tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saraswati-superjoukko

Saraswati superjoukko on massiivinen galaksien superjoukko noin 1.2 miljardiaparsekkia (4 miljardia valovuotta) kaukana Stripe 82 SDSS Kalojen alueella. Se on yksi suurimmista universumissa löydetyistä rakenteista, ja sen pääakselin halkaisija on noin 200 miljoonaa parsekkia (652 miljoonaa valovuotta). Se koostuu vähintään 43 galaksijoukosta, ja sen massa on 2 × 1016 M☉ muodostaen galaksimuurin.
Kosmologia.
Saraswati-superklusteri ja sen ympäristö paljastavat, että joitain äärimmäisen suuria ja huomattavia ainetiheyden parannuksia oli muodostunut aiemmin, kun pimeä energia oli juuri alkanut hallita rakenteen muodostumista. Tämä galaktinen keskittymä valaisee pimeän energian roolia ja kosmologisia alkuolosuhteita superklusterin muodostumisessa.
Risto Mäläskä

Risto Mäläskä (s. Inari, k. 9. joulukuuta 2023) oli lappilainen kullankaivaja.
Risto Mäläskä syntyi saksalaisten polttamaan Inarin kirkonkylään. Isä oli kaatunut rintamalla. Hän sai jo lapsena kuulla tarinoita Lemmenjoen kultaesiintymistä. Hänen äitinsä toimi 1950-luvun alussa emäntänä kultamailla. Nuorena Mäläskä työskenteli sekatyömiehenä ja päätyi 1960-luvulla renkipojaksi erään kullankaivajan valtaukselle. Myöhemmin Mäläskällä oli oma valtaus.
Mäläskä aloitti Lemmenjoella uudelleen koneellisen kullankaivuun, jota ei oltu harjoitettu 1950-luvun jälkeen. Vuonna 1976 hän toi traktorin 30 hehtaarin valtaukselleen Miessin keskijuoksulle. Mäläskä oli varovaisempi kuin aiemmat konekaivajat, eikä ottanut velkaa koneisiin tai palkannut ulkopuolisia työntekijöitä. Traktorikaivurin lisäksi hänellä oli rumpuseula ränneineen. Myöhemmin Mäläskä toi Miessille myös useampia kaivinkoneita ja puskutraktorin.
Kullan Mäläskä myi Etelä-Suomessa kauppamatkoillaan markkinatilanteen mukaan. Erikoisempia kultahippuja hän myi keräilijöille. 1980-luvulla kullankaivuupaikoille alkoi tulla turisteja, joille Mäläskä myi kultaa paikan päällä. Mäläskä veti vierailijoille roolia, johon kuului asuna lierihattu, ruutupaita ja sarkahousut henkseleillä. Lisäksi hän kertoi ihmeellisiä juttuja kulta-aarteista ja karhujen ja susien vierailuista ja viljeli kaksimielistä huumoria.
Seppo Konttinen on kirjoittanut Mäläskän elämäkerran "Kultakiima. Kullankaivaja Risto Mäläskän tarina" (Minerva Kustannus), joka ilmestyi 2022.
Eridanus-klusteri

Eridanus klusteri on galaksijoukko karkeasti etäisyydellä Maapallosta, sisältäen 73 päägalaksia ja kaikkiaan noin 200 galaksia. Noin 30 % niistä on Hubblen luokittelemia elliptisiä S0 ja loput 70 % ovat spiraaligalakseja tai epäsäännöllisiä. Nämä galaksit sijaitsevat pienemmissä ryhmissä, jotka ovat kaikki löyhästi gravitaatiosidonnaisesti sidoksissa toisiinsa, mikä viittaa siihen, että järjestelmä edelleen tiivistyy Hubble-virtauksesta ja voi lopulta muodostaa klusterin noin 1014 Auringon massaa. Pieni nopeusdispersio verrattuna esimerkiksi Coma-klusteriin tukee tätä hypoteesia. Eridanus klusteri sijaitsee Eridanuksen tähdistössä lähellä Sulatusuunin joukolla, ja sitä nimitetään joskus "Sulatusuuni II klusteriksi".
Seuraavan taulukon Hubblen galaksityypit: E=Elliptinen; S0=Linssimäinen; Sa, Sb, Sc, Sd=Spiraali (spiraalivarsien haavoittuvuusaste); SBa, SBb, SBc, SBd=Estetty kierre; SAB= Keskitason spiraali (eston ja esteettömän välillä); Sm, SBm, Irr=Epäsäännöllinen; (r),(rs)=Rengasrakenne&lt;br&gt;
Santa Ana -luokka (1729)

Santa Ana -luokka oli Espanjan laivaston neljän kaksikantisen 70-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Gaztañetan järjestelmän mukaisten alusten valmistuksesta vastasi José Campillo Cossio lukuun ottamatta pientä osaa vuoden 1724 hankintoihin sisällytetyistä aluksista, joista vastasi Gerónimo de Uztáriz. Ne oli tarkoitus valmistaa Santoñassa, mutta lopulta valmistuspaikkana oli Guarnizo. Kahden ensimmäisen tilatun aluksen suunnittelusta vastasi Lorenzo de Arzueta ja toisen parin Cipriano (Ciprián) Autrán yhdessä Juan Pedro (Jean-Pierre) Boyerin kanssa.
Esa Ojala (teollisuusneuvos)

Esa Oskari Ojala (15. heinäkuuta 1934 Sievi – 14. helmikuuta 2020 Sievi) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Maanviljelijäperheeseen Sievissä syntynyt Ojala kävi kansakoulun. Hänen puolisonsa vuodesta 1954 oli Aino Marjatta Ojala. Esa Ojala toimi maanviljelijänä 1954–1963. Hän oli myös kuljetus-, maansiirto- ja maanrakennusalan yrittäjä vuodesta 1955. Ojala oli Pohjanmaan Konesuodatin Oy:n, vuodesta 1985 Teho Filter Oy, perustajaosakas 1964–2001, samoin kuin yrityksen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Ojala-Yhtymän, vuodesta 1995 Ojala-Yhtymä Oy, perustajaosakas Ojala oli 1987–2001 ja toimi yrityksen hallituksen puheenjohtajana. Teho Filteristä tuli huomattava ajoneuvojen ja työkoneiden suodattimien valmistaja. Ohutlevymekaniikan sopimusvalmistaja Ojala-Yhtymä myytiin 2001 Flextronicsille. Esa Ojala sai teollisuusneuvoksen arvonnimen 1997.
Adam Tuominen

Adam Tuominen (s. 22. tammikuuta 1980) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten Hunter Bradleyn roolista televisiosarjasta Power Rangers Ninja Storm. 
Adam Tuominen on taustaltaan suomalaisliettualainen, hänen isänsä on suomalaissyntyinen. Hän meni naimisiin Stephanie Horlin-Smithin kanssa vuonna 2018.
Anton Niklas Sundberg

Anton Niklas Sundberg (1818–1900) oli ruotsalainen arkkipiispa. Hän oli teologian professori Uppsalan yliopistossa vuodesta 1852 ja Ruotsin kirkon arkkipiispa vuodesta 1870. Sundbergillä oli varsinkin valtiollisessa elämässä suuri vaikutusvalta. Mielipiteiltään hän oli korkeakirkollinen ja vastusti jyrkästi vapaakirkollisia ja lahkoliikkeitä.
Porituulen tuulivoimalaitos

Porituulen tuulivoimalaitos on Satakunnassa Porin Mäntyluodon Tahkoluodossa sijaitseva tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 3,0 megawattia ja vuosituotanto on noin 6,0 gigawattituntia. Voimalan on rakentanut ja sen omistaa Porituuli Oy . Sitä operoi Pori Energia .
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsee Porin satamassa Tahkoluodon länsi rannassa muiden Reposaaren tuulipuiston voimaloiden joukossa. Tuulivoimalaitos on suomalaisen WinWinDin valmistamaa WWD-3-90-mallia, jonka napakorkeus on 90 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija 90 metriä.
Historiaa.
Tuulivoimalaitos on valmistunut ja liitetty sähköverkkoon kesäkuussa 2006. Tuulivoimala esiintyy voimalaitosluetteloissa usein nimellä "Porituuli" tai "Meri-Pori-10" . Tuulivoimalan omistava yhtiö Porituuli Oy perustettiin syksyllä 2005 ja se poistui Kauppalehden mukaan ennakkoperintäreikisteristä lokakuussa 2023. Voimalaitos on esitelty Suomen Hyötytuulen esitteessä omana voimalana vuonna 2017.
Teatteri Metamorfoosi

Teatteri Metamorfoosi on suomalainen teatteri, jonka perustivat vuonna 2005 italialaissveitsiläinen teatteriohjaaja, pedagogi ja tutkija Davide Giovanzana, fyysisen teatterin ammattilainen ja opettaja Soile Mäkelä sekä kuvataiteilija ja naamiontekijä Laura Mäkelä.
Teatteri Metamorfoosi käyttää fyysisen teatterin ja naamioteatterin eri muotoja, kuten kehonmuokkausta, klovneriaa, visuaalista teatteria sekä objektiteatteria. Mukana on näyttelijöitä, tanssijoita, nukketaiteilijoita, muusikoita, sirkustaiteilijoita, kuvanveistäjiä ja naamiontekijöitä.
Esitysten lisäksi teatteri järjestää koulutusta, naamioiden valmistusta sekä MasQue-festivaalia. Vuodesta 2018 lähtien se on yhdistänyt teatteriin videota, tanssia ja erityyppistä kirjallisuutta.
Teatteri sai nimensä Ovidiuksen Metamorphosis-teoksen mukaan.
Metamorfoosilla on Sörnäisissä toimisto, harjoittelustudio sekä naamionvalmistusateljee. 
Teatterin vaiheita.
Vuonna 2004 Soile Mäkelä, Laura Mäkelä ja Davide Giovanzana tapasivat Padovassa, Italiassa kun he olivat työskentelemässä Donato Sartorin kanssa, ja työskentely johti teatteriryhmän perustamiseen. Ryhmä jatkaisi pedagogista ja teatraalista tutkimusta, jonka Jacques Lecoq aloitti. Teatteri Metamorfoosi ry. rekisteröitiin vuonna 2006.
Metamorfoosissa oli vuosina 2006-2012 lähtökohtana commedia dell’arte ja kokomaskit, sen jälkeen nukketeatteri ja esineteatteri (2009-2015). Sitä seurasivat (2013-2017) klovniesitykset. Klovnikautta taas seurasi toisella tapaa koominen bouffon (2015-2019).
Teatteri on toteuttanut sosiaalisia projekteja vanhusten, lasten, kehityshäiriöisten ja pakolaisten parissa, sekä konfliktialueilla Palestiinassa ja Burkina Fasossa.
2020-luvun alusta alkaen Metamorfoosin tavoitteena on ollut yhdistää sosiaaliset projektit taiteellisten päämäärien kanssa.
MasQue-festivaali.
Kansainvälinen MasQue-naamiofestivaali järjestettiin joka toinen vuosi aikavälillä 2007-2015 Stoassa. Tarkoitus oli tuoda yhteen alan kotimaiset ja ulkomaiset tekijät sekä tehdä naamioteatteria tutuksi. 
Joka kerta festivaalin teema on ollut erilainen. Vuonna 2013 keskityttiin maailman pienimpään naamioon eli punaiseen nenään.
Raiven

Sara Briški Cirman, taiteilijanimeltään Raiven (s. 13. lokakuuta 1989 Slovenia) on slovenialainen mezzosopraano, poplaulaja, lauluntekijä ja harpisti. Raiven nousi kuuluisuuteen osallistuttuaan Slovenian euroviisukarsintana toimivaan "Evrovizijska Melodija (EMA)" -kilpailuun vuonna 2016 kappaleellaan ”Črno bel” sijoittuen toiseksi. Raiven palasi "EMA"-kilpailuun vuonna 2017, sijoittuen tällä kertaa kolmanneksi kappaleellaan ”Zažarim”. Myös vuonna 2019 Raiven osallistui "EMA"-kilpailuun sijoittuen jälleen toiseksi kappaleella ”Kaos”. Raiven edustaa Sloveniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Veronika”.
Kiilopääntunturikoivu

Kiilopääntunturikoivu ("Betula pubescens" subsp. "czerepanovii" var. "appressa") on hieskoivun ja tunturikoivun muunnos. Se tunnetaan Suomen Lapista ja Islannista. Taksonin kuvasivat Paavo Kallio ja Yrjö Mäkinen Turun yliopiston "Annales Universitatis Turkuensis" -julkaisussa vuonna 1978. Kiilopääntunturikoivua esiintyy Lapissa vain suppealla alueella Sodankylässä ja Inarissa, Kiilopään, Vahtamapään ja Kivipään tunturipaljakalla, Urho Kekkosen kansallispuistossa.
Veronika (kappale)

Veronika on slovenialaisen laulajan Raivenin esittämä kappale, jolla hän edustaa Sloveniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä.
Harmaapäätangara

Harmaapäätangara ("Eucometis penicillata") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa. 
Koko ja ulkonäkö.
Harmaapäätangara kasvaa 16–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää on tumman harmaa ja kurkku on myös harmaa, mutta vaaleampi. Päälaella on töyhtö. Harmaapäätangaran selkä sekä siivet ovat vihreät. Linnun rinta ja vatsa ovat oranssiinvivahtavan keltaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Harmaapäätangaran levinneisyysalue ulottuu Meksikon eteläosista Brasilian itäosiin. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat ja kosteat metsät usein vesialueiden lähellä. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja on satunnaisesti osana sekaparvia. Harmaapäätangara tarkkailee sotilasmuurahaisten liikkeitä ja syö hyönteisiä ja hedelmiä. Laji rakentaa pesän puuhun tai pensaaseen ja naaras munii kaksi tai kolme munaa.
Jouni Tikkanen

Jouni Tikkanen (s. 1983) on suomalainen biologi, toimittaja ja tietokirjailija.
Tikkanen voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 2008. "Suomen Luonto" -lehden toimittajana hän voitti Aikakausmedian vuoden 2011 kirjoittavan toimittajan palkinnon. Tikkasen esikoisteos "Lauma: 1880-luvun lastensurmat ja susiviha Suomessa" oli ehdolla Kanava-palkinnon saajaksi vuonna 2019. Teos voitti seuraavana vuonna Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon ja Oulun kirjailijaseuran Botnia-palkinnon. Teos käsittelee suomalaisten susisuhdetta, jonka taustalla vaikuttaa 21 lapsen kuolema susihyökkäyksissä 1880-luvun Varsinais-Suomessa. Tikkasen mukaan idea kirjaan syntyi vuoden 2012 tienoilla, jolloin hän seurasi susiuutisointia "Suomen Luonto" -lehden toimittajana ja huomasi 1880-luvun lapsisurmien nousseen toistuvasti esille nykykeskustelussa. Hän aloitti kirjoittamisen 2017 ja pyrki ymmärtämään tapahtunutta myös suden näkökulmasta.
Emma-gaala 2024

Vuoden 2024 Emma-gaala järjestettiin Espoo Metro Areenalla 17. helmikuuta 2024. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2023 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Ehdokkaat julkistettiin 12. joulukuuta 2023. Eniten ehdokkuuksia keräsi Behm, joka oli ehdolla kaiken kaikkiaan kuudessa eri kategoriassa. Hänen lisäksi muita runsaan määrän ehdokkuuksia keränneitä olivat Alma ja Kuumaa (5) sekä Käärijä, Jami Faltin, Lauri Haav, Ibe ja Stam1na (4). Eniten palkintoja voittivat Käärijä ja Kuumaa, joista Käärijä voitti viisi patsasta ja Kuumaa neljä.
Palkintoja jaettiin kaikkiaan 21 ehdokassarjassa, joista Vuoden kotimainen artisti/yhtye valittiin perinteiseen tapaan yleisöäänestyksellä. Vuoden lastenmusiikki-kategoria poistettiin ainakin väliaikaisesti käytöstä, koska "genren parissa on julkaistu hyvin vähän musiikkia".
Gaalan esiintyjinä nähtiin mm. Behm, Kuumaa, Käärijä, Jenni Vartiainen, Sexmane sekä Vesterinen Yhtyeineen.
Punahäntämaki

Punahäntämaki ("Lepilemur ruficaudatus") on kärppämakien heimoon kuuluva puoliapinalaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Aikuinen punahäntämaki painaa 760–950 grammaa. Pituus päästä hännäntyveen on 24–30 cm, häntä on suunnilleen saman mittainen. Turkki on selkäpuolelta harmaanruskea, vatsapuolelta vaaleanharmaa ja kurkussa on kermanvaalea alue.. 
Punahäntämakit elävät Madagaskarin länsirannikon keskiosassa. Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuttaneet elinympäristön hävitys ja metsästys.
Juho Järvenpää

Juho Järvenpää on Mäntyharjun kunnanjohtaja , aiemmin hän toimi Sulkavan kunnanjohtajana. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden maisteri. 
Ura.
Järvenpää työskenteli uransa alussa muun muassa Pertunmaan seurakunnan talouspäällikkönä, Hartolan hallintojohtajana ja Mäntyharjun vt. talousjohtajana.
Syksyllä 2015 hän aloitti Sulkavan kunnassa talous- ja hallintojohtajana ja syksyllä 2017 hänet valittiin Sulkavan kunnanjohtajaksi. Ennen valintaa hän oli toiminut kunnassa vs. kunnanjohtajana.
Elokuussa 2023 hänet valittiin Mäntyharjun kunnanjohtajaksi.
Yksityiselämä.
Järvenpään äiti Kristiina Järvenpää on toiminut kunnanjohtajana Rantasalmella ja Suomenniemellä.
Haapa (täsmennyssivu)

Haapa voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Haapa on myös suomalainen sukunimi:
Uiğur avazi

Uiğur avazi (, ”Uiguurin ääni”) on Kazakstanin Almatyssa ilmestyvä uiguurinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin vuonna 1957 nimellä "Kommunizm tuği" (”Kommunismin lippu”). Se oli neuvostoaikana tarkoitettu Kazakstanin lisäksi myös Keski-Aasian tasavalloissa asuville uiguureille. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden liitteenä ilmestyi vuodesta 1970 lähtien kolmesti viikossa pienikokoinen liite "Jeni hajat" (”Uusi elämä”) arabialaisella kirjaimistolla. "Kommunizm tuğin" painosmäärä oli liitteineen 23 000 kappaletta vuonna 1984.
Lehti sai nimen "Uiğur avazi" vuonna 1991. Se on nykyään suunnattu Kazakstanin uiguureille. Qazaq gazetteri -valtionyhtiön kerran viikossa julkaiseman lehden painosmäärä on noin 15 000 kappaletta. Sen aineistoa julkaistaan myös Internetissä.
Aida Fanfani

Aida Fanfani (s. 14. kesäkuuta 2006) on italialais-suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt "Salatut elämät" -saippuasarjassa Erika Ekholmin roolia, joka on Aki Nikkisen serkku ja Henrik Ekholmin pikkusisko.
Leon Köhler

Leon Köhler (s. 7. elokuuta 1999 Erlenbach am Main) on saksalainen moottoriurheilija.
Ura.
Köhler aloitti uransa Kartingissa vuonna 2007 ja voitti vuonna 2017 KZ2-luokassa ADAC Kart Masters ja CIK-FIA Karting European Championship -luokkien mestaruudet.
Vuoden 2018 alussa Köhler siirtyi Formula 4 UAE -sarjaan ajaen kolme kilpailua voittaen niistä kaksi. Tämän jälkeen hän ajoi Saksan ADAC Formula 4 -sarjaa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen pisteissä 13:nneksi. 
Vuodesta 2019 Köhler on ajanut Porsche Supercup -sarjassa. Hän oli sarjan kahdeksas vuonna 2020 ja seuraavana vuonna 2021 hän sijoittui viidenneksi. Tämän lisäksi Köhler on ajanut Saksan Porsche Carrera Cup -sarjaa. Kaudella 2019–20 Köhler voitti Porsche Sprint Challenge Middle East -sarjan mestaruuden.
Lisäksi Köhler on ajanut muun muassa ADAC GT Masters- ja DTM-sarjoissa.
Jakkula (Laihia)

Jakkula on Laihialla sijaitseva kylä, joka on myös Laihian entinen keskusta. Jakkulassa toimivia yhdistyksiä on Jakkulan kyläyhdistys sekä Jakkulan nuorisoliitto. Jakkulan nuorisoliitto on järjestänyt Jakkurokki-musiikkifestivaalia vuodesta 2016 lähtien ja se on ollut joka vuotinen menestys kävijämäärien kasvaessa vuosittain. Jakkula sijaitsee aivan valtatie 3:n kupeessa. 
Jakkula usein sekoitetaan Laihian toiseen kylään Isokylään, kuitenkin näillä alueilla on merkittävä maantieteellinen ero, sillä ennen kuin Laihianjoen yli kulkeva silta oli rakennettu, joki jakoi alueet kahtia ja nämä kaksi aluetta olivat täysin toisista erillään olevat ja itsenäiset. 
Jakkulan historiaa.
Jakkulan alueella on ollut asutusta vuodesta 500eKr. lähtien. Tästä on todisteena lukuisat muinaishaudat.
Jakkulan Käyppälänmäelle alettiin rakentaa kirkkoa 1300-luvulla, mutta "kirkonkylän" asukkaat halusivat sen Laihian nykyisen keskustan alueelle. Käyppälänmäen asukkaat kävivät purkamassa kirkon kivijalan yöaikaan kahdesti, mutta lopulta joutuivat hyväksymään kirkon rakennuttamisen muualle. Nykyään Laihian Kirkko sijaitseekin Laihian keskustassa ja se valmistui lopulta vuonna 1508.
Kirkon sijainti lähempänä Vaasaa vaikutti myös Laihian keskustan siirtymiseen Jakkulasta nykyiselle paikalleen, sillä vain kuudenkin kilometrin matka oli merkittävä 1600-luvulla kun matkaa kaupunkiin piti tehdä hevosella.
Jakkulassa sijaitsi myös ennen pankki sekä kyläkauppa jotka on myöhemmin lakkautettu liiketoiminnan siirryttyä pois Jakkulan alueelta Laihian keskustaan. 
Nimen alkuperä.
Jakkulan kylän nimen syntyperästä on useita tulkintoja, ja yksi mahdollisuus on, että se juontuu Jaakob-nimestä. Papinveroluetteloiden mukaan vuonna 1546 Jakkulan kylässä oli 7 taloa, joiden kaikkien nimi oli Jakku. Vaikka isännät vaihtuivat ja talojen nimet eriytyivät ajan myötä, vuonna 1713 kylään oli edelleen kirjattu samat 7 taloa.
Robert Govett

Robert Govett (14. helmikuuta 1813 Staines, Middlesex – 20. helmikuuta 1901 Norwich, Norfolk) oli brittiläinen teologi ja itsenäinen pastori Surrey Chapelissa, Norwichissa. Govett kirjoitti monia kirjoja ja esitteitä. Hänen tunnetuin teoksensa on "The Apocalypse: Expounded by Scripture" (1861–65), jonka hän kirjoitti salanimellä.” Robert Govett ei ollut Plymouthin veljien jäsen, mutta hän oli saanut paljon vaikutuksia Plymouthin veljien kirjoituksista.
Opit.
Govett oli alunperin osa Anglikaanista kirkkoa, mutta irtautui siitä lapsikasteen takia. Hän oli myös dispensationalisti ja ilmaisen armon teologi. Govett kannatti osittaisen ylöstempauksen oppia, jonka mukaan vain tottelevat kristityt ovat osana ylöstempausta, jonka hän uskoi tapahtuvan ennen seitsemän vuoden ahdistusta. Samoin kuten Watchman Nee, Robert Govett uskoi että vain tottelevat kristityt tulevat olevaan osana tuhannen vuoden valtakunnassa, vaikka myöhemmin epäuskolliset myös pääsevät paratiisiin.
Erkin Qaraqalpaqstan

Erkin Qaraqalpaqstan (”Vapaa Karakalpakia”) on Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakian pääkaupungissa Nukusissa ilmestyvä karakalpakinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin Tórtkúlissa vuonna 1924 nimellä "Birinshi adım" (”Ensimmäinen askel”). Sen nimenä oli "Erkin qaraqalpaq" (”Vapaa karakalpakki”) vuodesta 1925, "Miynetkesh qaraqalpaq" (”Työtätekevä karakalpakki”) vuodesta 1928, "Qızıl Qaraqalpaqstan" (”Punainen Karakalpakia”) vuodesta 1931 ja "Sovet Qaraqalpaqstanı" vuodesta 1957.
"Sovet Qaraqalpaqstanı" oli neuvostoaikana Uzbekistanin kommunistisen puolueen Karakalpakian aluekomitean sekä Karakalpakian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 66 000 kappaletta vuonna 1975. Sen rinnalla julkaistiin venäjänkielistä "Sovetskaja Karakalpakijaa".
Lehti sai nimen "Erkin Qaraqalpaqstan" vuonna 1992. Se on nykyään Karakalpakian korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston julkaisu. Kolmesti viikossa A2-kokoisena ilmestyvän lehden levikki oli 1 100 kappaletta marraskuussa 2021. Sillä on yhteinen toimitus ja Internet-sivusto venäjänkielisen "Vesti Karakalpakstana" -lehden kanssa.
Olkiluodon tuulivoimalaitos

Olkiluodon tuulivoimalaitos oli Satakunnassa Eurajoen Olkiluodossa sijainnut tuulivoimalaitos, jonka kapasiteetti on 1,0 megawattia ja vuosituotanto on noin 2,0 gigawattituntia. Voimalan rakensi ja omisti Teollisuuden Voima. Voimala oli kastettu "Raunoksi" .
Yleistä.
Tuulivoimalaitos sijaitsi Olkiluodon länsipään etelärannassa ydinvoimalaitoksen teollisuusalueen kaakkoispuolella. Tuulivoimala oli suomalaisen WinWinDin valmistamaa WWD-1-mallia, jonka napakorkeus oli 65 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija 60 metriä. Turbiinin siivet olivat lasikuitua, sen torni painoi 92,5 tonnia ja tuuliturbiini ja koneisto painoivat yhteensä 55 tonnia. Turbiinin suurin pyörimisnopeus oli 25 kirrosta minuutissa.
Historiaa.
Huhtikuussa 2004 odotettiin voimalalle lupaa, kun uudesta tuulivoimalasta julkaistiin kirjoitus Turun Sanomissa. Luvan tultua se rakennettiin valmiiksi syksyllä 2004 ja se vihittiin käyttöön marraskuussa 2004. Tuulivoimalaitos tunnistetaan Valtion tieteellisen tutkimuslaitoksen (VTT) tuulivoiman tuotantotilastoissa nimellä "Eurajoki 1". Tuulivoimalan toiminta lopetettiin vuonna 2017 eikä sitä enää huollettu tämän jälkeen. Voimalan torni ja itse koneisto olivat niin huonossa kunnossa, ettei niiden kunnostus olisi koskaan tullut tuottamaan hintansa takaisin. Voimalaitos purettiin syksyllä 2018 ja lahjoitettiin Länsirannikon Winnovalle, Länsirannikon Pelastusharjoitusalueelle ja Prizztechille koulutuskäyttöön. Pelastusharjoitusalueella sille ei tehty mitään. Prizztech tutki seuraavana vuonna sen avulla käytöstä poistettujen tuulivoimalaitosten kierrätystä.
Aioleion

Aioleion (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Néa Propontídan kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Tríglian kaupunkia, mutta sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta.
Maantiede.
Aioleionin kaupunki sijaitsi Bottikessa nykyisen Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Aioleionin lähellä sijaitsivat Spartolos, Pleume ja Sinos, mutta kaupungille esimerkiksi "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartastossa merkitty sijainti on summittainen. Aioleionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Aioleionin historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla bottiaialaisten kaupunkien liittoon sekä Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa muutamia kertoja vuosina 434/433–422/421 eaa. 300-luvulla eaa. Aioleion on saattanut kuulua Khalkidiken liittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Aiolitēs" ().
Anthemus

Anthemus ( tai "Anthemous"; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Polýgyroksen kunnan alueella noin kolme kilometriä etelälounaaseen nykyisestä Galátistan kaupungista.
Maantiede.
Anthemuksen kaupunki sijaitsi Anthemuksen alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan länsiosissa. Antiikin aikana alue ei ollut osa Khalkidikea, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kaupunki oli rakennettu samannimisen joen varrelle keskelle hyvin viljavaa laaksoa. Anthemuksen kaupunkikeskus sijoitetaan kukkulalle, joka sijaitsee noin 500 metriä länteen Pyhän Paraskevan ("Agía Paraskeví") kirkosta, joka puolestaan sijaitsee noin neljä kilometriä etelälounaaseen Galátistan kaupungin keskustasta.
Anthemuksesta länsiluoteeseen sijaitsi Strepsan kaupunki ja kauempana samassa suunnassa Therme ja myöhemmin Thessalonike. Kaupungista etelään sijaitsivat Olynthos ja Poteidaia. Anthemuksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Anthemuksen historiasta tiedetään vain vähän. Vaikka Anthemus on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tuolloin tunnetaan kuitenkin huonosti. Anthemus vaikuttaa olleen alun perin alueensa nimi, ja Anthemuksen kaupunki vaikuttaa syntyneen 300-luvulla eaa. Se kuului varhaiseen Makedonian valtakuntaan, ja Filippos II antoi sen olynthoslaisille.
Makedonian monien muiden paikkojen tavoin myös Anthemus antoi hellenistisellä kaudella nimensä kaupungille Aasiassa: sen mukaan nimettiin Mesopotamiassa sijainnut Anthemusia. Kaupunki mainitaan edelleen Rooman keisarikauden lähteissä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Anthemūntios" () ja "Anthemūsios" ().
Rakennukset ja löydökset.
Antiikin kirjallisten lähteiden perusteella Anthemus on ollut kaupunkikeskus tai mahdollisesti linnoitus. Kaupungin paikalta on löydetty piirtokirjoituksia.
Stora Sundbyn linna

Stora Sundbyn linna () on Ruotsin Eskilstunassa sijaitseva linna Hjälmarenin rannalla. Sitä alettiin rakentaa jo 1400-luvulla, mutta nykyinen ulkoasu on vuodelta 1848. Linnassa on neljä isoa tornia, jotka symboloivat vuodenaikoja, kaksitoista pientä tornia, yksi jokaiselle kuukaudelle, 52 huonetta jotka viittaavat viikkojen määrään vuodessa ja 365 ikkunaa eli yhtä monta kuin vuodessa on päiviä. Linna toimii nykyisin yksityisasuntona, mutta siellä järjestetään kesäisin yleisökierroksia.
Assera

Assera () eli Assa () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Khalkidiken alueella Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Aristotélisin kunnan alueelle lähelle nykyistä Develíkin kylää.
Maantiede.
Asseran kaupunki sijaitsi nykyisen Chalkidikín niemimaan rannikolla Singoksenlahden (nyk. Singitikóslahti tai Pyhänvuorenlahti) pohjukassa. Kaupunki sijoitetaan nykyisin Gomátin Develíkin kylän itäpuolelle. Samalla rannikolla Asserasta länteen sijaitsi Piloros ja itään Sane. Asseran kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Aristoteles käyttää Asseran alueesta nimitystä "Assērītis" () tai joissakin käsikirjoituksissa "Assyrītis" (). Seudulla oli joki, josta käytettiin nimeä Psykhros () sen kylmyyden vuoksi.
Historia.
Assera ja Assa ovat todennäköisesti sama kaupunki: Herodotos käyttää muotoa "Assa" ja Theopompos muotoa "Assera". Stefanos Byzantionlaisella on oma hakusana kummastakin, mutta se voi johtua siitä, ettei hän tiennyt Herodotoksen ja Theopompoksen viitanneen samaan paikkaan. Plinius vanhempi käyttää latinankielistä muotoa "Cassera". Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Asseritēs" () ja "Assaios" ().
Herodotos mainitsee Ass(er)an yhtenä seudun kaupungeista, joka antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen vuoden 480 eaa. hyökkäyksessään Kreikkaan. Myöhemmin klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Assera kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. Assera saattoi osallistua seudun muiden kaupunkien mukana vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan. 300-luvulla eaa. kaupunki kuului oletettavasti Khalkidiken liittoon.
Lervik

Lervik on taajama Fredrikstadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 2,3 neliökilometriä ja asukasluku 3 343 vuonna 2022.
Dikaia (Khalkidike)

Dikaia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan lähelle nykyisen Thermaïkóksen kunnan Epanomín kaupunkia.
Maantiede.
Dikaian kaupunki sijaitsi nykyisen Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa, oletettavasti sisämaahan Aineian ja Poteidaian välisestä rannikosta. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kaupunki sijoitetaan lähelle nykyisiä Epanomín ja Plagiárin kaupunkeja. Tällöin Aineia sijaitsi rannikolla kaupungista länteen. Dikaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Dikaian historiasta tiedetään vain vähän. Se oli Euboian Eretrian perustama siirtokunta, ja löi omaa eretrialaismallista hopearahaa noin vuosina 500–350 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Dikaiopolitēs" ().
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Dikaia kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–429/428 eaa. Dikaia saattoi osallistua seudun kaupunkien vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan. 300-luvulla eaa. Dikaia kuului toiseen Ateenaan liittoon.
Slevik

Slevik on taajama Fredrikstadin kunnassa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 1 166 vuonna 2022.
Dionysopolis (Fryygia)

Dionysopolis (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki Fryygiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Maantiede.
Dionysopolis sijaitsi Plinius vanhemman mukaan Apameian "conventuksen" alueella. Kaupunki sijoitetaan Maiandros (nyk. Büyük Menderes) -joen pohjoisrannalle jonnekin nykyisten Çal Dagin ja Çal Ovan lähelle.
Fryygian Dionysopolista ei tule sekoittaa toiseen Dionysopoliihin eli Krunoihin, joka sijaitsi Mustanmeren länsirannalla.
Historia.
Dionysopolis perustettiin hellenistisellä kaudella. Stefanos Byzantionlaisen mukaan perustajat olivat Pergamonin Attalos II ja Eumenes II. Muutoin kaupunki ei juuri esiinny antiikin lähteissä, lukuun ottamatta Ciceron tekemää mainintaa kirjeessä veljelleen Quintukselle. Siinä hän ilmaisee dionysopolislaisten olleen vihamielisiä Quintusta kohtaan, minkä on täytynyt johtua jostakin, mitä Quintus oli tehnyt toimiessaan Asian provinssin preettorina.
Dionysopolis löi omaa rahaa. Rahojen perusteella kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Dionysopoleitēs" ().
Dionysopolis (Pontos)

Dionysopolis (), alun perin Krunoi ( tai "Krounoi"; ), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Pontisessa Traakiassa nykyisen Bulgarian alueella. Se sijaitsi nykyisen Baltšikin kaupungin paikalla.
Maantiede.
Dionysopolis sijaitsi Euroopan Myysiassa eli roomalaisittain Moesiassa Ziras-joen varrella. Samalla rannikolla kaupungista pohjoiseen sijaitsi Kallatis ja etelään Odessos. Dionysopoliin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä.
Historia.
Dionysopolis oli kreikkalainen siirtokunta, mutta sen syntyä ja historiaa ei tunneta kovin hyvin. Kaupunki perustettiin ilmeisesti arkaaisen kauden lopulla tai klassisen kauden alussa 500- tai 400-luvulla eaa. Sen arvellaan olleen perustettu Joonian Miletoksesta käsin. Antiikin aikaisen perinteen mukaan kaupungin alkuperäinen nimi oli "Krunoi", mutta se muutettiin Dionysopoliiksi eli ”Dionysoksen kaupungiksi” sen jälkeen, kun merestä löytyi Dionysoksen patsas. Nimen muutos on saattanut tapahtua 300-luvun eaa. lopulla, ja se voi liittyä siihen, että kaupunki olisi perustettu tuolloin uudelleen. Strabon käyttää nimeä Krunoi kuitenkin vielä ajanlaskun alussa.
Dionysopolis löi omaa rahaa hellenistisellä kaudella. Kaupunki säilyi olemassa roomalaiselle ja bysanttilaiselle kaudelle saakka. Keskiajalla se tunnettiin nimellä "Karvuna". Piirtokirjoitusten perusteella Dionysopoliissa oli roomalaisella kaudella seitsemän "fylēä", joista kuusi olivat joonialaisia fylejä ja seitsemäs roomalaisille. Ainakin 200- ja 100-luvuilla eaa. kaupungissa oli neuvosto ("bulē") ja kansankokous ("dēmos"). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Dionysopolitēs" ().
Rakennukset ja löydökset.
Kaupungin paikalta on löydetty piirtokirjoituksia, joista varhaisimmat ovat 300-luvulta eaa. Löydetyt rakennusten jäänteet ovat pääosin roomalaiselta kaudelta. Vuonna 2007 kaupungin paikalta löydettiin sattumalta Kybelelle omistettu pyhäkkö, joka ajoitetaan rakennetuksi hellenistisellä kaudella noin vuonna 280–260 eaa. Gootit polttivat sen vuonna 378. Pyhäkön esinelöytöihin lukeutuu lukuisia patsaita.
Skivika

Skivika on taajama Fredrikstadin ja Sarpsborgin kunnissa Østfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 1 075 vuonna 2022. Suurin osa asukkaista asuu Fredrikstadin kunnan puolella.
Gigonos

Gigonos (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Krusiissa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Néa Propontídan kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Irákleian kylää.
Maantiede.
Gigonoksen kaupunki sijaitsi Krusiissa nykyisen Chalkidikín niemimaan länsirannikolla. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Samalla rannikolla kaupungista luoteeseen sijaitsi Aineia ja kaakkoon Haisa ja "Barrington Atlas of the Greek and Roman World" -kartastossa myös Brea, joskin sen sijainti on epävarma. Gigonoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 ja mahdollisesti jopa alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Gigonoksen historiasta tiedetään vain vähän. Herodotoksen mukaan kaupunki antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen hyökätessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Gigonos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa varmuudella vain vuonna 434/433 eaa. sekä mahdollisesti myös 425/424 eaa.
Haisa

Haisa (, ) eli Aisa (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle lähelle nykyistä Néa Kallikráteian kaupunkia.
Maantiede.
Haisan kaupunki sijaitsi Krusiissa nykyisen Chalkidikín niemimaan länsirannikolla. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Haisa sijoitetaan nykyisen Néa Kallikráteian kaupungin paikalle, josta on tehty siihen sopivia arkeologisia löytöjä, mutta paikkaa ei ole voitu vahvistaa aukottomasti. Samalla rannikolla kaupungista luoteeseen sijaitsi Gigonos ja kaakkoon mahdollisesti Brea. Haisan kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Haisan historiasta tiedetään vain vähän. Néa Kallikráteiasta löydetty asutus on ollut olemassa kreikkalaisena siirtokuntana viimeistään geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. Se on ollut edelleen asuttu ainakin 400-luvulla eaa. ja vielä varhaisella kristillisellä kaudella. Herodotoksen mukaan Haisa antoi joukkoja Kserkseen käyttöön hänen hyökätessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. Herodotos-käsikirjoituksissa kaupungista esiintyy nimimuotoa "Lisai" (), minkä arvellaan olevan kopiointivirhe, jossa alfa on muuttunut lambdaksi. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Haisa kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 434/433 eaa. sekä mahdollisesti myös 425/424 ja 422/421 eaa.
Rakennukset ja löydökset.
Néa Kallikráteiasta on löydetty keramiikan osia varhaiselta rautakaudelta ja geometriselta kaudelta sekä asutuksen jäänteitä ja hautoja 400-luvulta eaa.
Brighamia

"Brighamia" on kellokasveihin kuuluva pieni kasvisuku, jossa on kaksi lajia. Ne molemmat ovat kotoperäisiä Havaijisaarilla. Kasvutavaltaan "Brighamia"-kasvit ovat mehivartisia lehtiruusukkeita.
Lajit:
Imbros (täsmennyssivu)

Imbros voi viitata seuraaviin:
Uuden-Seelannin ralli 1994

Uuden-Seelannin ralli 1994 (viralliselta nimeltään "25. Rothmans Rally of New Zealand") oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1994. Kilpailu järjestettiin 29.–31. heinäkuuta 1994. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli .
Kilpailuun ilmoittautui 81 autokuntaa, joista 78 lähti kilpailuun ja maaliin pääsi 46.
Avdijivkan koksitehdas

Avdijivkan koksitehdas, AKH’Z (, ) on Ukrainan Avdijivkassa sijaitseva koksia ja kemikaaleja tuottava tehdas, joka aloitti toimintansa 1963. Tehdas kuuluu Metinvest-konserniin, jota hallitsee oligarkki Rinat Ah’metov.
Tehtaan alue on 340 hehtaaria ja siellä on 84 kilometriä sisäistä rautatietä. Siellä työskenteli 4 000 henkeä, eli viidennes tai kuudennes kaupungin asukkaista.
Tehdas oli vuodesta 2014 demarkaatiolinjalla ja sen alueella räjähti 320 tykistön kranaattia ja tehdas suljettiin useita kertoja. Tehdas ei saanut tuoda kivihiiltä Ukrainan separatistialueilta, vaan sen oli tuotava hiiltä Amerikasta tai Australiasta.
Historia.
Ukrainan neuvostotasavalta päätti perustamisesta huhtikuussa 1960. Tavoitteena oli tuottaa koksia Mariupolin Iljitšin rauta- ja terästehtaalle ja muille terästehtaille Ukrainassa. Ensimmäinen koksausuuni valmistui 1963. Samalla aloitettiin myös ammoniumsulfaatin, bentseenin ja kivihiilitervan valmistus. Vuonna 1964 valmistui toinen koksausuuni. Rikinpoistolaitos alkoi tuottaa rikkihappoa. Vuonna 1969 oli toiminnassa neljä koksauslaitosta. Neuvostoliiton ministerineuvosto päätti laajentaa tehtaan toimintaa yhdeksään yksikköön. Vuonna 1993 Ukrainan teollisuusministeriö päätti yhtiöittää tehtaan.
Hadeland Glassverk

Hadeland Glassverk AS on Norjan vanhimpia toiminnassa olevia lasitehtaita. Se perustettiin vuonna 1762 ja sen kotipaikka on Jevnaker.
Jevnakerin kirkko

Jevnakerin kirkko () on Jevnakerin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1834. Se on Hadelandin alueen suurin kirkko. Paikalla oli aiemmin keskiaikainen kivikirkko.
Jorma Nokkala

Jorma Antero Nokkala (s. 29. lokakuuta 1942 Sortavala) on suomalainen yrittäjä ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Sortavalassa syntyneen Jorma Nokkalan isä oli maanviljelijä Eemeli Nokkala. Jorma Nokkala kävi kansakoulun Viitasaarella 1949–1956 ja opiskeli Kansanvalistusseuran kirjeopistossa 1958, Jyväskylän kristillisessä kansanopistossa 1960–1961 ja metalli- ja konetekniikkaa Pellervon kirjeopistossa. Kauppateknikoksi hän valmistui Markkinointi-instituutista 1976. 
Nokkala oli maanviljelijä Viitasaarella 1963–1969, mutta ryhtyi samalla metallialan pienyrittäjäksi 1965. Hän oli Maatalousmetalli J. Nokkalan perustaja 1967, Nokka-Koneet Toiminimi Jorma Nokkalan perustaja ja omistaja Muuramessa 1970–1987, Nokka-Koneet Oy:n omistaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1987–1991 sekä Tume Oy:n, vuodesta 1998 Nokka-Tume Oy ja vuodesta 2006 Nokka-Yhtiöt Oy, omistaja, toimitusjohtaja 1986–2002 ja hallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut myös Toiminimi Jorma Nokkalan ja Joinde Oy:n toimitusjohtaja, samoin kuin useiden ulkomaille perustettujen Nokka-yhtiöiden hallitusten jäsen. Taloudellisiin vaikeuksiin ajautuneen konsernin yhtiöt Nokka Oy ja Nokka-Yhtiöt Oy hakeutuivat konkurssiin 2017. 
Nokkala oli Muuramen kunnanhallituksen jäsen 1977–1980 ja kunnanvaltuuston jäsen 1977–2000 ja puheenjohtaja 1989–1990. Hänellä on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Nokkala sai 1998. Hän on saanut myös useita muita tunnustuksia, kuten Suomen ensimmäisen Vuoden liikemies -palkinnon 1980.
Anders Andersen (norjalainen poliitikko)

Anders Andersen (22. lokakuuta 1846 Hønefoss – 8. tammikuuta 1931 Røyken) oli norjalainen sahatyöläinen ja työväenliikkeen aktiivi, josta tuli vuonna 1887 perustetun työväenpuolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän asui tuolloin Arendalissa, jossa paikallinen pankki oli mennyt konkurssiin, mikä oli vuorostaan johtanut monien muiden yritysten konkursseihin ja työttömyyden kasvuun. Andersenista tuli arendalilaisten työläisten solidaarisuusliikkeen Samholdin johtohenkilöitä, ja juuri Samhold kutsui koolle paikallisia työväenyhdistyksiä ympäri maata Arendaliin, jossa työväenpuolue perustettiin. Andersenin puheenjohtajakausi kesti vain seuraavan vuoden puoluekokoukseen. Hän muutti vuonna 1889 Røykeniin, missä hän toimi kunnallispolitiikassa ja ammattiyhdistysliikkeessä.
Anders Andersen

Anders Andersen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Oliver Pettersson

Oliver Pettersson (s. 13. toukokuuta 2003 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Gnistania.
Espoolainen Pettersson pelasi nuorena Hongan sekä EPS:n juniorijoukkueissa. EPS:n riveissä Pettersson pääsi myös pelaamaan Kakkosta kaudella 2020. Kaudeksi 2021 Pettersson siirtyi tammisaarelaisen EIF:n joukkueeseen Ykköseen. Hän onnistui maalinteossa heti kauden 2021 avausottelussa Jaroa vastaan ja vakiinnutti nopeasti paikkansa EIF:n pelaavassa kokoonpanossa, kirjauttaen tililleen lopulta 20 ottelua Ykkösessä. Kaudella 2022 Pettersson ehti pelata 16 sarjaottelua EIF:ssä ennen siirtoaan 1+1-vuotisella sopimuksella Veikkausliigan HJK:hon elokuussa 2022. Loppukauden hän pelasi Klubi 04:n riveissä Kakkosessa.
Kauden 2023 Pettersson aloitti HJK:n edustusjoukkueen mukana Veikkausliigassa, tullen kolmesti vaihdosta kentälle huhtikuun liigaotteluissa. Toukokuussa hän kuitenkin loukkasi polvensa harjoituksissa, minkä myötä häneltä jäi sivuun käytännössä koko loppukausi. Syyskuussa 2023 HJK lunasti Petterssonin sopimuksessa olleen option kaudesta 2024.
Heinäkuussa 2024 Pettersson siirtyi ilmaisella siirrolla Gnistaniin.
Pettersson on edustanut Suomea alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Santa Isabel (1728)

Santa Isabel oli Espanjan laivaston vuonna 1728 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Santoñasta, missä köli laskettiin 1726. Valmistus kuitenkin siirrettiin Guarnizoon. Alus laskettiin vesille 1728 ja otettiin palvelukseen 17. tammikuuta 1730. 
Palvelus.
Alus oli Cádizissa Francisco Cornejon lippulaivana. Aluksen ensimmäinen tiedossa oleva päällikkö oli 1731 Miguel de Malpica, jolloin alus oli Marqués de Marin lippulaivana. Alus lähti 7. lokakuuta 1731 Barcelonasta kuljettamaan joukkoja Livornoon, mistä se palasi 1732 Cádiziin. Alus oli 1734 huollettavana Cádizissa, mutta siitä huolimatta se oli reservissä vuoteen 1740.
Alus lähti 16. huhtikuuta 1741 Cádizista Francisco Liañon laivueessa ja palasi toukokuun alussa. Se lähti 6. toukokuuta uudelleen yhdeksän sotalaivan osastossa Juan José Navarron, Marqués de la Victorian, lippulaivana Ferroliin, mistä alus palasi 6. kesäkuuta. Alus lähti 15. marraskuuta Cádizista päällikkönään Juan Jordán. Se oli saattuetehtävissä ja etsi brittiläisiä saattueita.
Vuonna 1744 alus oli Navarron Cartagenan laivueen lippulaivana päällikkönään José Ignacio Daureville. Se osallistui 22. helmikuuta 1744 Cape Sicién taisteluun, minkä jälkeen alus palasi 7. maaliskuuta Cartagenaan. Alus oli 1744-1746 toistuvasti Britannian kuninkaallisen laivaston saartamana Cartagenassa. Kuninkaallinen määräys aluksen romuttamisesta annettiin 12. toukokuuta 1746, mikä toteutettiin 1748 Cartagenassa.
San Felipe (1726)

San Felipe oli Espanjan laivaston vuonna 1726 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Lorenzo Arzuetan valmistama alus tilattiin Guarnizosta, missä köli laskettiin 1724. Töitä valvoi José Campillo, joka oli korvannut Gaztañetan telakan johdossa. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1726 ja otettiin palvelukseen 11. syyskuuta 1726 päällikkönään Gabriel de Medinueta. 
Palvelus.
Alus lähti Santanderista linjalaiva "San Carlosin" kanssa Coruñaan, mistä se jatkoi 11. maaliskuuta 1727 Rodrigo de Torresin lippulaivana Englannin kanaaliin päällikkönään Diego Álvarez. Kesäkuussa alus palasi Coruñaan ja elokuussa edelleen Cádiziin, mistä se lähti 4. lokakuuta 1728 "San Carlosin" ja fregattien "Nuestra Señora de Atochan" sekä "Nuestra Señora del Pilarin" kanssa Cantabrian rannikolle päällikkönään Andrés Reggio. Alus palasi 16. helmikuuta 1729 Cádiziin.
Alus osallistui 1731 Italian matkaan Marqués de Marin laivastossa päällikkönään Francisco Liaño. Se oli 27. lokakuuta Livornossa päällikkönään Agustin de Iturriaga. Joulukuussa alus lähti Livornosta Cartagenaan. Huhtikuussa 1732 alus oli Javier Cornejon lippulaivana päällikkönään Juan Jordán, kun se laski joukkoja maihin Oranissa. Vuonna 1733 alus oli Cádizissa päällikkönään Francisco Liaño, minkä jälkeen se partioi Välimerellä saapuen Alicanteen.
Huhtikuussa 1737 alus oli Cádizissa. Se lähti 31. heinäkuuta 1740 Ferrolista Rodrigo de Torresin lippulaivana Cartagena de Indiasiin päällikkönään Daniel Huoni. Laivastoon kuului kaikkiaan kymmenen linjalaivaa. Laivasto saapui 23. lokakuuta Cartagena de Indiasiin, mistä se jatkoi Havannaan. "San Felipe" joutui palaamaan Cartagena de Indiasiin menetettyään ison mastonsa. Alus osallistui 20. maaliskuuta 1741 Cartagena de Indiasin taisteluun, jossa se upotettiin sataman suulle estämään Britannian kuninkaallisen laivaston Edward Vernonin johtaman osaston pääsy satamaan.
Aiko

Aljona Širmanova-Kostebelova, (, s. 26. joulukuuta 1999 Moskova, Venäjä) taiteilijanimeltään Aiko on tšekkiläinen laulaja ja lauluntekijä kotoisin Karlovy Varysta. Nykyisin hän asuu Brightonissa Englannissa. Aiko edusti Tšekkiä vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä kappaleellaan ”Pedestal”. Hän putosi kilpailusta toisessa semifinaalissa saatuaan yhteensä 38 pistettä.
Tausta.
Aljona Širmanova-Kostebelova syntyi Moskovassa, Venäjällä. Nuorena hän muutti vanhempiensa mukana Karlovy Varyyn Tšekkiin, missä hän myös varttui.
Ura.
Vuonna 2015 Širmanova-Kostebelova osallistui "Česko Slovenská SuperStar" (Tšekin ja Slovakian versio "Idols"-kilpailusta) -kykyjenetsintäkilpailun 4. tuotantokaudelle. Vuonna 2018 käyttäen taiteilijanimeään Aiko hän julkaisi omakustanteisen albumin ja vuonna 2020 albumin nimeltä "Expiration Date" ”Hunt”-kappaleen julkistamisen yhteydessä.
Aiko oli ensimmäinen tšekkiläinen artisti, jonka Spotify-artistiprofiili näytettiin Times Squaren valotaululla sekä ensimmäinen tšekkiläinen naisartisti, joka on osallistunut Spotifyn "Equal"-ohjelmaan. Equal-ohjelman tavoitteena on parantaa tasa-arvoa musiikissa ja nostaa näkyville naisartisteja, -tuottajia ja musiikkialan ammattilaisia eri puolilta maailmaa. Aiko on esiintynyt monilla festivaaleilla, kuten "Rock For People" -rockfestivaalilla sekä "ESNS-", "Metronome Prague-", "The Great Escape-" ja "Grape"-festivaaleilla. Hän on toiminut väliaikanumerona Alice Mertonin ja Taminon kiertueilla. Aikon musiikkia on soitettu myös televisio-ohjelmissa, kuten "Teen Mom" ja "Love Island" -ohjelmissa.
13. lokakuuta 2023 Aiko julkaisi albumin nimeltä "Fortune's Child". 28. marraskuuta 2023 hänen ilmoitettiin olevan yksi seitsemästä kilpailijasta Tšekin vuoden 2024 euroviisukarsintana toimivassa "ESCZ 2024" -kilpailussa. Hänen kilpailukappaleensa ”Pedestal” on sävelletty ja tuotettu yhdessä Steven Ansellin kanssa. 13. joulukuuta ilmoitettiin, että Aiko oli voittanut kilpailun ja hän edusti täten Tšekkiä vuoden 2024 Euroviisuissa.
Aiko putosi Euroviisujen toisessa semifinaalissa saatuaan yhteensä 38 pistettä.
Polytrimetyleenitereftalaatti

Polytrimetyleenitereftalaatti eli PTT on polyestereihin kuuluva polymeeri. Sen monomeerejä ovat 1,3-propaanidioli ja tereftaalihappo. Polytrimetyleenitereftalaatilla on useita käyttökohteita.
Ominaisuudet.
Polytrimetyleenitereftalaatti on termoplastinen polymeeri. Polymeerin moolimassa on tavanomaisesti 10 000–56 000 g/mol. Yhdisteen sulamispiste on 225–228 °C ja lasisiirtymälämpötila on noin 45 °C. Polytrimetyleenitereftalaatin kiteisyysaste on 30–50 %, ja kiteisyys on suurimmillaan 70 °C:n lämpötilassa. Polytrimetyleenitereftalaatti liukenee vain heksafluori-isopropanoliin tai kuumiin kloorattuihin hiilivetyihin. Aineen tiheys on 1,3–1,4 g/cm3. Polytrimetyleenitereftalaatin mekaaniset ominaisuudet ovat hyvin samankaltaiset kuin polyetyleenitereftalaattilla, mutta on elastisempaa. Mekaanisia ominaisuuksia voidaan parantaa lasikuidun avulla. Yhdiste värjäytyy helposti ja värinkesto on hyvä. 
Valmistus ja käyttö.
Polytrimetyleenitereftalaatin valmistusmenetelmä patentoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1941, mutta polymeerin kaupallinen valmistus alkoi vasta vuonna 1998, kun 1,3-propaanidiolin suuren mittakaavan valmistusmenetelmät olivat kehittyneet riittävästi. Yhdisteen monomeerit ovat 1,3-propaanidioli ja tereftaalihappo tai dimetyylitereftalaatti. Reaktiot ovat tyypiltään kondensaatioreaktioita tai vaihtoesteröintejä. Synteesi tapahtuu sulafaasissa 250–275 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään titaanibutoksidia tai 
dibutyylitinaoksidia.
Polytrimetyleenitereftalaatista valmistetaan erityisesti kuituja, mutta myös kalvoja ja kappaletuotteita. Käyttökohteita ovat muun muassa mattojen, tekstiilien, elintarvikepakkausten, kuumuutta kestävien pullojen ja sähköpistokkeiden valmistus.