tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kedrovyi

Kedrovyi () on öljyntuotantoa varten perustettu pikkukaupunki Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Obin läntisen Parabel-sivujoen "Tšuzik"-haaran varrella 345 kilometriä Tomskista luoteeseen.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 2 451 henkeä. Lähikylien maaseutuasukkaat mukaan luettuna Kendrovoin kaupunkipiirissä oli 3 948 asukasta. Lähikylistä suurin on runsaan 1000 asukkaan Pudino, joka sijaitsee linnuntietä runsas 7 kilometriä kaupungista länteen.
Vuonna 1982 paikalle perustettiin öljynporaajien asutus, josta vuonna 1987 tuli kaupunki. Kedrovyi on Pudinon öljyn- ja kaasuntuotantoalueen keskus.
Kaupungissa on lentokenttä, mutta ympärivuotinen maantieyhteys on vasta rakenteilla. Kendrovoon idästä johtava maantieyhteys on suurelta osin savipohjainen ja liikennöitävissä parhaiten kesäkautena. Sateiden jälkeen tie voi olla erittäin huonokuntoinen. Kaupungin läheisyydessä tietä on vahvistettu betonilaatoin.
Parhaita päiviä

Parhaita päiviä on rap-duo Nikon &amp; Tapsan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 6. toukokuuta 2009 ja sen julkaisi Loost Koosista tutun Särren oma levy-yhtiö Rutilus Records.
Kappaleesta ”Parhaita päivii” on julkaistu musiikkivideo.
Kolpaševo

Kolpaševo () on kaupunki Tomskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Objoen rannalla 330 kilometriä Tomskista luoteeseen. Kaupunki on Kolpaševon piirin keskus. Sieltä on maantieyhteys Tomskiin. Asukkaita on 25 300 henkeä (vuonna 2009).
Kolpaševon kylä on syntynyt 1600-luvulla. 1900-luvun alussa se toimi poliittisena karkotuspaikkana. 1930-luvulla paikkakunnalle syntyi teollisuutta ja vuosina 1932–1944 se oli Narymin piirikunnan keskus. Kaupunginoikeudet Kolpaševo sai vuonna 1938. Nykyään kaupungissa on metalli-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kotiseutumuseo esittelee mm. selkuppien perinteistä kulttuuria ja seudun arkeologisia löytöjä.
Turn on the Bright Lights

Turn on the Bright Lights on newyorkilaisen indie rock-yhtye Interpolin julkaisema debyyttialbumi vuodelta 2002. Levyn kappaleista Obstacle 1, NYC ja PDA on julkaistu singleinä.
Kappaleet.
Bonuskappaleet Australiassa.
"Specialist" on julkaistu aiemmin Interpol EP:lä.
Nevasirppisammalet

Nevasirppisammalet ("Warnstorfia") on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku. Suomessa esiintyy seitsemän suvun lajia, jotka kaikki ovat elinvoimaisia. Suvun aiempi nimi hetesirppisammalet on siirretty läheiselle "Sarmentypnum"-suvulle.
Eduroam

eduroam (lyhenne sanoista "education roaming") on kansainvälinen yhteispalvelu, jonka avulla toisessa organisaatiossa vieraileva käyttäjä saa verkkoyhteyden oman kotiorganisaationsa käyttäjätunnuksilla.
Käytäntö.
eduroam on GÉANTin omistama tavaramerkki ja eduroam-verkkovierailuun voi liittyä mikä tahansa yliopisto, korkeakoulu tai tutkimuslaitos, jonka WLAN-verkko täyttää tietyt ehdot. eduroam-yhteistyössä mukana olevien organisaatioiden opiskelijoille ja henkilökunnalle avautuu eduroamin myötä mahdollisuus käyttää langatonta verkkoa ilman erityistä vierailijatunnusta ympäri maailmaa.
Tekniikkaa.
eduroamissa käyttäjät kirjautuvat omilla tunnuksillaan eduroam-vierailijaverkkoon toisessa korkeakoulussa tai tutkimuslaitoksessa. Tunnistamistiedot välitetään tietoturvallisesti kotiorganisaatiolle, joka tarkistaa tiedot käyttäjätietokannasta ja vastaa takaisin. Tiedonvälityksessä käytetään RADIUS-hierarkiaa ja käyttäjätunnuksen realm-osa (kayttajatunnus@realm) kertoo vierailijaverkolle, että tunnistamispyyntö on välitettävä hierarkiassa eteenpäin. Tiedot välitetään kansalliselle RADIUS-juurelle, joka realmin perusteella ohjaa autentikontipyynnön joko oikealle kotiorganisaatiolle, jos on kyse maan sisäisestä verkkovierailusta, tai kansainvälisille RADIUS-juurille.
Autentikointiin käytetään IEEE 802.1X -standardia, jota organisaation WLAN-verkon ja käyttäjien päätelaitteiden täytyy tukea. eduroam-yhteistyössä mukana olevien organisaatioiden verkoissa käytetään verkon nimenä (SSID:nä) "eduroam".
Invincible-luokka (lentotukialus)

Invincible-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama lentotukialusluokka, joiden päätehtävänä oli toimia STOVL-koneiden ja helikoptereiden tukilaivana.
Alukset oli suunniteltu toisen maailmansodan jälkeen muuttuneisiin tarpeisiin. Ne oli suunniteltu sukellusveneiden torjuntaan Atlantilla osana Naton puolustusta, eikä iskuosaston rungoksi kaikkialla maailmassa. Alusten suunnittelun lähtökohtana oli vuoden 1966 Tiger-luokan helikopteriristeilijöiden korvaaminen myöhemmin peruutetuilla CVA-01-luokan aluksilla.
Peruuttamisen jälkeen päätettiin yhdistää perinteinen lentotukialus ja sukellusveneentorjuntaan tarkoitetut ratkaisut, jolloin syntyi helikopterein ja V/STOL-lentokonein varustettu lentokannella varustettu alus.
Ensimmäinen luokan aluksista "HMS Invincible" tilattiin 17. huhtikuuta 1973 Vickers Shipbuilding and Engineering -yhtiön Barrow-in-Furnessin telakalta. Seuraava alus tilattiin 14. toukokuuta 1976 ja viimeinen kolmas alus tilattiin joulukuussa 1978.
Invincible-luokan alukset korvattiin kahdella Queen Elizabeth -luokan aluksella.
Luca Giordano

Luca Giordano (s. 18. lokakuuta 1634 – 3. tammikuuta 1705) oli italialainen taidemaalari ja etsaaja.
Varhaisempi elämä ja koulutus.
Giordano syntyi Napolissa, oli Antonio Giordanon poika, joka oli myös taidemaalari. Varhaisella iällä, Giordano oli Napolin varakuninkaan Ribera suosituksesta pääsi työskentelemään Pietro da Cortonan alaisena. Hän sai lempinimen "Luca Fà-presto" (Luca Nopea). Giordano omaksui venetsialaiset ja roomalaiset tyylit. Hän yhdisti Paolo Veronesen ornamentaalisen tyylin elävän Pietro da Cortanan tyylin kanssa.
Hovimaalarina Espanjassa (1692–1702).
Espanjan Kaarle II kutsui hänet Madridiin, jossa hän viipyi 10 vuotta (1692–1702). Espanjassa hän teki maalauksia Madridin Kuninkaallisessa Palatsissa, Buen Retiron palatsissa, El Escorialissa, Toledossa ja muissa paikoissa.
Kuuluisimmat maalaukset.
Esimerkkinä hänen vaikutteistaan Venetsiassa saivat Giovan Battista Langetti, Giovanni Coli ja Filippo Gherardi. Hänen kuuluisin oppilas maalauksessa oli Paolo de Matteis.
Saantosuoja

Saantosuojalla tarkoitetaan vilpittömästi toimineen ostajan suojaa esineen oikeaa omistajaa tai vastaavassa asemassa olevaa sivullista vastaan. Toisin sanoen saantosuoja (vilpittömän mielen suoja) takaa luovutuksensaajalle (ostajalle, lahjan saajalle ym.) laillisen oikeuden irtaimistoon, jonka hän on vilpittömässä mielessä saanut. Saantosuojaa rasittaa kuitenkin oikean omistajan lunastusoikeus esineeseen.
Esimerkki saantosuojasta.
Esimerkiksi A:n lainatessa irtaimen esineen B:lle ja tämän myydessä kyseisen esineen vilpittömästi toimineelle C:lle, C saa saantosuojaa eli hänestä tulee esineen omistaja.
Koska kyseinen esine oli kaupantekohetkellä B:n hallinnassa, on C:n mahdollista sen perusteella tehdä omistajaolettama ja täten saada saantosuojaa A:ta vastaan. Suomen oikeuden mukaan esine on tämän jälkeen laillisesti C:n omistuksessa eli kyseessä on laillinen saanto. A:lla on kuitenkin oikeus lunastaa esine takaisin C:ltä. Samoin on laita, jos esineen omistaja on vain luovuttanut esineen B:n säilytettäväksi, mutta tämä on luvattomasti myynyt sen.
Edellytykset saantosuojan saamiseksi (irtain esine).
Esimerkiksi oikeustapauksessa KKO:1948-II-101 "B oli myynyt A:n omistaman maalauksen C:lle, joka oli lahjoittanut sen taidesäätiö D:lle. D velvoitettiin luovuttamaan maalaus A:lle lunastusta vastaan, joka oli sen kauppahinnan määräinen, minkä C oli siitä maksanut." Toisin sanoen taidesäätiö D sai saantosuojaa oikeaa omistajaa A:ta vastaan ja näin ollen sai rahakorvauksen siitä, että joutui luopumaan taulusta. 
Saantosuojaa ei voi saada, jos esineen alkuperäinen omistaja on menettänyt esineen näpistyksen, varkauden, ryöstön taikka kiristyksen johdosta. Tällaisessa tapauksessa vilpittömässä mielessä oleva ostaja on velvollinen palauttamaan esineen oikealle omistajalleen ilman lunastusta, ja rikokseen syyllistynyt myyjä on velvollinen maksamaan vahingonkorvausta.
Metodologia

Metodologia (&lt; ) eli menetelmäoppi on tieteenfilosofian osa-alue, joka tutkii tieteellistä menetelmää. Metodologia sisältää ne tavat ja keinot, joilla tieteellistä tietoa tavoitellaan, hankitaan, muodostetaan ja perustellaan.
Metodologiaan kuuluu johonkin oppialaan tai tutkimukseen liittyvien filosofisten oletusten ja perusteiden tutkiminen suhteessa tieteelliseen menetelmään. Tämän vuoksi tieteelliset julkaisut sisältävät usein ensimmäisenä tutkijoiden käyttämää metodologiaa käsittelevän luvun. Se ei esittele ainoastaan käytettyjä menetelmiä, vaan usein myös tutkijoiden ontologisia ja tietoteoreettisia näkemyksiä.
Tutkimus tiettyä menetelmää käyttäen edellyttää, että tutkija on perehtynyt kyseiseen menetelmään ja siihen kuuluviin käytäntöihin. Tutkimuksen onnistuminen edellyttää myös tutkimuskohteeseen liittyvien lähtökohtien selvittämistä. Tutkimustyötä pitää pystyä arvioimaan sen ollessa käynnissä. Tutkimuksen tulosten täytyy olla ulkopuolisten tahojen arvioitavissa. Lisäksi tutkimusta on tehtävä yleiset tieteeseen kohdistetut odotukset huomioon ottaen. Tieteellisen tutkimuksen pyrkimykset ja päämäärät riippuvat tutkimusta vaativista seikoista.
Esimerkiksi luonnontieteissä pyritään täsmällisiin teorioihin, kun taas ihmistä esimerkiksi psykologisena tai sosiaalisena olentona tutkittaessa pääasiallisena huomion kohteina ovat kulloinkin vallitsevat tapahtumat ja ilmiöt. Näin ollen luonnontieteellisessä tutkimuksessa ovat tärkeässä asemassa idealisointi ja rationalisointi. Kun ihmistä tutkitaan muuna kuin biologisena olentona, nämä asiat eivät ole juuri ollenkaan olennaisia.
Parabelin piiri

Parabelin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tomskin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 35 800 neliökilometriä ja asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2008).
Piirin pinta-alasta 64,6 % on metsää, 30,2 % suota, 1,6 % maatalousmaata ja 1,4 % laidunmaata. Suurimmat joet ovat Ob, Parabel ja Paidugina. Seudulla sijaitsee Tomskin alueen suurin järvi Mirnoje. Alueella on huomattavia öljy- ja kaasuesiintymiä.
Hallinnollinen keskus on Parabelin kylä. Piiriin kuuluu viisi maalaiskuntaa: Narym, Novoseltsevo, Parabel, Staritsa ja Zavodskoje.
Alueen kanta-asukkaita ovat selkupit. Venäläisasutus on syntynyt 1500–1600-lukujen vaihteessa, jolloin perustettiin muun muassa Narymin linnoitus. 1800-luvun alusta lähtien seudulle karkotettiin dekabristeja, puolalaisia kapinallisia, vuoden 1905 vallankumoustapahtumien osanottajia ynnä muita. Karkotukset jatkuivat Stalinin aikana. Pelkästään vuosina 1930–1931 seudulle siirrettiin 200 000 ihmistä. 1970–1980-luvuilla alettiin hyödyntää rikkaita öljyesiintymiä.
Hiljattain valmistunut maantie yhdistää piirikeskuksen Tomskiin. Obilla on jokiliikennettä. Parabelin lentokenttä on nykyään suljettu.
Vuonna 2007 piirin alueella tuotettiin 1,28 miljoonaa tonnia öljyä ja 1,66 miljardia kuutiometriä kaasua. Muita tuotannonaloja ovat metsä- ja elintarviketeollisuus. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus ja turkiseläinten metsästys. 
Nähtävyyksiä ovat historiallinen Narymin kylä ja sen poliittisille karkotusvangeille omistettu museo. Parabelissa on lasten taidekoulu ja taidegalleria. Špalozavodin taajamassa toimii 1930-luvulla perustettu kansanteatteri. Parabelissa ja Narymin kylässä on 1990-luvun alusta lähtien opetettu selkupin kieltä.
Ketoruusuruoho

Ketoruusuruoho eli ruusuruoho ("Knautia arvensis") on heinä–elokuussa kukkiva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sen kukat ovat vaaleanpunaisia tai sinivioletteja.
Ulkonäkö ja koko.
Ruusuruoho kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Sen lehdet ja varret ovat himmeän harmaanvihreitä; varsi haaroo yläosastaan. Se on lyhyen ja kankean karvan peittämä. Kukinto on 2–3 cm leveä mykerö, jota suojaavat kehtomaisesti asettuneet ylälehdet. Kukinto on vastakohtainen; laitakukat ovat selvästi muita suurempia. Varsilehdet sijaitsevat vastakkain ja ovat tavallisesti pariliuskaisia. Ruusukelehdet talvehtivat, kukinta tapahtuu vasta toisena vuonna. Ruusuruoho muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran purtojuurta ja vuorimunkkia.
Kasvupaikka.
Ruusuruoho kasvaa kuivahkoissa ja aurinkoisissa paikoissa: rinneniityillä, kedoilla ja pientareilla, erityisesti entisillä kaskimailla. Se ei viihdy savimailla. Ruusuruohoa myydään myös koristekasviksi.
Levinneisyys.
Ruusuruohoa esiintyy vakinaisesti Etelä- ja Keski-Suomessa; idässä ja Ahvenanmaalla se on varsin yleinen. Lapissa ruusuruoho on uustulokas.
Kasvi leviää pähkylöiden avulla, joita esimerkiksi muurahaiset kuljettavat. Pähkylöiden pienet sukaset tarttuvat eläinten turkkiin ja lintujen höyhenpeitteeseen.
Käyttö.
Ruusuruoho on erinomainen mesikasvi, ja sitä pidetään tärkeänä ravintokasvina avoimien hiekkamaiden harvinaisille ja uhanalaisille perhoslajeille. Kasvi on nykyisin harvinaistuneen päiväperhosen ruusuruohokiitäjän ("Hemaris tityus") toukkien ravintokasvi. Aikuiset yksilöt lentävät mielellään myös muissa kukissa, kuten syreeneissä ja voikukissa.
Mesikasvina ruusuruohoa suositellaan myös puutarhojen ja niittyjen syyskesän perhoskasvina. Lääkekasvina ruusuruohoa on käytetty muun muassa syyhyn ja paiseiden hoitamiseen.
Nimen etymologia.
Suku "Knautia" on nimetty saksalaisen kasvitieteilijän ja lääkärin Christian Knautin (1654–1716) mukaan. Lajinimi "arvense" tulee latinan sanasta "arvum" 'pelto', joka kuvaa ruusuruohon aurinkoista kasvupaikkaa.
Auringonpilari

Auringonpilari on toiseksi yleisin haloilmiö. Se havaitaan Suomessa keskimäärin jopa 110 kertaa vuodessa. Auringonpilari näyttää Auringosta joko ylös- tai alaspäin lähtevältä pystysuoralta pilarilta. Pilari voi näkyä vain, kun aurinko on matalalla. Jos aurinko on hyvin matalalla, pilari on väriltään punainen. Muutoin pilari on tavallisesti valkea, sillä säteet heijastuvat laattakiteistä. Myös pylväskiteet voivat muodostaa auringonpilarin, jonka kanssa näkyy 22 asteen sivuava kaari.
Auringonpilarin pituus vaihtelee parista asteesta aina pariinkymmeneen asteeseen.
Talvisin katuvaloilla jääsumussa voi näkyä lampun värisiä keinovalopilareita.
Narym

Narym () on kylä, maalaiskunta ja entinen kaupunki Tomskin alueen Parabelin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin varrella lähellä Ketjoen suuta 25 kilometriä Parabelista pohjoiseen. Kylässä on 1 000 asukasta ja koko kunnassa 2 300 asukasta.
Venäläiset rakensivat vuonna 1596 selkuppien asuinseudulle Narymin linnakkeen. Vuonna 1601 perustettiin Narymin kaupunki ja sitä ympäröinyt kihlakunta. Nykyiselle paikalle kaupunki siirrettiin vuonna 1629. Vuonna 1782 Narymista tuli Tobolskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus. Vuonna 1822 kaupunki menetti hallinnolliset tehtävänsä, ja vuonna 1925 se alennettiin kyläksi. Nykyään Narymin kuntaan kuuluvat myös Alatejevon ja Lugovskojen kylät sekä Špalozavodin ja Talinovkan taajamat.
Historiansa aikana paikkakunta on ollut muun muassa dekabristien, puolalaisten kapinallisten, narodnikkien, Venäjän vallankumouksellisten ja Stalinin ajan vainojen uhrien karkotuspaikka. Kuuluisia karkotettuja ovat Valerian Kuibyšev, Aleksei Rykov, Josif Stalin ja Jakov Sverdlov. Paikkakunnalla on syntynyt venäläinen kirjailija Vadim Koževnikov.
Vuonna 1948 Narymiin avattiin Stalin-museo, joka vuonna 1960 muutettiin karkotettujen bolševikkien ja vuonna 1991 poliittisten karkotusten museoksi. Sen yhteydessä on myös selkuppien, hantien ja evenkien perinteistä kulttuuria esittelevä ulkomuseo.
Narymin piirikunta.
Vuonna 1932 perustettu Narymin piirikunta kuului Länsi-Siperian aluepiiriin. Sen keskuspaikka oli Kolpaševon taajama (vuodesta 1938 kaupunki). Piirikunta lakkautettiin vuonna 1944, ja siihen kuuluneet piirit liitettiin vasta perustettuun Tomskin alueeseen.
Formula 3 Masters

Formula 3 Masters on vuosittain järjestettävä Formula 3 -luokan kutsukilpailutapahtuma, joka ajetaan Hollannissa, Zandvoortin radalla. Siinä on mukana kuljettajia Formula 3 Euro-sarjasta ja Britannian formula 3 -sarjasta.
Vuosina 2007 ja 2008 se ajettiin Belgian Zolderissa, koska kilpailu aiheutti liikaa melua Zandvoortin alueella. Vuonna 2009 kilpailu kuitenkin palasi takaisin Zandvoortiin.
Vuonna 2009 Formula 3:n eurosarjassa ajanut Valtteri Bottas voitti ensimmäisenä suomalaisena kilpailun, lähti paalupaikalta ja ajoi myös nopeimman kierroksen. Kaksoisvoiton suomalaisille varmisti Mika Mäki, joka oli kilpailun toinen.
Vuonna 2010 Bottaksesta tuli ensimmäinen kuljettaja, joka on voittanut kilpailun kahdesti. Myöhemmin samaan pystyi Felix Rosenqvist joka voitti kilpailun vuosina 2011 ja 2013.
Kilpailu tunnetaan edelleen parhaiten vanhalla nimellään Marlboro Masters, jolla se ajettiin vuosina 1991-2005. Euroopan unionin kiellettyä tupakkamainonnan, kilpailun nimisponsorina on ollut BP 2006-2007; RTL 2008, 2010 ja Tango 2009.
Roland Brückner

Roland Brückner (s. 14. joulukuuta 1955 Köthen, Saksan demokraattinen tasavalta) on kilpauransa päättänyt itäsaksalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Yksittäisistä telineistä parhaiten hän menestyi permannolla.
Brückner saavutti joukkuekilpailussa Montréalin kesäolympialaisissa 1976 pronssia. Hän oli itäsaksalaisista neljänneksi paras eikä siten päässyt mukaan henkilökohtaiseen moniotteluun. Permannolla hän sijoittui neljänneksi pistein 19,275. Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Brückner voitti permannolla kultaa 19,750 pisteellä. Hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia hypyssä (19,775) ja nojapuilla (19,650). Hevosella (19,725) ja renkailla (19,575) hän sijoittui neljänneksi. Moniottelussa hän oli parhaana itäsaksalaisena viides 117,300 pisteellä.
Brückner voitti permannolla maailmanmestaruuden Fort Worthissa 1979. Hän jakoi mestaruuden isäntämaan Kurt Thomasin kanssa. Rooman EM-kilpailuissa 1981 Brückner voitti permannolla Euroopan-mestaruuden tasapistein Neuvostoliiton Juri Koroljevin kanssa.
Dead Reckoning

Dead Reckoning voi tarkoittaa seuraavia:
–
The Fly

The Fly voi tarkoittaa:
The Fly voi tarkoittaa myös seuraavia:
Kristiansand Orienteringsklubb

 
Kristiansand Orienteringsklubb eli KOK on menestynyt norjalainen suunnistusseura.
Vuonna 2009 seuran miesjoukkueet voittivat sekä Tiomilan että Jukolan viestin. Seura voitti myös vuoden 2008 Tiomilan miesten viestin.
Jon Duncan, Holger Hott, Daniel Hubmann, Baptiste Rollier ja Jørgen Rostrup edustavat seuraa.
Klaus Köste

Klaus Köste (27. helmikuuta 1943 Frankfurt an der Oder – 14. joulukuuta 2012 Wurzen) oli Saksan yhdistynyttä joukkuetta ja Itä-Saksaa urheilu-urallaan edustanut telinevoimistelija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Köste kilpaili telinevoimistelun MM-kisoissa ensimmäisen kerran Prahassa 1962. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa moniottelussa 18:nneksi. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän saavutti joukkuekilpailussa jälleen pronssia ja keräsi itäsaksalaisista toiseksi parhaat pisteet. Rekillä hän sijoittui neljänneksi pistein 19,225 ja moniottelussa 16:nneksi pistein 111,85.
Uransa ainoan henkilökohtaisen MM-mitalin Köste saavutti Ljubljanassa 1970 sijoittuessaan rekillä jaetulle pronssille. Madridin EM-kilpailuissa 1971 hän voitti kultaa rekillä sekä saavutti hopeaa nojapuilla ja pronssia hypyssä.
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Köste voitti kultaa hypyssä 18,850 pisteellä. Neuvostoliiton Viktor Klimenko hävisi hänelle 0,025 pisteen ja Nikolai Andrianov 0,05 pisteen erolla. Joukkuekilpailussa Köste sai kolmannen kerran olympiapronssia. Hän sijoittui viidenneksi permannolla (18,825) ja renkailla (18,950) sekä parhaana itäsaksalaisena kuudenneksi moniottelussa (113,075).
Grenoblen EM-kilpailuissa 1973 Köste voitti rekillä kultaa tasapistein länsisaksalaisen Eberhard Giengerin kanssa. Lisäksi hän saavutti pronssia moniottelussa ja permannolla. Hänen voimistelu-uransa päättyi loukkaantumiseen vuonna 1974.
Köste voitti voimistelijanurallaan 34 maansa mestaruutta. Hän toimi urheilu-uransa jälkeen voimistelunopettajana. Köste kuoli 14. joulukuuta 2012 Wurzenissa, 69-vuotiaana.
Maratoonari (romaani)

Maratoonari () on William Goldmanin kirjoittama, vuonna 1974 ilmestynyt paranoidinen jännitystarina. Romaanin suomennos ilmestyi vuonna 1976 Tammen kustantamana.
Vuonna 1976 romaanista tehtiin samanniminen elokuvasovitus, jonka pääosassa näyttelevät Dustin Hoffman, Laurence Olivier ja Roy Scheider. Elokuvan ohjasi John Schlesinger.
Badlands (Badlandsin albumi)

Badlands on Badlandsin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1989. Albumin tuotti Paul O'Neill. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Dreams In The Dark" ja "Winter's Call". Molemmista kappaleista kuvattiin myös musiikkivideot. Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 1990. "Badlands" on 35. sijalla Rolling Stone -lehden listassa 50 kaikkien aikojen parhaimmista hair metal -albumeista.
Johan Broända

Johan Jakob Broända () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. 
Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Broända toimi kansanedustajana viiden vuoden ajan, huhtikuusta 1919 huhtikuuhun 1924. Hänet valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, eduskuntavaaleissa 1919 ja eduskuntavaaleissa 1922. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti laki- ja talousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli myös niin kutsutun Tulenheimon komitean jäsen. Broända toimi poliittisella urallaan myös Kruunupyyn kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, molempien puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä.
Broända oli ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotitilallaan Kruunupyyssä. Nuorena hän työskenteli merillä ja Yhdysvalloissa. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen.
Broändan vanhemmat olivat maanviljelijä Jakob Broända ja Maria Forsnäs. Hänen puolisonsa oli Anna Wilhelmina Åminne, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Johan Broända kuoli lokakuussa 1947, 81-vuotiaana.
Kaliumdikromaatti

Kaliumdikromaatti (K2Cr2O7) on kalium- ja dikromaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa kaliumdikromaattia esiintyy harvinaisena lopetsiittimineraalina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kaliumdikromaatti esiintyy kirkkaan oranssinpunaisina tri- tai monokliinisinä kiteinä, jotka ovat viileään veteen kohtuullisesti liukenevia ja kuumaan veteen liukenevat erittäin hyvin. Kaliumdikromaatin 10-prosenttinen vesiliuos on hapan, pH on 3,57. Yhdiste on voimakkaasti hapettava ja reagoi kiivaasti helposti syttyvien ja hapettuvien aineiden kanssa.
Valmistus.
Kaliumdikromaattia voidaan valmistaa kuumentamalla kaliumkloridin ja natriumdikromaatin vesiliuoksia. Lisäksi syntyy natriumkloridia. Laskettaessa liuoksen lämpötilaa viilenevään veteen niukkaliukoisin kaliumdikromaatti kiteytyy ensimmäisenä ja voidaan kerätä talteen.
2 KCl + Na2Cr2O7 → K2Cr2O7 + 2 NaCl
Suuria määriä kaliumdikromaattia valmistetaan kuumentamalla kromiittimalmia kaliumkarbonaatin kanssa kalsiumhydroksidin läsnä ollessa. Tuotteina syntyy Rauta(III)oksidi ja kaliumkromaattia. Kaliumkromaatti erotetaan seoksessa liuottamalla se veteen. Kaliumkromaattiliuos muutetaan kaliumdikromaatiksi antamalla kaliumkromaatin reagoida rikkihapon kanssa. Syntyvät tuotteen kaliumdikromaatti ja kaliumsulfaatti voidaan erottaa kiteyttämällä ne.
2 FeCr2O4 + 4 K2CO3 + 7 O → Fe2O3 + 4 CO2 + 4 K2CrO4
2 K2CrO4 + H2SO4 → K2Cr2O7 + K2SO4 + H2O
Käyttö.
Kaliumdikromaattia käytetään pyrotekniikassa, väriaineena kankaiden värjäyksessä, maalauksessa ja painoväreissä sekä korroosion estoaineena ja depolarisaattorina kuivapareissa. Aikaisemmin kaliumdikromaattia käytettiin myös ulkoisesti adstringenttinä ja antiseptisenä aineena.
Kaluimdikromaatti on vahva hapetin ja sitä käytetään orgaanisessa kemiassa alkoholien hapettamiseen. Primääriset alkoholit hapettuvat kuumennettaessa kaliumdikromaatin kanssa aldehydeiksi ja edelleen karboksyylihapoiksi. Sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Alkoholin hapettuessa kromi pelkistyy hapetusluvulta +VI hapetusluvulle +III. Samalla dikromaatti-ionin punaoranssi väri muuttuu Cr3+-ionin aiheuttamaksi vihreäksi.
Terveysvaikutukset.
Kaliumdikromaatti on myrkyllistä. Aineen joutuminen hengitysteihin voi aiheuttaa hengityksen vaikeutumista ja yskää sekä kurkkukipua. Iholle joutuessaan yhdiste voi aiheuttaa vammoja. Kaliumdikromaatin nieleminen aiheuttaa pahoinvointia ja jopa tajuttomuuden. Suurille määrille altistuminen saattaa johtaa astman syntymiseen. Kaliumdikromaatin on todettu olevan karsinogeeninen eli ihmiselle syöpää aiheuttava yhdiste. Lisäksi aine aiheuttaa mahdollisesti ihmiselle DNA-vaurioita, jotka voivat periytyä.
The Woman in the Window

The Woman in the Window -nimisiä elokuvia ovat:
Eberhard Gienger

Eberhard Gienger (s. 21. heinäkuuta 1951 Künzelsau, Baden-Württemberg, Saksa) on saksalainen poliitikko sekä entinen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Gienger sijoittui Münchenin 1972 olympialaisten telinevoimistelussa viidenneksi joukkuekilpailussa ja 16:nneksi henkilökohtaisessa moniottelussa (pistein 111,175). Grenoblen EM-kilpailuissa 1973 hän voitti kultaa rekillä tasapistein itäsaksalaisen Klaus Kösten kanssa. Uransa ainoan maailmanmestaruuden Gienger voitti Varnassa 1974 rekillä. Bernin EM-kilpailuissa 1975 hän voitti toistamiseen rekin Euroopan-mestaruuden, tällä kertaa tasapistein neuvostoliittolaisen Nikolai Andrianovin kanssa. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa moniottelussa ja EM-pronssia hevosella.
Montréalin 1976 olympialaisissa Gienger saavutti pronssia rekillä tasapistein 19,475 ranskalaisen Henri Boërion kanssa. Japanilaiset Mitsuo Tsukahara ja Eizo Kenmotsu sijoittuivat heidän edelleen. Gienger oli paras länsisaksalainen joukkuekilpailussa, jossa tuloksena oli viides sija. Moniottelussa hän sijoittui 16:nneksi pistein 112,200.
Montreálin jälkeen Gienger saavutti vielä useita arvokisamitaleja. Vilnan EM-kilpailuissa 1977 hän sai hopeaa nojapuilla. Strasbourgin MM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa rekillä ja hevosella. Essenin EM-kilpailuissa 1979 hän sai pronssia nojapuilla. Moskovan 1980 olympialaisiin hän ei voinut osallistua länsimaiden olympiaboikotin vuoksi. Vielä vuonna 1981 hän voitti Rooman EM-kilpailuissa kultaa rekillä tasapistein neuvostoliittolaisen Aleksandr Tkatševin kanssa sekä saavutti Moskovan MM-kilpailuissa hopeaa rekillä Tkatševille hävinneenä.
Gienger on myöhemmin toiminut politiikassa Saksan kristillisdemokraattinen unionin (CDU) edustajana.
Shigella

Shigella on gramnegatiivisten bakteerien suku. Shigellat aiheuttavat ihmisissä ja muissa kädellisissä punataudiksi (tai shigelloosiksi) kutsuttua tautia, jota esiintyy etenkin kehitysmaissa. Punataudin oireita ovat kuume, pahoinvointi, vatsakivut ja ripuli, joka on usein veristä.
"Shigella" -bakteerit jaotellaan neljään seroryhmään:
Suomessa yleisimmin esiintyvät lajit ovat "S. sonnei" ja "S. flexneri", ja shigellatartuntoja raportoidaan Suomessa vuosittain 60–220.
Mikrotia

Mikrotia, niin sanottu pienikorvaisuus, on yleensä toispuolinen ulkokorvan synnynnäinen epämuodostuma, jonka esiintyvyys väestössä vaihtelee. Suomessa tapauksia on noin 1/2 500 synnytystä kohti. Mikrotiaa on hieman yliedustetusti miehillä ja oikeassa korvassa. Tapaukset vaihtelevat lievistä hyvinkin monimutkaisiin. Osa mikrotiatapauksista on dominantisti perinnöllisiä, joskaan kliinistä poikkeamaa ei aina ilmene joka polvessa. Mikrotian syynä pidetään toisinaan myös äidin raskaudenaikaisia sairauksia ja lääkityksiä.
Mikrotian luokitusperusteet.
Marxin luokittelu vuodelta 1927 on selkeä ja käytännöllinen.
Mikrotian hoidosta.
Marx 1 -tapaukset ovat usein niin lieviä, että niitä pidetään lähinnä kosmeettisina kysymyksinä, koska korvakäytävä saattaa olla jäljellä ja kuuloaisti olla normaali molemmin puolin. 
Mikrotiakorvan kuulon hoito on monesti epäkiitollista siitä syystä, että lapsi tottuu jo syntymästään tilaansa ja toinen puoli kompensoi tehokkaasti kuuloa. Korvalehden muovaustekniikoita on kehitetty.
Mikrotia voi toisaalta liittyä muihin oireyhtymiin, jolloin mukana saattaa olla purennan ongelmia sekä kasvojen toispuoleisuutta. Näitä voi hoitaa plastiikkakirurgian ja leukakirurgian keinoin. 
Vakavammissa tapauksissa oireyhtymään voi kuulua älyllistä kehitysvammaisuutta ja sisäelinten kuten maksan ja sydämen vaurioita. Tunnettu on vaikea Goldenharin syndrooma. Nämä vaativat monialaosaamista, muun muassa perinnöllisyyslääketiedettä.
Aiheesta muualla.
Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim 9/2009 s.975.
Pajulanjoki

Pajulanjoki (alajuoksun nimenä myös Virkaanjoki) on Paimionjoen sivujoki Somerolla ja Tammelassa. Joen valuma-alueen pinta-ala on 101 km² ja järvisyys 1,81 %. Joki seuraa koko matkallaan saven täyttämiä kallioperän murroslaaksoja, joita reunustavat korkeammat kallio- ja moreenialueet. Pellon osuus valuma-alueesta on noin 28,6 %.
Pajulanjoki.
Pajulanjoki saa alkunsa Someron ja Tammelan rajoilta, virtaa Somerolla halki laajojen peltoaukeiden Pajulan, Kultelan ja Ylenjoen kylien sivuitse ja laskee Paimionjoen yläjuoksun järviketjuun kuuluvaan Someron Hirsjärveen Someron Ihamäen ja Kivisojan kylien luona. Joen itärannoille ulottuvat myös Someron Hirsjärven ja Someron, aiemmin Somerniemen, Palikaisten kylien maat.
Jokilaakson pohjoisreunaa seurailee Tammelasta Somerolle jatkuva Hämeen Härkätie. Avara maisemakokonaisuus on vähintään paikallisesti merkittävä, mutta laaksonpohjan tasaiset, alavat pellot ovat alttiita tulville ja joen reunat sortumaherkkiä. Someron Kultelassa tie ja joki erkanevat, jokilaakso kapenee ja rannat jyrkkenevät. Samalla joen nimeksi tulee Virkaanjoki.
Jokilaakson yläosalle varsinkin Someron Pajulan kylässä luonteenomaiset laajat, tasaiset pellot laakson pohjalla ovat aiemmin olleet niittyjä, ja todennäköisesti myös joelle nimen antanut kylännimi Pajula johtuu niittyä tarkoittavasta maastoappellatiivista "paju".
Latvahaarat ja järvet.
Joen latvahaarat saavat alkunsa Tammelan Letkun, Patamon ja Torron kylistä, karun ja metsäisen Tammelan ylängön reunoilta. Latvahaaroja ovat Tammelan Letkulla joen pääuoman suuntaisesti virtaava Myllyjoki, siihen idästä yhtyvä Pienjoki eli Suojoki sekä Tammelan Torron kylän ja Someron Pajulan Vahlionkulman halki virtaava Torrojoki.
Myllyjokeen laskevat pohjoisesta Haiponjärvi , Mustalammi ja Tourunjärvi Tammelasta. Suojokeen laskevat Valajärvi Tammelasta ja Valkjärvi Tammelan ja Someron rajalta sekä joitain pikkulampia. Torrojokeen ja Pajulanjoen pääuomaan laskee joukko pikkujärviä ja -lampia Someron Pajulan kylän pohjoispuoliselta kallioalueelta.
Southern Comfort

Southern Comfort on yhdysvaltalainen likööri, jonka hedelmäisessä maussa on etenkin persikkaa.
Southern Comfortin arvellaan saaneen alkunsa amerikkalaisen viskin eli bourbonin sekä persikkamehun sekoituksena Yhdysvaltain etelävaltioissa, kuten New Orleansin baareissa Louisianassa. Vuodesta 2016 alkaen juomaa on valmistanut Sazerac, jonka päämaja on New Orleansissa.
Southern Comfortin tarkka resepti on aina ollut liikesalaisuus. Alkuaikoina siinä oli viskiä, mutta viski korvattiin myöhemmin votkan tapaisella neutraalin makuisella viinalla. Sazeracin ostettua merkin sitä on jälleen alettu tekemään viskistä.
Southern Comfortia tuotetaan 35-, 40- ja 50-prosenttisena. Sitä juodaan joko raakana tai sekoitettuna esimerkiksi persikkanektariin tai appelsiinimehuun jäillä.
Iskusotilas (Tähtien sota)

Iskusotilaat (), tunnettu myös Imperiumin iskujoukkoina () ja myöhemmin Ensimmäisen ritarikunnan iskujoukkoina (), ovat kuvitteellisia sotilaita "Tähtien sota" -universumissa. Suurin osa Galaktisen Imperiumin armeijan maajoukoista koostuvat näistä sotilaista, ja ne palvelevat keisari Palpatinen ja hänen komentajiensa, kuten Darth Vaderin ja suurmoffi Tarkinin, alaisuudessa. Sotilaiden tehokkuus perustuu pitkälti ankaraan kuriin, tehokkaaseen koulutukseen ja edistyneeseen teknologiaan.
Tausta.
Elokuvassa ' paljastuu, että ensimmäiset kloonisotilaat ovat mandalorialaisesta palkkionmetsästäjästä, Jango Fettistä, kloonattuja ihmisiä, joista muodostetaan Galaktiselle tasavallalle armeija Kloonisotiin. Elokuvassa ' kloonisotilaat toteuttavat kansleri Palpatinen komennuksen alaisena käskyn 66 ja tappavat jedikenraalinsa. 501. legioonasta muodostetaan Imperiumin ensimmäiset iskujoukot.
Aluksi iskujoukot toimivat Imperiumin armeijana, joka torjuu kapinointiyrityksiä ja pitää yllä keisarillista valtaa. Iskusotilaiden määrä kasvaa, kun Palpatine alkaa rekrytoida myös tavallisia alokkaita ja varusmiehiä, vaikka kloonien korvaaminen ihmisillä heikentää Imperiumin maineikkaiden sotilaiden tehokkuutta, mikä on muun muassa näkynyt iskujoukkojen lähinnä vaihtelevasta, paikoin jopa heikosta kyvystä osua maaliin tulitaisteluiden yhteydessä.
Kun Imperiumista tulee vakaampi ja Imperiumin laivasto perustetaan, iskujoukoista tulee Palpatinen henkilökohtainen armeija ja heidät värvätään Imperiumin tukikohtiin ja risteilijöille, jopa Kuolemantähdelle.
Palpatinen kuollessa iskusotilaat alkoivat palvella Imperiumista irtaantuneita järjestöjä. Elokuvan "" tapahtumien aikaan heidän haarniskansa on suunniteltu uudelleen ja he palvelevat Imperiumin jäänteistä muodostunutta Ensimmäistä ritarikuntaa. Useimmat Ensimmäisen ritarikunnan sotilaat olivat siepattu omilta vanhemmiltaan jo lapsina sekä altistettu rankalle koulutukselle ja propagandalle, jotta näistä saataisiin uskollisia. Jotkut iskusotilaat kuitenkin vastustivat ”uudelleenohjelmointiaan”, kuten FN-2187, jolle Poe Dameron antoi nimen Finn, kun tämä auttoi häntä pakenemaan Kylo Renin tähtihävittäjältä, sekä TZ-1719 (joka nimesi itsensä Jannahiksi) ja muut Komppanian 77 iskusotilaat, jotka lähtivät maanpakoon Kef Birille.
Elokuvassa ' paljastui, että kuolleeksi luulleen Palpatinen kannattajat, Sith Ikuisesti -kultin jäsenet, olivat kasvattaneet Exegol-planeetalla omista jälkeläisistään sithien ja Voiman pimeän puolen opeilla miehistöä Ensimmäistä ritarikuntaa voimakkaamman armeijan, Viimeisen ritarikunnan, laivastoon. Sen miehistöön kuuluvia iskusotilaita kutsuttiin sith-sotilaiksi.
Varustus.
Imperiumin iskujoukoilla on valkoinen panssari ja kypärä sekä vyö, josta löytyy muun muassa kranaatti. Imperiumin sotilaiden perusaseina ovat Blastech Industriesin E-11-sädekiväärit, Ensimmäisen ritarikunnan sotilaiden perusaseina EnSonn-Blas Corporationin F-11D-kiväärit ja Viimeisen ritarikunnan sith-sotilaiden perusaseina olivat ST-W48-kiväärit.
Palaióchora (Chaniá)

Palaióchora (, myös "Palaiochóra", Παλαιοχώρα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Kántanos-Sélinon kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Se kuului aiemmin Pelekánoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kántanos-Sélinon kunnan Pelekánoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 675 (vuonna 2011). Palaióchora on Kántanos-Sélinon kunnan kuntakeskus.
Maantiede.
Palaióchoran kylä, suomeksi ”Vanha kylä”, sijaitsee Kreetan lounaiskulmassa Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla. Kylä on kehittynyt mereen pistävälle niemelle Lefká Óri -vuoriston länsipään juurelle. Palaióchora muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παλαιόχωρας, "Topikí Koinótita Palaióchoras"), johon kuuluvat varsinaisen Palaióchoran kylän lisäksi kylät Achladiákes, Agía Triáda, Ánydroi, Asfendilés, Azogyrés, Kálamos, Platanés, Prodrómi, Spaniákos ja Vlithiás. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 1 891.
Historia ja turismi.
Palaióchorassa on 1200-luvulla rakennettu venetsialaisaikainen linnoitus, Sélinon linna. Nykyisin Palaióchora on suosittu rantalomakohde ja kylässä on kaksi uimarantaa, yksi niemen molemmin puolin. Palaióchora on myös lainelautailijoiden suosiossa. Kylässä puhaltavat tuulet soveltuvat edistyneille ja keskitasoisille lainelautailijoille. Palaióchorassa toimii useita erikielisiä lainelautailukouluja. Paikalliset asukkaat ovat vaurastuneet matkailun ansiosta niin, että ovat rakentaneet itselleen kokonaan uuden kylän vanhan Palaióchoran laitamille.
Liikenne.
Palaióchorasta kulkee laivoja muun muassa Gávdoksen saarelle, Elafonísiin ja Agía Rouméliin. Kylässä sijaitsee myös linja-autoasema, josta lähtee linja-autoja esimerkiksi Xylóskaloon Samarián rotkon pohjoispäähän sekä Chaniáan ja Kíssamokseen.
Bibiana Aído

Bibiana Aído Almagro (s. 2. helmikuuta 1977 Alcalá de los Gazules, Cádiz) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko, josta tuli maan tasa-arvoministeri vuonna 2008. Hänestä tuli samalla Espanjan hallituksen nuorin ministeri koskaan. Hänen nimitystään kritisoi kansanpuolueen Francisco Camps Ortiz.
Aído suositteli Berlusconille ammattilaisapua sen jälkeen, kun Berlusconi oli kommentoinut naisten näkyvää asemaa Espanjan hallituksessa. 
Aído on valmistunut Cádizin ja Northumbrian yliopistoista.
Johannes Wiik

Johannes Wiik () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue. 
Wiik valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1916 ja hän toimi kansanedustajana huhtikuusta lokakuuhun 1917. Hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Koivulahden kunnallispolitiikassa ja oli kunnan kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Vuonna 1936 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.. 
Wiikin vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Wiik ja Maria Beata Enroth. Hän oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli synnyinkunnassaan Koivulahdella. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen vuonna 1946. 
Wiik oli kahdesti aviossa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Edla Maria Michelsdotter, jonka kanssa oli naimisissa vuosina 1893–1911. Vuonna 1912 hän avioitui Sigrid Elisabet Jakobssonin kanssa. Johannes Wiik kuoli maaliskuussa 1972, 98-vuotiaana.
Rantatyräkki

Rantatyräkki ("Euphorbia palustris") on monivuotinen, suurikokoinen Euroopassa tavattava tyräkkikasvi. Suomessa laji on harvinainen ja rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko.
Rantatyräkki kasvaa 60–120 senttimetriä korkeaksi. Paksuja varsia on useita ja niiden maitiaisneste on runsasta. Varsilehdet ovat 2–3 cm leveitä, pyöreäkärkisiä ja ehytlaitaisia. Lehdet ovat alta siniharmaita. Kasvin latvakukinto on tavallisesti viisisäteinen ja kukinnon alapuolella on useita kukallisia haaroja. Kukinnon tukilehdet ovat soikeita ja kirkkaankeltaisia. Kukan mesiäislevyt ovat pyöreähköjä ja sarvettomia. Rantatyräkki kukkii kesä-heinäkuussa.
Rantatyräkki on myrkyllinen.
Levinneisyys.
Rantatyräkkiä tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Espanjasta Venäjälle ja Italiasta Pohjoismaihin. Yleisimmillään se on Itä-Euroopassa Balkanilla ja Alpeilta Ukrainaan ja Keski-Venäjälle. Pohjoismaissa laji on äärirajoillaan. Sitä tavataan harvinaisena Norjan etelärannikolla, Ruotsin länsirannikolla ja Itämeren saarilla sekä Suomessa lähinnä Suomenlahden rannikolla. Rantatyräkki kasvaa myös Virossa. Suomessa rantatyräkin suurimmat esiintymät ovat Kymenlaaksossa. Lajia on tavattu myös Uudeltamaalta, Varsinais-Suomesta ja Keski-Pohjanmaalta.
Elinympäristö.
Suomessa rantatyräkki kasvaa lähinnä kivikkoisilla ja pensaikkoisilla merenrannoilla.
Käyttö.
Rantatyräkkiä viljellään jonkin verran koristekasviksi muun muassa lampien rannoille.
RollerCoaster Tycoon 2

RollerCoaster Tycoon 2 on Chris Sawyer Productionsin kehittämä ja Infogrames Entertainmentin julkaisema rakentamissimulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille.
Peli on seuraaja "RollerCoaster Tycoonille". Pelille on julkaistu kaksi lisäosaa "Time Twister" ja "Wacky Worlds".
Pelaaminen.
Pelissä rakennetaan ja hallitaan omaa huvipuistoa. 
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Jake Abel

Jacob Allen ”Jake” Abel (s. 18. marraskuuta 1987 Canton, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Abelin ensimmäinen läpimurto oli Disney Channelin elokuvassa "Go Figure", jossa hän näytteli Spenceriä. Hän oli otettu nousevan tähden palkinnosta kuudennessatoista Hamptonien kansainvälisessä elokuvafestivaalissa lokakuussa 2008 hänen työlleen elokuvassa "Flash of Genius". Abel näyttelee Peter Jacksonin ohjaamassa vuoden 2009 elokuvassa "Oma taivas" ja kymmenosaisessa web-sarjassa "Angel of Death". Helmikuussa 2009 Jake esitti 18-vuotiasta Adam Milligania suositussa televisiosarjassa "Supernatural". Hän myös asettautui rooliinsa Luke Castellanina elokuvassa "", joka julkistettiin vuonna 2010. Hän myös näyttelee Ianin roolin vuoden 2013 elokuvassa "Vieras".
Abel asuu Los Angelesissa parhaan ystävänsä, näyttelijä Kyle Gallnerin kanssa.
Menora Mivtachim Arena

Menora Mivtachim Arena () on Tel Avivissa sijaitseva urheiluhalli.
Historia.
Halli rakennettiin vuonna 1963 nimellä Yosef Burstien Stadium. Vielä tuolloin areenassa ei ollut kattoa, vaan se oli 5000 ihmisen ulkoilma-areena. Pian nimeksi kuitenkin vakiintui Yad Eliyahu Arena, koska areena sijaitsi sen nimisellä alueella. Vasta vuonna 1972 halliin asennettiin katto. 
Kaudesta 2003–2004 lähtien areenan pääsponsorina toimi Nokia, jonka takia areena tunnettiin myös nimellä NOKIA Palace. Vuodesta 2015 lähtien areena on tunnettu nimellä Menora Mivtachim Arena.
Valokuvataiteilijoiden liitto

Valokuvataiteilijoiden liitto ry edustaa kuvataiteilijoita, jotka käyttävät valokuvaa taiteellisen ilmaisunsa päävälineenä. Liitossa on yli 450 jäsentä.
Vuonna 1988 perustettu valtakunnallinen yhdistys edistää suomalaista valokuvataidetta. Liitto järjestää valokuvataiteeseen liittyviä tapahtumia ja ylläpitää Suomen vanhinta valokuvagalleria Hippolyteä Helsingin keskustassa. Liitto järjestää gallerianäyttelyjen lisäksi temaattisia näyttelyitä kotimaassa ja ulkomailla.
Lesbovampyyrien tappajat

Lesbovampyyrien tappajat () on brittiläinen vuonna 2009 ensi-iltansa saanut kauhukomedia. Elokuvan käsikirjoituksesta vastaa Paul Hupfield ja Stewart Williams sekä ohjauksesta Phil Claydon.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 31. heinäkuuta 2009. Elokuva on noussut maailmalla kulttimaineeseen. 
Juoni.
Muinainen kirous on vienyt kylän miehiltä vaimot. Tämän kaiken takana on joukkio lesbovampyyreita, jotka on tapettava välittömästi. Houkuteltakseen vampyyrit esiin kyläläiset päättävät laittaa syötiksi pari toivotonta nuorta miestä.
Jarmo Savolainen

Jarmo Savolainen (24. toukokuuta 1961 Iisalmi – 11. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen jazzpianisti, kosketinsoittaja ja säveltäjä. Hän oli kansainvälisesti menestyneimpiä suomalaisia jazzmuusikoita.
Tausta.
Savolainen opiskeli Kuopion konservatoriossa 1977–1979. Hän omaksui vaikutteita Chick Corealta ja Keith Jarrettilta. Savolainen opiskeli myös Bostonissa Berklee College of Musicissa, mikä kypsytti hänet lopullisesti valitsemaan jazzmuusikon uran.
Ura.
Savolainen sävelsi jazzia erilaisille kokoonpanoille soolopianosta big band -musiikkiin. Hän sävelsi musiikkia näyttämöille, tanssiryhmille, televisio-ohjelmiin ja elokuviin.
Muusikkona Savolainen esiintyi monipuolisissa kokoonpanoissa rock-musiikista nykymusiikkiin. Hän esiintyi muun muassa The Baltic Quartetissa, Espoo Big Bandissa, Umo Jazz Orchestrassa sekä Pekka Pohjolan yhtyeessä. Hän levytti ensimmäisen sooloalbuminsa New Yorkissa hollantilaiselle "Timeless"-levymerkille, ja sen jälkeen hän levytti kolme kansainväliseen levitykseen päässyttä albumia hollantilaiselle "A-records"-levymerkille. Hän oli myös mukana kymmenillä levytyksillä muusikkona ja säveltäjänä.
Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto

Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto ry on valtakunnallinen taiteilijaseurojen katto-organisaatio ja edunvalvoja, joka on perustettu vuonna 1938 Helsingissä nimellä "Suomen Kuvaamataiteilijain Liitto". Aloitteentekijöinä toimivat Tampereen, Turun ja Viipurin taiteilijaseurat. Liiton tehtävänä oli ajaa maakuntien kuvataiteilijoiden asiaa ja tuoda kuvataidetta esille muuallakin kuin suurimmissa kaupungeissa.
Suomen Kuvataidejärjestöjen Liittoon kuuluu vuonna 2021 57 taiteilijayhdistystä. Liiton tarkoituksena on koota yhteistyöhön eri puolella Suomea toimivat kuvataidejärjestöt ja toimia niiden valtakunnallisena yhdyssiteenä kuvataiteen aseman parantamiseksi koko maassa. Jäsenjärjestöjen verkosto kattaa koko maan Ahvenanmaalta ja Hangosta aina Rovaniemelle saakka. Liiton jäsenyhdistyksiin kuuluu kymmeniä vuosia toimineita, asemansa vakiinnuttaneita vahvoja ja aktiivisia yhdistyksiä. Jäsenistössä on myös useita vastaperustettuja yhdistyksiä, joiden kansainvälinen toiminta-alue ja kulttuurinen merkitys kuvataiteen kentän aktiivisina ja kriittisinä uudistajina on huomattavasti jäsenmääräänsä suurempi. Liiton jäsenjärjestöjen toiminta on merkittävää niin alueellisen elinvoimaisuuden, paikallisen kulttuurielämän jatkuvuuden, kuvataiteen kentän uudistumisen kuin kansainvälistymisenkin kannalta.
Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto jakaa tietoa ja tarjoaa jäsenyhteisöilleen koulutusta, työkaluja ja neuvontapalveluita. Liitto ylläpitää toimitilojensa yhteydessä Helsingissä ikkunagalleria Galleria SEINÄ:ä ja tuottaa joka kolmas vuosi kuvataidefestivaalia. Liiton residenssitoiminta Karjalohjalla mahdollistaa jäsenyhteisöjen taiteilijoille kohtuuhintaisen loma- ja työskentelyresidenssin.
Liitto on jakanut vuodesta 1993 alkaen liiton nimeä kantavaa tunnustuspalkintoa, joka myönnetään yhteisölle tai henkilölle tunnustuksena kuvataiteen hyväksi tehdystä valtakunnallisesti merkittävästä työstä. Vuosina 1993-2017 tunnustuspalkintona myönnettiin kuvanveistäjä Raimo Heimon suunnittelemaa Taisto Ahtola -mitalia (1973). Vuonna 2019 liiton merkittävimmäksi tunnustuspalkinnoksi nousi Raimo Heinon suunnittelema professori, kuvanveistäjä Eero Hiirosen nimikkomitali (1981). Saajina ovat olleet muun muassa kuvanveistäjä Helena Hietanen, Kuvasto, taidemaalari Marjukka Paunila, Mäntän kuvataideviikot ja Savonlinnan taidelukio. 
Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto on yksi Suomen Taiteilijaseuran kuudesta jäsenjärjestöstä. Liitto vaikuttaa myös muiden valtakunnallisten taiteilijayhteisöjen välisissä yhteistyöelimissä ja hallituksissa edustuksien ja edustajistojen kautta.
Mikko Kivinen (pituushyppääjä)

Mikko Antero Kivinen (s. 16. tammikuuta 1988 Lohtaja) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Lohtajan Veikkoja ja häntä valmentaa Timo Kivinen. Vuosina 2012–2014 Kivinen edusti Esbo Idrottsföreningia.
Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2009 Kaunasissa Kivinen hyppäsi kolmanneksi tuloksella 785 cm. Aikuisten EM-kilpailuissa Helsingissä 2012 Kivinen karsiutui tuloksella 769 cm.
Kivisen ennätys on 802 cm, jonka hän hyppäsi Jämsässä pituushyppykarnevaaleissa 16. kesäkuuta 2012 sijoittuen toiseksi myötätuulessa 832 cm hypänneen Roni Ollikaisen jälkeen. Hallissa hän on hypännyt 773 cm Turussa 1. maaliskuuta 2009. Kolmiloikassa hänen ennätyksenä on Söderhamnissa, Ruotsissa 4. syyskuuta 2010 hypätty 16,10 m.
Masque

Masque on yhdysvaltalaisen Kansas-yhtyeen syyskuussa 1975 julkaistu kolmas studioalbumi.
Kappaleet.
Vuonna 2001 julkaistun CD-version bonuskappaleet (Epic Records) :
Rudolf

Rudolf on eurooppalainen miehen etunimi. Nimi on germaanista alkuperää ja alkujaan yhdyssana, joka merkitsee ”maineikasta sutta”. 
Suomessa nimi Rudolf oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 4 500 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Rudolfin nimipäivä on 6. maaliskuuta.
Fragkokástello

Fragkokástello (; usein transl. "Frangokástello") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 148 (vuonna 2011).
Fragkokástello sijaitsee Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla Kreetan etelärannikolla noin 55 kilometriä lounaaseen Réthymnosta ja noin 80 kilometriä kaakkoon Chaniásta. Chóra Sfakíoniin matkaa on noin 13 kilometriä. Kylä on rakennettu kapealle rannikkotasangolle Lefká Óri -vuorten eteläpuolella. Se on osa Patsianóksen kyläyhdyskuntaa.
Kylän paikalla on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla sekä edelleen roomalaisella kaudella. Kylän lähellä sijaitsevat kahden varhaiskristillisen basilikakirkon jäänteet 500-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta, mikä kertoo paikan olleen merkittävä vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Ne on nimetty paikalla olevien myöhempien kirkkojen, Pyhän Niketaksen kirkon ("Ágios Nikítas") ja Arkkienkeli Mikaelin kirkon ("Ágios Astrátigos") mukaan. Koko paikka tunnettiin pitkään ensin mainitun kirkon mukaan nimellä "Ágios Nikítas". Asutus on oletettavasti hylätty saaren arabivalloituksen aikoihin 600-luvulla.
Fragkokástellon kylä tunnetaan ennen kaikkea sille nimensä antaneesta Fragkokástellon linnasta (”Frankkien linna”). Se rakennettiin venetsialaisvallan aikana vuonna 1371, ja siitä on nykyisin jäljellä enää neljä kulmatornia ja seinät. Kylän lähellä on lukuisia hyviä uimarantoja, ja yksi niistä on heti linnan kohdalla. Kylässä on myös muun muassa huoneiden vuokraajia, kalastussatama, supermarketti, linja-autopysäkki ja tavernoja.
Kylän lähellä sijaitsee myös Pyhän Kharalampoksen luostari ("Moní Agíou Charalámpous").