tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tjumen

Tjumen () on Venäjän kaupunki ja Tjumenin alueen pääkaupunki. Se sijaitsee Turajoen varrella 2 144 kilometriä Moskovasta itään Länsi-Siperiassa. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan kaupungissa asui runsas 580 000 henkeä.
Historia.
Tjumen oli Siperian ensimmäinen venäläinen kaupunki, kun Fjodor I perusti sen 1586 Siperian tataarien Chimhi-Tura-nimisen kaupungin paikalle, jonka venäläinen kasakkapäällikkö Jermak oli joukkoineen vallannut 1581. Siperian kaanikunnan Tjumenin alueet oli liitetty Venäjään edellisenä vuonna, ja niitä turvaamaan kaupungista varustettiin venäläisten etuvartio. Aluksi kaupunkia asuttivat etupäässä kasakat ja streltsit.
1600- ja 1700-luvuilla Tjumenista kehittyi tärkeä kaupankäynnin keskus Keski-Aasiaan, Kiinaan ja Persiaan suuntaaville kauppareiteille. Kaupunki oli tuolloin myös tärkeä nahka- ja käsityötavaroiden valmistaja. Vuonna 1763 Tjumenissa asui noin 7000 ihmistä.
Siperian ensimmäinen höyrylaiva rakennettiin Tjumenissa 1836, ja vuonna 1885 Siperian poikki kulkeva rautatie saavutti paikkakunnan.
Venäjän sisällissodan aikana Tjumen oli ensin Aleksandr Koltšakin ja hänen Valkokaartinsa hallinnassa, mutta tammikuussa 1918 sen valtasi Puna-armeija.
1930-luvulla Tjumen kasvoi yhdeksi Neuvosto-Siperian suurimmista teollisuuskaupungeista. Tjumenissa tuotettiin höyry- ja rahtilaivoja, huonekaluja sekä turkis- ja nahkavaatteita.
Toisen maailmansodan aikaan Leninin ruumis siirrettiin Moskovasta kätkettyyn hautaan paikkaan, jossa nykyään on Tjumenin maatalousinstituutti. Sodan aikana myös lukuisia tehtaita evakuoitiin Tjumeniin Neuvostoliiton eurooppalaisista osista. Monia sotilastarvikkeita valmistettiin kaupungissa. Elokuun 14. 1944 Tjumenista tuli laajan Tjumenin alueen pääkaupunki.
Vuonna 1948 Tjumenin alueelta löydettiin öljyä, ja 1960- ja 1970-luvuilla öljyteollisuudesta tulikin kaupungin talouden osa.
Kuuluisia Tjumenissa syntyneitä henkilöitä:
Moderni kaupunki.
Nykyään Tjumen on tärkeä maakaasu- ja öljyteollisuuden keskus Venäjällä, joka on vaurastunut erityisesti Hanti-Mansian ja Jamalin Nenetsian luonnonrikkauksilla. Tjumenin elintaso on selvästi maan keskiarvoa korkeampi. Monet yhtiöt kuten Gazprom, Lukoil ja taannoin Jukos ovat keskittäneet toimintaansa Tjumeniin. Lentoyhtiö UTair pitää myös päämajaansa Tjumenissa.
Vuonna 2025 valmistuva Tjumen–Jekaterinburg-moottoritie on osa Eurooppa–Länsi-Kiina-käytävä-projektia ja jatkuu Venäjän läntisille alueille.
Tjumenin monumentit.
Tjumenin kaupunkiin on rakennettu paljon henkilöpatsaita ja muita muistomerkkejä.
Erwin Vandenbergh

Erwin Vandenbergh (s. 26. tammikuuta 1959 Ramsel, Belgia) on belgialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Erwin voitti vuosien 1979 ja 1991 välillä kuusi kertaa Belgian pääsarjan Jupiler Leaguen maalikuninkuuden, kolmessa eri seurassa Liersessä (kolme kertaa), RSC Anderlechtissä (2 kertaa) ja kerran Gentissä. Vuonna 1979 Erwin teki 39 maalia 34:ssä ottelussa ja voitti siten Euroopan kultaisen kengän. 
Vandenbergh edusti urallaan myös ranskalaista Lillea. Belgian maajoukkueessa Erwin muistetaan erityisesti hienosta voittomaalista 
Argentiinaa vastaan vuoden 1982 MM-kisoissa.
Erwinin poika Kevin Vandenbergh pelaa myös hyökkääjänä Genkissä.
The Great Fall

The Great Fall on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen neljäs albumi. Albumia nauhoitettiin ja miksattiin toukokuulta 2002 tammikuulle 2003. Aiemmista levyistä poiketen "The Great Fallia" ei julkaistu Japanissa.
Yhtyeen laulaja Christian Liljegren on esiintynyt tästä albumista alkaen nimellä Christian Rivel. Myös yhtyeen kokoonpanossa on tapahtunut muutoksia edellisen levyn jälkeen. Basistiksi tuli Jakob Perssonin tilalle Andreas Olsson, joka oli jo aiemmin tehnyt yhteistyötä Rivelin kanssa toisessa yhtyeessä. 
Levyllä vierailevat Hammerfall-yhtyeen rumpali Anders Johansson, Saviour Machinen Eric Clayton sekä jo edellisellä albumilla laulanut Per Hagström.
Wes Brown

Wesley Michael Brown (s. 13. lokakuuta 1979 Manchester, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut urallaan Englannin Valioliigassa muun muassa Manchester Unitedia ja Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Brown teki harjoittelijasopimuksen Unitedin kanssa kesällä 1996, ja ammattilaissopimuksen jo neljää kuukautta myöhemmin, 4. marraskuuta 1996. Koko uransa Manchester Unitedissa pelannut Brown teki debyyttinsä joukkueessa 4. toukokuuta 1998 ottelussa Leedsia vastaan, tullen vaihdosta kentälle. Seuraavalla kaudella Brown oli mukana voittamassa triplaa Unitedin kanssa. Brown oli kehittymässä loistavaksi puolustajaksi ja oli viemässä avauspaikan Unitedissa, mutta juuri ennen kauden 1999–2000 alkua Brown loukkasi polvensa ristisiteet harjoituksissa, ja häneltä jäi väliin käytännössä koko kausi.
Kausi 2000–2001 oli Brownille erinomainen. Hän muodosti Jaap Stamin kanssa liigan pitävimmän toppariparin ja United voitti Valioliigan. Brown palkittiin uudella neljän vuoden jatkosopimuksella. Samalla joukkueen manageri Sir Alex Ferguson kehui Brownin hienoja esityksiä. Seuraava kausi ei ollut niin menestyksekäs, ja Brownilla oli taas ongelmia loukkaantumisten kanssa, mutta hän onnistui kuitenkin vakuuttamaan Sven-Göran Erikssonin otteillaan, ja ruotsalainen valitsi Brownin kesän 2002 MM-joukkueeseen. Kauden 2002–2003 alussa Brown mursi nilkkansa ja oli sivussa lokakuuhun asti. Seuraavana keväänä Brownin polvi petti uudestaan, ja hän palasi kentille vasta vuoden 2004 puolella. Keväällä Brown oli voittamassa FA Cupia, mutta häntä ei valittu kesän EM-kisoihin.
24. huhtikuuta 2005 Brown teki ensimmäisen liigamaalinsa puskemalla pallon Newcastlen maaliin. ManU voitti ottelun 2–1. Kaudella 2006–2007 Brown voitti neljännen liigamestaruutensa. Gary Nevillen loukkaannuttua keväällä 2007 Brown otti avauspaikan oikean laitapakin tontilla.
23. maaliskuuta 2008 Brown teki voittomaalin Manchester Unitedin voittaessa Liverpoolin Old Traffordilla maalein 3–0. Osuma oli Brownin toinen liigapeleissä.
Englannin maajoukkueessa Brown pelasi 23 ottelua mutta johtuen Englannin laajasta materiaalista topparin tontilla Brown ei koskaan onnistunut murtautumaan vakituisesti maajoukkueen pelaavaan kokoonpanoon. Kesän 2002 MM-kisat ovat hänen ainoat arvokisansa, eikä hän pelannut niissäkään kisoissa minuuttiakaan. Vuonna 2010 hän ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa.
Keväällä 2008 Brownin sopimusneuvottelut venyivät pitkiksi, kun puolustaja ei hyväksynyt Manchester Unitedin tarjouksia. Sir Alex Ferguson sanoi, että he ovat tehneet Brownille viimeisen tarjouksen, eivätkä tarjoa enää uutta. Brown yhdistettiin huhuissa muun muassa Newcastleen, Tottenhamiin ja Sunderlandiin, mutta 18. huhtikuuta Brown kuitenkin allekirjoitti uuden jatkosopimuksen Unitedin kanssa, jonka oli määrä pitää hänet seurassa kesään 2012 asti. Vuoteen 2012 asti sovitusta sopimuksesta huolimatta Brown teki uuden sopimuksen Englannin Valioliigajoukkue Sunderlandin kanssa kesällä 2011. Sopimus pitää Brownin uudessa seurassa vuoteen 2015 saakka.
Erkki Pajala

Erkki Johannes Pajala () oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi niin teatterissa, televisiossa kuin elo­kuvissakin. Hän näytteli Alpo Niemisen roolissa televisio­sarjassa "Elämän­meno".
Yksityiselämä.
Pajala oli naimisissa näyttelijä Eeva-Maija Haukisen kanssa. Hänen poikansa oli näyttelijä Turo Pajala.
Pajala menehtyi 63-vuotiaana sairastettuaan syöpää Jyväskylän keskussairaalassa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Etyleenisyanohydriini

Etyleenisyanohydriini on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä - keltaista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C3H5NO ja rakennekaava HOCH2CH2CN. Etyleenisyanohydriinista käytetään myös nimityksiä "3-hydroksipropionitriili", "2-syanoetanoli", "glykolisyanohydriini" ja "metanoliasetonitriili".
Etyleenisyanohydriinin moolimassa on 71,08 g/mol, sulamispiste –46 °C, kiehumispiste 228 °C (hajoaa), tiheys 1,04 g/cm3, sekoittuu veteen, leimahduspiste 129 °C o.c., itsesyttymislämpötila 494 °C ja CAS-numero 109-78-4. 
Etyleenisyanohydriiniä valmistetaan etyleenioksidin ja vetysyanidin reaktiolla. Yhdistettä käytetään akryylihapon sekä akrylaattien valmistuksessa ja selluloosajohdannaisten liuottimena. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä ja ihoa.
Egorovin lause

Matematiikassa Egorovin lause antaa ehdon mitallisten funktioiden jonon tasaiselle suppenemiselle.
Olkoon ("f""n") jono reaaliarvoisia mitallisia funktioita mitta-avaruudessa ("X",Σ,μ) siten, että "f""n" suppenee μ-melkein kaikkialla äärellismittaisessa joukossa "A" kohti rajafunktiota "f". Tällöin kaikilla ε &gt; 0 on olemassa "A":n osajoukko "B" jolle μ("B") &lt; ε ja ("f""n") suppenee tasaisesti kohti "f":ää joukossa "A"−"B". Tässä μ("B") tarkoittaa "B":n (μ-)mittaa.
Toisin sanoin pisteittäinen suppeneminen "A":n melkein jokaisessa pisteessä antaa funktiolle "f" "A":ssa paljon vahvemman tasaisen suppenemisen jossain "A":ta mielivaltaisen vähän pienemmässä "A":n osajoukossa. Lause voidaan todistaa suoraan käyttämällä tasaisen suppenemisen määritelmää ja μ:n subadditiivisuutta. Lauseen antamaa suppenemista kutsutaan "melkein tasaiseksi suppenemiseksi". Huomaa, että oletus μ("A") &lt; ∞ on välttämätön Egorovin lauseessa. Tarkastellaan Lebesguen mitan suhteen indikaattorifunktiota
formula_1
joka on määritelty kaikilla reaaliluvuilla R. Tämä jono suppenee pisteittäin kohti nollafunktiota kaikkialla, mutta ei suppene tasaisesti missään joukossa R−"B", missä "B" on mikä tahansa äärellismittainen joukko.
Egorovin lausetta voidaan soveltaa kompaktikantajaiseen jatkuvaan funktioon, jolloin saadaan todistettua Lusinin lause.
Lause on nimetty Dmitri Egorovin, venäläisen fyysikon ja geometrikon, mukaan.
Red Crag

Red Crag (RCG) on Itä-Englannissa oleva punaista maata sisältävä kerrostuma, joka on noin 2,6 miljoonaa vuotta vanha ja osuu nykyisen laskutavan mukaan pleistoseenin jääkausien alkuun (Gela-vaihe). Tämän seudun kerrostumien nimissä esiintyvä termi "crag" tarkoittaa simpukan- tai kotilonkuorta sisältävään hiekkaa. Red Cragin punainen väri johtuu rautayhdisteistä.
Itä-Angliassa sijaitseva Red Crag on hiekkaista ja mereistä. Kerrostumasta löytyy paikoin ns. kryogeenisiä, jäätymiseen liittyviä tekijöitä eli merkkejä ikiroudasta. Punainen kerrostuma on terävärajainen, alempana kerrostuma on muuttumaton. Kerrostumasta ovat kalsiittimineraalit poistuneet ja punainen rauta jäänyt jäljelle. Oletetaan tämän tapahtuneen ikiroudan sulaessa aina kesäisin. Sulavesi on muokannut liuottamalla mineraaleja. Red Cragiin on joutunut mm. mioseenikauden hain hampaita. Red Cragia on löydetty mm. Ludhamista.
Kerrostumaa edeltää Coralline Crag CGC, ja sitä seuraa Norwich Crag (MIS 81-68). Red Crag vaihtuu joissain paikoissa ilman selvää rajaa Norwich Cragiin, johon liittyy Englannin vanhin jäätikön asema, Chillesford Sandin muodostuma Luoteis-Essexin seuduilla.
Homobaari

Homobaarilla tarkoitetaan baaria tai yökerhoa, jonka asiakaskunta koostuu lähinnä seksuaalivähemmistöistä. 
Suomen ensimmäinen homobaari, Gay Gambrini, perustettiin Helsingissä vuonna 1984. Itseään avoimesti homobaareina mainostavat ravintolat yleistyivät Suomessa 1990-luvulla. Nykyisiä Suomessa olevia homobaareja ovat muun muassa Mixei ja DTM.
2. divisioona (talvisota)

2. divisioona oli talvisodassa vihollistiedustelun ja sodanjohdon hämäämiseen pyrkivän divisioonien uudelleen numeroinnin tulos, joka toteutettiin vuodenvaihteessa 1939–1940.
Alkuperäiseltä numeroltaan 2. divisioona oli 11. divisioona, joka oli Kymenlaakson sotilaspiirissä perustettu yhtymä. Wikipediassa 2. divisioonaa käsitellään sen alkuperäisen numeron mukaisessa artikkelissa.
Enter the Gate

Enter the Gate on ruotsalaisen Narnia-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2006. Narnia vaihtoi levy-yhtiötä sekä Euroopassa että Japanissa. Levy julkaistiin Japanissa maaliskuussa 2006 ja Euroopassa kuukautta myöhemmin.
Martin Claessonin jätettyä yhtyeen vuonna 2003 Narnia on ollut vailla vakituista kosketinsoittajaa. Kitaristi Carl Johan Grimmark soitti "Enter the Gate" -levylle myös kosketinsoittimet. Kaikki levyn kappaleet ovat Grimmarkin ja Christian Rivelin säveltämiä ja sanoittamia.
1. FC Nürnberg

1. FC Nürnberg on jalkapallojoukkue Nürnbergistä, Baijerin osavaltiosta Saksasta. Joukkue tunnetaan lyhyemmin nimellä "FCN" tai "der Club". Joukkueen värit ovat viininpunainen ja musta. Nürnberg pelaa kotiottelunsa 50 000-paikkaisella Max-Morlock-Stadionilla. Seuralla on noin 15 000 jäsentä.
Seuralla on pitkä ja menestyksekäs historia. Seuran perustivat 4. toukokuuta 1900 joukko nuoria miehiä, joilla oli tapana kokoontua paikallisessa baarissa nimeltään "Bürenhütte". Nürnberg oli aina vuoteen 1987 saakka eniten Saksan mestaruuksia voittanut seura, kunnes FC Bayern München ohitti sen. Nykyään seurassa on mahdollista harrastaa jalkapallon lisäksi nyrkkeilyä, käsipalloa, rullaluistelua, luistelua, uintia, maastohiihtoa ja tennistä.
La Junta

La Junta on kaupunki Oteron piirikunnassa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 7 568. Kaupunki sijaitsee osavaltion kaakkoisosassa Arkansasjoen varrella Pueblon kaupungin eteläpuolella. Kaupungin nimi tarkoittaa suomeksi risteysasemaa.
Kaupungissa sijaitsee kaksi tunnettua museota: tärkeä kauppapaikka Bent's Fort sekä Koshare Indian Museum, jonka alkuperäisasukkaiden esineistökokoelmien katsotaan olevan eräs maailman kattavimmista. Intiaanimuseo myös järjestää ainutlaatuisia partiolaiskursseja intiaanitansseista sekä -asusteista. 
La Juntassa sijaitsee myös Picketwire Center for Performing Arts, jonka kulttuuritarjonta on laaja-alaista.
Kaupungissa sijaitsi myös merkittävä Atchison, Topeka and Santa Fe -rautatien ratapiha, jossa suoritettiin kolmesta suunnasta saapuvien ja lähtevien junien vaihtotyöt. Ratapihalla myös lisättiin länteen meneviin juniin vetureita Raton Passin nousuja varten. Kaupungissa risteävät itään Newtoniin, länteen Puebloon sekä lounaaseen Las Vegasiin johtavat rataosat.
Kaupungin ulkopuolella sijaitsee myös toisen maailmansodan aikana perustettu armeijan ilmavoimien koulutuskeskus.
La Juntan lentoasema sijaitsee kahdeksan kilometriä pohjoiseen kaupungin keskustasta. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä.
Bailatino

 
Bailatino on tanssillinen liikuntamuoto, jonka ovat kehittäneet Päivi Laukkanen ja Satu Markkanen. Bailatinossa ei tarvita paria eikä kilpailla, vaan tärkeintä on liikkumisen ilo ja ilmapiiri, jossa tanssija voi nauttia musiikista, oman kehon käytöstä ja tanssisarjojen oppimisesta. 
Bailatino on Suomen Tanssiurheiluliiton rekisteröimä tuotemerkki. 
Yleistä.
Bailatinon perusajatuksena on tutustuttaa ihmiset latinalais-amerikkalaiseen musiikkiin ja kulttuuriin. Tunneilla harjoitellaan erilaisia latinalaistansseja, kuten esimerkiksi salsaa, sambaa, merengueta ja tangoa. 
Laji sopii kaikenikäisille, kuntoon tai sukupuoleen katsomatta. Bailatinon tarkoituksena onkin poistaa musiikillisesta liikunnasta siihen helposti kohdistuvia suorituspaineita. Bailatino-ohjaajat pitävät tunteja sekä alkeis- että jatkotasoilla ympäri Suomea. Ryhmiä on erikseen jopa raskaana oleville, äideille ja lapsille yhteisesti sekä alle kouluikäisille. Senioriryhmissä latinalaistanssien lisäksi lajeina ovat myös vakiotanssit quickstep sekä hidas valssi.
Korpimetso

Korpimetso on metson ja teeren risteymä. Se on yleisin ja tunnetuin eurooppalaisten metsäkanalintujen välisistä risteymistä. Omaksi harvinaiseksi lajikseen luultu lintu on tunnettu jo vuosisatojen ajan, ja monissa kielissä sille on annettu oma nimi. Naaraspuolisesta korpimetsosta käytetään suomen kielessä nimitystä korpikoppelo.
Lisääntyminen.
Kun naarasmetso eli koppelo ei jostakin syystä löydä parittelukumppanikseen metsokoirasta, se voi toisinaan kulkeutua teerien soitimelle ja paritella teerikukon kanssa. Seurauksena syntyy poikueellinen korpimetsoja. Perinteisesti kaikkien korpimetsojen on katsottu olevan koppelon ja koirasteeren jälkeläisiä, mutta uusien DNA-määritysten perusteella osalla yksilöistä olisikin ollut emona naarasteeri.
Korpimetsojen esiintyminen vaihtelee lintukantojen mukaan. Jos jommankumman lajin kanta on heikko, todennäköisyys korpimetsojen syntymiseen nousee.
Koiraspuoliset korpimetsot tulevat soidintamaan pääsääntöisesti teerien soidinpaikoille, ja yrittävät aktiivisesti osallistua soidinmenoihin. Vaikka ne ovat kookkaampia kuin teeret, ne eivät kuitenkaan pääse soidinalueen parhaille paikoille suon tai pellon keskelle, vaan joutuvat kiertelemään sen reunamilla. Koska naarasteeret valitsevat kumppaninsa huolella ja suosivat vain soitimen keskellä oleilevia koiraita, huonoilla paikoilla oleilevat ja poikkeavasti käyttäytyvät korpimetsot eivät pääse parittelemaan. Tämä lienee yleisin syy siihen, että korpimetsoja on pidetty lisääntymiskyvyttöminä. Viimeaikaisissa tutkimuksissa on kuitenkin saatu tuloksia, joiden mukaan korpimetsot eivät välttämättä ole steriilejä. Tarhaoloissa on saatu syntymään korpimetson astumia jälkeläisiä.
Elintavat.
Korpimetso on ravinnonkäytöltään metson ja teeren välimuoto, joskin hieman lähempänä metsoa. Toisinaan se hakoo männyissä metson tapaan. Erään tutkitun yksilön kuvussa oli männynneulasia ja koivun urpuja sekä katajan ja variksenmarjan marjoja.
Ulkoiset piirteet.
Korpimetsojen ulkonäkö vaihtelee hieman yksilöittäin. Tyypillisellä koiraalla on lievästi lovipäinen pyrstö, ja sen siiven tyvellä on valkoinen täplä. Korpimetsokoiraat ovat hieman suurempia kuin teerikukot: painavin Suomessa metsästetty yksilö painoi 2,70 kilogrammaa.
Naaraspuolista korpimetsoa on vaikea erottaa metso- ja teerinaaraasta pelkän ulkonäön perusteella, ja varma määritys voidaan toisinaan tehdä vain DNA-testien avulla. Tunnistamisen vaikeus ja metsästyksen yleinen painottuminen koiraslintuihin aiheuttavat sen, että korpimetsokoiraita tunnetaan paljon enemmän kuin naaraita.
Korpimetsokoiraiden soidinääni on möreää ja soinnitonta korinaa tai murinaa, joka ei muistuta metson eikä teeren ääniä.
Raja-Jooseppi (ylikulkupaikka)

Raja-Jooseppi (, ja ) eli Raja-Jooseppi–Lotta on Inarin kunnassa, aivan Urho Kekkosen kansallispuiston rajan pohjoispuolella Suomen Venäjän vastaisella rajalla sijaitseva kansainvälinen rajanylityspaikka. Se on avoinna päivittäin kello 10–14. Ylityspaikalla on Suomen tullin toimipiste, Lapin rajavartioston ylläpitämä raja-asema ja rajavartioasema. Vuonna 2012 rajanylityspaikalla tehtiin 128 054 matkustajan henkilötarkastusta. Rajanylitysten määrä oli yli kaksinkertaistunut vuodesta 2009.
Venäjän puoleinen rajanylityspaikka on nimeltään "Lotta" (usein tieliikenteen rajanylityspaikkaa kuvaavan lyhenteen kanssa muodossa ). Ylityspaikalta on 231 kilometrin matka Murmanskiin.
Paikka on saanut nimensä "Jooseppi Sallilasta", joka tunnettiin Raja-Jooseppina. Ylityspaikka kuuluu UK-puisto-Sompio-Kemihaara-Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen. Suomen tulli kirjoittaa nimen muodossa Raja-Jooseppi, mutta Venäjän ja Suomen rajanylityspaikkoja koskeva asetus vuodelta 1994 käyttää muotoa Rajajooseppi.
Raja-asema avattiin Suomessa 25. tammikuuta 1967. Kahtena ensimmäisenä vuotena rajanylitys sallittiin vain Suomen ja Neuvostoliiton kansalaisille. Muiden maiden
kansalaisille raja avattiin 1.8.1969 ja kansainvälinen rajanylityspaikka siitä tuli 4. syyskuuta 1989. Ennen raja-aseman perustamista ylittivät suomalaiset rakentajat rajan rajavaltuutettujen myöntämillä rajanylitysluvilla 1960–1965, jolloin rakennettiin Neuvostoliiton puolelle tieyhteys Ylä-Tuulomaan ja Ylä-Tuuloman voimalaitos.
Nykyään Raja-Joosepista aloitetaan usein vaellukset, jotka suuntautuvat Urho Kekkosen kansallispuistoon ja etenkin Saariselän erämaaosan maastoon.
Valtioneuvosto päätti 22. marraskuuta 2023, että kansainvälisen suojelun hakeminen Suomen ja Venäjän välisellä maarajalla keskitetään Raja-Joosepin rajanylityspaikalle. Päätöksen piti olla voimassa 23. joulukuuta 2023 asti.
Valtioneuvosto päätti kuitenkin 28. marraskuuta, että myös Raja-Jooseppi suljetaan ja turvapaikanhaku keskitetään lentoasemille ja vesiliikenteen rajanylityspaikoille. Päätös tuli voimaan keskiviikon 29.11. ja torstain 30.11. välisenä yönä ja päättyi 13. joulukuuta 2023.
Lost &amp; Found

Lost &amp; Found eli ”Lostari” oli Helsingin Punavuoressa sijainnut yökerho. Se mainosti itseään Suomen ainoana heteroystävällisenä homobaarina.
Vuonna 1996 Annankatu 6:een avattu Lost &amp; Found oli alkuun nimenomaan seksuaalivähemmistöjen suosima, mutta sen löysivät pian myös musiikki- ja viihdealan julkkikset käteväksi paikaksi viettää iltaa herättämättä suurta huomiota. Yökerhon vakioasiakkaita olivat muun muassa Jussi 69, Terhi Kokkonen ja Wallu Valpio. Suosionsa huipulla olleen HIM-yhtyeen Ville Valokin oli kanta-asiakas, kunnes tuli haastattelussa maininneeksi Lost &amp; Foundin eikä enää voinut olla ”Lostarissa” rauhassa faneiltaan. Rumpalit kokoontuivat keskustelemaan ammattiasioistaan tietyssä osassa yökerhoa ja kutsuivat yhteisöään nimellä ”Drummers' Association of Lost &amp; Found”.
Ravintola lopetti toimintansa 9.10.2011 kannattamattomana.
Eren Keskin

Eren Keskin (s. 24. toukokuuta 1959 Bursa) on Turkin kurdi asianajaja, joka on ajanut ihmisoikeusloukkausten uhrien asioita ja joutunut samalla itsekin vaikeuksiin. 
Hän on toiminut Turkin ihmisoikeusjärjestön IHD:n (Insan Haklari Dernegi) aktiivisena jäsenenä vuodesta 1986, osan aikaa puheenjohtajana. Keskin on puolustanut muun muassa tunnettua kurdikansanedustajaa Leyla Zanaa. Zana tuomittiin vankeuteen vuonna 1994, koska oli puhunut äidinkieltään kurdia Turkin parlamentissa.
Keskin itse on saanut yli sata syytettä työstään ihmisoikeuksien puolesta, muun muassa siksi, että on puhunut julkisesti kurdikysymyksestä ja kidutuksesta sekä hankkinut julkisuutta aiheille. Suurin osa syytteistä on rauennut. Vuonna 1995 Keskin joutui vankilaan ihmisoikeustyönsä takia. Amnesty International julisti hänet mielipidevangiksi ja järjestön jäsenet ympäri maailmaa vetosivat hänen vapauttamisekseen. Vankilassa kuulemiensa kokemusten perusteella Keskin aloitti vuonna 1997 hankkeen, joka tarjoaa oikeusapua poliisin huostassa seksuaalisen väkivallan kohteeksi joutuneille naisille.
Keskin edusti vuonna 1999 oikeudessa kurdien aseellisen oppositioryhmän PKK:n johtajaa Abdullah Öcalania.
J. R. D. Tata

Jehangir Ratanji Dadabhoy Tata (29. heinäkuuta 1904 Pariisi, Ranska – 29. marraskuuta 1993 Geneve, Sveitsi) oli intialainen liikemies ja yksi ilmailun uranuurtajista Intian liike-elämässä. 
Elämäkerta.
J. R. D. Tatan isä oli intialainen parsi-zarathustralainen Ratanji Dadabhoy Tata ja äiti ranskalainen Suzanne Briere. J. R. D. Tatan isä oli intialaisen suurliikemiehen, Jamsetji Tatan, serkku. Tata vietti lapsuutensa Ranskassa ja hänen äidinkielensä oli ranska. Ranskan kansalaisena J. R. D. Tata palveli myös Ranskan muukalaislegioonassa.
J.R.D. Tata sai kiinnostuksensa ilmailuun kuuluisalta ranskalaiselta lentäjältä, Louis Blériotilta, joka opetti Tataa lentämään. Lentolupakirjansa Tata sai vuonna 1930. Hänen väitetään joskus virheellisesti olleen ensimmäinen intialainen lentäjä, mutta Intiassa syntynyt Mohan Singh sai Yhdysvalloissa lentolupakirjan 18 vuotta ennen häntä.
Tata toi lentotaitonsa Intiaan ja perusti vuonna 1932 Tata Airlinesin, josta tuli vuonna 1946 Air India. Kun yhtiö kansallistettiin vuonna 1953 Tata jatkoi sen johdossa.
Tata opiskeli insinööriksi Cambridgen yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa ja palasi Intiaan sukuyhtiön tehtäviin. Vuonna 1954 Tata sai Ranskan hallitukselta Kunnialegioonan kunniamitalin. 
Tata oli yksi Intian teollistumisen alkuunpanijoista. Tatan suku on yksi Intian rikkaimmista ja omistaa yrityksiä niin teräs-, tele-, kemikaali- kuin energia-alallakin. J. R. D. Tata nousi suvun yhtiöryppään, Tata Groupin, johtoon vuonna 1938, vain 34 vuoden iässä. Hän johti konsernia vuoteen 1991 ja koki sen nopean kasvun vuodet.
J. R. D. Tata on haudattu Père Lachaisen hautausmaalle, Pariisiin.
Rabanus Maurus

Rabanus Maurus (noin 780 Mainz, Franken – 4. helmikuuta 856 Winkel) oli saksalainen teologi, benediktiinimunkki ja Mainzin arkkipiispa. Hän kirjoitti 22-osaisen ensyklopedian "De rerum naturis" eli "Asioiden luonteesta" (tunnetaan myös nimellä "De universo"), kommentteja Raamattuun ja esseitä koulutuksesta ja kieliopista. Hän oli yksi karolingien ajan merkittävimmistä opettajista ja kirjoittajista. Hän ystävystyi Lothar I:n kanssa. 
Maurusta pidetään myös varhaisen keskiajan parhaana hymnirunoilijana, ja hän oli ensimmäisiä saksalaisia runoilijoita, joka kirjoitti latinankielisiä hymnejä. Hänen hymneistään on säilynyt käytössä hymni "Veni Creator Spiritus". Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 111 ("Oi Pyhä Henki, Herramme") ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 50. 
Rabanus Maurus syntyi aatelisperheeseen Mainzissa, ja opiskeli Toursissa Alkuinin ohjauksessa.
Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarinen

Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Ilmarinen perustettiin vuonna 1924 Viipurissa vahinkovakuutusyhtiö Karjalan sisaryhtiöksi. 
Talvisodan jälkeen yhtiön pääkonttori siirtyi Helsinkiin, jatkosodan alussa takaisin Viipuriin ja jälleen Helsinkiin, kun Viipuri menetettiin toistamiseen vuonna 1944. 
Vuonna 1947 Ilmarisen pääomistaja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola fuusioi Ilmarisen, Karjalan ja Imatran uudeksi yhtiöksi, joka nimettiin Imatra-Karjalaksi. Viimeisenä itsenäisenä toimintavuonna 1947 Ilmarisen vakuutusmaksutulot olivat 4 miljoonaa markkaa. 
Yhtiön toimitusjohtajana oli vuodesta 1925 raumalaissyntyinen Lauri Haaksi (1893–1964). Hänen edeltäjänsä oli lyhyen aikaa Karjalan toimitusjohtaja K. O. Ifström.
Manne Siegbahn

Karl Manne Georg Siegbahn (3. joulukuuta 1886 – 26. syyskuuta 1978) oli ruotsalainen fyysikko, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon 1924 löydöistään röntgenspektroskopian alalta.
Siegbahn väitteli tohtoriksi Lundin yliopistosta vuonna 1911. Väitöskirjan otsikko oli "Magnetische Feldmessungen" (magneettikenttämittauksia). Opintojensa aikana hän toimi professori Johannes Rydbergin assistenttina. Vuodesta 1912 vuoteen 1937 Siegbahn kehitti uusia menetelmiä ja laitteita röntgenspektroskopiamittauksiin, mistä hänet myöhemmin Nobelin palkinnolla palkittiin. Vuonna 1920 Rydbergin kuoltua hän sai professorin viran ensin Lundin yliopistosta, sittemmin vuonna 1923 Uppsalan yliopistosta, ja vuonna 1937 Ruotsin kuninkaallisesta tiedeakatemiasta.
Siegbahn meni naimisiin Karin Högbomin kanssa 1914 ja he saivat kaksi poikaa. Toinen pojista, Kai Manne Börje Siegbahn, jakoi vuonna 1981 Nobelin fysiikanpalkinnon Nicolaas Bloembergenin ja Arthur Leonard Schawlowin kanssa.
Parannus

Parannus on kristillisessä terminologiassa yksilön toimintaa, joka kuuluu osana yksilön muuttumiseen Jumalalle otolliseksi. Parannuksen ja uskon suhde kuuluu olennaisena osana vanhurskauttamisoppiin. Vaikka kristittyjen kesken vallitsee varsin suuri yksimielisyys siitä, että Jeesus Kristus vapahtaa syntisen ihmisen, eri kirkkokunnilla on hyvinkin erilaiset näkemykset yksilön pelastumisen mekanismista. 
Luterilaisessa teologiassa parannus on uskon aikaan saama ilmiö, jossa yksilö luopuu Pyhän Hengen johdattamana synnillisestä elämästä ja tekee lähimmäisilleen rakkauden tekoja. Parannusta edeltää usein Jumalan lain tuntemuksen aiheuttama kauhu, josta usko Jeesuksen sovitustyöhön vapauttaa. Luterilaisessa teologiassa jo pelkkä usko on riittävä ehto pelastumiselle, mutta se aiheuttaa pelastuneessa mielenmuutoksen, joka näkyy hyvänä elämänä. Koska yksilö on kuitenkin altis pahaan läpi elämänsä, parannus jää väistämättä epätäydelliseksi. Tämä ei kuitenkaan haittaa, sillä Jeesuksen sovitustyö tekee yksilöstä Jumalan edessä täydellisen.
Sucre (osavaltio)

Estado Sucre on yksi 23:sta osavaltiosta, joihin Venezuela on jaettu. Osavaltion pääkaupunki on Cumaná. Sucren pinta-ala on 11 800 km², ja asukkaita oli vuoden 2011 laskennassa noin 896 000.
Kunnat.
Sucre muodostuu 15 kunnasta (), jotka ovat (kunnan hallinnollinen keskus suluissa):
Päivän lööppi

Päivän lööppi (myöhemmin Päivän Hytönen) oli suomalainen televisiokanava Nelosella vuosina 1997–1998 esitetty päivittäinen ajankohtaisohjelma. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 1. kesäkuuta 1997, samana päivänä kun televisiokanava Nelonen aloitti lähetyksensä. 
Ohjelman pääjuontajana toimi Mattiesko Hytönen. Alun perin ohjelmaan kaavailtiin juontajaksi Simo Rantalaista, mutta pahoinpitelykohun seurauksena hänet hyllytettiin. Ohjelman alkuaikoina toisena juontajana toimi Wilma Schlizewski, ja katureportterina Jari Komulainen. Ohjelmassa haastateltiin kulloisenkin päivän iltapäivälehden lööppiin liittyvää julkisuuden henkilöä. Haastattelujen lisäksi Hytönen osallistui erilaisiin aktiviteetteihin. Esimerkiksi eräästä ohjelmasta nousi kohu, kun juontaja Hytönen benjihyppäsi, jolloin köysi katkesi ja Hytönen lämähti hurjalla vauhdilla veteen. Ohjelman lopussa ei selvinnyt selvisikö hän hengissä. Myöhemmin selvisi, että kohtauksessa oli käytetty stunttina nukkea. 
Päivän lööppi populäärikulttuurissa.
Jope Ruonansuu levytti vuonna 1997 kappaleen "Mattiesko Hytönen", jossa viitataan Päivän lööppi -ohjelmaan. Kappale julkaistiin Ruonansuun studioalbumilla "Vara Mara" sekä erillisenä singlenä kappaleen "Kaikki menee kuin sovittelee" kanssa.
Peter Lindgren

Peter Sven Malcolm Lindgren (s. 6. marraskuuta 1973) on ruotsalainen muusikko, kitaristi. Parhaiten hänet tunnetaan ruotsalaisen progressiivisen metalliyhtye Opethin toisena kitaristina, jonka tehtävistä hän erosi toukokuussa 2007.
Lindgren käyttää soittaessaan PRS:n ja Gibsonin kitaroita, Laneyn vahvistimia sekä BOSSin efektipedaaleita.
Opeth.
Lindgren liittyi Opethiin vuonna 1991. Vaikka hänen pääinstrumenttinsa oli kitara, hän liittyi yhtyeeseen keikkabasistiksi. Samana vuonna Lindgren sai kuitenkin Opethissa pysyvän aseman, kun silloinen kitaristi Kim Pettersson jätti yhtyeen ja Lindgren saattoi siirtyä omaan kitaristin rooliinsa. Lindgren on ollut myös mukana yhtyeen kappaleiden tekemisessä, vaikka pääpaino säveltämisessä onkin laulaja-kitaristi Mikael Åkerfeldtillä. Lindgren on soittanut Opethin jokaisella studioalbumilla vuoteen 2005 asti.
Opethin kitaristina Lindgren soitti yhdessä laulaja-kitaristi Åkerfeldtin kanssa kitarasoolot. Lindgren ja Åkerfeldt soittivat sooloja kappaleissaan jokseenkin yhtä paljon ja sen mukaan, kummalle tietyn kappaleen soolo milloinkin sopi.
Diskografia.
Opeth
Mikael Källman

Paul Mikael Källman (s. 12. helmikuuta 1964 Karjaa) on entinen suomalainen käsipalloilija. Hän on lajin kaikkien aikojen menestynein suomalaispelaaja. Källman on valittu Suomen parhaaksi käsipallonpelaajaksi 14 kertaa: vuosina 1985–1996 sekä 2000 ja 2002.
Pelaajaura.
Seurataso.
Källman aloitti käsipallon pelaamisen 12-vuotiaana Karjaan BK-46:ssä vuonna 1976 ja pelasi seuran edustusjoukkueessa 1980–1987.
Seuraavana vuonna hän siirtyi ammattilaiseksi Saksan Bundesligan SG Wallau-Massenheimiin. Wallau-Massenheimissä hänet valittiin parhaaksi ulkomaalaiseksi pelaajaksi neljä kautta ja yleisö valitsi hänet Bundesligan parhaimmaksi pelaajaksi 1992. Hän voitti Saksan mestaruuden kaksi kertaa, Saksan cupin kaksi kertaa, Saksan supercupin kerran ja EHF-cupin kerran.
Yhdeksän vuoden jälkeen Källman palasi Suomeen ja pelasi Ekenäs IF:ssä yhden kauden. Tämän jälkeen Källman siirtyi taas Saksaan, TUSEM Esseniin missä hän pelasi kaksi vuotta. Uran päätteeksi Källman pelasi BK-46:ssa 1997–2003. Yhteensä Källman teki SM-sarjassa 2560 maalia.
Maajoukkue.
Suomen maajoukkueessa Mikael Källman pelasi 117 A-maaottelua ja teki niissä yhteensä 768 maalia. Ensimmäisen A-maaottelunsa Källman pelasi 7. helmikuuta 1982 Belgiaa vastaan. Hän teki ottelussa viisi maalia. Sadannen A-maaottelunsa hän pelasi 6. marraskuuta 1994 Riihimäellä Ruotsia vastaan. Viimeisen A-maaottelunsa Källman pelasi 6. huhtikuuta 1997 Sveitsiä vastaan. 
Valmentajaura.
Mikael Källman valmensi Karjaan BK-46:tta kaudesta 2001–2002 kauteen 2007–2008. Ensimmäiset kaudet hän toimi pelaajana-valmentajana, mutta vuonna 2003 hän lopetti pelaajauransa ja ura jatkui ainoastaan valmentajana. Hän johti BK:n kolmeen Suomen mestaruuteen, joista kaksi ensimmäistä tuli pelaaja-valmentajana. 
Källman siirtyi kaudelle 2008–2009 valmentamaan Kauniaisten HC Westiä, joka heti ensimmäisellä valmennuskaudella voitti käsipallon miesten Suomen cupin. 
Kesäkuussa 2009 Källman valittiin kaksivuotisella sopimuksella Suomen miesten käsipallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Kaudella 2009-2010 loukkaantumisista läpi kauden kärsinyt West saavutti Källmanin johdolla toistamiseen hopeaa. Suoritus tiesi Källmanille kauden päätteeksi vuoden valmentajan titteliä. 
HC West voitti seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 2010-2011. Mestaruus on Källmanille kaikkiaan uran 11. ja valmentajana toinen ja tiesi toisena vuotena peräkkäin vuoden valmentajan titteliä.
Källman solmi keväällä 2015 kolmen vuoden valmennussopimuksen Atlas Vantaan kanssa, mutta se purettiin jo elokuussa 2016.
Perhe ja siviiliura.
Källman asuu Tammisaaressa ja työskentelee poliisina. Hänellä on neljä lasta. Hänen poikansa Benjamin Källman on jalkapalloilija.
Helsingin seudun opiskelija-asuntosäätiö

Helsingin seudun opiskelija-asuntosäätiö sr (Hoas) on vuonna 1969 perustettu säätiö, joka vuokraa asuntoja Helsingin, Vantaan, Espoon ja Kauniaisten alueella toimivien peruskoulun jälkeisten oppilaitosten päätoimisille tutkinto-opiskelijoille.
Vuoden 2020 lopussa Hoas omisti 10 050 asuntoa, joissa asui yhteensä noin 17 900 henkilöä. Asuntojen yhteenlaskettu pinta-ala oli yli 480 000 neliömetriä. Asunnoista suurin osa sijaitsee Helsingissä ja runsas neljännes Espoossa. Vuokrattavia asuntotyyppejä ovat soluasunnot, perheasunnot, kaveriasunnot, yksiöt ja kaksiot. 
Vuonna 2020 säätiön liikevaihto oli noin 76 miljoonaa euroa ja liikevoitto noin 13,9 miljoonaa euroa. Asuntojen keskivuokra oli 13,30 €/m²/kk ja säätiön palveluksessa oli keskimäärin 74 henkilöä. Säätiöllä on toimitilat Pohjoisella Rautatiekadulla Kampin ja Etu-Töölön rajalla.
Säätiön hallituksen puheenjohtaja on Mikko Myllys ja toimitusjohtaja rakennusneuvos Matti Tarhio. Hoas on ollut vuodesta 1994 lähtien Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARAn nimeämä yleishyödyllinen asuntoyhteisö.
Soluasunnot.
Hoas ilmoitti vuonna 2019 luopuvansa tuhannesta soluasunnosta ja rakennuttavansa 3 000 uutta yksiötä, koska säätiön mukaan opiskelijat eivät halua soluasuntoja. Yksinasumisen suosio oli kasvanut useiden vuosikymmenien ajan. Kesällä 2024 kuitenkin ilmoitettiin, että soluasuntojen kysyntä oli jälleen kasvanut Orpon hallituksen päätettyä siirtää opiskelijat yleisen asumistuen piiristä opintotuen asumislisän saajiksi.
Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri

Perussuomalaisten Etelä-Pohjanmaan piiri on Perussuomalaisten Vaasan vaalipiirin eteläisessä osassa toimiva piirijärjestö. Piirin toimisto sijaitsee Seinäjoella. Vaalipiirin pohjoisosassa toimii Perussuomalaisten Keski-Pohjanmaan piiri. Piirin puheenjohtajana toimii Matti Heinonen. Piirisihteerinä toimii Petri Saunamäki ja Taloudenhoitajana Mikael Ö.
Filmstudio Babelsberg

Filmstudio Babelsberg on filmistudio, joka sijaitsee Babelsbergin kaupunginosassa Potsdamissa Saksassa. Studiolla on merkittävä historiallinen arvo maailman vanhimpana suuren luokan filmistudiona. Se perustettiin vuonna 1911. Legendaarisia elokuvia, kuten Fritz Langin "Metropolis" (1927) ja Marlene Dietrichin tähdittämä "Sininen enkeli" (1930) on kuvattu täällä.
Nykyisin Filmstudio Babelsberg on kansainvälisesti tunnustettu täydenpalvelun tuottaja ja saksalaisen 
ja kansainvälisen televisio- ja elokuvatuotannon keskus. Se on yksi Euroopan johtavista kuvauspaikoista, jossa on kuvattu myös Hollywood-elokuvia kuten "V niin kuin verikosto" (2005) ja "Vaarallinen tehtävä III" (2006). Studioon sisältyy myös teemapuisto Filmpark Babelsberg, jossa vierailijat pääsevät nauttimaan muun muassa elokuvien historiasta ja stunttishowsta.
Kansan ääni (2002)

Kansan ääni on Suomen työväenpuolueen, Kommunistien liiton, EU:n vastaisen kansanrintaman (EUVKr) ja Sodan ja fasisminvastaisen työn (SFT) julkaisema, kuudesti vuodessa ilmestyvä sanomalehti. Lehden kannessa sen ilmoitetaan olevan ”mielipidelehti työn, toimeentulon, rauhan ja kansanvallan puolesta”.
"Kansan ääni" perustettiin vuonna 2002 kommunistisen työväenpuolueen hajottua kysymykseen liittoutumisesta. KTP:n Helsingin piirijärjestö kannatti osallistumista uuteen Muutosvoimat Suomi -puolueeseen, mutta puolueen enemmistö vastusti tätä ja erotti linjan kannattajat sekä kyseisen piirijärjestön. Erotetut aloittivat pian yhteistoiminnan, ja perustettiin uusi lehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi vappuna. "Kansan äänen" ensimmäiseksi päätoimittajaksi valittiin KTP:n "Työkansan sanomia" 1997–2002 päätoimittanut ja erotetuksi tullut Reijo Katajaranta.
Suomen työväenpuolue liittyi "Kansan äänen" julkaisijajärjestöihin numerosta 1/08 alkaen.
Parentaalinen investointi

Parentaalinen investointi (, lyhenne PI) on Robert Triversin vuonna 1972 esittelemä käsite, joka tarkoittaa sellaista vanhemman lapseensa tekemää sijoitusta, joka parantaa lapsen mahdollisuuksia jäädä eloon vanhemman toisiin jälkeläisiinsä sijoittamisen kustannuksella. Esimerkiksi jos äidillä on kaksi lasta, X ja Y, ja X:lle annetaan kilogramma hedelmiä, suurin osa tämän kilogramman hedelmiä edustamasta PI:stä mitataan Y:n todennäköisyytenä kuolla, koska se ei saanut syödäkseen kyseisiä hedelmiä. PI mittaa muiden, joko syntyneiden tai syntymättömien lasten odotettavissa olevaa elinaikaa. Geneettisesti ei ole kuitenkaan syytä pitää suosikkeja, koska sukulaisuus kaikkiin jälkeläisiin on sama. Optimaalisena strategiana voidaan pitää investointia tasapuolisesti suurimpaan lapsimäärään, joka voidaan kasvattaa siihen ikään saakka, kunnes ne saavat omia jälkeläisiä. Kuitenkin voidaan olettaa että eräs jälkeläinen on ns. rääpäle, jolla ei ole odotettavissa yhtä pitkää elinikää kuin muilla, joten sen osuus PI:stä kannattaakin joissain olosuhteissa kohdistaa muihin jälkeläisiin, jotta saavutetaan optimaalinen lopputulos. 
Robert Triversin parentaalisen investoinnin teoria ennustaa, että sukupuolista se, joka investoi jälkeläisiinsä enemmän (maidontuotanto, kasvatus, suojelu), myös valitsee puolison ("Triversin sääntö").
Jeannot Szwarc

Jeannot Szwarc (21. marraskuuta 1937 Pariisi, Ranska – 14. tammikuuta 2025 Loches, Ranska) oli ranskalaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Szwarc ohjasi urallaan lukuisia televisiosarjoja vuodesta 1956 lähtien. Vuonna 1972 hän ohjasi ensimmäiset elokuvansa televisiolevitykseen, ja seuraavana vuonna sai ohjattavakseen ensimmäisen teatterilevitykseen päässeen filminsä "Extreme Close-Up". Elokuvan menestys jäi vähäiseksi. Ensimmäinen tunnetumpi ohjaustyö Szwarcin uralla oli scifikauhu "Nilviäiset" (1975). Elokuva keräsi vain 3,6 miljoonan dollarin lipputulot.
Läpimurto.
"Tappajahai"-jännityselokuvan kerättyä yli 450 miljoonan dollarin lipputulot vuonna 1975, ryhdyttiin paria vuotta myöhemmin suunnittelemaan menestykselle jatko-osaa. Esiosan ohjannut Steven Spielberg ja esiosan yksi tähdistä Richard Dreyfuss olivat ehdolla ohjaajaksi, mutta kieltäytyivät. Ohjaajaksi valittiin John D. Hancock, joka oli ohjannut aikaisemmin mm. "Taistelu elämästä" -menestysdraaman. Hänet kuitenkin erotettiin, ja Szwarc palkattiin ohjaajaksi. Pääosaan saatiin esiosan Roy Scheider. Elokuva oli odotettu hitti, joka keräsi 187 miljoonan dollarin lipputulot. Samalla se jäi vielä kaksi jatko-osaa saaneen "Tappajahain" parhaaksi jatko-osaksi.
"Tappajahai 2" -elokuvan myötä Szwarc pääsi ohjaamaan draaman "Kerran jossakin" (1980), joka maksoi itsensä takaisin, mutta oli silti vain pieni menestys teatterilevityksessä. Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden puvustuksestaan. Seuraavaksi valmistunut "Enigma" (1982) oli kuitenkin vielä pienempi menestys, jonka lipputulot jäivät alle miljoonan dollarin. 
Vuonna 1984 ensi-iltansa saanut "Supertyttö" oli jatko-osa/spinoff menestyksekkäästä "Superman"-elokuvasarjasta, joka Szwarcin ohjauksessa menestyi heikosti. Elokuva oli avausviikonloppunsa katsotuin, mutta lopulta elokuva jäi sarjan huonoiten tuottaneeksi elokuvaksi. Hieman paremmin menestyi joulumarkkinoille vuonna 1985 suunnattu "Joulupukki"-fantasiaelokuva, joka jäi tappiolle yli puolet tuotantokustannuksistaan, ja jäi samalla Szwarcin uran viimeiseksi suureksi elokuvaksi. Tämän jälkeen hän sai ohjattavakseen enää pienen budjetin b-luokan tuotantoja.
Joe Alves

Joseph M. Alves Jr. (s. 21. toukokuuta 1936 San Leandro, Kalifornia Yhdysvallat) on työskennellyt elokuva-alalla lavastajana, tuotantosuunnittelijana, second unit -ohjaajana, tuottajana, tehostemiehenä sekä ohjaajana. Hän oli ehdolla parhaasta lavastuksesta Steven Spielbergin elokuvasta "Kolmannen asteen yhteys" (1977). 
Alves työskenteli second unit -ohjaajana kahdessa ensimmäisessä "Tappajahai"-elokuvassa ja "Tappajahai 2" -elokuvan yhteistyötuottajana. Vuonna 1982 hänet palkattiin ohjaamaan elokuvasarjan kolmatta eli viimeistä edellistä osaa, "Tappajahai 3" (1983). Elokuva kuvattiin kolmiulotteisena, ja sen oli tarkoitus alun perin parodioida "Tappajahai"-elokuvia, kun Joe Dante oli vielä ehdolla ohjaajaksi. Lopulta Alves palkattiin tehtävään. 20,5 miljoonaa dollaria maksanut elokuva tuotti teattereissa yli 87 miljoonaa dollaria. "Tappajahai 3" on jäänyt Alvesin ainoaksi ohjaustyöksi.
Raila Leppäkoski

Raila Sinikka Leppäkoski (s. 3. maaliskuuta 1950 Jyväskylä) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Teatterikorkeakoulun ohjaajantyön professorina 1989–1995 ja näyttelijätyön professorina 1997–2002. Leppäkoski on myös tehnyt käsikirjoituksia ja näytellyt. Lisäksi hän on suomentanut näytelmiä.
Raila Leppäkoski kirjoitti ylioppilaaksi 1969 ja valmistui Suomen teatterikoulun ohjaajalinjalta 1974. Hän toimi Ylioppilasteatterin taiteellisena vastaavana vuosina 1975–1981. Hän on ollut ohjaajana Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. 
Vuoden 2014 alusta Leppäkoski on nimitetty Helsingin kaupunginteatteriin kuuluvan Lilla Teaternin taiteelliseksi johtajaksi.
Leppäkosken isä oli toimittaja Johan Edvard Leppäkoski. Leppäkoski oli naimisissa ohjaaja Arto af Hällströmin kanssa 1980–1996. 
Leppäkoski palkittiin vuonna 2005 Pro Finlandia -mitalilla ja Ida Aalberg -mitalilla 2015.
Iivi

Iivi ("Vestiaria coccinea") on havaijinpeippoihin eli vanhalta nimeltään vaatelintuihin ("Drepanidinae") kuuluva lintulaji. Iivi on Vestiaria-suvun ainoa laji. Iivi on Havaijin tunnetuimpia eläimiä ja symboleita.
Koko ja ulkonäkö.
Iivi on noin 15 cm pitkä lintu ja se on väritykseltään punainen lukuun ottamatta mustia siipiä ja pyrstöä. Lennossa näkyy linnun valkoinen siipilaikku. Linnun pitkä ja käyrä nokka lienee kehittynyt erityisesti meden imemiseen torvimaisista kukista.
Esiintyminen ja pesintä.
Iiviä tavataan kaikilla Havaijin pääsaarilla. 1800-luvulta alkaen sen elinalue on pienentynyt sairauksien, kuten malarialoisen ("Plasmodium relictum"), ja uusien lajien saapumisen takia. Nykyään se elää korkeammilla paikoilla, joissa ilma on liian kylmää malariaa levittäville hyttysille. Iivi rakentaa avoimen, löyhästi kasatun, kuppimaisen pesänsä maahan.
Ravinto.
Nykyään iivit imevät metensä lähinnä ohia-puiden ("Metrosideros polymorpha" -hehkupuulajin) pienistä kukista; iivin nokka onkin pienentynyt viimeisen sadan vuoden aikana.
Userkaf

Userkaf oli muinaisen Egyptin faarao vuosina 2465–2458 eaa. ja viidennen dynastian perustaja. Hän rakennutti pyramidiryhmän Sakkaraan.
Hän oli samaa perhettä kahden seuraavan faaraon, Sahuren ja Neferirkare Kakain kanssa. Toisten lähteiden mukaan Userkaf oli heidän isänsä, toisten mukaan veljensä. 
Egyptiläinen Nobel-kirjailija Naguib Mahfouz on kirjoittanut Userkafista kertovan novellin, joka on julkaistu vuonna 1938.
Sinulle äiti (albumi)

Sinulle äiti on Sleepy Sleepersin esikoisalbumi vuodelta 1975. Se äänitettiin saman vuoden kesällä Lahden Microvox-studiossa.
Kappaleet.
"Linda, kerro hinta" ilmestyi alun perin Sleepy Sleepersin ensimmäisen singlen "Kuka mitä häh?" B-puolella.
Livet I Bordell

Livet I Bordell on Sleepy Sleepersin toinen studioalbumi.
Albumin äänitykset tehtiin Tukholman Marcus Music -studiolla ja se julkaistiin 1976. Levy-yhtiö oli EMI. Remasteroituna CD:nä albumi ilmestyi vuonna 2001. Kyseisen CD-version kansilehtiin on saatesanat kirjoittanut Santtu Luoto.
Kappaleet.
Singlekappaleet "Traktori" ja "Mikä meno täällä on päällä" eivät olleet mukana alkuperäisellä LP:llä. Traktori on Hectorista tehty pilkkalaulu.
Holiday in New York ’59

Holiday In New York '59 on Sleepy Sleepersin neljäs studioalbumi vuodelta 1978.
Kokoonpano.
Mukana myös:.
Äänitys ja miksaus: Pekka Nurmikallio, Microvox, Lahti
Spurilan kartano

Spurila on kartano Paimiossa. Se on tunnettu keskiajalta lähtien.
Nimi.
Spurila on nimenä syntynyt tilan keskiaikaisen omistajan sukunimestä. Paimiossa asui laivanrakentajasukuja, jotka rakensivat kevyitä laivoja viikinkien tapaan. Laivanrakentamisessa pora tai napakaira oli keskeinen työkalu. Paimiossa esiintyy 1300- ja 1400-luvulla Pora/Poranpoika, Nikkarinpoika ja Kairanpoika (Odygd) nimisiä rälssimiehiä. Paimiolaisen Erik Poran (1381–1405) sinetissä on kaksi napakairaa. Hän ja hänen jälkeläisensä omistivat Paimiossa kartanon, jota alettiin myöhemmin kutsua Spurilaksi. Pora-nimi on muutamassa sukupolvessa ruotsalaistunut ja muuttunut Puraksi, Pureksi, Sporeksi, Spureksi. Kartano tunnetaan asiakirjoissa Spoorila, Sporilla, Spårilla nimisenä 1500-luvulla. Metsästystorvea vaakunassaan kantavan paimiolainen rälssisuku sai kartanon haltuunsa avioliiton kautta 1526. Kartanon nimi esiintyy ensimmäisen kerran Spurila-muodossa vuonna 1530. Viimeksi mainittu aatelissuku otti käyttöön nimen Jägerhorn af Spurila vuonna 1634.
Rakennukset.
Spurila oli ainakin 1500-luvulla asuinkartano. Asiakirjatietojen mukaan kartano paloi 1602. Nykyinen päärakennus on alkujaan 1700- ja 1800-luvulta, vaikkakin hirret ovat osaksi 1600-luvulta. Kartano on uusittu täydellisesti 1930-luvulla. 
Punatiilinen uusgoottilainen viljamakasiini on vuodelta 1870, ja kartanomiljöö on puistomainen.
Muinaisjäännöksiä.
Spurila on rautakautinen muinaisjäännösalue, jonka vanhimmat hautalöydöt ajoittuvat vanhempaan roomalaiseen rautakauteen (0-200 jaa.) ja nuorimmat ristiretkiaikaan (1050–1150 jaa.). Alueelta on myös kivi- ja pronssikautisia asuinpaikkalöytöjä. Kalmisto on polttokenttäkalmisto, josta maan päälle on näkyvissä vain muutamia yksittäisiä hautarakenteita, kuten kivistä ladottu suorakaide ja kaksi pitkänomaista haudan merkkikiveä. Spurilan haudoista on löydetty Suomen vanhin värjätty tekstiilifragmentti ja joitakin oloissamme ainutlaatuisia esineitä, kuten Itämeren alueelta peräisin olevia kaularenkaita.
Baião (musiikki)

Baião on koillisbrasilialainen rytmikuvio, jonka pohjalta on kehittynyt monimuotoista musiikkia. Sen pääinstrumentti on zabumba-niminen kaksipäinen bassorumpu, jota soitetaan nuija toisessa kädessä, kapula toisessa, kumpikin lyöden rummun eri päihin. Jokaiseen baiaon tahtiin kuuluu kolme nuijan iskua, joista keskimmäinen on voimakkain. Jos merkitään heikkoa ja voimakasta nuijan iskua tum ja TUM, ja kapulan iskuja tik, on baiao-rytmi "tumtik-TUMtik-tumtik, tumtik-TUMtik-tumtik". 
Baião perustuu Koillis-Brasilian alkuperäiskansojen musiikkiin, mutta se on saanut vaikutteita maahanmuuttajilta. Afrikasta tuli vuorolaulun (kysymys-vastaus; esilaulaja-kuoro) perinne ja Euroopasta perinteisiä tansseja (polkka, masurkka).
Baiaon kanta-aluetta on Pernambucon osavaltio, mutta se on levinnyt laajemmalle Brasiliaan ja antanut vaikutteita jopa São Paulon ja Rio de Janeiron musiikkiin. Baiaolla on maalaismainen maine, ja kaupunkilaiset ovat halveksineet sitä vuosikymmenten ajan.