Blatná

Blatná on kaupunki Etelä-Böömin läänissä Tšekissä. Se sijaitsee Strakonicen piirikunnan pohjoisosassa Brdyn ylämaan eteläpuolella. Kaupungin läpi virtaa Lomnice-joki, joka yhdistyy Smolivecký- ja Závišínský-jokiin kaupungin keskustassa. Joet virtaavat usean suurehkon lammen lävitse, joissa harjoitetaan muun muassa kalankasvatusta. Vuoden 2024 alussa Blatnássa asui 6 666 asukasta.
Kaupunki on kasvanut sen keskustassa sijaitsevan Blatnán linnan ympärille. Linna rakennettiin alun perin 1200-luvun alussa, minkä jälkeen sitä on laajennettu ja remontoitu useaan kertaan. Historiansa aikana Blatnán kaupunki kukoisti 1500- ja 1700-luvuilla kun sen linnanherroina toimivat vaikutusvaltaiset aateliset. Keisari Rudolf II myönsi Blatnálle kaupunginoikeudet vuonna 1601. Kolmikymmenvuotinen sota teki tuhojaan myös Blatnássa, ja sen toipuminen kesti pitkään. 1800-luvulla alkanut teollistuminen muutti Blatnán käsityöläiskaupungista teollisuuskeskukseksi, ja se kasvoi voimakkaasti 1900-luvun toisella puoliskolla.
Blatnán vanha keskusta on suojeltu kaupunkimuistomerkkialueena.
Maantiede.
Blatná on perustettu Písekistä Plzeňiin, ja Strakonicesta Prahaan kulkeneiden kauppareittien risteykseen. Se sijaitsee Etelä-Böömin läänin luoteiskulmassa ja Strakonicen piirikunnan pohjoisosassa. Tšekin pääkaupunki Praha sijaitsee Blatnásta 95 kilometriä pohjoiseen, Písek 25 kilometriä kaakkoon ja Plzeň 60 kilometriä luoteeseen. Sen naapurikunnat ovat Bělčice, Uzeničky, Uzenice, Chobot, Myštice, Buzice, Škvořetice, Sedlice, Radomyšl, Lažany, Doubravice, Bratronice, Záboří, Lažánky, Kadov, Tchořovice, Hajany, Chlum ja Bezdědovice. Blatná ympäröi täysin Mačkovin pienen, mutta hallinnollisesti erillisen kylän. Blatná kuuluu myös Blatenskon mikroalueeseen, jonka pyrkimyksenä on auttaa alueen kuntia edistämään kehitystä muun muassa matkailun, infrastruktuurin sekä kulttuurin saroilla.
Geologisesti Blatná kuuluu Keski-Tšekin plutoniin. Yleisin kivilaji on granodioriitti, minkä lisäksi alueella esiintyy Blatnán graniittia, jota yhä louhitaan monissa paikoissa. Useat hylätyt kaivokset ovat täyttyneet vedellä.
Vesistöt ja metsät.
Blatnáta ympäröivät kukkulat ja metsät erityisesti pohjoisessa, missä sijaitsee Brdyn ylämaa. Brdystä kohti Otavaa kulkeva Lomnice kulkee kaupungin lävitse yhdistyen Závišínský- ja Smolivecký-jokiin sen keskustan yhteydessä. Kaupunki kuuluu Blatnán bioalueeseen, jossa esiintyy yleisesti lampia ja kosteikkoja sekä kuivia kallioita. Alueen vanhat tammimetsät ovat suurelta osin korvattu kuusipelloilla. Korkeimmilla paikoilla esiintyy pyökkimetsiä ja vesistöjen reunoilla muun muassa haapoja ja tammia.
Kaupungissa ja sen ympäristössä on tiheä lampiverkosto. Alun perin ne rakennettiin puolustuselementiksi patoamalla vesistöjä ja antamalla niiden tulvia tietyn alueen. Blatnán ensimmäinen lampi luotiin luultavasti samaan aikaan sen linnan rakentamisen kanssa. Suurin osa Blatnán alueen sadoista lammista rakennettiin tšekkiläisen kalanviljelyn kulta-aikana 1400- ja 1500- luvuilla. Vuosina 1492–1503 rakennettu Labuť on alueen suurin lampi, kun Velká Kuš on yleisön keskuudessa suosituin. Lammissa vuosisatojen ajan harjoitettu kalaviljely on ollut merkittävä taloudellisen toiminnan muoto alueen asukkaille. Se on yhä lampien suosituin käyttötapa, mutta nykyään joitain lampia on varattu virkistyskäyttöön.
Historia.
Ensimmäiset asukkaat ja kaupungin perustaminen.
Ensimmäiset todisteet Blatnán ihmisasutuksesta ovat myöhäiseltä paleoliittiselta kaudelta. Alueen väkiluku pysyi häviävän pienenä aina 700-luvulle eaa., jolloin Hallstattin kulttuuri levisi alueelle. Keltit saapuivat viimeistään 200-luvulla eaa.
Kelttien katoamisen jälkeen Blatná oli germaaniheimojen asutusten väliin jäänyttä syrjäseutua. Sen tiheät metsät raivattiin vasta slaavien saavuttua 700-luvulla. Tältä ajalta löytyneet haudat kertovat väkiluvun huomattavasta kasvusta. Nykyinen Blatnán asutuskeskus perustettiin suojelemaan sen läpi kulkeneita kauppareittejä. Tiedetään, että jo 1100-luvun alussa kaupungissa sijaitsi puinen linnoitus, joka myöhemmin rakennettiin uudestaan kivestä. Ensimmäinen kirjallinen maininta Blatnásta on vuodelta 1235, jolloin henkilö nimeltään Vyšemír Blatnálainen esiintyy Böömin kuningas Venceslaus I:n antamassa asiakirjassa. Blatnán nimi juontuu sen linnaa aikoinaan ympäröineestä soisesta mudasta (nykytšekiksi "bláto").
Blatnán linnan vahvistuminen ja kaupunginoikeudet.
Blatnán linnan uudeksi omistajaksi nousi Strakonicesta kotoisin ollut Bávoreiden aatelissuku, joka piti sitä hallussaan koko 1300-luvun. Talouskasvun myötä kaupunki alkoi kasvaa linnan ympärille. Rožmitálien aatelissuku peri linnan 1400-luvun alussa. Alkavissa hussilaissodissa Blatná liittyi katolisten leiriin, minkä vuoksi sen linnan puolustuksia vahvistettiin. Blatnán Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kirkko rakennettiin vuosina 1414–1415.
Blatná hyötyi huomattavasti, kun sen linnanherra Zdeněk Lev z Rožmitálu toimi käytännössä Böömin sijaishallitsijana sen kuninkaan Vladislaus II:n poissaollessa. Kaupungin porvarit saivat lisää oikeuksia, sen rakennuksia uudistettiin ja asukkaat saivat luvan panna olutta sekä järjestää kaksi markkinaa vuodessa. Myös moni Blatnán kuuluisista lammista rakennettiin näihin aikoihin. Kaupungille myönnettiin sen nykyinen vaakuna vuonna 1514. Rožmitálien suuret velat pakottivat Zdeněkin pojan Adam Levin myymään kaupungin linnoineen vuonna 1555. Blatná vaurioitui pahoin vuosien 1502, 1522 ja 1577 tulipaloissa, ja 1500-luvun lopulla kaupunkiin levisi ruttoepidemia. Keisari Rudolf II vahvisti Blatnán kaupunkioikeudet vuonna 1601.
Kolmikymmenvuotinen sota aiheutti tuhoa myös Blatnán alueella. Vuonna 1618 alkaneessa Böömin kapinassa Blatná linnoineen asettui tukemaan katolista leiriä, mikä sai vihollisarmeijoiden palkkasotilaat ryöstämään kaupungin useaan kertaan seuraavien vuosikymmenten kuluessa. Sodan aikana Blatnán linnanherra pakeni maasta, ja kaupunkilaiset kärsivät köyhyydestä koko vuosisadan ajan. 1600-luvun alussa Blatnássa oli sijainnut 70 taloa, 10 mökkiä ja viisi myllyä. Tämän lisäksi kaupungissa oli kaksi panimoa, lihakauppa ja kylpylä. Sodan tuoman ryöstelyn takia noin kolme neljäsosaa rakennuksista oli tuhottu 1600-luvun loppuun mennessä. Kaupunki alkoi elpyä vasta 1700-luvulla. Vuoden 1771 väestönlaskennassa Blatnássa laskettiin olleen 164 rakennusta.
1800-luku.
Blatnán linna myytiin 1700-luvun lopussa Hildprandtien suvulle, joka pian alkoi kehittää kaupungin teollisuustoimintaa. Sokeritehdas perustettiin jo 1813. Teollistuminen kuitenkin eteni hitaasti 1800-luvun alussa, ja kaupungin asukkaat olivat pääosin köyhiä käsityöläisiä. Kalan hinnan pudotessa osa Blatnán lammista kuivatettiin pelloiksi.
Vuonna 1829 Hodanělammen pato murtui, mikä johti aineellisten vahinkojen lisäksi kahden pojan kuolemaan. Vuoden 1832 koleraepidemiassa kuoli 32 blatnálaista. Kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneessa suurpalossa tuhoutuivat suuri osa kaupungin rakennuksista , mukaan lukien kaupungintalo ja koulu, sekä sadonkorjuussa jo kerätyt viljavarat. Palon jälkeen ympäri Itävallan keisarikuntaa järjestettiin rahankeräyksiä kaupungin uudelleenrakentamiseksi. Uusien talojen empiretyyli näkyy vielä tänäänkin Blatnán katukuvassa. Blatnán historian toiseksi suurin tulva tapahtui vuonna 1895, kun noin 60 rakennusta vahingoittui pahoin.
1800-luvun jälkipuolisko oli hitaan kasvun aikaa. Vuoden 1848 uudistuksissa maaorjuus lakkautettiin, ja kuntauudistuksen myötä Blatná nostettiin piirinsä keskuskaupungiksi. Kaupunkilaiset saivat tällöin oikeuden valita oman kaupunginvaltuustonsa. Asukkaita oli noin 1 800, ja heidän toimestaan kaupunkiin perustettiin muun muassa teatteri-, laulu-, työväen- sekä Sokol-seurat. Vuosisadan lopulla valmistui rautatieyhteys Nepomukiin ja sitä kautta myös muualle valtakuntaan.
1900-luvulta nykypäivään.
Blatnán kehitys jatkui aikana ennen ensimmäistä maailmansotaa. Vielä nykyäänkin käytössä oleva Karel Fialan suunnittelema uusrenesanssityylisen koulu valmistui vuonna 1904 ja puhelinyhteys Písekiin vuonna 1907. Sodan syttyminen ja sen tuoma pula-aika kuitenkin katkaisi kehityksen. Yhteensä 87 blatnálaista kuoli sodan aikana. Itävalta-Unkarin hajottua Blatná liittyi osaksi Tšekkoslovakiaa.
Sotienvälisenä aikana Blatná tuli tunnetuksi Jan Böhmin kasvattamista ruusuista, joista kaupunki sai lempinimensä ”Ruusujen kaupunki”. Sen käsityöläissektori kärsi, kun massatuotanto vei markkinoita erityisesti suutareilta, mutta toisaalta kaupunkiin perustettiin useita suurehkoja tehtaita. Niissä valmistettiin muun muassa paristoja sekä polkupyörän osia. Blatná liitettiin valtakunnalliseen sähköverkkoon verrattain myöhään, vasta vuonna 1922.
Toisen maailmansodan aikana useita blatnálaisia kuljetettiin keskitysleireille tuhottavaksi. Kaupungin tehtaissa valmistettiin Wehrmachtin sotilastarvikkeita vuodesta 1942 lähtien. Kenraali George S. Pattonin joukot vapauttivat kaupungin 7. toukokuuta 1945. Amerikkalaisten ja Puna-armeijan joukkojen välinen demarkaatiolinja sijaitsi noin kahden kilometrin päässä Blatnán keskustasta.
Kommunistivallan aikana Blatnáhan rakennettiin huomattavan paljon teollisuutta, ja uusien työpaikkojen myötä kaupungin asukasluku kasvoi merkittävästi. Suuri työllistäjä oli ČZM Strakonice, jonka palveluksessa työskenteli parhaimmillaan jopa 1 800 ihmistä. Toinen merkittävä tehdas oli Tesla Blatná, joka työllisti 1980-luvulla noin 1 200 blatnálaista. Blatnán uusille asukkaille rakennettiin paljon asuintaloja 1970- ja 1980-luvuilla. Moderni viemärijärjestelmä valmistui vuosikymmenten työn jälkeen vuosina 1979–1981.
Kasvusta huolimatta Tšekkoslovakiassa käytössä olleen suunnitelmatalouden takia Blatnásta katosi perinteikkäitä yrityksiä. Merkittävin näistä oli kaupungin panimo, joka oli perustettu jo 1400-luvun lopulla. Kommunistihallinto kansallisti Hildprandtien omistaman Blatnán linnan 1950-luvulla. Blatná menetti asemansa piirikuntansa pääkaupunkina vuonna 1960, minkä yhteydestä kaupungista katosi muun muassa sen tuomioistuin.
Samettivallankumouksen jälkeen Blatnán linna palautettiin entisille omistajilleen, jotka ovat remontoineet sitä. Blatná on kuulunut itsenäiseen Tšekin tasavaltaan vuodesta 1993 lähtien. Vuoden 2002 suurtulvat olivat materiaalisesti tuhoisimpia sen historiassa. Maailmanlaajuisen rahankeräyksen avulla kaupunki kuitenkin uudelleenrakennettiin nopeasti.
Kaupungin tunnukset.
Blatnán vaakuna on jaettu keskeltä vasemmalta oikealle vinosti kahtia. Sen ylemmällä kultaisen värisellä puoliskolla on kuvattuna vasemmalle katsova villisika, kun alemmalla punaisella puoliskolla on kahdella jalalla seisova leijona. Nämä eläimet olivat aikoinaan Blatnán linnan omistaneen Rožmitálien aatelissuvun käyttämä tunnus. Vaakunan nykyinen muoto vahvistettiin vuonna 1680. Vuodesta 1994 Blatnálla on ollut oikeus käyttää kaupungin tunnuksilla varustettua lippua.
Hallinto.
Blatná kuuluu Etelä-Böömin lääniin ja Strakonicen piirikuntaan, joista jälkimmäisen osa se on ollut vuodesta 1961. Vuosina 1869–1950 se kuului Blatnán piirikuntaan. Blatná on kaupunki, jolla on valtuutettu kunnanvirasto.
Blatná kuuluu samannimiseen laajennetun toimivallan kaupunkiin yhdessä 26 muun lähialueen kunnan kanssa. Sen alueella asuu noin 14 tuhatta ihmistä.
Vuoden 2022 kunnallisvaalien jälkeen Blatnán pormestarina toimii Kansalaisdemokraattien Robert Flandera. Kaupungin 15 jäsenisen valtuuston paikkajako on seuraava:
Kaupunginosat.
Blatná on jaettu yhdeksään kaupunginosaan. 
Talous.
2000-luvun alussa Blatnán elinkeinoelämästä palvelusektori muodosti 67 prosenttia, jalostus 27 prosenttia ja alkutuotanto 6 prosenttia. Vuonna 2025 kaupungissa toimii 226 yritystä. Merkittäviä työnantajia ovat yhdysvaltalainen autonosia valmistava DURA Automotive CZ, joka työllistää noin tuhat blatnálaista, saksalainen kotitaloustuotteita valmistava Leifheit tuhannella työntekijällään sekä TESLA Blatná, joka valmistaa ja huoltaa erilaisia sähkölaitteita. Maatalous ja kalankasvatus työllistivät 574 ihmistä vuonna 2011.
Blatnán työttömyysaste oli 3,02 prosenttia vuonna 2024. Vuoden 2024 Město pro byznys -tutkimuksessa Blatnán laajennetun toimivallan kunta sijoittui Etelä-Böömin läänin kaupungeista kuudenneksi liiketoimintaystävällisimmäksi kaupungiksi. Samassa vertailussa vuonna 2021 Blatná sijoittui ensimmäiseksi. Tuolloin kaupunki menestyi erityisesti sen verkkosivujen kattavuuden ja laadun vertailussa.
Blatná tunnetaan Jan Böhmin 1920-luvulla alkaneesta ruusujen jalostuksesta sekä kasvatuksesta. Maailmansotien välisenä aikana kaupungin ruusuja myytiin aina Japaniin saakka, ja yritys työllisti tuolloin noin 80 blatnálaista. Kommunistit kansallistivat Böhmin yrityksen vuonna 1950, mutta ruusujen kasvatus loppui vasta samettivallankumousta seuranneessa yksityistämisessä.
Liikenne.
Blatnán rautatieasemalta kulkevat junat Nepomuk–Blatná- ja Beroun–Strakonice-yhteyksien varrella. Aseman yhteydessä sijaitsee myös linja-autoasema. Kaupungin läpi kulkee Plzeňin, Písekin ja České Budějovicen yhdistävä eurooppatie E 49.
Väestö.
Vuoden 2024 alussa Blatnássa asui 6 666 henkeä. Heistä 6 528:lla oli Tšekin kansalaisuus, 23:lla pitkäaikainen oleskelulupa, 18:lla Slovakian kansalaisuus, ja yhdellä Euroopan unioniin kuuluneen maan kansalaisuus.
Uskonto.
Blatnássa toimii Blatnán roomalaiskatolinen seurakunta, jonka pääkirkko on kaupungin keskustassa sijaitseva Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kirkko. Seurakunta kuuluu České Budějovicen hiippakuntaan ja Strakonicen dekanaattiin. Tšekkoslovakian hussiittikirkolla on kappeli kaupungissa. Sen yhteisö kuuluu Plzeňin hiippakuntaan ja Etelä-Böömin dekanaattiin. Blatnálaisista uskonnolliseen väestöön kuului 1 925 henkilöä vuonna 2023.
Palvelut.
Kaupungissa sijaitsee kolme päiväkotia ja neljä peruskoulua, joista yksi keskittyy taiteeseen. Tämän lisäksi kaupungissa sijaitsee myös kaksi toisen asteen oppilaitosta. Blatnán tekniset palvelut vastaavat muun muassa jätehuollosta. Kaupungissa toimii sen oma kaupunkipoliisi, joka vastaa vastaa muun muassa yleisestä järjestyksestä ja rikoksentorjunnasta yhdessä Tšekin poliisin kanssa.
Kulttuuri ja vapaa-aika.
Blatnássa sijaitsee elokuvateatteri, kirjasto, monitoimitalo sekä kaupungin historiaa esittelevä museo. Alueen uutisia käsittelee kahden viikoin välein ilmestyvä "Blatenské listy" -aikakauslehti. Sokolovna-talossa järjestetään teatterinäytöksiä. Blatnán linnassa järjestetään joka toinen vuosi František Simandlin kansainvälinen kontrabassokilpailu.
Blatnán siirtolapuutarha-alueet sijaitsevat Blatnán, Skaličanyn, Blatenkan sekä Hněvkovin kaupunginosissa.
Aikaisemmin Radio Blatnána tunnettu Radio Otava kuuluu Blatnássa taajuudella 89,7 MHz. Se keskittyy historiallisen Prácheňsko-alueen asioihin.
Kulttuurimonumentit.
Blatnássa sijaitsee yhteensä 42 kulttuurimonumenttikohdetta. Kaupungin keskusta on suojeltu kaupunkimuistomerkkialueena.
Urheilu.
Blatnássa toimivat urheiluseurat TJ Blatná ja TJ Sokol Blatná. Suosittuja lajeja ovat erityisesti jalkapallo, jalkatennis, tennis ja keilailu. Kaupungissa sijaitsee yleisurheilukenttä, jääkiekkokenttä sekä keinonurmella varustettu jalkapallostadion. Kaupungin alueen läpi kulkee useita pyöräilyreittejä sekä Tšekin turistiseuran ylläpitämiä patikointireittejä.
Urheilun historia Blatnássa.
Alkuvaiheet.
Ensimmäinen Blatnáan perustettu järjestäytynyt urheiluseura oli sen paikallinen Sokol-järjestö. Sen synty liittyi Itävallan neoabsolutismin aikakauden päättymiseen 1860-luvun alussa, jolloin maan vähemmistökansalaisuuksille tuli mahdolliseksi perustaa omat järjestönsä. Keisarikunnan tšekkiläisillä alueilla Sokol-yhdistykset olivat merkittävä liikuntaseuroja, joidenka keskeisenä tehtävänä oli kansallistunteen kasvattaminen. Blatnán Sokolin perustamiskokous järjestettiin 12. huhtikuuta 1885, ja siihen osallistui 15 paikallista henkilöä. Ensimmäisenä vuonna seuraan kuului 50 jäsentä. Blatnálaiset osallistuivat Sokolien suurkokoontumisiin jo vuodesta 1891 lähtien, jolloin kahdeksan sen jäsentä matkasi Prahaan. 
Blatnán Sokol keskittyi alkuvuosinaan järjestämään jäsenilleen voimisteluharjoituksia sekä matkoja eri puolelle Böömiä. Vuosina ennen ensimmäistä maailmansotaa se järjesti myös opetusta tšekkien kansalliskysymyksestä. Vuonna 1901 Blatnán Sokol oli mukana perustamassa kaupunkiin kirjastoa, ja sen naisyhdistys perustettiin 1905. Ensimmäisessä maailmansodassa taisteli 78 järjestön jäsentä, joista 15 kuoli. Vuosina 1915–1918 Sokolin toiminta oli kielletty, ja useita sen blatnálaisia jäseniä osallistui Itävallan vastaiseen toimintaan. Paikallisjärjestön puheenjohtaja Antonín Kalina joutui jopa pakenemaan maasta.
Tšekkoslovakian aikana.
Sodan loputtua ja Tšekkoslovakian itsenäistyttyä lokakuussa 1918 Sokol-seurat saivat tehtäväkseen toimia uuden valtion rajavartioina ja järjestyksenvalvojina. Unkarin hyökättyä Slovakiaan vuonna 1919 60 blatnálaista sokolaktiivia osallistui sotaan. Kansallistunteen voimistuessa myös Blatnán Sokolin jäsenmäärä kasvoi, ja vuonna 1920 siihen kuului 79 miestä ja 50 naista. 1920-luvulla yhdistyksen toimintaan otettiin mukaan hyväntekeväisyys ja maatalouskoulutus. Järjestön oma seuratalo (Sokolovna) rakennettiin vuonna 1932, ja sen yhteydessä toimi myös majatalo sekä elokuvateatteri. Vuonna 1933 Blatnássa järjestettiin Sokol-seurojen tapaaminen, joka kasvatti kaupunkilaisten kiinnostusta liikuntaan huomattavasti. 1934 Sokolin yhteyteen perustettiin luistelu-, jääkiekko- ja tennisjoukkueet.
Sokolin toimintaan osallistuneita epäiltiin usein valtionvastaisesta toiminnasta natsi-Saksan valloitettua Tsekkoslovakian tšekkiläiset alueet vuonna 1938. Näin tapahtui myös Blatnássa, jossa joitain sen aktiiveista kuljetettiin keskitysleireille. Lopulta Reinhard Heydrich määräsi Sokol-liikkeen lakkautettavaksi 1941. Blatnán Sokol perustettiin uudelleen 21. toukokuuta 1945 saksalaisjoukkojen antauduttua. Saman vuoden joulukuussa järjestöön kuului 628 jäsentä, ja vuoden 1948 suurkokoontumiseen osallistui 873 blatnálaista. Tässä vaiheessa vallan ottanut kommunistinen puolue näki itsenäisen Sokolin uhkana vallalleen, ja se pakottikin 1950-luvun alussa järjestön liittämään toimintonsa eri nimisille järjestöille. Vuodesta 1954 vuoteen 1970 Blatnán järjestö tunnetiin nimellä Spartak Blatná.
Vuonna 1970 Spartak nimettiin uudelleen TJ Sokol Blatnáksi, mutta tästä huolimatta järjestöllä ei ollut paljoa yhteistä alkuperäisen Sokol Blatnán kanssa. Seuraavien vuosikymmenten aikana seura järjesti laajasti urheilutoimintaa ja muun muassa nuorten diskoja. Vuonna 1989 siihen kuului 950 jäsentä, joista 45 prosenttia oli nuoria.
Samettivallankumouksesta nykypäivään.
Liikuntajärjestöjen kaupallinen toiminta mahdollistui jälleen samettivallankumouksen päätettyä kommunistisen puolueen yksinvallan. TJ Sokol jatkoi toimintaansa uudistuneena vuodesta 1990 alkaen. Ensimmäiset vuotensa se keskittyi pitkälti taloutensa turvaamiseen ja seuratalonsa remontoimiseen. Vuonna 1994 järjestöön kuului 426 kaupunkilaista, mutta vuosien saatossa sen jäsenmäärä on laskenut. Kilpaileva urheiluseura TJ Blatná perustettiin 1991, ja siihen kuului 1990-luvun lopussa 647 jäsentä. TJ Blatná on nykyään kaupungin urheiluseuroista suositumpi, mutta yhteistyö seurojen välillä on yleistä. 2000-luvulla Blatnán urheilualueita on kunnostettu ja laajennettu.