tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
EMD SD40

EMD SD40 ja siitä kehitetyt EMD SD40-2 ja EMD SD40T-2 ovat General Motors Electro-Motive Division (EMD) valmistamia dieselvetureita. Ne olivat EMD:n ensimmäiset 3 000 hevosvoiman tehon saavuttaneet dieselveturit. Veturit ovat "road switcher" -tyyppisiä, ja niissä on kaksi 3-akselista teliä. SD40-sarjan veturit kilpailivat General Electricin (GE) U30C- ja U30B-vetureiden kanssa. Vetureita valmistettiin vuosina 1966-1986 kaikkiaan 5535 kappaletta. Suuri osa niistä on yhä käytössä, ja osa on myyty Amerikan ulkopuolelle.
EMD SD40.
EMD SD40 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1966-1972 kaikkiaan 1268 kappaletta. Veturissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman moottori ja se on varustettu sähköisellä voimansiirrolla. SD40 oli EMD:n ensimmäinen 3 000 hevosvoiman tehon saavuttanut veturi. 
EMD SD40-2.
EMD SD40-2 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1972-1986 kaikkiaan 3 957 kappaletta. Veturissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman moottori ja se on varustettu sähköisellä voimansiirrolla. Se on kehitetty versio EMD SD40-dieselveturista: SD40-2:ssa on vanha sähkömekaaninen ohjausjärjestelmä korvattu modulaarisella elektronisella järjestelmällä. Veturi teki yhä voimassa olevan yhden veturityypin myyntiennätyksen: 15 vuodessa sitä myytiin SD40T-2 -veturit mukaan lukien 4267 kappaletta. Tällä hetkellä veturityyppiä käyttävät Pohjois-Amerikan kaikki 1. luokan rautatieyhtiöt, muun muassa BNSF, CSXT, Union Pacific ja Canadian Pacific.
EMD SD40T-2.
EMD SD40T-2 on dieselveturi, joita General Motors Electro-Motive Division valmisti vuosina 1974-1980 kaikkiaan 312 kappaletta. Vetureissa on 2-tahtinen, 16-sylinterinen 3 000 hevosvoiman EMD 645-E3 -dieselmoottori, ja voimansiirto on sähköinen. Veturi on puoli metriä pidempi kuin SD40- ja SD40-2 -veturit. SD40T-2 -vetureiden jäähdytysjärjestelmä on suunniteltu toimimaan paremmin tunneleissa. Suurimpana ulkoisena erona voidaan pitää niiden takaosassa konesuojan sivuilla sijaitsevia suuria jäähdyttimen säleikköjä, jota tässä mallissa on sijoitettu alemmas aivan käyntisiltoihin kiinni, kun ne SD40- ja SD40-2 malleissa ovat konesuojan yläreunassa. Näin on parannettu puhtaamman ilman saantia. Suurin osa vetureista palvelee tällä hetkellä Union Pacific Railroadilla.
Henrik Rödl

Henrik Rödl (s. 4. maaliskuuta 1969 Offenbach am Main) on saksalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on toiminut TBB Trierin päävalmentajana.
Pelaajaura.
Rödl siirtyi pelaamaan EOSC Offenbachiin vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin hän lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan NCAA:han. Viimeiselä kaudellaan Rödl voitti seurassa NCAA:n mestaruuden. Hän palasi Saksaan ja ALBAn joukkueeseen. Vuonna 1996 hänet palkittiin Bundesliigan arvokkaimpana pelaajana. Rödl lopetti pelaajauransa vuonna 2004.
Maajoukkue.
Rödl voitti Saksan miesten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden vuoden 1993 kotikisoissa. Lisäksi hän oli mukana maan MM-pronssia vuonna 2002 voittaneessa joukkueessa. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Rödl sijoittui Saksan joukkueessa seitsemänneksi.
Valmennusura.
Pelaajauransa jälkeen Rödl siirtyi valmentamaan ALBAn kakkosjoukkuetta TuS Lichterfelde Berliniä. Vuonna 2005 hänet hankittiin ALBAn päävalmentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2007 saakka. Vuonna 2010 Rödl jatkoi valmennusuraansa, sillä hänet hankittiin TBB Trierin päävalmentajaksi.
Laila Finska-Linna

Laila Maritta Finska-Linna (o.s. Finska, ent. Finska-Bezerra, s. 8. elokuuta 1968 Maaninka) on suomalainen soutaja.
Finska-Linna, aktiiviurallaan nimellä Finska-Bezerra, voitti kevyen yksikön maailmanmestaruuden ei-olympialuokkien MM-kilpailuissa Zagrebissa 2000. Hän souti 2 000 metrin matkan ajassa 8.13,50 ja kukisti toiseksi sijoittuneen saksalaisen Angelika Brandin lähes seitsemällä sekunnilla. Kyseessä oli suomalaisen naissoutajan ensimmäinen MM-mitali ja kolmas Suomen voittama soudun maailmanmestaruus Pertti Karppisen kahden kullan (1979 ja 1985) jälkeen. Kevyen yksikön MM-kilpailussa hän oli lisäksi viides 2001 ja kuudes 1992. 
Finska-Linna sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 avoimessa yksikössä 12:nneksi. Tampereen MM-kilpailuissa 1995 hän oli avoimessa yksikössä yhdeksäs. Maailmancupissa hän voitti kevyen yksikön kilpailun Münchenissä, Wienissä ja Luzernissa 2000 sekä Münchenissä 2001. 
Finska-Linna on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon ja hän on toiminut olympiasoudun nuorten valmennusvastaavana Suomen melonta- ja soutuliittossa.
Tundrasara

Tundrasara ("Carex holostoma") on sarakasvilaji. Laji kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin lajeihin ja on Suomessa rauhoitettu.
Tundrasara on läheistä sukua vuomasaralle ("Carex adelostoma"), karttusaralle ("Carex buxbaumii") ja patukkasaralle ("Carex hartmaniorum").
Ulkonäkö ja koko.
Tundrasara kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Kasvin juurakko on suikerteleva. Varren tyvitupet ovat viininpunaisia. Kellertävänvihreät, hyvin kapeat lehdet ovat vartta lyhyempiä. Alimman tähkän äimämäinen tukilehti on tavallisesti kukintoa lyhyempi ja sen tuppi on lyhyt ja tumma. Tiivis kukinto on kolme- tai neljätähkäinen. Tähkät ovat alle senttimetrin pituisia ja hyvin lyhytperäisiä. Hedekukat sijaitsevat latvatähkässä, emikukat alemmissa tähkissä. Latvatähkä on kuitenkin usein piilossa sitä pidempien emitähkien välissä. Tähkäsuomut ovat mustanruskeita ja pullakkoa lyhyempiä. Pullakot ovat noin kaksi millimetriä pitkiä ja luumunmuotoisia. Tundrasara kukkii heinäkuussa.
Levinneisyys.
Euroopassa tundrasaraa tavataan ainoastaan Islannista, Pohjois-Norjasta, -Ruotsista ja -Suomesta sekä Venäjältä Kuolan niemimaalta. Lisäksi lajia tavataan satunnaisesti Itä-Siperiasta, Alaskasta, Pohjois-Kanadasta ja Grönlannista. Suomessa tundrasarasta tunnetaan runsaat 110 esiintymää kolmella erillisellä alueella: Kilpisjärven alueella Enontekiöllä, Utsjoella ja Urho Kekkosen kansallispuistossa Sodankylästä. Uusimmat löydöt lajista tehtiin vuonna 2010 Mallan luonnonpuistosta.
Elinympäristö.
Suomessa tundrasaraa tavataan koivurajan yläpuolella kosteilla tunturiniityillä, ohutturpeisissa kalliosoistumissa sekä sulavesipurojen varsissa. Vaikka laji on Suomessa harvinainen, sen kasvupaikat ovat pääasiassa turvassa niiden syrjäisen sijainnin ja lajin huomaamattomuuden takia.
Tove Edfeldt

Tove Anna Maja Edfeldt (s. 24. marraskuuta 1983) on ruotsalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teaterhögskolanissa Tukholmassa. Hänen äitinsä on ohjaaja Catti Edfeldt ja sisarensa näyttelijä Fanny Edfeldt. Hänellä on ollut roolit muiden muassa elokuvissa "Totuus vai tehtävä" (1997), "Eva &amp; Adam – neljät synttärit ja fiasko" (2001) ja "Hannah med H" (2003).
Catti Edfeldt

Aggie Catharina "Catti" Edfeldt (s. 29. maaliskuuta 1950 Gävle) on ruotsalainen elokuvaohjaaja. Hänen töitään ovat "Isän sokkotreffit" (1994), "Eva &amp; Adam – neljät synttärit ja fiasko" (2001) ja "Kidz in da Hood" (2006). Lisäksi hän on toiminut esimerkiksi roolittajana ("casting director") ja näyttelijänä sekä tehnyt käsikirjoituksen muun muassa elokuvaan "Mies josta tuli miljonääri" (1980).
Elokuva "Kidz in da Hood" toi Edfeldtille ja Ylva Gustavssonille parhaan ohjaustyön Guldbaggen vuonna 2007. Edfeldt sai Guldbaggen jakotilaisuudessa myös Gullspira-palkinnon. Hän oli ollut työllään "Isän sokkotreffit" ehdolla Guldbaggen saajaksi jo vuonna 1995.
Näyttelijät Tove ja Fanny Edfeldt ovat Edfeldtin tyttäriä.
Fanny Edfeldt

Fanny Edfeldt (s. 17. toukokuuta 1992) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on Catti Edfeldtin tytär ja Tove Edfeldtin sisar. Hänellä on ollut roolit elokuvissa "Eva &amp; Adam – neljät synttärit ja fiasko" (2001) ja "Värre och värre" (2004).
Alemannimurteet

Alemannimurteet eli länsiyläsaksalaiset murteet ovat Saksan lounaisosissa, Sveitsissä, Itä-Ranskassa, Itävallassa, Liechtensteinissa ja Pohjois-Italiassa puhuttavia saksan kielen murteita. Alemannimurteisiin luetaan muiden muassa elsassi ja sveitsinsaksa.
Alemannimurteiden nimitys tulee alueella muinoin eläneestä alemannien germaaniheimosta.
Komorien vaakuna

Komorien vaakuna on Komorien kansallissymboli maan kansallislaulun ja lipun ohella. Nykyinen vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1978. Siinä on perinteinen islamin tunnus vihreä kuunsirppi. Kuunsirpissä on neljä tähteä, jotka symboloivat maan neljää saarta. Sama aihe on myös maan lipussa. Kuun takana on aurinko. Kuvion ympärille on kirjoitettu maan nimi Komorien federatiivinen islamilainen tasavalta ranskaksi (République Fédérale Islamique des Comores) ja arabiaksi (جمهورية القمر الإتحادية الإسلامية). Vaakunaa ympäröi kaksi laakeripuun oksaa ja alla oleva valkoinen kenttä, jossa on ranskankielinen teksti "Unité - Justice - Progrès" eli "Yhtenäisyys - Oikeus - Edistys".
Pirjo Valinen

Pirjo Valinen (s. 1951) on suomalainen teatteripukusuunnittelija. Hän on suunnitellut puvustuksia, lavastuksia ja julisteita vuodesta Oulun kaupunginteatteriin 1975 ja ollut teatterin vakituisena pukusuunnittelijana vuodesta 1977. Hän on opettanut pukusuunnittelua muun muassa Taideteollisessa korkeakoulussa sekä Oulun ja Lapin yliopistoissa. Hänen töitään on ollut esillä niin yksityis- kuin yhteisnäyttelyissä, muun muassa Teatterimuseossa Salaperäinen kahina -näyttelyssä.
Valinen valmistui Helsingissä tekstiiliopettajaksi ja oli sen jälkeen Kuopion kaupunginteatterin palveluksessa ennen kuin siirtyi Ouluun. Hän myös maalaa ja valokuvaa ja on pitänyt taidenäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla. 
Valinen on materiaalikokeiluissaan suunnitellut paperin työstämiseen soveltuvia työmenetelmiä ja soveltanut onnistuneesti kokeilujen tuloksia teatteripuvustuksessa.
Valinen sai näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2006.
Clive Revill

Clive Selsby Revill (18. huhtikuuta 1930 Wellington, Uusi-Seelanti – 11. maaliskuuta 2025 Los Angeles, Yhdysvallat) oli uusiseelantilaissyntyinen näyttelijä, joka muistetaan muun muassa Keisarin ääniroolista "Imperiumin vastaiskussa" (1980) ja teatterin parissa Shakespeare-tulkinnoista. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden italialaisen hotellinjohtajan roolistaan Billy Wilderin elokuvassa "Avanti!" (1972).
Revill teki myös äänirooleja 1970-luvulta lähtien ollen mukana muun muassa "The Transformersissa", "Tiny Toonsissa", "Batmanissa" Alfred Pennyworthina neljän jakson verran sekä Tohtori Doomina videopelissä "".
Revill vieraili myös monissa tunnetuissa televisiosarjoissa, kuten "Columbo", "Dynastia", "Remington Steel", "Babylon 5", "Magnum", "MacGyver" ja "Star Trek: The Next Generation".
Mauritanian vaakuna

Mauritanian vaakuna on Mauritanian symboli, joka otettiin käyttöön 28. marraskuuta 2018. Siinä on vihreässä ympyrässä keltaiset kuunsirppi ja viisisakarainen tähti. Vihreä väri, kuunsirppi ja viisisakarainen tähti ovat islamin symboleita. Keltainen kuvaa Saharan hiekkaa, ja punainen kuvaa kansan uhrauksia itsenäisyyden saavuttamiseksi. Kuunsirpin edessä on palmu ja maissin tai hirssin tähkä. Ympyrän kehään ylhäälle on kirjoitettu maan virallinen nimi Mauritanian islamilainen tasavalta arabiaksi: الجمهورية الإسلامية الموريتانية (Al-Ğumhūriyyah al-Islāmiyyah al-Mūrītāniyyah) ja alhaalle ranskaksi: République islamique de Mauritanie.
Mauritanian alkuperäinen vaakuna otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1959. Se on lähes identtinen nykyisen vaakunan kanssa, lukuun ottamatta punaista kehää vaakunan ympärillä ja erilaista vihreän sävyä.
Vatikaanivaltion vaakuna

Vatikaanin vaakuna on Vatikaanin symboli. Siinä on punaisella pohjalla Pyhän Pietarin avaimet. Vaakunassa on myös kolmikerroksinen paavin tiara, Triregnum, jonka kruunut symboloivat paavin olevan kuninkaiden isä, maailman kuvernööri ja Kristuksen sijainen.
Vaakunassa esiintyvät avaimet ja tiara löytyvät myös Vatikaanin lipusta.
Kivijärven vaakuna

Kivijärven kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kivijärven kirkkoon liittyvästä kansantarinasta. Kertomuksen mukaan ensimmäisen kirkon rakennustyöt eivät edenneet, kun kaikki päivän aikana tehty työ oli salaperäisesti hajotettu yön aikana. Tällöin tehtiin päätös, että kirkon paikka valittaisiin laittamalla kukko järven selälle ajelehtimaan kirkon pohjahirren päällä, ja missä kukko rantautuisi, siihen pitäjän kirkko pystytettäisiin.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 18. huhtikuuta 1963. Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punainen, alapuoleltaan aaltokoroinen irtohirsi, jolla seisoo musta, punavaruksinen kukko”.
Pekka Huttunen

Pekka Huttunen -nimisiä henkilöitä ovat:
Kivikkosatakieli

Kivikkosatakieli ("Irania gutturalis") on Aasiassa esiintyvä varpuslintu. Laji on sukunsa "Irania" ainut edustaja.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 16,5 cm, siipien kärkiväli 27–30 cm ja paino keskimäärin 20–24 g. Kooltaan kivikkosatakieli on kuin satakieli. Juhlapukuinen koiras on selkäpuolelta, päälaelta ja siivistä siniharmaa, vatsa ja alaperä ovat valkoiset, rinta ja kupeet oranssit, naama musta ja kurkku sekä silmäkulmanjuova valkoiset. Naaras ja nuori lintu ovat päältä harmaanruskeita, rinnasta ja kupeilta haalean oransseja, ja kurkku on valkeahko. Lintu on arka ja liikkuu enimmäkseen maassa nopein pyrähdyksin. Se nostelee ja vääntelee pitkähköä pyrstöään. Äänet ovat saman tyyppisiä kuin satakielen äänet.
Esiintyminen.
Kivikkosatakieli elää Turkissa, Irakissa, Iranissa, Afganistanissa, Tienšan-vuoristossa, sekä paikoin Kaukasuksella, Libanonissa, Syyriassa ja Jordaniassa. Sen elinympäristön ala on noin miljoona neliökilometriä ja Euroopassa elävä kanta on kooltaan 820 000–1 800 000 yksilöä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Itä-Afrikassa, pääasiassa Keniassa ja Tansaniassa. Lajia tavataan satunnaisesti Pohjois-Euroopassa. Laji havaittiin ensimmäistä kertaa Suomessa 15.5.2021 Kemiönsaaressa.
Elinympäristö.
Kivikkosatakieli asuu kuivilla, kivikkoisilla, katajaa tai mantelipuita kasvavilla pensaikkoisilla rinteillä, rotkoissa ja laaksoissa noin kahden kilometrin korkeudelle saakka. Talvehtimisalueilla se viihtyy erilaisissa pensaikoissa, tiheiköissä ja korkeassa ruohokasvillisuudessa.
Lisääntyminen.
Pesä on matalalla, 15–125 cm maan pinnan yläpuolella, pensaassa tai pienessä puussa. Naaras munii tavallisesti neljä tai viisi munaa, joita se hautoo 13 päivää. Naaras lämmittää ja ruokkii poikasia ensimmäiset viisi tai kuusi elinpäivää, jonka jälkeen myös koiras osallistuu poikasten ruokkimiseen. Poikaset lähtevät pesästä noin 12 päivää vanhoina ja oppivat lentämään 16–18 päivän ikäisinä. Emot ruokkivat ja hoitavat niitä, kunnes ne itsenäistyvät 25–30 päivää vanhoina.
Ravinto.
Kivikkosatakielen ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat, syksyllä myös marjat.
Nasir Hussain

Mohammad Nasir Hussain Khan (; ) oli intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän voitti kaksi Filmfare-palkintoa vuonna 1989 ja yhden 1993 sekä lisäksi erikoispalkinnon 1997. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli "Tumsa nahin dekha" (1957). 
Hussain kuoli sydänkohtaukseen 71-vuotiaana. Hän kuului tunnettuun elokuvasukuun. Hänen poikansa on ohjaaja Mansoor Khan, jonka serkku taas on Aamir Khan.
Timagenes

Timagenes Aleksandrialainen oli antiikin aikainen historioitsija. Hänen teoksensa, jonka nimi oli joko "Basileis" tai "Peri Basileon", ei ole säilynyt nykypäivään, mutta Pompeius Trogus käytti sitä ehkä oman historiansa lähteenä.
Timagenes oli teoksessaan vihamielinen roomalaisia kohtaan.
Sudan mukaan Timageneen isä oli rahanvaihtaja. Timagenes joutui roomalaisten vangiksi vuonna 55 eaa. ja hänet vietiin Roomaan. Sullan poika Faustus vapautti myöhemmin hänet. Timageneestä tuli retoriikan opettaja ja myöhemmin hän kirjoitti historiaa käsittelevän teoksen. Timageneesta tuli pian Antoniuksen ja Asinius Pollion ystävä. Kuten Pollio, Timagenes loikkasi Antoniuksen ja Octavianuksen välisen sisällissodan aikana Octavianuksen puolelle. Timagenes menetti kuitenkin pian Octavianuksen suosion. Myöhemmin Timageneen kerrotaan polttaneen osan historiastaan joka käsitteli Augustusta.
Kaarlelan vaakuna

Kaarlelan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan 1600–luvulta peräisin olevasta pitäjänsinetistä. Sinetin ja vaakunan näätä ovat peräisin Pohjanmaan maakunnan varhaisimmasta vaakunasta, joka on ollut perustana myös Keski-Pohjanmaan maakuntavaakunalle.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 12. helmikuuta 1963. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen, kultavaruksinen näätä pystyasennossa ja sen yläpuolella kolme kultakruunua vieretysten”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977 Kaarlelan liityttyä osaksi Kokkolan kaupunkia.
Carl Gustaf Robert Wolff

Carl Gustaf Robert Wolff () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteen Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Suomen Valkoisen Armeijan riveissä. 
Perhetausta.
Wolffin vanhemmat olivat kauppias Carl Albert Ossian Wolff ja Ebba Lovisa Dahlqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Gurli Ingrid Wendelinin kanssa. 
Opinnot.
Wolff kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1911–1915 ja 1918–1919. Hän suoritti agronomitutkinnon vuonna 1919. 
Jääkärikausi.
Wolff liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. 
Suomen sisällissota.
Wolff saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Wolff määrättiin sisällissodan jälkeen Suomen Valkoisen kaartin 9. komppanian päälliköksi. Armeijasta hän erosi 7. lokakuuta 1918 ja siirtyi 1. marraskuuta 1919 – 30. kesäkuuta 1920 väliseksi ajaksi Suomen syrshireyhdistyksen konsulentiksi. Myöhemmin hän toimi isännöitsijänä Yyterin kartanossa ja toimi samalla Porin maalaiskunnan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä vuosina 1922–1924.
Talvi- ja jatkosota.
Wolff osallistui talvisotaan ylimääräisten harjoitusten (YH) aikana pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 18:ssa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pihlavan teollisuuskohteen väestönsuojelujohtajaksi. Sotien jälkeen hän jatkoi Yyterin kartanon isännöitsijänä.
Pithos

Pithos () on esihistoriallinen ja antiikin aikainen suurikokoinen keraaminen säilytysastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti minolaisesta ja kreikkalaisesta keramiikasta. 
Historia ja käyttö.
Pithoksia käytettiin antiikin aikana koko Välimeren alueella, mutta erityisesti Egeanmeren ympäristössä, josta niitä on löydetty aina pronssikaudelta saakka eri puolilta minolaisen kulttuurin vaikutusaluetta. Niitä on löydetty erityisesti minolaisista palatsikeskuksista, kuten Knossoksesta ja Máliasta. Suurikokoisten pithosten valmistus poltetusta savesta vaati valajalta erityistä taitoa.
Pithoksissa säilytettiin sekä kuivia että nestemäisiä elintarvikkeita kuten oliiviöljyä, viiniä, hunajaa, suolaa ja viljaa. Ruukut sijoitettiin varastohuoneissa yleensä puoliksi maaperään. Pithoksia käytettiin minolaisessa kulttuurissa myös hautauksiin 2000-luvun eaa. lopulta lähtien. Pithos-muoto säilyi antiikin kreikkalaisille. Roomassa pithosta vastasi dolium.
Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Muoto.
Pithos on muodoltaan suurikokoinen, paksuseinäinen ja pyöreä- tai ovaalinmuotoinen säilytysastia, jonka yläosassa on useimmiten korvat köydellä tapahtuvaa kuljetusta varten. Pinta voi olla tasainen, maalattu tai koristeltu reliefeillä.
Nový most

Nový most () on Tonavan ylittävä maantiesilta Slovakian pääkaupungissa Bratislavassa. Se on maailman seitsemänneksi suurin vinoköysisilta. Silta on 431,8 metriä pitkä, ja sitä kannattaa yksi 84,6 metriä korkea pyloni, jonka huippu on lentävän lautasen näköinen.
Nový most oli Bratislavan toinen Tonavan ylittävä silta "Starý mostin" () jälkeen. Se rakennettiin 1967–1972, ja sen suunnittelijat olivat A. Tesár, J. Lacko ja I. Slameň. Sillan alkuperäinen nimi oli Most SNP (Slovakian kansannousun silta). Nový most yhdistää vanhankaupungin Petržalkan osa-alueeseen.
Pylonin huipulla on ravintola ja sen yllä näköalatasanne, josta näkee koko Bratislavan. Huipulle pääsee pylonin toisessa pilarissa olevalla hissillä. Toisessa pilarissa on rappuset.
Slovakian radio

Slovakian radio () oli Slovakian kansallinen yleisradio. Päivittäiset lähetykset alkoivat radiolla 2. lokakuuta 1926. Sen pääkonttori sijaitsi Bratislavassa.
Slovakian radio hallinnoi Slovakian radion lastenkuoroa, joka perustettiin 1953, ja Slovakian radion sinfoniaorkesteria, joka perustettiin 1929. Se tunnettiin aiemmin nimellä Tšekkoslovakian radion sinfoniaorkesteri.
Radion pääkonttori on arkkitehtuuriltaan ainutlaatuinen. Se näyttää ylösalaisin käännetyltä pyramidilta. Sen suunnittelivat Š. Svetko, Š. Ďurkovič ja B. Kissling. Slovakian radion konserttisalissa sijaitsee yksi Slovakian suurimmista uruista. Yhtiö sulautettiin vuonna 2011 Slovakian television kanssa Slovakian radio ja televisioksi.
Asemat.
Slovakian radiolla on kuusi radioasemaa:
Slovakian sosialistinen tasavalta

Slovakian sosialistinen tasavalta () oli nykyisen Slovakian virallinen nimi Tšekkoslovakiassa. Se oli olemassa tammikuusta 1969 maaliskuulle 1990.
Prahan kevään jälkeen 1968 Tšekkoslovakiassa suunnitteilla olleet ja tehdyt uudistukset pysäytettiin ja palautettiin. Ainoa poikkeus oli maan muuttaminen liittovaltioksi. Tšekkoslovakian jako Tšekin ja Slovakian sosialistiseen tasavaltaan astui voimaan 1. tammikuuta 1969. Liittovaltio oli vain näennäinen, sillä todellista valtaa piti kommunistinen puolue.
Samettivallankumouksen jälkeen 1990 nimestä pudotettiin termi sosialistinen pois ja Slovakia tunnettiin jatkossa nimellä Slovakian tasavalta, vaikka oli edelleen osa Tšekkoslovakiaa. Vuonna 1993 Slovakiasta tuli itsenäinen tasavalta.
Alahärmän vaakuna

Alahärmän vaakunan heraldinen selitys on "hopeakentässä painanteisen pilvikoron rajoittama musta tyviö, jonka yläpuolella musta, punavaruksinen karhunpää". Vaakunan karhu on peräisin kunnan emäpitäjä Isonkyrön pitäjänsinetistä ja sen pilvikoro viittaa kytösavuihin.
Vaakunan suunnitteli Toivo Vuorela ja se vahvistettiin 10. tammikuuta 1958. Alahärmän liityttyä osaksi Kauhavaa, sen vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi, jota Alahärmän asukkaiden toivottiin käyttävän paikallisessa toiminnassaan.
Mike Vaughn

Michael "Mike" Vaughn on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hämähäkkimiehen ääniroolista videopelissä .
Ura.
Vaughn aloitti näyttelemisen teatterissa, josta hän siirtyi esiintymään mainoksiin ja lyhytelokuviin. Enimmäkseen Vaughn on tehnyt töitä ääninäyttelijänä muun muassa mainoksissa, dokumenteissa, puhelinvastaajissa ja videopeleissä. Hänen ensimmäinen videopeliroolinsa oli , jossa hän oli Talk Radioon soittanut henkilö.
Theodor Homén

Viktor Theodor Homén (3. heinäkuuta 1858 Pieksämäki – 10. huhtikuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen sovelletun fysiikan professori ja kansanedustaja. Homén valittiin kansanedustajaksi eduskuntaan nuorsuomalaisista ajaksi 1.8.1908–1.2.1914 ja Kokoomuksesta 1.4.1919–4.9.1922. Homén oli myös pappissäädyn jäsen säätyvaltiopäivillä 1905–1906.
Ura.
Homén syntyi kirkkoherra Johan Fredrik Homénin ja Gustava Elisabeth o.s. Peranderin poikana. Hänestä tuli ylioppilas 1876 ja hän jatkoi opintojaan saaden filosofian kandidaatin arvon vuonna 1881. Vuosina 1881–1882 Homén opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Tukholmassa. Filosofian lisensiaatiksi hän tuli 1884 ja tohtoriksi 1886. Samana vuonna hänet nimitettiin fysiikan dosentiksi. Homén valittiin J. A. Pippingsköldin sovelletun fysiikan professorin virkaan vuonna 1898.
Homén oli sortokaudella kenraalikuvernööri Bobrikovin harjoittamaa politiikkaa vastustavan kagaali-järjestön jäsen. Hän kirjoitti maanalaiseen lentolehtiseen "Vapaat Sanat" ja "Vapaita sanoja" artikkeleita, jotka hän myöhemmin vuonna 1906 julkaisi kirjassaan "Passiivinen vastarinta: Poliittisia kirjoituksia 1899–1904".
Homén kirjoitti nimimerkillä "Isänmaan ystävä" 20. syyskuuta 1900 aiheesta Passiivinen vastarinta: 
Homén vangittiin heinäkuussa 1904. Hänet vietiin Pietariin Špalernajan tutkintavankilaan ja myöhemmin karkotettiin Novgorodiin. Suomeen hän palasi helmikuussa 1905, kun kaikki karkotetut saivat luvan palata.
Hän oli Suomen matkailijayhdistyksen sihteeri 1891–1895, varapuheenjohtaja 1896–1906 ja puheenjohtaja 1907–1923. Vuosina 1905–1923 hän toimi Savolaisen osakunnan inspehtorina.
Vuonna 1921 Homén vihittiin Martta Katarina Hedlundin kanssa.
Suomen Tiedeseura jakaa joka vuosi Theodor Homénin palkinnon, joka toinen vuosi fysiikassa ja joka toinen vuosi kotimaan historiassa
N-metyylipyrrolidoni

"N"-metyylipyrrolidoni eli NMP (C5H9NO) on rengasrakenteinen amidi. Ainetta käytetään muun muassa liuottimena. Huoneenlämpötilassa aine on vesiliukoinen neste. "N"-metyylipyrrolidoni on heikko emäs.
Valmistus.
"N"-metyylipyrrolidonia voidaan valmistaa gammabutyrolaktonista ja erilaisista metyyliamiineista. Yksi tyypillisin tapa on syntetisoida "N"-metyylipyrrolidonia 280 °C:n lämpötilassa gamma-butyrolaktonista ja monometyyliamiinista. Reaktion tuotto on hyvä, jopa yli 90 %. Monometyyliamiinin lisäksi voidaan käyttää myös dimetyyli- ja trimetyyliamiineja.
Käyttö.
Hiilivedyt liukenevat "N"-metyylipyrrolidoniin erittäin hyvin. Tämän vuoksi ainetta käytetään erottamaan puhtaita hiilivetyjä tislauksella.
"N"-metyylipyrrolidoni reagoi monien happamien kaasujen kuten vetysulfidin, karbonyylisulfidin ja hiilidioksidin kanssa. Ainetta voidaan käyttää näiden kemiallisissa prosesseissa sivutuotteina muodostuvien kaasujen poistamiseen johtamalla niitä "N"-metyylipyrrolidonin, veden ja alkoholin seokseen.
Lisäksi ainetta käytetään liuottimena maaleissa, maalinpoistoon käytettävissä aineissa ja muissa puhdistusaineissa. "N"-metyylipyrrolidoni on korvannut liuottimena ympäristölle haitallisemmat klooratut yhdisteet kuten dikloorimetaanin.
Kemianteollisuudessa "N"-metyylipyrrolidonia käytetään myös valmistettaessa lääkkeitä, polymeerejä ja maataloudessa käytettäviä kasvinsuojeluaineita.
Turvallisuus.
"N"-metyylipyrrolidonin on todettu aiheuttavan hengitettynä päänsärkyä ja iholle joutuessaan iho-oireita kuten ihottumaa.
Palander–Suolahti

Palander (suomennettuna Suolahti) on huomattava suomalainen sivistyssuku, jonka riveistä on noussut lukuisia professoreita sekä yhteiskunnallisia ja kulttuurillisia vaikuttajia. 
Suvun kantaisä on Hämeenkyröstä lähtöisin ollut Keuruun ensimmäinen kirkkoherra Axelius Theodorici, joka hukkui Tarhianjärveen vuonna 1646. Hänen jälkeläisensä asettuivat asumaan Keuruun Suolahden kylään (Keuruun kirkonkylä), mistä johtuen hänen lapsenlapsensa ottivat käyttöön latinankielisen sukunimen Palander (lat. "palus" ’suo’). Suvussa oli 1800-luvulle saakka runsaasti pappeja. Hämeenlinnan lyseon lehtori Edvard Wilhelm Palander ja hänen poikansa suomensivat vuonna 1906 sukunimensä Suolahdeksi. Kolmesta pojasta kahdesta tuli professoreita ja yhdestä kenraali, ja myös näiden jälkeläiset nousivat huomattaviin yhteiskunnallisiin asemiin. Lisäksi Suolahden suku kytkeytyy avioliittojen kautta useisiin muihin sivistyssukuihin.
Toinen suku.
Suomessa on myös toinen Palander-suku, jonka kantaisä on vuonna 1742 kuollut Ruotsin armeijan kapteeni Johan Palander. Tähän sukuun ovat kuuluneet muun muassa kirjakauppias, lehdenkustantaja Otto Palander (1825–1902) ja hänen poikansa opettaja, säveltäjä Elis Palander (1878–1930) ja kanteleensoittaja, laulaja Olli Suolahti (alkuaan "Palander", 1885–1952) sekä suvun Ruotsiin asettuneeseen haaraan A. E. Nordenskiöldin Koillisväylän-purjehduksen kapteenina tunnettu Louis Palander (1842–1920), joka aateloituna vuonna 1880 otti käyttöön nimen "Palander af Vega".
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1931

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1931 ensimmäisen kerran. Kilpailut käytiin Sveitsin Mürrenissä 19.–23. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat syöksylasku ja pujottelu sekä epävirallisena lajina alppiyhdistetty.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Alppiyhdistettyä ei ole laskettu viralliseen mitalitaulukkoon.
Eurajoen vaakuna

Eurajoen kunnanvaakuna on Eurajoen kunnan tunnus, jonka kuunari-aihe viittaa rannikkopitäjän merenkulkuun. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen, kolmimastoinen kuunarilaiva.” Vaakunan on suunnitellut Heikki Hermonen, ja se vahvistettiin alun perin Luvian kunnanvaakunaksi 15. helmikuuta 1954. Vaakunasta tuli Eurajoen tunnus, kun Luvia ja Eurajoki yhdistyivät 2017.
Vanha vaakuna.
Alkuperäinen Eurajoelle 26. tammikuuta 1950 vahvistettu vaakuna on saanut aiheensa kunnan historiasta ja sijainnista. Vaakunan nahkiainen ja rapu ovat peräisin vanhasta seurakunnan sinetistä. Muuri viittaa Eurajoella sijainneeseen keskiaikaiseen Liinmaan linnaan, ja aaltokoro kunnan halki virtaavaan Eurajokeen. Vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja sen selitys on ”kultakentässä punainen, kilven toisesta reunasta toiseen ulottuva, sakarainen, alapuolella aaltokoron rajoittama muuri, josta nousee musta rapu pidellen saksissansa sinistä nahkiaista”. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi, kun Luvia liittyi Eurajokeen.
Bratislavan kaupunginmuseo

Bratislavan kaupunginmuseo () on museo Bratislavassa, Slovakiassa. Sen keskusmuseo sijaitsee vanhassakaupungissa lähellä keskusaukiota vanhassa kaupungintalossa.
Bratislavan kunnanmuseo perustettiin vuonna 1868 ja se järjesti ensimmäisen näyttelynsä 1872. Museo tähtää Bratislavan kaupungin historian säilyttämiseen. Museon kokoelmat edustavat arkeologisia löydöksiä, käsityöläisten perintöä, viininviljelyä, kulttuurista ja sosiaalista elämää, etnologiaa, farmasian historiaa sekä numismatiikkaa.
Näyttelyt.
Kaupunginmuseoon kuuluu 11 erillistä museota ja historiallista rakennusta:
Nurkkilanpyöli

Nurkkilanpyöli () on kylä Salossa, entisen Halikon kunnan alueella Vaskiolla. Se sijaitsee Kuusjoen varrella Mustakrotin, Kukkulamäen ja Kuusjoen rajaamalla alueella siinä kohdassa, missä silta ylittää Kuusjoen.
Nurkkilanpyöli on asutettu myöhään. Uuden ajan alussa siellä ei ollut minkäänlaista asutusta. Nurkkilanpyölin syrjäalue on kuulunut Erik Flemingille 1500-luvulla, mistä se on myöhemmin siirtynyt Wiurilan kartanon omistukseen. Vuoden 1784 kartassa kylässä on ollut yksi talo, muttei mitään viljelystä. 1800-luvulle tultaessa myös Nurkkilanpyölissä alettiin viljellä maata. Syrjäiseen kylään kulki tie Vaskion Lempilän kautta. Kylän ainoat tilat Nurkkila ja Palttala itsenäistyivät Wiurilasta 1911 ja Nurkkilasta muodostettiin kyläalueen kantatila. Kuusjoen ylittävä silta ja rakennettu tie yhdisti Nurkkilanpyölin Latalaan ja Salaisiin vuonna 1937.
Nurkkilanpyöli sijaitsee metsien peittämien Ketomäen ja Kukkulamäen välisessä laaksossa, joka laskeutuu syväuomaiseen Kuusjokeen. Laakso on kyynnetty pelloiksi ja joen reunat ovat niittyä. Kylän eteläosassa virtaa Mustakrotti-niminen puro. Nurkkilanpyölin vieressä sijaitsee Yttelän kylään kuuluva Sampaan alue, jonka asutus on varsin lähellä Nurkkilaa.
Perhon vaakuna

Perhon kunnanvaakuna on saanut aiheensa Perhon kunnan nimestä ja on siten niin sanottu puhuva vaakuna. Perhosen yläpuolella oleva naularisti viittaa Johan Ludvig Runebergin runoon ””.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 6. maaliskuuta 1953. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kultainen perhonen, jonka yläpuolella saatteena hopeinen naularisti”.
Ihmissusi Pariisissa

Ihmissusi Pariisissa ("An American Werewolf in Paris") on yhdysvaltalainen ihmissusielokuva vuodelta 1997. Elokuvan ohjasi Anthony Waller ja sen käsikirjoittivat Tim Burns, Tom Stern ja Waller. Pääosissa elokuvassa ovat Tom Everett Scott, Julie Delpy, Vince Vieluf, Phil Buckman, Julie Bowen ja Pierre Cosso.
Juoni.
Elokuva on yleisrakenteeltaan jatkoa elokuvalle "Ihmissusi Lontoossa". Alkuosan jälkeen elokuvan tapahtumat alkavat Pariisin Eiffel-tornissa, jossa kolme yhdysvaltalaista turistia suunnittelevat benji-hyppyä. He huomaavat itsemurha-aikeissa olevan tytön ja heidän onnistuu estää itsemurha hyppyynsä tarkoitetun köyden avulla. Yksi nuorista ihastuu tyttöön ja pyytää tyttöä viettämään iltaa kanssaan. Pian tapahtumat saavat oudon käänteen ja todelliset taustat alkavat tulla esiin.
Elokuvassa on etenkin alkupuolella komediallisia aineksia, jotka jäävät sivuun palatakseen osittain loppuratkaisussa. Ihmissudet on toteutettu pääosin tietokonetekniikalla. Ihmissusitaruston perinteiset piirteet ovat elokuvassa hyvin erotettavissa.
Siperianleppälintu

Siperianleppälintu ("Adelura erythronota") on aasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 16 cm, siipien kärkiväli 25,5–27 cm ja paino keskimäärin noin 18 g. Kooltaan siperianleppälintu on hiukan leppälintua suurempi. Juhlapukuinen koiras muistuttaa koirasleppälintua, mutta sen päälaki on harmaa, naamari tummanharmaa ja kapeampi, ja siipien yläpeitinhöyhenistä muodostuu kaksi valkoista siipijuovaa. Naaras ja nuori lintu ovat ruskehtavaselkäisiä, vatsapuolelta harmaanpunertavia, ja niiltä puuttuvat selkeät siipijuovat. Kaikissa puvuissa hyvä tuntomerkki on ruosteenpunainen pyrstö, jota lintu nostelee ylösalas, toisin kuin pyrstöään värisyttävä leppälintu.
Esiintyminen.
Siperianleppälintu elää Etelä-Siperiassa, Tienšan-vuoristossa, Altain alueella ja siitä itään Luoteis-Mongoliaan. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Afganistanissa, Turkmenistanissa, Pakistanissa ja Himalajan länsiosissa.
Elinympäristö.
Siperianleppälintu asuu vuoristossa kuusen kasvualueen rajoille noin 5 400 metrin korkeudelle saakka. Se suosii kuivien rinteiden harvakasvuisia metsiä ja korkeakasvuisia pensaikkoja, ja välttelee tiheäkasvuisia sulkeutuneita metsiä ja matalia pensaikkoja. Talveksi se laskeutuu alarinteiden jokilaaksoihin ja puutarhoihin.
Lisääntyminen.
Siperianleppälintunaaras rakentaa pesän maahan pensaan, mättään tai kiven suojaan. Se munii tavallisesti neljä tai viisi munaa, joita se hautoo 14–16 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 16–18 päivän ikäisinä. Pesii usein kahdesti kesän aikana, joskus jopa kolmasti.
Ravinto.
Siperianleppälinnun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat suurimman osan vuotta, talvella marjat ja hedelmät.
Léon Olphe-Galliard

Victor Aimé Léon Olphe-Galliard (27. lokakuuta 1825 Lyon Ranska – 2. helmikuuta 1893 Hendaye) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Olphe-Galliard julkaisi luettelon Lyonin alueen linnuista "Catalogue des oiseaux des environs de Lyon" 1891.
Hän nimesi sepelleppälinnun ("Phoenicurus moussieri") 1852.
Lohtajan vaakuna

Lohtajan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan vanhasta sinetistä ja sijainnista. Pitäjän vanhassa sinetissä oli kuvattuna masuuni, ja aaltokoroinen kärki viittaa kunnan sijaintiin Pohjanlahden rannikolla.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 17. toukokuuta 1951. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen hopeakärki, jossa punainen, puna-kultaliekkinen masuuni”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Lohtajan liityttyä osaksi Kokkolan kaupunkia.
Hännätöntanrekki

Hännätöntanrekki eli isotanrekki ("Tenrec ecaudatus") on madagaskarilainen tanrekkien heimoon ("Tenrecidae") kuuluva nisäkäs. Se on "Tenrec"-suvun ainoa laji.
Levinneisyys.
Hännätöntanrekki elää alkuperäisenä lajina Madagaskarilla, jossa se on hyvin yleinen. Sitä on siirretty myös Komoreille, Maskareenien Réunionille ja Mauritiukselle sekä Seychelleille. Siirtoistutusten alkuperäisenä syynä on ollut saada tanrekeista ruokaa kasviplantaasien työntekijöille.
Tuntomerkit.
Hännätöntanrekki on vaatimattoman näköinen 26–39 cm pitkä eläin, jolla on lyhyt, 1–1,5 cm:n mittainen häntä. Urokset ovat naaraita suurempia ja ne voivat kasvaa noin 1,5 kg painaviksi. Hännätöntanrekin turkissa on sekä karvoja että kovia piikkejä.
Lisääntyminen.
Naaras synnyttää 58–64 vuorokauden kantoajan jälkeen 16–32 poikasta. Imetysaika kestää 25–30 vuorokautta, minkä jälkeen on yleensä vielä 12–16 poikasta elossa.
Toholammin vaakuna

Toholammin kunnanvaakuna on puhuva vaakuna. Vanha murresana ”totto” tarkoittaa vartiotulta, ja vaakuna kuvaa vartiotulien ketjua.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 28. toukokuuta 1952. Vaakunan selitys on ”hopeakentässä alainen, musta, yläpuoleltaan oksakoroinen polviorsi; kustakin sakarasta nousee punainen tulenlieska”.
Anna Maria Perez de Taglé

Anna Maria Francesca Enriquez Perez de Taglé (s. 23. joulukuuta 1990 San Francisco, Kalifornia) on flippiiniläis-yhdysvaltalainen teininäyttelijä, laulaja ja malli. Hän on tullut tutuksi muun muassa elokuvasta "Camp Rock", jossa hän näytteli Ellaa sekä tv-sarjasta "Hannah Montana", jossa näytteli Miley Stewartin kiusaajaa Ashley Dewittiä. Hän myös näyttelee uudessa "Fame"-elokuvassa.
Sepelleppälintu

Sepelleppälintu ("Phoenicurus moussieri") on Luoteis-Afrikassa elävä varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 12 cm, siipien kärkiväli 18,5–20,5 cm ja paino keskimäärin noin 15 g. Kooltaan sepelleppälintu on hiukan leppälintua pienempi. Juhlapukuinen koiras on alapuolelta ruosteenpunainen, selkäpuolelta tummanruskea tai musta, sen päälaki ja posket ovat mustat, siivellä on suuri valkoinen laikku ja valkoinen silmäkulmanjuova levenee korvien takana laikuksi. Naaras ja nuori lintu ovat ruskehtavaselkäisiä, vatsapuolelta punertavia, ja vain nuorella koiraalla on siivellä valkoinen kuvio. Kaikissa puvuissa hyvä tuntomerkki on ruosteenpunainen pyrstö, jonka keskimmäiset sulat ovat mustia. Se värisyttelee pyrstöään kuten leppälintu.
Esiintyminen.
Sepelleppälintu elää Luoteis-Afrikassa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Pesimähavainto on myös Libyasta. Sen elinympäristön ala on noin 400 000 neliökilometriä. Laji on enimmäkseen paikkalintu, joka voi muuttaa talveksi lyhyen matkaa vuorten juurille ja alaville maille.
Elinympäristö.
Sepelleppälintu asuu sekä vuoriston että alavien maiden kuivilla, kivikkoisilla pensaikko-ja metsäalueilla, Atlasvuorilla kolmen kilometrin korkeudelle saakka. Talveksi se laskeutuu alavien maiden laaksoihin ja pensaikkoihin.
Lisääntyminen.
Sepelleppälintu rakentaa pesänsä maahan pensaan, mättään tai kiven suojaan, joskus puun tai muurin rakoseen. Naaras munii tavallisesti neljä tai viisi munaa, keskimäärin 4,2. Molemmat emot ruokkivat poikasia. Laji voi joskus pesiä kahdesti kesän aikana.
Ravinto.
Sepelleppälinnun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet.
Tiikeripussikissa

Tiikeripussikissa eli täplähäntäkvolli ("Dasyurus maculatus") on pussieläimiin kuuluva nisäkäslaji. Tiikeripussikissat elävät Pohjois- ja Itä-Australian sade- ja eukalyptusmetsissä, lisäksi niitä tavataan myös Tasmaniassa.
Piirteet.
Tiikeripussikissa painaa 2–3 kiloa, sen ruumis on 40–47 senttiä pitkä ja häntä 34–50 senttiä pitkä. Sen väritys vaihtelee tummanruskeasta vaaleanruskeaan ja sen kehoa ja häntää peittävät valkoiset täplät. Tiikeripussikissan ravintoa ovat pikkunisäkkäät, linnut ja hyönteiset. Eläimen lisääntymisaika on touko-elokuussa, Australian talven aikana. Kantoaika kestää 21 päivää ja pesueessa on enintään viisi poikasta. Poikaset vieroitetaan neljän ja puolen kuukauden ikäisinä ja ne saavuttavat sukukypsyyden ensimmäisen elinvuotensa lopussa.
Suojelu.
IUCN on listannut tiikeripussikissan uhanalaisuusluokitukseltaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Australian ympäristövirasto luokittelee lisäksi sen pohjoisen alalajin erittäin uhanalaiseksi. Tiikeripussikissan suurimpia uhkia ovat elinympäristön tuhoutuminen ja kilpailu kettujen sekä kissojen kanssa. On myös mahdollista että ketut ja kissat syövät tiikeripussikissoja.
Virius Lupus

Virius Lupus (200-luku) oli arvostettu roomalainen senaattori 200-luvun lopulla. Hän oli kotoisin ansioituneesta Viriusten suvusta, joka nousi keisari Aurelianuksen aikana merkittävimpien sukujen joukkoon. Todennäköisesti hän oli "consul suffectus" jossakin vaiheessa. Myöhemmin hän oli Arabian provinssin maaherra roomalaisten vallattua Palmyran vuonna 272. Tämän jälkeen hän toimi myös Syria Coelen maaherrana, mahdollisesti vielä Aurelianuksen aikana. Kun Sol Invictukselle pyhitetty temppeli vihittiin käyttöön Roomassa 25. joulukuuta 275, Lupus nimitettiin kultin asioita hoitavan pappiskollegion ("pontifices dei Solis") jäseneksi. Vuonna 278 hän oli konsulina yhdessä keisari Probuksen kanssa. Samana vuonna hän toimi myös Rooman kaupunginprefektinä ("praefectus urbi").
Hän saattoi olla vuoden 232 konsulin Lucius Virius Lupuksen poika.
Elämänkaaripsykologia

Elämänkaaripsykologia on kehityspsykologian alaan kuuluva psykologian osa-alue, jossa tutkitaan, miten elämänkaaren eri tapahtumat vaikuttavat ihmisen kehitykseen. Ihmisen kehityksen ajatellaan jatkuvan koko elämän ajan ja ihmisen varhaisempi kehitys heijastuu myöhempään kehitykseen. Ihminen ohjaa aktiivisesti kehitystään, mutta ympäristö, ja toisaalta biologiset tekijät, asettavat kehitykselle mahdollisuuksia ja rajoituksia.
Elämänkaaripsykologian merkittävän teoreetikon Daniel Levinsonin mukaan mukaan elämä on 6-8 vuotta kestävien vakaiden vaiheiden ja siirtymien vuorottelua. Siirtymävaiheessa ihminen tarkastelee tilannettaan, pohtii tekemiään valintoja ja muuttaa niitä ajatellen seuraavaa elämänvaihetta.
Type 100

Type 100 on Keisarillisen Japanin armeijan vuonna 1939 kehittämä konepistooli, jota käytettiin toisessa maailmansodassa vuosina 1942–1945. Lukon kehys oli valmistettu raudasta ja piipun vaippa on rei’itetty. Piipun suussa on suujarru. Ase käytti 8mm Nambu-pistoolinpatruunaa ja se oli varustettu eteenpäin kaareutuvalla tankolippaalla, johon mahtui 30 patruunaa. Sen tulinopeus on 450 lks/min. Aseesta oli kaksi versiota. Kokurassa sijaitsevan valtion asevarikon valmistama kiinteätukinen ja Nagoyassa valmistettu, taittuvatukinen versio.
Historia ja käyttö.
Japanin keisarillinen armeija hyväksyi konepistoolit hyvin hitaasti. Tyyppi 100/40 otettiin käyttöön vasta vuonna 1940. Armeija oli vanhoihin perinteisiin vedoten vaatinut että kaikkiin aseisiin voitiin kiinnittää pistin, joten tyyppi 100/40 oli varustettu piipun alle sijoitetulla pistimen kiinnitysputkella. Tyyppi 100/40 osoittautui monin kohdin epäonnistuneeksi. Syitä oli muun muassa runsaat toimintahäiriöt sekä valmistukseen sopimaton monimutkainen rakenne. Niitä valmistettiinkin vain noin 10 000 kappaletta. Vuonna 1944 otettiinkin käyttöön paranneltu 100/44 versio. Tämä ase oli helpompi valmistaa, sillä mahdollisimman monet osat valmistettiin hitsaamalla. Lisäksi aseesta poistettiin pistimen kiinnitystanko. Tulinopeus nostettiin samalla lukemiin 800 lks/min.
FCC (mittayksikkö)

FCC on Yhdysvaltain lääkeinstituutin ("Institute of Medicine") laatiman standardin mukainen ruoka-aineiden kemiallisten ainesosien puhtautta ja vaikuttavuutta mittaava yksikkö. FCC tulee sanoista "Food Chemical Codex" ja viittaa lääkeinstituutin julkaisemaan teokseen, jossa määritellään ruoan kemiallisten ainesosien ominaisuuksia.
FCC-yksikkö mittaa aineen suhteellista vaikuttavuutta kehossa. Sen vuoksi yksikköä ei voi suoraan ilmaista aineen määränä (mg). Vaikuttavuus riippuu kemiallisen aineen valmistusmenetelmästä ja on osittain riippumaton sen määrästä.
FCC-yksikkö tunnetaan yleisemmin apteekeissa myytävistä laktoosin pilkkomiseen tarkoitetuista laktaasientsyymituotteista. Ne on tarkoitettu ihmisille, joilla on laktoosi-intoleranssi ja jotka haluavat syödä laktoosia sisältäviä maitotuotteita.
Billy Burke

Billy Burke (s. 25. marraskuuta 1966 Bellingham, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa "Twilight"-elokuvasarjassa Bella Swanin isää Charlieta ja televisiosarjassa "24" Gary Mathesonia.
Ura.
Burke on näytellyt monissa televisiosarjoissa, kuten "" (jaksossa ”Second Skin”), "Viiden juttu", "Gilmoren tytöt", "Karen Sisco", "Fringe – rajamailla", "Monk" ja "Ratkaisija".
Burke on näytellyt muun muassa elokuvissa "Jane Austen's Mafia!" (1998), "Tappava seitti" (2001) ja "Final Jeopardy" (2001), jossa hän näytteli pääroolia. Vuonna 2007 hän esiintyi sivuroolissa elokuvassa "Rakkauden kahvila". Tilannekomediassa "My Boys" hän esittää Bobbyn Jack-veljeä. Hän näyttelee etsivä Eric Boxia elokuvassa "Untraceable".
Burke näytteli vuonna 2008 elokuvassa "Twilight – Houkutus" Bella Swanin isää poliisipäällikkö Charlie Swania ja jatkoi roolissa myös elokuvasarjan myöhemmissä osissa "Twilight – Uusikuu" (2009), "Twilight – Epäilys" (2010), "Twilight – Aamunkoi, osa 1" (2011) ja "Twilight – Aamunkoi, osa 2" (2012). Hän näytteli vuosina 2012–2014 NBC-kanavan tieteis-draamasarjassa "Revolution" yhtä sarjan päärooleista, Miles Mathesonia.
Popkult

Popkult oli Yle Teeman populaarikulttuuria ja sen ilmiöiden taustoja pohtiva 30-minuuttinen keskusteluohjelma. "Popkult" alkoi kesäkuussa 2008, alussa juontajana oli Hinni Aarninsalo ja myöhemmin Silvia Modig. Sarja päättyi vuonna 2011, jolloin esitettiin edellisenä vuonna kuvatut, mutta esittämättä jääneet jaksot.
Ohjelman keskeisenä väitteenä oli, että populaarikulttuuri on länsimaissa merkittävämpi arvovaikuttaja kuin kirkko, journalismi tai poliitikot. Esimerkiksi televisiosarja "24:n" vuosina 2001–2005 lähetettyjen jaksojen "Yhdysvaltain ensimmäisen mustan presidentin" David Palmerin roolin on arvioitu ratkaisseen Barack Obaman valinnan Yhdysvaltain presidentiksi vuonna 2008.
"Popkultin" vakiovieraita olivat promoottori Hanna Backända, kansalainen Rosa Meriläinen, muusikko Karri Miettinen alias Paleface ja käsikirjoittaja Kaisa Pylkkänen. 
"Popkultissa" on käsitelty muun muassa kriitikkoja, vartaloa, parisuhdetta, viinaa, politiikkaa ja lapsia, joihin kaikkiin populaarikulttuurilla on iso vaikutus. Vieraina ovat käyneet Elina Knihtilä, "Madventuresin" juontajat, Ismo Alanko, André Wickström, Kauko Röyhkä, Chisu, Jouni Hynynen, Joey DeMaio, Miitta Sorvali, Mariko Pajalahti, Antti Hyyrynen, Heli Sutela, Paula Noronen, Läjä Äijälä, Ilkka Alanko, Jarkko Martikainen, Aija Puurtinen, Mikko Leppilampi, Wallu Valpio, Wilma Schlizewski, Jani Toivola ja Marco Bjurström.
"Popkultin" tuotti Yleisradion Yle Viihde. Työryhmään kuuluivat Pia Asikainen, Tulikukka de Fresnes, Olli Laine, Minna Lindroos, Markku Mastomäki, Silvia Modig, Sari Niemi, Jaakko Siiskonen, Nuutti Takkinen, Päivi Valtanen, Laura Vähähyyppä ja Lauri Ylitalo. 
Jaksot.
Kolmas tuotantokausi.
Syksyn 2010 jaksot näytettiin 13. lokakuuta – 10. marraskuuta. Jaksoissa muun muassa öykkäröivät Duudsonit, jotka pohtivat Marja Hintikan kanssa sikailijoiden ja narsistien viehätystä populaarikulttuurissa. Toisessa jaksossa Rakel Liekki ja Paleface yrittivät ymmärtää Kalervo Palsaa ja rakkauden pimeitä puolia.
Neljäs tuotantokausi.
Popkult oli vaalikarenssin takia telakalla vuoden 2011 eduskuntavaaleihin asti. Syksyllä 2010 valmistuneet ennen esittämätöntä viisi jaksoa näytettiin vaalien jälkeen toukokuun lopusta alkaen. Hyllytettyjen jaksojen aiheet ovat Yleisradio, kreisibailaaminen, vallankumous, retro ja verkostoituminen.
Big Gun

Big Gun on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n vuonna 1993 julkaisema single, josta on tehty myös musiikkivideo. Kappaleen tuotti Rick Rubin, joka myös tuotti pari vuotta myöhemmin AC/DC:n albumin "Ballbreaker". 
Kappale on tehty "Last Action Hero" -elokuvan soundtrackille. Elokuvan pääosassa oleva Arnold Schwarzenegger esiintyy myös kappaleen musiikkivideolla.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut David Mallet ja se on verrattain samanlainen kuin Guns N’ Roses-yhtyeen musiikkivideo ”You Could Be Mine”, joka liittyi Schwarzeneggerin toiseen elokuvaan "Terminator 2 – Tuomion päivä". Molemmissa musiikkivideoissa Schwarzenegger kulkee yleisön joukossa yhtyeen soittaessa kappaletta.