tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroliiga-kausi 2006–2007

Euroliigakausi 2006-2007 oli seitsemäs ULEB-liiton järjestämä kansainvälinen koripalloturnaus. Edellisvuoden mestari oli CSKA Moskova ja Final Four pelattiin Athens Olympic Indoor Hallissa Ateenassa. 
Runkosarja.
Joukkueet jaettiin kolmeen kahdeksan joukkueen lohkoon, joiden viisi parasta pääsivät jatkoon. Jokainen joukkue pelasi kahdesti yhtä joukkuetta vastaan. Pelattiin 24. lokakuuta 2006 - 1. helmikuuta 2007.
Top 16.
Joukkueet jaettiin neljään neljän joukkueen lohkoon. Taas joukkueet pelasivat kahdesti toisiaan vastaan. Lohkojen kaksi parasta pääsivät jatkoon. Pelattiin 14. helmikuuta - 22. maaliskuuta 2007.
Puolivälierät.
Lohkojen ensimmäiset pelaavat toisen lohkon toisiksi sijoittuneita päin. Pelit pelattiin paras kolmesta-menetelmällä. Pelattiin 3. huhtikuuta - 12. huhtikuuta.
Final Four.
Pelit pelattiin kerrasta poikki-periaatteella. Semifinaalien voittajat etenivät loppuotteluun ja häviäjät pronssipeliin. Pelit pelattiin Ateenassa 4. toukokuuta - 6. toukokuuta.
Henkilökohtaiset tilastot.
Syötöt.
"* Eivät olleet tilastokelpoisia, koska heillä ei ollut tarvittavaa pelimäärää."
Kuosmala

Kuosmala on kylä Juvan kunnan lounaisosassa Etelä-Savossa. Kylä löytyy suurin piirtein Mikkelin ja Juvan kirkonkylän puolivälistä. 
Kuosmalassa toimi kevätlukukauden 2020 loppuun saakka luokka-asteiden 0–6 opetusta antanut kyläkoulu (Kuosmalan koulu). Oppilasmäärien vähentyessä Juvan kunnanvaltuusto päätti syksyllä 2018 lakkauttaa Kuosmalan koulun opetustoiminnan elokuusta 2020 lähtien. Samana syksynä kunta päätti laittaa koulukiinteistön myyntiin. 
Kuosmalan kyläkoulun oppilaaksiottamisalueen alakoululaiset ohjattiin syksystä 2020 lähtien Juvan yhtenäiskouluun Juvan kirkonkylään. Sinne valmistui vuoden 2021 alussa valmistui uusi päiväkodin, yhtenäiskodin, lukion ja liikuntahallin sisältämä koulukampusalue.
Kuosmalan aiempi kyläkauppa (Siikakosken kauppa) sulki ovensa 2010-luvun alkupuolella.
Vehmaa (Juva)

Vehmaa on kylä Juvalla Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee noin viisi kilometriä Juvan kirkonkylän keskustasta länteen Virtasalmentien varrella. 
Vehmaa on tunnettu Vehmaan kartanostaan, joka nykyään on nykyään erikoistunut luomuviljelyyn ja -maidontuotantoon. Kartanon pihapiirissä toimii palkittu englantilainen teehuone, Teahouse of Wehmais (). Lisäksi on Wehmais Deli&amp;Deco -myymälä. Aiemmin pihapiirissä oli myös Butiken på Landet -vaatemyymälä. 
Kylässä on ennen toiminut peruskoulu.
Asesulfaami K

Asesulfaamikalium eli asesulfaami K on kaloriton keinotekoinen makeutusaine. Se on 180–200 kertaa makeampi kuin sakkaroosi, yhtä makea kuin aspartaami, kolmasosan niin makeaa kuin sukraloosi ja puoliksi niin makea kuin sakariini. Aineen elintarvikelisäainekoodi on E950, ja sitä käytetään usein keinotekoisesti makeutetuissa virvoitusjuomissa. Aineen makeuden havaitsi vahingossa saksalainen kemisti Karl Clauß vuonna 1967.
Löytyminen.
Asesulfaamikalium löydettiin vuonna 1967 vahingossa. Karl Clauss sekä Harald Jensen käsittelivät toista vastaavaa ainetta (5,6-dimetyyli-1,2,3-oksatiatsin-4 (3H)-oni-2,2-dioksidi) Hoechst AG:n kemianlaitoksella. Koetta suorittaessa Karl osui sormellaan syntyneeseen yhdisteeseen, minkä jälkeen hän käänsi kirjan sivua lipaisten sormea, jolla oli ainetta koskenut, ja tämän yhteydessä maistoi makean vivahteen kielellään. Aine patentoitiin vuonna 1975. 
Historia.
Vuonna 2003 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) hyväksyi asesulfaami K:n yleisenä makeutusaineena ja arominvahventeena ruoassa, paitsi lihassa ja siipikarjassa tietyin käyttöehdoin, sekä vuonna 2020 kalorittomana (eng. non-nutritive) makeutusaineena ruoan käytössä. Asesulfaami K:ta on myyty brändinimillä Sunett ja Sweet One. 
Vuonna 1988 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) hyväksyi asesulfaami K:n käytön tietyissä ruoka- ja juomakategorioissa. Pari vuotta myöhemmin, vuonna 1990, Maailman terveysjärjestö (WHO), Yk:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) ja JECFA (Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives) antoivat asesulfaami K:lle elintarvikelisäaineen merkinnän makutehosteena ja makeutusaineena.
Makeutusaine Sunett valmistetaan Saksassa, ja se kuuluu yhdysvaltalaiselle kemianteollisuusyritykselle Celaneselle. Makeutusaine Sweet Onen omistaa Stadt Holdings Corporation.
Rakenne ja ominaisuudet.
Asesulfaamikalium on hajutonta valkoista kiteistä jauhetta. Se liukenee hyvin veteen ja pienissä määrin etanoliin. Se on stabiili ja termisesti erityisen kestävä. Sitä käytetään lisäaineena esimerkiksi kevytelintarvikkeissa, koska sen avulla saadaan tuotteeseen sokerin kaltainen makea maku. Aineen hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti eli ADI-arvo on 9 mg/kg/vrk.
Asesulfaamikaliumilla on hyvä säilyvyysaika. Koska yhdiste kestää hyvin lämpöä, se soveltuu erinomaisesti ruoanlaittoon ja leivontaan.
Verrattaessa aspartaamiin, asesulfaami K on stabiili kuumissa sekä kohtalaisen happamissa tai emäksisissä olosuhteissa. Tämän ansiosta sitä voidaan käyttää elintarvikelisäaineena.
Käyttö ja terveysriskit.
Asesulfaamikaliumia käytetään yleensä yhdessä muiden keinotekoisten makeutusaineiden kanssa, jotta sille ominainen kitkerä jälkimaku ei dominoisi tuotteen makua. Asesulfaami K:n tyypillisimmät käyttökohteet ovat sokerin korvaaminen esimerkiksi salaatinkastikkeissa, maitotuotteissa, virvoitusjuomissa sekä makeisissa. 
Asesulfaami K on julistettu turvalliseksi makeutusaineeksi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin, jossa elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) on tehnyt sillä yli 90 tutkimusta.
Piikkimakrillit

Piikkimakrillit (Carangidae) on heimo piikkimakrillikalojen lahkossa. Piikkimakrillit käsittää 148 lajia 30:ssä suvussa. Suurin osa lajeista elää merivedessä, harvat murtovedessä. Piikkimakrilleja tavataan sekä Atlantilla, Tyynellämerellä että Intian valtamerellä. Ne ovat nopeasti uivia saalistajia. Piikkimakrillit ovat tärkeitä saaliskaloja sekä ammatti- että urheilukalastajille. Heimon suurin laji on jättipiikkimakrilli ("Caranx ignobilis"), joka saavuttaa 1,7 metrin pituuden; suurin osa lajeista on kuitenkin 25-100 cm pitkiä.
Alaheimot.
Piikkimakrillien heimoon kuuluu FishBasen mukaan neljä alaheimoa.
Etelänkalkkunasarvekas

Etelänkalkkunasarvekas ("Bucorvus leadbeateri") on sarvekkaiden heimoon kuuluva lintu sekä suurin sarvekas. Se liikkuu lähes yksinomaan maassa.
Koko ja ulkonäkö.
Etelänkalkkunasarvekas on suuri lintu, se kasvaa pituudeltaan 90–130 cm pitkäksi. Koiras painaa 3,5–6,2 kg ja naaras painaa 2,2–4,6 kg. Koiras on naarasta suurempi. Höyhenpuku on lähes kaikkialta musta. Siipien kärkien suuret sulat ovat valkoisia. Silmien ympärystö ja kurkun alue ovat paljaita. Ne ovat punaisia, mutta naarailla punaisessa nahassa on sinisiä alueita.
Elinalueet.
Etelänkalkkunasarvekasta tavataan päiväntasaajan eteläpuolisessa Afrikassa.
Elinympäristö.
Etelänkalkkunasarvekkaat elävät metsäisillä mailla, savanneilla ja ruohikkoisilla alueilla. Niitä on tavattu korkeimmillaan kolmen kilometrin korkeudessa.
Ravinto.
Etelänkalkkunasarvekkaat ovat lihansyöjiä. Ne pyydystävät lähes jatkuvasti pieniä eläimiä, kuten hyönteisiä, heinäsirkkoja, kovakuoriaisia, skorpioneja ja termiittejä. Kuivan kauden aikana ne syövät etanoita, sammakoita ja konnia. Joskus etelänkalkkunasarvekkaat syövät suurempia saaliita kuten käärmeitä, liskoja, rottia, jäniksiä, oravia ja kilpikonnia. Ne saattavat syödä myös haaskoja, hedelmiä ja siemeniä.
Käyttäytyminen.
Etelänkalkkunasarvekkaat orsivat puissa. Ne elävät enintään kahdeksan linnun ryhmissä. Alue voi olla 100 km²:n kokoinen.
Lisääntyminen.
Pesät ovat reikiä puissa tai kalliojyrkänteellä. Ne on vuorattu kuivilla lehdillä. Sisäänkäyntiä ei ole muurattu kiinni kuten sarvinokilla. Naarat munivat 1–3 munaa, joita ne hautovat 37–43 päivää. Poikaset ovat aluksi vaaleanpunaisia, mutta ne muuttuvat mustiksi kolmen päivän kuluessa. Nuoret linnut varttuvat lentokykyisiksi noin 85 päivässä. Ne saavuttavat sukukypsyyden neljän–kuuden vuoden iässä.
Uhanalaisuus.
Etelänkalkkunasarvekas luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi. Syynä tähän on sopivien elinympäristöjen nopea väheneminen eteläisessä Afrikassa.
Progress (tutkimusasema)

Progress () on Venäjän (aiemmin Neuvostoliitto) omistama tutkimusasema Antarktiksella Prydzinlahden rannikolla.
Asema perustettiin 1. huhtikuuta 1988, mutta siirrettiin muualle 26. helmikuuta 1989. Asema oli tyhjillään vuosien 2000 ja 2003 välisen ajan. Asemalle mahtuu 77 työntekijää kesällä, mutta 20 talvella ja se sijaitsee 64 metrin korkeudella merenpinnan tasosta.
4. lokakuuta 2008 asemalla riehui tulipalo, joka aiheutti yhden ihmisen kuoleman, kahdelle ihmiselle vammoja ja vahinkoa aseman laitteistolle – esimerkiksi radiolaitteet tuhoutuivat, eivätkä aseman työntekijät voineet siksi kertoa tapahtuneesta Venäjän viranomaisille neljään päivään. Tulipalossa tuhoutui myös eräs vuonna 1991 rakennettu kaksikerroksinen rakennus. Loukkaantuneet vietiin lähes kahden kilometrin päässä sijaitsevalle kiinalaiselle Zhongshanin tutkimusasemalle.
Pyövelitkin kuolevat

Pyövelitkin kuolevat ("Hangmen Also Die!") on Fritz Langin ohjaama toiseen maailmansotaan sijoittuva yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Sen käsikirjoitti John Wexley Langin ja Bertolt Brechtin tarinan pohjalta. Elokuvan keskeisimmissä rooleissa ovat Hans Heinrich von Twardowski, Brian Donlevy, Walter Brennan ja Anna Lee. "Pyövelitkin kuolevat" perustuu löyhästi Böömin ja Määrin protektoraatin käskynhaltijan Reinhard Heydrichin murhaan.
Tuotanto ja vastaanotto.
Heydrichin murhan jälkeen Lang ja Brecht alkoivat suunnitella aiheeseen liittyvää fiktiivistä elokuvaa vuonna 1942. Brecht ei puhunut englantia, joten saksaa osaava John Wexley palkattiin auttamaan käsikirjoituksen kirjoittamisessa. Brechtin ja Wexleyn yhteistyöstä muodostui ongelmallinen, sillä heistä tuli toistensa kilpailijoita. Brecht kertoi Wexleylle ideoitaan saksaksi, ja Wexley saneli ne eteenpäin lisäten omia ajatuksiaan.
Elokuvan kuvakset alkoivat lokakuussa 1942. Langin ja Brechtin suhde oli tässä vaiheessa muuttunut heikoksi, ja Brechtin mukaan ensimmäinen kuvattu kohtaus oli sellainen, jonka sekä hän että Wexley olivat hylänneet. Praha lavastettiin General Service Studion tiloihin sota-ajan rajoitetulla pienellä budjetilla.
Jälkituotannon aikana Lang haukkui Anna Leen roolisuoritusta. Lang oli ottanut Leen jo kuvausten aikana silmätikukseen.
Vaikka elokuvan tuotannossa oli vaikeutensa, "Pyövelitkin kuolevat" sai posiitivisen vastaanoton sekä yleisöltä että pääsääntöisesti myös kriitikoilta. Elokuva oli ehdokkaana kahteen Oscar-palkintoon, kun Hanns Eisler oli ehdolla parhaasta musiikista draama- tai komediaelokuvaan ja Jack Whitney parhaasta äänityksestä.
Rusovatsalehvi

Rusovatsalehvi ("Chloropsis hardwickii") on Etelä- Kaakkois- ja Itä-Aasiassa tavattava irenoihin kuuluva varpuslintu. 
Koko ja ulkonäkö.
Rusovatsalehvi on kooltaan noin 19–21 cm. Rusovatsalehvikoiras on selästään ja päästään vihreä. Päässä on kurkusta silmiin ulottuva sinisenmusta alue. Nokasta lähtee kirkkaamman sininen alaspäin kaartuva juova. Vatsa on rusehtavan keltainen. Siiven reunat ovat violetinsiniset. Naaraalta puuttuu pään musta väri. Rusovatsalehvi on heimonsa ainoa laji, jonka vatsa on keltainen.
Elinympäristö.
Rusovatsalehvin levinneisyys ulottuu Intiasta Kiinaan. Laji elää ikivihreissä vuoristometsissä aina 2 000 metrin korkeuteen.
Elintavat.
Lajilla on tapana laulaa korkealla puissa, erityisesti aikaisin aamulla ja illalla juuri ennen hämäränaikaa. Pesänsä laji rakentaa muiden lehvien tavoin korkealle puuhun. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä, hedelmiä ja kasvien mettä.
Kissahait

Kissahait (Scyliorhinidae) on luomihaikalojen lahkoon kuuluva rustokalaheimo. Kissahait käsittää 147 lajia 16 suvussa. Suurin osa kissahailajeista on 60–70 cm pitkiä, mutta "Apristurus gibbosus" saattaa kasvaa jopa neljä metriä pitkäksi.
Piikkihaikalat

Piikkihaikalat (Squaliformes) on yksi leveäsuisiin kuuluvista rustokalojen lahkoista. Se on jaettu kuuteen heimoon, joissa on yhteensä noin 80 lajia. Ryhmän kaloja ovat muiden muassa piikkihai, leikkurihai ja holkeri.
Monet lahkon kaloista elävät syvissä vesissä.
Seeprasarvihai

Seeprasarvihai ("Heterodontus zebra") on itäisessä Aasiassa ja luoteisessa Australiassa elävä sarvihaikalojen lahkon rustokalalaji. Seeprasarvihai kasvaa noin 120 cm pitkäksi.
Bookabooka

Bookabooka oli suomalainen kirjojen vuokraamiseen erikoistunut palvelu, joka perustettiin syksyllä 2008. Palvelun avulla esimerkiksi opiskelijat voivat saada käyttöönsä kurssikirjoja. Palvelu julkaisi kirjojen omistajien vuokratarjouksia ja välitti tarjoajan ja kiinnostuneen vuokraajan yhteystiedot toisilleen 0,95 euron korvausta vastaan. Muista yksityiskohdista sopiminen jäi yksityishenkilöiden väliseksi.
Muutaman kuukauden toiminnan jälkeen Tekijänoikeuden tiedotus- ja valvontakeskus ry lähestyi palvelun ylläpitäjää kehottaen sulkemaan palvelun vuokraamiseen liittyvät osuudet Bookabookan verkkosivustoilta perjantaihin 24. huhtikuuta 2009 mennessä. Järjestö piti vuokrauspalvelua tekijänoikeuslain vastaisena. Järjestön näkemyksen mukaan yksittäisenkin vuokrattavan kirjan kustantajilta, kirjoittajilta, kirjoissa olevien kuvien oikeudenomistajilta sekä kääntäjiltä pitäisi aina erikseen hankkia lupa kirjan vuokraamiseen. TTVK:n mukaan tekijällä, eikä siis kirjan omistajalla, on oikeus määrätä esimerkiksi teoksensa vuokraamisesta ja lainaamisesta palvelun mahdollistamalla tavalla. 
Bookabooka ilmoitti 10. syyskuuta 2009 aloittavansa neuvottelut tekijänoikeusjärjestöjen kanssa ratkaisun löytämiseksi ja keskeyttävänsä vuokraustoiminnan siihen asti. Neuvottelut eivät kuitenkaan johtaneet tuloksiin, ja 25. syyskuuta 2009 Bookabooka ilmoitti lopettaneensa kirjojen vuokraustoiminnan.
Vuokraustoiminnasta tehtiin eduskunnassa kirjallinen kysymys, johon kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallin vastasi 20. lokakuuta 2009, että ”Tekijänoikeus ei ulotu kahden yksityishenkilön väliseen teoskappaleen vuokraamiseen. Vuokraamiseen johtavan kontaktin pitää kuitenkin syntyä muulla tavalla kuin siten, että ulkopuolinen tarjoaa tällaisen palvelun tai vuokralle antaja itse julkisesti tarjoaa teoskappaleen yleisölle vuokrattavaksi. Nykyinen laki sallii kahden yksityishenkilön välisen teoskappaleen vuokraamisen. Laki sallii myös Euroopan talousalueella tekijän luvalla levitykseen saatettujen teoskappaleiden edelleen myymisen. Sen sijaan yleisölle suunnatun vuokrauspalvelun tarjoajan tulee hankkia tarvittavat luvat joko suoraan oikeudenhaltijoilta tai taholta, joka yksittäisten oikeudenhaltijoiden puolesta myöntää lupia teoskappaleiden vuokraamiseen.”
Syksyllä 2013 Bookabooka ilmoitti lopettavansa toimintansa kokonaan.
828 Naval Air Squadron

828 Naval Air Squadron (828 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue. Se perustettiin syyskuussa 1940. Laivue osallistui moniin taisteluihin toisessa maailmansodassa. Niihin kuului hyökkäys taistelulaiva Tirpitziä vastaan.
Palvelus.
Laivue perustettiin 15. syyskuuta 1940 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan yhdeksän Fairey Albacorea. Laivue siirrettiin lokakuussa RNAS St. Merryniin ja edelleen 18. marraskuuta RNAS Campbeltowniin, jossa laivueen koulutus saatettiin päätökseen. Laivue liitettiin osaksi rannikkolennostoa.
Laivue palveli hetken aikaa RNAS Hatstonissa ja RNAS Sumburghissa, kunnes se siirrettiin 2. heinäkuuta 1941 "HMS Victoriousille". Laivue suoritti hyökkäyksen Kirkkoniemeen, jossa se menetti viisi koneistaan. Laivue täydennettiin RNAS Crailissa ennen 26. syyskuuta tapahtunutaa siirtoa "HMS Argukselle". Laivue suojasi saattuetta Gibraltarille ennen siirtymistä "HMS Ark Royalille" suojaamaan Maltan saattueita. Laivueen koneet lensivät 18. lokakuuta Maltalle Hal Fariin.
Laivueen 14 konetta toimivat Maltalta, mistä se hyökkäsi vihollisen Sisilian ja Pohjois-Afrikan välisiä saattueita vastaan. Laivue muodosti yhdessä 830 laivueen kanssa Naval Air Squadron Maltan. Maltan pommitusten vuoksi laivueella oli toisinaan täydennyksistä huolimatta ainoastaan pari koneista lentokykyisinä. Laivueeseen liitettiin 830 laivueen ja osa 826 laivueen koneista ennen kuin se itse liitettiin toukokuussa 1943 821 laivueeseen hyökkäämään Pantellarian lentotukikohtaan.
Laivue siirrettiin 28. kesäkuuta 1943 Monastiriin Tunisiaan sukellusveneiden torjuntaan, kunnes se palasi Hal Fariin lakkautettavaksi 1. syyskuuta 1943.
Laivue perustettiin uudelleen 1. maaliskuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda Mk II:sta. Laivue liitettiin osaksi 2. Laivaston torpedopommittajalennostoa ja siirrettiin elokuussa "HMS Implacablelle". Laivue siirrettiin myöhemmin elokuussa "HMS Formidablelle", jonka mukana laivue otti osaa operaatio Goodwoodiin hyökkäykseen taistelulaiva Tirpitziä vastaan. Hyökkäyksestä palattuaan laivue palasi "HMS Implacablelle" ja pitäen tukikohtanaan RNAS Hatstonia se suoritti Norjan rannikolla merenkulun häirintää. Laivueen vahvuus nostettiin 21 koneeseen liittämällä 841 laivue siihen.
Laivueen kalusto vaihdettiin tammikuussa 1945 Grumman Avengereiksi ja lentue siirrettiin kuukauden lopulla saattuetukialus "HMS Trumpeterille". Laivue siirrettiin 13. maaliskuuta "HMS Implacablelle" siirtyäkseen Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Laivueen vahvuus laskettiin kuitenkin kesäkuussa 15 koneeseen ja se liitettiin osaksi kahdeksatta tukialuslentorykmenttiä. Laivue osallistui hyökkäykseen Trukille, Karoliineille ja myöhemmin Japanin kotisaarille. Tukialus laivueineen siirrettiin Australiaan sodan jälkeen. Laivue lakkautettiin kesäkuussa 1946.
805 Naval Air Squadron

805 Naval Air Squadron (805 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue toisessa maailmansodassa. Laivue siirrettiin sodan jälkeen Australian laivaston ilmavoimille, jossa se palveli vuoden 2008 kesäkuuhun kalustonaan Kaman SH-2G Super Seasprite helikopterit.
Palvelus.
Laivue perustettiin 5. toukokuuta 1940 RNAS Donibristlessä. Laivueen kalustona olivat Blackburn Roc hävittäjät ja se perustettiin Norjan operaatioihin, mutta niiden käyttösuunnitelma hylättiin ja laivue lakkautettiin 13. toukokuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 1. tammikuuta 1941 RAF Akrotirilla Kyproksella. Laivueeseen perustettiin osasto RAF Aboukirissa Pohjois-Afrikassa. Laivueen kalustona oli 12 lentokonetta, joista pääosa oli Fairey Fulmareita ja niiden lisäksi muutama Buffalo. Laivueesta siirrettiin lentueet "HMS Illustriousille" ja "HMS Eaglelle" ennen Kreetan taisteluiden alkamista. Pääosa laivueesta toimi kuitenkin Malemen lentokentällä Kreetalla vahvistettuna muutamalla Gloster Sea Gladiatorilla. Kreetalta laivue siirrettiin RNAS Dekheilaan, jossa sen kalustoon lisättiin Hawker Hurricane -koneita. Laivueen kalusto vaihdettiin heinäkuussa 1941 kahteentoista Grumman Martlettiin ja se siirrettiin toimimaan Royal Air Forcen alaisuudessa Pohjois-Afrikan taisteluiden tukemiseksi. Taisteluiden laantuessa laivue siirrettiin elokuussa 1942 Suezin kanavan alueelle suojaamaan merenkulku alueella. Laivue lakkautettiin 10. tammikuuta 1943 Keniassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 25 Supermarine Seafire L.III, jotka kuitenkin pian vaihdettiin uudempaan XV malliin. Laivue oli palveluksessa supistetussa vahvuudessa sodan jälkeen, kunnes lakkautettiin 1948.
Australian laivastossa.
Laivue perustettiin uudelleen 28. elokuuta 1948 RNAS Eglingtonissa Australian laivaston ensimmäisenä hävittäjälaivueena. Laivueen kalustona oli kolmetoista Fairey Sea Fury FB.11 hävittäjää. Laivue liitettiin helmikuussa 1949 HMAS "Sydneyn" 20. tukialuslentorykmenttiin, jonka mukana se matkasi Australiaan. Talvella 1951-1952 laivue oli aluksen mukana Korean vesillä ja lokakuussa 1952 laivue osallistui atomipommikokeisiin Monte Bellossa. Laivue palveli hetken "HMAS Vengeancella" 1953-1954 ennen paluutaan "Sydneylle". Laivue lakkautettiin 26. maaliskuuta 1958 Nowrassa.
Laivue perustettiin uudelleen 31. maaliskuuta 1958 Nowrassa jokasään hävittäjälaivueena kalustonaan kuusi Sea Venom FAW.53 koneet. Laivue siirrettiin lokakuussa "HMAS Melbournelle". Laivueelle siirrettiin 1. joulukuuta lakkautetun 808 laivueen tehtävät. Laivue sulautettiin 724 laivueeseen 30. kesäkuuta 1963 lakaten olemasta.
Laivue perustettiin uudelleen 10. tammikuuta 1968 Nowrassa kalustonaan Skyhawkit. Se nimettiin VC-724:ksi. Laivue lakkautettiin 2. heinäkuuta 1982.
Laivue perustettiin 28. helmikuuta 2001 neljännen ja viimeisen kerran Australian laivastossa taisteluhelikopterilaivueena kalustonaan yksitoista Kaman SH-2G(A) Super Seasprite -helikopteria. Helikopteriprojektin päättyessä maaliskuussa 2008 laivue lakkautettiin 26. kesäkuuta.
806 Naval Air Squadron

806 Naval Air Squadron (806 NAS) oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1940 RNAS Worthy Downissa. Laivueen kalustona oli kahdeksan Blackburn Skuaa ja neljä Blackburn Roc konetta. Laivue siirrettiin 28. maaliskuuta RNAS Hatstoniin ja osallistui hyökkäykseen Bergeniin ennen kuin siirrettiin etelä rannikolle suojaamaan Dunkerquen evakuointia. Osa laivueesta sijoitettiin RNAS Detlingiin.
Laivueen käyttämät Blackburn Roc koneet korvattiin Fairey Fulmareilla ja laivue siirrettiin kesäkuussa "HMS Illustriousille", jolloin myös Blackburn Skuat vaihdettiin Fairey Fulmareihin. Laivueeseen liitettiin Gloster Sea Gladiatoreita ennen purjehdusta Välimerelle, jossa laivue sijoitettiin välillä maihin Dekheilaan suojaamaan maajoukkoja.
Laivue osallistui Kreetan evakuointien suojaamiseen, minkä jälkeen se sijoitettiin maalis-toukokuuksi 1941 "HMS Formidablelle". Laivue lensi kesän 1941 Hawker Hurricaneilla osana laivaston ilmavoimia Pohjois-Afrikassa ennen kuin se jälleen varustettiin marraskuussa Fairey Fulmareilla ja siirrettiin maaliskuun lopulla 1942 Ceylonille.
Laivue jaettiin kahteen lentueeseen, joista A lentue varustettiin Grumman Martleteilla ja B lentue Fairey Fulmareilla. Laivue sijoitettiin toukokuussa "HMS Illustriousille". A lentue lakkautettiin "HMS Indomitablen" vaurioiduttua 12. elokuuta operaatio Pedestalissa. B lentue jäi edustamaan laivuetta ennen kuin se liitettiin 18. tammikuuta 1943 803 laivueeseen Itä-Afrikassa.
Laivue perustettiin uudelleen 1. elokuuta 1945 RNAS Machrihanishissa kalustonaan 12 Supermarine Seafire III -konetta. Laivueen koneet korvattiin myöhemmin uudemmalla XV mallilla. Laivue lakkautettiin 1947.
Taylor Dooley

Taylor Marie Dooley (s. 26. helmikuuta 1993) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi pääroolistaan Lavagirlina elokuvassa "The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3-D".
Biografia.
Varhaisvaiheet.
Dooley syntyi Grosse Pointessa, Michiganissa. Hänellä on pikkuveli nimeltään Drew. Dooley on syntyperältään isänsä puolelta irlantilainen, saksalainen, englantilainen ja sioux-intiaani sekä äitinsä puolelta belgialainen, saksalainen ja englantilainen. Dooley kasvoi Glendalen kaupungissa, Arizonassa, jonne hänen perheensä muutti hänen ollessaan kuuden. Hän aloitti näyttelemisen ja tanssin koulussa "Phoenix Theater's Performance Troop", ja pian hän alkoi tehdä pieniä mainoksia.
Ura.
Dooleyt muuttivat Kaliforniaan ja vuonna 2005 valmistui hänen ensielokuvansa, fantasiaelokuva nimeltä "The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3-D". Dooley esitti pääosassa tyttöä nimeltä Lavagirl. Hän on myös näyttäytynyt elokuvissa "Whitepaddy", "Apology" sekä "Monster Night". Vuonna 2008 hän esiintyi vieraana televisiosarjassa "House". Dooley on mukana vuonna 2009 kuvattavassa elokuvassa "Alyson Stoner Project".
Parhaimmat kampanjalaulut

Parhaimmat kampanjalaulut on lastenmusiikkiyhtyeen Pellekaija Pumin vuonna 2003 julkaistu studiolevy.
Kappaleluettelo.
Sävel ja sanat Pekka Tonttila, paitsi 'Turvallista joulua' sävel Pekka Tonttila, sanat Pekka ja Tuula Tonttila.
Allegro (ohjelmointi)

Allegro on ohjelmakirjasto, joka sisältää erityisesti tuen 2D-grafiikan tekemiseen ohjelmistoon. Grafiikkaohjelmistojen lisäksi Allegro sisältää muun muassa funktiota äänen ja käyttöjärjestelmä yhteensovittamiseen ohjelmistoon. Kirjastoa käytetäänkin paljon pelien ohjelmoinnissa. Koko ohjelmointikirjasto on vapaasti kenen tahansa käytettävissä "Vapaa ohjelmisto" -lisenssillä. Kirjasto on kirjoitettu C-kielellä, mutta se on sovellettu sekä C- että C++-kielille.
Kirjaston kehittämisen aloitti Shawn Hardgreaves 1990-luvun alussa, jolloin ensimmäisenä kohteena oli Atari-peliympäristö.
Töyhtösarvihai

Töyhtösarvihai ("Heterodontus galeatus") on sarvihaiden heimoon kuuluva rustokalalaji, joka elää Australian itärannikolla Queenslandissa ja Uudessa Etelä-Walesissa. 
Töyhtösarvihai on tavallisesti noin 122 senttimetrin mittainen ja voi maksimissaan kasvaa hieman yli 1,5 metrin mittaiseksi. Kalalla on luonteenomaiset vahvat harjanteet päässä silmien yläpuolella. Laji on elinvoimainen.
Partahait

Partahait (Orectolobidae) on partahaikalojen lahkoon kuuluva Indopasifisen merialueen kalaheimo. Partahait jaetaan kolmeen sukuun, joista tunnetaan yhteensä 11 lajia. Suurin lajeista on täpläpartahai ("Orectolobus maculatus"), joka kasvaa yli kolmen metrin pituiseksi.
Saksanampiainen

Saksanampiainen ("Vespula germanica") on laji ampiaisten heimossa ja Vespinae-alaheimossa. Se on monilla alueilla tunnettu vieraslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Saksanampiainen on noin 13 millimetriä pitkä ja väritykseltään keltaisen ja mustankirjava. Ulkoisesti laji muistuttaa hyvin paljon yleisempää piha-ampiaista eli yleistä ampiaista ("Vespula vulgaris"), mutta lajit on helppo erottaa pään etuosan kuviosta, joka saksanampiaisella muodostuu kolmesta erillisestä mustasta pisteestä. Lisäksi verkkosilmän etuosaa kohti ulottuva kieleke on kokonaan keltainen.
Levinneisyys.
Alkujaan Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta kotoisin oleva ampiaislaji, joka on ihmisen mukana levinnyt laajalti muun muassa Australiaan ja Amerikkoihin. Myös Suomessa saksanampiainen on tulokaslaji. Sen on todettu pesineen manner-Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2005, joskin lajin arvellaan eläneen vakituisesti Ahvenanmaalla jo tätä aikaisemmin. Lajia tavataan toistaiseksi vasta Lounais- ja Etelä-Suomessa, mutta kesällä 2010 Aurajoen rannan ampiaispyydyksissä sitä oli jo ampiaisista toiseksi eniten.
Elintavat.
Täysikasvuiset ampiaiset elävät kukkien medellä, mutta saalistavat myös muita hyönteisiä, etenkin toukkiensa ravinnoksi. Muiden ampiaislajien tapaan vain kuningattaret talvehtivat muiden yksilöiden kuollessa viimeistään ensimmäisten syyspakkasten myötä. Talvehtiakseen kuningatar jättää pesän ja hakeutuu johonkin paikkaan. Saksanampiainen on tunnettu kookkaista, pallomaisista pesistään. On jopa sanottu, että pesanto on erikoinen, kuin tatti väärinpäin, ja aivan eri värinen kuin suomalaisilla ampiaisilla. Alueilla, joilla talvi ei tuhoa yhdyskuntaa, pesää saatetaan asuttaa useita vuosia ja siihen saattaa kuulua useita kymmeniä tuhansia yksilöitä. Tällaisen pesän häiritseminen voi olla koloniaa puolustavien yksilöiden suuren määrän vuoksi hengenvaarallista, mikä on luonut saksanampiaiselle maineen ”tappaja-ampiaisena”, vaikka itse ampiainen ei ole tavallista ampiaista vaarallisempi. Pohjoisempana pesän halkaisija on 20–30 cm, ja tavalliseen yhdyskuntaan kuuluu noin 3 000 yksilöä.
Christa Speck

Christa Speck (1. elokuuta 1942 Danzig, Saksa – 22. maaliskuuta 2013 Los Angeles, Yhdysvallat) oli saksalainen valokuvamalli, näyttelijä ja Playboy-tyttö.
Speck oli Playboyn syyskuun 1961 "Playmate of the Month" ja kaikkien aikojen kolmas Playmate of the Year vuonna 1962.
Speck työskenteli ennen Playboyta pankissa. Hän meni vuonna 1965 naimisiin lastenohjelmien tuottaja Marty Krofftin kanssa, jonka kanssa sai tyttäret Deanna, Kristina ja Kendra.
Argeadien hallitsijasuku

Argeadien hallitsijasuku hallitsi antiikin Makedoniaa noin 700-luvulta eaa. 300-luvun eaa. loppuun saakka. Hallitsijasuvun merkittävimpiä jäseniä on Aleksanteri Suuri, joka hallitsi 336–323 eaa. 
Argeadit väittivät polveutuvansa legendaarisesta Herakleesta, Argoksen Temenidien hallitsijasuvun kautta.
Gretchen Wilson

Gretchen Frances Wilson (s. 26. kesäkuuta 1973 Pocahontas Illinois) on yhdysvaltalainen countrylaulaja, joka voitti arvostetun Grammy-palkinnon vuoden 2004 singlestään "Redneck Woman". Hänen debyyttialbuminsa oli vuonna 2004 julkaistu "Here for the Party".
Elämäkerta.
Nuoruus.
Wilson on kotoisin Illinoisin osavaltion Pocahontasin kaupungista. Hänet kasvatti äiti isän jätettyä perheen tytön ollessa vasta kaksivuotias. Wilsonin perhe oli köyhä, ja hän jätti koulunkäyntinsä kahdeksannella luokalla ja alkoi 14-vuotiaasta lähtien työskennellä ravintoloissa yhdessä äitinsä kanssa. Vuonna 1996 hän muutti Nashvilleen, missä hän kiersi yökerhoissa laulamassa ja työskenteli baareissa. 
Ura.
Vuonna 2003 Wilson onnistui saamaan levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa ja teki debyyttinsä vuonna 2004 albumilla "Here for the Party". Hänen albumilta julkaisemansa single, osittain hänen omaan elämäänsä perustuva "Redneck Woman" toi Wilsonille paljon huomiota ja edesauttoi levyn menestymistä. Single voitti Grammy-palkinnon vuonna 2005. Vuotta 2005 hän julkaisi toisen albuminsa "All Jacked Up" ja vuonna 2007 kolmannen albuminsa "One of the Boys", jonka lähes jokaisen kappaleen kirjoittamiseen Wilson itse oli ensikertaa osallistunut. Hänen on määrä julkaista neljäs studioalbuminsa "I Got Your Country Right Here" elokuussa vuonna 2009. 
Yksityiselämä.
Wilsonilla on yksi lapsi, vuonna 2001 syntynyt tytär Grace.
People Are Strange

People Are Strange on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kappale heidän vuoden 1967 albumiltaan "Strange Days". Se on musiikkityyliltään vaudevillehenkinen. Kappale kertoo yksinäisyydestä ja vieraantumisesta. Se oli albumin ensimmäinen single, ja se nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 12 lokakuussa 1967.
Rose-Marie Björkenheim

Hildegard Rose-Marie Björkenheim (o.s. Gyllström, s. 19. syyskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen yhden kauden kansanedustaja (kesk.) Vaasan vaalipiiristä 1991–1995. Björkenheim toimi maatalousyrittäjänä Isossakyrössä 1964–1994. Hän toimi myös pitkään Isonkyrön kunnanvaltuutettuna vuosina 1977–1984 sekä 1989–1995. 
Björkenheim on koulutukseltaan diplomiekonomi. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1997. Hän oli Edvard Björkenheimin miniä.
Kuninkaantammi

Kuninkaantammi () on Kaarelan kaupunginosan osa-alue Helsingin luoteisreunassa. Valtaosin rakentamattomasta alueesta rakentuu 2020-luvun taitteessa noin 5 000 asukkaan tiivis, jalankulkupainotteinen osa-alue. 
Kuninkaantammen uudisrakentamisen alue rajautuu luoteessa ja pohjoisessa Vantaan kaupunkiin ja Vantaanjokeen. Idässä sekä kaakossa rajana on Keskuspuisto ja etelässä projektialueen raja kulkee Hakuninmaan pientaloalueiden vieressä. Alue jatkuu Hämeenlinnanväylän länsipuolelle, jossa se rajautuu Vantaan kaupunkiin. 
Alueen nimi johtuu siellä kasvavasta vanhasta, nykyisin rauhoitetusta tammesta, jota perimätieto pitää Ruotsin kuninkaan, Kustaa III:n, 1700-luvulla istuttamana. Sen mukaan on nimensä saanut myös alueen poikki kulkeva vanha tie, Kuninkaantammentie, joka nykyisin on länsiosaansa lukuun ottamatta käytössä Keskuspuiston sisäisenä ulkoilutienä.
Kuninkaantammentien länsiosan varrella on muutamia pientaloja ja uusia omakotitaloja on rakenteilla. Muissa osissa on jonkin verran pienteollisuutta ja varastoja. Alueella sijaitsee myös Vantaanjoen varressa Pitkäkosken vedenottamo. Sen läheisyydessä Keskuspuiston reunassa on Pitkäkosken ulkoilumaja.
Kuninkaantammeen valmistui kesällä 2024 uimaranta, Palettilampi, joka sijaitsee Ellen Thesleffin puistossa entisellä vedenpuhdistuslaitoksen alueella. Kunnostettua entistä allasta täytetään Päijännetunnelista tulevalla vaihtuvalla järvivedellä.
Kuninkaantammen lisärakentaminen.
Kuninkaantammesta rakennetaan noin 5 000 asukkaan tiivis osa-alue ympyrän muotoisine keskuksineen. Alueen nimistö liittyy taiteilijoihin sekä taidemaalaamiseen, esimerkkeinä Taidemaalarinkatu, Temperankatu, Sinooperikuja ja Helene Schjerfbeckin puisto.
Liikenneyhteydet.
Kuninkaantammen läpi alkoi elokuusta 2015 kulkea poikittaislinja 560, joka kulkee Myyrmäkeen sekä Paloheinän suuntaan. Bussi kulkee Kuninkaantammesta vuonna 2015 valmistunutta Paloheinäntunnelia pitkin idän suuntaan. Lisäksi alueelle kulkee linja 52 Otaniemestä Haagan ja Kannelmäen kautta. Linjan päätepysäkki on Kuninkaantammenkierrolla. 
Hämeenlinnanväylälle on suunnitteilla eritasoliittymä, joka rakentamiseen on varauduttu vuosina 2021–2022.
June Cochran

June Cochran (20. helmikuuta 1942 Indianapolis, Indiana − 21. toukokuuta 2004 Wisconsin) oli yhdysvaltalainen valokuvamalli, missi ja Playboy-tyttö.
Cochran voitti Miss Indiana USA -missikilpailun vuonna 1960, muttei sijoittunut kansallisella tasolla. Myöhemmin hän oli Playboyn joulukuun 1962 "Playmate of the Month" ja vuoden 1963 Playmate of the Year.
Cochran kuoli Wisconsinissa toukokuussa 2004. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu julkisuuteen.
Tampereen Urheilun Edistämissäätiö

Tampereen Urheilun Edistämissäätiö on säätiö, joka toimii nimensä mukaisesti tamperelaisen urheilun hyväksi. Säätiö jakaa vuosittain apurahoja tamperelaisten nuorten valmennuksessa ja ohjauksessa ansioituneille henkilöille seurojen esitysten perusteella.
Se perustettiin vuonna 1946 nimellä Tampereen Urheilutalo-Säätiö. Perustamisen taustalla oli jo 1900-luvun alkupuolella tamperelaisen urheiluväen keskuudessa herännyt ajatus oman urheilutalon saamisesta. Urheilutalohanke oli esillä useaan otteeseen ja erilaisia toimikuntia perustettiin. Lopulta vuonna 1946 syntyi tamperelaisten urheilujärjestöjen muodostama yhtymä, Tampereen Urheilutalo-Säätiö.
Toiminta.
Sen päätavoitteena oli liikunnan tarpeita palvelevan urheilutalon saaminen Tampereelle, mutta säätiö toimi myös muun urheilutoiminnan ja -rakentamisen edistämiseksi Tampereella. Vaikka Tampereelle ei koskaan valmistunut säätiön alkuperäisten ajatusten mukaista urheilutaloa, oli säätiö voimakkaasti myötävaikuttamassa urheilupaikkojen, kuten Ratinan stadionin ja Pyynikin uimahallin, rakentamiseen Tampereelle.
Säätiöön kuuluvat kaikki tamperelaiset urheiluseurat ja -järjestöt, jotka ovat ilmoittaneet edustajansa säätiön edustajistoon. Kaksi kertaa vuodessa kokoontuva edustajisto valitsee säätiön hallituksen, joka päättää apurahojen saajista. Vuonna 2009 säätiöön kuuluu 60 tamperelaista urheilujärjestöä. Parhaimmillaan jäseniä on ollut vuonna 1989, jolloin mukana oli peräti 86 jäsenjärjestöä. Yhteensä historian saatossa toiminnassa on ollut mukana noin 150 eri tamperelaista urheilujärjestöä.
Säätiön varainhankinnassa merkittävimmässä asemassa olivat Tammelantorin Tempauksina tunnetut kansanjuhlat, jotka laadukkaalla ohjelmistollaan keräsivät vuodesta 1946 vuoteen 1963 vuosittain 6800-16000 osallistujaa.
811 Naval Air Squadron

811 Naval Air Squadron (811 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Gosportissa yhdistämällä 465 ja 466 lentueet, jotka oli perustettu alun perin Gosportissa 20. ja 31. maaliskuuta 1931. Laivueen kalustona oli 12 Blackburn Ripon IIC:tä. Laivue siirrettiin 8. toukokuuta "HMS Furiousille". Laivueen koneet vaihdettiin Blackburn Baffineiksi tammikuussa 1935 ja lokakuussa 1936 laivueen kalustoksi vaihdettiin Fairey Swordfishit. "HMS Furiousin" siirryttyä joulukuussa 1938 telakalle laivue merkittiin tukialuslentokouluksi ja se siirrettiin 31. tammikuuta 1939 "HMS Courageousille". Laivueen siirtyessä 24. toukokuuta Amiraliteetin valvontaan laivue nimettiin 767 laivueeksi.
Laivue oli alun perin 767 laivue, joka nimettiin 24. toukokuuta 1939 811 laivueeksi. Southamptonissa yhdeksän päivää aiemmin perustettu 811A lentue määritti samalla laivueen numeron.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan syttyessä laivue siirrettiin "HMS Courageousille" ja se menetti kaikki koneensa tukialuksen upotessa 17. syyskuuta.
Laivue perustettiin uudelleen 15. heinäkuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan kaksi Chesapeakia ja kaksi Hawker Sea Hurricanea. Laivueen tehtävänä oli palvella saattuetukialuksilla ja sen kalusto vaihdettiin nopeasti kuuteen Fairey Swordfishiin. Laivue toimi osan aikaa RAF:n rannikkolennoston alaisuudessa ja siihen liitettiin joulukuussa 1942 812 laivue RNAS Hatstonista.
Laivueen kalustoon lisättiin kolme Grumman Wildcattia ja se siirrettiin helmikuussa 1943 "HMS Biterille" saattuepalvelukseen. Laivueen koneet vaurioittivat kahta saksalaista sukellusvenettä 25. huhtikuuta "U-203":a ja 12. toukokuuta "U-89":ää. Kumpikin sukellusvene jätettiin pinta-alusten tuhottaviksi. Laivue palasi rannikkolennoston alaisuuteen 1944 ollen maissa pääosan vuodesta.
Laivue siirrettiin syyskuussa 1944 "HMS Vindexille" Jäämeren saattueiden suojaamiseksi. Laivueen kalustona oli tällöin 12 Fairey Swordfishia ja neljä Grumman Wildcattia. Laivue lakkautettiin 9. joulukuuta 1944.
Laivueen kalustona oli sodan jälkeen De Havilland Sea Mosquito TR.33 -lentokoneet.
822 Naval Air Squadron

822 Naval Air Squadron (822 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Palvelus.
Laivue perustettiin 3. huhtikuuta 1933 Netheravonissa yhdistämällä 442 ja 449 lentueet kalustonaan 12 Fairey IIIF:ää. Laivue siirrettiin 21. huhtikuuta 1933 "HMS Furiousille". Laivue varustettiin kesäkuussa 1936 tilapäisesti kahdellatoista Fairey Seal -koneella, jotka oli poistettu 821 laivueelta, odottaessaan marraskuulle siirrettyä 12 Blackburn Shark II -koneiden toimitusta. Laivueen kalusto vaihdettiin elokuussa 1937 Fairey Swordfisheihin. Laivue siirrettiin tukialukselle laskeutumiskoulutukseen ja siirrettiin 8. helmikuuta 1939 "HMS Courageousille". Laivueen siirryttyä Amiraliteetin valvontaan sen nimi piti vaihtaa 768 laivueeksi, mutta sen sijaan se liitettiin 24. toukokuuta 1939 767 laivueeseen.
Osa laivueesta oli kuitenkin sijoitettu 15. toukokuuta 1939 822 laivueen A lentueeksi Eastleighiin ja lentueesta täydennettiin 1. heinäkuuta uusi 822 laivue. Uudelleen muodostettu laivue siirrettiin 12. elokuuta "Courageousille".
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan syttyessä laivue palveli edelleen "Courageousilla", jonka upotessa 17. syyskuuta 1939 laivue lakkasi olemasta. Laivueesta jäljelle jäänyt henkilöstö liitettiin 767 laivueeseen.
Laivue perustettiin uudelleen 15. lokakuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan yhdeksän Fairey Swordfishiä. Laivueen koneet vaihdettiin maaliskuussa 1942 Fairey Albacoreiksi. Laivue siirrettiin 17. heinäkuuta "Furiousille" saattuepalvelukseen ja sittemmin suojaamaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Laivue hyökkäsi 10. marraskuuta yhdessä muiden laivueiden kanssa La Senian lentotukikohtaan, jolloin 47 vihollislentokonetta tuhottiin. Laivue menetti hyökkäyksessä neljä konetta, joista yhtenä oli laivueen komentajan kone. Laivue siirrettiin maihin Gibraltarilla.
Laivue siirrettiin "Furiousille" suojaamaan Jäämeren saattueita. Laivueen maakenttänä toimi RNAS Hatston. Laivueen kalusto vaihdettiin heinäkuussa 1943 kahteentoista Fairey Barracudaan RNAS Lee-on-Solentissa. Laivue liitettiin lokakuussa osaksi 45. Laivaston torpedopommittajalennostoa. Laivue siirrettiin huhtikuussa 1944 RAF St. Thomas Mountiin Etelä-Intiaan. Koneet ja henkilökunta matkasivat erikseen. Laivueen konevahvuus nostettiin heinäkuussa 21:een sulauttamalla 823 laivueen henkilöstö ja kalusto laivueeseen. Laajentunut laivue siirrettiin "HMS Victoriousille", jonka mukana se suoritti syöksypommituksia Sumatran operaatiossa. Laivueen kalusto osoittautui sopimattomaksi trooppisiin olosuhteisiin ja laivue kuljetettiin takaisin Englantiin lokakuussa 1944.
Laivue ryhmitettiin uudestaan 18. marraskuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda III:a. Laivue palveli osana rannikkolennostoa Englannin Kanaalin alueella tukikohtinaan RNAS Thorney Island ja RNAS Manston. Laivueen lentokoneet siirrettiin kesäkuussa 1945 860 laivueeseen ja laivue vastaanotti Barracuda II:t, joihin oli asennettu amerikkalaiset ASH tutkat. Laivue valmistautui siirtymään tukialuspalvelukseen ja matkaamaan Kauko-Itään. Siirto kuitenkin peruutettiin sodan päättyessä. Laivue lakkautettiin helmikuussa 1946.
819 Naval Air Squadron

819 Naval Air Squadron (819 NAS) oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka osallistui toisessa maailmansodassa Taranton taisteluun yhdessä 815 Naval Air Squadronin kanssa.
Palvelus.
Laivue perustettiin 15. tammikuuta 1940 RNAS Fordissa. Perustamisessa käytettiin "HMS Ark Royalilta" ja "HMS Courageousilta" koottuja lentomiehistöjä ja sen kalustoksi sijoitettiin 12 Fairey Swordfishiä. Osa laivueesta siirrettiin rannikkolennoston alaisuuteen Detlingiin suojaamaan Dunkirkin evakuointia sukellusveneiltä. Kesäkuussa laivue siirrettiin "HMS Illustriousille", jonka mukana se purjehti Pohjois-Atlantille ennen elokuista siirtymistä Välimeren laivastoon. Laivue oli vuoron perään maissa Dekheilassa ja "Illustriousilla" ja se osallistui moniin hyökkäyksiin itäisen Välimeren kohteisiin.
Laivue osallistui 12. marraskuuta vastaisena yönä Italian laivaston raskaiden yksiköiden tuhoamiseen Taranton satamassa. "Illustriousin" vaurioituessa pahoin 10. tammikuuta 1941 ilmapommituksessa laivue kärsi runsaita sekä kalusto että henkilötappioita. Ilmassa olleet koneet lensivät Hal Fariin, missä laivue lakkautettiin 14. tammikuuta liittämällä se 815 laivueeseen.
Laivue perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan yhdeksän Fairey Swordfish Mk I:tä. Laivueen koneiksi lisättiin Mk II:a ennen kesäkuista siirtymistä "HMS Avengerille". Laivue oli maissa ollessaan alistettu kolmeksi kuukaudeksi rannikkolennostolle Pohjanmeren ja Englannin Kanaalin miinoittamiseksi. Miinoituslentojen aikana laivue oli hajaallaan useissa tukikohdissa. Laivue siirrettiin 16. huhtikuuta RNAS Machrihanishiin ja siirrettäväksi "HMS Archerille" suojaamaan Pohjois-Atlantin saattueita. Laivueen Swordfish oli ensimmäinen, joka upotti 23. toukokuuta 1943 sukellusveneen ("U-752") raketeilla.
Laivuetta vahvennettiin elokuussa kolmella 892 laivueen Grumman Wildcatilla ennen siirtoa "HMS Activitylle". Syyskuun aikana laivueen Swordfisheihin asennettiin ASV-tutkat. Laivuetta vahvennettiin maaliskuussa 1944 edelleen Wildcateilla. Huhtikuussa laivueen Wildcatit siirrettiin muodostettavaan 833 laivueeseen ja laivueen Swordfishit siirrettiin maihin rannikkolennoston alaisuuteen. Laivueen tehtävänä oli Normandian maihinnousun tukeminen. Maihinnousun jälkeen osa laivueesta siirrettiin Belgiassa oleviin tukikohtiin. Laivue koottiin Englantiin ja lakkautettiin 10. maaliskuuta 1945 Bincham Newtonissa.
Ammoniumasetaatti

Ammoniumasetaatti on kemiallinen yhdiste, jonka suhdekaava on C2H3O2NH4 ja molekyylikaava CH3COONH4. Se on läpikuultavista rombisista kiteistä koostuvaa väritöntä tai valkoista kiinteää ainetta, jota valmistetaan reagoittamalla ammoniakkia ja etikkahappoa keskenään.
CH3COONH4 → CH3C(O)NH2 + H2O
Tässä reaktiossa se hajoaa suhteellisen alhaisessa lämpötilassa kahtalaisiksi molekyyleiksi, mikä on suolalle melko harvinaista
Mika Pietilä

Mika Pietilä (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Pietilä pelasi juniorina jääkiekkoa Tampereen Ilveksessä. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon, jossa pelasi myös ensimmäiset ottelunsa jääkiekon SM-liigassa. HPK:sta hän siirtyi vuonna 1998 Ranskaan, jossa jatkoi uraansa Ranskan liigan HC Reimsissä. Pietilä pelasi joukkueessa kaksi kautta ja hänet valittiin kummallakin kaudella Ranskan liigan parhaaksi maalivahdiksi. Hän palasi vuonna 2000 takaisin Suomeen ja Ilvekseen, josta siirtyi vuonna 2002 pelaamaan Britanniaan. Vuosina 2003–2005 Pietilä pelasi Saksassa ja Venäjällä. Kaudella 2005–2006 hän pelasi Kajaanin Hokissa ja Kärpissä. Pietilä lopetti uransa jääkiekkoilijana vuonna 2006.
Roberta Vinci

Roberta Vinci (s. 18. helmikuuta 1983 Taranto) on italialainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999.
Vinci on voittanut urallaan yhdeksän kaksinpelin WTA-turnausta. Helmikuussa 2007 hän voitti Bogotán turnauksen, kun Tathiana Garbin joutui luovuttamaan ottelun kolmannessa erässä molempien voitettua aiemmin yhden erän. Huhtikuussa 2009 Vinci voitti Barcelonan turnauksen loppuottelussa Marija Kirilenkon lukemin 6–0, 6–4. Lokakuussa 2010 Vinci voitti Luxemburgin turnauksen finaalissa Julia Görgesin. Huhtikuussa 2011 Vinci voitti Barcelonan turnauksen finaalissa Lucie Hradeckán, kesäkuussa 2011 's-Hertogenboschin turnauksen finaalissa Jelena Dokićin, heinäkuussa 2011 Budapestin turnauksen finaalissa Irina-Camelia Begun, elokuussa 2012 Dallasin turnauksen finaalissa Jelena Jankovićin ja heinäkuussa 2013 Palermon turnauksen finaalissa Sara Erranin. Nelinpelin WTA-turnausvoittoja Vincillä on 25.
Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä Vinci on kerran selviytynyt loppuotteluun, Yhdysvaltain avoimissa 2015, jolloin hän hävisi loppuottelussa maannaiselleen Flavia Pennettalle kahdessa erässä. Samassa turnauksessa hän voitti muun muassa ennakkosuosikki Serena Williamsin. Puolivälieriin saakka Vinci on päässyt Yhdysvaltain avoimissa 2012 ja 2013. Neljännelle kierrokselle hän on päässyt kolme kertaa, Wimbledonissa 2012 ja 2013 sekä Ranskan avoimissa 2013. Lisäksi hän on kahdeksan kertaa selviytynyt kolmannelle kierrokselle: Wimbledonissa 2005, 2009 ja 2011, Australian avoimissa 2006, 2010 ja 2013, Ranskan avoimissa 2011 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2011.
Petri Kallio

Petri Kallio (s. 19. heinäkuuta 1982 Turku) on suomalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2009–10 koripallon I-divisioonassa pelaavaa Ura Basketia, joka on myös hänen kasvattajaseuransa.
Kallio on pelannut kaudella 2004-2005 Korisliigaa, jonka jälkeen hän pelasi kolmen vuoden ajan I-divisioonaa. Kauden 2008–2009 Kallio pelasi Korisliigassa Korihaiden paidassa.
Enrico Hillyer Giglioli

Enrico Hillyer Giglioli (13. kesäkuuta 1845 Lontoo – 16. joulukuuta 1909 Firenze) oli italialainen eläintieteilijä ja antropologi.
Enrico Gigliolin isä oli Vincenzo Giglioli, lääkäri ja antropologi, joka asui perheineen Lontoossa poliittisista syistä johtuen. Hänen äitinsä oli englantilainen sukunimeltään Hillyer. Perhe palasi Italiaan 1848. Giglioli opiskeli Paviassa, Lontoossa ja Pisassa ja toimi Torinon yliopiston professorina ja Firenzen Kuninkaallisen eläintieteellisen museon johtajana. Hän laati eläintieteellisen raportin matkastaan "Magenta"lla Filippo de Filippin kanssa, joka oli hänen esimiehensä.
Giglioli nimesi useita uusia eläinlajeja, muun muassa linnuista tyrskyviistäjän ("Pterodroma magentae") ja mauritiuksenviistäjän ("Pterodroma arminjoniana") yhdessä Tommaso Salvadorin kanssa.
Västerås IK

Västerås IK ("Västerås Ishockeyklubb") on ruotsalainen jääkiekkoseura Västeråsista. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Västerås IK on pelannut 12 kautta Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä vuodesta 1988 vuoteen 2000.
Historia.
Västerås IK perustettiin vuonna 1913 ja jääkiekko aloitettiin seurassa vuonna 1939. Västeråsin jääkiekkojaosto oli toiminnassa vuoteen 2000 asti, jolloin seura lopetettiin ja vaihtoi nimekseen Västerås IK Ungdom, joka vaihdettiin myöhemmin vuonna 2005 nimelle VIK Västerås HK. Noustuaan vuoden jälkeen kolmanneksi korkeimmalta sarjatasolta Hockeyettanista takaisin Allsvenskaniin vuonna 2018 seura palasi vanhaan Västerås IK -nimeensä.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
National Association of Broadcasters

National Association of Broadcasters (NAB) on vuonna 1922 perustettu yhdysvaltalainen lähetystoimintaa harjoittavien tahojen edunvalvontajärjestö. Järjestö edustaa noin 900 televisio- ja 5 000 radioasemaa, ja sen päämaja sijaitsee Washington DC:ssä.
Alun perin järjestö perustettiin suunnittelemaan radiotaajuuksien käyttöä, ja se olikin merkittävässä roolissa vuoden 1927 radiolain valmisteluissa. Toinen merkittävä järjestön alkuaikojen tehtävä oli radion tekijänoikeuskorvauksista neuvotteleminen.
Vuosittainen yleensä Las Vegasissa järjestettävä NAB Convention on eräs suurimpia alan ammattilaisten kohtaamis- ja markkinointitapahtumia maailmassa. NAB valitsee joka vuosi yhden uuden jäsenen National Association of Broadcasters Hall of Fameen sekä radion että television parista.