tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Era stupendo

Era stupendo () on sveitsiläislaulaja Paolo Meneguzzin musiikkikappale ja singlejulkaisu albumilta "Corro via". Hän edusti kappaleella Sveitsiä vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa Belgradissa. Kappale sijoittui semifinaalissa 13. sijalle eikä päässyt finaaliin.
"Era stupendon" on säveltänyt Meneguzzi itse ja sanoittanut Vincenzo Incenzo.
Eurovision laulukilpailussa.
Tammikuussa ennen vuoden 2008 Eurovision laulukilpailua Sveitsi arvottiin 22. toukokuuta järjestettyyn kilpailun toiseen semifinaaliin. Myöhemmin 17. maaliskuuta esiintymisjärjestyksen arvonnassa kappaleelle arvottiin semifinaalinsa seitsemäs paikka, Albanian Olta Bokan kappaleen "Zemrën e lamë peng" jälkeen ja ennen Tšekin Tereza Kerndlován "Have Some Fun" kappaletta. Meneguzzin kanssa lavalla olivat Cristina Pegoraro, Federica Vino, Giancarlo Capito, Giuseppe D'Agostino ja Thomas Grazioso.
Toisen semifinaalin tulospaljastuksessa Sveitsiä ei mainittu kymmenen jatkoon menevän maan joukossa, joten "Era stupendo" karsiutui 24. toukokuuta 2008 järjestetystä finaalista. Kappale sijoittui semifinaalissa yhdeksäntoista kappaleen joukossa 13. sijalle 47 pisteellä. Se sai täydet pisteet Maltalta.
Toistaiseksi tämä on viimeisin kerta, kun Sveitsi on lähettänyt kilpailuun italiankielisen kappaleen.
Saadut pisteet semifinaalissa.
Vuonna 2008 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. "Era stupendo" sai semifinaalissaan pisteitä eri mailta seuraavasti:
Listasijoitukset.
Parhaimmillaan "Era stupendo" ylsi Sveitsin Hitparade -listalla sijalle 11.
Haxhi Zekan yliopisto

Haxhi Zekan yliopisto () on yliopisto Kosovossa Pejan kaupungissa. Se perustettiin vuonna 1960 kauppakorkeakouluna nimellä "Shkolla e lartë ekonomike dhe komerciale" ja nykyisessä muodossaan se aloitti toimintansa vuonna 2011.
Tiedekunnat.
Yliopistolla on 5 tiedekuntaa, jotka ovat:
Elämäni biisi, erikoisjaksot

Suomirock-erikoisjakso 2025.
Aloituskappaleet:
Kappaleet ja tulokset:
Loppukappale:
Joséphine Ouédraogo

Joséphine Ouédraogo (s. 22. joulukuuta 1949 Koudougou) on burkinalainen sosiologi, poliitikko ja diplomaatti. Hän on toiminut ministerinä Burkina Fasossa kahdesti: ensin perhe- ja solidaarisuusministerinä vallankumouksellisena aikana (syyskyysta 1983 lokakuulle 1987) ja oikeusministerinä 23. marraskuuta 2014 lähtien tammikuuhun 2016 asti. Hänen ensimmäinen ministerikautensa päättyi Burkina Fasossa tapahtuneeseen vallankaappaukseen 15. lokakuuta 1987, jossa silloinen presidentti Thomas Sankara ja osa Ouédraogon työtoverista surmattiin. Ouédraogo toimi maansa YK:n FAO-ohjelman suurlähettiläänä Italiassa vuonna 2016. 
Ouédraogo opiskeli kandidaatitutkinnon Ranskassa Pariisin yliopistossa (Institut de la Tour – Université Paris XVI, 1968) ja sai yliopistodiplomin sosiaalipalvelun aihepiiristä (Montrouge, Ranska, 1971). Sosiologiksi hän valmistui vuonna 1974 (René Descartes -yliopisto eli Université Paris V, Pariisi).
Helena Kangasharju

Marja Helena Kangasharju (o.s. "Komppa;" 21. heinäkuuta 1945 Hirvensalmi – 9. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen suomen kielen ja viestinnän professori.
Kangasharju syntyi maanviljelijä Väinö Kompan ja Hanna Lahtisen perheeseen. Hänen puolisonsa 1966–1988 oli Matti Kangasharju. Helena Kangasharju tuli ylioppilaaksi Mikkelin tyttölyseosta 1964 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kirjeenvaihtajaksi 1968 ja kauppatieteen kandidaatiksi 1977 ja Helsingin yliopistosta filosofian lisensiaatiksi 1991. Hän väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1998. 
Kangasharju oli Imatran Voima -yhtiön ulkomaankirjeenvaihtaja 1968–1971 ja Helsingin kauppakorkeakolussa assistentti ja tuntiopettaja 1974–1980, lehtori 1981–2000, vs. apulaisprofessori 1986–1993 ja suomen kielen ja viestinnän professori vuodesta 1998 vuoteen 2009, ensin määräaikaisena. Hän oli myös vs. lehtori Hankenilla 1979–1980, projektitutkija Jyväskylän yliopistossa 1980–1981 ja Suomen Akatemian tutkimusprojektin johtaja 2000–2003. Vieraileva tutkija Tukholman yliopistossa Kangasharju oli 1988 ja 1990–1991 ja vs. lehtori Uppsalan yliopistossa 1993–1996. Kangasharjulla oli lisäksi useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Kangasharju

Kangasharju on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Jajce

Jajce on kaupunki Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa. Se tunnettiin esimerkiksi keskiaikaisen Bosnian kuningaskunnan keskuksena. Vuonna 2013 sen asukasluku oli 27 258.
Maantiede.
Jajce sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa noin 150 kilometriä Sarajevosta luoteeseen. Alue on Bosnia-Hertsegovinan federaation Keski-Bosnian kantonia. Banja Luka eli Serbitasavallan pääkaupunki sijaitsee noin 47 kilometriä Jajcesta pohjoiseen. Läheltä virtaa Plivajoki, joka tunnetaan myös putouksistaan sen laskiessa Vrbasjokeen. 
Historia.
Nykyisen Jajcen alueella on ollut asutusta jo pitkään. Kaupungista löydetty Jajcen mithratherium oli todennäköisesti 300-luvun jaa. alkupuolelta peräisin oleva mithralainen palvontapaikka. Sen jäänteet on suojeltu.
Nykyinen kaupunki sai alkunsa keskiajalla. Bosnialainen aatelinen Hrvoje Vukčić Hrvatinić teki siitä tukikohtansa 1300-luvun lopulla ja myöhemmin siitä tuli Bosnian kuninkaiden keskus. Bosnian viimeinen kuningas Stjepan Tomašević kruunattiin Jajcessa vuonna 1461. Vuonna 1463 kaupunkiin hyökkäsivät osmanit. Bosnian viimeinen kuningas teloitettiin, mutta unkarilaisten onnistui vallata kaupunki osmaneilta vielä samana vuonna. Unkarilaiset vahvistivat kaupungin linnoituksia. Jajce oli vielä useita vuosia osmanien vastaisen sodan tärkeä tukikohta, mutta osmanit valtasivat sen jälleen joulukuussa 1527. Osmanit pitivät kaupunkia hallussaan seuraavat 350 vuotta ja he rakennuttivat esimerkiksi kaupungin myöhemmin tunnetuksi tulleet Plivajoen puiset vesimyllyt.
Jajcesta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Toisessa maailmansodassa kaupungissa oli Jugoslavian partisaanien toimintaa. Partisaanien sodanaiakisen parlamentin toinen kokous pidettiin Jajcessa 29. marraskuuta 1943. Kokouksessa julistettiin perustetuksi "uusi" Jugoslavian valtio. Julistus toimi pohjana maailmansodan jälkeiselle Jugoslavialle.
Jugoslavian hajoamissotien ja Bosnian sodan alettua kaupunkia pitivät hallussaan bosniakit ja kroaatit, mutta se joutui Bosnian serbijoukkojen tulittamaksi. Lokakuussa 1992 serbijoukkojen onnistui vallata Jajce. Kroaatijoukkojen onnistui vallata se takaisin offensiivissa elo-syyskuussa 1995. Sodan jälkeen kaupungista tuli osa kroaatien ja bosniakkien Bosnia-Hertsegovinan federaatiota, joka on toinen Bosnia ja Hertsegovinan valtion muodostavista entiteeteistä.
Väestö.
Bosnia ja Hertsegovinan vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Jajcen asukasluku oli 27 258. Heistä bosniakkeja oli 6 679, kroaateja 6 491, serbejä 210 ja muita 414.
Vuoden 1991 laskennassa Jajcessa asui 44 903 henkilöä. Heistä 38,8 % oli bosniakkeja, 35,1 % kroaateja, 19,3 % serbejä ja 6,8 % muita.
Taas kukkii pellava

Taas kukkii pellava on Annariitta Minkkisen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980.
Kappaleet.
Sovitukset ja orkesterinjohto: Rauno Lehtinen
Tuotanto.
Kalevi Immonen ja Ilpo Saunio - tuottajat
Lähteet.
Lp-levyn KK-F 2 kansitekstit
Varjonmanaaja

Varjonmanaaja () on G. P. Taylorin fantasiaromaani vuodelta 2002.
Romaani sijoittuu 1700-luvun Englantiin, Whitbyn seudulle North Yorkshiressä. Tarinassa häikäilemätön kirkkoherra Obadja Niskuri () on velho joka palvelee paholaista, Pyratheonia, ja haluaa alistaa koko universumin valtaansa. Hänellä on vastassaan ainoastaan ystävykset Kate ja Thomas – ja salaperäinen Rafa. Romaani on kristillinen allegoria, jota on tyyliltään verrattu joskus Harry Potteriin tai Taruun sormusten herrasta. Tarina käsittelee hyvän ja pahan taistelun lisäksi muun muassa vallanhimoa, historiaa, kansanperinnettä ja salakuljetusta. Teos on Taylorin ensimmäinen ja se julkaistiin alunperin omakustanteena, mutta siitä tuli nopeasti maailmanmenestys, joka sai jatko-osia.
Maclas

Maclas on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Saint-Étiennen kaupungista itään.
Maclas mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisesti kartulaarissa vuonna 994. Maclasin paronikunta muodostettiin vuonna 1632, jolloin se irroitettiin Mallevalin paronikunnasta.
Kunnan keskustassa oleva Saint Clairin ja Saint Héandin kirkko on rakennettu uudelleen 1800-luvun loppupuolella.
Royal Run

Royal Run on juoksutapahtuma, joka järjestetään vuosittain useissa tanskalaisissa kaupungeissa, muun muassa Kööpenhaminassa. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran 21. toukokuuta 2018 silloisen kruununprinssi Frederikin 50-vuotissyntymäpäivän kunniaksi 26. toukokuuta.
Royal Run järjestää Tanskan urheiluliitto, Tanskan voimistelu- ja urheiluliitto ja Tanskan yleisurheiluliitto yhteistyössä kuningashuoneen kanssa. Ensimmäisenä vuonna juoksuun osallistui yhteensä 70 938 juoksijaa viidessä kaupungissa, ja vuonna 2024 osallistujamäärä oli jo 95 330. Vuonna 2020 juoksu peruutettiin koronapandemian vuoksi.
Royal Runin matkat ovat maili (1,609 km), 5 km ja 10 km, ja niihin voi osallistua sekä kävellen että juosten. Kuningas Frederik on ollut mukana joka vuosi. Vuonna 2019 hän joutui kuitenkin pyöräilemään selkävamman vuoksi. Myös kuningatar Mary ja pariskunnan neljä lasta ovat osallistuneet Royal Runiin useita kertoja.
Massue (1908)

Massue oli Ranskan laivaston Claymore-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 5. toukokuuta 1905 Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1906. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1908 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten helmikuussa 1909. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen kesäkuussa 1909.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivueeseen (), missä se oli vuoteen 1911. Alus varustettiin kesäkuussa 1912 kevyeksi miinalaivaksi. Vuonna 1914 se liittyi 1re Armée navalen 4. hävittäjälaivueeseen. Sodan ajan alus oli Välimerellä Dardanellit mukaan lukien. Alus liitettiin 1919 Toulonissa Välimeren koulutusdivisioonaan, missä se poistettiina palveluksesta 1926 ja asetettiin myyntiin. Se poistettiin alusluettelosta 30. maaliskuuta 1927 ja myytiin 26. lokakuuta 1927 Toulonissa romutettavaksi.
Claymore (1906)

Claymore oli Ranskan laivaston Claymore-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. syyskuuta 1903 Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 1904. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1906 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten huhtikuussa 1906. Alus otettiin varsinaiseen palvelukseen elokuussa 1906.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivueeseen (), mistä se siirrettiin 1910 Brestiin. Alus varustettiin syyskuussa 1910 Brestissä kevyeksi miinanraivaajaksi varustamalla Ronar'ch-raivauskalustolla. Se oli 1914-1915 Brestissä 2e Escadre légèren 2. hävittäjälaivueessa ja 1916-1918 Bretagnen partioalusdivisioonassa. Alus oli 1920 Itämerellä ja 1922-1924 Brestissä Atlantin laivueessa, mistä se siirrrettiin reserviin. Alus poistettiin palveluksesta 4. kesäkuuta 1925. Se poistettiin alusluettelosta 19. maaliskuuta 1926 ja liitettiin konemestarikouluun (). Aluksen höyrykoneet ja kattilat poistettiin ja siirrettiin 1927 Laninoniin koulutuskäyttöön. Aluksen runko myytiin 24. huhtikuuta 1928.
Hjalmar Holmgren

Hjalmar Holmgren (1822–1885) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän oli Uppsalan yliopistossa matematiikan dosentti vuodesta 1847 ja vuosina 1847–1850 Uppsalan lyseossa opettajana. Vuodesta 1855 hän oli Tukholman teknologisen laitoksen matematiikan ja mekaniikan opettaja ja 1857 saman laitoksen professori. Hänen tieteellinen tuotantonsa on melkein kokonaan puhdasta matematiikkaa. Hän oli aikanaan uudemman matemaattisen tutkimussuunnan edustajia ja osoitti esityksissään tieteellistä omaperäisyyttä ja selkeyttä. Harrastuksekseen hän ulotti tutkimustaan myös kasviopin alalle.
Hjalmar Holmgrenin veljiä olivat Albert, August ja Frithiof Holmgren ja poikia Erik, Anders ja Nils Holmgren.
Jalkapallon Suomen Cup 1994

Jalkapallon Suomen Cup 1994 oli jalkapallon Suomen Cupin 38. järjestämiskerta. Turnauksen voitti Turun Palloseura, joka kukisti loppuottelussa Helsingin Jalkapalloklubin maalein 2–1. Suomen Cupin mestaruus oli TPS:lle sen historian toinen.
Cupin välierät pelattiin kaksiosaisina ottelupareina, joiden voittajat määrittyivät yhteismaalien perusteella.
Ottelut 7. kierroksesta lähtien.
Lähde:
Ålands Ömsesidiga Försäkringsbolag

Ålands Ömsesidiga Försäkringsbolag (Ömsen) on ahvenanmaalainen keskinäinen vakuutusyhtiö.
Yhtiö on perustettu vuonna 1866. Se on Ahvenanmaan vanhin yhtiö.
Yhtiö ilmoitti vuonna 2025 lopettavansa mannersuomalaisten asiakkaidensa sairaus- ja tapaturmavakuutukset seuraavana vuonna. Muutos koskee 2 400 ruotsinkielistä asiakasta Manner-Suomessa.
Griesheim

Griesheim on kaupunki Hessenin osavaltiossa Saksassa. Sen kaakkoisosaan perustettiin Saksan ensimmäinen lentokenttä vuonna 1908.
Maantiede.
Griesheim sijaitsee 31 kilometriä Frankfurt am Mainista etelään, matka autoteitse on 40 kilometriä. Etäisyys Darmstadtista on kuusi kilometriä länteen.
Historia.
Griesheim mainitaan ensi kerran 14. kesäkuuta 1165. Vuonna 1318 Katzenelnbogenin kreivit ottivat alueen läänityksiinsä ja vuodesta 1479 alkaen se kuului Hessenin kreiville. Kolmikymmenvuotinen sota (1618–1648) tuhosi pahoin Reinin tasankoa. Perustuslaki säädettiin 1821. Vuonna 1839 Griesheimissa asui noin 2 500 ihmistä ja rautatie Darmstadt–Worms avattiin 1868. Ensimmäinen maailmansota oli kohtalokas, 165 henkeä ei nähnyt enää kotiseutuaan. Toinen maailmansota oli myös tuhoisa: 231 kuollutta ja 190 kadonnutta. Yli 60 prosenttia Griesheimista tuhottiin neljässä ilmapommituksessa. Sodan jälkeen oli asutettava nelisen tuhatta henkeä. Kaupunki Griesheimista tuli 1965.
Griesheimin historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa Lutherkirche (Griesheim) eli Lutherinkirkko. Sen paikalla oli kirkko 1100-luvulta ja sittemmin kirkko vuodelta 1507. Varsinainen Lutherinkirkko rakennettiin 1681, mutta siitä säilyi vain osa. Nykyinen kirkko on vuodelta 1749.
Talous ja liikenne.
Griesheimin yrityksiä ovat muun muassa Lebensmittel Becker, joka on suurkeittiölaitteiden erikoisliike. Hughes Network Systems on tunnettu laajakaistaverkoistaan ja Turbomach tarjoaa ratkaisuja valmistavalle teollisuudelle. Raitiovaunulinjat 4 ja 9 johtavat Darmstadtiin. Maantieliikenteen valta-akseli on Bundesstraße 26. Se ja Bundesautobahn 67 yhdistyvät BAB 5:n risteyksessä aivan kaupungin itärajalla.
Breakthrough-palkinto

Breakthrough-palkinnot () ovat vuosittain jaettavia tiedepalkintoja, jotka myönnetään merkittävistä tieteellisistä löydöistä biotieteissä (Breakthrough Prize in Life Sciences), fysiikan perustutkimuksessa (Breakthrough Prize in Fundamental Physics) ja matematiikassa (Breakthrough Prize in Mathematics). Yhden palkinnon arvo on kolme miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Samasta kategoriasta voidaan jakaa kerralla useampi palkinto, ja yksittäisellä palkinnolla voi olla monta vastaanottajaa, esimerkiksi koko tutkimusryhmä. Palkintojen saajat valitsee aiempien voittajien muodostama komitea, ja ne luovutetaan vuosittaisessa palkintogaalassa.
Palkinnot perustivat Sergey Brin, Anne Wojcicki, Juri Milner ja Julia Milner sekä Mark Zuckerberg ja Priscilla Chan, ja niitä sponsoroivat heidän säätiönsä. Palkinnoista ensimmäisinä perustettiin fysiikanpalkinnot vuonna 2012 Juri Milnerin aloitteesta. Seuraavana vuonna biotieteiden palkinnot jaettiin ensimmäistä kertaa. Ensimmäiset matematiikan palkinnot myönnettiin vuonna 2014. Palkintoveistoksen on luonut kuvanveistäjä Olafur Eliasson.
Breakthrough-palkintoja on kuvailtu ”tieteen Oscar-palkinnoiksi”. Niiden palkintosumma on suurempi kuin esimerkiksi Nobel-palkinnoista saa.
Rukait

Rukait (, omakielinen nimi: "Drekay") ovat yksi Taiwanin 16 virallisesti tunnustamasta alkuperäiskansasta. Vuonna 2020 maan alkuperäiskansojen neuvosto arvioi rukaiden kokonaismääräksi 13 465. Rukaiden nykyinen asuinalue sijoittuu Kaohsiungin kaupungin sekä Pingtungin ja Taitungin piirikuntien alueelle.
Tunnettuja rukaitaustaisia henkilöitä ovat muun muassa laulaja Wen Yin Liang ja poliitikko Saidhai Tahovecahe.
Historia ja elinkeinot.
Rukaiden kansanperinteen mukaan ensimmäinen mies syntyi "Deinagkistrodon acutus" "-"käärmeen munasta ja meni naimisiin jumalattaren kanssa. Tästä liitosta syntyivät ensimmäiset rukait. Kyseinen käärmelaji on tästä syystä pyhä rukaille.
Vuonna 2009 Taiwanin viranomaiset määräsivät rukaiden asuttamia kyliä evakoitavaksi taifuuni Morakotin tieltä. Tämä aiheutti paheksuntaa rukaiden keskuudessa, jotka kokivat evakoinnin pakkosiirtona. Tapaus johti rukaiden järjestäytymiseen ja he alkoivat vaatia sananvaltaa omia perinteisiä maitaan kohtaan.
Hirssin viljely ja siihen liittyvät rituaalit ovat merkittävä osa ruikaiden kulttuuria. Taiwanin teollistumisen myötä rukait alkoivat muuttamaan enenevissä määrin kaupunkeihin. Paluumuuttoa maalle on myös jonkin verran tapahtunut työpaikkojen puuttuessa kaupungeista, vaikka maanviljelys ei enää olekaan yhtä kannattava elinkeino. 
Kulttuuri ja uskonto.
Uskonnoltaan rukait ovat suurimmaksi osaksi (noin 78 %) kristittyjä ja loput (noin 22 %) animisteja. Kristinusko alkoi levitä rukaiden keskuudessa 1950-luvulla. Rukait ovat perinteisesti tatuoineet kasvonsa sekä kätensä.
Vaatteet on perinteisesti tehty pellavasta tai puuvillasta. Pääväri on yleensä musta, jonka päälle lisätään sitten vahvan kontrastin luovia kuviointeja keltaisella, punaisella tai vihreällä. Miehet käyttävät myös jonkin verran nahkavaatteita. Vaatteet ilmaisevat käyttäjänsä sosiaalisen aseman, joka on rukaiden keskuudessa vielä merkittävä, ja ainoastaan päälliköt saavat käyttää kuviointeja, jotka kuvaavat esimerkiksi Aurinkoa tai ihmispäätä. Liljat ovat rukaille merkittävä kulttuurillinen symboli, joka kuvastaa muun muassa pyhyyttä, kunniaa ja rohkeutta. Liljoihin saavat sonnustautua ainoastaan sen ansainneet henkilöt.
Rukaiden perusruokaa ovat perinteisesti olleet bataatti ja taaro, ja lihaa on saatu metsästämällä villisikoja. Omaleimainen ruokalaji on cinavu, jossa taaromuusia ja lihaa kääritään "Trichodesma khasianum" -kasvin lehtiin. Metsästys on miesten työtä, ja pojista tulee miehiä vasta sen jälkeen, kun he ovat onnistuneesti kaataneet eläimen metsällä.
Rukain kieltä puhuvat kaikenikäiset rukait, ja osa vanhemmasta väestä on yksikielisiä.
Täpläkoruahven

Täpläkoruahven ("Julidochromis transcriptus") on kirjoahveniin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tanganjikajärvestä.
Koko ja ulkonäkö.
Täpläkoruahven voi kasvaa suurimmillaan noin 7 cm pitkäksi, ja naaraat saattavat olla hieman koiraita kookkaampia. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen, ja melko pienipäinen. Kala on selästään ja kyljistään hyvin tumman ruskea ja vatsa on vaaleampi ja kellertävä. Kyljissä on kahdesta viiteen riviä vaaleiden hieman epämääräisten täplien muodostamaa riviä. Täpläkoruahvenen selkä-, perä- ja pyrstöevät ovat tumman ruskeat, vaaleapilkulliset ja niissä on vaalea reunus. Muut evät ovat kellertävät.
Levinneisyys ja elintavat.
Täpläkoruahventa tavataan ainoastaan Tanganjikajärven luoteisosasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan kuuluvalta alueelta. Laji elää yleensä yksittäin suhteellisen matalissa vesissä kivikkopohjaisilla alueilla, joilla on myös kasvillisuutta. Lajin ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet ja levät. Laji kutee kivikkoon ja molemmat sukupolvet vartioivat mätimunia. Täpläkoruahvenkoirailla ja -naarailla voi esiintyä vastakkaiselle sukupuolelle tyypillistä käyttäytymistä varsinkin lisääntymisaikaan ja pienehköjen koiraiden ja suurien naaraiden tapauksissa. Käyttäytymiseen vaikuttavat eräät steroidihormonit.
Täpläkoruahven on suosittu akvaariokala. Suhteellisen pienestä levinneisyysalueesta ja populaatiokoosta johtuen, akvaariokalaksi pyydystäminen on vähentänyt kantaa paikoitellen hyvinkin merkittävästi. Kantaa uhkaa myös elinympäristön laadun heikkeneminen sedimentaation vuoksi. Näistä syistä laji luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi.
Petri Myllymäki (professori)

Petri Jukka Myllymäki (s. 7. helmikuuta 1962 Mikkeli) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka työskentelee Helsingin yliopistossa älykkäiden järjestelmien ja koneoppimisen professorina. Hän on myös Tietotekniikan tutkimuslaitoksen (HIIT) johtaja ja Suomen tekoälykeskuksen (FCAI) varajohtaja.
Myllymäki tuli ylioppilaaksi lahtelaisesta Mukkulan lukiosta (1981). Hänen opiskeli tietojenkäsittelytiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui ensin filosofian maisteriksi, ja edelleen filosofian tohtoriksi (FM 1991, FT 1995). Hänen väitöskirjatutkimuksensa Helsingin yliopistolle käsitteli neuroverkkoja. Englanninkielinen väitöskirja (1995) oli otsikoitu "Mapping Bayesian networks to stochastic neural networks : a foundation for hybrid Bayesian-neural systems". Helsingin yliopiston dosentti hänestä tuli 1999.
Työurallaan Myllymäki on toiminut Helsingin yliopiston tutkijana (1987–1998), vieraileva post doc tutkijana Britanniassa (Royal Holloway, University of London, 1995–), Suomen Akatemian tutkijatohtorina (1998–1999) ja akatemiatutkijana (1999–2003). Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen professori vuodesta 2003. Myllymäki on ollut useiden tutkimushankkeiden vastuullinen johtaja ja hän on tuottelias tutkija, joka on ollut laatimassa yli 160 tieteellistä julkaisua. Lisäksi hän on ollut perustamassa useita tekoälyalan startup-yrityksiä (Sprint.ai, Ekahau, BayesIT, Cloud'N'Sci, Sightful, Etsimo). Hänen yhteistyönsä yrityselämän ja teollisuuden kanssa on johtanut useisiin jo käytäntöön otettuun sovellukseen ja patenttiin.
Tim Cain

Timothy Cain (s. 25. elokuuta 1965) on yhdysvaltalainen videopelikehittäjä, joka on tehnyt erityisesti tietokoneroolipelejä. Vuonna 2009 videopeleihin keskittyvä verkkojulkaisu IGN valitsi Cainin 100:n parhaan pelintekijän joukkoon.
Elämä ja ura.
Cain oli tekemässä vuonna 1997 julkaistua "" -videopeliä yhdessä Leonard Boyarskyn kanssa, kun kaksikko työskenteli Interplay Entertainment -peliyhtiöllä. Cain oli pelin pääohjelmoija, tuottaja ja pelisuunnittelija.
Vuonna 1998 Cain irtisanoutui Interplay Entertainmentilta "Fallout 2:n" ollessa tuotantonsa alkuvaiheessa. Samana vuonna hän perusti myös Interplaylta irtisanoutuneiden Leonard Boyarskyn ja Jason Andersonin kanssa Troika Games -peliyhtiön, joka suljettiin vuonna 2005 yhtiön ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin.
Troika Gamesin sulkeuduttua Carbine Studios -pelitalo palkkasi Cainin samana vuonna. Vuonna 2008 Cain ylennettiin yhtiön tulevan massiivisen monen pelaajan verkkopelin suunnittelujohtajaksi (design director). Hän lähti yhtiöstä vuonna 2011.
Vuonna 2011 Cain aloitti Obsidian Entertainmentilla työskentelyn ohjelmoijana (senior programmer). Yhtiölle työskennellessään hän muun muassa ohjasi vuoden 2019 toimintaroolipeli "The Outer Worldsin" yhdessä Leonard Boyarskyn kanssa. Cain lopetti täyspäiväiset työt Obsidian Entertainmentilla vuonna 2020, mutta jatkoi yhtiössä osa-aikaisena konsulttina "The Outer Worlds 2" -pelin kehityksen parissa.
Cainilla on myös vuonna 2011 luotu YouTube-kanava, jonka videoissa hän käsittelee pääasiassa videopelien tuotantoa ja kokemuksiaan pelialalta. Vuoden 2025 marraskuussa hänen kanavallaan on noin 192 000 tilaajaa ja 675 videota.
Nate Danielson

Nate Danielson (s. 27. syyskuuta 2004 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Danielson edustaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsiä. Ennen NHL-uraansa hän edusti WHL-juniorisarjassa Brandon Wheat Kingsin ja Portland Winterhawksin joukkueita. Red Wings varasi hänet ensimmäisellä kierroksella yhdeksännellä varausvuorolla . Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä ja hänen kätisyytensä on oikea. 
Danielson on pelannut yhden NHL:n runkosarjan ottelun ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 10. marraskuuta 2025.
Nimlas Group

Nimlas Group, Nimlas, on pohjoismainen talotekniikka-alan konserni, joka toimii Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Konsernissa työskentelee noin 5000 ihmistä.
Historia.
Kesäkuussa 2021 Klar Partnersista tuli suomalaisen QMG-konsernin pääomistaja. Se omisti myös ruotsalaisen Sandbäckens-konsernin. Klar yhdisti Sandbäckensin ja QMG:n Nimlas Groupiin. 
Joulukuussa 2022 Nimlas laajeni Norjaan. Sieltä ostettiin sähköurakointikonserni Konstel. Kaupan myötä konsernissa oli yhteensä yli 3500 työntekijää Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa.
Syksyllä 2025 QMG samoin kuin yhtiön muutkin tytäryhtiöt ottivat käyttöönsä emoyhtiönsä Nimlas-nimen.
Organisaatio.
Aiemmin nimillä Sandbäckens, Konstel ja QMG toimineet yritykset on yhdistetty pohjoismaiseen Nimlas Groupiin. Vuonna 2021 perustetun Nimlaksen toimitusjohtaja on Christoffer Järkeborn. Yhtiön johtoryhmään kuuluu muun muassa Nimlas Finlandin toimitusjohtaja Tiina Koppinen, samoin kuin Nimlas Norwayn ja Nimlas Swedeninkin toimitusjohtajat. Nimlaksen pääomistaja on Klar Partners.
Horst (etunimi)

Horst on saksalainen miehen etunimi.
Horst-nimen selitetään johtuvan alasaksalaisesta ’metsää, metsikköä, pensaikkoa’ merkitsevästä sanasta, mutta sitä on yritetty yhdistää myös historiallisen saksilaispäällikkö Horsan nimeen.
Nimi Horst oli Saksassa vuonna 1934 kaikkein suosituin poikalasten nimi. Ennen vuotta 1905 sitä käytettiin lähes pelkästään aateliston parissa. Vuoden 1965 jälkeen Horst-nimi on jäänyt lähes tykkänään käytöstä.
Horst-nimen suosion on väitetty liittyneen natsien aatteensa marttyyrina kunnioittaman Horst Wesselin kulttiin. Todellisuudessa Horst-nimi alkoi tulla muotiin jo paljon ennen natsipuolueen nousua ja Horst Wesselin kuolemaa. Horst-nimen suosion nousu ja lasku on muotinimien historialle tyypillinen ja verrattavissa esimerkiksi Günther-nimen historiaan.
Tim Davie

Tim Davie (s. 25. huhtikuuta 1967) on brittiläinen yritysjohtaja, joka valittiin kesäkuussa 2020 BBC:n pääjohtajaksi ja joka ilmoitti marraskuussa 2025 eroavansa virasta puolueellisuusskandaalin seurauksena. Davie aloitti uransa markkinointitehtävissä PepsiColla, ja hän siirtyi 2005 BBC:n palvelukseen. Hän toimi muun muassa audio- ja musiikkiosaston johtajana ja BBC Worldwiden toimitusjohtajana ennen valintaansa koko yrityksen pääjohtajaksi.
Nuoruus ja uran alku.
Tim Davie syntyi 1967 ja kävi South Croydonissa Whitgiftin yksityiskoulua voitettuaan stipendin. Hän oli sukunsa ensimmäinen, joka opiskeli yliopistossa. Hän opiskeli Selwyn Collegessa englannin kieltä. Davie valmistui vuonna 1989.
Davie aloitti 1991 Procter &amp; Gamblella harjoittelijana, ja vuonna 1993 hänestä tuli PepsiCon Britannian markkinointipäällikkö. Davie yleni PepsiColla lopulta Euroopan markkinoinnin vastaavaksi, ja hän oli muun muassa päättämässä Concorden värjäämisestä siniseksi ja "Daily Mirrorin" sinisestä kampanjasta.
BBC:llä.
Daviesta tuli vuonna 2005 Britannian yleisradioyhtiö BBC:n markkinoinnin, viestinnän ja yleisön osaston johtaja. Hän siirtyi kolme vuotta myöhemmin audio- ja musiikkiosaston johtajaksi, ja hänen alaisuudessa oli muun muassa BBC:n radioasemat. Davie ajoi tehtävässä radioasemien 6 Music ja BBC Asian Network sulkemista. Hänen mukaansa yhtiöllä oli liikaa kanavia, ja sen pitäisi keskittyä ”ainutlaatuiseen, korkeatasoiseen radioon”. BBC ei kuitenkaan sulkenut kanavia, sillä niiden puolesta syntyi valtava julkinen kampanja.
Daviesta tehtiin vuonna 2012 BBC:n mainosrahoitteisen BBC Worldwiden toimitusjohtaja, ja marraskuussa hänestä tuli koko yrityksen virkaatekevä pääjohtaja. Davie korvasi väliaikaisesti George Entwistlen, joka erosi Jimmy Savile -skandaalin seurauksena. Davie jatkoi pääjohtajan sijaisena muutamia kuukausia, kunnes astui tehtävään.
Davie palasi BBC Worldwiden johtoon, ja hän oli johtamassa sen yhdistämistä tuotantoyhtiö BBC Studiosiin vuonna 2018. Daviesta tuli BBC Studiosin toimitusjohtaja. Hän oli tehtävässä myös BBC:n parhaiten palkattu johtohenkilö, ja hänen korvauksensa oli vuonna 2019 selvästi suurempi kuin pääjohtaja Hallin.
Davielle tarjottiin vuonna 2019 Valioliigan johtajan tehtävää, mutta hän kieltäytyi siitä. Seuraavan vuoden kesäkuussa hänet valittiin BBC:n uudeksi pääjohtajaksi. Hall oli jo ilmoittanut tammikuussa eroavansa ennen virkakauden päättymistä, ja Daviesta tuli hänen seuraajansa.
Davie ilmoitti marraskuussa 2025 eroavansa omien sanojensa mukaan omasta tahdostaan, kun BBC:tä oltiin alettu syyttää puolueellisuudesta Donald Trumpiin, Gazaan ja transoikeuksiin liittyvissä aiheissa. "The Daily Telegraph" oli uutisoinut edellisellä viikolla BBC:n toimittajien tarkoitushakuista toimintaa, kun he olivat muokanneet Trumpin puhetta. "Panorama"-ohjelmassa Trumpin puhe esitettiin niin, että hän olisi yllyttänyt kannattajiaan kongressitalon valtaukseen 2021. Davie jatkaa pääjohtajana, kunnes hänen korvaajansa löydetään. Hänen kanssa erosta ilmoitti myös uutistoiminnasta vastaava toimitusjohtaja Deborah Turness.
Hermann Eduard von Holst

Hermann Eduard von Holst (1841–1901) oli baltiansaksalainen historioitsija. Hän julkaisi vuonna 1867 lentokirjasen, jossa käsitteli Aleksanteri II:ta vastaan huhtikuussa 1866 tehdyn murhayrityksen merkitystä, ja joutui siksi siirtymään Yhdysvaltoihin. Hän toimi sanomalehtimiehenä ja yliopiston opettajana Strassburgissa, Freiburgissa ja Chicagossa. Hänen merkittävin teoksensa on "Verfassung und Demokratie der Vereinigten Staaten von Nordamerika" (1873–1891).
Helmut

Helmut (kirjoitetaan joskus myös Helmuth tai Hellmuth) on saksalainen miehen etunimi.
Helmut-nimen alkuosana on ’ehjää, loukkaamatonta, tervettä’ ("heil"), ’taistelua’ "(hilta)" tai ’kypärää’ "(helm)" merkitsevä germaaninen sana, jälkiosa palautuu muinaisyläsaksan sanaan "muot" ’mieli, henki, rohkeus’. Nimi on tullut Saksassa käyttöön kansallisromantiikan myötä vuoden 1800 jälkeen ja ollut erityisen suosittu vuosina 1909–1963, nousten parhaimmillaan 8:nneksi suosituimmaksi poikalasten nimeksi. 1970-luvun jälkeen sitä on annettu lapsille vain hyvin harvoin.
Zara Larssonin diskografia

Ruotsalaisen laulaja Zara Larssonin diskografia käsittää viisi studioalbumia, kuusi EP-levyä, 37 singleä ja 7 promosingleä sekä 36 musiikkivideota. Viisi Larssonin kappaletta on yltänyt Ruotsin Sverigetopplistanin kärkeen.
Holtz

Holtz on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arkadag

Arkadag on kaupunki ja Ahalin maakunnan hallinnollinen keskus Turkmenistanissa. Se sijaitsee Kopetdagvuorten juurella 40 kilometriä maan pääkaupungista Aşgabatista luoteeseen. Kaupungin pinta-ala on 732 hehtaaria ja sen asukasmääräksi kerrotaan 40 524 ihmistä.
Ahalin maakunnan uutta hallinnollista keskusta ryhdyttiin suunnittelemaan vuonna 2018. Presidentti Gurbanguly Berdimuhamedow muurasi sen peruskiven Gökdepen piirikunnan Gorjawin kylän alueelle vuonna 2019. Toukokuussa 2022 saatiin tietää, että kaupungin nimeksi tulee presidentinviran pojalleen luovuttaneen Berdimuhamedowin arvonimen mukaan Arkadag. Saman vuoden joulukuussa päätettiin maakunnan hallinnon siirtämisestä yhä keskeneräiseen kaupunkiin. Sen avajaisia vietettiin suurin juhlamenoin kesäkuussa 2023. Kaupungin rakentamiseen kerrottiin kuluvan viisi miljardia dollaria.
Arkadagin mainostetaan olevan yksi Keski-Aasian ensimmäisistä ”älykaupungeista”. Siitä on tarkoitus tulla tärkeä tieteen, koulutuksen, kulttuurin ja kansainvälisen toiminnan keskus, jonka älypuhelimilla ohjatuissa asuintaloissa asuisi 70 000 ihmistä. Kaupunkiin on rakennettu keskusaukio lipputankoineen, hallintorakennuksia, teatteri, kirjasto, sairaala, museoita ja oppilaitoksia. ”Älykkäinä” ja ”vihreinä” teknologioina mainitaan matkapuhelinverkot, Wi-Fi ja GPON sekä niiden mahdollistamat Internet-palvelut. Arkadagin kotisivujen mukaan se on ”ikuisen onnellisuuden kaupunki”.
Hankkeen arvostelijoiden mukaan Arkadagin päätehtävä on Turkmenistanin johtajan henkilökultin vahvistaminen. Samalla on kiinnitetty huomiota kaupungin suunnittelun ja rakentamisen heikkoon laatuun. Asiantuntijat pelkäävät, että sen rakennukset eivät kestä alueella esiintyviä voimakkaita maanjäristyksiä. Arkadagin asukkaiksi on hyväksytty vain Aşgabatista muuttavia, ja halukkaiden puuttuessa pääkaupungin yrittäjiä on painostettu ostamaan sieltä asuntoja. Uudet asukkaat ovat valittaneet puuttuvista vesijohdoista ja muista vioista.
Skogrand

Skogrand on taajama Nesin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 840 vuonna 2024.
Tomteråsen

Tomteråsen on taajama Nesin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 722 vuonna 2024.
Neskollen

Neskollen on taajama Nesin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,9 neliökilometriä ja asukasluku 2 990 vuonna 2024.
Sørumsand

Sørumsand on taajama Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajamassa oli 5 962 asukasta vuonna 2024.
Lørenfallet

Lørenfallet on taajama Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajamassa oli 1 173 asukasta vuonna 2024.
Lindeberg (Lillestrøm)

Lindeberg on taajama Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajamassa oli 1 252 asukasta vuonna 2024.
Lundermoen

Lundermoen on taajama Lillestrømin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajamassa oli 1 496 asukasta vuonna 2024.
Tervalampi (Vihti)

Tervalampi on Vihdin kylä, joka sijaitsee eteläisessä Vihdissä Enäjärven kaakkoispuolisen selänten ja Nuuksion järviylänköalueen välisessä järvi- ja jokilaaksossa.
Historia.
Tervalammen varhaisin tunnettu asutus sijoittui Tervalammen järven pohjoispuolelle Siuntionjokilaaksoon. Kylässä oli 1500-luvun puolivälissä kahdeksan taloa, joista osa autioitui vuosisadan lopulla.
Dora Söderberg

Dora Söderberg (10. marraskuuta 1899 Tukholma – 9. marraskuuta 1990 Bromma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi parissakymmenessä elokuvassa vuosina 1933–1987. Söderbergin isä oli kirjailija Hjalmar Söderberg.
Jarrie

Jarrie on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Grenoblen kaupungista etelään.
Kunnan nähtävyyksiä on noin vuonna 1470 rakennettu linna Château du Bon Repos. Neljän tornin reunustaman linnan rakennutti Guillaume Armuet, ja se on listattu historiallisten muistomerkkien lisäluetteloon. 1800-luvulla linnan omistajat vaihtuivat useasti ja linnan kunnossapito laiminlyötiin. Lopulta linnan katto romahti vuonna 1917. Jarrien kunta osti linnan vuonna 1976 ja vuodesta 1978 lähtien se on tukenut Bon Reposin linnan suojeluyhdistyksen työtä linnan kunnostamiseksi. Linna on avoinna yleisölle joka kuukauden kolmantena sunnuntaina.
Tore Lindwall

Martin Tore Lindwall (10. marraskuuta 1900 Alnö – 29. helmikuuta 1980 Bromma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän työskenteli Dramatenissa vuosina 1924–1927 ja siirtyi sen jälkeen Göteborgiin, missä hän teki elämäntyönsä kaupunginteatterissa.
Anders Ljungstedt

Anders Ljungstedt (23. maaliskuuta 1759 Linköping – 10. marraskuuta 1835 Macao) oli ruotsalainen liikemies ja diplomaatti. Hän työskenteli venäjän kielen tulkkina Ruotsin hallituskansliassa ennen kuin lähti vuonna 1798 Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian mukana Kiinaan, missä hän harjoitti kauppaa. Vuonna 1815 Ljungstedt siirtyi Portugalin siirtokuntaan Macaoon. Hän kirjoitti sen historiaa käsittelevän teoksen "An Historical Sketch of the Portuguese Settlements in China and of the Roman Catholic Church and Mission in China &amp; Description of the City of Canton", joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1836. Vuodesta 1820 hän toimi Ruotsin Kiinan-pääkonsulina.
Honourable

Honourable (lyh. Hon.) ”kunnianarvoisa”, ”jalosukuinen”, on brittiläinen arvonimi, jota käytetään jaarlien nuoremmista pojista, varakreivien ja paronien kaikista lapsista, hovineideistä ja ylimmistä tuomareista. Most honourable on markiisin arvonimi. Right honourable on arvonimi, joka annetaan jaarlille, varakreiville, paronille, kaikille herttuoiden ja markiisien lapsille, jaarlin vanhimmalle pojalle ja kaikille tyttärille, Privy Councilin jäsenille, Lontoon Cityn pormestarille ja muille korkeille virkamiehille.
Johan Erhard Areschoug

Johan (John) Erhard Areschoug (16. syyskuuta 1811 Göteborg – 7. toukokuuta 1887 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä. Hän toimi professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1858–1876. Areschoug tutki erityisesti leviä. Hän teki tutkimusmatkoja ainakin Norjaan ja Ranskaan. Vuonna 1850 hän julkaisi Skandinavian leviä käsittelevän yleisteoksen "Phyceae Scandinavicae Marinae".
Areschougin serkun poika oli kasvitieteilijä Fredrik Areschoug.
Argula von Grumbach

Argula von Grumbach (o.s. von Stauff, 1492 Baijeri – n. 1554) oli protestanttinen kirjoittaja ja aatelisnainen. Hän oli ensimmäinen nainen, joka otti julkisesti kantaa reformaation puolesta puolustaen Martti Lutherin ja Philipp Melanchthonin raamatuntulkintoja. Hänen tunnetuin tekstinsä on kirje Ingolstadtin yliopistolle, jossa hän vastusti evankelisten tekstien hallussapidosta syytetyn opiskelijan pidätystä. Argulan lyhyen kirjallisen uransa aikana julkaisemat tekstit nousivat usein aikansa kiistanalaisiksi myyntimenestyksiksi. Vuosina 1523–1524 liikkeellä oli yhteensä jopa 29 000 kappaletta von Grumbachin tekstejä.
Epeiroksennahkiainen

Epeiroksennahkiainen ("Eudontomyzon graecus") on äärimmäisen uhanalainen nahkiaislaji. Sitä on tavattu varmuudella vain Louros-joen vesistössä Kreikan luoteisosassa.
Epeiroksennahkiainen voi kasvaa jopa 19 cm pitkäksi. Sen voi erottaa muista saaman suvun lajeista hammasrakenteensa avulla, pidemmästä häntäosasta selkäevän loppupäästä mitattuna sekä pyöristyneestä pyrstöevän reunasta.
Tämä pienellä alueella pysyvä laji elää lähdevesipurojen ja pienten jokien virtaavissa osissa, joissa vesi on kirkasta ja matalaa ja pohja on pehmeää hiekkaa, lietettä tai mutaa, jonka välissä on joskus vesikasvillisuuden laikkuja.
Lisääntymisen uskotaan tapahtuvan lopputalvella. Mätimunista kuoriutuvat toukat kaivautuvat pohjaan, jossa ne pysyvät neljästä kuuteen vuotta. Metamorfoosi tapahtuu todennäköisesti loppusyksystä alkutalveen. Aikuiset ovat lyhytikäisiä, koska sukukypsät yksilöt eivät syö mitään ja kuolevat kutuajan jälkeen.
Lajin uhanalaisuuteen ovat vaikuuttaneet maatalouden kasteluveden otto, maatalouden ja kotitalouksien jätevedet, sekä luonnollisten purojen ja jokien uomien muuttaminen. Erityisesti tulvasuojeluun on kuulunut jokiuoman ruoppaus, lohkareiden sijoittaminen joenpohjan reunoille, luonnollisten saarten poistaminen ja tulvatasankojen kasvillisuuden leikkaaminen. Populaatiota on saattanut myös pirstaloitua rakennettujen esteiden vuoksi. Kaikki nämä toimet häiritsevät luonnollisia liettymisprosesseja ja ovat todennäköisesti vähentäneet munien laskeutumiseen ja toukkien kehitykseen sopivan elinympäristön laajuutta ja laatua.
Fredrik Areschoug

Fredrik Wilhelm Christian Areschoug (9. lokakuuta 1830 – 21. joulukuuta 1908) oli ruotsalainen kasvitieteilijä. Hän toimi Lundin yliopiston professorina vuosina 1879–1898 ja keskittyi erityisesti kasvianatomiaan. Hän myös kirjoitti oppikirjoja. Levätieteilijä Johan Erhard Areschoug oli hänen isänsä serkku.
Glevum

Glevum eli Clavinio oli antiikin aikainen kaupunki Britanniassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Gloucesterin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede.
Glevumin kaupunki sijaitsi Britannian saaren eli nykyisen Iso-Britannian lounaisosassa Sabrina (nyk. Severn) -joen ylityskohdassa joen itärannalla. Se oli joen tulvatasangolla ja kärsi siksi usein tulvista. Kaupungista kulki tiet kaakkoon Corinium Dobunnorumiin ja lounaaseen Isca Augustaan.
Historia.
Glevumin paikalla oli alun perin roomalainen legioonalaisleiri, mahdollisesti "castrum hibernum" eli legioonan talvileiri, joka ajoitetaan Neron ajalle noin vuoteen 64–66 tai 67 jaa. Flaviusten aikana noin vuonna 87–88 paikalle rakennettiin puurakenteinen linnake. Näiden arvellaan olleen Legio XX Valeria Victrixin tai Legio II Augustan käytössä.
Nervan aikana 96–98 jaa. Glevumista tehtiin "colonia" eli sotilassiirtokunta nimellä "Colonia Nervia Glevensium". Se oli yksi Britannian neljästä coloniasta; muut olivat Camulodunum, Eboracum ja Lindum. Kaupunki alkoi taantua 300-luvulla ja rappeutui täysin 400-luvulla. Se joutui saksien haltuun vuonna 577.
Nykyisen kaupungin keskustassa on tehty arkeologisia kaivauksia vuosina 1966–1969.
Rakennukset ja löydökset.
Glevumin alkuperäisen puurakenteisen linnakkeen koko oli noin 17,2 hehtaaria. Myöhemmän colonian muurein ympäröity alue kattoi saman alan. Sen rakennukset olivat alun perin kasarmimaisia ja ne oli tehty puusta kivisille perustuksille. 100- ja 200-luvuilla kaupunkiin rakennettiin suuria kivitaloja. Kaupungin keskiössä oli forum.
Ainoat näkyvät roomalaisajan jäänteet nykyisessä Gloucesterissa ovat colonia-vaiheen muurin osia, jotka ovat nykyisin Gloucesterin kaupunginmuseon ja King's Squaren rakennusten kellaritiloissa. Muihin löytöihin lukeutuu muun muassa pylväitä, jotka saattavat olla temppelistä, sekä keramiikanpolttouuneja ja hautakiviä.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on esillä kaupunginmuseossa.
Areschoug

Areschoug on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Colston Loveland

Colston Loveland (s. 9. elokuuta 2004) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on sisempi laitahyökkääjä. Loveland edustaa NFL-joukkue Chicago Bearsia. Ennen NFL-uraansa hän edusti Michiganin yliopiston joukkuetta. Bears varasi hänet ensimmäisellä kierroksella kymmenennellä varausvuorolla .
Toukokuussa 2025 Loveland teki Bearsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä yli 26,6 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen.
Loveland on pelannut kahdeksan NFL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hänellä on 21 kiinniottoa, 289 kiinniotoilla edettyä jaardia ja kaksi kiinniotoilla tehtyä touchdownia. Uran tilastot päivitetty kauden 2052 kymmenennen peliviikon jälkeen 10. marraskuuta 2025.
Saint-Étienne-de-Cuines

Saint-Étienne-de-Cuines () on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arcjoen varrella, noin 11 kilometriä Saint-Jean-de-Mauriennen kaupungista luoteeseen.
Kunta koostuu Mauriennen laaksossa olevista pienistä kylistä. Sen pääasiallinen elinkeino on ollut maatalous ja karjanhoito. Vuonna 1884 kunnan mylly muutettiin pastatehtaaksi. Pâtes La Lune -pasta sai kansainvälistä mainetta, ja tehdas työllisti parhaimmillaan jopa seitsemänsataa työntekijää. Laakso teollistui laajemminkin 1900-luvun alussa. Pastatehdas suljettiin vuonna 1952.
Lesdiguièresin herttuan François de Bonnen miehittäessä Mauriennen laaksoa Ranskan uskonsodissa vuosina 1588-1601, Saint-Etiennen kirkon pyhäinjäännökset tuhoutuivat. Kirkossa on kuitenkin edelleen vuodelta 1560 peräisin oleva pronssinen kello, joka listattiin historialliseksi muistomerkiksi vuonna 1942. Huonokuntoinen ja ahdas kirkko rakennettiin lähes kokonaan uudelleen vuonna 1845, mutta vuoden 1858 maanvyörymä vaurioitti sitä pahasti.
Myös lumivyöryt ovat aiheuttaneet tuhoa kunnan alueella. Vuonna 1978 lumivyöry vei mukanaan kuusituhatta kuutiometriä metsää, mutta pysähtyi kylien reunalle. Vuonna 1981 lumivyöry tuhosi Tremblen kylän, tappaen samalla kaksi sen asukkaista.
Outokaija

Outokaija ("Psittacula" "intermedia") on papukaijalaji, jonka todellisesta olemassaolosta kiistellään. Outokaijan status omana lajinaan on ollut kiistanalainen, ja sitä pidetään nykyään himalajankaijan ja luumupääkaijan hybridinä. 
Tieteellinen nimi "P." "intermedia" liitettiin seitsemään lintuyksilöön, joiden historia ei ollut selkeästi tiedossa. Ne lähetettiin Intiasta Englantiin vuosina 1895 ja 1907. Näyteyksilöt näyttävät ulkonäöltään joltain koirasluumupääkaijan ja himalajankaijan väliltä, eikä lajista ole varmoja havaintoja luonnosta. Tutkimus vuodelta 1999 perehtyi kunnolla outokaijan lajistatukseen ja tuli tulokseen, että kyseessä ei ole oma lajinsa, vaan luumupääkaijan ja himalajankaijan hybridi.
Suomenkielisessä lajiluettelossa laji oli (ensimmäisessä virallisessa) vuoden 1992 ja 1999 lajiluettelossa, mutta vuoden 2006 päivityksestä laji puuttui, eikä suomenkielistä lintujen lajinimiluetteloa ylläpitävä BirdLife Suomi tunnusta sitä tällä hetkellä omana lajinaan.
Lähteet.
Leena Lehtinen

Leena Lehtinen on suomalainen entinen musiikkialan lehti- ja radiotoimittaja.
Lehtisen uran musiikillisia lähtökohtia oli David Bowien ihaileminen 1970-luvun alkupuolella. Myöhemmin hän lähti au pairiksi Englantiin 1970-luvun punk-aallon aikaan. Hän kiersi paljon keikoilla ja alkoi kirjoittaa suomalaisiin lehtiin, kuten Soundiin ja punk-zine Hilseeseen. Hän näki noihin aikoihin esimerkiksi Joy Divisionin esiintymisen ja esitteli yhtyeen suomalaisille. Hän opiskeli 1980-luvun alussa kieliä Tampereella ja asui myös Tukholmassa, kunnes siirtyi vuoden 1984 alkaessa Helsinkiin ja oli mukana perustamassa Rumba-lehteä. Hän toimi myös Rumban päätoimittajana. 1980-luvun loppupuolella Lehtinen oli töissä Suosikissa ja Muoti + Kauneus -lehdessä. Vuonna 1989 hänet kutsuttiin freelanceriksi Yleisradioon, jossa hän teki Rockradiota ja Nuorten radiota Antti Isokankaan kanssa. Vuonna 1990 hän pääsi vakituisiin töihin tuolloin perustettuun Radiomafiaan, jossa hänen ohjelmansa oli Rockmafia.
Lehtinen oli musiikintyylien suhteen monipuolinen toimittaja, mutta keskittyi Radiomafiassa indierockiin ja teknoon. Hän kertoo, ettei vuonna 1994 kysellyt teknon soittamisesta radiossa pomoltaan, koska pelkäsi kielteistä vastausta vaan toi teknon ohjelmiinsa vaivihkaa. Muun muassa Jori Hulkkonen on todennut Radiomafian olleen hyvin tärkeä Suomen 1990-luvun teknokulttuurille ja tämän ilmiön henkilöityneen Lehtiseen, jonka ohjelmissa kuultiin sekä eturivin DJ-nimiä että demoja. Tiistain tanssi-ilta sai vuonna 1998 lisää ohjelma-aikaa, mikä edesauttoi tätä kehitystä. Lehtinen oli tuottajana myös Radiomafian Metalliliitossa ja Räkärodeossa. Radiomafia lopetettiin 2003 ja sen YleX:lle siirtyneet ohjelmat lopetettiin saman vuosikymmenen kuluessa. Viimeinen Lehtisen ohjelma oli 2009 loppunut Tiistain tanssi-ilta. Lehtinen kuvailee vuotta 2009 hirveäksi, mutta kertoo, että on sen jälkeen viihtynyt hyvin seuraavassa työpaikassaan Yleisradion levystössä.
Raimo Uusinoka

Raimo Paavo Johannes Uusinoka (s. 11. huhtikuuta 1943 Tampere) on suomalainen rakennusgeolologian emeritusrofessori.
Raimo Uusinoka syntyi rakennusmestari Paavo Ilmari Uusinokan ja toimistovirkailija Toini Sofia Ahosen perheeseen. Hän avioitui 1969 terveydenhoitaja Aila Kivisen kanssa. Uusinoka tuli ylioppilaaksi Karjaan yhteislyseosta 1963 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1969 ja lisensiaatiksi 1971 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1975. 
Uusinoka oli Suomen Akatemian tutkimusapulainen 1970–1973 ja Helsingin yliopistossa geologian ja paleontologian assistentti 1974–1981, vs. apulaisprofessori 1977 ja 1979 ja maaperägeologian dosentti vuodesta 1977. Tampereen teknillisessä korkeakoulussa, myöhemmin Tampereen teknillinen yliopisto, hän oli rakennusgeologian apulaisprofessori 1981–1998 ja professori 1998–2006. Uusinoka on ollut myös Oulun yliopiston maaperägeologian dosentti ja hänellä on ollut useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Hän on sekä julkaissut tutkimuksia että ollut kirjoittamassa ja toimittamassa alansa tietoteoksia.
Calvin Robinson

Calvin John Robinson (s. 29. lokakuuta 1985) on brittiläinen pappi, poliittinen kommentaattori ja radiojuontaja. Hän on tullut tunnetuksi perinteisen kristillisen ortodoksisuuden puolestapuhujana anglikaanisuuden ja länsimaisen kulttuurin progressiivisten muutosten keskellä. Robinson kasvoi Mansfieldissa Nottinghamshiressa. Aikaisemmin hän toimi opettajana ja videopelijournalistina ennen siirtymistään teologian opintoihin.
Robinsonin kirkollinen ura heijastaa vastustusta institutionaalista liberalismia kohtaan. Englannin kirkko eväsi häneltä pappisvihkimyksen hänen esittämänsä kritiikin kriittistä rotuteoriaa kohtaan sekä avioliitto- ja sukupuolinäkemysten vuoksi. Hänet vihittiin diakoniksi Englannin vapaakirkossa vuonna 2022 ja papiksi Pohjoismaiden katolisessa kirkossa vuonna 2023 ennen liittymistään anglikaaniseen katoliseen kirkkoon. Myöhemmin hän sai väliaikaisen toimiluvan reformoidussa episkopaalisessa kirkossa toimiessaan vuodesta 2024 lähtien St. Paulin anglikaanisen kirkon rehtorina Grand Rapidsissa Michiganissa.
Policy Exchange -ajatuspajan vanhempana tutkijana ja "GB News" -ohjelman entisenä juontajana Robinson on vaikuttanut konservatiiviseen keskusteluun kirjoituksillaan esimerkiksi "The Daily Mail" -lehdessä ja puheillaan esimerkiksi "Mere Anglicanism" -tapahtumassa, jossa hän vastusti naisten vihkimistä papiksi. Hänen työsuhteensa GB Newsissa päättyi keskeytykseen vuonna 2023. Tammikuussa 2025 anglikaaninen katolinen kirkko peruutti hänen oikeutensa Pro Life -tapahtumassa tehdyn eleen seurauksena. Ele oli tarkoitettu parodiaksi Elon Muskin nyrkkipumpulle. Kriitikot vertasivat sitä natsitervehdykseen, mikä korosti jännitteitä hänen provosoivan tyylinsä ja kirkollisen auktoriteetin välillä.