Trionyx

Trionyx on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, jonka ainoa elossa oleva laji on kolmikynsikilpikonna ("Trionyx triunguis"). Se elää pääasiassa Afrikassa, mutta Välimeren alueella sitä tavataan myös Aasiassa ja harhailijana Euroopassa. Se sietää hyvin merivettä, ja toisinaan yksilöitä ajautuu Turkin rannikolta Kreikan saarille. Se on siten ainoa nykyinen pehmeäkilpikonna, jota tavataan Euroopassa. "Trionyx"-suvun alkuperä on luultavasti Euraasiassa, ja neogeenikaudelta on löydetty useita "Trionyx"-fossiileja Euroopasta.
"Trionyx" toimi aiemmin ”roskakorina” niin elossa oleville kuin fossiilisille lajeille, ja se sisälsi suuren määrän lajeja, jotka eivät välttämättä olleet sukua toisilleen. Nykyään kaikki elävät lajit yhtä lukuun ottamatta on siirretty muihin sukuihin. Monia "Trionyx"-sukuun kuvattuja fossiilisia lajeja ei ole edelleenkään voitu sijoittaa varmuudella mihinkään sukuun. Kaksi fossiilista lajia on kuitenkin määritetty kolmikynsikilpikonnan kehityslinjaan kuuluviksi.
Kehityshistoria ja levittäytyminen.
"Trionyx" on luultavasti alun perin euraasialainen suku, joka levittäytyi Afrikkaan mahdollisesti Calabrian kautta mioseenilla. Sen lähimmät sukulaiset ovat kaakkoisaasialaiset "Chitra" ja "Pelochelys", joista se on eronnut arviolta noin 45 miljoonaa vuotta sitten eoseenilla. Euroopasta tunnetaan kaksi fossiilista "Trionyx"-lajia neogeenikaudelta: plioseenilla elänyt "Trionyx pliocenicus" Italiasta sekä mioseenilla elänyt "Trionyx vindobonensis" Itävallasta, Ranskasta ja Saksasta. Neogeenikaudella Euroopassa eli toinenkin pehmeäkilpikonnien suku, "Rafetus", joka nykään elää vain Aasiassa. Pehmeäkilpikonnien elinalue vetäytyi kuitenkin eteläänpäin, mahdollisesti ilmaston kylmenemisen takia, ja nykypäivään tultaessa ne ovat kadonneet maanosasta kolmikynsikilpikonnaa lukuun ottamatta.
Nykytila.
Nykyisellä kolmikynsikilpikonnalla on laaja levinneisyysalue, joka ulottuu Välimeren alueesta Keski-Afrikkaan. Se elää pääasiassa Afrikassa, mutta sillä on myös äärimmäisen uhanalainen populaatio Välimeren alueen itäosissa Aasiassa (Israelissa, Libanonissa, Turkissa ja mahdollisesti Syyriassa). Kolmikynsikilpikonna sietää merivettä hyvin jonkin aikaa, ja se elää makeiden vesien lisäksi merenrannoilla. Dodekanesian saarilla Kreikassa tavataan ajoittain kolmikynsikilpikonnia, jotka ovat harhautuneet sinne Vähän-Aasian rannikolta. "Trionyx" on siten ainoa pehmeäkilpikonnien suku, jota edelleen tavataan Euroopassa, tosin sitäkin vain harhailijana.
Lajit.
"Trionyx" on aiemmin toiminut ”roskakorina”, johon luettiin suuri määrä lajeja, jotka eivät välttämättä olleet sukua toisilleen. Yhdessä vaiheessa miltei kaikki uudet pehmeäkilpikonnat, sekä elävät että fossiiliset, kuvattiin sukuun "Trionyx". Vuonna 1987 Peter Meylan uudisti pehmeäkilpikonnien luokittelua kladistiikan pohjalta niin, että hän jätti "Trionyx"-sukuun vain kolmikynsikilpikonnan, ja siirsi kaikki muut elävät lajit toisiin sukuihin. Meylanin luokittelu hyväksyttiin yleisesti, mutta se on tarkentunut jälkeenpäin. Nykyään "Trionyx"-suvusta erotetut lajit luokitellaan sukuihin "Amyda", "Apalone", "Dogania", "Nilssonia", "Palea", "Pelochelys", "Pelodiscus" ja "Rafetus".
"Trionyx"-sukuun on kuvattu suuri määrä fossiilisia lajeja, joiden todelliset sukulaissuhteet ovat edelleen epäselvät. Fossiilisista lajeista vain kaksi, "Trionyx pliocenicus" ja "Trionyx vindobonensis", voidaan selvästi katsoa kolmikynsikilpikonnan kehityslinjaan kuuluviksi. Fossiiliset pehmeäkilpikonnat ovat erityisen hankalasti luokiteltavia kilpikonnia, ja "Trionyx" on historiallisesti toiminut roskakorina niille.
Lajit, joiden uskotaan edustavan samaa kehityslinjaa:
"Trionyx"-sukuun kuvatut fossiiliset lajit, jotka ovat kuvaukseltaan valideja, mutta joita ei varmasti voida sijoittaa mihinkään sukuun: