tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Noam Sheriff

Noam Sheriff (; 1935 Tel Aviv – 2018) oli israelilainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Sheriff opiskeli sävellystä ja orkesterinjohtoa Paul Ben-Haimin johdolla Tel Avivissa, Boris Blacherin johdolla Berliinissä ja Igor Markevitchin johdolla Salzburgissa. Lisäksi hän opiskeli filosofiaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Sheriff debytoi säveltäjänä teoksellaan "Akdamot Lemoed", jonka kantaesitti vuonna 1957 Leonard Bernsteinin johtama Israelin filharmoninen orkesteri. Sittemmin Sheriffin teoksia on esitetty säännöllisesti Israelissa ja ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteriteoksia (kuten konserttoja), teoksia lauluäänille ja orkesterille, kamarimusiikkia sekä soolosoitinteoksia. Uransa aikana Sheriff käytti vaihtelevia tyylejä. Varhaisella urallaan hän sävelsi kevyempiä kansansävelmiin perustuneita teoksia, mutta hän kehitti myös omanlaisensa uusromanttisen tyylin. Joissain teoksissaan hän hyödynsi klustereita, mikrotonaalisuutta ja aleatoriikkaa. Sheriff yhdisteli myös länsimaisia ja itämaisia aineksia; hän omaksui vaikutteita etenkin juutalaisesta perinteestä ja piti itseään ennen kaikkea juutalaisena säveltäjänä. Sheriff tuli tunnetuksi Saksassa, jossa hänen teoksiaan esitettiin usein. Hänen musiikkiaan kustansivat Israelin musiikki-instituutti ja Saksassa Edition Peters.
Sheriff toimi vuosina 1973–1982 Kibbutz-kamariorkesterin ja vuosina 1989–1995 Israelin Rishon LeZion -sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Hän teki myös säännöllisiä esiintymisiä vierailevana kapellimestarina eri puolilla maailmaa. Sheriff opetti orkestrointia Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa vuosina 1983–1986, piti orkesterinjohtokurssia Salzburgin Mozarteumissa ja oli vuodesta 1990 professorina Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa. Viimeksi mainittua oppilaitosta hän johti vuosina 1998–2000. Sheriff toimi Ono Academic Collegessa musiikin tiedekunnan dekaanina. Hän myös istui monien vuosien ajan Kansainvälisen Arthur Rubinstein -musiikkiseuran johtokunnan jäsenenä.
Sheriffille myönnettiin useita palkintoja, kuten EMET-palkinto vuonna 2003 ja Israel-palkinto vuonna 2011. Sheriff oli elämänsä viimeiset 36 vuotta naimisissa säveltäjäkollegansa Ella Milch-Sheriffin kanssa. Hänellä oli lapsia. Hän kuoli 83-vuotiaana.
Paul Gosar

Paul Anthony Gosar (s. 27. marraskuuta 1958 Rock Springs, Wyoming) on yhdysvaltalainen republikaanipoliittikko ja hammaslääkäri, joka on edustanut Arizonaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2011 lähtien. Hän edusti 
1. vaalipiiriä vuosina 2011–2013, 4. vaalipiiriä 2013–2023 ja on edustanut 9. vaalipiiriä vuodesta 2023 lähtien. Gosaria on luonnehdittu äärioikeistolaiseksi.
Gosar on saanut julkisuutta muun muassa salaliittoteorioiden tukemisesta. Gosar tunnetaan myös vankkana presidentti Donald Trumpin tukijana.
Gosar on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Petrichor

Petrichor tarkoittaa voimakasta sateen jälkeistä tuoksua. Sana on muodostettu antiikin kreikan sanoista πέτρα (pétra) 'kivi' tai πέτρος (pétros) 'kivestä' ja ἰχώρ (ikhṓr), eteerisestä nesteestä, joka on jumalien verta kreikkalaisessa mytologiassa. Vaikka luonnonilmiö on tunnettu vuosituhansia, vasta 1960-luvulla australialaiset tutkijat keksivät tuoksulle nimen petrichor.
Arie Vardi

Arie Vardi (; s. 1937 Tel Aviv) on israelilainen pianisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Vardin opettajiin Israelissa kuuluivat Ilona Vincze-Krausz ja Frank Pelleg. Baselissa hän opiskeli pianonsoittoa Paul Baumgartnerin johdolla. Sävellyksessä hänen opettajiaan olivat Pierre Boulez ja Karlheinz Stockhausen. Lisäksi hän sai ulkomailla ollessaan opetusta Nadia Boulangerilta. Hän on myös valmistunut Tel Avivin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Vardi aloitti konserteissa esiintymisen 15-vuotiaana. Vuonna 1960 hän voitti Israelin Chopin-kilpailun ja vuosi myöhemmin Bukarestissa George Enescu -palkinnon. Sittemmin Vardi on tehnyt usein sekä Israelissa että ulkomailla esiintymisiä pianistina ja kapellimestarina. Hän on konsertoinut lukuisten merkittävien orkesterien solistina maailmanlaajuisesti muiden muassa Paul Parayn, Zubin Mehtan, David Zinmanin ja Kurt Masurin johdolla. Vardin ohjelmistoon kuuluvat esimerkiksi kaikki Johann Sebastian Bachin ja Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertot sekä kaikki Claude Debussyn ja Maurice Ravelin teokset pianolle. Useat Vardin levytyksistä RCA Recordsille ovat tulleet kansainvälisesti palkituiksi.
Vardi on pitänyt tavanomaisten konserttien lisäksi luentoihin yhdistettyjä konsertteja sekä livenä että radiolähetyksinä. Hän on juontanut omia televisio-ohjelmiaan, kuten "Intermezzo with Arik" -ohjelmaa, jossa hän isännöi tapaamisia muusikoiden kanssa. Vardi on työskennellyt professorina Buchmann-Mehtan musiikkikoulussa (Tel Aviv) ja vuodesta 1987 Saksan Hochschule für Musik, Theater und Medien Hannoverissa. Mestarikursseja pitämään Vardi on matkustanut muun muassa New Yorkin Juilliard Schooliin ja Kiinan Harbiniin.
Vardi on toiminut Kansainvälisen Arthur Rubinstein -pianomestarikilpailun musiikillisena neuvonantajana ja tuomariston puhemiehenä. Hän on myös vieraillut tuomaristojen jäsenenä muun muassa Kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa (Varsova), Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (Moskova), Leedsin kansainvälisessä pianokilpailussa ja Yhdysvaltain Kansainvälisessä Van Cliburn -pianokilpailussa. Vuonna 2017 Vardille myönnettiin Israel-palkinto musiikista.
Esihistoriallinen lääketiede

Esihistoriallinen lääketiede tarkoittaa lääketiedettä, jota ihmiset harjoittivat aikana ennen kuin luku- ja kirjoitustaito oli syntynyt. Esihistoria kattaa ajan kivikaudelta rautakaudelle. Esihistoriallisten ihmisten käytössä olleet lääketieteelliset keinot ja uskomukset ovat myös olleet erilaisia alueesta ja kulttuurista riippuen. Antropologit eivät ole varmoja siitä, millaista esihistoriallinen lääketiede oli. He voivat ihmisten ja esineiden jäänteiden ja yhä olemassa olevien syrjäisten yhteisöjen perusteella kuitenkin arvella, millaisia keinoja heillä saattoi olla. Arvatenkin hoitokeinot ja uskomukset sairauksien aiheuttajista olivat kuitenkin yhdistelmä sekä luonnollisia että yliluonnollisia asioita.
Esihistoriallisista hautalöydöistä voi päätellä, että esihistorialliset ihmiset luultavasti tiesivät ainakin jotain ihmisen luurangon rakenteesta. Arkeologiset löydöt viittaavat myös siihen, että jotkin esihistorialliset yhteisöt harjoittivat kannibalismia. Nämä yhteisöt todennäköisesti tiesivät, että ihmisellä on sisäelimiä ja mihin kohdin ihmisen kehoa kertyi eniten rasvaa tai muuta kudosta. Luultavasti ihmisillä oli kuitenkin vain vähän tietoa viruksista, bakteereista ja muista taudinaiheuttajista.
Esihistoriallisena aikana yleisiä sairauksia olivat luultavasti nivelrikko, selän ja selkärangan rasitusvammat kuten spondylolyysi, vitamiinien puutostilat ja haavat, ruhjeet ja luunmurtumat sekä niistä seuranneet tulehdukset.
Hoitokeinot.
Hoitokeinot rajoittuivat luultavasti haavojen ompeluun, ainakin Australiassa murtuneiden luiden kipsaamiseen savella, lääkekasvien käyttöön ja šamanistisiin rituaaleihin. Hautalöytöjen perusteella kaikilla yhteisöillä ei kuitenkaan ollut osaamista korjata murtuneita luita. Geofagia eli esimerkiksi saven syöminen ja kallonporaus olivat luultavasti myös mahdollisia hoitokeinoja. Nomadiset yhteisöt saattoivat käyttää myös lääkekasveja, joita ei kasvanut heidän silloisella asuinalueellaan, vaan jotka he olivat poimineet kaukaisemmalta alueelta. Tuohon aikaan käytettyjen lääkekasvien sisältämillä aineilla saattoi olla vahvojakin vaikutuksia elimistössä. Varhain käytettyjä kasviperäisiä lääkeaineita ovat ainakin oopiumiunikko ja siitä saatava oopiumi, kiinapuista saatava kiniini, strykniinipuusta saatava strykniini, oksetusjuuresta saatava emetiini ja kokapensaista saatava kokaiini. Myös kofeiinin piristävä vaikutus on keksitty jo hyvin varhain ja useissa eri kulttuureissa toisistaan riippumatta.
Malmin kaupallinen keskikoulu

Malmin kaupallinen keskikoulu oli Helsingissä Malmin kaupunginosassa 1945–1965 toiminut yksityinen oppikoulu. Se aloitti toimintansa viisiluokkaisena Helsingin maalaiskunnassa, johon Malmi ennen vuoden 1946 suurta alueliitosta kuului. Koulun omisti 1945–1957 Tehtaitten koulu Oy ja vuodesta 1957 lähtien Malmin kaupalliset oppilaitokset Oy. Opetustoiminta alkoi Malmin Sähkölaitos Oy:n omistamassa entisessä suojeluskuntatalossa ja jatkui 1959 valmistuneessa omassa koulutalossa. Oikeuden myöntää keskikoulutodistuksia koulu sai tammikuussa 1949.
Ensimmäisenä lukuvuonna 1945/1946 koulussa työskenteli seitsemän opettajaa ja opiskeli 67 oppilasta. Lukuvuonna 1960–1961 opettajia oli 25 henkilöä ja oppilaita 372. Keväällä 1964 koulusta tuli kahdeksanluokkainen, mutta ylioppilastutkintojen suoritusoikeuden sai vasta koulun seuraaja, yksityinen Malmin yhteiskoulu tammikuussa 1968.
Leikkausrobotti

Leikkausrobotti on robotti, joka siirtää konsolilla työskentelevän kirurgin käsien liikkeen potilaassa olevien instrumenttien päähän. Se ei toimi itsenäisesti robottien tapaan. Se mahdollistaa etäleikkausten tekemisen, mutta usein kirurgi työskentelee samassa leikkaussalissa missä potilaskin on. Helsingin yliopistollinen sairaala suunnittelee käynnistävänsä myöhemmin etäleikkaukset yhteistyössä Alankomaissa sijaitsevan Utrechtin yliopiston kanssa. Leikkausrobottien kehitys käynnistyi avaruus- ja sotilaslääketieteen tarpeisiin. Yhdysvaltalainen Intuitive Surgical -yhtiö on kehittänyt Da Vinci -leikkausrobotin.Yhdysvalloissa FDA hyväksyi sen käyttöön 1999 kirurgiaan ja 2005 gynekologiseen kirurgiaan. Siihen on kehitetty tärinänpoisto ja robotin liikelaajuudet on skaalattu. Robottikirurgia ei vaadi pitkien viiltojen tekoa ja tämä nopeuttaa potilaan toipumista. Robotin kamerat mahdollistavat näkemisen alueille, joihin normaalisti ei nähdä. Leikkausrobotti vähentää myös kipua, infektioriskiä sekä vuodeosastohoidon tarvetta. 
Suomessa ensimmäinen robottiavusteinen gynekologinen toimenpide tehtiin Tampereen yliopistollisessa sairaalassa maaliskuussa 2009. Seuraavaksi sen käyttöönotto eteni Helsingin yliopistolliseen sairaalaan, Turun yliopistolliseen sairaalaan sekä Oulun yliopistolliseen sairaalaan. Keski-Suomen Sairaala Novaan hankittiin ensimmäisenä keskussairaalana Da Vinci leikkausrobotti toukokuussa 2021. Robotin hinta on yli kaksi miljoonaa euroa. Leikkaurobotteja käytetään Suomessa esimerkiksi esimerkiksi keuhko- ja ruokatorvi, ruokatorven syövän, kateenkorvan, paksu- ja peräsuolisyövän, vatsanpeitteiden tyrien, lantionpohjan laskeumien ja endometrioosin leikkaushoitoon. Kuopion yliopistollisessa sairaalassa Rosa-leikkausrobottia käytetään neurokirugiaan ja siellä esimerkiksi epilepsiakirurgiaan, aivokoepalojen ottamiseen, parkkinsonin taudin syväaivosimulaattoreiden asentamiseen sekä tähystyksellä tehtäviin aivoleikkauksiin. Kuopion yliopistollisessa sairaalassa, Oulun yliopistollisessa sairaalassa, Mikkelin keskussairaalassa ja Satasairaalassa Porissa on tekonivelleikkausrobotit. Tekonivelleikkausroboteilla pyritään parempaan tekonivelen osien sijoittumiseen, pehmytkudosten parempaan tasapainoon ja lopulta parempaan leikkaustulokseen. Tutkimusnäyttöä tekonivelleikkausrobotilla tehdyn leikkauksen eduista verrattuna perinteiseen leikkausmenetelmään ei vielä ole.
Dia Succari

Dia Succari (1938 Aleppo – 2010) oli Ranskaan asettunut syyrialainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi.
Succari opiskeli musiikkia aluksi isänsä ja Michael Boricenkon johdolla. Vuonna 1951 hän pääsi Pariisin konservatorioon. Siellä hän opiskeli musiikin teoriaa Henri Challanin, Noël Gallonin, Marcel Bitschin ja Jeanine Rueffin johdolla. Lisäksi Succari sai Pariisin konservatoriossa sävellyksen opetusta Tony Aubinilta ja Olivier Messiaenilta sekä orkesterinjohdon opetusta Robert Blotilta ja Manuel Rosenthalilta. Hänelle myönnettiin konservatorion ensimmäiset palkinnot harmoniassa, kontrapunktissa, fuugassa ja sävellyksessä.
Succari toimi aktiivisena säveltäjänä, ajoittaisena kapellimestarina ja opettajana Pariisissa vuodesta 1969. Hän oli musiikin teorian professorina Pariisin aluekonservatoriossa (Conservatoire à rayonnement régional de Paris) ja Pariisin yliopistossa. Lisäksi hän oli konservatorion opettajana Suresnesissa. Succarin sävellystuotannon joukossa on muun muassa kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia. Hän tutki maqameja ja niiden rytmistä monipuolisuutta. Lähi-idän perinteiden vaikutus on kuultavissa Succarin musiikissakin; siinä niitä on sovitettu yhteen länsimaisten tyylien kanssa. Succarin teoksia kustansivat Editions Jobert, Editions Fertile Plaine ja Éditions Billaudot. Succari kirjoitti myös didaktisia kirjoja musiikin teorian aiheista.
Sternin–Gerlachin koe

Sternin–Gerlachin koe on saksalaisen, myöhemmän fysiikan nobelistin Otto Sternin ideoima ja hänen Walther Gerlachin kanssa ensimmäisen kerran 1922 menestyksellisesti toteuttamansa koe, jossa atomin magneettisen momentin todettiin olevan kvantittunut. Koejärjestelyssä sähköisesti neutraalien hopea-atomien suihku kulki magneetin napojen välistä kohtiolle. Osumat eivät jakautuneet klassisen fysiikan ennustamalla tavalla tasaisesti, vaan magneettikentän poikkeuttamat atomit jakautuivat kentän suunnassa kahteen, toisistaan erilliseen ryhmään. Se tarkoitti, että atomeilla oli magneettinen momenttivektori, joka sai mitattaessa vain kaksi diskreettiä arvoa, eikä sen suunta ollut jakautunut atomeilla satunnaisesti. 
Sternin ja Gerlachin kokeen tulos katsottiin heti vahvistukseksi Niels Bohrin atomimallille, jonka tämä oli esitellyt 1913 ja joka nojautui vasta kehittyneeseen kvanttiteoriaan. Sternin tavoite oli ollut testata Arnold Sommerfeldin ja Peter Debyen töiden tuloksena syntynyttä oletusta, jonka mukaan Bohrin atomissa ydintä kiertävien elektronien ratatasot asettuisivat ulkoisen kentän vaikutuksesta vain tiettyihin harvoihin suuntiin. Myöhemmin ymmärrettiin koetuloksen syyn olevan atomaaristen hiukkasten ominaisuus nimeltä spin.
WWK Arena

WWK Arena eli Augsburg Arena on Saksan Augsburgissa sijaitseva jalkapallostadion. Se toimii FC Augsburgin kotistadionina. Stadion avattiin 26. heinäkuuta 2009 ja sen katsojakapasiteetti on 30 660.
Turkin valtion ilmatieteellinen palvelu

Turkin valtion ilmatieteellinen palvelu (, lyhennys MGM; , lyhennys TSMS) on Turkin kansallinen ilmatieteellinen tutkimus- ja palvelulaitos. Se toimii Turkin maa- ja metsätalousministeriön alaisudessa. Vuonna 1937 perustetun laitoksen päätoimipaikka sijaitsee Ankarassa. Laitokselle on lakisäteisesti määritelty palvelutehtävä ja siltä on kielletty kapallinen toiminta.
Vuonna 2019 yli 80 prosenttia vajaan 3 000 ihmisen henkilökunnasta oli miehiä.
Farrah el-Dibany

Farrah el-Dibany (; s. 1989 Aleksandria) on egyptiläinen oopperalaulaja, joka on äänialaltaan mezzosopraano.
El-Dibany pääsi vuonna 2005 Aleksandrian kirjaston taidekeskukseen ja siirtyi vuonna 2010 Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistoon. Hän sai maisterin arvon Universität der Künste Berlinistä ja kandidaatin arvon arkkitehtuurissa Technische Universität Berlinistä. Vuonna 2013 el-Dibany sai kolmannen palkinnon kansainvälisessä Giulio Perotti -laulukilpailussa. Hän pääsi esiintymään Georg Friedrich Händelin oopperassa "Giulio Cesare" Cornelian roolissa Kairon oopperataloon ja alkoi tulkita myös Saksassa rooleja Wolfgang Amadeus Mozartin ja Henry Purcellin oopperoissa. "Opernwelt"-lehti nimesi el-Dibanyn parhaaksi nuoreksi oopperalahjakkuudeksi. Syyskuussa 2016 el-Dibany liittyi Pariisin oopperan akatemiaan.
Vuonna 2017 el-Dibany sai palkinnon Kammeroper Schloss Rheinsberg -festivaalissa ja vuonna 2018 Wagner-Stiftungin palkinnon. Hän pääsi tämän myötä esiintymään Komische Oper Berliniin ja Bayreuthin musiikkijuhlille. El-Dibanylla on ollut oopperarooleja muiden muassa Mozartin, Händelin, Pjotr Tšaikovskin, Christoph Willibald Gluckin, Johann Strauss II:n, Benjamin Brittenin ja Philippe Boesmansin teoksissa. Hänen konserttiohjelmistoonsa on kuulunut teoksia muiden muassa Giovanni Battista Pergolesiltä, Mozartilta, Gioacchino Rossinilta, Ludwig van Beethovenilta ja David Langilta.
Vuonna 2019 el-Dibany sai Pariisin oopperatalosta "Prix Lyrique de l'Arop" -tunnustuksen. Keväällä 2022 el-Dibany lauloi Ranskan kansallislaulun "Marseljeesin" tilaisuudessa, jossa juhlistettiin Emmanuel Macronin uudelleenvalintaa Ranskan presidentiksi. Eiffel-torni oli taustalla, ja sekä Macron että tämän vaimo Brigitte Macron pysyivät lavalla el-Dibanyn laulaessa. Vuonna 2022 el-Dibany sai Ordre des Arts et des Lettres'n "Chevalier"-arvon.
El-Dibanylla on sujuva osaaminen arabian, englannin, saksan, ranskan ja italian kielissä.
Rakkaat lapset

Rakkaat lapset on marraskuussa 2022 Yle Areenassa julkaistu suomalainen komediasarja. Sarjan on ohjannut Anna Dahlman ja sen ovat käsikirjoittaneet Dahlman yhdessä Niina Lahtisen ja Anna Brotkinin kanssa. Päärooleissa näyttelevät Miitta Sorvali, Pirjo Heikkilä, Niina Lahtinen, Krisse Salminen ja Sanna Stellan. Sarjan tekijät ovat pitkälti samat kuin Ylen aiemmin esittämässä "Siskonpeti"-sarjassa.
Sarjan alussa Miitta Sorvalin esittämä Regina Vallas saa aivoverenkiertohäiriön. Tieto sairaudesta saa hänen lapsensa kerääntymään Vallaksen kotikartanoon. Vallakselle ei tuota ongelmia arvottaa lapsensa paremmuusjärjestykseen ja toistuvasti suosia sisarussarjan ainutta poikaa, Edviniä. Vallas lopettaa menestyneen uransa lastenkirjailijana ja alkaa kirjoittamaan autofiktiivista sukupolviromaania.
Sarjan keskeisenä kuvauspaikkana keväällä 2022 toimi Veikkolan kartano.
Jónas Hallgrímsson

Jónas Hallgrímsson (16. marraskuuta 1807 Öxnadalur, Islanti, Tanskan kuningaskunta – 26. toukokuuta 1845 Kööpenhamina) oli islantilainen runoilija ja luonnontieteilijä. Häntä pidetään yhtenä tärkeimmistä romantiikan edustajista islantilaisessa kirjallisuudessa sekä modernin islantilaisen kirjallisuuden perustajana. 
Jónas Hallgrímsson perusti vuonna 1835 Fjölnir-aikakauslehden, jossa hän kirjailijatovereineen pyrki valistamaan islantilaisia sekä käytännöllisissä asioissa että kulttuurin saralla.
Jónas Hallgrímssonin tuotannolla oli tärkeä merkitys islantilaisen kansallishengen kehittymiselle. Vuodesta 2013 hänen kuvansa on ollut islantilaisessa 10 000 kruunun setelissä. Hänen syntymäpäivänään 16. marraskuuta vietetään vuosittain islannin kielen päivää, joka on Islannissa liputuspäivä.
Gyulay

Gyulay ("von Maros-Németh und Nádaska"), oli vanha unkarilainen, transilvanialainen suku, joka korotettiin vapaaherralliseen arvoon vuonna 1694 ja kreivilliseen arvoon vuonna 1704. Suvun jäseniä ovat muun muassa:
Gomore

GoMore on auton jakamis- ja yhteiskäyttöportaali.
GoMorella on sovellus- ja verkkopohjaisia palveluita, joiden avulla ihmiset voivat jakaa autoja. GoMoren palveluihin kuuluvat: Yksityinen autonvuokraus, leasing ja kimppakyydit. Palvelut ovat saatavilla viidessä maassa, joissa on yhteensä 2 325 000 jäsentä. Maat ovat Tanska (800 000), Norja (70 000), Ruotsi (75 000), Ranska (180 000) ja Espanja (1 200 000).
GoMore ApS:n perustivat Matias Møl Dalsgaard ja Søren Riis vuonna 2005, ja sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa, Tanskassa. Ruotsissa yritys on rekisteröity GoMore Sweden Branchin alle. Ensimmäinen Ruotsin toimisto avattiin huhtikuussa 2019.
Palvelut.
Yksityinen autonvuokraus.
GoMore on online-markkinapaikka, joka yhdistää autoa tarvitsevat ihmiset niihin, joilla on auto ja jotka vuokraavat sen GoMoren kautta. Auton omistajat voivat vuokrata autonsa GoMoren sovelluksen tai verkkosivuston kautta, ja vuokraaja varaa helposti lähellä olevan auton. Käyttäjät ovat automaattisesti vakuutettuja vuokrauksen aikana, ja heillä on mahdollisuus käyttää asiakaspalvelua ongelmatilanteissa.
Leasing.
GoMore tarjoaa vuokrasopimuksia, jotka sisältävät autovakuutuksen ja palvelun.
Kimppakyydit.
GoMore on online-markkinapaikka kimppakyydille. Verkkosivusto ja sovellus yhdistävät kuljettajat matkustajiin, jotka ovat menossa samaan suuntaan ja ovat valmiita matkustamaan yhdessä jakamaan matkan kustannukset.
Historiaa ja kritiikkiä.
GoMore on alun perin tanskalainen, ja se aloitettiin vuonna 2005. Ruotsin lanseerauksessa kesällä 2014 yritys mainitsi, että sillä on joka viikonloppu 2 000 ja 3 000 henkilöä, jotka käyttävät yrityksen palvelua. Ruotsissa siitä tuli kilpailija jo olemassa olevalle Skjutsgruppenille . 
Kritiikkiä Gomoren liiketoiminnalle ja koko kyytipalveluidealle on tullut Ruotsin taksiliitolta. Se väittää, että yrityksen toiminta on tai sen pitäisi olla laitonta ja että se on silkkaa mustaa taksitoimintaa. Kritiikistä huolimatta GoMore ei ollut mukana hallituksen julkistamassa tariffiarvioinnissa.
Ishaqzaade

Ishaqzaade on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen toimintadraamaelokuva, jonka on ohjannut Habib Faisal ja tuottanut Aditya Chopra. Päärooleja näyttelevät tulokas Arjun Kapoor ja Parineeti Chopra. Se esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla nimellä "Love Rebels" vuonna 2012.
Juoni.
Taistellessaan perheidensä poliittisesta ylivallasta hindumies ja musliminainen ajautuvat kiellettyyn romanssiin.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Ishaqzaaden" ”hitiksi”.
Enzo Fernández

Enzo Fernández -nimisiä henkilöitä ovat:
Henrik Rydström

Henrik Rydström (s. 16. helmikuuta 1976) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän toimii Malmö FF:n päävalmentajana.
Ura.
Rydström aloitti uransa Listerbyn juniorijoukkueessa, josta siirtyi jo juniorina Kalmar FF:n organisaatioon. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1994 ja nousi 1990-luvulla seuran johtavaksi keskikenttäpelaajaksi sekä myöhemmin kaudella 1999 joukkueen kapteeniksi. Hän edusti seuraa kahdenkymmenen vuoden ajan ja pelasi seurassa kaiken kaikkiaan 802 ottelua, joista 314 Allsvenskanissa. Rydströmin viimeiseksi otteluksi Kalmarissa jäi Allsvenskan-kamppailu Mjällbyä vastaan marraskuun alussa 2013. Kalmar jäädytti Rydstömin pelinumeron 8 hänen lopetettuaan uransa.
Pelaajauransa jälkeen Rydström siirtyi valmentajaksi Kalmarin organisaatioon. Hän toimi juniorivalmentajana U19- ja U21-joukkueissa sekä kaudella 2016 Peter Swärdhin ja kausilla 2017–2018 Nanne Bergstrandin apuvalmentajana. Hän nousi heinäkuussa 2018 Bergstrandin sairausloman vuoksi päävalmentajaksi loppukaudeksi, mutta joukkue ei jatkanut sopimusta kauden jälkeen. 
Kaudella 2019 Rydström debytoi valmentajana Kalmarin organisaation ulkopuolella, kun hänestä tuli IK Siriuksen päävalmentaja. Hän valmensi seuraa Allsvenskanissa kaksi kautta, kunnes jätti kauden 2020 jälkeen tehtävänsä perhesyiden vuoksi. 
Siriuksesta lähtönsä jälkeen hänestä tuli toistamiseen Kalmarin päävalmentaja tammikuussa 2021. Rydström teki Kalmarissa hyvää työtä ja nosti sarjan häntäpäässä aiempina kausina viihtyneen Kalmarin ylempään keskikastiin, kun kausi 2021 päättyi kuudenteen sijaan. Seura teki kauden jälkeen Rydstömin kanssa kauteen 2024 ulottuvan jatkosopimuksen. Kausi 2022 toi edelleen paremman tuloksen ja Kalmar oli Allsvenskanissa neljäs, mikä oli seuran paras sijoitus sitten Rydströmin pelaajauran viimeisen kauden 2013. Kauden jälkeen hän siirtyi Malmö FF:n päävalmentajaksi.
Rydström luotsasi Malmön debyyttikaudellaan Ruotsin mestariksi. Joukkue ratkaisi mestaruuden viimeisen kierroksen ottelussa IF Elfsborgia vastaan, kun 1–0 kotivoitto riitti nostamaan Malmön Elfsborgin ohi mestariksi.
Aatos E. Vehmas

Aatos Ensio Vehmas (12. heinäkuuta 1927 Helsinki – 30. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen juristi ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Vehmaksen vanhemmat olivat autonasentaja Kalle Valfrid Vehmas ja Hilja Lydia Hynninen ja puoliso vuodesta 1956 Kerttu Anna-Liisa Verronen. Vehmas tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1945 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1950. Hovioikeuden auskultantti hän oli 1950 ja sai varatuomariin arvon 1954. Vehmas oli Keskinäisen Palo- ja Tapaturmavakuutusyhtiö Kansan tapaturmaosaston apulaisosastonhoitaja 1951–1956 ja Tapaturmavakuutusyhdistyksen ja Vastuuvakuutusyhdistyksen asiamies ja Liikennevakuutusyhdistyksen ulkomaisten vahinkojen järjestelijä 1956–1958.
Vehmas oli Polttoaine Osuuskunnan, sittemmin Aspo, apulaisjohtaja 1958–1966, varatoimitusjohtaja 1966–1970 ja toimitusjohtaja 1970–1988 sekä yhtiön johtokunnan sihteeri vuodesta 1961, jäsen vuodesta 1966, puheenjohtaja 1976–1988 ja varapuheenjohtaja 1988–1996. Hän oli myös Janakkalan tuomiokunnan notaari 1952, Kuopion tuomiokunnan notaari 1953–1954 ja Oy Näppärän toimitusjohtaja 1968–1970, ja hänellä oli lukuisia luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979.
Per Erik Floman

Per Erik Jarl Floman (16. helmikuuta 1920 Viipuri – 30. tammikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Flomanin vanhemmat olivat oikeusneuvos Birger Jarl Floman ja Gunnel Magdalena Gräsbeck ja puoliso vuodesta 1941 diplomiekonomi Eva Johanna Alexandra Brandt. Floman tuli ylioppilaaksi Svenska lyceum i Wiborgista 1937 ja suoritti diplomiekonomin tutkinnon Svenska handelshögskolanissa 1939. Hän oli Oy Volvo-Auto Ab:n pääkirjanpitäjä ja konepajan ekonomi 1941–1947 ja sitten Oy Ekströmin Koneliikkeen konttori- ja henkilöstöpäällikkö 1947–1957, liikkuvien koneiden osastojen apulaisjohtaja 1957–1959, osastojen päällikkö 1959–1964, toimitusjohtaja 1964–1980 ja hallituksen jäsen 1968–1985 sekä Oy Ekström &amp; Co Ab:n toimitusjohtaja 1964–1984 ja hallituksen jäsen 1968–1985. Floman oli myös Ekonomplatserin toiminnanjohtaja vuodesta 1962 ja hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamustehtäviä. "Affärsekonomisk Revyn" toimittaja Floman oli 1946–1951 ja lehden toimitusneuvoston jäsen 1951–1967 ja "Wiborgs Nyheterin" päätoimittaja 1987–1999. Molempiin sotiin osallistunut Floman oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1968). Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1979.
Amerikanpyynmarja

Amerikanpyynmarja ("Mitchella repens") on matarakasvien (Rubiaceae) heimoon ja pyynmarjojen ("Mitchella") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja ainavihanta, osittain ruohovartinen varpukasvi. Kasvutavaltaan se on maanmyötäisesti suikertava, eikä nouse yli 5 cm korkeuteen maan pinnasta. Lehdet sijaitsevat pareittain ja ovat pieniä, pyöreitä sekä tummanvihreitä. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 1–2 cm, teriöltään torvimaisia ja väriltään valkoisesta vaaleanpunertavaan. Hedelminä olevat marjat ovat halkaisijaltaan 1–2 cm ja väriltään kirkkaanpunaisia tai joskus harvoin valkoisia.
Amerikanpyynmarjaa kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikan itäosissa. Sitä tavataan metsänpohjilla, purojen varsilla sekä hiekkaisilla mäenrinteillä.
Amerikanpyynmarjaa voidaan käyttää maanpeitekasvina, ja monet linnut käyttävät kasvin marjoja ravintona. Intiaaninaiset ovat aikoinaan juoneet kasvin lehdistä valmistettua yrttiteetä synnytyskipuihin.
Kaliumbentsoaatti

Kaliumbentsoaatti (C6H5COOK) on kalium- ja bentsoaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään elintarvikkeiden lisäaineena ja pyrotekniikassa. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kaliumbentsoaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on heikosti emäksinen. Kaliumbentsoaatilla on bakteerien ja sienten kasvua estäviä ominaisuuksia ja se on tehokkain happamissa olosuhteissa.
Kaliumbentsoaattia valmistetaan kaliumhydroksidin vesiliuoksen ja bentsoehapon reaktiolla. Muodostuva liuos kuivataan rumpukuivaimella.
KOH + C6H5COOH → C6H5COOK + H2O
Kaliumbentsoaattia käytetään elintarvikkeiden säilöntäaineena esimerkiksi juomissa, erityisesti pyrittäessä matalaan natriumpitoisuuteen. Yhdisteen E-koodi on E212. Ainetta käytetään myös ilotulitteissa viheltävän äänen aikaansaamiseksi.
Jørgen Jørgensen (1888–1974)

Jørgen Peter Laurits Jørgensen (19. toukokuuta 1888 Lejre – 15. joulukuuta 1974) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1929–1960 ja toimi Tanskan sisäministerinä 1942–1945 sekä opetusministerinä 1935–1942 ja 1957–1961.
Kymin Korkeakosken-Kymin Läntisen työväentalo

Kymin Korkeakosken – Kymin/Karhulan Läntisen työväentalo tunnettiin nimellä Länskä. Se sijaitsi nykyisen Kotkan kaupungin, entisen Kymin kunnan Korkeakosken kylässä. 
Historia.
Kymin Korkeakosken Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Nimi muutettiin vuonna 1919 Kymin Läntiseksi Työväenyhdistykseksi, jolloin Korkeakosken ja Kalliokosken työväenyhdistykset liittyivät yhteen.
Arpajaislupa rakennusrahaston kartuttamiseksi hankittiin yhdistykselle kesäkuussa 1907. Tupaantuliaiset pidettiin Vallivuorella sijaitsevassa työväentalossa joulukuun 6. päivänä vuonna 1907, vaikka talo ei ollut vielä valmis. Vuonna 1909 valmistui vesikatto, keittiö, ravintola ja vahtimestarin huone. Varojen puutteessa rakennustyöt keskeytyivät viideksi vuodeksi. Lainan turvin rakennustöitä päästiin jatkamaan, ja vuonna 1916 vihittiin juhlasali ja näyttämö käyttöön.
Sisällissodan jälkeen Kymin kunta takavarikoi työväentalon, ja se saatiin takaisin vasta vuonna 1919. Talo oli kärsinyt suuria vaurioita. Taloa oli käytetty lastentarhana ja kunnan työtupana. Kymin Läntisen Työväenyhdistyksen näytelmäseura aloitti toimintansa toiminnan käynnistyessä vuonna 1919. Se toimi nimellä Kymin Läntisen Työväen Näyttämö yhtäjaksoisesti 1950-luvulle asti.
Kymin Läntinen Työväenyhdistys muutti nimensä vuonna 1954 Karhulan Läntiseksi Sosialidemokraattiseksi Työväenyhdistykseksi.
Rakennus.
Työväentalon sisätiloja korjattiin vuonna 1923, ja ulkopuolelta taloa korjattiin vuonna 1925. Rahoitusta korjaustöihin kerättiin muun muassa Näytelmäseuran esityksillä, arpajaisilla ja yksityisten jäsenten lainoilla.
Vuonna 1930 rakennettiin putka. Vuonna 1932 rakennettiin vielä tanssilava työväentalon taakse. Vuonna 1939 työväentalolla tehtiin korjauksia. Juhlasalin ja ravintolan portaat sekä tanssilavan päällys uusittiin. Katot tervattiin.
Talo vaurioitui talvisodan pommituksissa, mutta ei kovin pahoin. Talvisodan päätyttyä talo otettiin puolustusvoimien käyttöön loppukevään ajaksi. Talo oli puolustusvoimien käytössä myös jatkosodan aikana jonkin aikaa.
Vuonna 1945 aloitettiin talon laajentaminen. Lähistöltä ostettiin parakki, joka purettiin talkoovoimin, ja siitä saatiin rakennustarpeita. Töitä tehtiin talkoilla.
Television yleistyminen vei pohjan elokuvailloilta. Työväentalo oli kunnostustöistä huolimatta huonokuntoinen, ja aktiivien määrä laski. Talo myytiin Karhulan kauppalalle, ja se purettiin vuonna 1977. Nyt talon paikalla on muistolaatta.
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalossa on toiminut työväenyhdistyksen ja Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksen Naisosasto, Raittiusosasto ja sen alainen lastenosasto, Sekakuoro, Sos.dem. Työläisnuoriso-osasto, Kymin Läntinen Opintoyhdistys, Kymin Veikkojen Läntinen osasto, Veikkojen ”Lauluveikot”, Kartonkitehtaan ammattiosasto ja Ammattiosaston soittokunta. Lisäksi talossa oli kunnan kantakirjasto ja Korkeakosken piirikirjasto. Vuonna 1953 aloitettiin työväentalolla elokuvaesitykset.
Viherverkkoahven

Viherverkkoahven ("Buccochromis lepturus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Viherverkkoahven voi kasvaa enintään noin 42 senttimetrin mittaiseksi. Koiraat ovat naaraita kookkaampia ja värikkäämpiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viherverkkoahventa tavataan kotoperäisenä Malawijärvessä ja Malombejärvessä, joissa se elää matalissa vesissä hiekkaisilla alueilla. Laji käyttää ravinnokseen muita kaloja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee viherverkkoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.
Munsaaren työväentalo

Munsaaren työväentalo sijaitsi Kotkassa entiseen Kymin kuntaan kuuluneessa Munsaaressa.
Historia.
Munsaaren Sosialidemokraattinen Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907 ensimmäisen kerran ja toisen kerran vuonna 1913. Vuonna 1942 työväenyhdistykseen perustettiin naisjaosto.
Tammikuussa vuonna 1911 Munsaaren työväenyhdistys vuokrasi tontin Juho Ruonalalta omaa taloa varten. Helmikuussa ryhdyttiin taloa rakentamaan. Työväentalo valmistui vuoden 1912 keväällä. Se maalattiin vaaleanvihreäksi. Talon pituus oli 10 metriä ja leveys 8 metriä. Juhlasali oli 3,5 metriä korkea. Tonttia saatiin myös suurennettua.
Vuoden 1917 aikana taloa korjattiin ja laajennettiin. Sisällissodan aikana vuonna 1918 työväentalo kuitenkin takavarikoitiin. Se vapautui takavarikosta vuonna 1919, ja toiminta jatkui. Tonttimaa lunastettiin omaksi vuonna 1920.
Rakennus.
Vuonna 1921 tonttia laajennettiin ja talon eteistä suurennettiin. Vuonna 1925 talolle rakennettiin putka ja eteisestä tehtiin lämpimän pitävä sekä rakennettiin vaatenaulakko. Myös sähkö saatiin.
Lamavuosina 1930-luvulla talon toiminta vaikeutui ja se jätettiin kylmilleen. Tilanne helpottui kuitenkin, ja vuonna 1935 taloa taas laajennettiin talkoilla.
Vuonna 1954 Munsaari, Mussalo, Sutela ja koko Länsi-Kotka, jotka olivat kuuluneet Kymin kuntaan, liitettiin Kotkan kaupunkiin. Vuonna 1958 Munsaaren ja Sutelan työväenyhdistykset yhtyivät Länsi-Kotkan sos.dem. työväenyhdistykseksi. Munsaaren työväentalo oli aluksi myös uuden yhdistyksen toimipaikka.
Vuonna 1958 työväentalon ravintolan ja salin katto korjattiin ja maalattiin, tehtiin paloluukut, puhdistettiin lattia, kunnostettiin pihamaa ja uusittiin portaat. Munsaari jäi kuitenkin syrjään, kun uutta asutusta rakennettiin. Painopiste siirtyi Ruonalaan ja myöhemmin Karhuvuoreen. Munsaaren työväentalo jäi vähälle käytölle ja rappeutui. Vuonna 1963 ryhdyttiin pohtimaan uuden talon rakentamista. Kaupungin kanssa solmittiin vuonna 1967 tonttien vaihto, jolloin Munsaaren työväentalon tontti siirtyi kaupungille ja yhdistys sai tontin Nallenpolun (Rinnepolku) varrelta, johon aiottiin rakentaa liiketalo, jossa olisi tilat myös työväenyhdistykselle. Hanke muuttui ja vuonna 1976 valmistui Rinnepolun (Ututie) varteen vuokra-asuintalo Kiinteistö Oy Kotkan Ututie 11. Sen omistajina ovat Kotkan Sos.dem. Ty, Kotkan Sos.dem. Kunnallisjärjestö ja Länsi-Kotkan Sos.dem. Ty, jolla on talossa myös oma kerho- ja kokoustila Utukka. Kaupunki purki Munsaaren työväentalon 1970-luvun alussa.
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalossa pidettiin jo vuoden 1912 aikana seitsemän tanssi- ja kahdeksan perheiltamaa. Talolle hyväksyttiin myös järjestyssäännöt. Humalaisia ei taloon päästetty. Kieltolain aikana talolle valittiin raittiusvalvoja.
Munsaaren työväentalo toimi koko saaren ja lähiseutujen kulttuuritoimien keskuksena. Siellä pidettiin kokouksia, näyteltiin, pidettiin iltamia, häitä ja vainajien muistotilaisuuksia. Myös kansakoulu ja päiväkoti ovat toimineet talon suojissa. Urheiluseura Kanto ja Munsaaren Saarenpojat pitivät siellä harjoituksiaan. Munsaaren Saarenpoikien naisjoukkue saavutti pesäpallossa TUL:n mestaruuden 1947–1949.
Bertel Dahlgaard

Bertel Dahlgaard (7. marraskuuta 1887 Skive – 31. maaliskuuta 1972) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1920–1960 ja toimi Tanskan sisäministerinä 1929–1940, talousministerinä 1957–1961 sekä Pohjoismaa-ministerinä 1957–1960.
Kaikutörmän työväentalo

Kaikutörmän työväentalo on Pelkosenniemen kirkonkylässä sijaitseva entinen työväentalo.
Historiaa.
Tontilla oli aluksi Rovaniemen työväenyhdistykseltä saatu parakki -tyyppinen kokoontumistila. Talkoilla rakennettu Kaikutörmän työväentalo valmistui kahdessa osassa. Ensiksi valmistuivat vuonna 1966 sali, keittiö ja kahvila. Toisessa vaiheessa, joka valmistui vuonna 1984, taloa jatkettiin salin osalta kuusi metriä. Rakennusta peruskorjattiin ja rakennettiin WC:t. 
Rakennus.
Talo on yksikerroksinen, puurunkoinen, lautavuorattu ja huopakatteinen. Huoneistoala on noin 200 m². Rakennus sijaitsee 2 000 m²:n tontilla Viitostien varrella. Rakennuksessa on ollut öljylämmitteinen lämminilmapuhallin sekä sähköpatterit. Sähkö on katkaistu, ja talo on vakuuttamaton.
Toimintaa.
Talon valmistuttua siellä järjestettiin iltamia ja tansseja. Vappujuhliin kokoontui väkeä myös naapurikunnista. 1970-luvulla talossa oli bingotoimintaa. Viimeiset tanssit tanssittiin 1980-luvun lopulla.
Pelkosenniemen Järjestöyhdistyksellä ei ole rahaa ylläpitää tai korjata rakennusta, joten se on ollut pitkään tyhjillään.
Popinniemen työväentalo

Popinniemen työväentalo sijaitsi Kotkassa, entiseen Kymin kuntaan kuuluneessa Popinniemessä Suulisniemen kylän korkeimmalla kohdalla kalliolla.
Historia.
Vuonna 1905 perustettiin Hallan työväenyhdistyksen yhteyteen Popinniemen osasto. Hallan työväenyhdistys oli perustettu vuonna 1898. Popinniemen osasto itsenäistyi myöhemmin nimellä Popinniemen työväenyhdistys. Popinniemen osastoon perustetttiin naisosasto vuonna 1907, josta myöhemmin tuli Popinniemen Sos.dem. Naisyhdistys.
Vuonna 1906 ostettiin K. Häkkiseltä keskeneräinen talo. Rahat kerättiin arpajaisilla ja keräyksillä. Talo pystytettiin talkoilla. Syksyllä 1906 päästiin jo omalle talolle toimimaan. Talo tuhoutui tulipalossa 24.1.1912 perustuksiaan myöten.
Uutta taloa varten myytiin velkakirjoja ja hankittiin uusi tontti. Rakennustyöt saatiin alkuun. Lisäksi saatiin kiinnelainaa, ja uuteen taloon päästiin jo marraskuussa pitämään tanssi-iltamia. Talon vihkiäiset pidettiin 26.1.1913.
Sisällissodan aikana vuonna 1918 talo takavarikoitiin. Toimintaa päästiin jatkamaan vuoden 1919 tammikuussa, vaikka talo oli vielä takavarikossa.
Rakennus.
Vuonna 1925 Viipurin läänin maaherra antoi talolle sulkemismääräyksen, koska se ei ollut asetusten mukaisessa kunnossa. Elokuussa järjestettiin arpajaiset ja otettiin lainaa, jotta voitiin tehdä tarvittavat korjaukset. Samalla taloon rakennettiin ravintola ja saatiin sähkövalot. Joulukuussa voitiin pitää tupaantuliaiset.
Vuonna 1948 tehtiin korjauksia, ja vuonna 1952 tehtiin uusia kokoushuoneita, taloa korotettiin, saatiin keskuslämmitys ja laajennettiin eteistä. Kaikki työt tehtiin talkoilla, joihin osallistuivat myös naiset ja lapset.
Työväenyhdistys luopui talosta 1970-luvun alkupuolella. Tontti myytiin Kymenlaakson Asuntosäästäjät ry:lle, joka purki talon ja rakensi tontille kerrostaloja. 
Toimintaa työväentalolla.
Työväenyhdistyksen lisäksi talossa toimivat alusta lähtien nuoriso-osasto, ompeluseura, huvitoimikunta, mieskuoro, urheiluseura Toverit, Naisosasto, Ihanneliiton osasto ja kirjasto.
1960-luvulla talossa toimi myös postikonttori ja kirjasto. Iltaisin kokoontuivat urheiluseura Popinniemen Ponnistuksen ja työväenyhdistyksen, naisyhdistyksen, nuoriso-osaston ja Nuorten Kotkien jäsenet. Teatteri toimi myös talolla. Iltamia ja muita juhlia pidettiin etenkin viikonloppuisin. Lisäksi talolla esitettiin elokuvia ja kahvila oli toiminnassa.
Saksalan työväentalo

Saksalan työväentalo sijaitsi nykyisen Kotkan kaupungin, entisen Kymin kuntaan kuuluneessa Saksalan kylässä. Kuntaliitosten jälkeen Saksala on Kotkan kaupungin itäinen kaupunginosa. 
Historia.
Saksalan Työväenyhdistys perustettiin vuonna 1910. Kun Hurukselassa muutaman vuoden ajan toiminut työväentalo joutui huligaanien kohteeksi, Hurukselan työväenyhdistys myi talonsa Saksalan työväenyhdistykselle. Siitä saatiin hirret, joista rakennettiin kolme huonetta käsittävä työväentalo. Työväentalo otettiin käyttöön vuonna 1912.
Rakentamista oli tarkoitus jatkaa August Rikan piirustusten mukaan. Sitä varten yhdistys otti lainaa kauppias J.Åkermannilta Kotkasta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1917, mutta sisällissodan vuoksi ne jäivät kesken.
Sisällissodan aikana talo joutui valkoisten käsiin, sen tavaroita myytiin ja rakennusvarat, joilla taloa oli suunniteltu laajennettavaksi, katosivat. Yhdistyksen liputkin löydettiin talon savutorvesta piloille palaneina. Talo saatiin takaisin elokuussa 1919.
Rakennus.
Työväentalon rakennustöitä jatkettiin talkoilla. Uutta lainaa saatiin kiinnitystä vastaan. Vuonna 1924 taloon saatiin sähkövalot. Vielä vuonna 1939 pidettiin arpajaiset varojen saamiseksi lämmityslaitteiden uusimista varten. Sotavuosien jälkeen taloon rakennettiin vahtimestarin asunto ja tehostettiin lämmityslaitteiden toimintaa.
Korjauksista huolimatta talo pääsi 1960-luvulla huonoon kuntoon, ja se joutui käyttökieltoon. Työväenyhdistyksellä ei ollut voimia sen kunnostukseen ja ylläpitoon. Talo purettiin vuonna 1973.
Toimintaa työväentalolla.
Työväentalossa on toiminut työväenyhdistyksen ja Näytelmäseuran lisäksi yhdistyksen Naisosasto, Raittiusosasto ja sen alainen lastenosasto, Sekakuoro, Sos.dem. Työläisnuoriso-osasto, Kymin Läntinen Opintoyhdistys, Kymin Veikkojen Läntinen osasto, Veikkojen ”Lauluveikot”, Kartonkitehtaan ammattiosasto ja Ammattiosaston soittokunta. Lisäksi talossa oli kunnan kantakirjasto ja Korkeakosken piirikirjasto. Vuonna 1953 alkoivat työväentalolla myös elokuvaesitykset.
Saksalan Työväenyhdistyksen 90-vuotisjuhlien 14.1.2001 jälkeen yhdistys liittyi Karhulan Sosialidemokraattiseen Työväenyhdistykseen.
Bubi Chen

Bubi Chen (1938 Surabaya, Itä-Jaava – 16. helmikuuta 2012 Semarang, Indonesia) oli indonesialainen jazzpianisti. Hän oli merkittävä vaikuttaja indonesialaisen jazzin kehityksessä.
Chen syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä soitti viulua. Myös Chenin vanhemmista veljistä Teddysta ja Jopiesta tuli myöhemmin jazzmuusikoita. Chen itse aloitti pianonsoiton viisivuotiaana. Hän sovitti lapsena Ludwig van Beethovenin ja Frédéric Chopinin klassisia kappaleita jazztyyleille. Chen suoritti kirjekurssin, jonka kautta häntä jazzin suhteen opasti Teddy Wilson.
1950-luvun loppupuolella Chen tapasi kitaristi Jack Lesmanan, josta tuli hänen vakituinen yhteistyökumppaninsa. Saksalainen jazzkriitikko Joachim Berendt kutsui Indonesian All Starsiksi nimetyn kokoonpanon esiintymään Berliinin jazzfestivaalille vuonna 1967. Yhtyeessä toimivat Chenin ja Lesmanan lisäksi saksofonisti Marjono, basisti Jopie Chen (Bubin veli) ja rumpali Benny Mustafa. Kokoonpano äänitti MPS Recordsin studiolla Villingen-Schwenningenissä kahden päivän ajan Tony Scottin kanssa albumia "Djanger Bali", johon kuuluu neljä perinteistä indonesialaista laulua.
Chen äänestettiin "Down Beat" -lehden kyselyssä vuonna 1968 Aasian parhaaksi jazzpianistiksi. Hän jatkoi yhteistyötä Lesmanan kanssa muun muassa albumilla "Bila 'ku ingat" (1969). Hän levytti tuotteliaasti 1960-luvulta lähes kuolemaansa saakka. Vuonna 1984 Chen matkusti Yhdysvaltoihin äänittämään trioalbumia "Bubi di Amerika" basisti John Heardin ja rumpali Albert "Tootie" Heathin kanssa. Välillä Chen esiintyi duona toisten pianistien kanssa. Hänen duokumppaneitaan olivat muiden muassa singaporelainen pianisti Jeremy Monteiro ja Jack Lesmanan poika Indra Lesmana.
Diskografia.
Lähde:
Syrtinlahden välikohtaus

Syrtinlahden ensimmäinen välikohtaus oli 19. elokuuta 1981 Syrtinlahdella sattunut ilmataistelu, jossa kaksi libyalaista Su-22 -hävittäjää ampui epäonnistuneesti kahta yhdysvaltalaista F-14 Tomcat -hävittäjää kohti, minkä jälkeen tulivat itse alasammutuiksi. Kaksi muuta välikohtausta samalla alueella tapahtuivat vuosina 1986 ja 1989.
Tausta.
Libya oli vaatinut koko Syrtinlahtea omiksi aluevesikseen vuonna 1973. Yhdysvallat piti lahtea kansainvälisenä merialueena ja suorittivat siellä vapaata merenkulkua turvaavia operaatioita. Maiden jännitteet kiristyivät useissa kohtaamisissa lahden alueella. Operaatiot lisääntyivät Ronald Reaganin tultua Yhdysvaltain presidentiksi, ja hän määräsi elokuussa 1981 Yhdysvaltain laivaston aluksia kiistellylle alueelle. Niiden joukossa oli lentotukialukset USS Forrestal ja USS Nimitz.
Aamulla 18. elokuuta 1981 libyalaisia hävittäjiä lähestyi useampaan kertaan lentotukialuksia kohti, mutta yhdysvaltalaiset hätistelivät ne omilla hävittäjillään pois.
Taistelu.
19. elokuuta kaksi F-14 Tomcat -hävittäjää suorittivat lahden yllä valvontalentoa lentotukialuksilta, kun E-2C -valvontalentokone ilmoitti kahdesta lähestyvästä libyalaishävittäjistä. Tomcatit ohjattiin torjumaan ne. Juuri, kun hävittäjät kohtasivat, ampui libyalaiskone ohjuksen yhdysvaltalaista kohti, muttei osunut. Tomcatit kääntyivät perään kysyen lupaa itsensä puolustamiseen. He saivat luvan ampua takaisin ja jonkin ajan lentelyn jälkeen kummatkin libyalaiset pudotettiin Aim-9 Sidewinder -ohjuksilla. Niiden lentäjät pelastuivat heittoistuimilla, ja pelastettiin myöhemmin vedestä omien joukkojen helikopteriin.
72 Seasons

72 Seasons on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican 11. studioalbumi, joka julkaistiin 14. huhtikuuta 2023. Albumin on tuottanut Greg Fidelman, joka toimi myös yhtyeen edellisen "Hardwired...to Self-Destruct" -studioalbumin tuottajana. Albumi on myös toinen yhtyeen oman levy-yhtiön Blackened Recordingsin kautta julkaistu Metallica-studioalbumi.
Yhtye julkaisi 25. huhtikuuta 2023 albumin kaikista kappaleista viittomakieliset versiot.
Digitaalinen ääni

Digitaalinen ääni tarkoittaa äänen tallennusta ja käsittelyä digitaalisessa muodossa.
Digitaalinen ääni voidaan muuntaa analogisesta digitaaliseksi A/D-muuntimella ja digitaalisesta analogiseksi D/A-muuntimella.
Digitaalisessa muodossa olevaa ääntä voidaan käsitellä ohjelmistoilla, sitä voidaan tallentaa eri muodoissa (tiedostomuodot, CD-levy, DAT-nauha) ja sitä voidaan välittää radioaalloilla (digitaalinen radio), matkapuhelinverkossa (GSM) tai internetissä.
Digitaalisesti tallennettua ääntä voidaan pakata, jolloin tallennuskapasiteetin tarve pienenee. Äänen kompressointi tarkoittaa dynaamisen vaihtelun pienentämistä.
Tekniikan kehittyminen on mahdollistanut aiempaa paremman tarkkuuden äänityksessä, jakelussa ja toistossa. Korkean tarkkuuden ääni tarkoittaa äänen laatua, joka on parempi kuin CD-levyllä. Riittävästä laadusta on eri mielipiteitä, mutta huonosti tehty masterointi voi pilata myös korkealla laadulla julkaistun musiikin.
Taustaa.
Digitaalinen tallennus mahdollistaa korkeatasoisen äänen toistamisen verrattuna perinteisiin menetelmiin koska digitaalinen ääni on immuuni useille häiriöille, joita analogisessa äänen toistamisessa ja tallentamisessa esiintyy. Lisäksi monet digitaaliset äänen tallentimet on suunniteltu havaitsemaan ja poistamaan häiritsevät signaalit.
Reano

Reano () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 747 asukasta.
Värnamo Nyheter

Värnamo Nyheter (lyh. VN) on vuonna 1930 perustettu ruotsalainen paikallislehti, jonka kotikunta on Värnamo. Lehti ilmestyy neljästi viikossa, on poliittiselta linjaltaan sitoutumaton ja kuuluu Bonnier-koserniin.
Hattulampi

Hattulampi voi tarkoittaa seuraavia:
The Fabelmans

The Fabelmans on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Steven Spielberg sekä käsikirjoittaneet Spielberg ja Tony Kushner. Sen pääosia esittävät muun muassa Gabriel LaBelle, Michelle Williams, Paul Dano, Seth Rogen ja Judd Hirsch. Elokuva on omistettu Spielbergin vanhemmille, Arnold Spielbergille ja Leah Adlerille.
Elokuva pohjautuu Spielbergin lapsuuden tarinaan, ja se kertoo Sammy Fabelmanista (LaBelle), nuoresta kunnianhimoisesta elokuvantekijästä, joka oppii elokuvien avulla näkemään totuuksia sekä itsestään, että häntä ympäröivistä ihmisistä.
"The Fabelmans" sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 10. syyskuuta 2022. Suomen-ensi-iltansa se sai 17. helmikuuta 2023. Elokuva sai ylistävän vastaanoton: erityisesti roolisuoritukset, ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus ja musiikit saivat kiitosta.
Ian Bargh

Ian Bargh (tammikuu 1935 Ayrshiren maakunta, Skotlanti – 1. tammikuuta 2012) oli skotlantilaissyntyinen, vuonna 1957 Kanadaan asettunut jazzpianisti. Hän toimi pääasiallisesti Torontossa.
Bargh työskenteli jo 17-vuotiaana klassisena pianistina ja soitti lisäksi jazzyhtyeiden kanssa eri puolilla Isoa-Britanniaa. Muutettuaan Torontoon vuonna 1957 hän oli keskeinen toimija kaupungin jazzpiireissä koko loppuelämänsä ajan. 1960-luvulla Barghista tuli säännöllinen vieras Toronton jazzklubeilla, joissa hän alkoi säestää kiertueillaan kaupunkiin saapuvia jazztähtiä. 1980-luvun aikana Bargh toimi vakituisena pianistina Jim Gallowayn "Toronto Alive!" -radio-ohjelmassa. Radiossa livenä lähetetyissä sessioissa Bargh soitti muiden muassa Zoot Simsin, Al Cohnin ja Lee Konitzin kanssa. Hän myös kiersi 1980-luvulla maailmaa osallistuen jazzfestivaaleihin, joiden pitopaikat vaihtelivat Ottawasta Budapestiin.
1980-luvun loppupuolella Bargh aloitti viisitoista vuotta kestäneen yhteistyönsä Toronto Downtown Jazz Festivalin kanssa. Hän oli myös pitkäaikainen Jim Gallowayn Echoes of Swing -sekstetin pianisti. Sekstetin kanssa Bargh kiersi esiintymässä risteilyaluksilla eri puolilla maailman meriä. Hän kuoli joitain päiviä ennen kuin olisi täyttänyt 77 vuotta.