tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Shafi’i

Shafi'i () on yksi neljästä suuresta sunnalaisen islamin lakikoulukunnasta. Nimensä sille on antanut koulukunnan perustajana kunnioitettu imaami Muhammad al-Shafi‘i (767–820). Koulukunta uudisti laintulkintaa siirtymällä "elävästä traditiosta" eli oppineiden yksimielisyydestä siihen, että islamilaisen lain sisällöt haettiin profeetta Muhammedin esikuvasta, joka löytyi "hadith"-kertomuksista. "Hadith" tarkoittaa 'traditiota', ja suuntausta kutsutaan traditionismiksi. 
"Shafi'i"-koulukunta sai alkunsa Kairossa, missä al-Shafi’i eli viimeiset vuotensa. Koulukunta levisi Egyptiin, Hijaziin, ja Itä-Afrikkaan, kuten Somaliaan. Koulukunta levisi myös Irakiin ja sen kannattajia ovat melkein kaikki muslimit Indonesiassa, Malesiassa ja muualla Kaakkois-Aasiassa.
Merkittäviä "shafi'i" - oppineita olivat muun muassa Bukhari, Muslim, Tirmidhi, Nasa'i, Ibn Majah, Abu Dawud, Dhababi ja Nawawi eli muun muassa kaikki kutub al-sittah -kirjojen tekijät. 
Al-Shafi'i.
Luotettavat tiedot al-Shafi'in elämästä ovat kadonneet, sillä hänestä kirjoitettiin elämäkerta vasta 900-luvulla eli sata vuotta kuoleman jälkeen. Ibn Abi Hatim al-Razin (k. 939) laatima kirjoitus on kokoelma anekdootteja, jotka ovat sävyltään pyhimyslegendoja eivätkä historiankirjoitusta. Al-Shafi'i kirjoitti kaikkiaan 113 teosta, mutta hänen toiveensa oli, että "ihmiset tulisivat tuntemaan tämän tiedon lukematta siitä yhtään kirjainta minun ansiokseni". Zakaria Ansari on tähän huomauttanut: "Jumala täytti hänen toiveensa, sillä harvoin kuulee hänen näkemyksistään ilman, että ne olisi luettu jonkun muun ansioksi kuten Rafi'i, Nawawi tai Zarkashi". Muuan al-Shafi'iin perustuva kirja on Ahmad ibn an-Naqib al-Misrin (1302–1367) teos "Umdat al-salik." Kirja on yhteenveto "shafi’i" -koulukunnan tärkeimmistä opeista ja tiivistää eräänlaisena sisällysluettelona al-Shafi‘in teoksen "Al-Majmu". "Umdat al-salik" on julkaistu englanniksi kokoelmassa "Reliance of the Traveller." Al-Azharin yliopiston todistuksen mukaan kirja vastaa oikeauskoisen sunniyhteisön uskoa ja käytänteitä.
Al-Shafi'in merkittävin teos on "Risala" (Kirje). Se oli ensimmäinen teos, missä tutkittiin šarian perusteita. 
Periaatteita.
Al-Shafi'i edusti islamilaisessa laintulkinnassa "traditionalisteja", jotka halusivat korvata perinnäisen, lainoppineiden yksimielisyyteen eli "elävään traditioon" perustuvan tulkintamallin uudella. Se perustui siihen, että lakisäädös johdettiin profeetta Muhammedin esikuvasta nojautumalla 'traditioon' "("eli "hadith)", joka löytyi lyhyistä profeetan puheita ja tekoja selostavista kertomuksista "(hadith)."
Marmoriviiva-ahven

Marmoriviiva-ahven ("Mesonauta acora") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan kotoperäisenä Tocantins- ja Xingu-jokien altailta Brasiliasta. Marmoriviiva-ahven voi kasvaa korkeintaan noin seitsemän senttimetrin mittaiseksi.
Šamši Kaldajakov

Šamši Kaldajakov (; 15. elokuuta 1930 Šaulder – 29. helmikuuta 1992) oli kazakstanilainen säveltäjä. Hän sävelsi maansa kansallislauluksi vuonna 2006 valitun kappaleen ”Meniñ Qazaqstanım”, jonka sanat ovat runoilija Žumeken Nažimedenovin käsialaa.
Kaldajakov syntyi Jamšid Donbajev -nimisenä perheeseen, jonka seppänä työskennellyt isä soitti dombraa ja äiti lauloi. Myös poika kiinnostui tässä ympäristössä varhain musiikista. Toisen maailmansodan aikana Kaldajakov karkasi kotoaan sekä koulusta ja aloitti työskentelyn traktorikuskina. Korkeakoulusta valmistuttuaan hän työskenteli karjanhoidon parissa. Hänet lähetettiin suorittamaan asepalvelusta Sahalinin saarelle. Vuonna 1955 Kaldajakov aloitti musiikkikorkeakouluopinnot Taškentissa, josta siirtyi Almatyyn ja sen konservatorioon vuonna 1956. Vuonna 1959 hän joutui jättämään konservatorion "vääränlaisen harmonian" johdosta; hän yhdisteli kazakkien kansanlauluperinteitä ja valssirytmejä, joilla pääsi nuorten kazakstanilaisten keskuudessa suosioon. Laulaja Žamal Omarova tulkitsi hänen kappaleitaan menestyksekkäästi maan radioasemilla. 
Kaldajakov opiskeli myös journalismia Almatyssa ja työskenteli kirjoittajana. Hän pyrki kolmesti Kazakstanin säveltäjäliiton jäseneksi, mutta hakemukset hylättiin muun muassa puutteellisen koulutuksen tähden. ”Meniñ Qazaqstanım” -kappaletta (tulevaa Kazakstanin kansallislaulua) käytettiin Neuvostoliittoa vastaan 1980-luvun loppupuolella järjestetyissä mielenilmauksissa. Säveltäjä kärsi pitkäaikaisesta sairaudesta viimeisinä vuosinaan, mutta ehti saada Kazakstanin kansantaiteilijan arvonimen pari kuukautta ennen kuolemaansa. Kaldajakov hyväksyttiin myös Kazakstanin säveltäjäliittoon postuumisti. Vuonna 1992 Šymkentissä alettiin järjestää hänen mukaansa nimettyä kansainvälistä laulukilpailua. Kazakstanissa on nimetty Kaldajakovin mukaan teitä ja patsaita. Hänelle on omistettu myös puisto.
Miika Herrala

Miika Anttoni Herrala (s. 22. toukokuuta 2001 Kotka) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Kotkan Titaaneissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Herrala on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Grankulla IFK:hon kaudeksi 2015–2016. Kaudeksi 2016–2017 Herrala siirtyi Oulun Kärppien C-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2017–2018 Herrala palasi pääkaupunkiseudulle ja siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2018–2019 Herrala oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+29=43. Kaudella 2019–2020 hän oli 17 osumallaan HIFK:n A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä.
Kaudeksi 2020–2021 Herrala siirtyi Saimaan Pallon U20-joukkueeseen. Huhtikuussa 2021 hän teki seuran kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Herrala aloitti kauden 2021–2022 SaiPan U20-joukkueessa. Hän oli tehoilla 15+31=46 joukkueen toiseksi paras pistemies Okko Kangasniemen jälkeen. Herrala sijoittui koko U20 SM-sarjan alku- ja jatkosarjan yhteenlasketussa pistepörssissä kahdeksanneksi. Marraskuussa SaiPa lainasi hänet joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen, jossa Herrala pelasi 12 ottelua tehopistein 1+1=2. Hän debytoi kauden aikana myös SaiPan SM-liigajoukkueessa, jossa Herrala pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 5. tammikuuta 2022 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Herrala merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan David McIntyren ja Okko Kangasniemen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.37 minuuttia.
Kesäkuussa 2022 Herrala teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa. Hänen sopimuksensa purettiin kuitenkin jo elokuun lopulla ja Herrala palasi kauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella edellisen kauden lainaseuraansa Kokkolan Hermekseen.
Syyskuussa 2023 Herrala siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla sopimuksella kasvattajaseuransa Kotkan Titaanien Suomi-sarjajoukkueeseen.
Maajoukkueura.
Herrala on pelannut yhden poikien maaottelun.
Muuta.
Herrala valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2021.
Perhon kotiseutumuseo

Perhon kotiseutumuseo on museo Perhossa. Se toimii vuonna 1858 veistohirrestä valmistetussa kaksikerroksisessa ja kaksinkertaisin seinin varustetussa viljamakasiinissa. Perhon kotiseutuyhdistys osti rakennuksen 5. lokakuuta 1960, ja se avattiin museona 14. heinäkuuta 1963. Avaamista varten oli kerätty monenlaista talonpoikaisesineistöä Perhosta; valikoimaan kuuluu yli 700 tietokantaan kirjattua esinettä.
Perhon kotiseutumuseona toimiva entinen viljamakasiini on rakennettu kirkon viereen keskelle Perhon kirkonkylää. Museo on yleisesti avoinna heinäkuussa ja sopimuksen mukaan muulloin. Museon esineiden joukossa ovat Perhon lentonäytösonnettomuuteen vuonna 1930 joutuneen Kurki-lentokoneen kelluke ja potkurin lavan osa.
Ari Väänänen (professori)

Ari Kauko Paavo Väänänen (s. 1968 Kuopio) on suomalainen sosiaalipsykologi ja psykologi (YTM, PsyM, YTT, Dr.Behav.Sci.), joka on toiminut Työterveyslaitoksen muuttuvan työelämän ja mielenterveyden aihepiirin tutkimusprofessorina kesäkuusta 2018 lähtien. Väänänen on myös Kentin yliopiston vieraileva sosiologian professori.
Väänänen on valmistunutTampereen yliopistosta sosiaalipsykologiksi (YTM 1997), psykologiksi (PsyM, 1999) ja edelleen yhteiskuntatieteiden tohtoriksi (YTT) vuonna 2005. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2005) oli otsikoitu "Psychosocial determinants of sickness absence : a longitudinal study of Finnish men and women". Lisäksi hän on väitellyt käyttäytymistieteiden tohtoriksi alankomaalaisessa Groningenin yliopistossa (2010). Hänen toisen väitöstyönsä ohjaajina olivat Abraham Buunk Groningenin yliopistosta, sekä Mika Kivimäki ja Jussi Vahtera Suomesta. Väitöstutkimus oli otsikoitu "Source of support, balance of support and health: a gender-foscused cohort study from Finland".
(kesken)
Maakastanja

Maakastanja voi tarkoittaa kahta eri kasvilajia, jotka tuottavat juurimukuloita:
Maastohiihto talviolympialaisissa 2022

Maastohiihdossa kilpailtiin Pekingin talviolympialaisissa 5.–20. helmikuuta 2022 National Cross-Country Skiing Centressä, Zhangjiakoussa.
Pekingin olympialaiset erosivat aiemmista arvokisoista fyysisesti poikkeuksellisen vaativilla olosuhteilla. Kilpailijat hiihtivät erittäin korkeassa ilmanalassa, noin 1 800 metrissä. Sääolot olivat myös huomattavan ankarat. Pakkasen ja kovan tuulen takia muun muassa miesten 50 kilometrin yhteislähtökisa lyhennettiin 30 kilometrin mittaiseksi. Alusta oli hyvin hidasta keinolunta, jonka sekaan kulkeutui hiekkaa. Nousut olivat lähinnä pitkiä ja loivia, kun taas laskujen ja käännösten katsotaan olleen eliittihiihtäjille selkeitä ja yksinkertaisia, eli latuprofiilia ei pidetty teknisesti erityisen vaikeana. Kyseisillä radoilla ei kuitenkaan ollut aiemmin hiihdetty, ja koronaviruspandemialla oli kielteinen vaikutus monien joukkueiden valmistautumiseen.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8).
Aikataulu.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Katleijat

Katleijat ("Cattleya") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 45 lajia, joista monilla on kaupallista merkitystä koristekasveina.
Useimmilla lajeilla on suuria sipulia muistuttavia mukuloita, mehikasvin lehtiä muistuttavat lehdet ja 1–30 suurta, usein värikästä kukkaa.
Katleijat kasvavat luonnonvaraisina trooppisessa Amerikassa. Monet lajit kasvavat epifyytteinä tai kivien päällä. Niitä viljellään kasvihuoneissa ja käytetään usein risteytyksissä. Katleijoiden löytyminen sai aikaan 1800-luvun "orkideamanian". Suku sai nimensä William Cattleyltä, joka sai ensimmäisenä sen kukkimaan kasvihuoneessa.
Kristilliseen yhteiskuntaan

Kristilliseen yhteiskuntaan on Suomen Kristillisen Liiton silloisen puheenjohtajan Raino Westerholmin kirjoittama kirja. Kirjassa esitetään seikkaperäisesti SKL:n ideologiaa ja kristillistä politiikkaa. Kirja on julkaistu vuonna 1978. Teoksessa Westerholm käsittelee pohjoismaista kristillistä yhteiskuntakäsitystä. Kirjan on julkaissut Kirjayhtymä.
Lindesnesin majakka

Lindesnesin majakka on Lindesnesin kunnassa Norjassa sijaitseva majakka. Se on perustettu vuonna 1656 ja seisoo Norjan mannermaan eteläisimmällä niemellä.
Historia.
Kuningas Fredrik III antoi luvan perustaa Norjan eteläisimpään kohtaan Norjan ensimmäinen majakka vuonna 1655. Rakennettiin yksinkertainen puutorni, johon sytytettiin kolmekymmentä kynttilää 27. helmikuuta 1656. Niistä tuleva valo oli kuitenkin heikko, ja asiasta tuli valituksia. Syksyllä tilanne parani hieman, kun saatiin käyttöön hiiliroihu, mutta majakka lakkautettiin kuitenkin lokakuussa.
Samalle paikalle perustettiin uusi majakka 69 vuotta myöhemmin, vuonna 1725. Roihuja sytytettiin kaksi, jottei majakka sekoittuisi Skagenin majakkaan. Vuonna 1799 toinen niistä sijoitettiin kuusi metriä korkeaan kivitorniin, ja vuonna 1822 molemmille rakennettiin uudet tornit. Myöhemmin alettiin hiilen sijaan polttaa parafiinia. Toinen majakkatorneista purettiin vuonna 1844, kun oli saatu käyttöön linssijärjestelmä, joka erotti sen Skagenin majakasta.
Nykyinen rautainen torni rakennettiin vuonna 1915, ja samalla siirryttiin sähkövaloon. Majakalla työskentelee edelleen kaksi majakanvartijaa, ja se on nykyään Norjan ainoa miehitetty majakka.
Matkailukohde.
Majakan viereen on rakennettu majakkamuseo. Lindesnesin majakalla vierailee vuosittain noin 100 000 kävijää.
Mauritz Wellingk

Mauritz Wellingk (toinen kirjoitusmuoto Vellingk; 31. lokakuuta 1651 Jaama, Inkerinmaa – 10. heinäkuuta 1727 Mjölby, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen kreivi, kenraali ja diplomaatti. 
Wellingk aloitti sotilasuran kapteenina kuningatar Hedvig Eleonooran henkivartiorykmentissä, josta siirtyi Skooneen ja osallistui veljensä Otto Wellingkin värväämässä rykmentissä Lundin taisteluun, jonka jälkeen molemmat veljekset saivat vapaaherran aatelisarvon vuonna 1676.
Wellingk palveli tämän jälkeen everstinä Karjalan rakuunarykmentissä ja Stadessa, jonka jälkeen hän siirtyi diplomaattitehtäviin Kööpenhaminaan, Lüneburgiin ja Puolaan ja palasi tämän jälkeen jälleen Stadeen. Vuonna 1710 hänet ylennettiin kenraaliksi ja nimitettiin Wismarin kuvernööriksi, kuninkaalliseksi neuvonantajaksi, Bremenin kenraalikuvernööriksi ja Ruotsin Saksassa olevan armeijan komentajakenraaliksi. Vuonna 1711 Wellingkin aatelisarvo kohotettiin kreiviksi ja hän sai vastuulleen lähes kaikki Ruotsin valtion asiat Saksan alueella.
Wellingk kannatti holsteinilaista kruununperimystä, ja hän asettui näin Arvid Hornia ja kuningas Fredrikiä vastaan. Seurauksena kuningas lähetti vuoden 1727 valtiopäivien Salaiselle valiokunnalle kirjeen koskien Wellingkin järjestelemiä lainoja Preussin valtion kanssa, mikä johti Wellingkin aatelisarvon menetykseen, omaisuuden takavarikointiin ja elinkautiseen vankeuteen Linköpingin linnassa. Wellingk kuoli sairauteen matkalla vankeuteen.
Lauri Laiho (esperantisti)

Lauri Laiho (19. heinäkuuta 1895 Rauma – 4. tammikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen apulaisjohtaja, esperantisti ja kirjailija.
Laiho aikoi aluksi opettajaksi ja hän opiskeli jonkin aikaa opettajaseminaarissa. Hän alkoi opiskella Raumalla asuessaan esperanton kieltä ja oli ensimmäisiä esperantisteja Suomessa. Laiho oli mukana myös muun muassa nuorisoseuratoiminnassa. Helsinkiin muutettuaan Laiho siirtyi kirjapainoalalle, työskenteli eri kirjapainoissa ja oli muun muassa Tietosanakirja Oy:n palveluksessa. Hän jatkoi edelleen esperantoharrastustaan ja teki opintomatkoja ulkomaille opiskelleen kirjapainoalaa ja kieliä.
Laiho asui useita vuosia Australiassa ja oli pidemmän aikaa Rabaulissa Uudessa Guineassa The Rabaul Times-nimisen englanninkielisen lehden toimituksen jäsenenä. Suomeen palattuaan hän julkaisi kokemuksistaan kirjoja esperanton ja suomen kielillä. Toisen kirjan "Australia ja sen itsetietoinen kansa" hän kirjoitti yhdessä australialaisen A. Delsudon kanssa. Tämä kirja herätti huomiota myös ulkomailla etenkin Saksassa ja Australiassa. Toinen Laihon Australian ja Uuden Guinean oloja kuvaava kirja oli nimeltään "Tropiikin kuvia".
Laiho oli viimeksi parin vuoden ajan mainostoimisto Erwin, Wasey &amp; Company Ltd:n palveluksessa apulaisjohtajana. Hän kuoli tammikuun alussa 1932 pitkällisen sairauden jälkeen. Hänet on haudattu Rauman vanhalle hautausmaalle.
Aiheesta muualla.
Lauri Laihon lehtiartikkeleita:
Heikki Hortling

Heikki Wilhelm Hortling (10. maaliskuuta 1951 Iisalmi – 10. huhtikuuta 2016 Iisalmi) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Hortlingin vanhemmat olivat panimomestari Kalle Einari Hortling ja Else Margit Rasmussen ja puoliso Rosa Laitinen. Neljännen sukupolven johtaja Olvissa tuli ylioppilaaksi Iisalmen lyseosta 1973 ja valmistui kauppatieteen maisteriksi Itävallassa. Olvin palveluksessa Hortling oli markkinointipäällikkö 1981–1986 ja tämän jälkeen materiaalijohtajana vuoteen 1998 asti. Olvin hallituksen jäseneksi ja varapuheenjohtajaksi Hortling, henkilöstön parissa tuttavallisesti "Hessu", tuli vuonna 1987 ja oli vuodesta 1998 hallituksen päätoiminen puheenjohtaja. Kokoomuslainen Hortling oli useita vuosia Iisalmen kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen ja osallistui myös laajemmin Ylä-Savon kehittämiseen. Vuodesta 2010 Hortling oli Ponssen hallituksen varapuheenjohtaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2012. Liike-elämässä vaikuttanut Hortling tunnettiin myös aktiivisena kotiseututyön ja veneilyn harrastajana.
Dawn FM

Dawn FM on kanadalaisen R&amp;B-laulaja The Weekndin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. tammikuuta 2022.
Lahden konserttitalo

Lahden konserttitalo on Heikki Sirenin ja Kaija Sirenin suunnittelema, vuonna 1954 valmistunut, Lahdessa sijaitseva rakennus. Viipurin Musiikkiopiston Omakotisäätiö järjesti vuonna 1952 Lahden konserttitalosta kutsukilpailun, jonka helsinkiläiset arkkitehdit voittivat.
Tontille ja rakennukseen saatiin sijoitettua monenlaisia tiloja ja toimintoja, vaikka tontti on ahdas. Kymmenkerroksisessa torniosaan sijoitettiin musiikkiopisto ja harjoitussalit. Matalassa osassa puolestaan olivat tavaratalo, ravintola ja konserttisali. Lisäksi Lahden konserttitalossa oli alun perin myös asunto musiikkiopiston johtajalle ja keilahalli. Myös Lahden pääkirjasto ja sen musiikkilainasto toimivat konserttitalolla vuosina 1967–1990.
Felix Krohn -konserttisaliin mahtuu 600 henkeä. Rakennuksen on sanottu olevan arkkitehtuuriltaan "funktionalistisen pidättyväinen", mutta konserttisali näkyy ulospäin "veistosmaisena simpukanmuotona". Hollolankadun puolella rakennusta tukeva pilaristo muodostaa arkadikäytävän, joka "rytmittää katutilaa".
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2022

Mäkihyppyssä kilpailtiin Pekingin 2022 talviolympialaisissa 5.–14. helmikuuta National Ski Jumping Centressä, Zhangjiakoussa.
Mäkihypyssä oli yhteensä viisi tapahtumaa: miehillä normaali- ja suurmäki sekä joukkuemäki, naisilla normaalimäen kilpailu. Lisäksi kilpailtiin ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa olevassa sekajoukkuemäessä.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+8)."
Aikataulu.
Lihavoidut tapahtumat ovat loppukilpailuja.
Kainuun hyvinvointialue

Kainuun hyvinvointialue on Kainuun maakunnan kattava hyvinvointialue, joka perustettiin osana maakunta- ja soteuudistusta.
Kunnat.
Hyvinvointialueeseen kuuluu kahdeksan kuntaa, joista kaksi on kaupunkeja:
Vuoden 2022 huhtikuussa hyvinvointialueella asui 70 960 asukasta.
Palvelut.
Lakisääteinen sosiaali- ja terveydenhuollon sekä pelastustoimen järjestämisvastuu siirtyi kunnilta hyvinvointialueelle 1. tammikuuta 2023 alkaen.
Sosiaalihuolto.
Hyvinvointialue tuottaa esimerkiksi aikuisten ja lasten sosiaalityötä, ensikotitoimintaa, kotihoitoa, ikäihmisten perhehoitoa, hoitoa hoi­to­ko­deis­sa se­kä hoi­vayk­si­köis­sä, liikkumisen tukea sekä vammaispalveluita.
Terveydenhuolto.
Hyvinvointialueen eri osissa toimii terveysasemia, hammashoitoloita, neuvoloita, koulu- ja opiskelijaterveydenhuollon vastaanottoja, röntgenyksiköitä, kriisipalveluita, kuntoutuspalveluita ja päihde- ja mielenterveysyksiköitä.
Alueen keskussairaalana toimii Kainuun keskussairaala Kajaanissa. Kotisairaala tuottaa palveluita koteihin ja asumisyksiköihin. Laboratoriopalvelut tuottaa hyvinvoitiyhtymä Nordlab.
Pelastustoiminta.
Pelastustoiminnan osalta hyvinvointialueen kunnat kuuluvat Kainuun pelastuslaitoksen toimialueeseen.
Aluevaltuusto ja aluehallitus.
Vuoden 2021 elokuun väestötietojen perusteella Kainuun hyvinvointialueen aluevaltuuston kooksi tuli 59 valtuutettua. Ensimmäiset aluevaalit järjestettiin 23. tammikuuta 2022, ja aluevaltuustot aloittivat toimintansa maaliskuussa 2022. Aluevaltuuston puheenjohtajana toimii Anne Lukkari (Kesk.).
Aluehallituksen puheenjohtajana toimii Heikki Huotari (Kesk.). Aluehallitukseen kuuluu 11 jäsentä.
Scandic Hamburger Börs

Scandic Hamburger Börs on Turun kauppatorin laidalla sijaitseva 272 huoneen hotelli, joka kuuluu Scandic Hotels -ketjuun. Hotelli rakennettiin paikalta puretun Sokos Hotel Hamburger Börsin tilalle ja se avattiin 1. marraskuuta 2021. Kauppiaskadun puolella säilytetty Vanha Börs kuuluu hotellikokonaisuuteen.
Uuden hotellirakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arco ja sen rakennutti Lähi-Tapiola. Uudisrakennuksen arkkitehtuuri pyrkii kunnioittamaan ympäristön vanhaa rakennuskantaa. Rakennuksen pääurakoitsija oli YIT. Hankkeen kustannusarvio oli 43 miljoonaa euroa. Vuonna 2022 rakennukselle myönnettiin LEED-ympäristöarviointijärjestelmän korkein eli Platina-sertifikaatti.
Richard Powers

Richard Powers (s. 18. kesäkuuta 1957 Evanston, Illinois) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän sai vuonna 2006 National Book Awardin teoksesta "The Echo Maker" (suom. "Muistin kaiku") ja vuonna 2019 Pulitzer-palkinnon teoksesta "The Overstory" (suom. "Ikipuut"). Hän on ollut Booker-palkintoehdokkaana teoksillaan "Orfeo", "The Overstory" ja "Bewilderment" (suom. "Hämmästys").
Powersin esikoisromaani "Three Farmers on Their Way to a Dance" ilmestyi vuonna 1985 ja oli ehdolla National Book Critics Circle Awardin saajaksi. Vuonna 1989 hän sai MacArthur Fellowship -apurahan. Hän on kirjoittanut myös julkaisuihin kuten "Harper’s Magazine", "The New Yorker" ja "Yale Review".
Powersin tuotannossa toistuvia teemoja ovat tiede ja tutkimus sekä musiikki. Hän on opiskellut Illinois’n yliopistossa fysiikkaa ja kirjallisuutta. Hän valmistui kandidaatiksi 1978 ja maisteriksi 1980. Powers on työskennellyt tietokoneohjelmoijana ja opettanut luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa.
Thil-sur-Arroux

Thil-sur-Arroux on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Arrouxjoen varrella, noin 28 kilometriä Autunin kaupungista lounaaseen.
Kunta on kehittynyt 900-luvulla perustetun luostarin ympärille. Sen perustivat Saint-Martin d'Autunin luostarin munkit, jotka rakensivat luostarin ja Pyhälle Martille omistetun kirkon. Luostari onnistui välttämään écorcheursien hävityksen 1400-luvulla, mutta ei enää Ranskan suuren vallankumouksen aikaista tuhoa 1700-luvun lopulla. Vuonna 1846 luostarikirkko lopulta myytiin ja purettiin, ja sen kivistä rakennettiin Saint-Maurice-les-Couchesin ja Saint-Didier-sur-Arroux'n kirkot. Luostarista ei ole enää mitään jäljellä, ja uusi kirkko rakennettiin kunnan keskustaan vuonna 1857. 
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Kustaa Varmavuori

Kustaa Varmavuori, sukunimi vuoteen 1906 "Sahlberg" (6. tammikuuta 1862 Luhanka – 18. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti.
Varmavuoren vanhemmat olivat kanttori Karl Fredrik Sahlberg ja Maria Varmanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1883 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1886. Varmavuori vihittiin papiksi 1887 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1891.
Varmavuori toimi aluksi ylimääräisenä pappina Kymissä, Lappeenrannassa, Lappeella, Hämeen läänin Koskella ja Iitissä. Vuonna 1899 hän lähti merimiespapiksi Yhdysvaltoihin. Palattuaan Suomeen 1902 Varmavuori oli vt. kappalaisena Sumiaisissa ja sen jälkeen Uudenmaan läänin Pyhäjärven kirkkoherrana vuodesta 1907 lähtien. Hän oli Lohjan rovastikunnan lääninrovastina 1911–1926. Varmavuoren kirjoituksia julkaistiin muun muassa Amerikan Suomi-Synodin kirkollisissa julkaisuissa.
Kustaa Varmavuori oli naimisissa 1891–1897 Edit Bertha Maria Kekonin (k. 1897) kanssa ja vuodesta 1899 Hanna Maria Maunun kanssa.
Teoksia.
Nimellä "Kustaa Sahlberg":
Lars Edlund

Lars Edlund (1922 Karlstad – 21. joulukuuta 2013) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkipedagogi.
Edlund aloitti uran kirkkomuusikkona 1940-luvun lopussa ja opetti sittemmin Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuodesta 1971 hän omistautui päätoimisesti säveltämiselle. Suuri osa hänen tuotannostaan on hengellistä. Useita Edlundin sävellyksiä otettiin vuoden Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan, virret 343, 381, 392, 613. 
Hän sävelsi teoksia muiden muassa Gunnar Ekelöfin ja Tomas Tranströmerin sanoihin, ja hänen tekemiinsä sovituksiin kuuluvat sovitukset kolmesta gotlantilaisesta kansanlaulusta. Edlund asui 1970-luvulla pysyvästi Gotlannissa ja työskenteli kuoronjohtajana Visbyssä; hän pysyi kaakkoisen Gotlannin Laun kesäasukkaana. Vuodesta 1980 hänen pääasiallinen asuin- ja työskentelypaikkansa oli Uppsala. Hän kääntyi myöhemmässä elämässään katolilaiseksi. Lopulta hän luopui säveltämisestä aivoverenkiertohäiriön takia tehtyä operaatiota seuranneen tinnituksen takia.
Edlundin pedagogiset teokset "Modus Vetus" ja "Modus Novus" otettiin musiikkiopiskelijoiden käyttöön Ruotsissa. Edlund oli vuodesta 1975 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Puer natus in Bethlehem

”Puer natus in Bethlehem – Piltin synnytt’ Betlehem” on yksi vanhoista, myös Suomessa käytetyistä joulu- ja loppiaisvirsistä. Se on tullut tunnetuksi jo Jacobus Finnon virsikirjassa, jossa se oli sekakielisenä suomeksi ja latinaksi.
Se on alkuaan 10-säkeistöinen latinankielinen joululaulu 1300-luvulta, ja sitä on laulettu eri puolilla Eurooppaa osin kansan- osin latinankielisenä monissa eri muodoissa ja säkeistömäärältään erilaisina. Sitä lienee käytetty ennen muuta jouluseimihartauksissa. Sekakielisiä muotoja on laulettu siten, että kuoro on laulanut latinankieliset ja seurakunta kansankieliset osat. Se oli myös Piae Cantiones kokoelmassa 1583 ja Suomen vuoden 1701 virsikirjassa myös latinaksi. Suomessa se jäi pois virsikirjasta 1800-luvulla, se ei ollut enää vuoden 1886 virsikirjassa.
"Puer natus" -laulun asemasta jouluvirsien joukossa kertoo sekin, että oululaisessa Tiernapoikanäytelmässä on lukuisia lainauksia tästä virrestä. Tiernapojat laulavat: ”Piltin synnytti Petlehem ja Petlehem, josta iloitsee koko Jerusalem”. Tässä ”piltti” tarkoittaa vastasyntynyttä Jeesus-lasta.
Virren sävelmä on ilmestynyt painettuna Böömissä 1553, mutta se on säilynyt vanhempina käsikirjoituksina, kuten tekstikin, johon se on aina liittynyt. Tosin sitä on laulettu myös muilla sävelmillä.
Laulusta on useita erilaisia suomennoksia, esimerkiksi
Uchon

Uchon on kunta Ranskassa Saône-et-Loiren departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 21 kilometriä Autunin kaupungista etelään.
Kunta sijaitsee korkealla Morvanin massiivilla. Kunnan alueella on 684 metriä korkea huippu Signal d’Uchon. Vuorella on useita erilaisia luonnon muovaamia graniittikiä, joita kutsutaan nimellä "Rochers du Carnaval". Vuorelle rakennettiin 1000-luvulla linna "Château d'Uchon", josta hallittiin ympäröivää laaksoa. Linna paloi vuonna 1364 ja on nykyään raunioitunut. Linnan pihaan on rakennettu kesäteatteri "Theatre de verdure". Linnan vanha kappeli on kunnostettu kunnan kirkoksi 1300-luvulla. Kirkossa on Pyhän Sebastianuksen pyhäkkö. Kirkko oli pyhiinvaellusten kohteena ihmisille, jotka hakivat suojaa ruttoa vastaan. Kirkko kävi liian pieneksi ja sen läheisyyteen rakennettiin oratorio "Belle-Croix d'Uchon", missä voitiin pitää ulkoilmamessuja.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Urheilu.
Vuonna 2021 Ranskan ympäriajon 7. etappi kulki Signal d’Uchonin kautta, missä oli mäkikirimaali.
Marie-Georges Picquart

Marie-Georges Picquart (6. syyskuuta 1854 Strasbourg – 19. tammikuuta 1914 Amiens) oli ranskalainen upseeri, joka tuli tunnetuksi Dreyfusin tapauksen yhteydessä. Toimiessaan armeijan tiedustelutoimiston päällikkönä Picquart sai selville, että kapteeni Alfred Dreyfus oli tuomittu vakoilusta väärin perustein. 
Picquart pääsi Saint-Cyrin sotilaskouluun vuonna 1872 ja valmistui sieltä vuonna 1874. Hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1880. Vuonna 1883 Picquart työskenteli pääesikunnan toisessa toimistossa. Kiinan–Ranskan sodassa hän kunnostautui Annamin ja Tonkinin taistelussa ja nimitettiin pataljoonankomentajaksi vuonna 1887.
Tämän jälkeen Picquart toimi Ranskan sotakorkeakoulussa topografian professorina vuonna 1890. Picquart nimitettiin armeijan tiedustelutoimiston päälliköksi 22. kesäkuuta 1895. Hän seurasi tässä tehtävässä eversti Sandherria. Vuonna 1896 Picquart tuli tutkimustensa perusteella siihen johtopäätökseen, että Dreyfusin tapauksen vakooja ei ollutkaan kapteeni Alfred Dreyfus, vaan majuri Marie Charles Ferdinand Walsin-Esterházy. Tämä raivostutti hänen esimiehensä.
Tammikuussa 1897 Picquart sai siirron Tunisiaan muihin tehtäviin. Hän joutui tutkintokomitean eteen seuraavana vuonna ja erotettiin törkeän palvelusrikoksen vuoksi. Erottaminen vahvistettiin Ranskan presidentin päätöksellä 26. helmikuuta 1898. Picquart oli vangittuna useita kuukausia ja joutui vielä Pariisin sotaoikeuteen.
Erottamisensa jälkeen Picquart työskenteli toimittajana, erityisesti Georges Clemenceaun L'Aurore-sanomalehdessä. Kassaatiotuomioistuin keskeytti Dreyfusin uuden oikeudenkäynnin Rennesissä heinäkuussa 1906. Samalla myös Picquartin erottaminen mitätöitiin ja hän palasi armeijan palvelukseen. Ranskan edustajainhuone ylensi Picquartin prikaatikenraaliksi ja hänet nimitettiin divisioonan komentajaksi saman vuoden syyskuussa. Vuosina 1906–1909 kenraalimajurin arvon saanut Picquart toimi Clemenceaun hallituksen sotaministerinä. Hän tapasi Alfred Dreyfusin 15. kesäkuuta 1907, ja joutui kertomaan Dreyfusille, ettei tätä voitaisi ylentää hänen palvelusvuosien edellyttämään arvoon. Pettynyt Dreyfus erosi pian tämän jälkeen armeijan palveluksesta. Syksyllä 1909 Picquartista tuli Ranskan 2. armeijakunnan komentaja. Picquart kuoli Amiensissa 19. tammikuuta 1914 pudottuaan hevosen selästä. Ranskan valtio kustansi hänen hautajaisensa.
Dudeismi

Dudeismi on uskonto ja elämäntyyli, joka perustuu taolaisuuteen sekä elokuvan "Big Lebowski" (1998) päähenkilöön The Dudeen.
Filosofia.
Dudeismin uskomusjärjestelmä on käytännössä modernisoitu muoto taolaisuudesta, josta on riisuttu kaikki sen metafyysiset ja lääketieteelliset opit. Dudeismi kannattaa ja rohkaisee “kulkeutumaan virran mukana”, “pysymään viileänä” ja “ottamaan rennosti” elämän vaikeuksien edessä, uskoen että tämä on ainoa tapa elää sopusoinnussa sisäisen luontomme ja muiden ihmisten kanssa tapahtuvien haasteiden kanssa. Se pyrkii myös lievittämään riittämättömyyden tunteita, jotka nousevat esiin yhteiskunnissa, jotka korostavat suuresti saavutuksia ja henkilökohtaista omaisuutta. Tämän seurauksena yksinkertaiset arjen ilot, kuten kylpeminen, keilaaminen ja ystävien kanssa hengailu, nähdään paljon parempina kuin varallisuuden kertyminen ja rahan käyttäminen keinona saavuttaa onnellisuus ja henkinen täyttymys. Kuten Dude itse sanoo elokuvassa: “the dude abides”, mikä käytännössä tarkoittaa sitä, että pitäisi rentoutua, nauttia elämän yksinkertaisista nautinnoista, olla yleisesti suvaitsevainen muita kohtaan, säilyttää tasapaino vastoinkäymisten edessä ja kannustaa muita tekemään samoin.
SS American Legion

S/S American Legion oli vuonna 1921 United States Lines -yhtiölle valmistunut matkustaja-alus. Alus liikennöi lähinnä Yhdysvaltain ja Etelä-Amerikan välillä, kunnes Toisen maailmansodan sytyttyä syksyllä 1939 alus otettiin sotilaskäyttöön. Se oli koko sota-ajan Yhdysvaltain laivaston kuljetustehtävissä sekä Atlantilla että Tyynellämerellä.
"American Legion" sotapakolaisten kuljettajana Petsamosta.
"American Legion" vieraili 5. elokuuta välirauhan aikana Petsamoossa Liinahamariissa, josta se nouti Pohjoismaissa olleita Yhdysvaltain kansalaisia ja sotapakolaisia. Petsamo oli tällöin ainoa paikka koko Pohjois-Euroopassa, josta oli yhteys Amerikkaan. 
Salailuyrityksistä huolimatta aluksen vierailu Petsamossa herätti suurta huomiota. Alus lähti 16. elokuuta 1940 Petsamosta. mukanaan 870 matkustajaa, vaikka tilaa oli vain 772 hengelle. Huomattava joukko halukkaita jäi Petsamoon odottamaan muuta laivakuljetusta. Laivalla oli ylipäällikkö marsalkka Mannerheimin turvakirjalla matkustaneet Norjan kuningasperheen jäsenet eli kruununprinsessa Märtha, prinsessat Ranghild ja Astrid sekä myöhempi kuningas Harald. Muita matkustajia olivat mm. pianisti Victor Borge, Yhdysvaltain Norjan-lähettiläs sekä useita latinalaisen Amerikan diplomaatteja. Muita matkustajia tuli juuri neuvostomiehityksen kokeneista Baltian maista. Salamatkustajana oli 17-vuotias australiansuomalainen Leone Aino Hirmukallio, joka jäi kiinni laivan saavuttua New Yorkiin.
Yhdysvaltain hallitus ei sallinut tuoda tyhjässä laivassa Petsamoon suomalaisten pyynnöistä huolimatta bensiiniä vedoten puolueettomuuslakiin. Amerikkalaiset veivät paluumatkallaan kaksi ruotsalaista Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa, joita käytettiin sittemmin mallina omalle vastaavalle sotatarviketuotannolle.
Laiva saapui 28. elokuuta New Yorkiin. Laivalla oli mukana amerikansuomalainen toimittaja Lily Leino, joka kirjoitti matkasta Eeva-lehteen.
Bard-le-Régulier

Bard-le-Régulier on kunta Ranskassa Côte-d’Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Beaunen kaupungista länteen.
Neversin kreivi perusti tänne luostarin 1100-luvulla. Luostarista on enää jäljellä Saint-Jean-l’Évangélisten kirkko, joka on rakennettu 1100- ja 1300-lukujen välisenä aikana. Kirkon erikoisuus on sen romaaninen kahdeksankulmainen kellotorni. Kirkko on kuulunut historiallisten monumenttien luetteloon vuodesta 1907 lähtien.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Axel Wilhelm Toivola

Axel Wilhelm Toivola (15. marraskuuta 1894 Helsinki – 5. tammikuuta 1938) oli punaupseeri, joka taisteli Suomen ja Venäjän sisällissodissa. Hän toimi Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun poliittisten aineiden opettajana vuosina 1922–1933. Hän suoritti sotilaspoliittisen akatemian ja toimi sotakorkeakoulun topografian ja strategian opettajana vuosina 1930–1931. Hän toimitti oppikirjan "Poliittinen työ puna-armeijassa sodan aikana", joka julkaistiin vuonna 1931. Vuonna 1933 Toivola siirtyi Karjalan erillisen jääkäriprikaatin tykistön komentajaksi. Lisäksi hän toimi prikaatin esikunnan poliittisen osaston päällikkönä ja prikaatin komentajan poliittisena apulaisena eli prikaatinkomissaarina vuosina 1933–1935. Toivola erotettiin puna-armeijasta ja kommunistisesta puolueesta syksyllä 1935, vangittiin Petroskoissa 29. tammikuuta 1937 ja lähetettiin Leningradin tutkintavankilaan. Hänet tuomittiin kuolemaan Leningradin sotilaspiirin sotatribunaalissa 26.–27. syyskuuta 1937 ja ammuttiin 5. tammikuuta 1938. Toivola haudattiin muiden teloitettujen kanssa Levassovaan.
Scott Reeves

Gregory Scott Reeves (s. 16. toukokuuta 1966 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Reeves tunnetaan muun muassa saippuasarjasta "Tunteita ja tuoksuja", jossa hän on esittänyt Ryan McNeiliä. Reeves on näytellyt myös Steven Webberiä "General Hospitalissa" ja Noel Laughlinia "Nashville"-sarjassa. Filmirooleja hänellä on ollut esimerkiksi elokuvissa "Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla" (1989) ja "Vaaran joki" ("Edge of Honor", 1991).
Reevesin aviopuoliso on "Päivien viemää" -sarjassa esiintynyt näyttelijä Melissa Reeves (o.s. Brennan). Pari meni naimisiin vuonna 1990.
Ron Jones (pikajuoksija)

Ronald ”Ron” Jones (19. elokuuta 1934 Aberdare – 30. joulukuuta 2021 Cambridge) oli brittiläinen pikajuoksija.
Jones voitti 4×100 metrin viestissä EM-pronssia Belgradissa 1962 ja Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa pronssia samana vuonna. Hän kilpaili myös muun muassa kesäolympialaisissa vuosina 1964 ja 1968. 100 metrin ennätysaikansa 10,42 sekuntia Jones juoksi vuonna 1968. Kilpauransa jälkeen Jones työskenteli jalkapalloseurojen johtotehtävissä. Hän kuoli 87-vuotiaana 30. joulukuuta 2021.
Alppihiihdon maailmancup 2021–2022

Alppihiihdon maailmancup 2021–2022 oli historian 56. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Söldenissä Itävallassa 23. lokakuuta 2021 ja päättyi Courchevelissä ja Méribelissä Ranskassa 20. maaliskuuta 2022. 
Kauden aikana järjestettiin talviolympialaiset Pekingissä Kiinassa.
Miehillä oli tarkoitus kilpailla 35 osakilpailua 19 eri paikassa ja naisilla 37 osakilpailua 20 eri paikassa.
Alexis Pinturault ja Petra Vlhová olivat puolustavia kokonaiscupin voittajia edelliskaudelta.
Miehet.
Kalenteri
"Lähde: FIS"
Naiset.
"Lähde: FIS"
Merkittäviä tapahtumia kauden aikana.
Ensimmäistä kertaa maailmancupin historiassa, sekä naisilla että miehillä, Beaver Creekin oli tarkoitus järjestää neljä vauhtikilpailua neljänä peräkkäisenä päivänä, sisältäen kaksi syöksylaskua ja kaksi super-G:tä, kuitenkin toinen syöksylasku jouduttiin perumaan kovan tuulen vuoksi.
Ensimmäistä kertaa lähes neljään vuoteen (28. tammikuuta 2018, Lenzerheide) Mikaela Shiffrin ei päässyt toista laskuaan maaliin (Kranjska Goran pujottelu). 47:llä pujotteluvoitollaan 11. tammikuuta Schladmingissa Shiffrin teki kaikkien aikojen ennätyksen lajin maailmancuphistoriassa ohittaen Ingemar Stenmarkin 46 voittoa suurpujottelussa.
Johannes Strolzista tuli 300. voittaja miesten alppihiihdon maailmancupissa ottaessaan uransa ensimmäisen voiton Adelbodenin pujottelussa.
Lucas Braathen voitti Wengenin pujottelun oltuaan 29. ensimmäisen kierroksen jälkeen.
David Rydingista tuli ensimmäinen alppihiihdon maailmancupissa voittanut brittilaskija voitettuaan Kitzbühelin pujottelun.
Uransa kauden aikana päättäneet laskijat.
Seuraavat laskijat ilmoittivat uransa päätöksestä kauden aikana:
Miehet
Naiset
Sosialistisk Ungdom

Socialistisk Ungdom (suom. Sosialistinen Nuoriso; lyh. SU) on vuonna 1975 perustettu norjalainen poliittinen nuorisojärjestö. Sen emopuolue on sosialistinen vasemmistopuolue.
Historia.
SU perustettiin samana vuonna kuin emopuolueensa sosialistinen vasemmistopuolue, 1975.
Politiikka.
SU on vasemmistolainen järjestö ja kannattaa muun muassa sosialismia, feminismiä ja antirasismia. SU tavoittelee kuuden tunnin työpäivää, terveydenhuollon yksityistämisten perumista, Equinorin siirtymistä kokonaan Norjan valtion omistukseen, alle 16-vuotiaiden ympärileikkauksen kieltämistä, edullisempaa joukkoliikennettä sekä Pohjois-Norjan rannikon öljyvarojen käyttämättä jättämistä. Vuodesta 2018 kaikki SU:n tapahtumat ovat olleet tarjoiluiltaan lihattomia.
Monica Mæland

Monica Mæland (s. 6. helmikuuta 1968 Bergen) on norjalainen oikeistopuolueen poliitikko. Hän toimi Solbergin hallituksessa elinkeino- (2013–18), kunta- (2018–20) ja oikeusministerinä (2020–21). Sitä ennen hän toimi kunnanhallituksen puheenjohtajana Bergenissä. Koulutukseltaan hän on juristi.
Blanot (Côte-d'Or)

Blanot on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Beaunen kaupungista länteen.
Kunnan keskustassa oleva Saint Andochelle ja Saint Thyrselle omistettu seurakuntakirkko on todennäköisesti peräisin 1100-luvulta. Kirkossa tapahtui ihme vuonna 1331 pääsiäismessun aikana. Ehtoollisen aikana öylätti putosi ojennettaessa alla pidettävän liinan päälle muuttuen vereksi. Tämä kangastapala on säilötty lasipulloon, jota säilytetään kirkon sakastissa pyhäinjäännöksenä.
Kunnan alueelta löytyi niin kutsuttu "Blanotin aarre" 1980-luvun alussa. Aarre oli runsas määrä pronssikautisia käyttöesineitä ja naisten koruja. Esineet ovat nähtävissä Dijonin arkeologisessa museossa. 
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa ("Parc naturel régional du Morvan").
Tutkinto-Yuan

Tutkinto-Yuan () on Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtiollinen virasto, jonka vastuulla on virkamiesten vaadittavan koulutustason varmistaminen. Virasto myös asettaa pätevyysvaatimuksen kaikille valtion virkamiehille.
Syy Tutkinto-Yuanin perustamiseen ja olemassaoloon on se, että Taiwanin perustuslaki vaatii virkamiesten nimittämistä avoimesti pätevien virkamiesten keskuudesta. Perustuslaki kieltää yksiselitteisesti nimittämästä virkaan sellaista henkilöä, jolla ei ole muodollista pätevyyttä. 
Historia.
Kiinassa on Tang-dynastian ajoilta lähtien ollut jonkinlainen koe tai virallinen tutkintovaatimus virkamiehiksi pyrkiville henkilöille. Perinteisesti kokeeseen on liittynyt Kungfutsen kirjoituksien ulkoa opiskelua. Myös muita klassikoiden opiskelu oli pakollista. Kokeen tarkoitus ainakin teoriassa oli se, että yhteiskunnan kannalta tärkeät virat menivät päteville virkamiehille riippumatta näiden sosioekonomisista lähtökohdista. Käytännössä kuitenkin vain virkamiesten ja muuten ylemmän sosiaaliluokan lapsilla oli mahdollisuudet opiskella kokeeseen. Köyhempien perheiden lapset tarvitsivat usein rikkaan sponsorin.
Nykymuotoinen Tutkinto-Yuan on yksi Taiwanin viidestä Yuanista, jotka liittyvät Sun Yat-senin ideaan Kiinan tasavallan hallinnosta, joka puolestaan perustuu laajennettuun ideaan vallan kolmijako-opista. Tämä vallan viisijako-oppi on Taiwanin hallinnon erityispiirre ja Taiwan on ainoa demokraattinen maa, jossa tätä sovelletaan.
Virasto aloitti toimintansa 6. tammikuuta 1930. Samassa yhteydessä sen alaisuuteen perustettiin kaksi ministeriötä: virkamiesministeriö ja tutkintojen ministeriö.
Nykyään.
Nykyään Tutkinto-Yuaniin kuuluu kahden alkuperäisen ministeriön lisäksi myös virkamiesten työsuojelusta, oikeusturvasta ja jatkuvasta oppimisesta vastaava komissio.
Vuonna 2020 Tutkinto-Yuanin presidentiksi nimettiin Huang Jong-tsun, joka on aikaisemmin toiminut maansa opetusministerinä.
Taiwanissa on käyty jonkin verran keskustelua sekä Tutkinto-Yuanin että Valvonta-Yuanin lakkauttamista.
Štetl

Štetl () oli maalaiskaupunki Itä- ja Keski-Euroopassa, jonka väestöstä enemmistö tai suuri osa oli jiddišiä puhuvia aškenasijuutalaisia. Štetl oli Itä-Euroopan juutalaisten yleisin asumisyhteisö 1500-luvulta toiseen maailmasotaan asti. 
Štetlin yleistyminen liittyy Puolan vallan eläneiden juutalaisten asutusalueen huomattavaan laajenemiseen 1500-luvulla. Aatelisto sijoitti juutalaisia uusiin markkinakeskittymiin, koska näillä oli tarvittavaa ammattitaitoa, eikä juutalaisista voinut tulla poliittisia kilpailijoita. Štetl alkoi vähitellen tarkoittaa näiden alkujaan Puolan aateliston omistamien markkinakaupunkien lisäksi käytännössä mitä tahansa suuren juutalaisväestön asuttamia kaupunkeja itäisessä Euroopassa. Etenkin syrjäisemmät štetlit olivat tyypillisiä markkinakaupunkeja, kun taas tiiviimmin suuriin asutuskeskittymiin yhteyksissä olevat štetlit olivat vähemmän riippuvaisia markkinapaikoistaan. Neuvostoliitossa perinteinen markkinakaupunkimalli syrjäytyi uuden talouspolitiikan myötä 1920-luvun loppuun mennessä. Suurin osa štetl-yhteisöjen asukkaista kuoli holokaustissa.
Štetlin juutalainen väestö, ja etenkin sen paremmin toimeentuleva osa, keskittyi keskustan markkinapaikan ympäristöön. Štetlin yleensä maataloutta harjoittanut ei-juutalainen asukaskunta asui tyypillisesti kylän laitamilla lähellä viljelysmaitaan. Juutalainen ja ei-juutalainen väestö erottui selkeästi toisistaan, mutta he olivat myös tekemisissä keskenään. He esimerkiksi puhuivat eri kieliä, joskaan ei ollut tavatonta, että he osasivat jonkin verran toistensa kieliä. Heillä oli toisistaan negatiivisia stereotypioita, mutta he muodostivat myös naapuruussuhteita. Štetlin juutalaisten ja ei-juutalaisten asukkaiden välinen suhde oli monimutkainen.
Štetlin juutalaiset harjoittivat monipuolisesti erilaisia ammatteja. Rakennuksista suurin osa oli puisia. Juutalaisten määrittelemä štetl erosi esimerkiksi kylästä, josta he käyttivät nimitystä "dorf": shtetlissa oli vähimmäisedellytykset juutalaisyhteisön elämäntapaan, eli muun muassa ainakin yksi synagoga, hautausmaa ja kouluja. Štetlin juutalaisilla oli eläväinen kansanperinne, mikä heijastuu jiddišin kielessä.
Štetlilla onkin ollut symbolinen merkitys aidon juutalaisen kansanperinteen keskittymänä. Maine muodostui 1800-luvulla, kun Länsi-Euroopassa alkunsa saanut juutalaisten uudistusmielinen valistusliike haskala saavutti Itä-Euroopan juutalaiset: štetl edusti sen rinnalla perinteistä juutalaista elämäntapaa. Štetl on innoittanut juutalaisia taiteilijoita, ja se esimerkiksi oli varhaisessa jiddišinkielisessä kirjallisuudessa käsitelty aihe. Muun muassa Šolom Aleichemin tekstien katsotaan taitavasti kuvanneen štetlien elämänmenoa. Holokaustin jälkeen štetl on liitetty myös sen uhrien muistoon.
Edward Whymper

Edward Whymper (27. huhtikuuta 1840 Lontoo – 16. syyskuuta 1911 Chamonix, Ranska) oli englantilainen vuorikiipeilijä ja tutkimusmatkailija. Hänet muistetaan ensimmäisestä noususta Matterhornille ja useille muille huipuille Alpeilla, Andeilla ja Kalliovuorilla. Hän oli myös merkittävä Grönlannin tutkimusmatkailija.
Elämä.
Whymper kouluttautui puunveistäjäksi, mutta sai jo varhain mainetta vuorikiipeilijänä, mikä sai hänet suuntaamaan taitonsa tähän toimeen. Vuonna 1861 hän kiipesi Mont Pelvoux'n huipulle, jota tähän asti pidettiin Ranskan Alppien korkeimpana huippuna, mutta sieltä hän löysi vielä korkeamman Barre des Écrinsin, jonka huipulle hän kiipesi vuonna 1864. Vuonna 1865 hän saavutti Matterhornin huipun, jota siihen asti oltiin pidetty mahdottomana nousta. Matkan aikana neljä hänen kiipeilijätoveriaan kuoli. Vuosina 1867 ja 1872 Whymper matkusti Luoteis-Grönlannin sisäosiin, joita kukaan eurooppalainen ei ollut vielä tutkinut, ja toi sieltä arvokkaita fossiilikokoelmia, jotka hän antoi British Museumille. Vuosina 1879-1880 hän kiipesi Ecuadorin Andeilla ja nousi useille sen korkeimmille huipuille ensimmäisenä; Chimborazolle, Cotopaxille, Sincholagualle, Antisanalle, Cayambelle ja Cotacachille, ja toi sieltä Englantiin merkittäviä eläintieteellisiä kokoelmia. Hän kuvaili uskaliaita matkojaan teoksissa "Scrambles among the Alps in the Years 1860-69" (1871) ja "Travels among the Great Andes of the Equator" (1892), joista jälkimmäisestä hän sai kuninkaallisen maantieteellisen seuran palkinnon erityisesti sen vuoristotautia koskevista havainnoista. Vuosina 1901-1905 hän teki tutkimusretken Kanadan Kalliovuorille.
Teledifusão de Macau

Teledifusão de Macau (, lyh. TDM) on Macaon yleisradioyhtiö. Ohjelmaa lähetetään kantoninkiinaksi, portugaliksi ja englanniksi. Kanava aloitti toimintansa vuonna 1984. Tuohon asti Macao oli varsin riippuvainen Hongkongin mediasta.
TDM:n suurin yksittäinen osakkeenomistaja on Macaon hallitus. Yhtiön hallituksen jäsenet nimeää Macaon hallintojohtaja. Yhtiön puheenjohtajana toimii Ma Iao Hang.
Alkuvuodesta 2021 yhtiötä syytettiin kommunistisen puolueen mielistelystä, kun sen toimittajia kiellettiin kirjoittamasta mitään negatiivista Hongkongiin suunnitelluista vaalilain muutoksista. Yhtiön johto kiisti väitteet.
Hugo Jalmari Linna

Hugo Jalmari Linna (7. lokakuuta 1880 Lempäälä – 6. tammikuuta 1937 Tampere) oli suomalainen agronomi ja toimittaja.
Hugo Linnan vanhemmat olivat suutari, torppari Kustaa Linna ja Karoliina Selenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1899 ja valmistui agronomiksi 1905 Mustialan maanviljelys- ja meijeriopistosta. Linna oli ylioppilaaksi päästyään ollut valtionrautateiden palveluksessa mutta hänen täytyi erota sieltä 1903 asevelvollisuuskutsuntaselkkausten vuoksi ja siirtyä maatalouden piiriin.
Linna oli opettajana Elisenvaaran maanviljelyskoulussa 1905 ja Vakkasuomen maanviljelyskoulussa 1906–1908, Oulun läänin talousseuran maatalouskonsulenttina 1908–1910, Itä-Hämeen kansanopiston opettajana 1910–1912 sekä 1912–1918 Uudenmaan läänin maanviljelysseuran sihteerinä ja Uudenmaan itäisen piirin virkatalojen tarkastajan apulaisena. Linna oli 1918–1920 osuuskunta Etelä-Suomen Karjakeskuksen toisena johtajana ja vuodesta 1920 alkaen valtion asutustarkastajana. Linna toimi myös Osuuskunta Maantuotteen konttorin johtajana Lahdessa, oli kunnan virkamiehenä Hartolassa, Hyvinkään Telefooni Oy:n johtokunnan puheenjohtajana ja Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Vuodesta 1926 alkaen Linna oli maataloustoimittajana tamperelaisessa Aamulehdessä. Hän käytti tällöin kirjoituksissaan nimimerkkiä "Hara". Linna teki opinto- ja tutustumismatkoja Skandinavian maihin ja Saksaan ja hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton johtokunnan jäsen ja Tampereen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja. Linna oli mukana suomalaisen puolueen ja kokoomuspuolueen järjestötoiminnassa. Hän oli myös Tampereen Hiihtoseuran puheenjohtajana. Linna sai aivohalvauskohtauksen työnsä ääressä 5. tammikuuta 1937 ja hän kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.
Hugo Linna oli naimisissa vuodesta 1909 pankinkamreeri Jenny Alina Lindellin kanssa.
Muni maailmani, muni

Muni maailmani, muni on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 1979. 
Elokuva on lastenelokuva, jossa Einari pitää lemmikkinään Römppänen-nimista kanaa. Eräänä päivänä kana munii munan ja Einari haaveilee, että munan avulla saataisiin tehtyä lettutaikina. Kana alkaa kuitenkin hautoa munaa ja Einari rientää kertomaan asiasta vaarilleen.
Siiri Perälä

Siiri Perälä (1. kesäkuuta 1993 Jämsä – 5. tammikuuta 2022) oli suomalainen futsalpelaaja, joka edusti urallaan Kampuksen Dynamoa ja Golden Futsal Teamia. Hän pelasi Naisten Futsal-Liigassa vuosina 2017–2021 ja voitti SM-kultaa 2019 sekä SM-pronssia 2021. Perälä pelasi viisi ottelua Suomen naisten futsalmaajoukkueessa vuosina 2019–2020.
Perälä pelasi myös jalkapalloa Naisten Ykkösessä, Kakkosessa ja Kolmosessa vuosina 2014–2019 edustaen Jyväskylän Pallokerhoa ja FC Espoota. 
Perälä sairastui imusolmukesyöpään keväällä 2020 ja kuoli tammikuussa 2022.
Prosessio

Prosessio () tarkoittaa juhlakulkuetta. Erityisesti kirkollista juhlakulkuetta kutsutaan prosessioksi. Kirkollisen kulkueen edessä kannettavaa ristiä taas kutsutaan prosessioristiksi.