tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sami Hilvo

Sami Hilvo (s. 14. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Hilvon esikoisteos "Viinakortti" otettiin myönteisesti vastaan, ja sitä on luonnehdittu hienoksi romaaniksi. "Viinakortti" oli myös Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana ilmestymisvuotenaan 2010. "Viinakortin" saksannos "Die Schnapskarte" ilmestyi vuonna 2012. Romaanista dramatisoitu näytelmä "Viinakortti" sai ensi-iltansa 19. marraskuuta 2013. 
Vuonna 2012 ilmestyi Hilvon toinen romaani "Rouva S.", joka vie tuhannen vuoden takaiseen Kiotoon ja 2000-luvun Tokioon. "Rouva S." oli ehdokkaana vuonna 2012 perustetun Tulenkantaja-kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Elokuussa 2016 ilmestyi Hilvon kolmas romaani "Pyhä peto" ja se sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon samana vuonna.
Syyskuussa 2020 ilmestyi Hilvon neljäs romaani "Lajityypillistä käyttäytymistä," joka on runsas romaani poikkeuksellisesta perheestä ja siitä, miten hienovaraisesti ja väkivaltaisesti sukupuolta määritellään ja korostetaan.
Matthias Maucksch

Matthias Maucksch (s. 11. kesäkuuta 1969 Dresden) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesäkuusta 2019 lähtien hän on toiminut Union Fürstenwalden päävalmentajana.
Ura.
Pelaajana.
Maucksch aloitti jalkapalloilijan uransa Dynamo Dresdenin juniorijoukkueessa vuonna 1976 ja nousi edustusmiehistöön 1987. Hän voitti kaksi DDR:n mestaruutta ennen Saksan jälleenyhdistymistä. Maucksch jatkoi Dynamossa esiintyen 118 ottelussa Bundesliigassa, josta seura putosi kauden 1994–1995 jälkeen. 
Putoamisen jälkeen Maucksch siirtyi 2. Bundesliigassa pelaavaan VfL Wolfsburgiin, jota edusti kaksi kautta. Maucksch oli mukana Wolfsburgin nousujuhlissa keväällä 1997, mutta jätti joukkueen samana kesänä siirtyen VfB Leipzigiin. Hän palasi vielä pääsarjassa pelanneeseen 1. FC Nürnbergiin 1998, mutta ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa seurassa ja siirtyi epäonnistuneen kauden jälkeen Energie Cottbusiin. Myös kausi Energiessä jäi vaatimattomaksi ja Maucksch siirtyi amatööriseura FV Dresdeniin. Hän lopetti uransa amatööriseura VfL Pirna-Copitzissa 2006.
Maajoukkuetasolla Maucksch edusti DDR:ää yhdessä maaottelussa Ranskaa vastaan vuonna 1990. 
Valmentajana.
Valmennusuransa Maucksch aloitti vuonna 2007 Döbelner SC:n päävalmentajana. Saman vuoden lokakuussa hän siirtyi Dynamo Dresdenin organisaatioon II-joukkueen päävalmentajan tehtäviin. Hän johdatti Dynamon II-joukkueen Landesliga Sachsenin ja Sachsenpokalin mestariksi vuonna 2009.
Maucksch nousi lokakuussa 2009 Dynamo Dresdenin edustusjoukkueen päävalmentajaksi alankomaalaisen Ruud Kaiserin potkujen jälkeen. Hänen johdollaan Dynamo nousi 3. Ligan putoamiskamppailusta kahdenneksitoista. Kesäkuussa 2010 hän allekirjoitti jatkosopimuksen vuoteen 2012. Kaudella 2010/11 Dynamo Dresden paransi otteitaan ja nousi lähemmäs 3. Ligan kärkisijoja. Maucksch sai kuitenkin potkut tehtävistään huhtikuussa 2011. Runsas kuukausi myöhemmin seura nousi 2. Bundesliigaan.
Maucksch palasi valmennustehtäviin kesäkuussa 2018 3. Ligan Sportfreunde Lotten päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut jo elokuussa 2018, kun Lotte oli aloittanut kautensa neljällä tappiolla. Tammikuussa 2019 Mauckschin ura jatkui BFC Dynamon päävalmentajana.
Kesäkuussa 2019 Maucksch palasi kolmannen kerran Union Fürstenwalden päävalmentajaksi.
Western Daily Press

Western Daily Press on lounaisenglantilainen sanomalehti, joka ilmestyy pääasiassa Gloucestershiressä, Wiltshiressä ja Somersetissä sekä Bathin ja Koillis-Somersetin metropolialueet ja Bristolissa. Lehteä julkaistaan maanantaista lauantaihin. Sen lukijoista enemmistö asuu pienissä kunnissa tai kylissä, ja lehti käsitteleekin vahvasti maatalouteen ja maaseutuun liittyviä asioita. "Western Daily Press" julkaisee paljon myös erikoisia tarinoita, jotka eivät muuten päätyisi julkaistavaksi.
Skotlantilainen liikemies Peter Stewart Macliver ja toimittaja Walter Reid perustivat lehden, ja sen ensimmäinen numero julkaistiin 1. kesäkuuta 1858. Macliver perusti myös "Bristol Evening Post" ja "Bristol Observer" -lehdet.
Bristol United Press osti Western Daily Press -lehden vuonna 1959. Myöhemmin Daily Mail and General Trust -yritys, joka julkaisee myös "Daily Mailia" ja on nykyään osa Northcliffe Groupia, osti Briston United Pressin. Kuten monet muutkin brittiläiset lehdet, "Western Daily Press" on joutunut taistelemaan laskevaa levikkiä vastaan jo muutaman viime vuoden ajan, ja sen nykyinen levikki on alle 33 000 päivässä. Tämä on varsinkin Western Daily Pressin ongelma, sillä sen levikkialue on laaja ja jakelukustannukset ja paikallisten toimittajien ylläpito on suhteettoman kallista.
Vuonna 2005 Bristol United Press aloitti säästötoimenpiteet lomauttamalla osan työntekijöistään ja jakamalla resursseja eri lehtien kesken. Toimittajien kansallinen liitto on kritisoinut näitä leikkauksia sanoen, että laskevasta levikistä huolimatta lehdet voisivat edelleen pysyä kannattavina mainostulojen avulla, ja että yrityksen huono talous johtuu osakkeenomistajien epärealistisista odotuksista.
Toukokuussa 2009 ilmoitettiin, että Western Daily Press ja Bristol Evening Post siirrettäisiin Bristolista Oxfordshireen, mikä on aiheuttanut ongelmia jakelussa laajan levikkialueen, minkä takia jakelu kauemmas lounaaseen on lopetettu.
Ruud Kaiser

Ruud Kaiser (s. 26. joulukuuta 1960 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Kaiser aloitti pelaajauransa AFC Ajaxin organisaatiossa, mutta ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa pelaavassa kokoonpanossa. Hän edusti joukkuetta yhdeksässä Eredivisie-ottelussa 1978–80, kunnes siirtyi belgialaiseen Royal Antwerpeniin. Hän onnistui debyyttikaudellaan belgialaisseurassa hyvin ja iski kauden aikana 10 maalia. Hän siirtyi 1981 Coventry Cityyn, mutta Englannin valloitus ei sujunut hyvin ja 1982 Kaiser jatkoi uraansa ranskalaisessa OGC Nicessä. 
Kahden Ranskassa vietetyn kauden jälkeen Kaiser palasi kotimaahansa FC Den Boschin joukkueeseen. Hän edusti seuraa neljän kauden ajan Eredivisiessä. Den Boschista Kaiser siirtyi SVV:hen ja KFC Dessel Sportiin, jossa lopetti uransa vuonna 1991.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Kaiser on toiminut valmentajana ja saavuttanut mainetta erityisesti työstään nuorten pelaajien kanssa. Pelaajauransa jälkeen hän liittyi TOP Ossin organisaatioon, jossa työskenteli erilaisissa kehitystehtävissä. Varsinaisen valmentajadebyyttinsä hän teki 1997 RBC Roosendaalissa. Hän valmensi seuraa Eerste Divisiessä, mutta tulokset jäivät varsin vaatimattomiksi.
Vuonna 1999 Kaiser siirtyi Alankomaiden jalkapalloliiton palvelukseen ja toimi olympiajoukkueen apuvalmentajana siirtyen 2001 alle 17-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Kaiserin johdolla sellaiset nuoret pelaajanalut kuin Rafael van der Vaart, Wesley Sneijder, Robin van Persie, Nigel de Jong ja Arjen Robben voittivat alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa ja MM-pronssia vuonna 2005.
Alankomaiden liitosta Kaiser siirtyi 2006 Chelsean palvelukseen akatemian valmentajaksi. Kesäkuussa 2008 Kaiser siirtyi saksalaisen Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi. Kaiserin johdolla Dynamo sijoittui 3. Ligassa yhdeksänneksi kauden päätteeksi. Seuraavan kauden kehno alku, kuusi tappiota ja vajoaminen putoamiskamppailuun johtivat kuitenkin lopulta potkuihin lokakuussa 2009. 
Kaudeksi 2010/11 Kaiser palasi valmennustehtäviin 3. Ligassa pelaavan 1. FC Magdeburgin päävalmentajana. Menestys jäi Kaiserin alaisuudessa odotuksia heikommaksi ja hän sai potkut jo maaliskuussa 2011. 
Heinäkuussa 2011 Kaiser jatkoi uraansa belgialaisseura Liersen teknisenä johtajana. Kahden johtotehtävissä vietetyn vuoden jälkeen Kaiser palasi kesällä 2013 valmentajaksi Eerste Divisiessä pelaavaan FC Den Boschiin. Kaiserin johdolla Den Bosch sijoittui kaudella 2013/14 Eerste Divisiessä neljänneksi ja karsi noususta liigaan, muttei lopulta onnistunut nousemaan sarjaporrasta ylemmäs. Kaudella 2014/15 joukkue pelasi heikosti ja vajosi sarjan häntäpäähän. Huonot tulokset johtivat Kaiserin potkuihin helmikuussa 2015.
Bristol Evening Post

Bristol Evening Post on Bristolin alueella ilmestyvä sanomalehti. Se sisältää kaupunkiin liittyviä uutisia, sekä artikkeleja koko Bristolin alueelta, Pohjois-Somersetistä ja Etelä-Gloucestershirestä.
"Bristol Evening Postin" painokset julkaistaan öisin. Kahden tähden painos jaetaan syrjäseuduilla oleville vähittäiskauppiaille ja kolmen tähden painos lehden päälevikkialueen vähittäiskauppiaille.
Lehden kanssa samassa talossa toimii myös sen sivulehti "News Direct", joka tarjoaa lukijoilleen lehden kotiin kannon. Bristol Evening Postilla on oma viihdesivusto nimeltään Crackerjack ja torstaisin ilmestyvä 20-sivuinen liite. Crackerjack-sivustolla on muun muassa uutisia, musiikki-, taide- ja elokuva-arvosteluja.
Toukokuussa 2009 ilmoitettiin, ettei "Bristol Evening Post" tai "Western Daily Press" -lehtiä painettaisi enää Bristolissa, vaan painot siirrettäisiin Oxfordshireen.
Pampasirkku

Pampasirkku ("Embernagra platensis") on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Pampasirkku on suurikokoinen sirkku, kooltaan 21–23 cm. Laji on selästään ja siivistään väritykseltään oliivinvihreä, selässä on myös tummia raitoja osalla alalajeista. Pää on pampasirkulla harmaa. Nokka on suurikokoinen ja oranssi. Rinnastaan ja vatsastaan lintu on vaaleanharmaa. Pampasirkku muistuttaa ulkonäöltään bahianpampasirkkua ("Embernagra longicauda"), jolla on lyhyempi pyrstö ja päässä on oliivinvihreitä höyheniä. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pampasirkkua tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa, Uruguayssa sekä Argentiinassa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat ruohikot, pensaikot ja soiset alueet. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 2 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Pampasirkut liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä. Pampasirkku rakentaa heinistä kuppimaisen pesän ruohikkoon. Munat ovat vaaleanpunertavia ja ruskeapilkullisia. 
Pampasirkun ravinto koostuu siemenistä ja hyönteisistä. Talvikaudella siemenet muodostavat ravinnosta 60 % ja hyönteiset 39 %. Koiraat syövät yleensä enemmän hyönteisravintoa kuin naaraat.
Oulun aikuislukio

Oulun aikuislukio on nuorten ja aikuisten luokaton oppilaitos, jossa opiskelu tähtää perusasteen ja lukion suorittamiseen tai erillisten aineiden oppimäärien suorittamiseen. Lukio sijaitsee Kastellin monitoimitalon yhteydessä.
Klara (kaupunginosa)

Klara ( tai "Klara") on vanhentunut nimitys Tukholman keskustassa sijaitsevalle alueelle, joka käsittää suunnilleen Norrmalmin kaupunginosan eteläisen osan. Klara tarkoittaa yleensä Vasagatanin, Klarabergsgatanin, Drottninggatanin ja Fredgatanin rajaamaa aluetta. Kirkon hallinnollinen alue Klaran seurakunta (lakkautettu 1988) muodosti hieman laajemman alueen.
Aiemmin Klara tunnettiin monien taiteilijoiden asuinalueena. 1960-luvulle saakka suurin osa tukholmalaisten lehtien pääkonttoreista sijaitsi alueella. Yhtenä syynä tähän oli sijainti rautatieaseman lähellä. Suurin osa Klaran vanhoista taloista purettiin 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla osana Norrmalmin uudelleenjärjestelyä ja korvattiin moderneilla rakennuksilla. Alueen kaupunkikuva ja asukkaat muuttuivat hyvin erilaisiksi.
Venue

Venue oli vuonna 1982 perustettu brittiläinen aikakauslehti, joka ilmestyy Bristolin ja Bathin alueilla. Sen perustivat toisessa bristolilaisessa lehdessä, Out Westissä, työskennelleet toimittajat. Alussa joka toinen viikko julkaistu Venue sai mainetta laadullaan ja paikallisia taiteilijoita koskevilla artikkeleillaan, ja se oli mukana Ashton Court Festivalin uudelleen käyttöönotossa. 
Kulttuuritoiminnan lisäksi Venue käsitteli muita paikallisia asioita, kuten terveyttä, politiikkaa ja ympäristöä. Lehdessä oli myös huumoria ja satiiria.
Vuonna 2000 Venue myytiin Bristol United Press -yritykselle, joka on nykyään Northcliffe Median omistuksessa. Myynti oli kiistelty aihe lukijoiden, mainostajien ja henkilökunnan keskuudessa, sillä esimerkiksi "Daily Mail" -lehden poliittinen ajattelutapa oli täysin päinvastainen kuin Venuen. Vuonna 2001 Venue alkoi ilmestyä viikoittain.
Lehti lakkautettiin keväällä 2012.
Vesanoja

Vesanoja on kylä Somerniemellä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 38, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 37. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä yhdeksänneksi suurimman yhdessä Härjänojan kanssa. Vesanoja sijaitsee Someron ja Somerniemen suurimman järven Painion rannalla, ja sen naapurikyliä ovat Keltiäinen idässä, Palikainen lännessä ja Salkola pohjoisessa.
Kylässä ei ole omaa koulua vaan Vesanoja on yhdessä Keltiäisten, Härjänlahden ja Härjänojan kylien kanssa aiemmin kuulunut Keltiästen koulupiiriin, ja keltiäisten koulun lakattua vuonna 1991 koulua on käyty Oinasjärvellä. Keltiäisissä on myös lähin kauppa, ainoa Someron vielä jäljellä olevista kyläkaupoista.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Someron ja Paimionjoen vesistön suurin järvi, savipohjainen Painio. Muita järviä ovat kylän pohjoisosien metsäjärvet Vesajärvi, Särkjärvi ja Siikjärvi, jotka kaikki sijaitsevat osaksi Vesanojan, osaksi Keltiäisten kylien alueella. Vesajärvi laskee Painioon kylälle nimensä antanutta Vesanojaa pitkin, Siikjärvi ja Särkjärvi Palikaisten kylän puolella olevaa ojaa pitkin.
Isossajaossa kylä on kuulunut samaan jakokuntaan viereisen Keltiäisten kylän kanssa. Kylän kaksi kantataloa ovat olleet Visa ja Kettu, joista ovat vielä olemassa Visan osatalo Erkkala ja Ketun osatalo Takala. Taloista Takala sijaitsee kylän vanhalla tontilla ja muodostaa sekä maisemallisesti että kulttuurihistoriallisesti erittäin arvokkaan kokonaisuuden.
Tunnettuihin Vesanojalaisiin kuuluu somerolaisessa kertomusperinteessä esiintyvä Visan tietäjä, jonka kerrotaan muun muassa kävelleen vettä pitkin Painiojärven yli Somerniemen kirkkoon.
Visan tietäjä

 
Visan tietäjä on somerolaisessa kansanperinteessä esiintyvä tietäjä ja ennustaja Somerniemen Vesanojan kylästä. Hänen kerrotaan ennustaneen, että Somerolla taistellaan vielä niin kovin, että tukki kierii veressä Someron Joensuussa. Tietäjän kerrotaan kävelleen Vesanojalta Painiojärven poikki Somerniemen kirkkoon vettä pitkin kuivin jaloin ja kirkossa nähneen, miten piru kirjoittaa kirkossa nukkuvien nimiä veriseen hevosenvuotaan. Kun vuota tuli nimistä täyteen, piru venytti sitä hampaillaan saadakseen nimet mahtumaan, mutta ote kirposi ja piru löi päänsä seinään. Tällöin Visan tietäjältä pääsi nauru. Tämä ei kuitenkaan olisi kannattanut, sillä kun tietäjä palasi kirkosta järveä myöten kotiinsa, hänen jalkansa vajosivat veteen jo ensin nilkkaa, sitten polvea myöten.
Ihmisen perimä

Ihmisen perimä eli genomi tarkoittaa kaikkea ihmisen ("Homo sapiens") DNA:han koodattua perintöainesta geenit mukaan lukien, joka on varastoitunut 23 kromosomipariin sekä mitokondrio DNA:han. 22 näistä kromosomipareista ovat autosomeja; 23. pari eli sukupuolikromosomit X ja Y määräävät ihmisen sukupuolen ja sukupuoliset ominaisuudet. Ihmisen yksinkertainen eli haploidinen kromosomisto käsittää hieman yli kolme miljardia (3 x 109) emäsparia ja noin 20 000–25 000 geeniä. Ihmisen perimän DNA-emäsjärjestys selvitettiin Human Genome Project -tutkimushankkeessa.
Vanhinta nykyihmisen perimää, jota tutkijat ovat onnistuneet lukemaan, on löytynyt Saksan Ranisista löytyneissä luunkappaleissa ja sen lisäksi kallossa, joka löytyi vuonna 1950 luolasta Tšekin Zlatý kůňissa. Perimä on 45 000 vuotta vanhaa.
Tutkittuja alueita ja informaatiosisältö.
Emäspareilla entropian aste vaihtelee 1.5 ja 1.9 bitin arvoalueella, paitsi Y-kromosomilla arvo on alle 0,9 bittiä emäsparia kohti.
David Baker

David Baker (s. 6. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen biokemisti ja komputationaalinen biologi, joka kehittää uusia tapoja tutkia kolmiulotteisia proteiinin muotoja. Baker on biokemian professori. Hän on valmistunut Washingtonin yliopistosta, jossa hän johtaa yli 30-henkistä Bakerin laboratorioa. Bakerille myönnettiin vuoden 2024 Nobelin kemianpalkinto yhdessä Demis Hassabisin ja John Jumperin kanssa.
Bakerin laboratorio on kehittänyt Rosetta-algoritmin proteiinien rakenne-ennustukselle, jota käytetään hajautetun laskennan projektissa nimeltä Rosetta@home. Projekti tähtää sekä proteiinikompleksien että yksittäisten polypeptidiketjujen rakenteellisten mallien tuottamiseen.
Richard Bonneau

Richard Bonneau on yhdysvaltalainen laskennallisen biologian professori, joka kehittää metodeja tutkia eri asioiden biologisia mekanismeja ja menetelmiä löytää proteiinien kolmiulotteisia malleja. 
Bonneau teki maisterintutkinnon biokemiasta Floridan yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Washingtonin yliopistossa vuonna 2001. Bonneau on biologian ja tietojenkäsittelyn professori New Yorkin yliopistossa.
Bonneau työskentelee myös David Bakerin laboratoriossa Washingtonissa. Washingtonissa hänellä on merkittävä osuus Rosetta-nimisen proteiinien kolmiulotteiseen mallintamiseen pyrkivän ohjelman kehittämisessä. Bonneau on naimisissa ja hän asuu Greenwich Villagessa.
Sahara (albumi)

Sahara on Anna Puun toinen studialbumi, joka julkaistiin 26. toukokuuta 2010. Albumia on myyty tuplaplatinalevyn verran, yli 40 000 kappaletta.
Albumin ensimmäinen single "Riko minut" sai ensisoittonsa 16. huhtikuuta 2010 YleX:n aamussa. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo. Toinen single "Onnen viipaleet" julkaistiin kesäkuussa 2010. Albumilta julkaistiin vielä kolmas single, "Sinä olet minä".
Naknekjoki

Naknekjoki on 56 kilometriä pitkä joki Bristol Bay Boroughn aluehallintoyksikössä Yhdysvaltojen Alaskan osavaltiossa. Joki laskee Naknekjärvestä länteen kohti Kvichakinlahtea, joka sijaitsee Beringinmeren Bristolinlahden itäosassa. Sekä Naknekjoki, että -järvi ovat kuuluisia lohirikkaudestaan.
Naknekjoen yläjulksulla sijaitsee King Salmonin kylä ja lentokenttä. Yläjuoksu kuuluu Katmain kansallispuistoon. Joen suussa sijaitsevat Naknekin ja Etelä-Naknekin kylät.
Ašgabatin maanjäristys

Ašgabatin maanjäristys oli 5. lokakuuta 1948 tapahtunut maanjäristys Ašgabatissa Turkmenistanissa, joka silloin kuului Neuvostoliittoon. Se on yksi kaikkien aikojen tappavimmista maanjäristyksistä. Historioitsijat ovat yhtä mieltä siitä, että viranomaisten kielto uutisoida kuolonuhrien määrästä ja tuhoista haittasi pelastustöitä.
Episentrumi sijaitsi pienessä Gara-Gaudanin kylässä 25 kilometriä Ašgabatista lounaaseen. Tuhot ulottuivat Darreh Gazin alueelle Iraniin.
Battle of the Sexes

Battle of the Sexes on rap-artisti Ludacrisin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 9. maaliskuuta 2010.
Taustatietoa.
Albumin piti alun perin olla Ludacrisin ja tämän levy-yhtiö toverin, naisräppäri Shawnnan yhteisalbumi. Albumin nauhoitusten aikana Shawnna kuitenkin jätti Disturbing tha Peace -levy-yhtiön ja solmi uuden levytyssopimuksen R&amp;B-laulaja T-Painin Nappy Boy Entertainmentin kanssa. Albumi julkaistiin lopulta vain Ludacrisin albumina. Albumilta julkaistiin "Everybody Drunk" -niminen promosingle huhtikuussa 2009. Sillä vierailivat Shawnna ja Lil Scrappy. Albumin ensimmäinen virallinen single "How Low" julkaistiin 8. joulukuuta 2009. 23. helmikuuta 2010 julkaistiin albumin toinen single "My Chick Bad", jolla vierailee Nicki Minaj. Albumin kolmas "Sex Room" -niminen single julkaistaan 20. huhtikuuta 2010. Singlellä vierailee Trey Songz.
Kylmästä lämpimään

Kylmästä lämpimään on suomalaisen reggaeartisti Jukka Pojan 9. kesäkuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Suomen Musiikki Oy. Albumi sijoittui Suomen virallisen listan toiselle sijalle ilmestymisviikollaan (24/2010). Albumi myi maaliskuussa 2011 kultaa ja elokuussa samana vuonna platinaa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet, sanoittaneet ja sovittaneet Sound Explosion Band, Jukka Rousu ja Tommi Tikkanen.
Janne Harju

Janne Kristian Harju (s. 19. joulukuuta 1979 Tyrnävä) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita, jota ennen hän on edustanut muun muassa Hyvinkään seudun Urheilijoita, Lahden Ahkeraa ja Leppävaaran Sisua. Häntä ovat valmentaneet Jorma Peltonen, Esa Rinne ja Stefan von Gerich.
Harju voitti kolmiloikan Suomen-mestaruuden Vaasassa 2004. SM-hopeaa hän on saanut kuusi kertaa (2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2010) ja pronssia kerran (1998). Sisäratojen SM-kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuonna 2004, hopeaa vuosina 2002, 2003 ja 2009 sekä pronssia vuosina 2000 ja 2011.
Harju on voittanut kolmiloikan lisäksi SM-mitaleita myös pituushypyssä. Hän voitti hopeaa sekä vuonna 1997 ulkoradoilla ja että vuonna 1998 sisäradoilla.
Harju on edustanut Suomea kuudessa ulkoratojen ja kahdessa sisäratojen maaottelussa vuosina 1998–2010. Hänen ennätyksiään ovat 16,11 m kolmiloikassa vuodelta 2001 ja 759 cm pituushypyssä vuodelta 1997. Hänellä on nimissään kaksi kolmiloikan nuorten Suomen ennätystä: 17-vuotiaissa 15,60 m (1996) ja 19-vuotiaissa 16,04 m (1998).
Vuosittainen kehitys kolmiloikassa.
w = myötätuulitulos
i = hallitulos
Mike Keane

Michael "Mike" J. Keane (s. 29. toukokuuta 1967 Winnipeg, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuodesta 1988 vuoteen 2004 ja on kolminkertainen Stanley Cup -voittaja. Keane voitti Stanley Cupin vuosina 1993 Montreal Canadiensissa, 1996 Colorado Avalanchessa ja 1999 Dallas Starsissa. Keane on yksi kymmenestä pelaajasta, jotka ovat voittaneet Stanley Cupin kolmessa eri seurassa.
Peliura.
Keane aloitti peliuransa Winnipeg Monarchs -joukkueessa Manitoba Junior Hockey Leaguessa. Vuonna 1984 hän siirtyi WHL:n Moose Jaw Warriorsiin. Keanea ei koskaan NHL:ään, joten hän teki sopimuksen vapaana pelaajana Montreal Canadiensin kanssa 25. syyskuuta 1985 ja aloitti NHL-uransa 1988. Keane voitti Stanley Cupin neljännellä kaudellaan 1993 Montrealin riveissä. Hän pelasi Montrealissa yhteensä kahdeksan kautta ja oli joukkueen kapteeni huhtikuusta 1995 joulukuuhun 1995.
Kauden 1995–1996 alla Keane nimettiin Montrealin vakituiseksi kapteeniksi. Kesken kauden Keane kuitenkin joutui siirron kohteeksi yhdessä Patrick Royn kanssa. Heidät kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa Jocelyn Thibaultiin, Andrei Kovalenkoon ja Martin Ručínskýyn. Keane voitti uransa toisen Stanley Cupin vaiherikkaan kautensa päätteeksi, kun Colorado voitti finaaleissa suoraan neljässä ottelussa Florida Panthersin. Keane pelasi vielä toisen kauden Coloradon riveissä, kunnes hänestä tuli vapaa pelaaja kesällä 1997. Hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa, jossa hän pelasi 70 ottelua, kunnes hänet kaupattiin jälleen Dallas Starsiin. Keane pelasi Dallasissa vuoteen 2001, voittaen uransa viimeisimmän Stanley Cupin kaudella 1998–1999. Keane aloitti kauden 2001–2002 St. Louis Bluesissa ja päätti kautensa jälleen Coloradossa. 
Kaudeksi 2003–2004 Keane siirtyi Vancouver Canucksiin. Kauden 2005–2006 alussa Keane teki sopimuksen kotikaupunkinsa joukkueen Manitoba Moosen kanssa, jossa hän pelasi vuoteen 2010 toimien joukkueen kapteenina. Hänet nimettiin myös AHL:n All-Star Team Canadan kapteeniksi 2007.
Kotiteollisuuden diskografia

Tällä sivulla on Kotiteollisuuden diskografia.
Albumit.
Albumeista ilmoitettu ainoastaan paras listasijoitus
Toby Regbo

Toby Finn Regbo (s. 18. lokakuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen televisio-, elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Hän esittää muun muassa teini-ikäistä Dumbledorea elokuvassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" ja nuorempaa Nemo Nobodyä elokuvassa "Mr. Nobody". Vuonna 2013 alkaneessa televisiosarjassa "Valtiatar" hän esitti yhtä päähenkilöistä, Ranskan prinssi Francista, prinssin kuolemaan asti.
Kateryna Bondarenko

Kateryna Bondarenko (s. 8. elokuuta 1986 Kryvyi Rih, Neuvostoliitto) on ukrainalainen tennispelaaja. Myös hänen siskonsa Alona Bondarenko on tennisammattilainen. Katerynaa valmentaa hänen äitinsä Natalja Bondarenko.
Tennis-ura.
Australian avoin tennisturnaus 2008 päättyi naisten nelinpelin osalta Alonan ja hänen siskonsa Kateryna Bondarenkon voittoon. He voittivat finaalissa Shahar Pe'erin ja Viktoryja Azarenkan 2–6, 6–2, 6–4. Heistä tuli toinen sisaruspari, joka on voittanut Grand Slamin. Ensimmäinen oli Williamsin sisarukset.
Pariisin Gaz de France -turnauksessa Bondarenko pääsi puolivälierään asti, voittaen Nadja Petrovan ja Juliana Fedakin ennen häviämistään Jelena Dementjevalle. Nelinpelissä hän voitti siskonsa kanssa turnauksen.
Pekingin olympialaisissa 2008 Bondarenko hävisi Dementjevalle 6–1, 6–4. Nelinpelissä hän tuli siskonsa kanssa neljänneksi. Australian avoimissa 2009 Bondarenko pudotti 9:nneksi sijoitetun Agnieszka Radwańskan, mutta hävisi kolmannella kierroksella Zheng Jielle. Ranskan avoimissa 2009 hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja Wimbledonissa toiselle kierrokselle.
Yhdysvaltain avoimissa 2009 Bondarenko voitti ensimmäisellä kierroksella Ana Ivanovicin 2–6, 6–3, 7–6(7). Seuraavilla kierroksilla hän voitti Shenay Perryn ja Anastasija Rodionovan. Neljännellä kierroksella tuli voitto Gisela Dulkosta murskaavasti 6–0, 6–0. Puolivälierässä tuli tappio Yanina Wickmayerille 5–7, 4–6. Bondarenkosta tuli ensimmäinen ukrainalainen naistennispelaaja, joka on päässyt puolivälieriin asti Grand Slam -turnauksessa.
Tathiana Garbin

Tathiana Garbin (s. 30. kesäkuuta 1977 Mestre) on italialainen entinen tennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Ranskan avoimista vuodelta 2004, kun hän teki suuren yllätyksen voittamalla hallitsevan mestarin ja sen hetkisen maailman ykköspelaajan Justine Heninin toisella kierroksella.
Garbin lopetti uransa tammikuussa 2011.
Leppävaaran urheilupuisto

Leppävaaran urheilupuisto on liikuntapaikka Espoon Leppävaarassa. Se on Espoon seitsemästä urheilupuistosta suurin. 
Urheilupuistossa voi harrastaa kesäisin yleisurheilua, jalkapalloa, baseballia, pesäpalloa, salibandyä, katukoripalloa, aerobiciä, ultimatea, suunnistusta ja tennistä sekä talvisin luistelua, hiihtoa, jääkiekkoa ja kaukalopalloa.
Urheilupuiston stadionilla on 2 800 katettua istumapaikkaa. Stadionilla on järjestetty muun muassa liikunta- ja näkövammaisten yleisurheilun EM-kilpailut vuonna 2005 ja Kalevan kisat vuonna 2009. Urheilupuiston liikuntapaikat toimivat FC Espoon ja Espoo Exposin kotikenttinä.
Stadionin katsomorakennuksessa on kuntosali ja juoksusuora. Urheilupuiston alueella on myös urheiluhalli (893 neliömetriä, 484 istumapaikkaa) ja uimahalli sekä nurmi-, hiekka-, sähly- ja koripallokenttiä. Alueella on myös vuonna 2009 valmistunut jäähalli. Viereisessä maastossa on neljän kilometrin pururata.
Viulukonsertto (Schönberg)

Arnold Schönberg sävelsi viulukonserttonsa (op. 36) vuosina 1935–1936. Teoksen kantaesityksessä 6. joulukuuta 1940 Leopold Stokowski johti Philadelphian orkesteria ja solistina toimi Louis Krasner. 
Konsertto oli ensimmäisiä Schönbergin aloittamia sävellyksiä Yhdysvaltoihin muuton jälkeen. Se oli valmis syyskuussa 1936. Schönberg itse luonnehti teostaan vuonna 1937 äärimmäisen vaikeaksi niin "päälle kuin käsillekin". Teos on sävelletty kokonaan kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen.
Mikael Inkeroinen

Kari Mikael Inkeroinen (s. 3. joulukuuta 1975 Tohmajärvi) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita, jota ennen hän on edustanut Vantaan Salamoita, Lahden Ahkeraa, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Leppävaaran Sisua. Häntä ovat valmentaneet Antero Aarnio ja Esa Rinne.
Inkeroinen on saavuttanut kaksi SM-hopeaa (Seinäjoella 1999 ja Vaasassa 2004) sekä yhden pronssin (Porissa 2005). Sisäratojen SM-kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuosina 1997, 1999 ja 2008, hopeaa vuonna 1998 sekä pronssia vuosina 2002, 2005 ja 2009.
Inkeroinen on edustanut Suomea kolmessa ulkoratojen ja kolmessa sisäratojen maaottelussa vuosina 1997–2005. Hänen ennätyksiään ovat 15,98 m kolmiloikassa vuodelta 1999, 699 cm pituushypyssä vuodelta 2000 sekä 204 cm korkeushypyssä vuodelta 1995.
Nykyään Inkeroinen toimii matematiikan opettajana Otaniemen lukiossa Espoossa.
Vuosittain.
w = myötätuulitulos
i = hallitulos
Koiralohi

Koiralohi ("Oncorhynchus keta") on yksi tyynenmerenlohien suvun kalalajeista.
Ulkonäkö.
Meressä koiralohen väritys on hopeanhohtoisen sinivihreä. Kutuajan lähestyessä se saa purppuranvärisiä laikukkaita raitoja pyrstöevän tuntumaan. Kuteville koiraille kasvaa tyypillisesti suuri koukkuleuka ja ulostyöntyvät hampaat. Koiralohi voi elää 6–7-vuotiaaksi. Alaskan koiralohet saavuttavat sukukypsyyden viiden vuoden iässä. Aikuinen koiralohi painaa tyypillisesti 4,5–10 kiloa ja on keskipituudeltaan noin 60 cm. Suurin kiinni saatu koiralohi pyydystettiin Brittiläisestä Kolumbiasta ja se painoi 16 kiloa ja oli 102 cm pitkä.
Lisääntyminen.
Suurin osa koiralohista kutee pienissä puroissa jokien alajuoksuilla. Osa koiralohista kuitenkin vaeltaa kutemaan 3200 kilometrin matkan Yukonjoessa. Koiralohen poikaset vaeltavat mereen maaliskuun ja heinäkuun välisenä aikana lähes heti kun kykenevät uimaan, toisin kuin muut tyynenmerenlohet. Ne viettävät meressä yhdestä kolmeen vuotta taivaltaen pitkiä matkoja. Koiralohi kutee tyynenmerenlohista viimeisenä marraskuusta tammikuuhun. Kuteneet kalat eivät palaa mereen vaan kuolevat noin kaksi viikkoa jokeen nousun jälkeen. Koiralohet rakentavat kudun aikana pesän, jonne naaras laskee mätimunansa. Tämän jälkeen pesäkuoppa peitetään soralla. Naaras voi laskea jopa 4000 mätimunaa.
Levinneisyys.
Koiralohi esiintyy luontaisesti Tyynenmeren pohjoisosissa Koreassa, Japanissa, Ohotanmeressä, Beringinmeressä, Kamtšatkalla, Tšuktšien niemimaalla, Kuriileilla, Sahalinilla, Habarovskin ja Primorjen aluepiirien vesissä, Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa sekä Yhdysvaltain alueella länsirannikolla Alaskasta Oregoniin.
Neuvostoliitossa koiralohta istutettiin myös Euroopan vesiin Itämereen ja Barentsinmeren Muurmannin rannikolle 1950-1960-luvuilla. Itämeren istutukset eivät menestyneet, mutta laji kotiutui Barentsinmeren vesistöihin. Sieltä peräisin olevia koiralohia on noussut viime vuosinakin Suomenkin puolelle Tenojokeen ja Näätämöjokeen ja ilmeisesti myös kutenut siellä. Ei kuitenkaan ole selvää ovatko kyseessä omat pysyvät lohikannat.
Kalataloudellinen arvo.
Koiralohta ei taloudellisesti arvosteta yhtä paljon kuin muita tyynenmerenlohien lajeja. Vähäisen markkina-arvon takia lajia ei Alaskassa juuri kalasteta, sen runsaudesta huolimatta. Koiralohta on perinteisesti käytetty kuivakalana.
Revonlahden vaakuna

Revonlahden vaakuna oli Revonlahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe perustuu seudun vanhimman emäseurakunnan Saloisten (aikaisemmin "Salo", ”metsäseutu”) pitäjänsinettiin, ja siinä käytetty aaltokoro viittaa kunnan nimen jälkiosaan.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö, josta kasvaa kolme kuusta, saatteena lakioittain kolme kuusisakaraista tähteä, kaikki hopeaa.” Vaakunan ovat suunnitelleet Markus Niinimaa ja Kaj Kajander, ja Revonlahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 13. helmikuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Revonlahden muodostettua Paavolan kanssa Ruukin kunnan.
Leander Reijo

Leander Reijo (1904–1932) oli Viron Inkerissä Kullankylässä asunut inkeriläinen talonpoika ja heimoaktivisti. Hänestä käytettiin myös nimitystä "Inkerin kuningas". 
Leander Reijo joutui pakenemaan Venäjän puolella Rosonajoen itärannalla sijainneesta kotitalostaan yhdessä isänsä kanssa Viron puolelle, jossa he sitten asuivat pienessä mökissä aivan rajan tuntumassa. Mökistä oli näköyhteys entiseen kotitaloon. Hänen äitinsä ja sisaruksensa jäivät asumaan Venäjän puolelle jääneeseen kotitaloon. 
Reijo opiskeli vuosina 1923–1924 Akateemisen Karjala-Seuran kustantamana Suomessa Kanneljärven kansanopistossa. Hän perusti Viron Inkeriin Inkeri-Seuran vuonna 1924 ja toimi seuran "Sanaseppä"-lehden päätoimittajana vuoteen 1931 asti. Konekirjoitettu lehti monistettiin monistuskoneella. Leander Reijo perusti pakolaismökkiinsä lainakirjaston ja lukutuvan sekä herätti henkiin laulukuorotoiminnan. Reijon tuvassa oli Kullankylän ainoa radio ja puhelin.
Leander Reijo teki salaa useita retkiä rajan toiselle puolelle ja oli mukana muun muassa äitinsä hautajaisissa siellä. Hänen kerrotiin olleen myös vakoilutehtävissä ja palvelleen rahaa vastaan useita isäntiä. Venäläiset lupasivat hänen kiinnisaamisestaan palkkion. 1. joulukuuta 1931 vastaisena yönä Reijo siepattiin rajalta Kullankylän pohjoispuolella. Venäjän puolelta oli tullut edellisenä iltana kaksi miestä Kullankylään ja he olivat lähteneet yöllä kolmisen Reijon kanssa rajalle. Sieppaus tapahtui Viron puolella rajaa ja aamulla tapahtumasta todistivat vain rajan piikkilankaesteen taakse johtaneet veriset jäljet ja piikkilankaaidan luokse jäänyt Reijon browningpistooli (toisen lehtitiedon mukaan kyseessä oli Nagan-revolveri). Reijo vietiin todennäköisesti vaikeasti haavoittuneena tai jo kuolleena Venäjän puolelle. Erään tiedon mukaan hänet ammuttiin 19. kesäkuuta näytösprosessin jälkeen.
Inkeriläinen kirjailija Arnold Aru kirjoitti Leander Reijosta nelinäytöksisen näytelmän "Inkerin kuningas" (WSOY 1934).
Paavolan vaakuna

Paavolan vaakuna oli Paavolan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa uittoväylänä tärkeään Siikajokeen ja sahateollisuuteen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi hopeista, yläreunaltaan sahakoroista ja alareunaltaan aaltokoroista hirttä.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Paavolan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 13. toukokuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Paavolan muodostettua Revonlahden kanssa Ruukin kunnan.
Kaktuspöllö

Kaktuspöllö ("Micrathene whitneyi") on pöllöihin kuuluva lintu, joka pesii Yhdysvaltojen lounaisosissa ja Meksikossa. Se on maailman pienin pöllö, toiseksi pienin on varpuspöllö. Sen pituus on 12–30 cm, ja siipienväli on noin 40 cm, pyrstö on lyhyt. Sen jalat ovat melko pitkät, ja usein se näyttää länkisääriseltä. Linnun paino on 30–40 g. Niiden ääntelyä kuuluu hämärissä tai auringonlaskun aikaa, kun ne huutelevat toisilleen. Ääni on korkea yninää tai hykerrystä. Uros ja naaras syöksähtelevät puiden seassa ja huutelevat toisilleen.
Lisääntyminen.
Kaktuspöllö valitsee pesimispaikaksi yleensä hylättyjä pohjoisen suuntaan olevia tikankoloja saguarokaktuksessa, plataanissa, virginianpoppeliissa ja muissa kovissa puulajeissa. Naaras munii kolme pyöreää valkoista munaa. Munia haudotaan kolme viikkoa, minkä jälkeen poikaset kuoriutuvat. Ne ovat lentokykyisiä kymmenviikkoisina. Poikaset kuoriutuvat yleensä kesäkuun puolivälissä tai heinäkuun alussa. Heinäkuun lopulla ne ovat yleensä lentokykyisiä ja lähtevät pesästä.
Käyttäytyminen.
Niitä näkee usein chapparal-alueella, ja pesimäaikaan niitä löytyy helposti. Kohdatessaan saalistajia, se tekeytyy kuolleeksi.
Muutto.
Kaktuspöllö muuttaa keväällä ja kesällä Arizonaan ja New Mexicoon, ja talvella niiden asuinaluetta ovat Keski- ja Etelä-Meksiko. Muuttavat kaktuspöllöt palaavat pohjoiseen huhtikuun puolivälissä tai toukokuussa.
Ravinto.
Kaktuspöllö syö pääasiassa hyönteisiä, ja se valitsee asuinalueensa sen mukaan, että niitä esiintyy siellä. Agavet ja ocotillot ovat hyviä ruokapaikkoja, sillä yöperhoset ja monet muut hyönteiset nukkuvat niiden kukissa. Kaktuspöllöt syövät skorpioneja ja onnistuvat jotenkin poistamaan niiden piikin. Usein niiden näkee saalistavan lentäviä hyönteisiä, jolloin ne lentävät samaan tapaan kuin tyrannit hämärän laskeuduttua.
Alalajit.
"M. w. Idonea", on Teksasin eteläisimmistä osista Meksikoon ulottuvalla alueella asustava alalaji, samoin "M. w. sanfordi" Baja Californiassa ja "M. w. graysoni" Socorron saarella Baja Californian eteläkärjessä. Se laji on todennäköisesti hävinnyt 1900-luvulla, ehkä noin 1970.
Alalajit:
Eliel

Eliel on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka voidaan tulkita kahdella eri tavalla. Hepreaksi "El "tarkoittaa Jumalaa ja "Eli "Jumalani. "Eliel" voidaan siis tulkita joko "Jumalani on Jumala" tai "Jumalani Jumala". Vanhassa testamentissa mainitaan kahdeksan Eliel-nimistä henkilöä.
Suomessa nimi Eliel on huhtikuuhun 2025 mennessä annettu noin 4 900 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Elielin nimipäivä on ollut vuodesta 2000 lähtien suomen­ruotsalaisen ja on vuodesta 2020 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 9. huhtikuuta, joka on myös Eliaksen nimipäivä.
Harri Forsten

Harri Forsten (s. 27. heinäkuuta 1982) on suomalainen uransa päättänyt salibandypelaaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Keskushyökkääjänä pelannut Forsten oli joukkueidensa avainpelaajia.
Forsten oli Suomen A-maajoukkueen vakiopelaajia. Hän oli mukana voittamassa Suomen ensimmäistä salibandyn maailmanmestaruutta 2008 MM-kilpailuissa. Toisen maailmanmestaruutensa Forsten voitti 2010 MM-kotikisoissa. Hän pelasi yhteensä 47 maaottelua tehoilla 24+26=50.
Forsten teki pitkän uran pelaten vuodet 2002-2014 SSV:ssä, joka pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Salibandyliigassa. Forsten oli voittamassa SSV:ssä Suomen-mestaruuden vuosina 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011. Hän oli jokaisessa voitossa joukkueensa parhaimmistoa. Hän voitti myös EuroCupin mestaruuden vuonna 2009 jatkoajan jälkeen ja vuonna 2011.
Forsten lopetti uransa keväällä 2014, mutta palasi Viikinkeihin välivuoden jälkeen vielä kaudeksi 2015–2016.
Forsten on ammatiltaan lääkäri.
Hanna Jensen

Hanna Jensen (s. 1970) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Jensen työskenteli kuuden vuoden ajan, vuodesta 1997 vuoteen 2003, Trendi-lehden palveluksessa. Aluksi hän toimi lehden toimituspäällikkönä ja vuodesta 2001 sen päätoimittajana, kun hänen edeltäjänsä Katriina Kaarre oli siirtynyt Me Naisten päätoimittajaksi. Syksyllä 2003 hän siirtyi Iltalehden viikonvaihdetoimituksen toimituspäälliköksi, jona hän toimi vuoden ajan. Hän vastasi myös lehden Helmi-sivujen sisällöstä.
Jensen on työskennellyt syksystä 2004 vapaana toimittajana. Hän on kirjoittanut sekä aikakauslehtiin, muun muassa Imageen, Oliviaan ja Talouselämään, että sanomalehtiin, muun muassa Helsingin Sanomiin. Hän on myös tehnyt viikoittaisia kolumneja Ilta-Sanomille ja Radio Aallolle. Vuonna 2010 Suomen freelance-journalistit ry valitsi Jensenin Vuoden freelance-journalistiksi 2009.
Jensen nimitettiin Otavamedian kustantamaan Anna-lehteen vierailevaksi päätoimittajaksi 1.11.2010–31.12.2011 päätoimittaja Emma Koivulan vanhempainvapaan ajaksi.
Jensen on kirjoittanut vuonna 2009 julkaistun, Kirjapajan kustantaman kirjan "Eri nainen", joka kertoo Suomen WWF:n entisestä pääsihteeristä Meri Saarnilahti-Beckeristä. Helmikuussa 2013 Kustannusosakeyhtiö Teos julkaisi Jensenin kirjan "940 päivää isäni muistina", jossa hän kertoo isänsä muistisairaudesta. Se valittiin marraskuussa 2013 ehdolle Tieto-Finlandian saajaksi.
Jensen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri, joksi hän valmistui vuonna 1996. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää ja valtio-oppia.
Max Perttula

Max Joakim Perttula (s. 3. joulukuuta 1972 Varberg, Ruotsi) on helsinkiläinen parfymööri.
Perttula vietti lapsuutensa Ruotsissa ja muutti vuonna 1988 perheensä mukana Viitasaarelle, josta hänen äitinsä on kotoisin. 
Perttulan kerrotaan olevan Suomen ainoa parfymööri. Lapsuudesta lähtien hän oli erityisen kiinnostunut biologiasta, kuten kasveista ja luonnon yrteistä, sekä kemiasta ja sen antamista mahdollisuuksista kosmetiikan valmistuksessa. 
Vuonna 2005 syntyi Parfums Max Joacim Finland tuoksubrändi. Silloin hänen kehittämänsä kaksi ensimmäistä tuoksua kaupallistettiin.
Vuonna 2012 Perttula perusti Max Joacim Cosmetics Oy:n Helsingissä. Tiedekeskus Pilke/ Metsähallitus, Namina Oy Helsinki (allergeenittomat tuoksut), Porin kaupunki Eau de Pori, L ´air d Ainola, Ivana Helsinki Paola Suhonen, Sinebrychoffin taidemuseo Fanny, Suomen yrittäjät, TBWA/Helsinki. Lidl Suomen Eau de Grill -tuoksu.
Vuonna 2016 Perttula kutsuttiin Helsingin kaupunginmuseon Helsingin hajut- tuoksukokemusnäyttelyn toteuttajaksi.
Max Joacim laboratorio sijaitsee Helsingin Viikin tiedekeskuksessa. Perttula on tuottanut omaan Max Joacim-valikoimaan yli 30 tuoksua. Hän työskentelee laboratoriossaan yli 2000:n raaka-aineen parissa.
Perttulasta tehty Jari Kokon ohjaama dokumenttielokuva "44500 Max" esitettiin Joensuun filmifestivaaleilla vuonna 2010 ja televisiossa Yleisradion kanavalla samana vuonna.
Diablada

Diablada tai ”Danza de Diablos” () on Andeilla syntynyt perinteinen eteläamerikkalainen tanssi, jolle on ominaista maskeihin ja paholaistyyppisiin asuihin pukeutuneet tanssijat. Diabladassa yhdistyvät espanjalaisen teatteritaiteen ja andikansojen uskonnollisten menojen piirteet kuten Uru-jumala Tiwin (kaivoksissa, järvissä ja joissa oleskeleva suojelusjumala) kunniaksi luotu Llama llama-tanssi sekä aimaralaisten kaivostyöläisten kehittämä rituaali Anchanchu-paholaiselle, jonka henki on läsnä luolissa ja muissa samankaltaisissa paikoissa.
Boliviassa, Chilessä ja Perussa, joissa "Diablada" on merkittävässä osassa tärkeiden festivaalien yhteydessä omaten näin vahvaa isänmaallista tuntua, tanssin alkuperä on väittelynaihe niin historioitsijoiden kuin vallanpitäjienkin keskuudessa.
Myös muualla, kuten Argentiinassa, Yhdysvalloissa ja Itävallassa on löydettävissä Diabladaksi kutsuttuja tansseja. Esimerkiksi Ecuadorissa toteutetaan Diablada pillareñaksi kutsuttua tanssia.
Esa Rinne

Esa Kullervo Rinne (s. 3. toukokuuta 1943 Äänekoski) on entinen suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti Äänekosken Urheilijoita, Helsingin Kisa-Tovereita ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmensi entinen kolmiloikkaaja Tapio Lehto.
Rinne saavutti kaksi SM-hopeaa (1969 ja 1972) sekä neljä pronssia (1968, 1971, 1973 ja 1974). Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1973.
Rinne osallistui kaksiin arvokisoihin: Münchenin olympialaisissa 1972 hän oli karsinnan 17:s ja Rotterdamin EM-hallikisoissa 1973 loppukilpailun 11:s. Rinne edusti Suomea 11 ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa vuosina 1966–1974. Hänen ennätyksiään ovat 16,58 m kolmiloikassa vuodelta 1972 ja 731 cm pituushypyssä samalta vuodelta.
Vuosittainen kehitys.
w = myötätuulitulos
Isokiurukerttu

Isokiurukerttu ("Cincloramphus cruralis") on Australian kotoperäinen varpuslintu. Se elää pääosassa mannerta Kauriin kääntöpiirin eteläpuolella. Nicholas Aylward Vigors &amp; Thomas Horsfield kuvailivat lajin holotyypin Sydneystä 1827.
Stefan von Gerich

Carl Stefan Mikael von Gerich (s. 26. syyskuuta 1951 Helsinki) on entinen suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka. Hän edusti Viipurin Urheilijoita.
Von Gerich saavutti ulkoradoilla kuusi SM-hopeaa (kolmiloikassa 1974–1978 ja 1980) sekä yhden viestipronssin (4 × 400 metrillä 1975). Hän oli kymmenottelussa kuudes vuonna 1974, korkeushypyssä kuudes samana vuonna sekä pituushypyssä 15:s vuonna 1977. Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kolmiloikassa kultaa vuonna 1981, hopeaa vuonna 1980 sekä pronssia vuonna 1979.
Von Gerich edusti Suomea 18 maaottelussa vuosina 1974–1981. Hänen ennätyksiään ovat kolmiloikan 16,32 m vuodelta 1980 ja pituushypyn 727 cm vuodelta 1977. Lisäksi hän hyppäsi parhaimmillaan korkeutta 203 cm vuonna 1974 ja seivästä 440 cm vuonna 1975 sekä otteli kymmenottelussa 7120 pistettä samana vuonna.
Vuosittainen kehitys kolmiloikassa.
w = myötätuulitulos
Cristian Arrieta

Cristian Arrieta (s. 18. syyskuuta 1979 Orlando, Florida, Yhdysvallat) on puertoricolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa North American Soccer Leaguen Fort Lauderdale Strikersiä ja on pelannut myös Puerto Ricon maajoukkuessa.
Seurajoukkueura.
Arrieta syntyi espanjalais-italialaiseen perheeseen Floridan Orlandossa, muutti alle vuoden ikäisenä Espanjaan ja kahdeksanvuotiaana Italiaan, jossa hän aloitti jalkapallouransa. Hän pelasi runsaan vuosikymmenen ajan useissa Serie C2:n joukkueissa ja kaudella 2006–2007 Serie B:n Leccessä. Arrieta oli yksi "Campioni, il sogno" -tositelevisio-ohjelman voittajista vuonna 2005 ja pääsi palkintona Internazionalen harjoitusleirille.
Kaudeksi 2008 Arrieta palasi Pohjois-Amerikkaan ja liittyi USL First Divisionin Puerto Rico Islandersiin, jossa hän osoittautui yhdeksi liigan parhaista pelaajista ja sai mainetta erityisesti hyökkäysominaisuuksistaan. Hän teki esikoiskaudellaan seitsemän maalia, ja hänet valittiin liigan tähdistöjoukkueeseen ja parhaaksi puolustajaksi. Samalla Islanders voitti liigan mestaruuden ja menestyi myös kansainvälisissä kilpailuissa, kun se eteni kauden 2008–2009 CONCACAF Champions Leaguessa välieriin asti.
Kaudella 2009 Arrieta paransi edellisen kauden maalisaldoaan kolmella. Hänet valittiin toistamiseen USL First Divisionin tähdistöjoukkueeseen ja parhaaksi puolustajaksi, ja lisäksi koko liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP). Tammi–huhtikuussa 2010 julkaistussa USL First Divisionin Top 25 of the Decade -listalla hänet sijoitettiin 14:nneksi.
9. huhtikuuta 2010 Arrieta teki sopimuksen Major League Soccerin tulokasjoukkue Philadelphia Unionin kanssa. Hän debytoi MLS:ssä päivää myöhemmin Unionin historian ensimmäisessä kotiottelussa D.C. Unitedia vastaan ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 16 ottelussa, joista 15:ssä hän oli avauskokoonpanossa. Hän menetti paikkansa avauksessa Unionin hankittua Juan Diego Gonzálezin ja Sheanon Williamsin vahvistamaan kehnosti menestyneen joukkueen puolustusta elokuussa 2010. Union vapautti Arrietan sopimuksestaan helmikuussa 2011.
Kaudeksi 2011 Arrieta siirtyi synnyinseudulleen Floridaan ja North American Soccer Leaguessa pelanneeseen Fort Lauderdale Strikersiin.
Maajoukkueura.
Arrieta sai syyskuussa 2010 kutsun Puerto Ricon maajoukkueeseen, jota hänen on Yhdysvaltain kansalaisena mahdollista edustaa asuttuaan Puerto Ricossa kaksi vuotta pelatessaan Puerto Rico Islandersissä. Hän debytoi maajoukkueessa 2. lokakuuta 2010 Karibian-mestaruusturnauksen karsintaottelussa Anguillaa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa kaksi päivää myöhemmin saman kilpailun ottelussa Saint-Martinia vastaan.
Vesa Laaksonen

Vesa Erkki Laaksonen (17. syyskuuta 1947 Helsinki – 18. tammikuuta 2013 Kirkkonummi) oli suomalainen toimittaja. Laaksonen oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Hän aloitti toimittajan uransa vuonna 1967 Yleisradion Nuorten Radiossa. Vuoden 1971 alusta alkaen hän toimitti viiden vuoden ajan ohjelmia näkövammaisille. Vuonna 1975 hän oli mukana käynnistämässä Yleisradion ensimmäisen paikallisradion (nykyisin maakuntaradion) Ylen aikaisen toimintaa. Laaksonen työskenteli Ylen aikuisopetustoimituksessa, tv-uutistoimituksessa ja "Kotimaan katsauksessa" sekä teki useita tv-dokumentteja eri aiheista.
Laaksonen oli työryhmässä, jonka tehtävänä oli pohtia kansalaisjournalismin toteuttamista Yleisradiossa. Tämän työryhmän työn perusteella käynnistyi Kansalaisradio ja Laaksonen toimi useita vuosia sen tuottajana. Vuodesta 1995 lähtien hän toimi Ylen Turun Radiossa maakuntaradion päällikkönä. Hän oli jäsenenä työryhmässä, joka toteutti alueellisen tv-uutiskokeilun aloittamisen.
Hän toimi radio- ja tv-työn opettajana Laajasalon opistossa. Tämän lisäksi hän on veti Yleisradiossa kymmeniä ohjelmantekoon valmistavia kursseja. Laaksonen oli toimittajana erikoistunut lääketieteeseen ja toimi Lääketieteen toimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli myös Suomen Tiedetoimittajien Liiton jäsen. Turussa hän toimi Varsinais-Suomen alueellista kehittämistä pohtivan toimikunnan jäsenenä.
Laaksonen oli kahdeksan vuotta Kirkon Tiedotuskeskuksen toimikunnan jäsen. Laaksonen oli monta vuotta Kirkon tiedonvälityspalkintotoimikunnan jäsen ja puheenjohtaja. Laaksonen toimi myös Raision seurakunnan tiedotustoimikunnan jäsenenä.
Love Never Dies

Love Never Dies on Sir Andrew Lloyd Webberin jatko-osa "The Phantom of the Opera" -musikaalille. "Love Never Dies" sai ensi-iltansa Lontoon West Endissä 9. maaliskuuta 2010 Adelphi Theatressa.
Lloyd Webber kehitteli jatko-osaa "The Phantom of the Operalle" 15 vuotta. "Love Never Dies" -musikaalin tapahtumat sijoittuvat Coney Islandille, noin kymmenen vuoden päähän "The Phantom of the Operan" tapahtumista. Mukana ovat "Phantomista" tutut hahmot.
Hans-Jürgen Kreische

Hans-Jürgen Kreische (s. 19. heinäkuuta 1947) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen DDR:n maajoukkuepelaaja. 
Kreische pelasi koko uransa kotikaupunkinsa Dynamo Dresdenissä, jossa voitti hän DDR-Oberligan viidesti ja FDGB-Pokalin kahdesti. Kreische oli liigan paras maalintekijä 1971, 1972, 1973 ja 1976, minkä lisäksi hän on 127 maalillaan Oberligan kaikkien aikojen kuudenneksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös DDR:n parhaaksi pelaajaksi 1973.
Kreische pelasi DDR:n maajoukkueessa 50 maaottelua, joissa hän teki 25 maalia. Hän oli mukana 1974 MM-kisoissa ja voitti olympiapronssia Münchenin olympialaisissa 1972.
Pelaajauran päättymisen jälkeen Kreische toimi Dynamo Dresdenin nuorisojoukkueissa valmentajana ja oli edustusjoukkueen päävalmentajan kaudella 1995–1996. Hän toimi myös Dresdner SC:n päävalmentajana 2000–2001.
Turoimmat keräilyharvinaisuudet &amp; Elämää suuremmat santapaperit

Turoimmat keräilyharvinaisuudet &amp; Elämää suuremmat santapaperit on huumorirock-yhtye Turo's Hevi Geen vuonna 1992 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen kappaleita vuosilta 1989–1991.