tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Messinan maanjäristys 1908

Messinan maanjäristys 28. joulukuuta 1908 tuhosi Messinan kaupungin lähes kokonaan. Järistys on ollut Euroopan historian suurin maanjäristys. Sen voimakkuus oli Mw 7,1. Järistystä seurasi tsunami, jossa kuoli tuhansia. Järistyksessä kuolleiden kokonaismäärä on eri arvioiden mukaan 75 000–200 000 ihmistä.
Messinan väkiluku oli tuolloin 150 000. Kaupunki oli tuhoutunut monta kertaa aiemminkin, joten sen rakennuskanta oli melko nuorta. Maanjäristyksen jälkeen se rakennettiin melkein kokonaan uudelleen. Asukkaat siirtyivät rakennusvaiheen ajaksi eri puolille Italiaa, osa lähti pysyvästi Yhdysvaltoihin.
Italia sijaitsee mannerlaattojen välisessä saumakohdassa. Laattojen merenalaiset liikkeet aiheuttivat törmäyksen, joka tuntui maanjäristyksenä Messinassa.
Glehninkuusi

Glehninkuusi ("Picea glehnii") on sinisävyinen havupuu, jota kasvaa luonnonvaraisena Hokkaidolla, Sahalinilla ja Kuriilien eteläosissa. Toisin kuin euroopankuusi, se on pioneeripuu, joka voi olla avoimen paikan, kuten hakkuuaukion tai metsäpalon jättämän aukon, ensimmäinen puulaji.
Glehninkuusi kasvaa 5–20 metriä korkeaksi, joskus jopa 30-metriseksi. Sen neulaset ovat toisesta vuodesta alkaen sinisävyiset, joten ensimmäisen kesän vuosikasvaimet erottuvat kirkkaammanvihreinä.
Veikko Larkas

Veikko Viljo Vilhelm Larkas (ent. "Lindberg ", 27. maaliskuuta 1909 Helsinki – 3. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Larkas valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1938. Valmistumisensa jälkeen hän toimi muun muassa Lääkintöhallituksen arkkitehtina. Oman toimiston Larkas perusti vuonna 1947. Larkas oli mukana Kuopion keskussairaalan suunnittelijana ja Uno Ullbergin avustajana Lastenklinikan suunnittelutyössä, mutta erityisesti hän on tullut tunnetuksi lukuisten kirkkojen arkkitehtina. Larkaksen kirkoissa voi nähdä vaikutteita Suomen keskiaikaisista kivikirkoista.
Larkas oli naimisissa arkkitehti Laura Järven kanssa.
Anders Johansson (rumpali)

Anders Johansson (s. 25. toukokuuta 1962 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen rumpali.
Johansson tunnetaan metalliyhtye HammerFallista, johon hän kuului vuosina 1999–2014. 1980-luvulla hän kuului Silver Mountainiin ja Yngwie Malmsteenin Rising Force -yhtyeeseen. Hän on julkaissut myös kaksi sooloalbumia ja useita albumeita veljensä, kosketinsoittaja Jens Johanssonin kanssa (nimillä The Johansson Brothers ja Johansson) sekä tehnyt yhteistyötä muun muassa Jonas Hellborgin ja Benny Janssonin kanssa.
Johansson on pianisti Jan Johanssonin poika. Hän omistaa veljensä kanssa Heptagon Records -levy-yhtiön.
Brass Knuckles

Brass Knuckles on rap-artisti Nellyn viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 16. syyskuuta 2008.
Taustaa.
Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla ilmestymisestään 83 717 kappaletta ja se sijoittui sijalle 3. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. 12. joulukuuta 2010 albumi myi kultaa.
Mikkel Bødker

Mikkel Bødker (s. 16. joulukuuta 1989 Brøndby, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija.
Bødker on Coyotesin ensimmäisen kierroksen vuodelta ja koko varaustilaisuuden kahdeksas varaus. Hän on myös kaikkien aikojen korkein tanskalaisvaraus. Bødker on tanskalaisen Rødovren kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseurassaan 15-vuotiaaksi asti kunnes siirtyi ruotsalaisseura Frölundaan. Kaudella 2006–2007 Bødker oli 17-vuotiaana Frölundan 20-vuotiaiden joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Paras pistemies oli sittemmin niin ikään NHL:ään ensimmäisellä kierroksella varattu tanskalainen Lars Eller. Bødker pääsi pelaamaan myös kaksi ottelua Elitserienissä. 
Kahdet nuorten MM-kilpailutkin pelannut Bødker siirtyi Frölundasta OHL:n Kitchener Rangersiin kaudeksi 2007–2008 ja teki kaudella 73 pistettä, minkä jälkeen sai NHL-sopimuksen. Bødker voitti OHL:ssä mestaruuden.
Bødker on kehuttu yli- ja alivoimapelaaja, jolla on hyvä laukaus. Toisinaan häntä on syytetty liiasta syöttelystä erinomaisen laukauksensa takia. Bødkerin kaksi vuotta vanhempi isoveli Mads Bødker pelaa puolustajana Allsvenskan-joukkue Malmö Redhawksissa.
NHL:n työsulun aikana syyskaudella 2012 Bødker edusti Rauman Lukkoa.
Bødker on myös 17. syyskuuta 2009 ilmestyneen NHL 10 -pelin Tanskan version kansikuvapelaaja.
Colocolo

Colocolo (mapudunguniksi puuma) oli mapuchejen "toqui" eli päällikkö Araucon sodan alkuvaiheessa. Hän syntyi historioitsijoiden mukaan 1490 tai 1515 ja Colocolon komennossa oli 6 000 soturia, hän yritti päästä koko mapuche-armeijan päälliköksi mutta hän hävisi tarinan mukaan Caupolicánille. Lopulta hän toimi Caupolicánin alaisuudessa. Hänen kuolemansa ajankohdastakaan ei ole varmuutta, mutta riippuen lähteestä se tapahtui 1558 tai 1567.
Paulo Mendes da Rocha

Paulo Mendes da Rocha (25. lokakuuta 1928 Vitória, Brasilia – 23. toukokuuta 2021 São Paulo, Brasilia) oli brasilialainen arkkitehti. Vuonna 2006 hän sai Pritzker-palkinnon ja vuonna 2000 Mies van der Rohe -palkinnon latinalaisarkkitehtuurista.
Mendes da Rocha valmistui Universidade Presbiteriana Mackenzien arkkitehtuurilaitokselta vuonna 1954 ja vuonna 1955 hän avasi oman toimistonsa. Mendes da Rochan varhainen mestariteos on vuonna 1957 valmistunut Club Athletico Paulistanon liikuntasali, jota varten hän suunnitteli myös Paulistano-nojatuolin.
Mendes da Rocha yhdisti rakennuksissaan betoni- ja teräsrakenteita. Osakan Expo ’70 -maailmannäyttelyä varten hän suunnitteli Brasilian-paviljongin. Mendes da Rochan tunnetuimpia töitä ovat São Paulon yliopiston nykytaiteen museo (1975), Forma-huonekalunäyttelytila (1987) ja Brasilian kuvanveistosmuseo (1987–1992). Useampi São Paulon merkittävistä kulttuurirakennuksista on Mendes da Rochan käsialaa. Mendes da Rocha on toinen brasilialainen arkkitehti, joka on saanut Pritzker-palkinnon. Mendes da Rocha toimi São Paulon yliopiston arkkitehtuuriprofessorina vuoteen 1998.
Niko Valkeapää

Niko-Mihkal Valkeapää (s. 30. joulukuuta 1968 Enontekiö) on saamelainen lauluntekijä ja laulaja. Vuodesta 1990 lähtien hän on asunut Norjassa, jossa pitkään Koutokeinossa, jossa hän toimii opettajana. Hänen vanhempansa ovat Helena o.s. Laiti ja Nils-Henrik Valkeapää.
Valkeapää on voittanut Sámi Grand Prix -kilpailun vuosina 1994 ja 1995, Spellemannprisen 2003 avoimessa luokassa esikoislevyllään ja Liet-Lavlutin. Hän on laulanut festivaaleilla sekä Norjassa että Pohjoismaissa, esimerkiksi Bergenin Nattjazz-festivaalilla, Festspillene i Nord-Norgessa, Riddu Riđđussa ja Bodøssä olevassa Nordland Musikkfestukessa.
Sólstafir

Sólstafir on islantilainen metallimusiikin yhtye, joka on perustettu vuonna 1995.
Yhtye on julkaissut seitsemän studioalbumia. Sólstafir solmi levytyssopimuksen Season of Mistin kanssa kesäkuussa 2011.
Riddu Riđđu

Riddu Riđđu Festivála on vuosittainen musiikki- ja kulttuurifestivaali, jota pidetään Tromssan läänin Kaivuonon Olmavankassa. Festivaalin järjestänä toimii Riddu Riđđu Searvi ja tavoitteina ovat saamelaisten ja muiden alkuperäiskansojen kulttuurin ja -identiteetin edistäminen ja kehittäminen. Tästä syystä festivaalin esiintyjät tulevatkin usein muualta kuin pohjois-Norjasta. 
Festivaalia järjesttiin 17. kertaa vuonna 2008. Festivaaliohjelmistoon kuuluvat muun muassa konsertit, teatteriesitykset, seminaarit, kurssit, lasten festivaali, näyttelyt ja nuorisoleiri. 
Riddu Riđđu -festivaalissa soittaneisiin muusikkoihin kuuluvat muun muassa Mari Boine, Amoc, Ingor Ánte Áilo Gaup, Gåte, Wimme Saari, Saikho Namtchylak, Chirgilchin, Adjágas, Huun-Huur-Tu ja Transjoik.
Luettelo maailman korkeimmista saarista

Tämä on luettelo maailman korkeimmista saarista. Luetteloon on sisällytetty kaikki saaret, joilla on yli 2 000 metriä korkea huippu. Erikseen on lueteltu mantereet.
Luettelossa on mainittu maa, jonka alueella kyseinen huippu sijaitsee; erikseen on lueteltu maat, joiden aluetta sijaitsee samalla saarella.
Muita huomattavia saarella sijaitsevia vuoria.
Suuri osa seuraavista saarista on valittu listalle, koska ne ovat saarivaltion pääsaaria tai niiden korkeimpia kohtia.
Keminsaamelaiset

Keminsaamelaiset olivat Suomen nykyisen alueen sisällä itäisin niistä kansatieteellisistä ja historiallisista pääryhmistä, joihin saamelaiset vakiintuneesti on jaettu. He asuivat Kemin Lapissa Kuusamosta Inariin ulottuvalla alueella. Inarinsaame on Kemin Lapin saamelaiskielistä ainoa säilynyt, kun taas keminsaame on kattonimitys muiden lapinkylien kadonneille kielille tai murteille.
Keminsaamelaiset elivät alun perin metsästyksellä ja kalastuksella, mutta kun pääasialliset saaliseläimet metsäpeurat ja majavat oli saalistettu loppuun, ne korvattiin poroilla. Kuten muutkin saamelaiset, he harjoittivat saamelaista muinaisuskoa ja šamanismia. 1600-luvulla keminsaamelaiset alkoivat vähetä, kun he sulautuivat alueelle tuleviin suomalaisiin uudisasukkaisiin, jotka tulivat Ruotsin kuninkaan lupaamien vero- ja muiden helpotusten takia. Keminsaamelaiset puhuivat itäsaamelaisiin kieliin kuulunutta keminsaamen kieltä, joka on jo hävinnyt käytöstä. Kielessä oli paljon suomalaisia lainasanoja.
Keminsaamelaisista kertoo muun muassa Turun akatemian professori Mikael Wexionius teoksessaan "Epitome descriptionis Sueciae, Gothiae, Fenningiae et subjectorum provinciarum" vuodelta 1650. Hänen mukaansa he olivat kääntyneet kristinuskoon noin 20 vuotta aiemmin eli noin vuonna 1630. He asuivat kahdeksankulmaisissa kodissa, joiden keskellä oli nuotio. He käyttivät narulla kiristettäviä kenkiä ja poronnahkaisia vaatteita. Sekä miehet että naiset pitivät niiden päällä pitkää sinistä tai valkoista vaippaa rutenien tapaan. He ovat tehneet myös tinalankakirjontaa sekä metallisia koristevöitä. Poroja he ovat käyttäneet sekä vetojuhtina että ravinnoksi. Heillä on myös ollut koiria. Keminsaamelaiset eivät käyttäneet väkijuomia. He eivät suvainneet aviorikoksia eivätkä haureutta, ja rankaisivat niistä oman käden oikeudella. Varastaminen oli heille tuntematon käsite. Vieraita, ainakin pappeja, he kestitsivät ja ajeluttivat mielellään.
Savonrannan kirkonkylä

Savonrannan kirkonkylä on entisen Savonrannan kunnan kuntakeskus ja nykyään yksi Savonlinnan taajamista. Savonrannan kirkonkylän muodostamassa taajamassa on 434 asukasta (31.12.2016). Postinumeroalueella 58300 Savonranta on puolestaan 704 asukasta (31.12.2015).
Savonrannan kirkonkylä sijaitsee on seututien 474 varrella noin 56 kilometrin päässä Savonlinnan keskustaajamasta. Palveluita ovat peruskoulu (luokka-asteet 0-9), terveydenhoitopalvelut, kirjasto, posti, pankkipalvelut ja seurakunnan palvelut. Yhteispalvelupisteessä ovat lisäksi kunnan, poliisin, Kelan ja verotoimiston palvelut. 
Savonrannan kirkonkylällä toimii paikallisesta vuolukivestä uuneja valmistava Polarstone Oy. 
Kirkonkylän nähtävyyksiin kuuluvat Savonrannan kirkko, Orivirran saarto sekä Vuokalan koskipuisto ja mylly.
C. F. Martin &amp; Company

C. F. Martin &amp; Company eli Martin on yhdysvaltalainen akustisten kitaroiden ja kitarankielten valmistaja, jonka Christian Frederick Martin Sr. perusti vuonna 1833. C. F. Martin &amp; Company on siten maailman vanhin yhä olemassa oleva kitaravalmistaja. Nykyisin Martin on Yhdysvaltojen suurin akustisten kitaroiden valmistaja.
Martin on laadukkaimpia suursarjatuotantona kitaroita valmistavia yrityksiä. Uusien kitaroiden lisäksi myös sen kitarat ovat käytettyinäkin arvostettuja.
C. F. Martin &amp; Companyn pääkonttori on Pennsylvaniassa Nazarethissa.
Vau!!

Vau!! on lahtelainen 1970-luvun lopusta asti toiminut uuden aallon rockyhtye. Vau!! oli alkuvuodesta 1980 mukana Johannan julkaisemalla "3 vuotta myöhemmin" -kokoelmalla, jonka jälkeen se levytti Poko Rekordsille kaksi singleä vuosina 1980 ja 1981 ja yhden albumin vuonna 1981. Vuonna 2019 yhtye julkaisi albumin, jossa on uusia versioita kappaleista, joista yhtye oli tehnyt vuonna 1982 demoja tarkoituksenaan albumin kokoaminen.
Comeback 2019.
Vau!! -yhtye julkaisi albumin 37 vuoden tauon jälkeen lokakuussa 2019. Levyn kappaleet ovat kahta lukuun ottamatta vuonna 1982 äänitetyltä demolta. Alkuperäisestä demoilla soittaneesta kokoonpanosta uuteen Vau!! -kokoonpanoon saatiin rumpali Tapo Leppäsen lisäksi basisti Jari "Jarkki" Karjalainen. Kitariksi tuli lahtelaislähtöinen Ilkka Mattila. ja laulajaksi tuli Petri Rotsten. Valkokankaat-levy äänitettiin Lauri Elorannan studiolla Elorannan toimiessa myös tuottajana. Vanhojen demonauhoitusten kappaleiden lisäksi uudelle levylle äänitettiin Lahti-Rock '83 -kokoelmalla julkaistu Unelmat -kappale. Levylle äänitettiin cover-kappaleena "Penkki, puu ja puistotie". Muista Valkokankaat -levyn sävellyksistä vastaavat Jari Karjalainen ja Toni Kuusisto. Sanoitukset ovat Kari Kivelän. 
Kokoonpano.
16. maaliskuuta 1980 Microvoxilla äänitetyllä debyyttisinglellä Vau!!:n kokoonpano on Kari Kivelä (laulu), Matti Hanski (kitara), Harri Savilahti (basso) ja Esa Laaksonen (rummut). Ensimmäinen albumi äänitettiin elokuussa 1981 MSL-Studiolla ja sille oli tullut mukaan Jarkko Junttila (kitara ja syntetisaattori). Rumpaliksi oli vaihtunut Tapio "Tapo" Leppänen.
Vuoden 2019 kokoonpano on Petri Rotsten (laulu, akustinen kitara), Ilkka Mattila (kitara), Jari "Jarkki" Karjalainen (basso) ja Tapio "Tapo" Leppänen (rummut).
Juhani Horma

Juhani Horma (11. kesäkuuta 1930 Tampere – 25. joulukuuta 1995 Hattula) oli suomalainen purjelentäjä.
Horman lentoura kesti yli 50 vuotta. Se alkoi Parolan lentokentällä 14-vuotiaana 14. tammikuuta 1945, jolloin hän lensi Grunau 9-liitokoneella 10 sekunnin mittaisen lennon autohinauksella. Ura jatkui vielä senkin jälkeen, kun hän oli joutunut vakavaan onnettomuuteen vuonna 1970. Horma hinasi moottorikoneella purjelentokonetta, jonka lentäjä teki ohjausvirheen ja hinauskone syöksyi maahan. Palomestarina työskennellyt Horma joutui työkyvyttömyyseläkkeelle, mutta pystyi edelleen purjelentoon.
Horma osallistui useisiin purjelennon maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän sijoittui parhaimmillaan pronssille vuonna 1963. Hän osallistui myös SM-kilpailuihin yli 30 kertaa ja teki 22 Suomen ennätystä. Horma oli yksi tärkeimmistä toimijoista Räyskälän lentopaikan raivaamisessa harrasteilmailun käyttöön ja toimi purjelentokouluttajana 40 vuoden ajan.
Horma on palkittu lukuisilla kunnianosoituksilla toiminnastaan ilmailun hyväksi. Hän sai Harmon-patsaan 1964, Suomen Ilmailuliiton kultaisen ansiomerkin 1968 ja kansainvälisesti arvostetun Otto Lilienthal-mitalin 1987. Urho Kekkonen myönsi Hormalle vuonna 1979 lentokapteenin arvonimen ensimmäisenä pelkästään harrasteilmailun ansioista.
Horma lensi purjelentokoneella uransa aikana 8 000 tuntia ja 148 000 matkalentokilometriä.
Horma menehtyi 25. joulukuuta 1995, kun hän hukkui olleessaan auraamassa Lehijärven jäälle lentokenttää. Horman traktori upposi järveen, kun jää petti sen alta.
Musta ori (televisiosarja)

 
Musta ori ( myöhemmin ) on Young Artistilla palkittu kanadalainen televisiosarja perustuu löyhästi elokuviin "Musta ori" (1979) ja "Mustan orin paluu" (1983), jotka puolestaan pohjautuvat Walter Farleyn romaanisarjaan "Musta orhi" (1941–). Televisiosarjasta tuotettiin 78 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Family-kanavalla vuosien 1990–1993 aikana. Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran MTV3:lla vuonna 1993.
Tarina.
Sarjassa seurataan 15-vuotiaan kilparatsastajan Alec Ramsayn elämää ja hänen villiä oriaan, sekä heidän valmentajaansa Henry Dailya. Ramsayn isän kuoltua hän asuu äitinsä kanssa maatilalla, jossa he hoitavat erityisesti hevosiaan. Sarjan aikana käy myös ilmi, että Ramsay on ainut henkilö joka voi ratsastaa mustalla orilla ja että se häviää kilpailuja todella harvoin. Hevosella on myös erittäin voimakas temperamentti, paitsi poikaa kohtaan. Useimmat kilpailut ensimmäisellä kaudella ovat epävirallisia, kun taas toisella kaudella Ramsay saa kilparatsastajan paperit, ja voi osallistua rahakkaisiinkin kilpailuihin.
Tallinnan vanhakaupunki

Tallinnan vanhakaupunki () on Viron pääkaupungin Tallinnan vanhin osa, joka aikoinaan jakautui Toompean mäellä sijainneeseen linnaosaan eli yläkaupunkiin sekä myöhemmin linnan ympärille muodostuneeseen alakaupunkiin, jota hallitsi porvareiden, käsityöläisten ja kauppiaiden valitsema Tallinnan kaupunginraati. Vanhankaupungin osilla oli erilainen hallinto. Vanhassakaupungissa sijaitsee monia turistien suosimia nähtävyyksiä, kuten; Tallinnan raatihuone, Niguliste kirkko, Olevisten kirkko, Tallinnan tuomiokirkko ja Viron historianmuseo.
Vanhakaupunki valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1997.
Chris Núñez

Chris Núñez (s. 11. huhtikuuta 1973) on yhdysvaltalainen tatuoija. Hän omistaa osan Love Hate Tattoos -nimisestä tatuointiliikkeestä yhdessä Ami Jamesin kanssa. Tatuointiliikkeestä on tehty TLC:n reality-tv-ohjelma "Miami Ink".
Amerikankuubalainen Núñez sai ensimmäisen tatuointinsa 16-vuotiaana. Kyseinen tatuointi on kuitenkin uusien tatuointien alla. Núñez puhuu englannin kielen lisäksi sujuvasti myös espanjaa ja portugalia.
Tatuointifirman lisäksi Núñez omistaa osan Miamilaista vaateyritystä, DeVille USA:aa (Ami Jamesin ja Jesse Fleetin kanssa), sekä Miamilaisen yökerhon Love Hate Loungen Ami Jamesin kanssa.
Toompea

Toompea ( eli tuomiokirkonmäki) on mäellä sijaitseva alue Tallinnassa. Toompea muodosti keskiaikaisen Tallinnan yläkaupungin, joka erosi juridisesti alakaupungista. 
Toompea on Baltian klinttiin kuuluva kukkula. Noin 10 000 vuotta sitten Toompea muodosti klinttisaaren Baltian jääjärvessä ja ihmisasutusta lähialueelle syntyi viisi- tai kuusituhatta vuotta sitten. Sittemmin Toompeana mäellä oli räväläläisten tukikohta tai pakolinna, joka tunnettiin viroksi nimillä Litna tai Lidna. Venäläisissä kronikoissa paikka sai nimen "Kolõvan" ja viikingit kutsuivat sitä nimillä "Lindanäs" tai "Lyndanise". Tanskalaiset ristiretkeläiset tuhosivat Lyndanisen alkukesästä 1219 ja he alkoivat rakentaa sen tilalle omia varustuksiaan, joille Lätin Henrik antoi nimen "Castrum Danorum", eli tanskalaisten linna. Hieman myöhemmin tanskalaiset voittivat Lyndanisen taistelussa Rävälästä ja Harjumaalta heitä vastaan saapuneet virolaiset. Vuotta 1219 pidetäänkin Tallinnan tali Tanskan linnan perustamisvuotena. 
Toompealle eli Tallinnan tulevalle yläkaupungille alettiin rakentaa 1220-luvulla Tallinnan tuomiokirkkoa ja niin sanottua suurta linnoitusta ("castrum maius"). "Castrum minus" eli pieni linnoitus rakennettiin vuosien 1227–1229 välillä suuren linnoituksen sisälle. Pieni linnoitus ja suuri linnoitus muodostivat yhdessä Tallinnan yläkaupungin, joka oli oma juridinen kokonaisuutensa. Yläkaupunkia koski Valdemar-Eerikin läänityslaki, kun taas alakaupungille oli vuonna 1248 annettu Lyypekin kaupunginlaki. Yläkaupunkia hallitsivat vasallit, joita oli tanskalaisaikana 40–50. Poikkeuksen muodosti pieni linnoitus, jota hallitsi kulloinenkin maanherra, kuten esimerkiksi ritarikunta. Tuomiokirkkoa hallitsi puolestaan piispa ja tuomiokapituli. Tallinnan alakaupunkia hallitsi porvaristo. Koko Tallinnan vanhakaupunki suojattiin muurilla, mutta myös ylä- ja alakaupungin välillä oli muuri. Tanska myi Pohjois-Viron Saksalaiselle ritarikunnalle vuonna 1346, jolloin pieneen linnoitukseen rakennettiin konventtirakennus ja kastelli muuttui esilinnaksi. Esilinnan nurkkiin kohosi torneja, joista suurin oli 45,6 metriä korkea Pikk Hermann. Yläkaupunki kävi jo samalla vuosisadalla ahtaaksi ja monet vasallit muuttivatkin kartanoihin maaseudulle. Usein he omistivat kuitenkin myös kaupunkiasunnon muurien suojaamana turvapaikkana. 
Suuren linnoituksen keskiaikaiset rakennukset ovat sittemmin tuhoutuneet tulipaloissa Tallinnan tuomiokirkkoa lukuun ottamatta. Esilinnan konventtirakennuksesta tehtiin 1800-luvulla vankila ja 1920-luvulla sen paikalle rakennettiin riigikogun parlamenttirakennus. Esipihan itäosaan rakennettiin 1700-luvulla kuvermenttihallinnon palatsi ja pienen linnoituksen taakse valmistui vuonna 1900 Aleksanteri Nevskin katedraali.
Länsi-Pommerin voivodikunta

Länsi-Pommerin voivodikunta (, ) on yksi Puolan 16 läänistä eli voivodikunnasta. Lääni sijaitsee Puolan luoteisosassa ja kattaa lähes kokonaan historiallisen Taka-Pommerin alueen sekä Etu-Pommerin itäisimmän osan. Alue siirtyi Puolalle Saksalta toisen maailmansodan jälkeisissä rajanmuutoksissa. Voivodikunnassa on arviolta 1 710 482 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 22 892,48 neliökilometriä.
Länsi-Pommerin läänin rajaläänejä ovat Lubuszin voivodikunta etelässä, Ison-Puolan voivodikunta kaakossa ja Pommerin voivodikunta (historiallinen Vähä-Pommeri) idässä. Pohjoisessa voivodikunta rajoittuu Itämereen, lännessä sen naapureita ovat Saksan puolella Brandenburgin ja Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiot.
Länsi-Pommerin voivodikunta muodostui, kun Szczecinin ja Koszalinin voivodikunnat yhdistettiin paikallishallinnon uudistuksessa vuonna 1999. Läänin pääkaupunki on Szczecin.
Hallinto.
Länsi-Pommeri koostuu 18 piirikunnasta () ja kolmesta piirikunnista erillisestä kaupungista.
Säveltuokio

Säveltuokio ("Melody Time") on vuonna 1948 valmistunut Disneyn piirroselokuva. Elokuva muodostuu seuraavista itsenäisistä jaksoista: "Once Upon a Wintertime", "Bumble Boogie", "The Legend of Johnny Appleseed", "Little Toot", "Trees", "Blame It on the Samba" ja "Pecos Bill". Näistä "Once Upon a Wintertime" on dubattu suomeksi "Mikki Hiiren jouluaaton" VHS-julkaisuun nimellä "Muisto erään talven kaukaisen".
Nicolas Appert

Nicolas Appert (1749, Châlons en Champagne – 1841, Massy) oli ranskalainen kondiittori ja kokki, joka keksi säilykkeen.
Ranskan direktoriohallitus oli vuonna 1795 luvannut 12 000 frangin palkinnon sille, joka kykenisi keksimään riittävän ruoansäilöntämenetelmän armeijaansa varten. Kondiittori Appert innostui tästä, ja lukuisten kokeiden jälkeen hän ymmärsi että elintarvikkeet on kuumennettava kiehumispisteeseen, minkä jälkeen ne on suljettava ilmatiiviisti. Tällä tavoin hän tietämättään onnistui myös estämään botulismin vaaran säilykkeissään.
Clarence Carnes

Clarence Victor "The Choctaw Kid" Carnes (14. tammikuuta 1927 − 3. lokakuuta 1988) oli yhdysvaltalainen choctaw-intiaani ja nuorin tuomittu Alcatrazin vankilassa. Clarence Carnes syntyi Oklahomassa, Yhdysvalloissa.
Elämäkerta.
16-vuotiaana Carnes tuomittiin huoltoaseman työntekijän murhasta. Hänet sijoitettiin Graniten koulukotiin, jossa oli muitakin alaikäisiä vankeja. Vuonna 1945 Carnes päätti karata muutaman muun vangin kanssa koulukodista. Hän jäi kuitenkin kiinni ja tuomiota jatkettiin 99 vuodella. Syynä oli hänen paon aikana ottamansa panttivanki. Häntä ei kuitenkaan palautettu koulukotiin, vaan hänet lähetettiin USP Leavenworthin vankilaan Kansasiin suorittamaan rangaistustaan. Koska Carnes yritti paeta sieltäkin huhtikuussa 1945, hän sai viiden vuoden lisätuomion ja hänet sijoitettiin Alcatraziin. Siellä hänet arvioi vankilan psykiatri Romney M. Ritchey, joka havaitsi Clarencen olevan psykopaattinen sekä tunteiltaan epävakaa. 
Carnes saapui Alcatraziin 8. heinäkuuta 1945. Runsas vuosi myöhemmin, 2. toukokuuta 1946, Carnes oli osallisena pakoyrityksessä, joka tunnetaan nimellä ”Alcatrazin verinen taistelu”. Pakoyrityksessä kuoli kolme vankia sekä kaksi vankilan vartijaa. Carnes joutui kahden muun vangin kanssa oikeuteen syytettynä murhasta. Sam Shokley ja Miran Edgar Thompson tuomittiin teloitettavaksi kaasukammiossa, mutta Carnes tuomittiin 99 vuoden elinkautiseen, sillä hän ei ollut suoraan osallisena vartijoiden murhaan pakoyrityksen aikana. Carnes jatkoi rangaistuksensa kärsimistä vuoteen 1963, jolloin Alcatraz suljettiin. Clarence pääsi ehdonalaiseen vuonna 1973 203 vuoden tuomiostaan huolimatta. Ehdonalainen kuitenkin kumottiin hänen sinä aikana tekemiensä rikosten vuoksi, ja hänet palautettiin vankilaan jatkamaan tuomioitaan.
Kuolema.
Carnes kuoli aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin 3. lokakuuta 1988 liittovaltion vangeille tarkoitetussa sairaalassa Springfieldissä, Missourissa. Hänet haudattiin köyhien hautausmaalle, mutta vuonna 1989 mafiajohtaja James ”Whitney” Bulger, joka oli ystävystynyt Alcatrazissa Carnesin kanssa, maksoi hänen ruumiinsa nostamisen haudasta ja kuljetuksen Oklahomaan, jossa hänet haudattiin hänen toivomuksensa mukaisesti intiaanien pyhälle maalle. Bulgerin kerrotaan maksaneen 4 000 dollaria pronssisesta arkusta, johon Carnes haudattiin.
Kilan

Kilan on pieni kaupunki Iranissa Teheranin provinssissa. Se sijaitsee Teheranin kaupungista 70 kilometriä itään. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 882 asukasta. Kaupunkia ympäröivät vuoret, kuten Dar Ali.
Huun-Huur-Tu

Huun-Huur-Tu on musiikkiryhmä Tuvan tasavallasta Venäjältä, läheltä Mongolian rajaa. Ryhmä esittää modernia musiikkia, joka perustuu tuvalaiseen perinteeseen. Sille on ominaista kurkkulaulu ja perinteisten soitinten käyttö. Ensimmäiset albumit olivat selvemmin kansanmusiikkia, kolmannesta albumista alkaen modernit vaikutteet hallitsevat.
Yhtyeen nimi merkitsee päivänkehrää.
Jermu Porthén

Jermu Porthen (s. 26. maaliskuuta 1983 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on lopettanut aktiiviuransa liian monen polvivamman vuoksi.
Porthen on HIFK:n kasvatteja. Hän on pelannut urallaan myös Pohjois-Amerikassa Minnesotassa Junior-B kiekkoa Iron Range Yellow Jacketsien riveissä kaudella 2000–2001. Sieltä hän palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin HIFK:n A-junioreihin. Hän pelasi liigan ja Mestiksen väliä vuodet 2003–2005, jonka jälkeen hän vakiinnutti paikkansa HIFK:n liigamiehistössä.
Kaudeksi 2009–2010 Porthen ei saanut enää sopimusta HIFK:hon. Lokakuussa 2009 hän teki koesopimuksen puolalaisen TKH Toruńin kanssa. Sopimus purettiin myöhemmin joukkueen taloudellisista syistä johtuen.
Kaudella 2010–2011 31. tammikuuta Porthenin ilmoitettiin siirtyvän Mestikseen KooKoon riveihin. Hän pelasi muutaman pudotuspeli-ottelun kunnes KooKoo:n pelit loppuivat ottelusarjan häviämiseen.
Kaudella 2011–2012 Porthen pelasi Ranskan pääsarjan Diables Rouges de Briançonissa. Hän loukkasi pelitilanteessa polvensa ja kausi jäi tyngäksi.
Porthenin pikkuveljet Timi ja Totti pelaavat myös jääkiekkoa.
Jani Honkanen

Jani Honkanen (s. 20. syyskuuta 1979 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka lopetti uransa vuonna 2015. Hän pelasi urallaan 325 SM-liiga- ja 218 Mestis-ottelua. Honkanen pelasi lisäksi Ruotsin Allsvenskanissa, Pohjois-Amerikan UHL-sarjassa sekä Kazakstanin ja Tanskan pääsarjoissa. Ässissä Honkanen oli voittamassa Suomen mestaruutta keväällä 2013.
Ura.
Espoon Karakalliossa varttunut Honkanen on Karakallion Pallon kasvatti.. Sieltä hän siirtyi kymmenen vuoden iässä HIFK:n junioreihin. Hän on pelannut myös Mestistä KJTssä, Hermeksessä, KooKoossa ja Kiekko-Vantaassa sekä SM-liigaa HIFK:ssa, SaiPassa, Pelicansissa, HPK:ssa, Tampereen Tapparassa ja Porin Ässissä. Honkanen on pelannut lisäksi kaksi kautta Ruotsin HockeyAllsvenskanissa sekä puoli kautta Pohjois-Amerikassa. Honkanen on tullut tunnetuksi myös tappeluista muun muassa Semir Ben-Amorin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi pelaamaan Porin Ässiin, jossa hän pelasi myös kauden 2012–2013 ollen joukkueensa varakapteeni.
Honkanen liittyi kaudeksi 2013–2014 Espoo Bluesiin alkukauden kattavalla sopimuksella. Honkanen edusti lopulta kauden aikana Bluesin lisäksi Mestisken HCK:ta ja Kazakstanin pääsarjan Aristan Temirtauta. Honkanen siirtyi Kiekko-Vantaaseen kauden 2014–2015 alussa. Hän pelasi Vantaalla 35 ottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi Tanskan pääsarjan Herningiin.
Honkanen lopetti ammattilaisuransa vuonna 2015, ja toukokuussa hän aloitti Kiekko-Vantaan apulaisvalmentajana.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2004

2004 kesäolympialaisissa kilpailtiin painonnostossa 15 eri painoluokassa. Miehillä luokkia oli kahdeksan ja naisilla seitsemän. Kilpailuareenana toimi Nikaia Olympic Weightlifting Hall.
Doping.
Yhteensä 12 painonnostajaa hylättiin dopingrikkeiden vuoksi. Myös isäntämaa Kreikan Leonidas Sampanis jäi kiinni dopingin käytöstä. Sampanis oli kaksien edellisten olympialaisten hopeamitalisti ja voitti ennen hylkäystään pronssia 62 kilon sarjassa.
Venäjän miesten 77 kilogramman painoluokassa pronssille nostaneen Oleg Perepetšenovin dopingnäyte tutkittiin uudestaan vuonna 2012, ja siitä löydettiin klenbuterolia, minkä johdosta venäläinen menetti mitalinsa.
Léa Caurla

Léon Caurla (ent. Léa Caurla, 4. syyskuuta 1926 – 2. maaliskuuta 2002) oli ranskalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa pikajuoksuissa. Hän muutti kilpauransa jälkeen sukupuolensa mieheksi.
Léa Caurla saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 naisten 200 metrin juoksussa pronssia ajalla 25,6 s sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 48,5 s. Hän muutti myöhemmin sukupuolensa mieheksi ja otti uudeksi etunimekseen Léon. Oslon viestijoukkueen jäsenistä myös Claire Brésolles vaihtoi sukupuolta.
Léa Caurla voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1947, 200 metrin juoksussa vuosina 1946 ja 1947, 800 metrin juoksussa vuonna 1945 sekä viisiottelussa vuonna 1947. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 100 metrillä kerran, 200 metrillä neljä kertaa sekä 4 × 100 metrin viestissä kahdesti.
Pierre Brésolles

Pierre Brésolles (ent. Claire Brésolles, 10. marraskuuta 1929 – 13. tammikuuta 2018) oli ranskalainen pikajuoksija. Hän muutti kilpauransa jälkeen sukupuolensa mieheksi.
Claire Brésolles saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 naisten 100 metrin juoksussa pronssia ajalla 12,2 s sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa ajalla 48,5 s. Hän muutti myöhemmin sukupuolensa mieheksi ja otti uudeksi etunimekseen Pierre. Oslon viestijoukkueen jäsenistä myös Léa Caurla vaihtoi sukupuolta.
Claire Brésolles voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1946. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 100 metrillä kolmasti: ensin elokuussa 1946 Strasbourgissa ajan 12,3 s ja sitten Oslon EM-kilpailuissa kahdesti ajan 12,2 s. Lisäksi hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä kahdesti Ranskan ennätyksen, joista edellinen oli Strasbourgissa juostu 49,7 s ja jälkimmäinen Oslon EM-kilpailujen hopeamitaliaika 48,5 s.
Höyhenpensas

Höyhenpensas eli isohöyhenpensas ("Fothergilla major") on valkokukkainen pensas, jota kasvatetaan koristekasvina.
Se kasvaa alle metrin korkuiseksi. Lehdet muistuttavat tervalepän lehtiä, ja niissä on kaunis, punainen syysväri. Valkoiset, erikoisen muotoiset höyhenmäiset kukat puhkeavat touko–kesäkuussa.
Höyhenpensas kasvaa luonnonvaraisena Yhdysvalloissa Allegheny-vuoristossa.
Gabe Khouth

Gabe Khouth (2. marraskuuta 1972 Pohjois-Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 23. heinäkuuta 2019) oli kanadalainen näyttelijä, joka esiintyi useimmiten independent-elokuvissa ja scifi-sarjoissa, kuten "Ihmemies MacGyver, Se, Kuuma piiri, " ja "Da Vincin murhatutkimukset". Hän teki myös dubbauksia animen parissa, sekä muutamia alkuperäisiä äänirooleja animaatioissa.
Hänen veljensä on ääninäyttelijä Samuel Vincent.
Khouth aloitti uransa jo teini-ikäisenä, ja sai ensimmäisen suuren roolinsa vuonna 1992 Stephen Kingin kirjaan perustuvassa kauhusarjassa "Se". Khouthin lähes 30 vuotta jatkunut ura päättyi traaagisesti, kun hän sai sydänkohtauksen ajaessaan moottoripyörällä.
Dawn of Relic

Dawn of Relic on suomalainen metallimusiikkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 1993. 
Historia.
Jukka Juntunen perusti Dawn of Relicin vuonna 1993. Ensimmäinen albumi, "One Night in Carcosa", julkaistiin vuonna 1999. Seuraava albumi "Lovecraftian Dark" ilmestyi vuonna 2003 yhtyeen uuden levy-yhtiön Season of Mistin kautta. Albumin kappaleiden sanoitukset perustuvat pitkälti kirjailija H. P. Lovecraftin tuotantoon.
Yhtyeen viimeisin albumi on "Night on Earth", joka julkaistiin vuonna 2005. Levyllä lauloi muun muassa Deathchainista ja The Duskfallista tuttu Kai ”K.J. Khaos” Jaakkola. Yhtye jäi tauolle vuonna 2005, mutta ilmoitti palaavansa keikkalavoille vuonna 2009.
Monique Drilhon

Monique Jeannine Marie Dubreuilh (o.s. Drilhon, 16. joulukuuta 1922 Bordeaux, Ranska – 11. joulukuuta 2019 Gradignan) oli ranskalainen pikajuoksija.
Monique Drilhon saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 48,5 s. Viestijoukkueen jäsenistä Claire Brésolles ja Léa Caurla vaihtoivat myöhemmin sukupuolensa mieheksi. Drilhon osallistui Oslossa myös 100 metrin juoksuun, jossa hän karsiutui välierissä ajalla 12,7 s.
Drilhon voitti Ranskan mestaruuden sekä sadan että 200 metrin juoksussa vuonna 1943. Hän juoksi kahdesti Ranskan ennätyksen 4 × 100 metrin viestissä elokuussa 1946: ensin Strasbourgissa ajan 49,7 s ja sitten Oslon EM-kilpailuissa ajan 48,5 s.
Aarne Korhonen

Aarne Vilho Korhonen (16. marraskuuta 1891 Pyhäjärvi – 12. tammikuuta 1977) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli monen sodan veteraani, joka joutui jättämään kotinsa evakkona jatkosodan jälkeen.
Perhetausta.
Hänen vanhempansa olivat tilanhoitaja Daniel Korhonen ja Sofia Augusta Koskinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Varpu Vesalaisen kanssa.
Opinnot.
Korhonen kävi kansakoulun ja Räisälän kansanopiston vuosina 1910–1911 sekä suoritti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1926. Hän suoritti Suojeluskuntain päällystökoulun Viipurissa vuonna 1921 ja Reserviupseerikoulun vuonna 1926.
Jääkärikausi.
Korhonen työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 14. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Korhonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Vuohiniemellä ja Kelhossa, missä hän haavoittui pahasti 7. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Korhonen määrättiin sisällissodan jälkeen 25. heinäkuuta 1918 alkaen koulutusaliupseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan 2 komppaniaan, josta hänet siirrettiin 2. joulukuuta 1918 Helsingin etappipataljoonaan. Siellä hän toimi 1. komppaniassa koulutusaliupseerina ja komppanianvääpelinä ja 25. toukokuuta 1919 hänet siirrettiin koulutusaliupseeriksi Keski-Suomen rykmentin 8. komppaniaan. 
Armeijasta hän erosi 30. syyskuuta 1920 ja astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. marraskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Räisälän suojeluskuntaan. Suojeluskunnasta hän erosi 6. helmikuuta 1921 ja astui takaisin armeijan palvelukseen 1. huhtikuuta 1925. Hänet sijoitettiin Karjalan kaartin rykmenttiin, missä hän toimi 2. konekiväärikomppanian vääpelinä. Toistamiseen hän erosi armeijasta 19. toukokuuta 1929 ja työskenteli sen jälkeen metsätyönjohtajana ja maanviljelijänä Räisälässä, missä hän kuului edelleen Räisälän suojeluskunnan esikuntaan.
Talvi- ja jatkosota.
Korhonen otti osaa talvisotaan aluksi joukkueenjohtajana ja myöhemmin komppanianpäällikkönä Erillisessä pataljoona 6:ssa ja Jalkaväkirykmentti 23:ssa. Hän otti osaa talvisodan taisteluihin Raudussa, Metsäpirtissä, Sakkolassa, Vuokselassa, Kiviniemellä, Keljassa ja Taipaleella. Välirauhan aikana hän jatkoi edelleen samassa yksikössä yksikön päällikkönä. 
Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin Käkisalmen sotilaallisen hallintopiirin kansanhuoltotehtäviin, missä tehtävissä hän toimi koko sodan ajan. Hän otti osaa jatkosodassa Itä-Kannaksen kuntien evakuoimiseen vuonna 1944. Sotien jälkeen hän muutti siirtolaisena Harjavaltaan, jossa hän työskenteli maanviljelijänä vuodesta 1948 alkaen. Harjavallassa hän toimi vuosina 1945–1949 siirtoväen huollon johtajana.
Korhosen hautakiveen on merkitty sotilasarvoksi jääkärikapteeni.
Hernesypressi

Hernesypressi ("Chamaecyparis pisifera") on ainavihanta puu valesypressien suvussa. Se voi kasvaa jopa 50 metriä korkeaksi. Koristekasveiksi on jalostettu kääpiömuotoja. Laji on saanut suomenkielisen nimensä herneitä muistuttavista kävyistään.
Hernesypressiä kasvatetaan Japanissa huonekalu- ja rakennuspuuksi. Sen puuaines on kellertävää ja tuoksuu sitrukselta. Sitä näkee koristekasvina myös Japanin ulkopuolella. Suotuisilla paikoilla se menestyy myös Etelä-Suomessa.
Kuvaus.
Hernesypressi on ainavihanta, usein suorarunkoinen, yleensä noin 20 metrin korkeuteen kasvava havupuu. Tietyillä paikoilla se voi saavuttaa noin 50 metrin korkeuden. Latvus on kartiomainen ja suhteellisen avoin. Kaarna on punaruskeaa, säikeistä ja hilseilee pitkinä suikaleina.
Lehdet ovat tavallisesti suomumaisia, teräväkärkisiä ja noin 3 millimetriä pitkiä. Ne ovat kiinnittyneet versoihin vastakkaisesti neljässä rivissä. Versot lehtineen ovat litteitä, yläpinnalta kiiltävän tummanvihreitä, alapinnalta vaaleampia. Nuorilla yksilöillä on neulasmaisia, noin 6 millimetriä pitkiä lehtiä. Eräillä viljelylajikkeilla on pysyvästi nuoren yksilön lehdet.
Pyöreät kävyt ovat pieniä, 5–8 millimetriä halkaisijaltaan. Ne ovat aluksi vihreitä ja muuttuvat kypsyessään tummanruskeiksi. Kävyissä on yleensä kymmenen käpysuomua, viitenä vastakkaisena parina neljässä rivissä. Jokaisessa käpysuomussa on 1–2 noin kaksi millimetriä pitkää siementä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hernesypressi kasvaa luonnonvaraisena vain Japanissa lauhkean vyöhykkeen kosteilla alueilla. Sitä kasvatetaan koristepuuna laajalti muualla maailman lauhkean vyöhykkeen alueilla.
Käyttö.
Hernesypressi on laajalti käytetty koristepuu, ja siitä on lukuisia väritykseltään, kasvutavaltaan ja muodoltaan eroavia viljelylajikkeita.
Hernesypressin puuta käytetään varsinkin Japanissa rakentamiseen, ja se on historiallisesti ollut hyvin arvostettua.
Skælskør

Skælskør on noin 6 500 asukkaan kaupunki Slagelsen kunnassa Tanskassa. Vuoden 2006 loppuun asti se muodosti oman Skælskørnin kuntansa. Skælskør sijaitsee Själlannin hallinnollisella alueella. 
Skælskørissä perustettiin vuonna 1883 Harboes Bryggeri -panimo.
Kaupungissa asuu ja työskentelee monia taiteilijoita ja keraamikkoja, ja siellä järjestetään vuosittain keramiikkafestivaali.
Vaaralampi (Oulu)

Vaaralampi on pieni järvi Jokikokon kylän lähellä Nuorittan kaupunginosassa Ylikiimingissä Oulussa Hetekyläntien tuntumassa. Suorantainen järvi sijaitsee Vaaraselän, Halmeen ja Laukkuselän harjujen muodostamassa laaksossa, ja se on varustettu virkistyskalastukseen.
Järven rannalle on Ylikiimingin kalastuskunta rakentanut 140 metrin pituisen ja noin kahden metrin levyisen puukantisen kalastuslaiturin, joka on suunniteltu myös liikuntarajoitteisia henkilöitä silmällä pitäen. Laituri otettiin käyttöön toukokuussa 2008. Lisäksi järven rannalla on kiinteä kota.
Vaaralampeen istutetaan ajoittain kirjolohta ja taimenta.
Nové Město na Moravě

Nové Město na Moravě () on kaupunki Vysočinan läänissä Tšekin tasavallassa. Vuoden 2020 arvion mukaan siellä asui 10 049 asukasta. Kaupunki on perustettu vuonna 1250.
Kaupungin luoteispuolella sijaitsee alueen tärkein talviurheilukeskus Vysočina Arena. Siellä on järjestetty esimerkiksi ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2013 ja 2024. Myös Tour de Skin osakilpailuja ja ampumahiihdon Euroopan-mestaruuskilpailut 2008 on järjestetty Nové Městossa.
Korpus

Korpus (latinan sanasta "corpus", kokoelma tai kirjaimellisesti 'keho') on kielitieteen alalla käytetty, tarkoin määrätty ja koottu joukko kirjoitetun kielen tekstejä (tekstikorpus) tai puhutun kielen nauhoitteita (puhekorpus), jotka on poimittu aidoista teksteistä ja tilanteista. Niitä käytetään kieltä koskevien hypoteesien testaamiseen yhdestä tai useammasta kielestä tai joistakin niiden ominaisuuksista.
Korpuksia voidaan käyttää tietokoneella. Korpus on siis sähköinen varasto tekstejä tai nauhoitteita. Korpuksia käytetään, kun tutkitaan ilmaisujen käyttöä, lasketaan niiden yleisyyksiä tai arvioidaan tutkimusoletuksia. Kun kielitieteilijä haluaa selvittää jonkin sanan tai rakenteen käyttäytymistä, hän voi hakea korpuksesta sanan esiintymismuotoja, sen naapurisanoja ja hyviä esimerkkejä sanan käytöstä. Korpuksia voidaan käyttää myös muihin kielentutkimuksen kannalta olennaisiin tarkoituksiin. Suurin osa maailman korpuksista on tekstikorpuksia, vaikka kielitieteen perinteessä puhuttua kieltä pidetään usein kirjoitettua alkuperäisempänä.
Korpustutkimuksessa tarkastelun kohteina voivat olla esimerkiksi seuraavanlaiset kysymykset: 
Korpusten sisältö ei välttämättä sovi täsmälleen kaikkeen kielitieteen tutkimukseen. Sähköisten aineistojen merkitys kielen tutkimisessa vahvistuu jatkuvasti.
Suomessa.
Kotimaisten kielten keskus on jatkuvasti mukana keräämässä erilaisia kieliaineistoja tutkijoiden käyttöön. Näihin kuuluu muun muassa sanalippuja, puhetilanteiden nauhoituksia ja eri tavoin rikastettuja sähköisiä tekstiaineistoja. Kotus on esimerkiksi koostanut korpuksen 1900-luvun suomenkielisistä aikakauslehtiteksteistä. Lisäksi keskuksessa on suomen ja suomenruotsin rinnakkaiskorpus. Tutkimuskeskuksessa on muun muassa kirjalliseen muotoon saatettuja murrehaastatteluja, eri murrealueiden sananparsia ja vanhoja tekstejä kirjakielen syntyajalta 1500-luvulta 1800-luvun lopulle saakka. Suomen suurinta sähköistä korpusta, Kielipankkia, hallinnoi kuitenkin Tieteen tietotekniikan keskus, CSC. Kielipankki sisältää noin 230 miljoonaa sanaa suomen ja suomenruotsin aineistoja.
Monet Kotuksen aineistoista ovat sellaisia, että niitä ei voi tarjota vapaasti kansalaisten käyttöön. Tämä johtuu muun muassa tekijänoikeuslainsäädännöstä ja tarpeesta suojata haastateltujen ja heidän lähipiirinsä yksityisyyttä. Näin on esimerkiksi yksityishenkilöiden haastatteluihin perustuvissa murreaineistoissa.
Puolustaja

Puolustaja on joukkuepelissä pelaaja, jonka ensisijainen tehtävä on estää vastustajaa tekemästä maalia ja tukea hyökkääjiä.
Puolustajat jääkiekossa.
Jääkiekossa puolustajat jaetaan usein hyökkääviin ja puolustaviin puolustajiin. Hyökkäystilanteessa hyökkäävä puolustaja on puolustavaa puolustajaa korkeammalle. Tyypillisesti puolustajat ovat hyökkääjiä kookkaampia, mistä on heille etua taklatessa ja otettaessa vastaan taklauksia.
Antony Sher

Antony Sher (14. kesäkuuta 1949 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka – 2. joulukuuta 2021) oli englantilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan muun muassa elokuvissa "Jenkit", "Teräsmies II", "Hänen majesteettinsa rouva Brown", "Rakastunut Shakespeare" ja "Primo". Hän on näytellyt myös televisiosarjassa "The History Man".
Sher kasvoi Etelä-Afrikassa, mutta muutti Lontooseen opiskellakseen näyttelemistä Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa. Hän opiskeli koulussa vuosina 1969–1971.
Sher sai urallaan muun muassa kaksi Laurence Olivier -palkintoa (1985, 1997) ja yhden SAG-palkinnon (1997). Hänet aateloitiin vuonna 2006.
Hiljaiset sillat

Hiljaiset sillat on Clint Eastwoodin ohjaama ja tuottama draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuva pohjautuu Robert James Wallerin romaaniin "The Bridges of Madison County". Sen pääosissa näyttelevät Eastwood ja Meryl Streep. Elokuva on saanut runsaasti palkintoja ja palkintoehdokkuuksia.
Juoni.
Kehyskertomuksessa Francesca Johnsonin (Meryl Streep) lapset löytävät nyt jo kuolleen äitinsä päiväkirjat, joissa palataan vuoden 1965 tapahtumiin. Francesca asuu perheensä kanssa maatilalla Iowassa. Hän saa urautuneeseen arkeensa hengähdystauon miehen ja lasten lähdettyä neljäksi päiväksi maatalousmessuille. Pian tämän jälkeen hänen luokseen tulee "National Geographic" -lehden valokuvaaja Robert Kincaid (Eastwood), joka tekee juttua seudun kuuluisista katetuista silloista. Hän kysyy, mistä näitä löytää ja Francesca lähtee opastamaan. Ennen pitkää he rakastuvat toisiinsa.
Vastaanotto.
Filmgoer-sivuston Antti Honkala pitää kehyskertomusta elokuvassa pienenä miinuksena, sillä muut näyttelijät eivät yllä pääosanesittäjien tasolle, ja nykyaikaan sijoittuvat kohtaukset latistavat tunnelmaa. Elokuva on kuitenkin poikkeuksellisen älykäs romanttinen draama, joka todistaa Eastwoodin kyvykkyydestä sekä ohjaajana että näyttelijänä.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Streep oli ehdolla roolistaan kymmenettä kertaa Oscar-palkintoon. Lisäksi elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan ja Meryl Streep parhaan naispääosan Golden Globeen.
Vesilinna (Jyväskylä)

Vesilinna on yhdistetty vesi- ja näkötorni Jyväskylässä Harjun laella. Vesilinnassa toimii myös ravintola Vesilinna ja Jyväskylän yliopiston tiedemuseon Luontomuseo. Vesilinnan on suunnitellut Olavi Kivimaa, ja se valmistui vuonna 1953. Tornin korkeus on 34 metriä ja vesisäiliöiden tilavuus 3 000 m3.
Vesilinnan vaiheita.
Aiemmin Harjulla oli puinen näkötorni vuodelta 1887 ja viiden metrin korkuinen kivinen vesisäiliö vuodelta 1910. Arkkitehti Alvar Aalto kaavaili 1920-luvulla paikalle kulttuurisaunaa, koska Harjun portaat eivät hänen mielestään johtaneet minnekään, Harjun laella kun ei hänen mielestään ollut mitään kovin ihmeellistä nähtävää.
Uutta vesisäiliötä tarvittiin kaupungin kasvamisen takia toisen maailmansodan jälkeen. Siitä haluttiin tehdä näköalan tarjoava vesitorni. Kesken rakennustöiden vuonna 1952 tornia päätettiin korottaa, jotta siihen saataisiin kello. Sen saaminen oli vaikeaa, kunnes Ruotsista saatiin hankkeelle rahoitus Eskilstunasta ja tekijä eli Westerstrandin kellotehdas. Vesilinna valmistui vuonna 1953, ja sen kello alkoi näyttää aikaa neljään ilmansuuntaan. 
Noin vuonna 2000 alkuperäinen kello museoitiin ja tilalle asennettiin sähkötoiminen kello. Sen luotettavuus oli kuitenkin vaihtelevissa oloissa heikko, ja vanha kello palautettiin vuonna 2011 museosta kunnostettuna entiselle paikalleen. Vuosituhannen vaihteessa Vesilinnaa remontoitiin: ravintola muutettiin ympärivuotiseen toimintaan soveltuvaksi, rakennus sai nykyaikaiset hissit ja alakertaan kunnostettiin Luontomuseon tilat.
Vesilinnan kellarissa aloitti lähetyksensä vuonna 1985 Suomen viides paikallisradio, Radio Jyväskylä.
Harjun iltasoitto.
Jyväskyläläiseen kaupunki-identiteettiin kuuluva Harjun iltasoitto kuultiin ensimmäisen kerran Vesilinnan tornin kaiuttimista vuonna 1976. Se on trumpettiversio Aulis Raitalan säveltämästä ja Martti Korpilahden sanoittamasta Laulu synnyinseudulle-laulusta. Äänitteellä trumpettia soittaa Torsten Lindfors. Harjun iltasoitto kajahtaa kesäkuusta elokuuhun iltaisin kello 20.
Vuonna 2000 Harjun iltasoitto sai rinnalleen jouluversion, Helmi Auvisen sanoittaman ja Armas Maasalon säveltämän Joulun kellot. Kyseisellä äänitteellä Torsten Lindforsia säestää Ari Korhonen. Joulun kellot soivat Jyväskylän joulunavauksesta loppiaiseen asti joka ilta kello 18.
Ylen vuonna 2021 järjestämässä kyselyssä Harjun iltasoitto valittiin jyväskyläläisimmäksi ilmiöksi. Kaupunkilaisten keskuudessa sitä on jopa käytetty muistuttamaan lapsia kotiintuloajasta.
Nokia N97

Nokia N97 on Nokian valmistama ja kesäkuussa 2009 myyntiin ilmestynyt puhelinmalli.
Puhelimessa on 3,5 tuuman kosketusnäyttö ja fyysinen qwerty-näppäimistö. N97 perustuu S60-ohjelmistoalustan 5th Edition -versioon. Nokian mukaan puhelin on tarkoitettu erityisesti internetin selailuun ja sosiaaliseen kanssakäymiseen. Puhelimessa on myös GPS-paikannus elektronisella kompassilla, 5 megapikselin kamera Carl Zeiss -linssillä, musiikkisoitin, FM-lähetin ja 3G-, HSDPA- ja WLAN-yhteydet. Sisäänrakennettua muistia N97:ssa on 32 gigatavua.
Nokia N97 mini.
Puhelimesta julkaistiin Suomessa marraskuussa 2009 pienempi N97 mini -versio, joka sisältää Ovi Musiikki Unlimited palvelun. Laitteen paino putosi 138 grammaan, kosketusnäytön koko pieneni 3,2 tuumaan sekä samaten vähennettiin akun kapasiteettia ja sisäistä muistia.
Kritiikki.
Nokia N97 on kritisoitu liiallisista ohjelmistovioista. Brittiläisen Mobile Todayn mukaan vähittäismyyjät ovat suositteleet jättämään täysversion väliin. Talvella 2010 Nokian markkinointijohtaja Anssi Vanjoki myönsi että yhtiön laadunhallintaprosessi petti N97:n kohdalla ja itse laite oli valtava pettymys. Myös karsitumpaa N97 miniä palautettiin runsaasti myymälöihin ja teleoperaattori Orange poisti sen myyntivalikoimastaan.
Örkaggens Järnväg

Örkaggens Järnväg (ÖkJ) on yksityisomisteinen kapearaiteinen harrastus- ja metsärautatie Motalassa Etelä-Ruotsissa. Rautatien raideleveys on 600 millimetriä, ja sen kokonaispituus on noin 2,3 kilometriä. Rautatien omistaa Bo Malmborg, joka käyttää rautatietä polttopuukuljetusten lisäksi raakapuun toimitukseen omistamalleen pienelle sahalaitokselle ja edelleen maantiekuljetuksiin.
Malmborg aloitti rautatien rakentamisen omistamalleen maalle vuonna 1974. Rautatien kiskotuksena käytettiin aluksi Tibron läheltä Länsi-Götanmaan turvesoilta ostettua käytettyä kiskotusta. 1970-luvun lopussa rataa oli käytössä 800 metriä.
Kalusto.
Radalla on käytössä neljä moottoriveturia sekä moottoriresiina. Lisäksi radalla on myös yksi itserakennettu höyryveturi, jota ei kuitenkaan käytetä heikon tehon vuoksi.
Vaunukalusto käsittää neljä henkilöiden kuljetukseen tarkoitettua vaunua, sekä 16 tavaravaunua. Tavaravaunut on hankittu turvesoilta eri puolilta Etelä-Ruotsia, ja osa niistä on muutettu rautatien omaan liikenteeseen soveltuvaksi.