tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brian Gionta

Brian Joseph Gionta (s. 18. tammikuuta 1979 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hänen veljensä Stephen on myös jääkiekkoilija.
Ura.
Yliopistosarjassa.
Gionta pelasi kaudet 1997–2001 Bostonin yliopiston joukkueessa NCAA:n Hockey East -sarjassa. Heti ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin Hockey Eastin vuoden tulokkaaksi, ja hän oli sarjan kakkostähdistössä sekä NCAA:n yhdysvaltalaispelaajien kakkostähdistössä. New Jersey Devils varasi Giontan vuoden 1998 vuorolla 82.
Gionta jatkoi hyviä otteitaan yliopistosarjassa ensimmäisen kautensakin jälkeen. Hänet valittiin keväällä 1999, 2000 ja 2001 Hockey Eastin tähdistöön ja NCAA:n yhdysvaltalaispelaajien tähdistökentälliseen. Viimeisenä kautenaan hänet valittiin Hockey Eastin vuoden pelaajaksi.
Ammattilaisura.
Gionta pelasi ensimmäisen kerran ammattilaiskaukaloissa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti sekä New Jerseytä sekä AHL:ssa pelaavaa farmijoukkuetta Albany River Ratsia. Gionta oli voittamassa Stanley Cupia Devilsin kanssa kaudella 2002–2003. NHL:n työsulkukaudella Gionta pelasi loppukauden Albanyssä. Hän oli aiemmin tehnyt myös sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Iserlohn Roostersin kanssa, mutta päätti palata vaimonsa raskauden takia palata kotimaahansa pelaamatta peliäkään Saksassa.
Kaudella 2005–2006 Gionta rikkoi Pat Verbeekin kaudella 1987–1988 tekemän seuraennätyksen. Gionta teki kauden viimeisessä pelissä kaksi maalia ja ohitti Verbeekin hallussa olleen vanhan maaliennätyksen. Gionta teki kauden aikana 48 maalia ja yhteensä 89 pistettä. Gionta oli myös New Jerseyn paras pistemies. Hän teki jatkosopimuksen vasta juuri ennen kauden 2006–2007 alkua lokakuussa 2006. Giontan uusi sopimus New Jerseyn kanssa oli kolmivuotinen, ja arvoltaan neljä miljoonaa dollaria vuodessa.
Gionta ei yltänyt aivan samoihin tehoihin ennätyskautensa jälkeen. Kaudella 2008–2009 hän teki 60 pistettä ja ylsi viidennen kerran perättäin 20 vähintään 20 maaliin. Kauden jälkeen Gionta siirtyi Montreal Canadiensiin, jonka kanssa teki viiden vuoden sopimuksen, jonka yhteisarvo on 20 miljoonaa dollaria.
Maajoukkueessa.
Gionta voitti nuorten MM-kilpailujen 1999 pistepörssin. Hän teki kuudessa ottelussa pisteet 6+5. Yhdysvallat jäi turnauksessa kuitenkin vasta kahdeksanneksi, mutta Gionta valittiin myös turnauksen tähdistökentälliseen.
Gionta on edustanut Yhdysvaltoja kolmesti MM-kisoissa. Hän on ollut Yhdysvaltojen joukkueessa vuosina 2000, 2001 ja 2005. Torinossa Gionta oli myös Yhdysvaltain olympiajoukkueessa.
Perhe.
Brian on Sam ja Penny Giontan keskimmäinen lapsi. Hänen nuorempi veljensä Stephen Gionta edustaa New Jersey Devilsiä. Brianilla on vaimonsa Harvestin kanssa kaksi lasta, poika Adam ja tytär Leah.
Aleksandra Wozniak

Aleksandra Wozniak (s. 7. syyskuuta 1987 Montreal) on kanadalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 21. Hän on voittanut yhden WTA-kaksinpeliturnauksen. Parhaana saavutuksenaan Grand Slam -turnauksissa hän eteni Ranskan avoimissa 2009 neljännelle kierrokselle.
Ura.
Wozniak eteni ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2008. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Sybille Bammerin ja toisella kierroksella Akgul Amanmuradovan mutta hävisi kolmannella kierroksella Vera Zvonarjovalle. 
Wozniak voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Stanfordissa 2008. Hän pääsi turnaukseen mukaan karsintojen kautta. Välierissä hän voitti Serena Williamsin, joka tosin joutui luovuttamaan ottelun ollessa tilanteessa 6–2, 3–1. Loppuottelussa hän voitti Marion Bartolin lukemin 7–5, 6–3.
Ranskan avoimissa 2009 Wozniak eteni neljännelle kierrokselle. Kolmella ensimmäisellä kierroksella hän voitti Monica Niculescun, Petra Martićin ja Lourdes Domínguez Linon. Neljännellä kierroksella hän hävisi turnauksen toiseksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 1–6, 2–6. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti Laura Granvillen luvuin 6–1, 7–6(7) ja 17:nneksi sijoitetun Amélie Mauresmon luvuin 6–4, 6–0 mutta hävisi kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle lukemin 1–6, 1–6.
Anna Sam

Anna Sam (s. 1980) on ranskalainen, joka työskenteli ennen marketinkassana. Hän sai julkisuutta 2008 ilmestyneellä työstään kertovalla kirjalla "Les tribulations d'une caissière" ('kassaneidin kärsimykset').
Sam on koulutukseltaan kirjallisuustieteen maisteri, mutta ei saanut koulutusta vastaavaa työtä ja työskenteli siksi kahdeksan vuotta Rennesissä supermarketin kassassa. Hän alkoi pitää blogia, joka sai valtavan suosion ja siksi hän kokosi tekstejään kirjaksi. Ensimmäisen kirjansa jälkeen hän julkaisi sille jatkon "Consels d'amie à la clientéle" (2009, 'ystävän neuvoja asiakkaille'). Kirjasta on tehty sarjakuva, elokuva on tekeillä, ja myös oopperaa on esitetty. Kirjaa on myyty Ranskassa yli 100 000 kappaletta ja naapurimaissakin kymmeniätuhansia. Se on käännetty 17 kielelle.
Anna Sam on sittemmin lopettanut kassatyöskentelyn. Häntä on houkuteltu politiikkaan ja ammattiyhdistystoimintaan, mutta hän työskentelee konsulttina elintarvikeliikkeille ja kassakoneita valmistavalle yritykselle Wincor Nixdorf.
Iașin pogromi

Iașin pogromi oli Romanian hallituksen Iașin kaupungissa käynnistämä pogromi, jonka tarkoitus oli poistaa kaupungin juutalaisväestö. Toimenpide oli osa Romanian johdon laatimaa ohjelmaa juutalaisten eliminoimiseksi Bessarabiassa, Bukovinassa ja Moldaviassa.
Pogromi käynnistyi 27. kesäkuuta 1941, kun Romanian diktaattori Ion Antonescu antoi virallisen käskyn puhelimitse Iașin varuskunnan komentajalle Konstantin Lupulle. Komentajaa käskettiin ryhtymään toimiin ”Iașin puhdistamiseksi juutalaisasutuksesta”. Kesäkuun 28.–29. päivän välisenä yönä armeija, poliisi ja santarmiyksiköt suorittivat pidätyksiä ja teloituksia. Samana yönä Antonescu vahvisti evakuointikäskynsä. 
Uhrien määrä.
Arviot puhdistuksissa murhattujen Iașin juutalaisten määrästä vaihtelevat. Juutalaisia ammuttiin kaupungissa tuhatmäärin. Lisäksi heitä lähetettiin kuolemanjunissa tuhoamis- ja keskitysleireille. Usein suurin osa kuljetusvaunuihin pakatuista oli kuollut jo ennen junan saapumista perille. Kaupungissa olleiden saksalaisdiplomaattien mukaan uhreja oli ainakin 4 000. Virallisen Romanian salainen poliisi "Serviciul Secret de Informatii" (SSI) arvioi määräksi 13 266 juutalaista raportissaan 23. heinäkuuta 1943. Elokuussa vuotta aiemmin armeijan työpalvelu ilmoitti, ettei se kyennyt löytämään 13 868 Iașin juutalaista. Oman sodanjälkeisen väestölaskentansa mukaan juutalaisväestö ilmoitti uhreja olleen peräti 14 850.
Elisenvaaran koulu ja lukio

Elisenvaaran lukio ja Elisenvaaran koulu (syksystä 2018 Elisenvaaran yhtenäiskoulun Elisenvaaran yksikkö) ovat Pöytyän kunnassa, entisen Karinaisten kunnan Kyrön asemanseudulla yhteisessä koulutalossa toimivat koulut. Yhtenäiskoulun rehtori on Vili Santala (2023), Elisenvaaran lukion rehtori on Ari Höyssä (2023).
Syksyllä 2018 "Elisenvaaran koulusta" tuli 1.8.2018 toimintansa aloittaneen "Elisenvaaran yhtenäiskoulun" Elisenvaaran yksikkö, kun Pöytyän kunnan koululaitoksen uudistuksessa siihenastiset Elisenvaaran koulu, Kyrön koulu, Heikinsuon koulu ja Kaulanperän koulu yhdistettiin Elisenvaaran yhtenäiskouluksi, joka syksystä 2018 toimi väliaikaisesti Elisenvaaran, Kyrön, Kaulanperän ja Heikinsuon yksiköissä. Syksyllä 2018 uusien pysyvien tilojen suunnittelu yhtenäiskoululle oli käynnissä ja niihin päästiin syksyllä 2022.
Historia.
Elisenvaaran koulun ja Elisenvaaran lukion edeltäjä Elisenvaaran yhteiskoulu aloitti toimintansa Kurkijoella Laatokan Karjalassa, josta se joutui muuttamaan sodan takia. Valtaosa evakkoon joutuneista kurkijokelaisista asutettiin Loimaan ympäristöön.
Ennen peruskoulu-uudistusta koulu oli yksityinen oppikoulu, jota piti yllä Karinaisten kunta, koululla oli myös kannatusyhdistys. 
Elisenvaaran yhteiskoulu aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1927 Karjalassa Kurkijoen kunnan Elisenvaaran asemanseudulla. Oma koulutalo valmistui 1930 ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat 1935. Koulu lakkautettiin 1940 talvisodan sytyttyä, mutta perustettiin uudelleen Elisenvaaraan 1942. Vuonna 1944 se siirrettiin Suolahden kauppalaan. 1948 koulu aloitti toimintansa neljännen kerran, nyt Karinaisten kunnan Kyrön asemanseudulla. Elisenvaaran yhteiskoulussa koulunsa käyneen toimittaja Hannu Taanilan mukaan koulun omistajien toivomus oli, että "junan vihellys täytyy kuulua tulevaan Elisenvaaran yhteiskouluun". Kyrössä koulu 1950 laajeni uudelleen 8-luokkaiseksi yliopistoon johtavaksi oppikouluksi. Vuonna 1955 koulu muuttui keskikoulun osalta kaksoiskouluksi ja kunnallistettiin 1969, jolloin keskikoulun nimeksi tuli Karinaisten-Auran kunnallinen keskikoulu ja lukiosta tuli Elisenvaaran yhteislukio. Vuonna 1971 koulun nimi muuttui Karinaisten-Auran-Pöytyän kunnalliseksi keskikouluksi, kun osa Pöytyää liitettiin koulupiiriin. Vuosina 1971–1976 koulu toimi Auranlaakson kunnallisena keskikouluna, lukion nimi oli Elisenvaaran lukio. 1976 keskikoulusta tuli Kyrönseudun peruskoulun yläaste ja 1998 nimi muutettiin Elisenvaaran kouluksi. Karinaisten ja Pöytyän kuntaliitoksen seurauksena koulun sijaintikunta on ollut Pöytyä vuodesta 2005.
Oppilaita ja opettajia.
Koulun tunnettuihin oppilaisiin kuuluvat muiden muassa Suomen pitkäaikaisin naiskansanedustaja Sirkka-Liisa Anttila, kirjailija Pirkko Arhippa, kenraalimajuri Raimo Jokinen, kansanedustaja ja ministeri Eeva Kuuskoski , Mannerheim-ristin ritari Veikko Toivio, toimittaja Hannu Taanila ja keramiikkataiteilija, professori Heljä Liukko-Sundström. Koulussa opettajina toimineisiin kuuluu muiden muassa kirjallisuudentutkija Esko Ervasti
Tšekin naisten koripallomaajoukkue

Tšekin naisten koripallomaajoukkue edustaa Tšekkiä koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Tšekin koripalloliitto.
Tšekin maajoukkue esiintyi arvokilpailujen lopputurnauksessa ensimmäisen kerran emännöidessään EM-kilpailuja 1995. Se kärsi tuolloin puolivälierässä tappion Slovakialle. Kreikan EM-kilpailuissa 2003 joukkue voitti alkulohkonsa ja puolivälieräottelussa Belgian. Välierässä se kukisti Puolan 74–66, mutta hävisi loppuottelussa Venäjälle 56–59 saaden hopeaa. Turkin EM-kilpailuissa 2005 Tšekki voitti mestaruuden. Voitettuaan alkulohkonsa se kukisti puolivälierässä Turkin ja välierässä Espanjan. Ankarassa pelatussa loppuottelussa Tšekki voitti Venäjän 72–70. Puolan kisoissa 2011 Tšekki sijoittui neljänneksi: se hävisi välierässä Venäjälle ja pronssiottelussa Ranskalle. 
Olympialaisten koripalloturnauksessa Tšekki esiintyi ensimmäisen kerran Ateenassa 2004, jossa se hävisi puolivälieräottelussa Venäjälle. MM-kilpailuissa joukkue esiintyi ensimmäisen kerran Brasiliassa 2006 kärsien puolivälieräottelussa tappion Brasilialle. Kotimaassaan pelatuissa MM-kilpailuissa 2010 Tšekki sai hopeaa. Sijoituttuaan jatkolohkossaan kolmanneksi se kukisti puolivälieräottelussa Australian. Välierässä Tšekki voitti Valko-Venäjän 81–77, mutta hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille 69–89.
Crazy Nights Tour

Crazy Nights Tour on Kiss-yhtyeen kuudestoista kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen vuonna 1987 julkaistua "Crazy Nights" -albumia. Kiertueella yhtye konsertoi myös Japanissa ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1977 Alive II Tour -kiertueen. Kiertueelta on olemassa myös kuvamateriaalia. Yhtye vieraili kiertueen aikana myös Suomessa 19. syyskuuta 1988 Helsingin jäähallissa. Kerta oli myös viimeinen, kun yhtye esiintyi maskeitta Suomessa. 
Crazy Nights Tourilta on kuvamateriaalia Kissology Dvd sarjassa Philadelphia Spectrumin keikalta ja Tokion Budokanista.
Alwari Tuohitorvi (vuoden 1974 albumi)

Alwari Tuohitorvi on Alwari Tuohitorven ensimmäinen studioalbumi. Albumin julkaisi EMI vuonna 1974. Albumin kansi on valokuvaaja Risto Vuorimiehen oivallus. Hän oli mukana yhtyeen keikkamatkalla ja huomasi sateenkaaren. Vuorimies muisti yhtyeellä olevan saman nimisen kappaleen ja auto pysäytettiin kuvien ottoa varten mahdollisesti käytettäväksi.
Albumi myi noin 10 000 kappaletta ja keräsi 19 viikkoa listalla parhaimmillaan sijalla 17. Albumi nosti yleisömääriä ja keikkapalkkioita
Kritiikki oli kaksijakoista, musiikillista tasoa pidettiin hyvänä. Sanoitukset saivat kritiikkiä mutta ilmeisen kireän tekoaikataulun vaikutus niiden hiomattomuuteen todettiin.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Seppo Alajoki, ellei toisin mainittu.
Russell Means

Russell Charles Means tai Oyate Wacinyapin (10. marraskuuta 1939 Wanblee, Pine Ridgen reservaatti, Etelä-Dakota – 22. lokakuuta 2012 Porcupine, Etelä-Dakota) oli yhdysvaltalainen poliitikko, kirjailija ja intiaaniaktivisti. Hän toimi American Indian Movement -järjestön (AIM) johtajana 1970-luvulla. Russell Means otti osaa useisiin AIM:n järjestämiin valtauksiin: Alcatrazissa vuonna 1969, Mount Rushmoressa vuonna 1970 ja Wounded Kneessä vuonna 1973. Hän oli etniseltä taustaltaan lakota.
Poliittisen aktivismin ohella Means näytteli useissa elokuvissa, kuten "Viimeinen mohikaani" (1992) ja "Syntyneet tappajiksi" (1994). Hän toimi ääninäyttelijänä Disneyn "Pocahontasissa" (1995). 
Russell Means kirjoitti omaelämäkerrallisen "Where White Men Fear to Tread" -teoksen (1997). Andy Warhol maalasi Meansista useita muotokuvia osana intiaaneja kuvaavaa "American Indian Series" -sarjaansa vuonna 1976.
Means kuoli 72-vuotiaana lokakuussa 2012.
Marcus Berg

Marcus Berg (s. 17. elokuuta 1986 Torsbyn kunta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Berg edusti kaudet 2019–2021 venäläistä FK Krasnodaria. Kaudella 2021–2022 hän edustaa kotimaassaan IFK Göteborgia.
Berg on tunnettu ensimmäisestä kosketuksestaan palloon sekä ampumisesta vasemmalla ja niin ikään oikealla jalalla.
Ura.
Berg aloitti junioriuransa seurassa Torsby IF. Junioriuransa jälkeen Berg suuntasi IFK Göteborg -joukkueeseen. Hän pelasi seurassa kaudella 2004–2005 tehden 14 pelissä kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 16 ottelussa neljä maalia.
Kaudella 2006–2007 Berg johdatti Göteborgin Ruotsin mestaruuteen voittaen maalipörssin yhdessä Razak Omotoyossin kanssa 17 maalillaan vain 14 pelissä. Hän jatkoi IFK Göteborgissa vuoden 2007 kesään asti. Samassa seurassa pelasi myös Marcuksen veli, Jonatan.
10. elokuuta 2007 hollantilainen FC Groningen sopi Bergin kanssa 2,5 miljoonan punnan sopimuksen korvaamaan AFC Ajaxiin lähtenyttä Luis Suárezia. Berg pelasi hyvän debyytin Hollannissa. Vaikka hän ei ollut kaudella 2007–2008 Eredivisien paras maalintekijä 18 osumallaan, Berg johdatti FC Groningenin seitsemännelle sijalle.
Kaudella 2008–2009 Berg teki yhteensä 17 maalia ollen Eredivisien kolmanneksi paras maalintekijä. Joulukuussa pelatussa ottelussa Roda JC:ta vastaan Berg teki neljä maalia.
17. heinäkuuta 2009 Hamburger SV varmisti Bergin kirjoittaneen viiden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Berg kävi HSV-pestinsä aikana yhden kauden lainapestillä Eredivisiessä PSV:ssä.
HSV:stä Berg siirtyi Kreikan Superliigan Panathinaikosiin. Kreikan pääsarjassa Berg teki 65 maalia 98 ottelussa ja pudotuspelivaiheessa 8 maalia 17 ottelussa.
Kesällä 2017 Berg siirtyi Arabiemiraatteihin Al Ainin, jossa hän pelasi kaksi vuotta. Kaudet 2019–2021 hän edusti venäläisseura Krasnodaria. Hän pelasi Venäjän Valioliigassa 44 ottelua ja teki niissä 18 maalia.
Maajoukkueura.
Berg teki debyyttinsä Ruotsin alle 21-vuotiaiden joukkueessa Irlantia vastaan 28. helmikuuta 2006. Hänet valittiin edustamaan Ruotsia alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2009. Hän teki Ruotsin avausottelussa Valko-Venäjää vastaan kolme maalia eli hattutempun. Lisäksi hän teki Serbiaa ja Englantia vastaan kaksi maalia. Ruotsi putosi puolivälierässä Englantia vastaan, mutta Berg valittiin turnauksen pelaajaksi ja hän oli myös paras maalintekijä seitsemällä maalillaan.
Berg on edustanut Ruotsin maajoukkuetta useissa EM- ja MM-karsinnoissa sekä EM-kilpailuissa 2016, MM-kilpailuissa 2018 ja kesän 2021 EM-kilpailuissa. Vuoden 2018 kisoissa hän pelasi Ruotsin avauskokoonpanossa kaikissa viidessä ottelussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Maltaa vastaan 10. kesäkuuta 2009. Lokakuussa 2017 hän teki neljä maalia MM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan.
Saavutuksia ja palkintoja.
IFK Göteborg
Henkilökohtaiset
Albulan rautatie

Albulan rautatie () on osa sveitsiläisen Rhätische Bahn -rautatieyhtiön (RhB) rataverkkoa. Rataosuuden pituus on 62 kilometriä. Radan toinen pää on Thusisissa, toinen St. Moritzissa. Rata seuraa suuren osan matkaa Albula-joen reunamia. Albula-solan rata alittaa Albula-tunnelin kautta. Albulan rautatie on otettu käyttöön vuonna 1903.
Albulan rautatie on osa Unescon maailmanperintökohdetta, joka koostuu Albulan ja Berninan rautateistä. . 
Radalla on henkilö-, tavara- ja autojunaliikennettä.
Aleksandr Dedjuško

Aleksandr Viktorovitš Dedjuško (, , s. 20. toukokuuta 1962 Vaukavysk – 3. marraskuuta 2007 Petuški) oli valkovenäläis-venäläinen näyttelijä. Hän näytteli useissa sotadraamoissa ja kilpaili Venäjän "Dancing with the Stars" -sarjassa. Dedjuško, hänen vaimonsa ja poikansa kuolivat auto-onnettomuudessa 2007.
Vanhempieni romaani

Vanhempieni romaani on Arvid Järnefeltin teos, jonka ensimmäinen osa ilmestyi 1928, toinen 1929 ja kolmas 1930. Se oli hänen viimeinen romaaninsa ja myös hänen teoksistaan laajin.
Järnefelt aloittaa kertomuksen 1840-luvun Venäjältä Pietarista vanhempiensa Elisabethin ja Alexanderin, venäläisen vapaaherrattaren Elisabeth Clodt von Jürgensburgin ja suomalaisen upseerin August Alexander Järnefeltin, nuoruudesta ja avioliiton solmimisesta, ja siitä, kuinka perhe muuttaa Suomeen. Tarina on puettu kaunokirjalliseen muotoon, vaikka pohjalla ovat Järnefeltin äidin Elisabethin muistelmat ja valokuvat. Kertomus on ajallisesti ja kehityksellisesti hyvin pitkä, muutokset niin maailmanhistoriallisesti kuin myös yksilöiden kohdalla ovat suuria. Venäläinen aatelisneito ottaa uuden kotimaan ja sen kielen omakseen.
Tarinaan nivoutuvat Suomen kultakauden kulttuuripersoonat Minna Canthista Juhani Ahoon, ja oman perheenkin lapsista tuli osa silloista kulttuurielämää: Kasperista kriitikko ja taidemaalari, Arvidista tuli kirjailija, Eerosta taidemaalari ja Armaasta säveltäjä. Aino Järnefelt avioitui Jean Sibeliuksen kanssa ja kuuluu sitä kautta samaan kulttuurin piiriin. Perheen isä olisi toivonut pojistaan virkamiehiä, äiti taas kannusti luovuutta. Leo Tolstoi vaikutti leskeksi jääneen äidin, Elisabethin, elämään voimakkaasti, ja sittemmin hänen kauttaan Arvid omaksui näkemykset ja toteutti niitä omassa elämässään.
Nimestään huolimatta teos itse asiassa kuvaa keskeisimmin kirjailijan äitiä, vapaaherratar Elisabet Clodt von Jürgensburgia, joka nousi merkittäväksi tolstoilaisena ajattelijana ja kirjallis-kulttuuripoliittisen salongin johtajana. Se kertoo myös äidin ja pojan lämpimästä suhteesta. Kirja on kirjoitettu äidin kertomuksena minä-muodossa.
Romaania on esitetty näytelmäksi muokattuna, ja se on käännetty usealle kielelle.
Lord Haw-Haw

Lord Haw-Haw on nimi, jota käytetään useasta henkilöstä, jotka kuuluttivat saksalaisen Reichsrundfunkin Britanniaan suunnattua "Germany Calling" -propagandalähetystä toisen maailmansodan aikana. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan William Joycea.
Nimeä käytti ensimmäisen kerran Jonah Barrington "Daily Express" -lehdessä 14. syyskuuta ja toistamiseen 18. syyskuuta 1939. On epäselvää, ketä henkilöä sillä alkujaan tarkoitettiin. Oletettavasti sillä viitattiin yhtenä kuuluttajana toimineeseen Norman Baillie-Stewartiin ja hänen aristokraattiseen Oxfordin aksenttiinsa. Baillie-Stewart kertoo kuitenkin omaelämäkerrassaan alkuperäisen Lord Haw-Haw’n olleen Wolff Mittler. Tunnetuin nimen kantajista on kuitenkin William Joyce, joka palkattiin toimittajaksi ja kuuluttajaksi 18. syyskuuta 1939, ja johon Joseph Goebbels 5. tammikuuta 1940 alkaen viittaa päiväkirjoissaan Lord Haw-Haw’na. William Joyce paljasti henkilöllisyytensä radiolähetyksessä 3. huhtikuuta 1941, tosin esimerkiksi BBC oli jo varmuudella tunnistanut Joycen 2. elokuuta 1940.
Lord Haw-Haw’n radiolähetysten kuulijamäärät olivat suurimmillaan niin sanotun valesodan aikana syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1940. Alkuvuonna 1940 BBC arvioi, että kuusi miljoonaa kuulijaa kuunteli lähetyksiä vähintään joka toinen päivä, ja 18 miljoonaa kuunteli satunnaisesti. Samaan aikaan BBC:n omilla uutisilla oli 23 miljoonaa säännöllistä kuulijaa.
Syy suuriin kuuntelijamääriin – pahennusta herättävästä esitystavasta huolimatta – oli ohjelmasta saatu, usein ensimmäinen tieto kaatuneiden nimistä.
Berberiini

Berberiini on isokinoliiniryhmän alkaloideihin kuuluva ammoniumsuola. Monien kasvien juuret, varret ja kuoret sisältävät berberiiniä, yleisimpinä ruostehappomarja ("Berberis vulgaris"), "Berberis aristata", hurmejuuri ("Hydrastis canadensis") ja "Coptis chinensis". Berberiini on väriltään voimakkaan keltaista, ja sitä on käytetty ja käytetään edelleen Pohjois-Intiassa villakankaiden, nahan ja puun värjäämiseen. Ultraviolettivalossa berberiini antaa voimakkaan keltaisen fluoresenssin. Berberiiniä käytetään myös histologiassa solujen värjäämiseen. Luonnonvärinä berberiinillä on väri-indeksi Colour Index (CI) 75160.
Berberiini estää RNAn ja DNAn synteesiä. Berberiini on DNA-molekyyliä interkalatoiva yhdiste, eli se yhdistyy DNA:n emäshappoparien väliin, jolloin kopioidessa DNA-polymeraasi lisää ylimääräisen emäshappoparin, synnyttäen siirtymämutaation.
Käyttö Kaukoidässä.
Berberiiniä on käytetty kaukoidässä bakteerien, virusten, sienten ja loisten torjuntaan.
Myrkyllisyys.
Erään tutkimuksen mukaan pienimmillään noin 9 mg kerta-annos berberiiniä painokilogrammaa kohden laskimoon (IV) tai 57,6 mg vatsaonteloon (IP) injisoituna aiheutti hiirillä 50 prosentin kuolleisuuden (LD50).
Luontaistuotteena.
Berberiiniä myydään Suomessa luontaistuotteena.
Korihaiden kausi 2008–2009

Kausi 2008–2009 oli Korihaiden 28. kausi SM-sarjassa. Joukkue pelasi ottelunsa Pohitullin palloiluhallissa. Päävalmentajana toimi kolmatta kauttaan Jyri Lehtonen. 
Budjetti.
Korihaiden budjetti oli 330 000 euroa, joka oli sarjan viidenneksi pienin. Budjetti oli yhtä suuri kuin edelliselläkin kaudella. Koko liigan keskiarvo oli 388 000 euroa. Kauden aikana Korihait kertoi, että velkaa on muutamia tuhansia euroja, mutta ne ovat hyvin hallinnassa.
Harjoitusottelut.
Ensimmäinen harjoitusottelu oli Kauhajoen Karhua vastaan. Korihait voitti ottelun niukasti 80–76 noin 500 katsojan edessä.
Kesän ensimmäinen turnaus oli Jyväskylässä pelattu kansainvälinen turnaus, johon osallistuivat Plannja Basket, KTP-Basket sekä isäntäjoukkue BC Jyväskylä. Korihait sijoittui turnauksessa toiseksi ainoastaan yhden pelin hävittyään. Bojan Sarcevic valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Myöhemmin kaudella Korihait osallistui Forssassa järjestettyyn "Forssa Basketiin", jonka joukkue myös voitti. Mukana olivat Tallinna Kalev, Forssan Koripojat ja Salon Vilpas. Turnausvoitto oli Korihaiden seurahistorian ensimmäinen kansainvälisen turnauksen voitto.
Suomen Cup.
Korihait tuli mukaan vuoden 2008 Suomen Cupiin puolivälierissä, jolloin joukkueita oli jäljellä vielä 16. Vastustajaksi se sai Kouvot ja joutui matkustamaan Kouvolaan. Kotijoukkue oli Korihaille tyly isäntä ja voitti ottelun 80-71. Korihait oli parhaimmillaan jo 42-57 johdossa, mutta antoi Kouvojen tulla lopulta ohi. Vuoden 2008 Suomen Cupin voitti Lappeenrannan NMKY.
FIFA 10

FIFA 10 on Electronic Artsin "FIFA"-pelisarjan 1. lokakuuta 2009 julkaistu seitsemästoista osa. Pelin on kehittänyt EA Canada. 
Stadionit.
Electronic Artsin David Rutter on varmistanut, että jalkapalloseura Real Madridin stadionin Estadio Santiago Bernabeun voi ladata PS Storesta ja Xbox Marketplacesta pelin julkaisupäivänä.
Ilkka Juhani Takalo-Eskola

Ilkka Juhani Takalo-Eskola (s. 5. syyskuuta 1937 Keminmaa) on taidemaalari ja performanssitaiteilija.
Henkilöhistoria.
Taiteellisen työnsä ohella Takalo-Eskola on toiminut Kuvataideakatemian yliopettajana ja rehtorina. Hän on ollut eläkkeellä syksystä 2000 alkaen. Elämäntyöstään Takalo-Eskola on saanut Ars Fennica -palkinnon. Hänen vaimonsa Kirsti Takalo-Eskola (5.4.1936 Viipuri - 11.5.2015 Forssa) dokumentoi Elonkorjaajien performansseja.
Taiteellinen tuotanto.
Takalo-Eskola tuli julkisuuteen 1960-luvun alussa runoilijana ja kirjoittajana. Hän avusti Pentti Saarikosken perustamaa "Uutta Kirjallisuuslehteä" ja julkaisi kaksi runokokoelmaa 1960-luvulla. Sana ja kirjoittaminen oli Takalo-Eskolalla mukana myöhemminkin, mutta 1970-luvulla hän alkoi suuntautua kuvataiteisiin. Hän tutustui Elonkorjaajat-ryhmään ja piti ensimmäisen näyttelynsä Elonkorjaajien "Halvat huvit" -galleriassa vuonna 1971.
Takalo-Eskola yhdistää usein taiteen eri lajeja. Hänen teoksensa ovat Elonkorjaajien tapaan usein ennakoineet ajassa liikkuvia taiteen ilmiöitä. Hän teki käsitteellisiä teoksia jo ennen kuin ilmiötä Suomessa tunnettiin. Takalo-Eskola teki myös performanssin tyyppisiä esityksiä jo 1970-luvulla. Silloin niitä nimitettiin esimerkiksi 'metsäteatteriksi'. Hän dokumentoi luontoperformanssejaan valokuvaamalla. Yksi valokuvin tallennettu performanssi oli nimeltään "Yritys ylittää suo", kuvissa mies rämpii suossa kuin uppoamaisillaan. Takalo-Eskolan tunnettuja performansseja on hänen Kuvataideakatemian rehtoriksi tulonsa yhteydessä järjestetty epävirallinen akti, jossa avusti professori Radoslaw Gryta. Juhlalliseen aktiin kuului puhe, jonka Takalo-Eskola piti alastomana vain iholle maalatussa frakissa.
Oulaisiin Takalo-Eskola suunnitteli vuonna 1991 paljastetun lähes 30 metriä korkean teoksen "Maailman varanapa". Viimeaikaisessa tuotannossaan vuosina 2007 - 2015 hän on viljellyt muun muassa kollaaseja, joissa toisilleen kaukaisetkin elementit kohtaavat aikoja muunnellen. Kollaasit on usein tehty tietokoneavusteisesti.
Monet Takalo-Eskolan teokset ovat omakuvia tai muuten omaelämäkerrallisia. Hän myös signeeraa teokset näkyvästi ja päivää ne tarkasti. Teosten elementtejä ovat usein ihmiskeho, alastomuus ja luonto. Alaston keho kuvaa ihmisen avuttomuutta ja vieraantumista luonnosta. Maalauksissa on kuvan, filosofisen julistuksen ja geometristen muotojen yhteiseloa. Puhtaat värit ja värikontrastit ovat ominaisia Takalo-Eskolalle. Maalauksissa on performanssien tapaan myös myyttisyyttä ja rituaalinomaisuutta. Takalo-Eskola saattoi esittää töitään purkutalossa tai pitää näyttelyn metsän puille. Hänen mukaansa niin taide kuin rakkauskin elää harrastelijoiden varassa.
The Marvelous Misadventures of Flapjack

The Marvelous Misadventures of Flapjack on Thurop Van Ormanin luoma ja Cartoon Network Studiosin tuottama yhdysvaltalainen Emmy-palkittu piirrossarja, joka kertoo nuoresta Flapjack-nimisestä pojasta ja tämän seikkailuista. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi käsittää 20 jaksoa, joissa jokaisessa on kaksi tarinaa.
Sarjan juoni.
Flapjack on nuori poika, joka kasvoi puhuvan valaan Bubbien huostassa. Hän eli rauhallista elämää, kunnes kaksikko pelasti merirosvon nimeltä Kapteeni K'nuckles, joka kertoo Flapjackille karkkisaaresta. Sen pitäisi olla tehty kokonaan karkista ja sen ympärillä oleva merilimsasta. Tarinan innoittamana Flapjack, kapteeni K'nuckles ja ajoittain myös Bubbie lähtevät outoon seikkailuun etsiessään karkista tehtyä saarta. Kaksikko viettää usein aikaansa Stormalongin satamassa syöden karkkia ja joutuu pulaan pääosin kapteeni K'nucklesin vuoksi.
Teleutit

Teleutit ovat Venäjällä Kemerovon alueella, Altain aluepiirissä ja Altain tasavallassa asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen etelämurteisiin kuuluvaa teleutia. Neuvostoaikana teleuteja pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Teleutit asuvat etupäässä Kemerovon alueen Belovon, Gurjevskin ja Novokuznetskin piireissä. Pieniä ryhmiä on Altain aluepiirin Zarinskin ja Kytmanovon piireissä sekä Altain tasavallan Šebalinon piirissä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 2 650 teleutia ja 1 900 teleutin puhujaa, heistä lähes kaikki Kemerovon alueella. 99,8 % teleuteista puhuu venäjää. Kemerovon alueen teleuteista 67,8 % osaa teleutin kieltä.
Teleutien esi-isiä ovat muinaisturkkilaiset tele-heimot. 1600-luvulla he viettivät paimentolaiselämää Obin yläjuoksulla. Venäläiset alkoivat 1620-luvulla periä jasakkiveroa Kuznetskin länsipuolella asuvilta teleuteilta, joihin on ilmeisesti sulautunut myös samojedejä ja kettejä. 1600-luvun aikana pieniä teleutiryhmiä muutti perinteisiltä asuinalueiltaan Kuznetskin ja Tomskin kihlakuntiin. 1700-luvun alussa mongolit veivät suuren osan kansasta Džungariaan, josta he palasivat 1750-luvulla.
1800–1900-lukujen vaihteessa teleutit jakautuivat neljään ryhmään. Batšatin teleutit asuivat Kuznetskin laaksossa Ur- ja Batšatjokien varrella sekä Kuznetskin pohjoispuolella Tomjoella. Vuonna 1897 Batšatin teleuteja oli 4 400 henkeä. Islamin omaksuneet Tomskin teleutit (713 henkeä) eli "kalmakit" muodostivat turkkilaisten naapuriheimojensa kanssa Siperian tataareihin kuuluvan Tomskin tataarien ryhmän. Altain teleutit (4 100 henkeä) käsittivät Kuznetskin alueelta Vuoristo-Altaille muuttaneen ryhmän, joka pääosin venäläistyi tai sulautui altailaisiin. Tšumyšin teleutit asuivat Tomin ja Tšumyšjoen varsilla, Biin ja Tšumyšin välisellä metsäarolla sekä Kuznetskin ympäristössä. Nykyään näistä ryhmistä ovat parhaiten säilyneet Batšatin teleutit.
Perinteisiä elinkeinoja olivat paimentolaisuuteen perustunut karjanhoito, metsästys, kalastus ja keräilytalous. 1800-luvun loppuun mennessä valtaosa teleuteista harjoitti maanviljelyä. Ruhtinaan johtaman paimentolaisuluusin korvasivat patrilineaariset sukuyhteisöt ja myöhemmin naapuriyhteisöt. 1800–1900-lukujen vaihteessa teleutit asuivat kylissä, jotka koostuivat puunkuorella tai tuohella peitetyistä kodista, puoliksi maan alle rakennetuista hirsi- ja lautarakennuksista tai venäläismallisista pirteistä. Ruokakulttuuriin kuului hevosen- ja lampaanlihasta, riistasta, kalasta ja maidosta valmistettuja ruokalajeja, keittoja, pelmenejä ja venäläisiltä omaksuttuja leivonnaisia. Suullinen kansanperinne käsittää sankarirunoja, historiallisia kertomuksia, rituaalirunoutta, lauluja ja itkuvirsiä.
Teleutien perinteinen uskonto on šamanismi, mutta huomattava merkitys on myös ortodoksisuudella, johon teleutit käännytettiin 1800-luvulla. Lähetyssaarnaajat loivat altailaisia varten kirjakielen, joka perustui kyrilliseen kirjaimistoon ja teleutin murteeseen. Vuonna 1922 kirjakielen pohjaksi päätettiin ottaa varsinaisaltain murre, mutta alkuperäinen kirjaimisto on pienin muutoksin edelleen käytössä.
Joie Chitwood

George Rice "Joie" Chitwood (14. huhtikuuta 1912 – 3. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja sekä liikemies. 
Chitwood aloitti kilpa-ajajan uransa vuonna 1934 ajamalla Dirt Track -kisoissa, josta eteni Yhdysvaltojen rata-autoiluun. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun seitsemän kertaa kausina 1940–1941 ja 1946–1950. Hän ajoi kolme kertaa viidenneksi saavuttaen 5 pistettä, joista yksi () on laskettu mukaan F1-tuloksiin. Chitwood oli viides vuoden 1950 kilpailussa, jossa hän jakoi sijoituksensa Tony Bettenhausenin kanssa saavuttaen yhden pisteen. Hän oli ensimmäinen Indy 500 -kilpailussa turvavyötä käyttänyt kuljettaja.
Chitwood kiersi neljäkymmentä vuotta Pohjois-Amerikkaa "Joie Chitwood Thrill Show"– taitoajoesityksensä kanssa. Chitwood teki vuonna 1978 maailmanennätyksen ajamalla Chevrolet Chevettellä 9 kilometriä kahdella pyörällä. Hänen jäätyään eläkkeelle, hänen poikansa jatkoivat esitystä nimellä "Joie Chitwood Chevy Thunder Show". Hänen pojanpoikansa Joie Chitwood Kolmas valittiin vuonna 2004 Indianapolis Motor Speedwayn toimitusjohtajaksi ja on toiminut myös Daytona International Speedwayn johtotehtävissä vuosina 2010-16.
Chitwood oli myös stuntmiehenä Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen stuntkohtauksensa oli elokuvassa "Surmanajaja". Vuonna 1973 hän sai esitettäväksi kohtauksen James Bond -elokuvasta "Elä ja anna toisten kuolla", jossa hän teki pienen stunt-miehen roolin.
Chitwood toimi myös autojen turvallisuuskonsulttina. Vuonna 1965 hän kertoi romuttaneensa yli 3 000 autoa tutkimustarkoituksissa.
Chitwood valittiin National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1993 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 2010.
Karmona

Karmona ("Carmona retusa", syn. "Carmona microphylla" tai "Ehretia buxifolia") on Oseaniasta kotoisin oleva lemmikkikasveihin kuuluva puuvartinen kasvi. Sitä tavataan viljeltynä ainakin Havaijilla. Karmona on myös bonsaiharrastuksessa suosittu laji. Sen lehdet muistuttavat puolukan lehtiä ja niissä on pieniä karvoja.
Rakkaus on murhaa

Rakkaus on murhaa on Anssi Kelan vuonna 2005 julkaisema kolmas sooloalbumi. Levyltä julkaistiin neljä singleä, ensimmäisenä ”Karhusaari”.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Eräänä päivänä tyhjä taivas

Eräänä päivänä tyhjä taivas on Tiina Raevaaran esikoisromaani, jonka on julkaissut kustannusyhtiö Teos vuonna 2008. Romaani oli Tiiliskivi-palkintoehdokkaana. 
Sisältö.
Romaani on arvosteluissa nähty vallankäytön ja inhimillisen pahuuden arvosteluna. Yksilön ei tarvitse kuitenkaan alistua, vaan hän voi omissa teoissaan valita toisin. Pahuus ja hyvyys syntyvät teoista.
Vastaanotto.
"Tähtivaeltajan" Toni Jerrman kiitti kirjaa, mutta katsoi, että lähitulevaisuuteen sijoittuvat jaksot ovat osoittelevia ja romaani voisi toimia vertauskuvallisena kertomuksena myös ilman niitä. Kiiltomato.netin Johanna Kähärin mukaan patriarkaalisuuteen liitetty pakkovalta ja naiseuteen liitetty lämpö ja myötätuntoisuus on kulunut ja liian yksinkertaistava asetelma.
Aukio (albumi)

Aukio on laulaja Anssi Kelan 9. syyskuuta 2009 julkaistu neljäs sooloalbumi. Tyyliltään "Aukio" on konseptialbumi, joka kertoo onnettomuuteen joutuvasta kaivosmiehestä. Kunnianhimoisesta ajatuksesta ja positiivisista arvioista huolimatta levy oli Kelan siihen astisen uran suurin kaupallinen pettymys.
Tuotanto.
Aikaisemmilla levyillä Kela on soittanut itse lähes kaikki soittimet, mutta tälle levylle otettiin mukaan keikoilla kiertävä bändi. Teeman laulajana kuullaan Erin Anttilaa. 
Julkaisu.
Levyn ensimmäisenä singlenä kesäkuun 2009 alussa julkaistiin ”Aamu”-niminen kappale. Levyn toinen single ”Kaivos” julkaistiin saman vuoden marraskuussa.
"Aukiosta" tuli Kelan siihen astisen uran suurin floppi. Sitä myytiin ainoastaan 4 000 kappaletta. Pettymys sai Kelan harkitsemaan jopa uransa lopettamista. Kaikesta huolimatta albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.
Arvostelut.
Levy sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvioita. "Dome.fin" Anssi Järvinen antoi levylle kolme tähteä ja piti konseptialbumia luonnollisena jatkeena Kelan kirjailijan uralle. Hän kuitenkin huomautti Kelan pyörivän musiikillisesti paikallaan. "Soundin" Pertti Ojala piti levyä vähintäänkin tyydyttävänä, mutta huomautti että ”Anssi Kelan suorasanaisen kertova sanoitustyyli kuluttaa laulut puhki jo parilla kuuntelulla jättämättä mielikuvitukselle pienintäkään elintilaa”. "Desibeli.netin" Heikki Väliniemi antoi levylle kolme ja puoli tähteä, kutsuen sitä riskiksi, ”jollaisia kansan syvät rivit tavoittavat menestyjät hyvin harvoin ottavat. Ehkä siksi se kuulostaakin niin raikkaalta.”
Kansitaide.
Albumin kannet on suunnitellut ja piirtänyt sarjakuvataiteilija Sami Makkonen ja valokuvat on ottanut Risto Vauras. 24-sivuisessa kansivihkossa jokainen levyn kappale on kuvitettu Makkosen tekemällä piirroksella.
Vattimeri

Vattimeri (, , , friisiksi "Waadsee" ; alasaksaksi "Wattensee") on vuorovesialue Pohjanmeren kaakkoisosassa. Se sijaitsee Luoteis-Euroopan mantereen ja Friiseinsaarten välissä muodostaen matalan vesialueen, jossa on vuorovesialankoja, kosteikkoja ja hietikoita. Sen biodiversiteetti on hyvin monipuolinen.
Vattimeren Saksaan ja Alankomaihin kuuluvat osat liitettiin vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon. Suojelualuetta laajennettiin vuonna 2014 Tanskan alueelle.
HMS Hermes (1811)

HMS Hermes oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1811 valmistunut Hermes-luokan 20-tykkinen kuudennen luokan alus. Alus tuhottiin vuonna 1814, jotta se ei joutuisi amerikkalaisten käsiin epäonnistuneen Fort Bowyeriin Mobile Pointissa Mobilen edustalla Alabamassa tehdyn hyökkäyksen jälkeen.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. tammikuuta 1810 Milfordin telakalta postilaivana, mutta luokan alukset luokiteltiin helmikuussa 1817 sluupeiksi. Köli laskettiin toukokuuta 1810. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1811 ja valmistui vielä samana vuonna 7. syyskuuta.
Palvelus.
Alus sen ensimmäisen päällikön kapteeni Philip Brownin alaisuudessa valtasi amerikkalaisen aluksen, jolla oli lastina Brestiin tarkoitettuja varusteita. Lisäksi se valtasi New Yorkista ja Baltimoresta saapuneet alukset. Aluksen ollessa vartiossa 24. syyskuuta lähellä Le Havrea, se valtasi takaisin Preussin lipun alla purjehtineen prikin "Anna Marian", joka oli matkalla Lissabonista Lontooseen. Valtaajat pääsivät kuitenkin pakenemaan Ranskan rannikolle.
Kova tuuli painoi 24. syyskuuta 1811 "Hermeksen" vartiopaikaltaan kohden Englannin rannikkoa. Lähellä Beachy Headiä alukselta havaittiin joukko englantilaisia aluksia, jotka olivat joutuneet ranskalaisen 14-tykkisen kaapparin "Le Monchen" ahdistelemaksi. Ilman "Hermeksen" puuttumista asiaan olisivat kaikki alukset joutuneet kaapparin uhreiksi. Taistelu päättyi ranskalaisen loggin tuhoon, kun se joutui törmäyksessä "Hermeksen" kölin ruhjomaksi.
Alus valtasi "HMS Elephantin" kanssa 28. joulukuuta 1811 amerikkalaisen kaapparin "Swordfishin".
"Hermes" ja "HMS Belle Poulle" valtasivat 30. huhtikuuta 1812 amerikkalaisen kaapparikuunari "Gipsyn", joka oli matkalla New Yorkista Bordeaux'hon arvokkaassa lastissa brittialusten pysäyttäessä sen Atlantilla kolmipäiväisen takaa-ajon päätteeksi.
Alus siirrettiin 1813 Etelä-Amerikan rannikolle. Sen päälliköksi määrättiin 1814 William Percy. Alus ajoi 15. syyskuuta 1814 karille Fort Bowyerin tykkien alla, jolloin aluksen päällikkö sytytti sen palamaan. Alus tuhoutui palossa korjauskelvottomaksi. Taistelun kuluessa aluksen miehistöstä kaatui 25 ja haavoittui 24 henkeä.
Amerie

Amerie Mi Marie Rogers Nicholson (s. 12. tammikuuta 1980 Fitchburg, Massachusetts) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä.
Hän syntyi afroamerikkalaiselle isälle ja korealaiselle äidille. Uransa aikana Amerie on saanut kaksi kertaa Grammy-ehdokkuuden.
Hollon saha

Hollon saha oli Lempäälässä 1880-luvun lopussa perustettu, kaikkien aikojen Suomen suurin sahalaitos. Hollonnokan niemellä, Kirkkojärven rannalla sijaitsevan sahan perustaja oli Antti Ahlström, joka toiminta muutettiin vuonna 1908 A. Ahlström Osakeyhtiöksi.
Saha käytti tehokkaasti hyväkseen alueen liikennemahdollisuuksia uittamalla puita Pyhäjärveltä, sekä Längelmävedeltä asti. Valmis sahatavara kuljetettiin yhtiön omaa kapearaiteista rataa pitkin valtion radan seisakkeelle, josta sen matka jatkui eteenpäin maailmalle. Sahalla toimi parhaimpina vuosina noin sata työntekijää ja heidän lapsiaan varten Lempäälään perustettiin Kuokkalan kansakoulu, sekä päiväkoti.
Vuosisadan alkuun osuneet huonot ulkomaan markkinat ja sahateollisuuden lama hiljensi myös Hollon sahan toimintaa. Ahlström siirsi samoihin aikoihin sahaustoimintaansa Itä-Suomeen ja luopui vuosina 1907-1916 Tampereen seudulla omistamistaan Niemen, Santalahden ja Hollon sahoista. Hollon saha lopetti toimintansa 1912 ja vuonna 1919 Lempäälän kunta osti Hollon maa-alueet ja saharakennukset. Entisestä sahan isännöitsijän talosta tehtiin lastenkoti mutta muut saharakennukset purettiin.
Sahan kapearaiteinen rautatie.
Sahan puukuljetuksia varten sahayhtiö rakensi vuonna 1898 750 mm raideleveydellä olevan kapearaiteisen rautatien, jota kutsuttiin nimellä "Pässi-paana". Noin 1 km pitkä rata kulki nykyisen kylätien (Nokkatie-Katepalintie) kohdalla Hollon sahalta Lempäälän rautatieaseman pohjoispuolelle. Sahan ja valtion ratojen yhtymäkohtaan perustettiin seisake, jonka nimeksi tuli myös Hollo. Rata oli toiminnassa vielä kesällä 1927. Veturina radalla oli ainakin Krauss 3717/1898, 0-4-0WT, joka siirtyi sahan toiminnan loputtua Varkauteen ja sieltä edelleen Jämsänkoskelle.
Polttopaikan rata.
Sahan jätteet poltettiin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa "Helvetti"-nimisessä polttopaikassa. Paikalle johti sahalta kapearaiteinen rata, jota pitkin työmiehet työnsivät jätevaunuja. Pohjoisen puoleisessa päässä rata nousi useita metrejä polttopaikan päälle, jossa paloi ikuinen tuli. Mäkeä, jonka laidalla polttopaikka oli, kutsutaan tästä syystä nimellä "Helvetinmäki".
Outi Alm

Outi Alm (s. 19. kesäkuuta 1963 Imatra) on suomalainen kirjailija. Alm valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja sairaanhoitajaksi 1986 Diakoniaopistosta. Alm oli 13-vuotiaana Suomen mestari pesäpallossa ja sai useita muitakin mitaleita. Alm oli urheilija vuoteen 1995 asti, jolloin sarjanousu kariutui. Siitä asti hän on kirjoittanut. Vuonna 1999 julkaistiin esikoisnovellikokoelma ja syksyllä 2001 ensimmäinen romaani. Alm sai Kaarlen palkinnon vuonna 2005.
Aiheesta muualla.
am linkki korjattu
Saad al-Hariri

Saad ed Deen Rafiq al-Hariri (, s. 18. huhtikuuta 1970 Riad, Saudi-Arabia) on libanonilais-saudiarabialainen liikemies ja poliitikko ja Libanonin pääministeri. Hän erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017. Hänet nimitettiin pääministeriksi muodostamaan hallitusta 22. lokakuuta 2020. Hän edustaa Tulevaisuusliike -puoluetta. 
Haririn johtama, Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian tukema hallitusrintama voitti kesäkuun 2009 parlamenttivaalit. Tämän jälkeen presidentti Michel Suleiman nimitti hänet pääministeriksi 27. kesäkuuta 2009. Hän seuraa tehtävässä liittolaistaan Fuad Sinioraa. Hariri on sunnimuslimi. 
Hallitusneuvottelut kestivät noin neljä kuukautta, ennen kuin Hariri sai muodostettua marraskuussa 2009 kansallisen yhtenäisyyden hallituksen omien tukijoidensa ja opposition kesken.
Haririn hallitus kaatui alkuvuodesta 2011 Rafik Haririn murhaa tutkivaan YK-tribunaaliin suhtautumisen vuoksi. Hizbollah vaati tuomioistuimesta irtisanoutumista, koska sen uskotaan syyttävän liikettä, ja veti ministerinsä hallituksesta 12. tammikuuta.
Al-Hariri erosi toistamiseen pääministerin tehtävästä 4. marraskuuta 2017 suorassa televisiolähetyksessä ja sanoi syyksi, että on olemassa salamurhan uhka. Al-Hariri matkusti Saudi-Arabiaan ja katosi.
Al-Hariri valittiin kolmannen kerran pääministeriksi toukokuussa 2018. Hän ilmoitti erostaan ja samalla hallituksen erosta lokakuussa 2019.
Haririn isä, pääministeri Rafik Hariri sai surmansa autopommi-iskussa 2005.
Herbert Read

Herbert Read (4. joulukuuta 1893 Muscoates, Englanti – 12. kesäkuuta 1968 Malton, Englanti) oli englantilainen taidefilosofi, kriitikko, filosofinen anarkisti ja taidehistorioitsija. Hän oli myös Edinburghin yliopiston professori, runoilija ja poliittinen ajattelija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on "Education Through Art" vuodelta 1943. Read tunnetaan myös kirjoittamistaan taidehistorian yleisteoksista. Readin käsittelyssä oli sosiologinen ja psykologinen ote. Hänelle läheisiä teoreetikkoja olivat Henri Bergson, Ernst Cassirer ja Martin Heidegger.
Read oli kiinnostunut modernista taiteesta ja kirjoitti modernin taiteen historian "Vuosisatamme maalaustaiteen historia" (suomeksi 1960, alkuteos "A Concise History of Modern Painting" 1959). Readin kiinnostuksen kohteena oli etenkin Henry Moore, mutta myös Hans Arp, Paul Gauguin ja Paul Klee, joista hän kirjoitti taidekirjoja.
Read puhui modernismin puolesta muissakin kirjoituksissaan "The Meaning of Art" (1931), "Art Now" (1933) ja "The Philosophy of Modern Art" (1952). Häntä kuitenkin epäilytti abstraktin ekspressionismin jälkeinen taidekehitys, kuten pop-taide.
Leila Ben Youssef

Leila Maryam Ben Youssef (s. 13. marraskuuta 1981 Sidney, Montana, Yhdysvallat) on tunisialainen seiväshyppääjä, joka kilpailee Yhdysvalloissa Stanfordin yleisurheiluseurassa. Hän voitti kultaa Vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Etiopiassa.
Elämäkerta.
Ben Youssef syntyi Yhdysvalloissa tohtori Lofti Ben-Youssefille ja Marie Therese Ben-Youssefille. Hänen isänsä on kotoisin Tunisiasta ja äiti Ranskasta. Tämän myötä Ben Youssefilla on kolmen maan kansalaisuudet, mutta päätti edustaa isänsä kotimaata Tunisiaa.
Hän opiskeli Sidney, Montanassa, jonka aikana Ben Youssef muun muassa voitti vuosina 1996–1998 AAU nuorten olympiamestaruuden seiväshypyssä. Hän edusti Tunisiaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, sijoittuen sijalle 17.
Kassel Huskies

Kassel Huskies on ammattilaisjääkiekkojoukkue, joka on perustettu Kasselissa, Hessenissä, Saksassa 1977. Se pelaa Saksan toisella sarjatasolla, DEL2:ssa. Joukkueen päävalmentaja toimii Rico Rossi ja kapteenina Hugo Boisvert. Sen tunnusvärit ovat valkoinen ja sininen. Huskiesin kotiareena on nimeltään Eissporthalle Kassel.
Pelaajat.
"(Tilanne 18. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Fjäderholmarna

Fjäderholmarna ("Höyhensaaret") on saariryhmä Tukholman edustalla. Lauttamatka Tukholmasta saarille kestää 20 minuuttia. Hallinnollisesti saaret kuuluvat Lidingön kuntaan.
Muuta.
Lars Olsson Smith aloitti vuonna 1879 Absolut Vodkan valmistuksen aluksi Tukholman keskustan lähellä, mutta laki sääti ettei siellä saanut myydä viinaa, joten Smith myi Absolut Vodkaa Fjäderholmarnalla, jonne kesäisin mentiin veneellä ja talvisin yleensä reellä.
Nivea

Nivea on maailmanlaajuinen ihon- ja vartalonhoidon tuotemerkki, jonka omistaa saksalainen yritys nimeltä Beiersdorf. Nivean tuotteisiin kuuluvat meikkituotteet, ihonhoitotuotteet kuten voiteet ja puhdistusaineet, 
deodorantit sekä hiustenhoitotuotteet.
Nivea-tuotemerkki valittiin vuonna 2009 viidennen kerran Reader’s Digestin (Suomessa Valitut Palat) tutkimuksessa luotetuimmaksi ihonhoitotuotemerkiksi Suomessa. Tuotemerkki valittiin myös kategoriavoittajaksi kaikissa muissa tutkimuksessa mukana olleissa Euroopan maissa .
Nivean historiaa.
Nivea Creme pohjautuu vuonna 1911 tehtyyn keksintöön nimeltään Eucerit. Isaac Lifschütz oli saanut kehitellyksi emulgaattorin, jonka avulla vaikuttava aine, vesi ja rasva pystyttiin yhdistämään stabiiliksi voidepohjaksi. Lifschütz nimesi uuden emulsiovoiteen Niveaksi sen värin mukaan, sillä adjektiivi "niveus/nivea/niveum" tarkoittaa latinaksi lumivalkoista. 1919 markkinoille tuli ensimmäinen Nivea-saippua. Vuosina 1920–30 tulivat Nivean hiuspohjan ja päänahan tuotteet, suosituimpana Nivea Hair Milk, jonka sanottiin tekevän hiuspohjalle sen, minkä Nivea Cream tekee iholle.
Vuodesta 1924 Nivea Creamia on myyty sinisissä metallipurkeissa, joiden kannessa on valkoinen Nivean logo.
1980-luvulla Euroopassa After Shave Balmia markkinoitiin miehille ensimmäisenä parranajon jälkeen käytettävänä tuotteena, joka ei alkoholittomuutensa vuoksi ärsyttänyt ihoa.
Vuonna 1991 markkinoille tulivat Nivean deodorantit, ja samalla vuosikymmenellä Nivea löysi tutkimuksissaan Q10-ainesosan, jolla huomattiin olevan suuri tehtävä kehon solujen energiatuotannossa. Kun Q10-ihonhoitotuotteiden teho ikääntymistä vastaan saatiin selville, Nivea toi markkinoille Nivea Visage Anti-Wrinkle Q10 -päivävoiteen, josta tulikin maailman eniten myyty ryppyvoide. Myöhemmin Nivea laajensi Q10-tuoteperhettään.
Vuonna 2006 Nivea loi uuden ikääntymistä torjuva tuotesarjan, nimeltään DNAge Anti-Aging Care System, jonka tarkoituksena on suojata yksittäisten ihosolujen DNA:ta ulkoisten tekijöiden aiheuttamilta vaurioilta sekä lisätä uusien terveiden ihosolujen muodostumista.
Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue

Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue on Saksan jalkapalloliiton hallinnoima kansallinen alle 21-vuotiaiden jalkapallojoukkue. Se on voittanut alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuosina 2009, 2017 ja 2021.
Lars Bak

Lars Ytting Bak (s. 16. tammikuuta 1980 Silkeborg, Tanska) on tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2001–2019. Hän on menestynyt lähinnä etappikilpailuissa.
Saavutuksia.
Lähde: Cycling Archives
Luxemburgin ympäriajo, etapin 1 voitto
Tanskan maantieajomestaruus
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailun ja etapin 1 voitto
Pariisi–Bourges, voitto
UCI Pro Tourin joukkueaika-ajo, Eindhoven, voitto Team CSC:n joukkueessa
Espanjan ympäriajo, etapin 1, joukkueaika-ajon voitto Team CSC:n joukkueessa
Tanskan aika-ajomestaruus
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa kolmas
Tour de Wallonie, etapin 5 voitto
Tanskan aika-ajomestaruus
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Tanskan aika-ajomestaruus
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20.
Eneco Tour, etapin 5 voitto
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, aika-ajossa 13.
Pariisi–Roubaix, viides
Italian ympäriajo, etapin 12 voitto
Olympialaiset, aika-ajossa 14:s
Grand Prix de Fourmies, voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen