tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Koppeliviljelys

Koppeliviljelys oli maanviljelyssä aikoinaan edistyksellinen kiertoviljelymenetelmä, jossa viljelymaa pidettiin määrävuodet viljalla tai juurikasveilla ja jätettiin sitten muutamaksi vuodeksi kasvamaan heinää. Koppeliviljelyn arvellaan olevan alun perin kotoisin pohjoisesta Saksasta kuten Holsteinista, jossa erilliset peltolohkot eli koppelit ympäröitiin ojin ja pensasaidoin. Menetelmä oli käytössä ainakin jo 1700-luvun aloissa monilla suurtiloilla. Viljaa, laidunta, kesantoa sekä palko- ja juurikasveja vuoroteltiin sovitussa järjestyksessä, jotta maaperän tuotto olisi paras mahdollinen. 
Suomessa koppeliviljelys otettiin käyttöön esimerkiksi Helsingin pitäjässä sijainneessa Tavastkullan kartanossa 1860-luvulla. Kartanon maat pidettiin ensimmäisenä vuotena kesantona, toisena vuotena viljeltiin ruista, kolmannesta seitsemänteen vuoteen pellot olivat heinällä ja kahtena seuraavana laitumena. Kymmenentenä kesänä peltoon kylvettiin juurikasveja ja kahtena viimeisenä vuotena ohraa tai kauraa, minkä jälkeen kierto alkoi taas alusta.
Espoon työväentalo Rannikko

Työväentalo Rannikko on Espoon Kauklahdessa sijaitseva työväentalo. Työväentalolla on rakennushistoriallista ja maisemallista arvoa, ja sillä on tärkeä asema työväenliikkeen historiassa Espoossa.
Historiaa.
Työväenyhdistys Rannikko perustettiin marraskuussa 1905 suurlakon innoittamana. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen joulukuussa ja vuoden lopussa yhdistykseen oli liittynyt 110 jäsentä. Yhdistyksen jäsenistä suurin osa oli Kauklahden alueen monien tiilitehtaiden työntekijöitä. Seuraavana kesänä yhdistys osti neiti Wilhelmiina Jäppilältä huvilan, jota yhdistys ryhtyi käyttämään työväentalona. Suomenkielinen neiti Jäppilä suhtautui myötämielisesti työväen toimintaan. Yhdistys maksoi kauppahinnasta vain 2000 markkaa ja koko kauppahinta oli tiettävästi maksettu vasta 1916. Ikuisiksi ajoiksi luovutetusta tontista yhdistys maksoi vuokraa markan vuodessa. Tontille rakennettiin myös tanssilava, joka kuitenkin purettiin pian. Yhdistys erosi sosialidemokraattisesta puolueesta elokuussa 1947 ja liittyi Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon.
Rakennus.
Neiti Jäppilältä ostetussa huvilassa oli kuusi huonetta, veranta ja kaksi vinttihuonetta. Pihassa olivat puuvaja, navetta, pesutupa ja hiilikellari. Talo ei kuitenkaan vastannut yhdistyksen tarpeita ja yhdistyksen jäsen Willehard Soisalo laati piirustukset rakennuksen laajentamiseksi. Hän myös johti rakennustöitä. 10 m x 10 m suuruinen laajennusosa valmistui 1909. 
Työväentalo on osin yksi-, osin kaksikerroksinen hirsirakennus. Talo on vuorattu pystyrimoin ja maalattu punamullalla. Vanha huvilarakennus erottuu selvästi latomaisesta laajennusosasta. Kivijalka on säännöllistä lohkokiveä ja talon katteena on huopa. Työväentaloa peruskorjattiin vuonna 1945, jolloin mm. näyttämöä ja eteistä uusittiin. 1990-luvun lopulla rakennus oli huonossa kunnossa. Rakennuksella on erityistä kulttuurihistoriallista ja paikallista arvoa, sillä se on vanhin säilynyt työväentalo Espoossa. Rakennusta ei ole suojeltu, koska se ei sijaitse kaava-alueella.
Toimintaa työväentalolla.
Talon laajennuksen valmistuttua alkoi vilkas kokous ja iltamatoiminta. Esimerkiksi vuonna 1911 talolla järjestettiin kolme perheiltamaa ja 22 yleistä iltamaa. Varallisuuden kertyessä yhdistys osti 1910-luvun alussa Steinbergin pianon, jota käytettiin laulukuoron säestyksessä ja näytelmissä. Näytelmäseura perustettiin vuonna 1924. 1920-luvulla yhdistyksessä äänestettiin useita kertoja sosialidemokraattisessa puolueessa pysymisestä. Lapuanliikkeen voimakkaimman vaikutuksen aikaan vuonna 1930 näytelmäseura valitsi esitettäväksi näytelmän ”Isontalon Antin”. Työväentalolla toimi myös urheiluseura Kauklahden Pyrintö, joka järjesti hiihtokilpailuja työväentalon ympäristössä 1950-luvulla.
Garret Dillahunt

Garret Lee Dillahunt (s. 24. marraskuuta 1964 Castro Valley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa".
Vuonna 2007 Dillahunt meni naimisiin näyttelijä Michelle Hurdin kanssa.
Jerem Tonteri

Jerem Tonteri (s. 1973) on helsinkiläinen elokuvatyöntekijä, joka on tehnyt töitä muun muassa leikkaajana, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Koulutukseltaan hän on elokuvaleikkaaja ja valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta. Hänen maisterityönsä oli dokumenttielokuva "Muistikatkoksia" ("The Blackouts", 2018).
Kentarō Miura

Kentarō Miura (, 11. heinäkuuta 1966 – 6. toukokuuta 2021) oli japanilainen mangaka eli mangataiteilija. Miura tunnetaan parhaiten tummasävyisestä mangasarjastaan "Berserk". Sarja kuvaa nuoren soturin kostoa ja sijoittuu synkkään, keskiaikaista Eurooppaa muistuttavaan maailmaan. "Berserkille" on tyypillistä vahva visuaalinen kerronta. Vuonna 2002 Miura sai Tezuka Osamu -kulttuuripalkinnon "Berserk"-sarjasta.
Kentarō Miura teki ensimmäisen sarjakuvansa Miurangerin vuonna 1976. Se ilmestyi 40-osaisena sarjana. Miura opiskeli taidekoulussa vuosina 1979–1985 ja alkoi samaan aikaan työskennellä eräälle sarjakuvalehdelle. Valmistuttuaan Miura piirsi 50-sivuisen mangan Futatabi. Hän työskenteli myös lyhyen aikaa Shonen Magazine -lehdelle. Vuosina 1985–1989 Miura ei juuri piirtänyt mangaa, mutta hän alkoi kuitenkin työstää Berserkin varhaista versiota. Vuonna 1989 hän palasi mangan pariin ja työskenteli eri lehdille. Miura alkoi työskennellä "Berserkin" parissa 1990-luvun alussa. Hän kuoli vuonna 2021, vain 54-vuotiaana.
"Berserkistä" tuli hyvin suosittu, ja se on sovitettu animesarjaksi, kirjaksi, elokuviksi ja videopeliksi. "Berserk" vaikutti myös useisiin muihin videopeleihin.
Vaikka Miura oli tunnettu synkän ja väkivaltaisen mangan teosta hän tunnetusti oli viehtynyt myös pop-idoli -peleihin, joka mainittiin useissa keskusteluissa ja satiirisissa uutisissa. Miura kuitenkin otti myös aikaa vähemmän tunnettujen sarjojen "Duranki" ja "Gigantomachia" tekemiseen. Etenkin "Duranki" on paljon pirteämpi tyyliltään.
Tatarbunary

Tatarbunary (; ) on kaupunki Etelä-Ukrainassa Odessan alueella. Kaupunki sijaitsee eurooppatien eli valtatien M15:n varrella Bilhorod-Dnistrovskyin piirissä, noin 160 kilometriä aluekeskus Odessasta ja 82 kilometriä piirikeskus Bilhorod-Dnistrovskyistä lounaaseen. Tatarbunaryn väkiluvuksi arvioitiin 10 933 (1.1.2021).
Communications Engineering

Communications Engineering on Springer Naturen julkaisema tiedelehti. Se on osa yrityksen Nature Portfolio -jaostoa, johon kuuluu myös "Nature"-lehti. "Communications Engineering" on Naturen Portfolion ensimmäinen lehti, joka keskittyy laajasti insinööritieteisiin.
Tieteenalat.
"Communications Engineering" pyrkii julkaisemaan tutkimuspapereita, joissa kuvataan merkittävää edistystä teknisellä alueella.
Lehden julkaisuala kattaa kaikki tekniikan osa-alueet mukaan lukien (mutta ei rajoittuen):
Julkaisukriteerit.
"Communications Engineering" -lehdessä julkaistavan paperin tulee läpäistä ulkopuolisten tutkijoiden vertaisarvioinnin ja täyttää useita yleisiä kriteerejä:
Yleisesti ottaen, jotta paperi julkaistaan, sen tulee kertoa uudesta ajatuksesta, jonka seurauksena on joku uusi mahdollisuus, kyky tai hyöty. Kaikki Nature Portfolio -lehdet, mukaan lukien "Communications Engineering", soveltavat samoja kriteereitä tekniselle validionnille ja eettisten standardien noudattamiselle.
Lehden toimitus.
Ros Daw on toiminut "Communications Engineering" -tiedelehden päätoimittajana vuodesta 2021. Dawilla on tohtorin tutkinto materiaalitekniikasta. Brittiläisen tiedelehti "Naturen" toimituksessa hän toimi 2001–2021. Daw on kirjoittanut artikkeleita myös brittiläiseen "Guardian"-lehteen.
Kilija

Kilija (; ) on kaupunki Etelä-Ukrainan Odessan alueella. Kilija sijaitsee Izmajilin piirissä Tonavan rannalla; vastarannalla on Romania. Kilijasta 227 kilometrin päässä koillisessa on aluekeskus Odessa. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin asukasluvuksi 19 116 (1.1.2021).
Sam Ryder

Sam Ryder (s. 25. kesäkuuta 1989 Maldon, Englanti) on englantilainen laulaja ja kitaristi. Ryder nousi tunnetuksi TikTokin kautta, jossa hän alkoi julkaista musiikkicovereita. Vuoden 2020 loppuun mennessä hänestä tuli alustan seuratuin brittiläinen artisti.
Ryder edusti Isoa-Britanniaa kappaleella ”Space Man” vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa. Ryder kilpaili Eurovision laulukilpailun finaalissa 14. toukokuuta ja sijoittui finaalin toiseksi. Sijoitus oli Ison-Britannian paras sitten vuoden 1998.
Lohilampi (Lohja)

Lohilampi on saareton ja kauttaaltaan matala järvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 36,4 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 15 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede.
Lohilammen pituus etelästä pohjoiseen on 1,05 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Syvimmät alueet sijaitsevat järven itäosassa, ja ne yltävät vain runsaaseen kahteen metriin. Lohilammen länsiranta on metsämaata, muut rannat ovat peltomaata. Järven luoteispuolella sijaitsevan Hankainmäen huippu on noin sata metriä merenpinnan yläpuolella.
Lohilampeen virtaa suo-ojia ja yksi pelto-oja. Järven pohjoiskolkasta alkaa Lohilammenoja, joka virtaa luoteeseen Enäjärveen (57,6 metriä mpy).
Lohilammen vesitilavuus on 361 500 kuutiometriä eli 361,5 miljoonaa litraa. Järveen kohdistuu kuormitusta ja se on luokiteltu selvästi reheväksi. Mataluutensa johdosta sen vesi sekoittuu kesäisin, joten happikatoa ei synny. Lohilampi on kesäisin happamuudeltaan emäksinen.
Lohilampi (24.033.1.016) kuuluu Enäjärven alueeseen (24.033), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kurkelanjoen alue (24.03). Lohilampi on kolmanneksi laajin Enäjärven alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedesta. Sitä edeltää Enäjärvi ja Valkjärvi.
Kasvilajit ja kalasto.
Lohilammessa on runsas uposlehtikasvusto, johon kuuluu muun muassa kanadanvesirutto. Kalalajeihin lukeutuvat muun muassa ahven, hauki, ruutana, sorva ja särki.
Oleksandr Duh’novytš

Oleksandr Duh’novytš (24. huhtikuuta 1803 Topolja, Prešovin alue – 30. maaliskuuta 1865 Prešov) oli ukrainalainen kirjailija ja opettaja. Hän oli kreikkalaiskatolinen pappi ja kulttuurivaikuttaja.
Duh’novytš pyrki suojelemaan Taka-Karpatiaa unkarilaistamiselta, ja 1848 hän joutui siitä vainotuksi. Hän keräsi ukrainalaisia kansanlauluja, jotka Jakiv Holovatskyi julkaisi 1878. Hänen 1850 perustamansa Prešovin kirjallisuusseura teki opetus- ja kulttuurityötä ja julkaisi kirjallisuutta. Duhnovytš kirjoitti muutamia isänmaallisia runoja, joista yhdestä tuli vuosiksi 1919–1938 Transkarpatian ukrainalaisten kansallislaulu, sekä kansankielisen näytelmän. Hänen artikkeleitaan julkaistiin monissa lehdissä, ja hän kirjoitti oppikirjoja koulukäyttöön sekä uskonnollisia kirjoja. Transkarpatian Duh’novytš-seuran venäläismieliset käyttivät hänen nimeään 1922–1938 Ukrainan-vastaisessa kampanjassaan.
Haapjärvi

Haapjärvi on keskirehevä humusjärvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 46,9 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 19 kilometriä länteen.
Maantiede.
Haapjärven ilmeeseen vaikuttaa itärannan luoteeseen suuntaava Katlaanniemi, joka erottaa järven suorantaisen eteläosan pohjoisosasta. Etäisyys järven lounaisrannalta koillisrannalle on 1,3 kilometriä. Järven pohjoinen osa on noin puoli kilometriä leveä. Haapjärven rannat ovat suurelta osin metsää, länsirannalla on myös peltoalueita. Itärannan Laukkumäen kohdalla on jyrkänne, Laukkumäen laki on noin 95 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 40 metriä järven pintaa ylempänä. Haapjärven eteläosassa sijaitsee pieni saari.
Haapjärveen virtaa Sakkolanpuro ja Vähäpuolenpuro sekä erinäisiä nimettömiä laskuojia. Haapjärven lounaiskulmasta alkaa Haapjoki, joka laskee noin 700 metrin päässä lounaassa sijaitsevaan Vähäjärveen (50,3 metriä mpy).
Haapjärvi on luokiteltu fosforimäärien perusteella keskireheväksi eli mesotrofiseksi.
Haapjärvi (24.032.1.015) kuuluu Kurkelanjärven alueeseen (24.032), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä (24). Toinen jakovaihe on Kurkelanjoen alue (24.03). Haapjärvi on kolmanneksi laajin Kurkelanjärven alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedesta. Sitä edeltää Nummijärvi ja Kurkelanjärvi.
Pellosjärvi

Pellosjärvi on yhdestä selkävedestä koostuva saareton järvi Savonlinnan keskustan pohjoispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Järven pohjoisrannalla sijaitsee Savonlinnan lentoasema.
Maantiede.
Pellosjärven ulottuvuus kaakosta luoteeseen on 1,9 kilometriä. Järven keskiosa on kaakkoista ja luoteista osaa leveämpi. Järven luoteisosa jakautuu Vehkalahteen ja Karjolahteen. Pellosjärven pohjoispuolella sijaitsee Kuhajärvi. Järvien väliselle kannakselle on rakennettu Savonlinnan lentoaseman kiitotie, jonka kaakkoispuolella sijaitsee Pellosjärveen rajautuva Pellossuo. Pellosjärven etelä- ja luoteispuolella on peltomaata ja haja-asutusta.
Pellosjärveen laskee Hiisjoki kaakosta Hiisjärveltä (85,2 metriä mpy). Luoteesta laskee Vehkajoki. Pellosjärvi laskee Taipaleenjokea Kuhajärveen (83,4 metriä mpy). Joki virtaa kiitotien ja Pellossuon välistä.
Pellosjärvi (04.293.1.019) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Pellosjärvi on kuudenneksi laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kuhajärvi, Seppäjärvi, Hiisjärvi ja Keplakko.
Hiisjärvi (Savonlinna)

Hiisjärvi on järvi Savonlinnan keskustan koillispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on kolme neliökilometriä. Järven luoteispuolella sijaitsee Savonlinnan lentoasema.
Maantiede.
Hiisjärven pituus kaakosta luoteeseen on kolme kilometriä. Hiisniemi jakaa järven itäosan Sammallahteen ja Pitkälahteen. Sääsniemi jakaa järven länsiosaa, sen pohjoispuolella sijaitsee Hiislahti, josta työntyy koilliseen Soukanlahti. Etäisyys Hiisniemen kärjestä Sääsniemen kärkeen on noin 1,35 kilometriä. Väliin jää järvenselkä, jonka leveys on noin 1,3–1,4 kilometriä.
Hiisjärven saaret ovat melko pieniä. Hiisniemen läheisyydessä sijaitsee Sammakkosaari, Kuusisaari ja muutama nimetön saari. Järven pohjoisrannan lähellä sijaitsee Mikon Munasaari. Hiisjärven rannat ovat metsää ja suota, Hiisniemellä on peltomaata. Rannoilla on pientaloja.
Hiisjärveen virtaa tulouomia soiden halki. Soukanlahden länsikolkasta alkaa Hiisjoki, joka virtaa luoteeseen Pellosjärveen (83,4 metriä mpy). Hiisjärven ja Pellosjärven välinen etäisyys on noin 1,4 kilometriä.
Hiisjärvi (04.293.1.020) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Hiisjärvi on kolmanneksi laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kuhajärvi ja Seppäjärvi.
Seppäjärvi

Seppäjärvi on niemien halkoma järvi Savonlinnan keskustan pohjoispuolella Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 3,2 neliökilometriä. Järven eteläpuolella sijaitsee Savonlinnan lentoasema. Seppäjärvi on osa Suurijoen valuma-aluetta, jonka vakavesistä useat sijaitsevat noin 83,4 metriä merenpinnan yläpuolella.
Maantiede.
Seppäjärven pituus kaakosta luoteeseen on 6,3 kilometriä. Järven ulottuvuuksia kasvattaa kaakkoisosan noin kilometrin pituinen Seppäkapee-lahti ja luoteisosan Muhonlahti, joka on varsin erillään pääaltaasta. Pääaltaan eteläpuolella sijaitsee Talvilahti, jota erottaa muusta järvestä Kaamanniemi. Eniten Seppäjärveä jakaa keskiosan haarautuva Hirsiniemi, jonka pohjoispuolella sijaitsee järvenosia yhdistävä kapea Uittosalmi.
Seppäjärven useista saarista isoimmat ovat noin viisi hehtaaria laaja Mäntysaari ja sen pohjoispuolinen noin kaksi hehtaaria laaja Palosaari. Seppäjärven saaret sijaitsevat Hirsiniemen länsipuolella tai aivan niemen tuntumassa. Kaakkoinen osa Seppäjärveä on saareton. Seppäjärven mutkittelevan rantaviivan pituus on 32 577 metriä, rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata.
Seppäjärvi laskee kaakkoiskolkastaan Seppäjokea kaakkoon Ala-Kieluun, joka on osa Kuhajärveä. Kuhajärven korkeustaso on lähes sama kuin Seppäjärven, ja se sijaitsee suurelta osin Seppäjärven eteläpuolella. Järvien välissä on Seppäharju. Samantasoinen vesialue jatkuu myös Talvilahdelta luoteeseen Iso-Kortteikko–Valkeajärvi-nimisenä, erittäin sokkeloisena vakavetenä. Ala-Kieluusta virta vie itään Löksään, joka on niin ikään lähes samantasoinen
Seppäjärvi (04.293.1.021) kuuluu Suurijoen valuma-alueeseen (04.293), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Ylä-Enonveden valuma-alue (04.29) ja ensimmäinen on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Seppäjärvi on toiseksi laajin Suurijoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Kuhajärvi ja kolmanneksi laajin on Hiisjärvi.
Esben Lunde Larsen

Esben Lunde Larsen (s. 14. marraskuuta 1978 Skjern) on tanskalainen entinen Venstren poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 2011–2018 ja toiminut Tanskan koulutus- ja tutkimusministerinä vuosina 2015–2016 sekä ympäristö- ja elintarvikeministerinä vuosina 2016–2018. Hän on koulutukseltaan teologi.
Ylä-Pieksä

Ylä-Pieksä on kaksialtainen humusjärvi Kuopion koillisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Kuopion keskustasta on 29 kilometriä koilliseen.
Maantiede.
Ylä-Pieksän pituus kaakosta luoteeseen on 6,8 kilometriä. Järvi muodostuu kaakkoisesta ja luoteisesta altaasta, joita yhdistää noin 2,5 kilometriä pitkä Rakkineensalmi. Kaakkoisen altaan nimi on Pieksänpää, ja se on luoteista allasta pienempi. Luoteinen allas jakautuu Myllyselkään, Levälahteen ja niiden pohjoispuolella sijaitsevaan järvenosaan, joka ulottuu Rakkineensalmen suuntaisena kohti luodetta. Vain runsas kymmenesosa Ylä-Pieksästä on vähintään kuusi metriä syvä ja niin ikään runsas kymmenesosa on enintään metrin syvä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteisosassa.
Ylä-Pieksän laajimmat saaret ovat Ahosaari ja Verosaari. Kummankin pinta-ala on noin viisi hehtaaria ja ne sijaitsevat vierekkäin Myllyselän ja Levälahden välissä. Muita nimettyjä saaria ovat Simonsaari Verosaaren pohjoispuolella ja Koirasaari Pieksänpään luoteisosassa. Suuri osa Ylä-Pieksän ranta-alueesta on kulttuurimaisemaa peltoineen. Metsämaata on etenkin Rakkineensalmen ja Pieksänpään etelärannalla.
Ylä-Pieksään laskee Rajapuro kaakosta ja Honkasenjoki etelästä Honkanen-järveltä (94,8 metriä mpy). Honkasta ja Ylä-Pieksää erottaa noin 300 metriä leveä kannas ja Honkasenniemi. Ylä-Pieksään laskee myös Halunanjoki luoteesta Haluna-järveltä (136,6 metriä mpy). Ylä-Pieksän luusua sijaitsee Myllyselän lounaisrannalla, josta alkaa etelään Suuri-Pieksään (85,8 metriä mpy) virtaava Pieksänjoki. Ylä-Pieksän ja Suuri-Pieksän välinen etäisyys on noin puolitoista kilometriä.
Ylä-Pieksän vesitilavuus on 11 247 000 kuutiometriä. Järven tila luokiteltiin vuonna 2013 tyydyttäväksi.
Ylä-Pieksä (04.617.1.001) kuuluu Ylä-Pieksän valuma-alueeseen (04.617), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ylä-Pieksän valuma-alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Ylä-Pieksä, Haluna ja Honkanen. Alueen järvistä kuusi on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.
Haluna

Haluna on runsaskalkkinen järvi Kuopion koillisosassa Pohjois-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 59 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 30 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede.
Halunan pituus etelästä pohjoiseen on 1,4 kilometriä. Järven pohjoista osaa jakaa koillisen rannan niemimaa, jonka kohdalla järvi kapenee eteläosan puolen kilometrin leveydestä noin 200 metrin levyiseksi. Pohjoisin järvenosa on yli puoli kilometriä leveä. Noin kymmenesosa Halunasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin kohta, 14 metriä, sijaitsee järven kaakkoisosassa. Matalinta on järven luoteisosassa.
Halunan saariluku on kolme. Laajin saari on järven pohjoisosassa sijaitseva Kattilasaari. Halunan rannoilla ja ympäristössä on runsaasti peltomaata; metsämaata on eniten koillisilla ja eteläisillä rannoilla. Aivan järven pohjoista rantaa viistää rautatie. Järven pohjoispuolella sijaitsee Halunan kylä, jonka halki kulkee kantatie 75.
Haluna laskee Halunanjokea kaakkoon Ylä-Pieksään (94,2 metriä mpy). Järvien välinen etäisyys on noin kaksi kilometriä.
Halunan vesitilavuus on 3 081 000 kuutiometriä. Järven tila luokiteltiin vuonna 2013 hyväksi.
Haluna (04.617.1.002) kuuluu Ylä-Pieksän valuma-alueeseen (04.617), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Juurusveden alue (04.61) ja ensimmäinen on Nilsiän reitin valuma-alue (04.6). Ylä-Pieksän valuma-alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Ylä-Pieksä, Haluna ja Honkanen. Alueen järvistä kuusi on yli kymmenen hehtaarin laajuisia.
Vuokonjärvi

Vuokonjärvi on pitkä ja kapea järvi Vuokon kylässä Juuassa Pohjois-Karjalan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 90 kilometriä pohjoisluoteeseen. Järven keskellä sijaitsee noin kaksi neliökilometriä laaja Ruottilansaari.
Maantiede.
Vuokonjärven pituus kaakosta luoteeseen on kahdeksan kilometriä. Järvi koostuu eteläisimmän osan Lehtilahdesta, jonka pohjoispuolella avautuu muutaman kymmenen hehtaarin laajuinen selkävesi. Siitä pohjoiseen järven jakaa kahtia noin neljä kilometriä pitkä Ruottilansaari. Saaren länsipuolella sijaitsee Kiteenselkä ja itäpuolella kapea, salmimainen järvenosa. Saaren pohjoispuolella sijaitsee Nykyrinselkä. Kiteenselkää ja Nykyrinselkää yhdistää Saviniemensalmi. Kiteenselkä on muuta järveä syvempi.
Ruottilansaaren pohjoispuolella on pienten saarten rykelmä ja itäpuolella pieni Riitansaari. Vuokonjärven pohjoiset ja eteläiset osat ovat luonnonsuojelualuetta. Rannat ovat kulttuurimaisemaa mukaan luettuna Ruottilansaaren pohjoinen ja eteläinen osa. Saaren keskiosa on metsämaata, jonka korkein kohta on noin 65 metriä järven pintaa ylempänä. Ruottilansaaren pohjoisosassa sijaitsee alle kymmenen aarin laajuinen lampi.
Vuokonjärveen laskee Salakkapuro kaakosta ja Myllypuro luoteesta. Kiteenselän länsirannalle laskee Kiteenpuro ja Savipuro. Vuokonjärven luusua on altaan kaakkoiskolkassa Amerikanniemen kohdalla, josta alkaa itään Pielisen Vuokonlahteen virtaava alle kaksi kilometriä pitkä Vuokonjoki. Pielisen korkeustaso on 2,3 metriä Vuokonjärveä alempi.
Vuokonjärven vesitilavuus on 9 427 000 kuutiometriä.
Vuokonjärvi (04.415.1.001) kuuluu Vuokonjoen valuma-alueeseen (04.415), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen jakovaihe on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Vuokonjärvi on Vuokonjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Jouhten. Vuokonjoen valuma-alueeseen kuuluu 32 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kalliojärvi (Juuka)

Kalliojärvi on suurelta osin lahdista koostuva, rantaviivaltaan polveileva korpijärvi Juuassa Pohjois-Karjalan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,1 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 75 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Kalliojärven eteläisimmän osan Valkamalahden etelärannalta on 2,2 kilometriä pohjoisimman osan Vaikkolahden pohjoisrantaan. Järven läntisimmän osan muodostaa Tammilahti ja itäisimmän osan Jokilahti. Suurimmat niemimaat ovat länsirannan Aittoniemi ja itärannan Kalliojärvenniemi. Lähes puolet Kalliojärvestä on enintään kolme metriä syvä ja noin seitsemänosa on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin alue sijaitsee yhtenäisenä vyöhykkeenä järven kaakkoisosassa
Kalliojärven saariluku on seitsemän. Laajin saari on vajaa kaksihehtaarinen Palosaari pohjoisessa. Muita nimettyjä saaria ovat Aittosaari, Telkkäsaari ja Pönttösaari. Kalliojärven ranta-alue on luonnontilaista, rakennuksia on vain muutama.
Kalliojärveen laskee Koppalanjoki idästä Koppalanjärveltä (184,1 metriä mpy). Kalliojärvi laskee Tammilahden länsirannalta Kalliojokea etelään Polvijärveen (170,0 metriä mpy). Kalliojoki on noin kaksi kilometriä pitkä, mutta Kalliojärven ja Polvijärven välinen lyhyin etäisyys on alle 400 metriä.
Kalliojärven vesitilavuus on 5 789 000 kuutiometriä.
Kalliojärvi (04.762.1.020) kuuluu Polvijärven valuma-alue (04.762), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kajoonjärven valuma-alue (04.76) ja ensimmäinen on Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Kalliojärvi on Polvijärven valuma-alueen kolmanneksi laajin vakavesi, laajimmat ovat Polvijärvi ja Koppalanjärvi. Polvijärven valuma-alueeseen kuuluu 35 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Juuan Kalliojärvi on kuudenneksi laajin Suomen yli sadasta Kalliojärvestä.
Santaranjärvi

Santaranjärvi on Etelä-Savossa Mikkelissä Santaran lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Santaranjärvi on 4,1 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 170 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 21 kilometriä luoteeseen . Santaranjärven pituus kaakosta luoteeseen on neljä kilometriä. Järvi koostuu eteläosan pitkästä ja kapeasta Santaranlahdesta sekä pohjoisesta järvenosasta, jonka leveys on noin 800 metriä. Järvenosia erottaa noin kilometrin pituinen Muinosenniemi ja yhdistää niemen itäpuolitse kulkeva salmi. Järvellä on kartan mukaan 22 saarta. Sen luoteisosassa sijaitsee kaakkois–luoteissuuntainen saarijono. Saaret ovat kapeita. Laajin niistä on noin kaksihehtaarinen Rämsäsaari.
Järven rantaviivan pituus on 17,4 kilometriä. Santaranjärven ranta-alue on pääosin metsä- ja suomaata. Järven luoteisrannalla sijaitsee Santaran kylä, joka lännessä rajautuu Heposalmeen, joka on osa Puulaa.
Luontoarvoja.
Järvi on lievästi rehevä ja varsin humuspitoinen järvi 
Vesistösuhteet.
Santaranjärvi (14.928.1.001) kuuluu Santaranjärven valuma-alueeseen (14.928), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Puulaveden alue (14.92) ja ensimmäinen on Mäntyharjun reitin valuma-alue (14.9). Santaranjärvi on laajin Santaranjärven neljästä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Kolme muuta ovat Iso-Lannoinen, Pieni-Lannoinen ja Kiroka. Santaranjärvi laskee Santaranjokea Puulaan.
Detsl

Kirill Aleksandrovitš Tolmatski (), taiteilijanimeltään Detsl (; 22. heinäkuuta 1983 Moskova – 3. helmikuuta 2019 Iževsk), oli venäläinen rapartisti.
Detsl debytoi vuonna 2000 rapalbumilla "Kto? ty", jota myytiin yli miljoona kappaletta. Toinen albumi, "Ulitšni bojets", ilmestyi vuonna 2001. Detsl oli yksi Venäjän ensimmäisistä ja suosituimmista valtavirran rapartisteista; häntä pidetään myös ensimmäisenä venäjänkielisten hip hop -äänitysten tekijänä. Hänen saamiinsa palkintoihin kuului MTV Video Music Award for International Viewer's Choice vuodelta 2000. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Kultainen gramofoni -palkinto.
Detsl kuoli sydänkohtaukseen Iževskissä tekemänsä esiintymisen jälkeen. Detslin isä on musiikkituottaja Aleksandr Tolmatski.
Beringinsaari

Beringinsaari () on suurin Kommodorinsaariin kuuluva saari Kamtšatkan alueella, Venäjällä. Se sijaitsee Kamtšatkan niemimaan itäpuolella. Saaren korkein huippu (Steller) on 751 metrin korkeudessa. Beringinsaarella on Kommodorinsaarten ainoa asutuskeskus Nikolskoje. Siellä sijaitsee myös Kommodorinsaarten merkittävin raukki Stellerin kaari.
Tutkimusmatkailija Vitus Bering saapui Beringinsaarelle vuonna 1741 mutta kuoli samana vuonna. Neljän tanskalaisen ryhmä löysi Beringin luut saarelta vuonna 1991.
Beringinsaarella elää muun muassa töyhtölunneja, merisaukkoja, naaleja ja pohjanmerikarhuja eli beringinhylkeitä. Saaresta noin kolme neljäsosaa on Unescon Ihminen ja biosfääri -ohjelmaan kuuluvaa suojelualuetta.
Dennistown

Dennistown on kunta ("plantation") Mainen osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunta kuuluu Somersetin piirikuntaan. Sen väkiluku oli 61 vuonna 2020. Dennistown sijaitsee lähellä Kanadan rajaa.
Väestö.
Vuonna 2020 Dennistownissa asui 61 asukasta ja 13 kotitaloutta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 39,8 vuotta ja kotitalouksien mediaanitulot olivat 48 542 dollaria. 22,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.
Federal Prison Industries

Federal Prison Industries (FPI, myös nimellä Unicor) on Yhdysvaltain liittovaltion hallituksen kokonaan omistama yritys, joka teettää työtä yhdysvaltalaisilla vangeilla (ks. Yhdysvaltojen vankilaväestön palkaton pakkotyö). Yhtiön hallituksen puheenjohtaja on David D. Spears.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 1934 presidentti Franklin D. Rooseveltin antamalla määräyksellä. Tavoitteena oli kouluttaa vankeja ja tarjota työkokemusta, millä helpotettaisiin näiden paluuta muuhun yhteiskuntaan tuomion päätyttyä. Maan perustuslain 13. lisäys kieltää pakkotyön, mutta tekee poikkeuksen tuomittujen rikollisten kohdalla. Tämä mahdollistaa äärimmäisen halvan työn teettämisen vangeilla monilla eri aloilla ja sekä osavaltioiden että liittovaltion tasolla.
FPI on perinteisesti valmistanut tuotteita vain valtionhallinnolle ja sen alaisille tahoille (tuotteina esim. rekisterikilpiä ja armeijan tarvikkeita), mutta 2010-luvulla se on pyrkinyt houkuttelemaan asiakkaikseen myös yksityisiä yrityksiä.
Vuonna 2016 Yhdysvaltain oikeusministeriö aloitti tutkinnan FPI:tä vastaan, koska sen katsottiin vääristävän kilpailua pienyrittäjiä vastaan. Lisäksi yhtiö oli tehnyt tappiota viimeiset viisi vuotta.
Toiminta ja tuotteet.
FPI:llä on 19 toiminnassa olevaa tuotantolaitosta ympäri Manner-Yhdysvaltoja. FPI maksaa vangeille hyvin pientä tuntipalkkaa, 0,23–1,15 dollaria, vangeille. Vuonna 2015 yhtiölle työskenteli 12 278 vankia.
Yhtiö mainostaa itseään mm. sillä, että tuotteet on valmistettu Yhdysvalloissa, helpolla tilauksella ja työn tuottamalla sosiaalisella arvolla.
Yhdysvaltain kongressitalon valtauksen yhteydessä tuhotut kalusteet on tarkoitus korvata FPI:n työpajojen valmistamilla kalusteilla. Lisäksi FPI valmistaa mm. vaatteita, keittiövälineitä, patjoja, teollisia hyllyjä ja suojalaseja.
Tuotteiden valmistuksen lisäksi FPI:n kautta voi hankkia henkilökuntaa puhelinkeskuksiin joko tekemään puhelinmyyntiä tai asiakaspalvelua. Vuonna 1994 republikaaneja edustava Jack Metcalf palkkasi puhelinkampanjaansa varten työvoimaa FPI:n kautta kertoakseen Washingtonin osavaltion äänestäjille, että kannattaa kuolemantuomiota.
Element Matrix Services

Element Matrix Services (EMS) on New Vectorin Matrix-isännöintipalvelu. Palvelu käyttää Matrix-palvelimissaan Synapse-ohjelmistoa.
Tilausvaihtoehdot.
Element Matrix Servicestä on saatavilla useita tilausvaihtoehtoja:
Juhani Mussaari

Juhani Mussaari, vuoteen 1935 Jansson (24. kesäkuuta 1920 Perniö – 7. maaliskuuta 1998 Perniö) oli suomalainen maanviljelijä ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Mussaaren vanhemmat olivat maanviljelijä, tehtailija Karl Bernhard Mussaari, aiemmin Jansson, ja emäntä Siiri Viktoria Järvinen ja puoliso vuodesta 1944 emäntä Aini Kyllikki Äyhö, aiemmin Eklund. Mussaari tuli ylioppilaaksi Salon yhteislyseosta vuonna 1939 ja osallistui varusmiespalveluksen suoritettuaan sekä talvisotaan että jatkosotaan. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1968). Agronomin tutkinnon Mussaari suoritti Helsingin yliopistossa vuonna 1947. Hän oli maanviljelijä Perniössä 1940-luvulta, mutta toimi myös isänsä perustaman K. Mussaaren tiilitehtaan ja sahalaitosten johtajana 1947–1972. Lounais-Suomen Tiiliputkitehdas -yhtiön toimitusjohtajana Mussaari työskenteli 1959–1965. Suomen Keskustan poliitikkona Mussaari oli Perniössä kunnanhallituksen ja kunnanvaltuuston jäsen ja toimi myös valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Kansanedustajaehdokas hän oli vuoden 1966 vaaleissa. Mussaarella oli myös useita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1974.
Nina Bitšuja

Nina Bitšuja (s. 1937 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on länsiukrainalainen kirjailija. Merkittävä ukrainalainen kirjailija Valeri Ševtšuk on sanonut häntä ”ukrainalaisen naisproosan kuningattareksi”. Bitšuja kirjoittaa ja asuu Lvivissä. Hän on kirjoittanut romaaneja ja lastenkirjallisuutta. Hänen teoksiaan kiitetään niiden psykologisesta syvyydestä.
Markku Mäenpää

Johan Markku Mäenpää (25. huhtikuuta 1871 Kylmäkoski – 7. toukokuuta 1941 Perniö) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Mäenpään vanhemmat olivat tilallinen Kustaa Mäenpää ja Elisabet Pusa ja puoliso 1900–1929 meijeri- ja karjanhoitokoulun opettaja Elin Augusta Ringdahl. Mäenpää tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1892 ja valmistui agronomiksi Mustialasta vuonna 1898. Hän työskenteli ensin Ruovedellä maanviljelysneuvos Alexander Aminoffin omistamalla Pekkalan tilalla, jossa oli myös meijeri- ja karjakkokoulu, mutta siirtyi jo vuonna 1899 maanviljelysneuvos Arthur Hildénin Ikaalisiin perustaman maamies- ja maanviljelyskoulun opettajaksi ja pehtoriksi. Vuonna 1902 hän siirtyi Ernst Fabritiuksen Lapinjärvelle perustamaan Latokartanon maanviljelyskouluun ja sieltä vuonna 1905 Kajaaniin Seppälän maamies- ja karjakkokoulun opettajaksi.
Vuonna 1908 Mäenpäästä tuli vasta perustetun Salon maamieskoulun johtaja. Koulun siirryttyä Perniön Pohjankartoon Mäenpää hankki sieltä itselleen myös maatilan. Vuonna 1917 maanviljelyskouluksi muuttuneen oppilaitoksen johtajana hän toimi yhteensä yli 30 vuotta. Vuonna 1935 maanviljelysneuvoksen arvonimen saanella Mäenpäällä oli työnsä ohella useita luottamustehtäviä. Myös hänen pojastaan Olavi Mäenpäästä tuli maanviljelysneuvos, joka lisäksi jatkoi isänsä työtä Salon maanviljelyskoulun johtajana.
Lauttasaaren ala-aste

Lauttasaaren ala-aste on Helsingissä Lauttasaaren Myllykalliolla sijaitseva, vuonna 1954 valmistunut J. S. Sirénin suunnittelema ala-aste. Sen rehtorina toimii Johanna Kingo-Forsman. Vuonna 2020 koulussa oli noin 730 oppilasta. Koulussa opiskelee 1-6 luokkalaiset. Pääkoulun lempinimi on "Myltsi".
Ennen vuotta 2016 oppilaitos toimi Myllykallion pisteessä sekä Pajalahden pisteessä, jossa toimii nykyään Drumsö lågstadiet.
Vuonna 2024 Drumsö Lågstadiet siirtyí Hedengredin taloon sekä toiseen, yhä jäljellä olevaan puukouluun. Syynä on remontti Pajalahden koulussa.
Historia.
Vuonna 2013 koulu joutui hankimaan kolme puukoulua, koska koulu kävi liian pieneksi. Vuonna 2015 kaupunki vuokrasi viereisestä Hedengrenin toimistotalosta yhden kerroksen, koska kolme puukouluakaan ei riittänyt.
Vuonna 2020 valmistui Vattuniemen ala-aste, jonne siirrettiin osa koulun oppilaista väistötiloihin ja osa siirretyistä luokista jäi kokonaan Vattuniemen koulun oppilaiksi.
Vuosina 2020–2022 oppilaitos toimi kolmessa eri paikassa: Hedengrenin toimistotalossa, puukouluissa ja Vattuniemen ala-asteella vanhan pääkoulun peruskorjauksen takia. Vuosina 2016-2020 oppilaitos toimi samoissa tiloissa Vattuniemen ala-astetta lukuun ottamatta. Sen sijaan päärakennus oli käytössä. Ennen vuotta 2016 Pajalahden koulu kuului myös Lauttasaaren ala-asteeseen. 4. huhtikuuta 2022 noin kahden vuoden pituinen remontti päättyi ja kaikki noin 650 oppilasta pääsivät palaamaan pääkoulurakennukseen. Remontin yhteydessä koulun tiloiksi otettiin päärakennuksen sivurakennus, jossa toimi ennen Lauttasaaren musiikkiopisto.
Vuoden 2022 toukokuussa ensimmäinen pitkä puukoulu siirrettiin osissa viereiseen Ruukinlahdenpuistoon ja sieltä aina seuraavaan kouluun.
Aikaisemmin sivurakennuksessa on toiminut neuvola sekä kirjasto.
Rehtorit.
2021-2024 Heidi Metsämäki
2025- Johanna Kingo-Forsman
Olavi Mäenpää (maanviljelysneuvos)

Viljo Olavi Mäenpää (31. maaliskuuta 1908 Kajaani – 3. heinäkuuta 1988 Tenhola) oli suomalainen maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria.
Mäenpään vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, koulunjohtaja Markku Mäenpää ja meijeri- ja karjanhoitokoulun opettaja Elin Augusta Ringdahl ja puoliso vuodesta 1942 sairaanhoitaja Helmi Sirkka Sarkia. Mäenpää tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta vuonna 1926 ja valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1930 agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Isänsä johtaman Salon maanviljelyskoulun opettajaksi alkaneesta Mäenpäästä tuli vuonna 1941 isän kuoltua koulun johtaja. Hän hoiti tehtävää aina vuoteen 1973, eläkkeelle jäämiseensä saakka. Mäenpää oli isänsä jälkeen myös tämän omistaman Perniön Pohjankartanon tilan haltija ja viljelijä, vuoteen 1974 asti. Hänellä oli useita luottamustoimia kuten Hankkijan hallintoneuvoston jäsenyys ja puheenjohtajuus ja hän julkaisi useita oppikirjoja ja historiikkeja. Mäenpää oli myös Perniön kunnanvaltuutettu. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1964. Sotilasarvoltaan Mäenpää oli reservin majuri.
Ülo Tulik

Ülo Tulik (11. toukokuuta 1957 – 30. huhtikuuta 2022) oli virolainen agronomi ja poliitikko. Tulik syntyi Meremäellä 11. toukokuuta 1957. Hän oli Võrun läänin kuvernööri 2005-2010 ja Võrun pormestari 2010–2011 sekä Riigikogun jäsen 2011–2015.
Rengasampiaissimppu

Rengasampiaissimppu ("Apistus carinatus") on velhokaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Rengasampiaissimppu voi kasvaa suurimmillaan noin 20 cm pitkäksi ja tavanomainen pituus on 10 cm. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja suuripäinen. Päässä on viiksisäikeitä. Kalan selkäevä on pitkä ja etuosastaan piikikäs. Rintaevä on pitkä ja viuhkamainen. Evien piikit ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen. Rengasampiaissimppu on väriltään selästään sinertävän harmaa ja vatsastaan punertava. Rintaevät ovat edestä mustat ja takaa keltaiset, selkäevän takaosassa on musta täplä.
Levinneisyys ja elintavat.
Rengasampiaissimpun levinneisyys ulottuu Afrikan itärannikolta ja Punaiseltamereltä Australiaan ja Japaniin. Se elää päivisin kaivautuneena hiekka- tai mutapohjaan. Laji on peto.
Rengasampiaissimppua käytetään paikallisesti ravintona.
Han (artisti)

Han (oik. Han Ji-sung, hangul: 한지성; hanja: 韓知城; uudistettu latinisaatio: "Han Ji-seong"; s. 14. syyskuuta 2000 Incheon, Korean tasavalta) on eteläkorealainen laulaja-lauluntekijä, rap-artisti, tanssija ja tuottaja. Hän kuuluu Stray Kids-yhtyeeseen ja sen musiikkituottaja-trioon 3racha.
Lapsuus ja uran alku.
Han Ji-sung syntyi 14. syyskuuta 2000 Incheonissa, Korean tasavallassa. Han muutti nuorena perheineen Malesiaan, jossa hän opiskeli kuusi vuotta Fairview’n kansainvälisessä koulussa. Hanin perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi vanhempi veli. Hän matkusteli paljon isänsä mukana tämän työmatkoilla. 
Han matkasi Koreaan ystävänsä kanssa suorittamaan koetta 2015. Hän osallistui ystävänsä ehdotuksesta JYP Entertainmentin koe-esiintymiseen. Han läpäisi koe-esiintymisen ja jatkoi JYP Entertainmentin harjoittelijana seuraavat kolme vuotta. 
Ura.
3racha.
Vuoden 2016 lopussa Han perusti hip-hop-trion 3racha yhdessä Seo Chang-binin ja Bang Chanin kanssa. 3rachassa Han käytti taiteilijanimeä J.One. 3racha julkaisi ensimmäisen mixtapensa "" vuoden 2017 alussa SoundCloudissa. Samana vuonna ilmestyi heidän toinen mixtapensa nimeltään "3Days" ja seuraavana vuonna EP "Horizon". Näiden lisäksi 3racha on julkaissut useita muita kappaleita SoundCloud-palveluun.
Stray Kids.
Vuonna 2017 Han osallistui kahdeksan muun JYP Entertainmentin harjoittelijan kanssa Mnetin tosi-tv-ohjelmaan "Stray Kids". Ohjelmaan osallistuneet harjoittelijat olivat Bang Chanin valitsemia, ja he pyrkivät debytoimaan yhdessä toisiaan vastaan kilpailemisen sijaan. Marraskuussa 2017 ennen virallista debyyttiä Stray Kids julkaisi itse tuottamansa kappaleen ”Hellevator” osana ohjelmaa. Tammikuussa 2018 Stray Kids julkaisi ensimmäisen EP:nsä "Mixtape", joka sisälsi aiemmin julkaistun singlen ”Hellevator”. 
Ohjelman kaikki harjoittelijat valikoituivat lopulliseen yhtyeeseen. Han debytoi yhdessä Stray Kids -yhtyeen kanssa EP:llä "I Am Not" 25. maaliskuuta 2018. 
Huhtikuussa 2021 Han osallistui muun Stray Kidsin kanssa Mnetin "" -kilpailuohjelmaan. Kesäkuussa 2021 Stray Kids voitti "Kingdom: Legendary War" -ohjelman. 
Han on osallistunut yhtyeen kappaleiden tuottamiseen ja sanoittamiseen. Hän on myös sanoittanut osan kappaleista itsenäisesti (muun muassa ”19”, ”Sunshine” ”Secret Secret” ja ”Winter Falls”). 
Stray Kidsin tuotannon lisäksi Han on ollut osallisena tuottamassa kappaleita myös muille artisteille (muun muassa Show Lo, Yaochen). 
Diskografia.
Han on osallistunut seuraavien Stray Kidsin albumeiden sanoittamiseen ja tuottamiseen:
Inejirō Asanuma

Inejirō Asanuma (; 27. joulukuuta 1898 – 12. lokakuuta 1960) oli japanilainen poliitikko ja Japanin sosialistisen puolueen puheenjohtaja. Sodanjälkeisessä Japanissa hän kannatti Kiinan kommunistista puoluetta ja vastusti Japanin ja Yhdysvaltojen läheisiä suhteita.
Asanuman murhasi 17-vuotias ultranationalisti Otoya Yamaguchi wakizashi-miekalla kesken televisioidun poliittisen väittelyn.
Ura.
Asanuma syntyi Miyake-jiman saarella. Hän opiskeli Wasedan yliopiston politiikan ja taloustieteiden tiedekunnassa ja valmistui vuonna 1923. Hän liittyi Japanin kommunistiseen puolueeseen opiskeluaikanaan vuonna 1922 mutta erosi vuonna 1924. Vuonna 1933 hänet valittiin Tokion kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1936 Japanin alahuoneeseen Shakai taishūtō -puolueen jäsenenä.
Vaikka Asanuma aluksi vastusti imperialismia, vuonna 1932 hän kannatti Japanin tukea ”itsenäiselle Mantšurialle” eli Mantšukuolle, ja vuonna 1938 hän tuki täysin toista Kiinan–Japanin sotaa. Shakai taishūtō -puolueen Takao Saitōn puhuttua sotaa vastaan alahuoneessa vuonna 1940 Asanuma tuki hänen erottamistaan alahuoneesta sekä puolueesta.
Toisen maailmansodan jälkeen Asanuma oli mukana perustamassa Japanin sosialistista puoluetta. Hänet valittiin sen pääsihteeriksi vuonna 1948 ja puheenjohtajaksi vuonna 1960. Hän vastusti Japanin asevarustelua sekä Yhdysvaltain ja Japanin välistä yhteistyö- ja turvallisuussopimusta. Hän vieraili Kiinassa puolueensa delegaation johtajan vuosina 1957 ja 1959; jälkimmäisellä vierailulla hän tuomitsi amerikkalaisen imperialismin ja kutsui Yhdysvaltoja ”Japanin ja Kiinan yhteiseksi viholliseksi”.
Murha.
12. lokakuuta 1960 Asanuma osallistui Tokion Chiyodassa pidettyyn televisioituun väittelyyn, johon osallistuivat myös kahden muun pääpuolueen puheenjohtajat. 17-vuotias ultranationalisti Yamaguchi ryntäsi lavalle Asanuman puheen aikana ja iski tätä kahdesti wakizashi-miekalla. Tämän jälkeen Yamaguchi yritti tappaa itsensä, mutta hänet saatiin otettua kiinni ja pidätettiin. Asanuma kuoli minuuteissa massiiviseen sisäiseen verenvuotoon.
Yamaguchi kertoi poliisille laajasti suunnitelmistaan ja motiiveistaan. 2. marraskuuta hän kirjoitti sellinsä seinään hammastahnalla: ”[Olisipa minulla] antaa maalleni seitsemän elämää” () ja ”Kauan eläköön keisari”, minkä jälkeen hän hirttäytyi lakanoista solmitulla köydellä.
Yamaguchi nousi Japanin oikeston keskuudessa sankarin ja marttyyrin asemaan. Oikeistoryhmät ovat pitäneet vuosittain hänen kuolinpäivänään 2. marraskuuta muistotilaisuuksia. Asanuman murha innoitti myös useita murhayrityksiä, joista merkittävin oli vuonna 1961 paljastunut suunnitelma pääministerin, Japanin liberaalidemokraattisen puolueen Hayato Ikedan, ja koko hänen kabinettinsa murhaamiseksi.
Einar Ekberg

Einar Ekberg (29. heinäkuuta 1905 Malmö – 5. elokuuta 1961 Södertälje) oli ruotsalainen helluntaiherätyksen kirkkolaulaja. Ekberg tuli tunnetuksi erityisesti Lewi Pethruksen pitkäaikaisena yhteistyökumppanina. Ekberg esiintyi ensimmäisen kerran laulusolistina jo 10-vuotiaana, kotiseurakunnassaan Elimissä.
Ekberg tapasi Pethruksen vuonna 1924 Yhdysvalloissa. Ekberg toimi helluntailiikkeen täysipäiväisenä kirkkolaulajana. Vuonna 1930 Ekbergille pidettiin virallinen tervetulokokous Tukholman Filadelfia-seurakunnassa. Ekberg tuli tunnetuksi laulajana seurakuntien kokousten, gramofoni-äänitteiden ja radiohartauksien välityksellä. Ekberg toimi myös toimittajana "Sångens Härold" -lehdessä.
Vuonna 1949 Ekberg muutti Kaliforniaan, mutta järjesti edelleen vuosittaisia kokousmatkoja Ruotsiin. Vuonna 1953 Ekberg sairastui syöpään.
For Your Pleasure

For Your Pleasure on Roxy Music -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 1973.
Levy oli yksi kolmesta Roxy Musicin albumista, jotka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Bryan Ferry
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Lähde
Atlases

Atlases on suomalainen post-metal -yhtye Porista. Yhtye perustettiin entisen Oceanwake-kitaristin Ville-Veikko Laaksosen toimesta vuonna 2017. Yhtyeen itsensä mukaan vaikutteina toimivat Neurosiksen, Isisin, Red Sparowesin, God Is an Astronautin, Pelicanin sekä If These Trees Could Talkin kaltaiset yhtyeet. 
Historia.
Atlases sai alkunsa vuonna 2017, kun Oceanwakessa vuodet 2009-2017 kitaraa soittanut Ville-Veikko Laaksonen oli säveltänyt ja nauhoittanut Oceanwaken neljättä levyä varten demoja. Kitaristin ja yhtyeen tiet erosivat, eikä nauhoitettuja demoja koskaan äänitetty Oceanwaken toimesta, vaan jäivät Laaksoselle. Hän päätti tehdä kunnon nauhoitukset kappaleista, ja onnistui saamaan toisesta yhtyeestä tutun Rami Peltolan soittamaan rummut kappaleille. Sattumankaupalla Laaksosen työpaikalle tuli työharjoitteluun Jani Lamminpää, jolla oli omia projekteja joissa hän oli säveltänyt ja laulanut. Laaksonen kysyi, suostuisiko Lamminpää laulamaan hänen tekemiään kappaleita, johon jälkimmäinen suostui. Lamminpää mainosti myös omaa tuttuaan, Jerkka Perälää, hyväksi tuottajaksi. Perälä lupautui nauhoittamaan Lamminpään vokaalit sekä miksata, että masteroida lopulliset kappaleet.
Samaan aikaan Peltola sopi rumpujen nauhoituksista tuttavansa Kimmo Koskisen luona. Laaksonen nauhoitti kitarat ja bassot kotonaan Axe Fx:n kanssa. Nauhoitusten aikana he huomasivat, että projekti alkoi paisumaan ja he päättivät tehdä projektista oikean yhtyeen. Perälä lupautui basson soittajaksi. Toiseksi kitaristiksi valikoitui Nico Brander. Yhtyeen nimeksi tuli lopulta Oceanwaken neljännen levyn nimeksi kaavailtu Atlases. Debyytti-EP:n nimeksi tuli "Penumbra". Yhtye lähetteli EP:tä ahkerasti eri levy-yhtiöille kartoittaakseen kiinnostusta, ja innostunein oli romanialainen Pest Records jonka kanssa yhtye solmi sopimuksen. EP julkaistiin 27.10, ja jo seuraavana päivänä yhtye soitti ensimmäisen live-keikkansa Tampereella O'Hara'sissa.
Elokuussa 2018 yhtye alkoi työstämään debyytti-albumiaan. Äänitysten aikana yhtye solmi sopimuksen saksalaisen Rain Without End Recordsin kanssa, joka julkaisi "Haar"-nimeä kantavan albumin sekä CD:nä, vinyylinä että digitaalisena toukokuun 24. päivä 2019.
30. tammikuuta 2020 yhtye kertoi solmineensa sopimuksen saksalaisen Lifeforce Recordsin kanssa. Lokakuun 23. päivä yhtye julkaisi levy-yhtiön kautta toisen albuminsa, "Woe Portrait".
Yhtyeen uusin julkaisu on "Epsilon"-nimeä kantava single. 10-minuuttinen eepos on yhtyeen pisin sävellys tähän asti. Kappale on sävelletty alun alkaen jo vuonna 2018.
Jäsenet.
Entiset jäsenet.
Rami Peltola – rummut (2017-2021)
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset post-metal-yhtyeet]]
Vilnjansk

Vilnjansk (; ; ennen vuotta 1935 "Sofijivka" (), 1935–1939 "Krasnoarmijske" (), vuoteen 1966 "Tšervonoarmijske" ()) on kaupunki Ukrainan eteläosan Zaporižžjan alueen pohjoisosan Zaporižžjan piirissä. Kaupunki sijaitsee Dneprin sivujoki Samaran Vilnjanka-sivuhaaran varrella, 25 kilometriä aluekeskus Zaporižžjasta pohjoiskoilliseen Synelnykoven risteysasemalle ja edelleen esimerkiksi Dniproon johtavan ratayhteyden varrella. Kaupungissa on rautatie- ja linja-autoasema. 
Vilnjanskin asukasluvuksi arvioitiin 14 583 vuonna 2021. Heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Viljanskin kaupunki liitettiin Vilnjanskin piirin tavoin osaksi Zaporižžjan piiriä. Tätä ennen kaupunki oli vuodesta 1924 piirinsä hallinnollinen keskus. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 16 522, joista etnisesti ukrainalaisia 70 prosenttia, venäläisiä 20 prosenttia, valkovenäläisiä neljä prosenttia, saksalaisia kaksi prosenttia ja armenialaisia prosentti. Kaupungiksi se tuli vuonna 1964.
Kirjelakka

Kirjelakka on kirjeiden sulkemiseen ja sinetöimiseen käytettävä tiivistysvaha. 
Kirjoitusten sinetöinti on ollut tapana niin pitkään kuin ihmiset ovat kirjoittaneet, sillä jo sumerilaisten (joilla oli yksi varhaisimmista kirjoitusjärjestelmistä) tiedetään sinetöineen savitaulujen kirjoituksia. Egyptiläiset käyttivät muovattavaa savea papyrusasiakirjojensa sinetöintiin, kuten kreikkalaisetkin. Roomalaiset taas sinetöivät kirjeensä bitumilla. Suurimman osan keskiaikaa sinettejä käytettiin asiakirjojen aitouden varmistamiseen, ei niiden sisällön turvaamiseen. 
Nykyaikana kirjelakan käyttö on vähentynyt, mutta sitä käytetään edelleen joskus. Lakan käyttö on seremoniallista eikä liity enää turvallisuuteen.