 7 708 000 kuutiometriä.
Juortananjärvi (59.935.1.012) kuuluu Vartiusjärven valuma-alueeseen (59.935), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Änättijärven valuma-alue (59.93) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Juortananjärvi on Vartiusjärven valuma-alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Vartiusjärvi ja Pieni Juortananjärvi. Alueeseen kuuluu 25 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Longuenesse

Longuenesse on kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais'n departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Saint-Omerin kaupungin eteläpuolella.
Longuenesse on Saint-Omerin esikaupunki. Normannit tekivät lukuisia hyökkäyksiä Saint-Omeriin ensimmäisen vuosituhannen lopulla. Longuenesse oli luonnollinen kulkureitti kaikille hyökkääjille, ja myös sitä linnoitettiin. Longuenesse toimitti vettä Saint-Omerin kaupunkiin.
Kuivajärvi (Kuhmo)

Kuivajärvi on syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen, niemien ja saarten halkoma järvi Kuhmossa Kainuun itäosassa. Sen pinta-ala on 3,7 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 66 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede.
Kuivajärven ulottuvuus lännestä itään on 3,4 kilometriä ja etelästä pohjoiseen 3,2 kilometriä. Järveen kuuluu pääallas ja siitä yli puolitoista kilometriä itään työntyvä Autiolahti. Pääaltaan ja Autiolahden välissä sijaitsee Louhiniemi. Pääaltaan länsiranta koostuu niemistä ja lahdista, joista laajin on järven lounaisosan muodostava Niskalahti. Yli kolmasosa Kuivajärvestä on enintään metrin syvyinen ja noin seitsemäsosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Järven etelä- ja länsiosa on matalaa. Järven itäosassa sijaitsee puolestaan pohjoista kohti levenevä syvänne, jonka keskellä on järven syvin kohta, 31 metriä. Autiolahden syvin kohta on 13 metriä.
Kuivajärven on saariluku on 32. Saarista 2 on alle aarin laajuisia luotoja ja 6 on yli hehtaarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat järven itäpuoliskolla sijaitseva Lehtosaari (noin 11 ha) ja järven länsiosassa sijaitseva Tulisaari (noin 8,5 ha). Autiolahtea erottaa pääaltaasta runsaan kolmen hehtaarin laajuinen Louhisaari. Lehtosaaren lounaispuolella sijaitsee runsaan kahden hehtaarin laajuinen Niskasaari. Järven pohjoisimmassa osassa sijaitsee vajaan kahden hehtaarin laajuiset Tiensuunsaari ja Jousisaari.
Kuivajärven rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Järven eteläpuolella sijaitsee Ylä-Vieksin kylä. Myös länsirannan tuntumassa on asutusta ja Louhiniemen rannalla on useita pientaloja.
Kuivajärveen laskee Vuosanganjoki koillisesta Vuosanganjärveltä (176,0 metriä mpy). Kuivajärvi laskee Niskalahdelta alkavaa uomaa etelään Korpijärveen (161,4 metriä mpy). Järvien välinen kannas on noin puoli kilometriä leveä. Kannaksen halki kulkee seututie 904.
Kuivajärven vesitilavuus on 15 525 000 kuutiometriä.
Kuivajärvi (59.943.1.001) kuuluu Kuivajärven alueeseen (59.943), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Kellojärven valuma-alue (59.94) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Kuivajärvi on Kuivajärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajimmat ovat Niskajärvi ja Jousijärvi. Alueeseen kuuluu 17 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Musanga

"Musanga" on nokkoskasveihin kuuluva muurahaispuiden lähisukuinen kasvisuku, jossa on kaksi lajia. Ne ovat pönkkäjuurisia puita, joita kasvaa trooppisessa Länsi- ja Keski-Afrikassa päiväntasaajan lähellä.
Lajit.
Suvun lajit ovat: sateenvarjopuu ("Musanga cecropioides") ja "Musanga leo-errerae".
Sateenvarjopuu on nopeakasvuinen, sateenvarjolatvuksinen, noin 18 metriä korkeaksi kasvava puu.