tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Waltraud Meier

Waltraud Meier (s. 9. tammikuuta 1956 Würzburg) on saksalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.
Ennen päätoimista laulu-uraansa Meier opiskeli englantia ja romaanisia kieliä. Hän lauloi lukuisissa kuoroissa lapsuudesta teini-ikäänsä ja sai yksityistä lauluopetusta Dietger Jacobilta Kölnissä. Meier teki debyyttinsä vuonna 1976 Würzburgin oopperassa Lolan roolissa oopperassa "Cavalleria rusticana". Vuosina 1976–1978 hän oli Mannheimin oopperan esiintyjistössä, ja vuonna 1980 hän teki kansainvälisen debyyttinsä Frickan roolissa ("Valkyyria") Buenos Airesin Teatro Colónissa. Tämän jälkeen hän oli Dortmundin oopperan jäsenenä vuoteen 1983. Meier saavutti kansainvälistä menestystään ensimmäisellä esiintymisellään Bayreuthin juhlilla vuonna 1983, jolloin hän tulkitsi Kundryn roolin "Parsifalissa". Meier teki ensimmäiset esiintymisensä Covent Gardenissa vuonna 1984, Metropolitan-oopperassa vuonna 1987 ja Wienin valtionoopperassa vuonna 1988. Hän oli samalla jäsenenä Hannoverin oopperassa yhden (1983–1984) ja Stuttgartin oopperassa kolmen kauden (1985–1988) ajan. Merkittävän esiintymisen Bayreuthin juhlilla hän teki myös vuonna 1993 Isolden roolissa "Tristanissa ja Isoldessa". 
Meier tunnetaan aikansa eturivin Wagner-laulajana, ja hän on lisäksi tulkinnut rooleja muiden muassa Richard Straussin ja Alban Bergin oopperoissa. Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut myös italian-, ranskan- ja venäjänkielisen oopperakirjallisuuden rooleja. Meierin konserttiohjelmistoon on kuulunut eri säveltäjien yksinlauluja, Mozartin "Requiem", Verdin "Requiem", Beethovenin "Missa Solemnis" ja Mahlerin sinfoniat nro 2 sekä nro 8 ja "Das Lied von der Erde".
Oopperaohjaajia, joiden kanssa Meier on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Jean-Pierre Ponnelle, Luc Bondy, Harry Kupfer, Götz Friedrich, Klaus-Michael Grüber, Heiner Müller, Jürgen Flimm ja Patrice Chéreau. Meier on laulanut muiden muassa sellaisten kapellimestarien kuin Daniel Barenboimin, Riccardo Mutin, Claudio Abbadon, James Levinen, Zubin Mehtan, Christian Thielemannin, Valeri Gergijevin, Simon Rattlen, Riccardo Chaillyn ja Antonio Pappanon johdolla. Hän on saanut Kammersängerin-arvonimet Saksasta ja Itävallasta. Kesäkuussa 2017 hänestä tehtiin Wienin valtionoopperan kunniajäsen. Vuonna 2019 Meier kuului kansainvälisen Mirjam Helin -laulukilpailun tuomaristoon.
Meier on mukana vuonna 2002 parhaan oopperalevytyksen Grammy-palkinnon saaneella "Tannhäuser"-levytyksellä.
William Child

William Child (1606 – 23. maaliskuuta 1697) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri.
Child sai opetusta Bristolin tuomiokirkon urkurilta Elway Beviniltä. Hän sai Oxfordin yliopistosta musiikin kandidaatin (1631) ja musiikin tohtorin (1663) arvot. Hän työskenteli Windsorin linnan Pyhän Yrjön kappelin urkurina vuodesta 1632. Vuoden 1643 jälkeen Pyhän Yrjön kappeli ei ollut toiminnassa, ja Child vetäytyi pienelle maatilalle, jossa teki myös sävellystyötä. Englannin restauraation aikaan hän palasi asemaansa kappelin urkurina, jona pysyi kuolemaansa saakka. Hänestä myös tuli yksi Chapel Royalin kolmesta urkurista. Hänen kuoltuaan häntä seurasi Chapel Royalin urkurina Francis Piggott.
Child julkaisi teoksen "A First set of Psalmes" vuonna 1639. Se on yksi varhaisimmista esimerkeistä englantilaisen säveltäjän laatimasta italialaisen "concertato"-tyylin hengellisen musiikin julkaisusta. Child sävelsi myös soitinmusiikkia.
Valtakunnansyyttäjä (Yhdysvallat)

Valtakunnansyyttäjä () on asianajaja, jonka Yhdysvaltain presidentti nimittää senaatin hyväksynnällä jokaiseen tuomiopiiriin edustamaan liittovaltion hallintoa oikeusjutuissa. Valtakunnansyyttäjät syyttävät ja puolustavat juttuja liittovaltion puolesta.
Arvi Arvekari

Arvi Bruno Arvekari (22. elokuuta 1921 Helsinki – 1. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija ja jääpalloilija. Myös tennis ja pöytätennis olivat hänen lajejaan. 
Jalkapallossa Arvekari pelasi HIFK:n ykkösjoukkueessa vuosina 1939–1954 puolustajana ja tukimiehenä. Hän voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1947 sekä hopeaa Suomen Palloliiton mestaruussarjassa vuosina 1947 ja 1948. Lisäksi hänellä oli neljä piirimestaruutta sekä yksi piirimestaruus jääpallossa ja neljä jääkiekossa.
Arvekari oli vuonna 1945 perustamassa HIFK:n jääkiekkojaostoa, jonka joukkueen kapteenina hän toimi vuosina 1950–1951 seuran noustua mestaruussarjaan vuonna 1950. Kaikkiaan Arvekari pelasi seuran puolustajana viisi kautta vuosina 1949–1953 ja hänelle myönnettiin seuran hopeinen ansiomerkki.
Arvekarin muihin seuroihin lukeutuivat muun muassa Helsingin Verkkopalloseura, Arsenal ja Helsingfors Skridskoklubb.
Nicolò Melli

Nicolò Melli (s. 26. tammikuuta 1991 Reggio nell’Emilia) on italialainen koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Melli on voittanut urallaan muun muassa Italian, Turkin ja Saksan mestaruudet sekä Turkin ja Saksan cup-mestaruudet. Hän on pelannut urallaan myös NBA:ssa. Melli on edustanut Italian miesten maajoukkuetta muun muassa yksissä kesäolympialaisissa ja kolmissa EM-kilpailuissa.
Pelaajaura.
Melli aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan ja on pelannut lisäksi Saksassa, Turkissa ja NBA:ssa. Vuonna 2014 hän voitti Olimpia Milanossa Italian mestaruuden. Brose Bambergissa Melli voitti Saksan mestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä Saksan cup-mestaruuden vuonna 2017. Fenerbahçessa hänen palkintokaappiinsa lisättiin Turkin mestaruus vuonna 2018 ja Turkin cup-mestaruus vuonna 2019. Vuosina 2019–2021 Melli pelasi NBA:ssa New Orleans Pelicansissa ja Dallas Mavericksissa.
Italian miesten maajoukkueessa Melli debytoi vuonna 2011. Hän on kuulunut Italian kokoonpanoon muun muassa Tokion kesäolympialaisissa 2020 ja vuosien 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa. Vuonna 2011 hän saavutti alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa.
Yksityiselämä.
Mellin äiti, yhdysvaltalainen Julie Vollertsen, saavutti lentopallossa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984.
Blönduós

Blönduós (ääntämys islanniksi ) on kaupunki ja entinen kunta Pohjois-Islannissa. Vuonna 2018 sen asukasluku oli 895 henkeä. Kuten monet Islannin kaupungit ja kylät, Blönduósin asutus muodostui vasta 1800-luvun lopulla. Kaupunki sijaitsee Hringvegurin varrella Blanda-jäätikköjoen suulla. Hrúteylle, pienelle saarelle ja joen ympäröimälle luonnonsuojelualueelle pääsee kävelytieltä suoraan Hringvegurin tuntumasta.
Maantiede.
Blanda-jäätikkövirta jakaa Blönduósin kahtia ja kaupunki on myös nimetty sen mukaan ("Blöndu" on sanan "Blanda" obliikvisija). Vanha kaupunki, islanniksi "Gamli bærinn", johon kuuluu monia alkuperäisiä taloja 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkupuolelta, sijaitsee joen eteläpuolella. Monet paikallisista yrityksistä, peruskoulu, supermarketti, monitoimitalo ja urheilutilat lämmitettyine ulkouima-altaineen puolestaan sijaitsevat joen pohjoispuolella. Kukkulalla kaupungin yläpuolella on omalaatuinen ulkoasultaan tulivuoren kraatteria muistuttava kirkko.
Talous.
Suurin osa Blönduósin teollisuudesta ja elinkeinoista liittyy joko maatalouteen tai matkailuun. Viime vuosina kaupunki on tullut tunnetuksi tekstiileistään. Blönduósissa sijaitsee villapesula, Islannin ainoa tekstiilimuseo Heimilisiðnaðarsafnið sekä residenssiohjelman kansainvälisille tekstiilitaiteilijoille ja tutkijoille tarjoava Islannin tekstiilikeskus.
Ystävyyskaupungit.
Blönduósin ystävyyskaupunkeja ovat:
Ilmasto.
Blönduósissa vallitsee tundrailmasto.
Owen Power

Owen Power (s. 22. marraskuuta 2002 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän on voittanut urallaan MM-kultaa. Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisenä . Power on pelipaikaltaan puolustaja ja häntä pidetään yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista 
Ura.
NHL-ura.
Huhtikuussa 2022 Power teki kolmevuotisen NHL-tulokassopimuksen hänet varanneen Buffalo Sabresin kanssa. Lokakuussa 2023 Power teki Sabresin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 58,45 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueessa.
Power edusti 18-vuotiaana Kanadan miesten maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2021. Kanada voitti turnauksessa kultaa. Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuodenvaihteessa 2021–2022 Powerista tuli ensimmäinen kanadalainen puolustaja, joka on tehnyt kolme maalia yhdessä ottelussa nuorten maailmanmestaruuskisoissa, kun Kanada voitti Tšekin maalein 6–3 alkusarjan ottelussa. Turnaus kuitenkin keskeytettiin, kun useampi ottelu oli peruttu koronatartuntojen takia.
Power on edustanut Kanadaa myös olympialaisissa 2022 ja MM-kilpailuissa 2024.
Matthew Beniers

Matthew Beniers (s. 5. marraskuuta 2002 Hingham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka kuuluu NHL-joukkue Seattle Krakenin organisaatioon. Kraken valitsi hänet toisena vuoden 2021 varaustilaisuudessa. Huhtikuussa 2022 hän teki kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen Krakenin kanssa. Elokuussa 2024 Beniers solmi seitsemänvuotisen ja yhteensä 50 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Blas de Otero

Blas de Otero (1916 Bilbao, Espanja – 1979 Madrid, Espanja) oli espanjalainen runoilija. Hän opiskeli juristiksi, mutta hän ei harjoittanut lakimiehen ammattia vaan ryhtyi kirjailijaksi. Hänen runonsa ovat usein yhteiskunnallisia, ja niitä sensuroitiin. Hän asui siksi ajoittain ulkomailla.
Tuotantonsa alkupuolella Otero sai vaikutteita Miguel de Unamunolta. Runot olivat perinteisiä, teemoiltaan uskonnollisia, rakkauden ja kuoleman sävyttämiä. 1950-luvulla tapahtui käänne, ja aiheet muuttuivat ajankohtaisiksi.
Yang Qian

Yang Qian (; 10. heinäkuuta 2000 Ningbo, Kiina) on kiinalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Yang aloitti kilpa-ammunnan 10-vuotiaana, ja 18-vuotiaana hän aloitti taloustieteen opinnot Tsinghua-yliopistossa. Yang osallistui ensimmäisen kerran ammunnan maailmancupiin vuonna 2019. Hänen paras sijoituksensa 10 metrin ilmakiväärissä 23:s. Joukkuekilpailussa Kiina sijoittui kerran toiseksi. Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailuissa hän voitti 10 metrin ilmakiväärissä kultaa.
Yang voitti olympiakultaa 10 metrin ilmakiväärissä Tokiossa 2021. Hän voitti kisojen ensimmäisen lajin viimeisen laukausparin ansiosta. Venäjän olympiakomiteaa edustava Anastasija Galašina ampui viimeisellä laukauksella vain 8,9, kun Yangin tulos oli 9,8. Yangin lopputulos 251,8 oli uusi olympiaennätys. Hän voitti olympiakultaa myös sekajoukkueen ilmakiväärissä yhdessä Yang Haoranin kanssa.
Ōtomo no Yakamochi

Ōtomo no Yakamochi (718 – 785) oli japanilainen tankarunoilija ja hoviylimys. Hän toimitti "Manyōshū"-antologiaa, jossa oli hänen omia runojaankin.
Ōtomo no Yakamochi eli hovin valtataistelujen keskellä, mikä näkyi hänen runoissaan. Hänen tyylinsä ennakoi Nara-kauden yksinkertaisuutta. Hänen isänsä oli runoilija Ōtomo no Tabito.
Suomennetut runot.
Lähde
Hou Zhihui

Hou Zhihui (; 18. maaliskuuta 1997 Guiyang, Kiina) on kiinalainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Hou aloitti painonnoston vuonna 2009. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2015 hän sijoittui toiseksi alle 48-kiloisten sarjassa. Aikuisten MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Ašgabatissa 2018. Hän voitti maailmanmestaruuden alle 49-kiloisten sarjassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 Hou voitti myös kultaa samassa sarjassa.
Hou sijoittui MM-kilpailuissa 2019 alle 49-kiloisten sarjassa hopealle. Vuonna 2021 järjestyissä vuoden 2020 Aasian-mestaruuskilpailuissa Hou otti kultaa. Siellä hän teki tempauksessa ja yhteistuloksessa maailmanennätyksen. Tempauksessa hänen tuloksensa oli 96 kilogrammaa, ja yhteistulos oli 213 kilogrammaa.
Tokion olympialaisissa 2021 Hou voitti olympiakultaa alle 49-kiloisten sarjassa. Hän teki olympiaennätyksen tempauksessa, työnnössä ja yhteistuloksessa. Tempauksessa hän nosti 94 kilogrammaa ja työnnössä 116 kilogrammaa. Yhteistulos oli 210 kilogrammaa.
Hou sijoittui pronssille Bogotá MM-kilpailuissa 2022. Seuraavana vuonna hän oli hopealla sekä Aasian- että maailmanmestaruuskilpailuissa. Hou osallistui Aasian kisoissa alle 55 kg:n sarjaan, sillä painoi kisoissa 50,7 kilogrammaa. Hän sijoittui pronssille.
Hou onnistui Pariisissa 2024 puolustamaan olympiakultaansa. Hän oli tempauksen jälkeen 4 kilogrammaa jäljessä johtanutta Mihaela Cambeita, mutta hän nosti työnnössä olympiaennätyksen 117 kilogrammaa. Hou voitti kultaa kilogramman erolla Cambeihin.
Tarton rautatieasema

Tarton rautatieasema () on rautatieasema Tartossa, Virossa.
Rautatieasema perustettiin vuonna 1876, ja rakennus avattiin vuonna 1877.
Elron toimii rautatieasemalla ja suuri osa junista menee Tallinnaa kohti. Junia menee kuitenkin myös Valgaan, Jõgevaan, Oravaan, Koidulaan ja Piusaan.
Windy Aisah

Windy Cantika Aisah (s. 11. kesäkuuta 2002) on indonesialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Aisah voitti kultaa vuoden 2019 Kaakkois-Aasian kisoissa Filippiineillä 49 kilogramman painoisten luokassa. Hän nosti yhteensä 190 kiloa rikkoen omissa nimissään olleen nuorten maailmanennätyksen sekä tempauksessa että työnnössä. Vuoden 2021 painonnoston nuorten MM-kilpailuissa Aisah voitti kultaa sekä nostossa, työnnössä että yhteistuloksissa. Tokion olympialaisissa 2021 Aisah saavutti pronssia alle 49-kiloisissa.
Nemo (nimi)

Nemo on etunimi, jota Suomessa käytetään yleensä miehennimenä. Sana "nemo" tulee latinasta, ja sen merkitys on ’ei kukaan’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Nemo on maaliskuun 2025 loppuun mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 300–320 miehellä ja noin 10–30 naisella. Suurin osa heistä on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla. Nemo-nimen yleistymiseen on luultavasti vaikuttanut animaatioelokuva "Nemoa etsimässä" (2003).
Nemo-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa kissojen nimipäiväkalenterissa Nemon nimipäivä on 11. toukokuuta.
Tunnettuja Nemoja.
Nemo salanimenä
Kim Je-deok

Kim Je-deok (; s. 12. huhtikuuta 2004) on eteläkorealainen jousiampuja ja olympiavoittaja.
Kim aloitti jousiammunnan vuonna 2013. Kim varmisti huhtikuussa 2021 olympiapaikan Tokion olympialaisiin Etelä-Korean kansallisissa karsintakilpailuissa. Kesäkuussa hän osallistui ensimmäisen kerran kansainväliseen kilpailuun, kun hän oli mukana Etelä-Korean ja Japanin välisessä Aasian-cupissa. Kim voitti koko kilpailun, ja finaalissa hän kukisti eteläkorealaisen Kim Woo-jinin.
Kimin ensimmäinen kilpailu Tokion olympialaisissa oli miesten yksilökilpailun sijoituskierros. Hän oli kisojen nuorin jousiampuja ja kierroksen paras. Hän voitti Yhdysvaltain Brady Ellisonin kuudella pisteellä. Sekajoukkueiden kilpailuun Kim osallistui An Sanin kanssa. Sekajoukkueet olivat ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Eteläkorealainen pari voitti loppuottelussa alankomaalaiset Gabriela Schloesserin ja Steve Wijlerin 5–3. Kimin toinen olympiakulta tuli miesten joukkuekisasta, missä Etelä-Korean joukkuessa ampuivat myös Oh Jin-hyek ja Kim Woo-jin. Yksilökilpailujen pudotuspelikierroksilla Kim kuitenkin koki tappion saksalaiselle Florian Unruhille jo turnauksen 2. kierroksella.
Pariisin olympialaisissa 2024 Kim sai kolmannen olympiakultansa voittamalla joukkuekilpailun yhdessä Kim Woo-jinin ja Lee Woo-seokin kanssa.
Fallujan taistelu

Fallujan taistelu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
An San

An San (; s. 27. helmikuuta 2001) on eteläkorealainen jousiampuja ja kolminkertainen olympiavoittaja.
An kilpaili ensimmäisen kerran Jousiammunnan maailmancupissa vuonna 2019. Berliinin osakilpailuissa hän voitti sekä naisten yksilökilpailun että sekajoukkueiden kilpailun. Maailmancupin yhteispisteissä hän oli kuudes. Saman vuoden aikana An osallistui Aasian-mestaruuskilpailuihin, joissa hän sijoittui yksilökilpailussa kuudenneksi.
An ampui huhtikuussa 2021 itselleen olympiaedustuspaikan Etelä-Korean kansallisissa karsintakilpailuissa. Tokion olympialaisten naisten rankingkierroksella An ampui uuden olympiaennätyksen, 680 pistettä. Ennätys ylitti seitsemällä pisteellä ukrainalaisen Lina Herasymenkon tekemän tuloksen, jonka hän oli tehnyt Atlantassa 1996. Sekajoukkueiden kilpailuun An osallistui Kim Je-deokin kanssa. Sekajoukkueet olivat ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Eteläkorealainen pari voitti loppuottelussa alankomaalaiset Gabriela Schloesserin ja Steve Wijlerin 5–3. Anin toinen kulta tuli joukkuekilpailusta, jossa Etelä-Korea voitti loppuottelussa Venäjän olympiakomitean joukkueen 6–0. Anin kanssa Etelä-Korean joukkueessa ampuivat Jang Min-hee ja Kang Chae-young. An voitti kolmannen kultansa yksilökilpailusta, kun hän voitti loppuottelussa venäläisen Jelena Osipovan 6–5. An oli ensimmäinen eteläkorealainen, joka sai kolme olympiakultaa yksistä kesäkisoista.
Cayden Primeau

Cayden Primeau (s. 11. elokuuta 1999 Farmington Hills, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Carolina Hurricanesin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Chicago Wolvesissa.
Seuraura.
Primeau varattiin Montreal Canadiensiin vuonna ja hän debytoi NHL:ssä joulukuussa 2019. Hän pelasi pääasiassa AHL:ssä Laval Rocketissa kausina 2021–2023, mutta aloitti kauden 2023–2024 Canadiensin NHL-kokoonpanossa kolmosmaalivahtina, kunnes Jake Allenin kauppa vapautti hänelle paikan joukkueen ensisijaisena varamaalivahtina. Maaliskuussa 2024 Primeau torjui uransa toisen NHL-nollapelinsä ja sivusi 41 torjunnallaan Tony Espositon ennätystä tulokkaiden nollapelissä torjuttujen laukausten määrässä.
Kauden 2024–2025 alun NHL-vaikeuksien jälkeen Primeau palasi joulukuussa 2024 Lavaliin ja pelasi erinomaisesti, saavuttaen tammikuussa 2025 kuukauden maalivahdin palkinnon ja päättäen AHL-kauden ennätyksellisellä saldolla 21–2–3. Hän voitti myös Harry Holmes Memorial -palkinnon ja auttoi Rocketia voittamaan runkosarjan mestaruuden. Kesäkuussa 2025 Primeau kaupattiin Carolina Hurricanesiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. Kaupan jälkeen Primeau solmi Hurricanesin kanssa vuoden mittaisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen. Lokakuussa 2025 Hurricanes asetti Primeaun siirtolistalle, josta Toronto Maple Leafs poimi hänet joukkueeseensa. Marraskuussa 2025 Maple Leafs asetti Primeaun siirtolistalle, josta Hurricanes poimi hänet takaisin joukkueeseensa ja lähetti hänet seuran AHL-joukkue Chicago Wolvesin vahvuuteen.
Javad Foroughi

Javad Foroughi (; s. 11. syyskuuta 1979 Ilam, Iran) on iranilainen ampuja ja olympiavoittaja.
Foroughi aloitti harjoittelemaan ammattimaisesti kesäkuussa 2017. Hän oli kuusi vuotta aiemmin ensimmäinen kokeillut pistooliammuntaa, ja yliopistoaikana hän oli harrastanut kivääriammuntaa. Irania hän edusti ensimmäisen kerran vuonna 2018. Aasian kisoissa Foroughi sijoittui 21:nneksi sekä MM-kilpailuissa 71:nneksi ja sekajoukkueiden sarjassa 30:nneksi. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 Foroughi voitti kaksi pronssia, miesten ilmapistoolin sekä sekajoukkueiden 10 metrin kilpailusta. Hän kilpaili myös urheilupistoolin 25 metrin sarjassa ja 25 metrin isopistoolissa. Urheilupistoolissa hän sijoittui viidenneksi ja isopistoolissa kuudenneksi.
Foroughin kansainvälinen vuoden 2021 kilpailukausi alkoi hyvin, sillä hän voitti 10 metrin ilmapistoolissa sekä New Delhin että Osijekin osakilpailut. Sekajoukkueissa hän sijoittui New Delhissä toiseksi ja Osijekissa kolmanneksi sekä miesten ilmapistoolin joukkuekilpailussa Osijekissa kolmanneksi. Tokion olympialaisissa Foroughi voitti 10 metrin ilmapistoolissa olympiakultaa. Hänen tuloksensa 244,8 pistettä oli myös olympiaennätys. Foroughista tuli 41-vuotiaana Iranin olympiahistorian vanhin mitalisti. Mahmoud Namdjou oli voittanut 38-vuotiaana pronssia Melbournessa 1956.
Love (nimi)

Love on etunimi, jota käytetään sekä miehen että naisen nimenä. Ruotsissa Love on tyypillisesti miehennimi; sitä pidetään Lovisan ja Lovan maskuliinisena vastineena. Englantilaisella kielialueella Love [ˈlʌv] on puolestaan naisennimi, joka perustuu rakkautta merkitsevään sanaan "love".
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Love on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 80–90 miehellä ja noin 40–50 naisella.
Nimipäivä.
Ruotsin almanakassa Loven nimipäivä on 2. lokakuuta.
Unto Kinnula

Unto Johannes Kinnula (s. 25. heinäkuuta 1955 Reisjärvi, Pohjois-Pohjanmaa) on suomalainen taidemaalari.
Kinnula alkoi maalata 1970-luvun alussa muotokuvia, kuten Marja-Liisa Kirvesniemen, Juha Miedon, Kyösti Kallion ja muiden tunnettujen henkilöiden muotokuvia. Kallion muotokuva on nähtävillä Nivalan kaupungintalossa. Kinnulan maalaus Jixystä (1985), Matti Saarasen ohjastamasta voittajahevosesta, on Kaustisen raviratakeskuksen ravintolakatsomon seinällä Kaustisella, Nikulan kylässä. 
Muotokuvien ohella Kinnulan öljymaalauksissa on luontoaiheita. Vuosina 1981-1982 hän oli Limingan taidekoulussa.
Täplänapostelija

Täplänapostelija ("Girella nigricans") tai opaalisilmä on napostelijoihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsirannikolta.
Koko ja ulkonäkö.
Täplänapostelija voi kasvaa suurimmillaan 66 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan soikeanmuotoinen ja pää on tylppä. Kalan huulet ovat paksut ja silmät ovat suuret ja siniset. Täplänapostelijan selkäevä on pitkä, rinta- ja vatsaevät melko lyhyet ja pyrstöevä on tasapäinen. Suomut ovat kalalla pienet ja paksut ja väriltään sinertävän taiharmahtavan vihreät. Selkäevän alla on vaaleampi laikku. Nuoret täplänapostelijat ovat selästään sinisiä ja vatsastaan harmaita. 
Levinneisyys ja elintavat.
Täplänapostelijaa esiintyy Kaliforniasta Baja Californiaan ja geneettisesti erillinen populaatio Kalifornianlahdelta, jota toisinaan pidetään omana lajinaan "Girella simplicidens". Laji elää vuorovesialueilla leväkasvustoissa ja vuorovesilammikoissa suurina parvina. Se voi hengittää happea myös ilmasta. Täplänapostelijan ravintoa ovat erityisesti levät, mutta se voi syödä myös selkärangattomia eläimiä.
Täplänapostelija on hyvä ruokakala ja suosittu vapaa-ajankalastuksen kohde.
Capitoliumin Venus

Capitoliumin Venus on Musei Capitolinissa esillä oleva Venuksen patsas. Patsas esittää luonnollisen kokoista alastonta naista ja 
edustaa tyyppiä "Venus Pudica" eli siveellinen Venus. Tämän tyypin Venus on juuri noussut kylvystä ja peittää toisella kädellään häpynsä ja on nostanut toisen kätensä rinnalle. Patsas on antiikin roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuperäisteoksesta. Capitoliumin Venusta pidetään yleisesti antiikin kuvanveistotaiteen mestariteoksena.
Capitoliumin Venus löydettiin paavi Klemens X:n kaudella vuosien 1670–1676 välillä. Teos löydettiin Roomasta antiikin aikaisen rakennuksen jäänteistä läheltä San Vitalen kirkkoa. Löytöön kuului myös muita patsaita. Rakennuksen jäänteet olivat Stazin suvun hallussa ja he omistivat patsaan vuoteen 1752. 
Paavi Benedictus XIV osti teoksen Stazin suvulta ja laitatti sen näytteille Musei Capitoliniin. Ranskalaiset veivät sen mukanaan Pariisiin vuonna 1797, missä Napoleon esitteli sitä voiton paraatisaan. Se palautettiin Roomaan vuonna 1816, missä se on ollut siitä lähtien näytteillä.
Urheiluelokuva

Urheiluelokuva on elokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat jonkin kilpaurheilulajin maailmaan. Se voi olla dokumenttielokuva, tositapahtumiin kuten tietyn urheilijan tai joukkueen menestystarinaan perustuva näytelmäelokuva tai täysin sepitteellinen tarina. Useimmiten urheiluelokuvat perustuvat todellisiin urheilusuorituksiin ja hyödyntävät niiden ympärille jo valmiiksi syntynyttä sankarimyyttiä.
Näytellyt urheiluelokuvat ovat yleensä varsin tapahtumarikkaita seikkailuelokuvia, mutta sävyltään ne voivat olla yhtä hyvin vakavaa draamaa kuin komediaakin. Urheiluelokuvassa voivat yhdistyä myös muut elokuvan lajityypit, kuten urheilijan pidempään uraan keskittyvä elämäkertaelokuva tai juniorivuosien urheiluharrastuksesta kertova lasten- tai nuortenelokuva.
Urheiluelokuvan tunnusmerkkejä ovat myös nämä:
Parhaiksi arvioituja urheiluelokuvia.
Lähteet:
Vito Dell’Aquila

Vito Dell’Aquila (3. marraskuuta 2000 Mesagne, Italia) on italialainen taekwondoin ja olympiavoittaja.
Dell’Aquila oli lapsena hyvin ujo, minkä takia hänen itsepuolustuslajeista pitänyt isänsä laittoi hänen vuonna 2008 Roberto Baglivon salille. Dell’Aquilan mukaan itsepuolustuslajiin keskittynyt koulu teki hänelle hyvää, sillä hän pystyi viettämään aikaa muiden ikäistensä kanssa eikä hän enää istunut vain yksinään opiskelemassa.
Dell’Aquila nousi jo juniori-ikäisenä maailman huipulle, ja vuonna 2014 hän voitti alle 15-vuotiaiden kadettien maailmanmestaruuden. Nuorten Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 2015 ja 2017 sekä alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2017.
Dell’Aquila sijoittui pronssille vuoden 2017 MM-kilpailuissa ja EM-kilpailuissa 2018. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja EM-kilpailuissa 2021 toiselle kierrokselle.
Dell'Aquila voitti kultaa Tokion olympialaisissa vuonna 2021. Loppuottelussa hän löi tunisialaisen Mohamed Khalil Jendoubi 16–12.
Tarja Heino

Tarja Heino (s. 1956) on suomalainen sosiaalityöstä väitellyt valtiotieteen tohtori, joka on työskennellyt pitkään lastensuojeluun liittyvissä tutkimus- ja kehittämistehtävissä Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella ja sen edeltäjässä. Vuodesta 2017 lähtien hänen tehtävänimikkeensä on ollut tutkimusprofessori. 
Heino valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi sosiaalipolitiikan oppiaineesta 1982. Hän jatkoi Helsingin yliopistossa opintoja sosiaalityön aihepiiristä valmistuen valtiotieteen lisensiaatiksi (1994) ja tohtoriksi (1997). Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1997) käsitteli lastensuojelun asiakkuutta. Tutkimustyö oli otsikoitu "Asiakkuuden hämäryys lastensuojelussa. Sosiaalityöntekijän tuottama määritys lastensuojelun asiakkaaksi". Heino on Tampereen yliopiston sosiaalityön ja lastensuojelututkimuksen dosentti (2009-).
Heino on tutkinut haavoittavissa oloissa, erityisesti sijoitettuna elävien lasten hyvinvointikokemuksia ja toiminut näiden lasten hyvinvoinnin seurannan vahvistamiseksi. Hän on osallistunut valtakunnallisen sosiaalityön yliopistoverkosto SosNetin tohtorikoulutuksiin sosiaalityöhön ja lastensuojeluun liittyvien tutkimushankkeiden ohjaajana ja tukijana. Heino on ollut haastateltavana joukkotiedotusvälineissä muun muassa lastensuojeluilmoituksiin ja lasten sijoituksiin liittyvistä teemoista. Hän tuonut esille esimerkiksi tutkimustensa perusteella, että vuonna 1999 syntyneiden nuorten ikäluokasta jopa 5,8 prosenttia on mennessä jossain vaiheessa elämäänsä 17. ikävuoteen mennessä ollut sijoitettuna (kodin ulkopuolelle). Kolmasosa heistä oli ollut sijoitettuna yli puolet elämästään. 2000-luvulla kiireellisesti sijoitettujen lasten tai nuorten lukumäärä on kasvanut huomattavasti. Vuonna 2017 kodin ulkopuolelle oli Suomessa sijoitettuna noin 18 000 lasta ja nuorta, joista kiirellisesti sijoitettuja oli noin 4 000.
Kykladientylppänokkakyy

Kykladientylppänokkakyy eli schweizerinkyy eli meloksenkyy ("Macrovipera schweizeri") on kyykäärmeiden heimoon ja "Macrovipera"-sukuun kuuluva käärmelaji, jota esiintyy luonnonvaraisena Kreikassa Miloksen, Kimoloksen, Polýaigoksen ja Sífnoksen saarilla. Sen myrkky tappaa ihmisen hyvin nopeasti, ellei ihminen saa apua ajoissa.
Kykladientylppänokkakyytä pidettiin aiemmin levantinkyyn ("Macrovipera lebetinus", aik. "Vipera lebetina") alalajina.
Matti Vuento

Matti Vuento (s. 1947 Kemi) on biokemisti, Jyväskylän yliopiston biokemian emeritusprofessori ja tietokirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 2008 Jyväskylän yliopistosäätiön innovaatiopalkinto. Hänen teoksensa Virukset oli ehdokkaana Vuoden tiedekirja -palkinnon saajaksi vuonna 2016, ja hän sai 2023 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksesta "Virus, joka pysäytti maailman".
Matti Vuento on sähköinsinööri/eräkirjailija Pentti Vuennon poika.
Laurence Fox

Laurence Fox (s. 26. toukokuuta 1978 Leeds, Englanti, Britannia) on englantilainen näyttelijä ja oikeistopoliitikko. Hän on näytellyt muun muassa James Hathawayn roolissa vuosina 2006–2015 rikossarjassa "Komisario Lewis". Hänen näyttelijänuransa oli päättyä rasistisiin kommentteihin.
Sittemmin Fox on tullut tunnetuksi kansallismielisenä oikeistopoliitikkona. Vuonna 2020 hän perusti Reclaim-puolueen, joka sanoo ajavansa brittiläisten arvojen kunnioittamista ja vastustavansa niin sanottua cancel-kulttuuria. Foxin sanomiset ovat herättäneet kohuja, ja jotkut pitävät häntä rasistisena. Hän kehotti ihmisiä olemaan noudattamatta turvavälejä koronaviruspandemian aikaan. Vuonna 2021 Fox pyrki Lontoon pormestarinvaalissa Lontoon pormestariksi, mutta ei tullut valituksi. Hän sai vaalissa 1,9 prosenttia annetuista äänistä.
Laurence Foxin isä James Fox on näyttelijä, kuten monet muutkin hänen lähisukulaisensa. Laurence Fox oli naimisissa vuosina 2007–2016 laulaja-näyttelijä Billie Piperin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa.
James Gandolfinin filmografia

James Gandolfini (1961–2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänet palkittiin kolmella Primetime Emmyllä ja yhdellä Golden Globella.
Katrina Lehis

Katrina Lehis (s. 19. joulukuuta 1994 Haapsalu) on virolainen miekkailija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Hänen aseensa on kalpa.
Tokion olympialaisissa 2020 Lehis oli mukana Viron joukkueessa, joka voitti kultaa kalvan joukkuekilpailussa. Kalvan yksilökilpailussa hän voitti olympiapronssia . Lisäksi hän on voittanut Euroopan mestaruuden Novi Sadissa vuonna 2018. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut EM-hopeaa Montreaux’ssa vuonna 2015 ja Euroopan kisoissa 2015.
Hugo Suuri

Hugo Suuri eli Hugo Valkoinen (, "Hugues le Blanc"; k. 16. kesäkuuta 956 Dourdan) oli frankkien herttua ja Pariisin kreivi sekä ensimmäisen kapetingisukuisen Ranskan kuninkaan Hugo Capet’n isä. Hugo Suuri torjui useasti mahdollisuuden nousta itse valtaistuimelle, mutta käytti suurta valtaa usean hallitsijan aikana.
Elämä.
Hugo Suuri syntyi vuoden 897 aikoihin. Hänen isänsä oli Länsi-Frankian kuningas Robert I, ja myös hänen setänsä Eudes oli ollut kuninkaana. Hugo osallistui vuoden 923 Soissonsin taisteluun, jossa hänen isänsä Robert I:n joukot löivät syrjäytetyn kuningas Kaarle Yksinkertaisen, mutta Robert itse kaatui taistelussa. Hugolle tarjoutui nyt ensimmäinen tilaisuus tulla kuninkaaksi, mutta hän päättikin tukea valtaistuimelle lankoaan, Burgundin herttua Rudolfia. Rudolfin kuoltua vuonna 936 Hugo olisi jälleen voinut nousta itse valtaistuimelle, mutta hän päätti mieluummin vaikuttaa heikon hallitsijan taustalla. Hän järjesti kuninkaaksi Kaarle Yksinkertaisen 15-vuotiaan pojan Ludvig IV:n, joka antoi hänelle vastapalveluksena ”frankkien herttuan” arvon. Hugo sai jakaa Burgundin herttuakunnan hallitsijuuden yhdessä Hugo Mustan kanssa.
Suurta maa-aluetta hallinnut Hugo oli Ranskan vaikutusvaltaisin henkilö Ludvig IV:n valtakaudella, mutta Ludvig ei suostunut alistumaan pelkän nukkehallitsijan asemaan, ja he kävivät siksi jatkuvaa valtataistelua. Hugoa tuki valtataistelussa muun muassa hänen lankonsa, keisari Otto Suuri. Vuonna 945 normannit vangitsivat Ludvig IV:n ja luovuttivat hänet Hugolle, mutta Hugo vapautti Ludvigin vuotta myöhemmin. Vapautensa ehtona Ludvig joutui luovuttamaan Hugolle Laonin kaupungin. Ranskan ja Saksan piispat sekä paavi julistivat Ludvigin toiveesta Hugon erotetuksi kirkosta vuonna 948. Saadakseen päätöksen peruttua Hugo joutui vuonna 950 taipumaan sovintoon Ludvigin kanssa.
Ludvig IV:n kuoltua vuonna 954 Hugo pidättäytyi jälleen tavoittelemasta kruunua itselleen ja tuki Ludvigin alaikäisen pojan Lothairin nousua valtaistuimelle. Hugo oli tämän jälkeen käytännössä Ranskan tosiasiallinen hallitsija kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Lisäksi hän hallitsi lähes suvereenisti Akvitaniaa vuodesta 954 ja Burgundia vuodesta 956, tosin Akvitanian aiempi herttua Vilhelm kävi sotaa häntä vastaan.
Perhe.
Hugon ensimmäinen puoliso Edhild oli Englannin kuningas Edvard Vanhemman tytär ja kuningas Athelstanin sisko. He menivät naimisiin vuonna 926, mutta eivät saaneet lapsia. Edhildin kuoltua Hugo nai vuonna 938 Hedwigin, joka oli Itä-Frankian kuningas Henrik Linnustajan tytär ja keisari Otto Suuren sisar. Hugo ja Hedwig saivat kuusi lasta. Heidän vanhin poikansa Hugo Capet kohosi vuonna 987 frankkien (Ranskan) kuninkaaksi. Hugon kaksi nuorempaa poikaa, Otto (Odo) ja Henrik toimivat molemmat vuorollaan Burgundin herttuoina. Neljäs poika Herbert oli Auxerren piispa. Tyttäristä Beatrice nai Barin kreivi Fredrik I:n ja Emma Normandian herttua Rikhard I:n.
Yūto Horigome

Yūto Horigome (; s. 7. tammikuuta 1999 Tokio, Japani) on japanilainen ammattirullalautailija ja olympiavoittaja.
Horigome tutustui rullalautailuun isänsä kautta, joka oli myös rullalautailija. Horigome itse aloitti lajin harrastuksen kuusivuotiaana. Hän muutti vuonna 2016 Los Angelesiin keskittyäkseen lajiin paremmin. Horigomesta tuli toukokuussa 2019 virallisesti ammattilaislautailija, jolloin hän sai myös Shane O’Neillin April Skateboards -merkille oman laudan.
X Games -kilpailuihin Horigome osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2017, jolloin hän sijoittui streetissä yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli neljäs sekä sijoittui X Games Europe -kilpailussa neljänneksi ja X Games Oceania -kilpailussa viidenneksi. Horigome kilpaili vuonna 2019 myös kolmassa X Games -tapahtumassa. Minneapolisin X Gamesin hän voitti ja palkittiin toiseksi parhaasta trikistä. X Games Asiassa Horigome sijoittui kolmanneksi ja X Games Europessa kuudenneksi.
Rio de Janeirossa vuonna 2018 järjestetyissä MM-kilpailuissa Horigome oli streetissä kahdeksas. Seuraavana vuonna São Paulossa hän oli hopealla. Maailmanmestaruuden hän voitti Roomassa 2021. MM-kilpailu järjestettiin vain puolitoista kuukautta ennen olympialaisia, mihin kaikki mitalistit varmistivat myös pääsynsä. Tokion MM-kilpailuissa 2023 hän oli kolmas.
Rullalautailu oli mukana ensimmäistä kertaa vuonna 2021 pidetyissä Tokion olympialaisissa. Ensimmäisenä lajina pidettiin miesten street, jonka Horigome voitti. Hänestä tuli näin ensimmäinen rullalautailun olympiavoittaja. Hän uusi voittonsa myös Pariisin olympialaisissa, jossa hän nousi viimeisellä tempullaan kilpailun johtoon.
Napialan nahkatehdas

Napialan nahkatehdas oli Janakkalan Tervakoskella vuosina 1880–1991 toiminut nahkatehdas. Tehdas sai alkunsa Salomon Waaran vuonna 1880 perustamasta nahkurinverstaasta. Tehdas valmisti erilaisia nahkatuotteita, muun muassa hevosvaljaita, reppuja, rukkasia ja suksi- ym. nahkaremmejä. 1920-luvulla tehtaan johtoon tuli Salomon Waaran poika Oskar Waara ja yrityksen nimeksi tuli Napialan Nahkatehdas Oy. Tehtaan toiminta laajeni 1930-luvulla ja uuden tehdasrakennuksen rakennustyö alkoi 1933. Tehtaan toiminta siirtyi rakennustöiden ajaksi väliaikaisesti Tampereelle Oskar Waaran siellä omistamalle Pyynikin nahkatehtaalle. Vuonna 1937 valmistui punatiilinen kaksikerroksinen tehdasrakennus, jota laajennettiin vielä 1940-luvulla. Oskar Waaran jälkeen tehtaan johtoon tuli hänen poikansa Erkki Waara (1924–1988) ja yritys toimi viimeksi Napiala Oy:n nimellä. Nahkatehtaan toiminta alkoi sitten hiipua uusien materiaalien syrjäyttäessä nahkan ja autojen ja traktorien yleistymisen vähentäessä hevosvaljaiden kysyntää. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1991.
Entisestä tehdasrakennuksesta vuokrataan nykyisin varasto-, harraste- ja työtilaa. Rakennuksessa on varastoja, loftasuntoja, käsityöverstaita, bändien harjoitustiloja ja autotalleja.
Ympyrät &amp; kivet

Ympyrät &amp; kivet on Rax Rinnekankaan ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama suomalainen draamallinen dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuva on luova dokumentti, jonka teemoja ovat kaipaus, pelot sekä itseymmärrys. Elokuvassa mies ja nainen matkustavat eri maissa etsien toisesta jotain, joka täydentäisi heidät.
Ouyang Xiu

Ouyang Xiu (1007 Luling, Jiangxi, Kiina – 1072 Ruyi, Anhui, Kiina) oli kiinalainen kirjailija, köyhän perheen poika. Hän suoritti virkatutkinnon ja toimi viroissa maaseudulla.
Ouyang Xiu oli vuodesta 1054 hovin kirjallisen osaston Hanlinin jäsen. Myöhemmin hänestä tuli oikeus- ja sotaministeri. Hän joutui kuitenkin useita kertoja epäsuosioon. Hän kirjoitti runojen lisäksi proosarunoja ja esseitä ja oli mukana virallisessa historiankirjoituksessa.
Suomennetut runot.
Lähde
Anna Kiesenhofer

Anna Kiesenhofer (s. 14. helmikuuta 1991) on itävaltalainen maantiepyöräilijä. Hän voitti olympiakultaa maantieajossa Tokiossa 2021. Hän sijoittui Tour de l'Ardèchessa toiseksi vuonna 2016 (ja voitti kolmannen etapin) ja kolmanneksi vuonna 2020. Hän kilpaili Lotto Soudal -ammattilaistallissa kauden 2017 mutta ei sen jälkeen osallistunut aktiivisesti ammattilaiskiertueelle ennen kuin vuonna 2023 Israel Premier Tech Roland -juokkueessa.
Tokion olympialaisten maantieajossa Kiesenhofer lähti muutaman muun pyöräilijän kanssa karkumatkalle jo kilpailun alussa, ja etumatka pääjoukkoon oli parhaimmillaan yli kymmenen minuuttia. Hän pudotti vauhdistaan kaksi muuta kärkipyöräilijää, Israelin Omer Shapiran ja Puolan Anna Plichtan 41 kilometriä ennen maalia ja voitti lopulta yli minuutilla hopealle pyöräilleen Alankomaiden Annemiek van Vleutenin.
Kiesenhofer on voittanut Itävallan-mestaruuden aika-ajossa 2019, 2020, 2021, 2023 ja 2024 sekä maantieajossa 2019 ja 2024. EM-kilpailujen aika-ajossa hän on ollut viides 2019 ja 2022, kuudes 2023 sekä seitsemäs 2021. MM-kilpailujen aika-ajossa hän oli kymmenes 2022 ja viidestoista 2023. Hän saavutti "ylämäkiaika-ajon" ("Championnats d'Europe des Grimpeurs") EM-pronssia 2023. Hän voitti Chrono Féminin de la Gatineau -kilpailun ja Chrono des Nationsin 2023.
Kiesenhofer valmistui maisteriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 2012 ja väitteli matematiikan tohtoriksi vuonna 2016. Hän toimii tutkijana Lausannen yliopistossa.
Wilfred Owen

Wilfred Owen (1893 Oswestry, Shropshire, Britannia – 1918 Ranska) oli brittiläinen runoilija. Hän kuoli Ranskassa ensimmäisessä maailmansodassa käydyssä taistelussa.
Owen meni vapaaehtoisena 1915 armeijaan ja kaatui viikko ennen sodan päättymistä. Hän ystävystyi Siegfried Sassoonin kanssa, sai tältä vaikutteita ja kirjoitti sodan julmasta todellisuudesta runoissaan ja kirjeissään.
Suomennetut runot.
Simo Liikasen suomentamia runoja on teoksessa "Kirjat jotka muuttivat maailmaa". Helsinki: Ajatus Kirjat, 2010 (Runot on kirjoitettu 1917 ja julkaistu teoksessa "Poems", 1920)
Omer Shapira

Omer Shapira (s. 9. syyskuuta 1994) on israelilainen maantiepyöräilijä. Hän on voittanut useita maansa mestaruuksia. Hän sijoittui Kalifornian ympäriajossa kahdeksanneksi vuonna 2019. Hän sijoittui Italian ympäriajossa 21:nneksi vuonna 2019 ja 29:nneksi vuonna 2020. Hän sijoittui 24:nneksi Tokion olympialaisten maantieajossa 2021 oltuaan pitkään parhaimmillaan yli kymmenen minuutin irtiotossa kilpailun lopulta voittaneen itävaltalaisen Anna Kiesenhoferin ja puolalaisen Anna Plichtan kanssa. Samojen kisojen aika-ajossa hän sijoittui 15:nneksi.
Anna Plichta

Anna Plichta (s. 10. helmikuuta 1992 Wadowice) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti BCT City Ljubljana -joukkuetta vuonna 2016, WM3 Energietä 2017, Boels Dolmans Cycling Teamia 2018, Trek-Segafredoa vuosina 2019–2020 ja viimeisellä ammmattiaiskaudellaan 2021 Lotto Soudal -tallia. 
Plichta sijoittui 27:nneksi Tokion olympialaisten maantieajossa 2021 oltuaan pitkään parhaimmillaan yli kymmenen minuutin irtiotossa kilpailun lopulta voittaneen itävaltalaisen Anna Kiesenhoferin ja israelilaisen Omer Shapiran kanssa. Samojen kisojen maantieaika-ajossa Plichta sijoittui 24:nneksi. Hän edusti Puolaa myös MM-kilpailuissa. Hän voitti Puolan-mestaruuden maantieaika-ajossa vuosina 2019 ja 2020.
Wang Han

Wang Han (; s. 24. tammikuuta 1991 Baoding, Kiina) on kiinalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Wang harrasti jo ennen kouluikää voimistelua urheilupainotteisessa lastentarhassa. Hän vaihtoi uimahyppyihin kymmenenvuotiaana, kun paikallisen uimahyppyjoukkueen valmentaja huomasi hänen lahjakkuutensa. Wang aloitti uimahypyt kiinalaisittain myöhään, sillä monet aloittavat sen jo viisi- tai kuusivuotiaana.
Wang pääsi kansalliseen joukkueeseen vuonna 2003 ja voitti ensimmäisen Kiinan-mestaruutensa vuonna 2004. Parihypyissä hänellä oli tuolloin parina Jia Dongjin. Wang kuitenkin putosi muutamiksi vuodeksi kansallisesta kilparyhmästä, mutta vuonna 2008 hänet kutsuttiin takaisin kansalliseen joukkueeseen. Wangia alkoi valmentaa useita olympiavoittajia valmentanut Liu Henglin. Uusi valmentaja auttoi Wangia huomaamaan tekniset puutteensa. Wang oli hyppääjänä vahva, mutta hänen tekniikkansa oli heikompi kuin monilla nuorempina aloittaneilla.
Wang pääsi uuden valmentajansa ohjeistuksessa vuoden 2009 uinnin maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän sijoittui yhden metrin ponnahduslaudalla pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin Wang oli metrin ponnahduslautalla hopealla ja vuonna 2013 pronssilla. Barcelonan kisoissa hän sai myös hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudalta.
MM-kilpailuissa 2015 Wang voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa kolmen metrin ponnahduslaudan sekaparien kilpailun. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti saman kilpailun ja sijoittui yksilökilpailussa hopealle. Uimahyppyjen maailmansarjan osakilpailussa maaliskuussa 2019 hän voitti kolmen metrin ponnahduslaudalla Shi Tingmaon, joka oli ollut voittamaton vuodesta 2013. Myöhemmin samana vuonna naisten kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa Wang voitti kultaa ja sijoittui yksilökilpailussa hopealle.
Wangin ensimmäiset olympialaiset olivat vuonna 2021 järjestetyt Tokion olympialaiset. Niissä hän voitti olympiakultaa 3 metrin ponnahduslaudassa parinsa Shi Tingmaon kanssa. Shi oli voittanut lajin myös Riossa 2016. Wang sai Tokiosta myös hopeaa sijoituttuaan kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa Shin jälkeen toiseksi.
Punkstoo

Punkstoo on heinäkuussa 2021 alkanut kampanja ja Instagram-tili, joka väitetysti paljasti Suomen punk-piireissä tapahtuvaa seksuaalista ahdistelua, häirintää ja väkivaltaa. Pian syntyi muitakin tilejä, kuten Hippiestoo, Metaltoo, Suomirapstoo ja Visualartstoo. Myöhemmin nähtiin myös tilejä, kuten Emergencyservicestoo ja Philosopherstoo.
Taustaa.
Tilin nimi tulee Hanna Rädyn #punkstoo-artikkelista (2018), joka liittyi #metoo-kampanjaan. 
Tilin tarkoituksena oli, että ihmiset voisivat anonyymisti julkaista väitettyjä kokemuksiaan punk-artistien harjoittamasta ahdistelusta, raiskauksista, nöyryyttämisestä, pedofiliasta, rajuista uhkailuista, väkivallasta, huumaamisista, painostamisesta ja kourimisista. Punk-piirien väitettiin olevan täynnä homofobiaa, naisvihaa, transfobiaa ja rasismia. Ongelmaa on auttanut ylläpitämään punk-piirien kielteinen suhtautuminen viranomaisiin ja poliisille paljastamiseen . Ilmiantajia on uhkailtu ja peloteltu hiljaisiksi.
Punk-muusikko Maija Kivelän mukaan musiikkiteollisuus on täynnä misogyniaa eikä nuoria naisia oteta vakavasti. Veteraanipunkkareilla on ”machokerho”, joka puolustaa toisiaan ja hyssyttelee huonoa käytöstä, ja hänen mukaansa tällainen käytös pitäisi poistaa punk-kulttuuriin yhdistettävästä toiminnasta. 
Eräs kirjoittaja esitti väitteen, jonka mukaan ”saanks kouria sua vitusta?” oli punk-skenen ”kovien jätkien” mielestä hauska vitsi.
Seurauksia.
Pää Kii -yhtyeen keulahahmo Teemu Bergman yhdistettiin moniin Punkstoo-väitteisiin. Bergmania syytettiin seksuaalisesta väkivallasta, joka paljastui kuitenkin syksyllä 2025 olevan perätön väite. Syytöksen tehnyt tubettaja Dimitri Ollikainen tuomittiin törkeästä kunnianloukkauksesta Turun Hovioikeudessa 420 euron sakkoihin ja tuhansien eurojen vahingonkorvauksiin. Turun hovioikeus on myös tuominnut 35v ja 37v naiset Bergmanin kunnianloukkauksesta 80€ päiväsakkoon ja 15 000€ vahingonkorvauksiin heidän julkaistuaan alkuperäisen herjauskirjoituksen. Hovioikeuden päätöksessä todettiin naisilla olleen henkilökohtainen motiivi Punkstoo Instagram -tilin perustamiseen.
Riistetyt- ja Akupunktio-yhtyeissä toiminut Severi Helle pyysi anteeksi, sanoi oppineensa ”myrkylliset” tapansa alan vanhemmilta toimijoilta ja väistävänsä jatkossa niitä, jotka kokevat hänen läsnäolonsa ahdistavaksi. Myös Litku Klemetin basisti Juho Kalliolahti erotettiin yhtyeestä ilmiön jälkiseurauksena. Muusikko Teemu Tanner, joka tunnetaan mm. yhtyeistä Teksti-TV 666 ja Lady Escape, tuomittiin maaliskuussa 2024 raiskauksesta Helsingin käräjäoikeudessa, koska oli penetroitunut uhriin ilman kondomia vastoin aiemmin sovittua. Vuonna 1977 syntynyt punkmuusikko tuomittiin lokakuussa 2023 raiskauksesta ehdolliseen vankeuteen, jonka Helsingin hovioikeus myöhemmin kumosi, koska raiskauksesta jäi varteenotettava epäily.
DeKalbin piirikunta (Alabama)

DeKalbin piirikunta () on yksi Alabaman piirikunnista Yhdysvalloissa. Piirikunnassa asui 71 513 asukasta vuonna 2019 ja väestö on pienessä 0,6 prosentin nousussa vuosikymmenittäin. Piirikunta perustettiin vuonna 1836. Piirikunnan hallintokeskus ja myös suurin kaupunki on Fort Payne.
Väestö.
DeKalbin piirikunnassa asui väestönlaskennan mukaan vuonna 2010 71 120 asukasta, ja vuoteen 2019 väestö oli noussut vähän 71 513 asukkaaseen. Väestöstä 92,7 % on valkoisia ja 7,3 % Yhdysvaltain ulkopuolella syntyneitä.
Historia.
9. tammikuuta 1836 DeKalbin piirikunnan muodosti Alabaman lainsäädäntöelin. Piirikunta nimettiin Johann Sebastian DeKalbin nimen mukaan.
Älä vie mun kitaraa

Älä vie mun kitaraa on Stigin single vuodelta 2021. Sen julkaisi Warner Music Finland. Kappaleesta julkaistiin Vuokko Salon ohjaama musiikkivideo. Kappale kertoo eron hetkestä, jolloin lusikat laitetaan jakoon.
Luis Palés Matos

Luis Palés Matos (1898 Guayama, Puerto Rico – 1959) oli espanjanakielinen puertoricolainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan maaseutua. Hän oli alkuun modernisti, myöhemmin avantgardisti. Hän vaati länsimaisen kirjallisuuden uudistamista afrikkalaisen perinteen avulla, vaikka hän itse oli valkoihoinen.
Bertinoro

Bertinoro on kunta Italiassa, Emilia-Romagnan alueella. Se sijaitsee Forlì-Cesenan maakunnassa ja siellä on noin 11 000 asukasta. Pinta-alaltaan kunta on noin 56 neliökilometriä. Bertinoro on rakennettu Mount Cesubeo -nimisen kukkulan päälle ja se sijaitsee muutaman kilometrin päästä Via Aemiliasta.
William Shaner

William Shaner (s. 25. huhtikuuta 2001 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Shaner aloitti ampumaurheilun 9-vuotiaana 4H-järjestön ohjelmassa. Junioiden kansallisen olympiamestaruuden Shaner voitti 11-vuotiaana makuuammunnasta. Hän nousikin 14-vuotiaana junioreiden maajoukkueeseen. Vuoden 2017 junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa Shaner oli 10 metrin ilmakiväärissä sekä 50 metrin makuuammunnassa 35:s. Seuraavana vuonna hän voitti makuulta junioreiden maailmanmestaruuspronssia ja sijoittui 10 metrin ilmakiväärissä sekä sekajoukkueiden kilpailuissa yhdenneksitoista. 50 metrin kolmen asennon kisassa hän oli 31:s.
Ammunnan maailmancupin osakilpaluihin Shaner on osallistunut vuodesta 2016. Vuoden 2021 maailmancupissa Shaner voitti 10 metrin ilmakiväärin osakilpailun Osijekissa ja New Delhissä. Shaner pääsi edustamaan Yhdysvaltoja Tokion olympialaisiin. Vuonna 2021 järjestyissä kisoissa Shaner voitti 10 metrin ilmakiväärissä olympiakultaa. Hän oli lajin toiseksi nuorin olympiavoittaja.
Suomen merivartiolaitos

Suomen merivartiolaitos oli Suomen sisäasiainministeriön alainen merirajojen valvonnasta vastannut laitos vuosina 1930-1945.
Historia.
Merivartiolaitos perustettiin vuonna 1930 torjumaan kieltolain aiheuttamaa laajamittaista salakuljetusta. Laitoksen tehtäviksi määriteltiin asetuksessa "ylläpitää järjestystä ja turvallisuutta" erikseen määrättävillä merirajan alueilla sekä Laatokalla. Se käytti toimintaansa höyrykäyttöisiä vartiolaivoja ja moottoriveneitä, joista tärkeimpiä olivat nopeakulkuiset vartiomoottoriveneet. Merivartiolaitoksella oli jo suunnitteluvaiheesta lähtien myös maanpuolustuksellinen tehtävä. Sodan aikana merivartiostot toimivat osana laivastoa. Merivartiolaitos yhdistettiin Rajavartiolaitokseen vuonna 1945.
Jacob Paludan

Jacob Paludan (7. helmikuuta 1896 Kööpenhamina, Tanska – 26. syyskuuta 1975 Birkerød, Frederiksborgin amt, Tanska) oli tanskalainen kirjailija, koulutukseltaan farmasian kandidaatti. Hän toimi vuodesta 1922 monissa lehdissä kriitikkona ja pakinoitsijana mutta kirjoitti myös kaunokirjallisuutta.
Paludan sai vuonna Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinnon. Hän oli vuodesta 1960 Tanskan akatemian jäsen.
Romain Cannone

Romain Cannone (s. 12. huhtikuuta 1997 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen miekkailija. Hän voitti kalpamiekkailun olympiakultaa kesäolympialaisissa 2020.