tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rise of the Triad

Rise of the Triad: Dark War on Apogee Softwaren kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu DOSille vuonna . Pelin shareware-version nimi on Rise of the Triad: The HUNT Begins.
Juoni.
Erikoisagenttiryhmä nimeltään HUNT (High-risk United Nations Task Force) lähetetään San Nicolas -saarelle Kalifornian edustalle vakoilemaan vaarallista kulttia, joka toimii vanhassa luostarissa. Viholliset kuitenkin havaitsevat päähenkilöt ja estävät näitä vetäytymästä, joten nämä eivät voi muuta kuin tappaa kaikki.
Pelinkehityksen varhaisessa vaiheessa Rise of the Triadista piti tulla jatko-osa "Wolfenstein 3D":lle nimeltään "Wolfenstein 3D II: Rise of the Triad". Tästä on muistona joidenkin aseiden ja vihollisunivormujen tyyli.
Pelaaminen.
Yksinpelissä on rajallinen määrä elämiä ja pistelasku. Valittavana on viisi pelihahmoa, jotka eroavat toisistaan kestävyyden, nopeuden ja ampumatarkkuuden osalta.
Pelaajan on kerättävä avaimia päästäkseen kulkemaan ovista. Kentissä voi olla monta uloskäyntiä. Maassa olevat hyppyalustat heittävät pelaajan ilmaan, jolloin tämä voi kerätä bonusesineitä tai päästä korkealla oleviin paikkoihin. Muutoin pelissä eteneminen on suoraviivaista. Pelikentissä olevaa irtaimistoa ja ikkunoita voi rikkoa. Peliengine perustuu Wolfenstein 3D:hen, ja vaikka parannuksia onkin paljon, kaikki seinät ovat edelleen pohjois-etelä- tai länsi-itä-suuntaisia.
Pelaajan käytettävissä on 13 asetta. Osa ampuu luoteja, osa on erilaisia sinkoja ja loput taika-aseita. Luotiaseet ovat heikoimpia mutta niihin on rajattomasti ammuksia. Pelaaja voi kantaa yhtä aikaa kaikkia luotiaseita mutta vain yhtä muuta asetta. Pelissä on myös rajoitetun ajan vaikuttavia bonusesineitä kuten luodinkestävät liivit.
Joillakin vihollisilla on erikoisia kykyjä: ne osaavat väistellä pelaajan ammuksia, yllättää tämän tekeytymällä kuolleeksi, vangita tämän verkon sisään tai varastaa tältä aseen. Pomovihollisia on neljä.
Moninpeliä (COMM-BAT) voi pelata yksitoista pelaajaa yhtä aikaa. Moninpelimuotoja on yhdeksän ja niissä on säädeltäviä asetuksia.
Vastaanotto.
Pelit-lehden Kaj Laaksonen antoi pelin shareware-versiolle 76 pistettä sadasta. Myöhemmin saman lehden Kimmo Veijalainen katsoi kokoversion 81 pisteen arvoiseksi. Molemmat kehuivat ääniä ja moninpeliä mutta moittivat grafiikkaa ja yksinpelin tylsyyttä. Mikrobitin Petri Teittiseltä sen sijaan heltisi shareware-versiolle 96 pistettä sadasta, eikä hän löytänyt siitä juuri muuta moitittavaa kuin helppouden.
Pro forma

Pro forma (latinaa, suomeksi kirjaimellisesti "muodon vuoksi") tarkoittaa yritysten tilinpäätöksissä tilannetta, jossa yrityksen kirjanpito on jälkikäteen muutettu vastaamaan tuoreen yritysjärjestelyn tai raportointitavan muutoksia. Jos yhtiö esimerkiksi tekee suuren yritysoston, voidaan pro forma -lukujen avulla laskea yrityskaupan jälkeen, millaisia uuden konsernin aikaisemmat talosluvut olisivat olleet ennen yrityskaupan toteutumista.
Yrityskauppojen lisäksi pro forma -lukuja voidaan ilmoittaa esimerkiksi silloin, jos yhtiö päättää muuttaa tilikauden pituutta.
Esimerkkejä.
Mediakonserni Keskisuomalaisen liikevaihto oli vuonna 2020 noin 206,8 miljoonaa euroa. Keskisuomalainen osti kesäkuussa 2021 Hämeen Sanomat -konsernin, jonka liikevaihto oli samana vuonna 17,3 miljoonaa euroa. Yrityskaupan jälkeen Keskisuomalainen kertoi edellisvuoden pro forma -liikevaihtonsa olleen 224,1 miljoonaa euroa, eli Keskisuomalaisen ja Hämeen Sanomien edellisvuoden todellisten liikevaihtojen summa.
R. C. Sherriff

Robert Cedric (R. C.) Sherriff (1896 Hampton Wick, Surrey, Britannia – 1975 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Hän oli isänsä omistaman vakuutusyhtiön palveluksessa ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Harrastajateatterissa toimiessaan hän kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä "Matkan pää" ("Journey's End", 1929), josta tuli maailmanmenestys. Hän kirjoitti näytelmästä yhdessä Vernon Bartlettin kanssa myös romaanin. Ne kertovat ensimmäisestä maailmansodasta. Myöhemmät näytelmät jäivät vähälle huomiolle, ainoastaan näytelmää "Home at Seven" on sittemmin esitetty jossain määrin. Hän kirjoitti myös romaaneja ja elokuvakäsikirjoituksia.
Maelgwn Gwynedd

Maelgwn Gwynedd (kuollut noin 547) oli Gwyneddin kuningas. Hän oli Cadwallon Lawhirin poika ja Gwyneddin myyttisen perustajan Cunedda Wledigin jälkeläinen.
Nuorena Maelgwn ilmeisesti syrjäytti äitinsä enon hallitsijan paikalta, mutta pian sen jälkeen hän luopui yllättäen maallisesta elämästä ja vetäytyi luostariin munkiksi. Maelgwn ei kuitenkaan kauaa sietänyt luostarielämää, rikkoi munkkilupauksensa ja palasi kuninkaaksi.
Historioitsija Gildas ja walesilainen perimätieto ovat yhtä mieltä siitä, että Maelgwn vastusti "pyhiä" eli kristillisiä munkkeja ja syyllistyi moniin pahoihin tekoihin, muun muassa vaimonsa ja veljenpoikansa murhaan, jonka lesken hän sen jälkeen nai.
Maelgwn lienee hallinnut suurinta osaa Luoteis-Walesista, mukaan lukien Anglesey. Tarinoiden mukaan Maelgwn oli kookas ja häntä kutsuttiin lisänimellä ”Maelgwn Hir" eli Maelgwn Pitkä. Maelgwn kuoli ruttoon noin 547.
Robert E. Sherwood

Robert Emmet Sherwood (1896 New Rochelle, New York, Yhdysvallat – 1955 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, toimittaja ja teatterikriitikko. Hän kirjoitti lisäksi elokuvakäsikirjoituksia.
Sherwoodin näytelmä "The Shall Be No Night" sai aiheen Suoman talvisodasta, mutta myöhemmin Sherwood muokkasi sen tapahtumapaikaksi Kreikan. Elokuva "Sumujen silta" perustuu Sherwoodin näytelmään "Waterloo Bridge" ja "Kivettynyt metsä" näytelmään "The Petrified Forest".
Annastiina

Annastiina on Suomessa käytetty naisen etunimi. Se on yhdysnimi, joka koostuu osista Anna ja Stiina. Kirjoitusasu "Annastiina" on huomattavasti yleisempi kuin yhdysmerkillinen muoto "Anna-Stiina", mikä kertoo siitä, että Annastiina on vakiintunut itsenäiseksi nimeksi.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Annastiina-nimisiä naisia on joulukuun 2024 loppuun mennessä tilastoitu noin 870–890. Heistä suurin osa on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla.
Annastiinalla ei ole nimipäivää almanakassa.
Varejoki

Varejoki on Tervolassa sijaitseva joki. Joki saa alkunsa Varajärvestä ja se laskee Kemijokeen. Varejoella on pituutta 34 kilometriä ja siihen laskee Sihtuunajoki sekä yhdeksän ojaksi luokiteltua vesistöä. Varejoen valuma-alueelta lähtevä valuma on 1,74 kuutiometriä.
Historia.
Varejoki perattiin 1920–1930 -luvuilla uittoja varten. Viimeiset uitot joessa tehtiin vuonna 1948. Uiton jälkeisissä kuntoonpanotöissä perkaukset katsottiin vähäisiksi, eivätkä ne aiheuttaneet kunnostustoimenpiteitä.
Varejoen asutusalue perustettiin Petsamon evakkojen asutusalueeksi vuonna 1946. Valtion toimesta rakennettuihin rakennuksiin muutti ensin vuonna 1946 neljä-viisi perhettä, jonka jälkeen  tulleet saivat itse ottaa vastuun rakentamisesta. Asutusalueen perustamistöitä on kuvaillut kirjailija Erno Paasilinna seuraavasti:
Kalasto.
Ennen Kemijoen valjastamista ja voimakkaita ympäristömuutoksia joessa lisääntyi luontaisesti taimen, harjus sekä muita alueelle tyypillisiä kalalajeja. Nykyisin joesta saadaan saaliiksi haukea, ahventa sekä joessa luontaisesti lisääntyvää harjusta. Varejoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien sekä satunnaisesti vieraspaikkakuntalaisten kalastuskohteena.
Kalaistutuksia on toteutettu satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina. Istuttajina ovat olleet lähinnä kalastuskunnat ja istukkaina Ossauskosken kalanviljelylaitokselta Kemijoen kalakantojen hoitovelvoitteen ulkopuolelle jääneet poikaset. Varejoen vesialueet omistavat Ylipaakkolan, Lapinniemen, Ylivojakkalan osakaskunnat sekä yksi yksityinen henkilö.
Jordan Pefok

Jordan Pefok (oik. Theoson-Jordan Siebatcheu, s. 26. huhtikuuta 1996 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän kuuluu Saksan Bundesliigassa pelaavan Union Berlinin omistukseen mutta pelasi kauden 2023–2024 lainalla saman sarjan Borussia Mönchengladbachissa. Vuoteen 2020 saakka Pefok pelasi Ranskassa ja sen jälkeen kaksi kautta Sveitsissä.
Pefok pelasi juniorina yli kymmenen vuotta ranskalaisseura Stade de Reimsissa ja nousi Ligue 1:ssä pelaavaan edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran tammikuussa 2015. Seuraavalla kaudella hän sai jo runsaammin peliaikaa ja teki kauden viidessä ensimmäisessä ottelussaan kolme maalia. Keväällä 2016 Reims putosi Ligue 2:een, ja kevätkauden 2017 Pefok pelasi lainalla vieläkin alemmalla sarjatasolla Châteauroux'n joukkueessa. Hän palasi pääsarjatasolle siirtyessään kaksi kautta toisella sarjatasolla pelanneesta Reimsistä Rennesiin kesällä 2018. Vuonna 2019 Rennes voitti Ranskan cupin mutta aiemmilla kierroksilla kolme maalia tehnyt Pefok oli poissa kolmesta viimeisestä ottelusta reisivaivojen vuoksi. Hän on pelannut Ligue 1:ssä kaikkiaan 55 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Pefok siirtyi syyskuussa 2020 sveitsiläiseen Young Boysiin lainalle, ja kesällä 2021 sveitsiläisseura osti hänet. Pefok pelasi Sveitsin Superliigassa ensimmäisellä kaudellaan 32 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Young Boys voitti Sveitsin-mestaruuden. Eurooppa-liigassa Pefok pelasi kahdeksan ottelua ja teki kolme maalia, jotka kaikki kahdessa pudotuspeliottelussa Bayer Leverkusenia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän teki Sveitsin Superliigan 32 ottelussaan 22 maalia, millä hän oli liigan paras maalintekijä. Hän teki Mestarien liigan karsinnoissa kuudessa ottelussa kolme maalia. Syyskuussa 2021 hän teki ensimmäisessä Mestarien liigan ottelussaan lisäajalla 2–1-voittomaalin kotiottelussa Manchester Unitedia vastaan. Hän pelasi kuusi Mestarien liigan ottelua ja teki toisen maalinsa marraskuussa tasapeliin päättyneessä kotiottelussa Atalantaa vastaan.
Kesällä 2022 Pefok siirtyi saksalaisseura Union Berliniin, jolle hän teki kauden kuudessa ensimmäisessä bundesliigaottelussaan kolme maalia. Kauden maalimäärä täydentyi helmikuussa neljäksi. Hän pelasi kauden aikana 31 bundesliigaottelua, joissa hän oli 16 kertaa avauskokoonpanossa.
Pefok pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua. Hän pelasi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Hän on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut yhdeksän A-maaottelua, viimeisimmän maaliskuussa 2022. Hän teki kesäkuussa 2021 maalin CONCACAF Nations Leaguen välierässä Hondurasia vastaan ja pelasi myös loppuottelussa, jossa Yhdysvallat voitti Meksikon.
Nicolas Moumi Ngamaleu

Nicolas Moumi Ngamaleu (s. 9. heinäkuuta 1994 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Moskovan Dynamoa. Hänen ensimmäinen eurooppalaisseuransa oli itävaltalainen SCR Altach kaudella 2016–2017, minkä jälkeen hän edusti runsaat viisi kautta sveitsiläistä Young Boysia.
Ngamaleu on voittanut Young Boysin joukkueessa Sveitsin mestaruuden vuosina 2018–2021 ja Sveitsin cupin vuonna 2020. Hän on pelannut Itävallan Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, ja Sveitsin Superliigassa 158 ottelua, joissa hän on tehnyt 30 maalia. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 19 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2017 vierasottelussa serbialaista Partizania vastaan. Mestarien liigassa hän on pelannut 12 ottelua ja tehnyt yhden maalin, syyskuussa 2021 kotiottelussa englantilaista Manchester Unitedia vastaan.
Ngamaleu on pelannut Kamerunin maajoukkueessa noin 40 maaottelua.
Sivakkajoki (Tervola)

Sivakkajoki on Tervolassa sijaitseva joki. Sivakkajoki on Sivakkajärvestä alkunsa saava 24,3 kilometriä pitkä Vaajokeen laskeva sivujoki. Sivakkajoen keskivirtaama on 1,15 m3/s. Sivakkajoen vesi on ruskeaa raudan ja humuksen vuoksi. Sivakkajoella on ollut uittotoimintaa vuoteen 1956 asti.
Kalasto.
Aikoinaan Sivakkajoessa lisääntyi luontaisesti taimen, siika ja harjus, mutta nykyisten ympäristömuutosten ja merellisen vaellusyhteyden puuttumisen vuoksi vain harjus. Sivakkajokeen istutetaan kalastuskuntien toimesta satunnaisesti vaihtelevin kalamäärin ja lajeina haukea, ahventa ja harjusta. Sivakkajoki toimii lähinnä paikallisten kalastajien kalastuskohteena.
Ahmattiankerias

Ahmattiankerias ("Saccopharynx ampullaceus") on ahmattiankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan syvistä vesistä Atlantista.
Koko ja ulkonäkö.
Ahmattiankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 160 cm pitkäksi. Ruumiin osuus pituudesta on useimmiten noin 30 cm ja lopun muodostaa pitkä siimamainen pyrstö. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on pienet silmät ja hyvin suuri suu ja kita sekä venyvä vatsa. Ahmattiankerias on väriltään tumman ruskea tai musta. Pyrstön kärjessä on bioluminoiva valoelin. Ahmattiankeriaalla ei ole uimarakkoa vaan sen tehtävän korvaa erikoistuneet munuaiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Ahmattiankeriasta tavataan Pohjois-Atlantilta ja eteläisimmät havainnot ovat Kap Verdestä. Laji on syvän veden kala ja elää useimmiten 1 000–3 000 metrin syvyydessä. Elinkierron varhaiset leptocephalus-vaiheet elävät matalammissa vesissä. Ahmattiankeriaan ravintoa ovat kalat, jotka voivat olla sitä pidempiä ja ahmattiankerias käyttää mahdollisesti valoelintään niiden houkutteluun. Sukukypsät ahmattiankeriaat eivät enää syö ja niiden leuat ja hampaat surkastuvat.
Alabaman sinetti

Alabaman sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Alabaman virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinettiin on kuvattu Alabaman osavaltion kartta, johon on nimetty sen suurimmat joet. Sinettiin on nimetty myös Alabaman naapuriosavaltiot Tennessee, Georgia, Florida, ja Mississippi, sekä lisäksi osavaltion eteläosaa rajaava Meksikonlahti. Sinetin reunoilla lukee mustin kirjaimin ”Alabama” ja ”Great Seal”(). Nykyinen sinetti on otettu käyttöön vuonna 1939.
Alaskan sinetti

 Alaskan sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Alaskan virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinettiin on kuvattu Alaskan tyypillistä maisemaa, kuten vuorien yli nousevat auringonsäteet, merenranta, metsää, kaivosteollisuuden tehtaita ja vehnäpelto. Sinetin reunoilla lukee kultaisin kirjaimin ”The Seal of the State of Alaska” (). Nykyinen sinetti on otettu käyttöön 1910.
Arizonan sinetti

Arizonan sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Arizonan virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinettiin kuvatussa kilvessä on vuoristoinen maisema, jonka takaa nousee punainen aurinko. Vuoriston pohjalla on pato ja peltomaisemaa, ja sen etualalla seisoo kaivostyöläinen lapion ja hakun kanssa. Kilven yläosaan on kirjattu osavaltion latinankielinen motto ”Ditat Deus” (). Sinetin reunoilla lukee ”Great Seal of the State of Arizona” () ja alhaalla vuosiluku 1912, jolloin Arizonasta tuli Yhdysvaltain 48. osavaltio. Nykyinen sinetti on otettu käyttöön samana vuonna.
Tuomo Yli-Huttula

Tuomo Yli-Huttula (s. 1963) on suomalainen journalisti, tietokirjailija sekä viestinnän ja vaikuttamisen ammattilainen, joka on työskennellyt vuodesta 2012 syyskuusta alkaen Finanssiala ry:n (entisen Finanssialan Keskusliiton) viestintä- ja yhteiskuntasuhdejohtajana. Koulutukseltaan Yli-Huttula on yhteiskuntatieteiden maisteri. Valtakunnallisen Maanpuolustuskurssin hän on käynyt vuonna 2009. 
Sanomalehti Itä-Savon päätoimittajana hän oli vuosina 2008-2012. Yli-Huttula työskenteli vuosina 1998-2007 Sanomalehti Kalevan Helsingin toimituksessa politiikan toimittajana ja eduskuntaan akreditoituna toimittajana. Hän seurasi myös työmarkkina-asioita ja EU-politiikkaa. Kalevan palveluksessa hän oli Oulun toimituksessa opiskelujen ohella vuosina 1986, 1987 ja 1988. Toimittajauran Yli-Huttula aloitti Sanomalehti Pohjalaisessa kesällä 1985. Vuosina 1989-90 työskenteli Nykypäivä-lehden toimittajana ja Nuorten Tasavalta -lehden päätoimittajana. Yli-Huttula oli Ruotuväki-lehden varusmiestoimittajana syksystä 1992 kevääseen 1993.
Yli-Huttula työskenteli viestinnällisissä tehtävissä kokoomuksessa 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alkupuolisikolla. Tammikuusta 1990 toukokuuhun 1991 hän oli Kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteerinä. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana oli samanaikaisesti kansanedustaja Iiro Viinanen. Esko Ahon hallituksen aikana hän toimi ympäristöministerinä toimineen Sirpa Pietikäisen erityisavustajana. Kokoomuksen tiedotuspäällikkönä hän työskenteli vuosina 1996-1997, kun Sauli Niinistö toimi puolueen puheenjohtajana. 
Journalistiselle uralle siirtymisen jälkeen Yli-Huttula on julkaissut kaksi tietokirjaa, joissa hän on journalistisella otteella käsitellyt kokoomuksen ja laajemminkin politiikan lähivuosien tapahtumia ja käänteitä. Puolivallaton puolue (Otava) on julkaistu vuonna 2006 . Presidentti ja porvarivalta (Otava) on julkaistu vuonna 2018. 
Yli-Huttula toimi Politiikan toimittajat ry:n puheenjohtajana 2006-2007. Nuorsuomalaisen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana hän oli vuodet 2007-2012 . 
Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön (YTHS) hallituksen puheenjohtajana Yli-Huttula on toiminut vuodesta 2018 alkaen. Lobbauksen ammattilaisten verkoston Edunvalvontafoorumin puheenjohtajana hän on ollut vuodesta 2017 alkaen. Hän on Edunvalvontafoorumin edustajana oikeusministeriön asiantuntijaryhmässä, joka laatii Suomeen lobbauksen avoimuuslainsäädäntöä (2020-2021).
Naoya Shiga

Naoya Shiga (; 1883 Ishinomaki – 1971 Tokio) oli japanilainen kirjailija.
Shiga keskeytti kirjallisuudenopinnot Tokion yliopistossa ja ryhtyi kirjailijaksi. Hän perusti 1910 kirjailijoiden Mushanokōji Saneatsun ja Arishima Takeon sekä muutamien muiden kanssa kirjailijaryhmän Shirakaba ('valkoinen koivu'), josta hän kuitenkin pian irtautui. Ryhmä julkaisi saman nimistä lehteä. Shigan ottaa teksteihinsä aiheet omasta lapsuudestaan ja käyttää tarkkaa mutta korutonta kieltä. Tyylissä on huumoria, joka torjuu ylitunteellisuuden.
Suomennetut teokset.
Kaksi novellia julkaisussa "Synteesi" 11(1992): 1
Digimortal

Digimortal on Fear Factoryn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2001. Albumi oli yhtyeen viimeinen ennen kuin se ilmoitti virallisesti hajonneensa maaliskuussa 2002. 
Vastaanotto.
Soundin Antti Mattila sanoi arvostelussaan "Digimortalin" olevan "jykevän metallinen silloinkin, kun se notkistelee melodisimmillaan." Hän näki sen kuitenkin sisältävän "samat perusongelmat kuin aiemmatkin levyt", ja kaipasi yhtyeen ilmaisuun inhimillisempää puolta. Hän totesi "Joko Fear Factoryn on tyydyttävä siihen, mitä sillä jo on ja luotava musiikkia olemassa olevalle faniporukalle tai sitten erottava ja etsittävä uusia haasteita". AllMusicin Kerry L. Smith suhtautui "Digimortaliin" myönteisemmin ja sanoi sen olevan "tärykalvoja puhkaiseva ja adrenaliininen huuto varoitukselle, että digiaika saattaa tuoda kaikki viimeiset kohtalokkaat askeleet lähemmäs kohtaloa elinvoimaisina, elinkelpoisina ihmisinä." Blabbermouth sanoi albumia suoraviivaiseksi, kompaktiksi ja tarttuvaksi, kehuen erityisesti rumpali Raymond Herreran soittoa.
Annastuuna Korkeemäki

Annastuuna Korkeemäki (23. toukokuuta 1833 Tyrvää − 22. lokakuuta 1906 Tyrvää) oli suomalainen kansannainen, tietäjäeukko ja tarinankertoja.. Annastuunan reheviä, monipuolisia tarinoita, loitsuja ja lauluja kirjoittivat muistiin Heikki Ojansuu vuosina 1889-1890, Hannes Äijälä 1895 ja Martti Alpiranta (ennen 1904 Ahlstedt) 1902-1905. Professori ja kielitieteilija Pertti Virtaranta kirjoitti 1969 SKS:lle teoksen "Annastuuna aikanansa" mainittujen perinteenkerääjien arkistotallenteista ja laati Tuuna-mummon lyhyen elämäkerran mm. vuonna 1968 Vammalan seudulla tekemiensä varsin lukuisten haastattelumuistiinpanojen ja -ääninauhojen perusteella.
Annastuunalta kerättyihin teksteihin ovat tehneet lauluja Heikki Valpola sekä Annastuuna-yhtyeelle Timo Ruottinen ja Hannu Virtanen.
Transgression

Transgression on Fear Factoryn kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2005. 
Vastaanotto.
"Transgression" sai ristiriitaisen vastaanoton. Soundin Ville Sorvali piti albumia huolella tuotettuna ja sen orgaanisempaa äänimaailmaa rohkeana ratkaisuna. Hän näki monissa kappaleissa tunnelman vaihtelun ääripäästä toiseen olevan "erittäin tyylikkäästi" toteutettu. Hän piti kappaletta "Supernova" radiosoiton toivossa tehtynä täytteenä. Blabbermouth näki albumin sisältävän enemmän vaihtelua "Archetypeen" verrattuna, mutta sen ei nähty vieraannuttavan yhtyeen fanikuntaa. Desibeli.netin Mika Rothin mielestä ""Transgression" on helposti tunnistettavissa Fear Factory levyksi, mutta sen keveys, soundillinen ohuus ja useiden kappaleiden suoranainen mitäänsanomattomuus pistävät monissa kohdin hiljaiseksi."
Albumin jälkeen Fear Factoryyn palannut kitaristi Dino Cazares sanoi haastattelussaan Metal Hammerille, ettei "Transgression" ollut "kokeilu, joka meni hyvin, mutta se oli kokeilu". Metal Hammer myös listasi vuonna 2016 "Transgressionin" Fear Factoryn huonoimmaksi albumiksi.
Väinö Pessi

Väinö Pessi (21. lokakuuta 1896 Kaukola – 4. syyskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Henkilöhistoria.
Pessin vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Pessi ja Iida Maria Vihonen ja puoliso vuodesta 1926 talousopettaja Martta Sinkkanen. Ylioppilaaksi Pessi tuli Käkisalmessa 1917 ja osallistui sekä Suomen sisällissotaan että Vienan retkiin. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1922 pääaineinaan meijerioppi sekä maanviljelyskemia, -fysiikka ja -oppi. Pessi työskenteli valmistuttuaan Porissa Satakunnan meijeriliiton sihteerinä, vuodesta 1924 vastaavassa toimessa Pohjois-Karjalassa ja vuodesta 1928 myös siihen liittyen Pohjois-Savon meijeriliiton sihteerinä. Vuonna 1938 hänestä tuli keskusosuusliike Hankkijan meijeri-, kone- ja tarvikeosaston johtaja ja koko osuusliikkeen toimitusjohtaja syyskuussa 1947, Taavi Arolan kuoltua. Pessi oli kuitenkin myös Hankkijan meijerikoneosaston johtaja aina vuoteen 1954 saakka. Hankkijan toimitusjohtajana Pessi työskenteli vuoden 1961 loppuun asti. Kauppaneuvoksen arvonimen 1949 saanut Pessi tunnettiin myös monista luottamustoimista ja karjalaisen kulttuurin tukemisesta, samoin kuin kirjallisista töistä, joista viimeinen ilmestyi postuumisti.
Gen Takagi

Gen Takagi (; s. 14. tammikuuta 1990 Sendai, Japani) on Suomeen muuttanut japanilainen tubettaja ja manzaikoomikko. Takagilla on Youtube-kanava "Gen Takagi | Korkealinna", jolla on yli 58 000 tilaajaa ja videoilla yli 7 miljoonaa katselukertaa.
Ennen manzaihin paneutumista Takagi käsitteli videoillaan muun muassa suomen kielen opiskelua sekä Suomen ja Japanin kulttuurieroja. Lisäksi hän teki sketsejä esimerkiksi TikTok- ja Instagram-tileilleen. Manzaiprojektin aloittamisen jälkeen Takagi muutti videotuotantoaan, eivätkä hänen tekemänsä manzaihin liittymättömät Youtube-videot ole enää nähtävillä hänen kanavallaan. Nykyisin hän julkaisee manzaisisältöä lyhytvideoformaatissa sekä pidempinä Youtube-videoina. Manzaiprojektin aikaiset videot ovat saaneet Takagin aiempaan sisältöön verrattuna vähemmän näyttökertoja.
Elämäkerta.
Gen Takagi syntyi 14. tammikuuta 1990 Japanin Sendaissa. Lapsena hän muutti vanhempiensa kanssa Tokioon. Takagi valmistui vuonna 2012 televisio- ja media-alan asiantuntijaksi Nihon University College of Art -taideyliopistosta. Hän työskenteli televisio-ohjelmatuotannossa ohjaaja-apulaisena ja muutamassa it-alan yrityksessä videoleikkaajana noin kahdeksan vuotta, kunnes heinäkuussa 2020 muutti Suomeen Tampereelle.
Takagi meni naimisiin suomalaisen naisen kanssa 2020. Hän tutustui tulevaan vaimoonsa Tinderissä tämän ollessa Tokiossa vaihto-opiskelijana. Elokuussa 2022 Takagi muutti vaimonsa kanssa Poriin.
Ura.
Takagilla on oma tuotemerkki "Korkealinna". Merkin nimi perustuu siihen, että hänen sukunimensä, "Takagi", tarkoittaa japanin kielellä korkeaa linnaa. Takagin videoita on käytetty kouluissa opetusmateriaalina.
Takagin videoista on syntynyt myös internetilmiöitä, ja muun muassa hänen YouTubeen julkaisemasta kappaleesta ”Perjantai Laulu” on tehty useita versioita, joista viimeisin, BirdyHead-nimisen EDM-tuottajan julkaisema versio on saanut Spotifyssa yli 25 000 kuuntelukertaa. Lisäksi alkuperäisversiota on käytetty TikTok-videoissa yli 4 500 kertaa.
Mosambikin tiedeakatemia

Mosambikin tiedeakatemia (, lyhennys ACM, , ASM) on Mosambikin pääkaupungissa Maputossa sijaitseva, vuonna 2009 perustettu kansallinen tiedeakatemia.
Eugene de Blaas

Eugene de Blaas tunnettu myös nimillä Eugen von Blaas ja Eugenio de Blaas (24. heinäkuuta 1843 Albano Laziale − 10. helmikuuta 1931 Venetsia) oli italialainen, klassisen koulukunnan taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat itävaltalaisia ja Venetsia oli taiteilijan syntyessä osa Itävallan keisarikuntaa. 
Elämänvaiheita.
De Blaas syntyi taiteelliseen perheeseen. Hänen isänsä Karl von Blaas oli muotokuvamaalari, kuvanveistäjä ja hoiti professorin virkoja ensin Wienin ja myöhemmin Venetsian taideakatemioissa. Hänen veljensä Julius oli kuuluisa taistelumaalari ja sai myöhemmin Rooman taideakatemian professuurin. 
Opetuksensa de Blaas sai pääasiassa isältään, sekä kotona että taideakatemiassa. Hän päätti ottaa aiheekseen venetsialaiset ja heidän elämänsä. Hän kuvasi romantisoidusti kalastajia, veden kantajia ja pyykkäreitä. Kriitikko Luigi Chirtanin mukaan kukaan ei kuvaa Venetsiaa ja venetsialaisia yhtä kauniisti kuin de Blaas. Myös Britanniassa kiinnostuttiin de Blaasin taiteesta ja hänellä oli siellä säännöllisesti näyttelyitä vuosina 1875 - 1892. 
Oleskellessaan Britanniassa de Blaas teki merkittävän sopimuksen taidevälitysliike Arthur Tooth &amp; Sonin kanssa ja myöhemmin merkittävän välittäjän, T. MacLeanin kanssa. Hän matkusteli myös Ranskassa ja Belgiassa.
Currituckin piirikunta

Currituckin piirikunta () on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 28 100 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Currituck ja suurin asutuskeskus on Moyock. Piirikunta on perustettu 1668.
Shikitei Sanba

Shikitei Sanba (; 1776 Edo – 1822 Edo) oli japanilainen kirjailija ja kauppias. Hänen maineensa loivat kokkeibon-kirjat. Ne olivat kielenkäytöltään nokkelia satiirisia kuvauksia rahvaasta ja pikkuporvaristosta.
Arkkienkeli Mikaelin kirkko (Episkopí)

Arkkienkeli Mikaelin kirkko () eli "Rotónta" (Ροτόντα &lt; "Rotunda") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Plataniáksen Episkopín kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu arkkienkeli Mikaelille.
Kirkko on rakennettu 500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla Kreetan ensimmäisellä bysanttilaisella kaudella, mikä tekee siitä yhden Kreetan vanhimmista säilyneistä kirkoista. Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella kirkko toimi Kíssamoksen hiippakunnan katedraalina eli piispanistuimena.
Kirkossa on suuri pyöreä, kerroksittainen kupoli, mistä se on saanut rotunda-nimensä. Kirkko on koristeltu seinämaalauksilla, joita on useissa kerroksissa, ja mosaiikkilattioilla. Varhaisimmat seinämaalaukset ovat 600-luvulta. Toinen, ihmishahmoja vailla oleva maalauskerros on ikonoklasmin ajalta ja kolmas kirkon pyhiä esittävä kerros toiselta bysanttilaiselta kaudelta. Mosaiikkilattiat ovat heti kirkon rakentamisen ajoilta, ja niissä esiintyy muun muassa viinin- ja muratinlehtiä ja kaloja.
Kokkeibon

Kokkeibon ("kokkei" = 'huumori', 'hauskuus', 'vitsi') on japanilainen proosalaji, kaskukirja. Laji syntyi Edossa (nyk. Tokio) Edo-kaudella 1700-luvun puolivälissä ja oli suosituimmillaan 1800-luvun alussa. Sen edeltäjä humoristisessa kirjallisuudessa oli sharebon. Kirjoissa kuvataan satiirisessa valossa nautinnonhaluisen kaupunkiporvariston elämää. Tapahtumat sijoittuvat esimerkiksi majataloihin ja kylpylöihin.
Kokkeibon-kirjallisuuden maineikkaita edustajia on Shikitei Sanba.
Kara Musa Paššan moskeija

Kara Musa Paššan moskeija () on entinen moskeija Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon vanhassakaupungissa Arkadíou ja Víktoros Ougkó -katujen risteyksessä.
Moskeija on rakennettu kaupungin osmanivalloituksen vuonna 1646 jälkeen ja omistettu nimellään valloittajan laivastoa tuolloin komentaneelle paššalle. Varhaisemmin venetsialaisvallan aikana samalla paikalla oli Pyhälle Barbaralle ("Agía Varvára") omistettu luostari.
Moskeijarakennuksessa on suuri kupoli sekä kolme pienempää kupolia. Moskeijaan on kuulunut minareetti, josta on jäljellä rauniot. Rakennuksen lähellä on myös kupolilla varustettu lähdekaivo, jonka kupolin alla on sisäänkäynti moskeijapihalle.
Küçük Hasan Paššan moskeija

Küçük Hasan Paššan moskeija ("Kioutsouk Hassanin moskeija", ), myös Gialí Tzamisí (Γιαλί Τζαμισί, ”Rantamoskeija”) ja Janitsaarien moskeija (Τζαμί των Γενίτσαρων, "Tzamí ton Genítsaron"), on entinen moskeija Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Chanián venetsialaisen sataman rannassa.
Moskeija on rakennettu vuonna 1645 juhlistamaan Chanián osmanivaltausta. Näin se oli koko Kreetan ensimmäinen moskeija. Rakennus kunnioittaa nimellään Küçük Hasan Paššaa, joka oli kaupungin ensimmäinen turkkilainen sotilashallitsija. Moskeijan toiminta lakkasi vuonna 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä. Nykyisin moskeija on Chanián ainoa säilynyt. Rakennusta on käytetty Chanián arkeologisen museon rakennuksena toisen maailmansodan aikaan ja tämän jälkeen muun muassa varastotilana, kansanperinnemuseona, turisti-infopisteenä ja näyttelytilana.
Moskeijan arkkitehtuurissa on voimakkaita arabivaikutteita. Se on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen ja siinä on suuri puolipallonmuotoinen kupoli, jota tukevat kivestä tehdyt kaaret. Sen pohjois- ja länsipuolella on pylväskäytävät, joiden päällä on seitsemän pienempää kupolia. Pylväskäytävät olivat alun perin avoimet, mutta suljettiin 1800-luvulla seinillä, joissa on kaarisisäänkäynnit ja -ikkunat. Moskeijaan on kuulunut minareetti, joka purettiin vuonna 1939. Rakennuksen ympärillä oli alun perin puutarhaa, jossa oli osmanipäälliköiden hautoja.
Worship

Worpship on ruotsalaisen death metal -yhtye Hypocrisyn kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. marraskuuta 2021.
Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Spiliá)

Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko eli "Neitsyt Marian kirkko" () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Spilián kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Kirkko on koristeltu seinämaalauksin, jotka ovat peräisin 1300-luvulta.
Neitsyt Marian taivaaseenottamisen katedraali (Chaniá)

Neitsyt Marian taivaaseenottamisen katedraali () on katolinen kirkko Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on roomalaiskatolisen Kreetan hiippakunnan katedraali eli piispanistuin.
Katedraali sijaitsee Chanián vanhassakaupungissa lähellä Chanián arkeologista museota ja ortodoksista Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraalia. Se on rakennettu paikalle, jossa sijaitsi alun perin kapusiinimunkkien kappeli vuodelta 1675 sekä näiden luostari ja pieni Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kappeli 1700-luvulta. Kappeli korotettiin katedraaliksi Kreetan hiippakunnan perustamisen jälkeen vuonna 1874, mutta korvattiin pian nykyisellä suuremmalla kirkolla. Se valmistui vuonna 1879. Kirkon suunnitteli arkkitehti Vitaliano Poselli.
Kirkko on kolmilaivainen basilika ja edustaa tyyliltään uusklassista arkkitehtuuria joillakin renessanssityylisillä vivahteilla. Kirkkoon kuuluu sinikupolinen kellotorni, joka valmistui vuonna 1882.
Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Fódele)

Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko () eli "Neitsyt Marian kirkko" (Ναός Παναγίας, "Naós Panagías") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Fódelen kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle.
Kirkko sijaitsee noin kilometrin kylästä luoteeseen paikassa, joka tunnetaan nimillä Loumpiniés ja Skoteiní. Kirkko on rakennettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla. Sen paikalla on aikaisemmin ollut kolmilaivainen basilikakirkko, joka on ajoitettu saaren ensimmäiselle bysanttilaiselle kaudelle 500-luvulle.
Nykyinen kirkko sijaitsee varhaisemman kirkon itäosan paikalla. Kirkko on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja siinä on kahdeksanikkunainen kupoli. Rakentamisessa on käytetty varhaisemman kirkon osia. Seinät on koristeltu seinämaalauksilla, joita on kahdessa kerroksessa. Varhaisin maalauskerros on kirkon rakentamisen ajalta 1000-luvulta ja toinen noin vuodelta 1323.
Kirkon lähellä sijaitsee Fódelen El Greco -museo.
Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (Roussospíti)

Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko () eli "Neitsyt Marian kirkko" (Ναός Παναγίας, "Naós Panagías") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Roussospítin kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle.
Kirkko sijaitsee kylän koillisosassa. Se on rakennettu 1300-luvun alkupuolella. Turkkilaiset vandalisoivat kirkkoa vuonna 1896 ja muuttivat sen kahvilaksi. Kirkko kunnostettiin vuonna 2007.
Kirkkorakennus on pieni yksilaivainen basilika ja vailla kupolia. Se on koristeltu sisältä seinämaalauksilla, joista merkittävimpiin kuuluu ristiinnaulitsemista esittävä maalaus.
Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko

Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Neratzén moskeija

Neratzén moskeija () on entinen moskeija Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon vanhassakaupungissa Plateía Mikrasiatón -aukion eli Vähäaasialaisten aukion laidalla.
Moskeijarakennus oli alun perin venetsialaisvallan aikaisen augustinolaisluostarin kirkko, joka oli omistettu Neitsyt Marialle ("Santa Maria") ja rakennettiin 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Se muutettiin moskeijaksi osmanivallan alussa vuonna 1657. Sen minareetti lisättiin vuonna 1890–1891. Rakennus lakkasi toimimasta moskeijana vuonna 1923 Kreikan ja Turkin väestönvaihdon myötä. Se kunnostettiin vuonna 1986. Nykyisin entisessä moskeijassa toimii kaupungin konservatorio.
Moskeijassa on kolme suurta kupolia. Sen minareetti on 33 metriä korkea, mikä tekee siitä kaupungin korkeimman, ja siinä on kaksi parveketta. Rakennuksen länsipuolella on kappeliksi tehty rakennus, joka oli alun perin omistettu Kristuksen ruumiille ("Corpus Christi"). Se rakennettiin vuonna 1617. Kirkon moskeijaksi muuttamisen yhteydessä kappelista tehtiin seminaarirakennus.
Panagía Kerán kirkko (Chromonastíri)

Panagía (Neitsyt Maria) Kerán kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Chromonastírin kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle.
Kirkko sijaitsee noin kilometrin Chromonastírin kylästä etelään. Se on rakennettu 1000-luvulla Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella.
Kirkko on yksilaivainen ja varustettu kupolilla. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla, jotka ovat 1000- ja 1400-luvuilta. Jälkimmäiseen vaiheeseen kuuluvat muun muassa Neitsyt Marian temppeliintuominen sekä kupolin Pantokrator-maalaus. Kirkon eteläpuolella on Pyhälle Annalle omistettu kappeli. Chromonastírissa sijaitsee myös bysanttilainen Pyhän Eutykhioksen kirkko.
Panagía Kerán kirkko (Kritsá)

Panagía (Neitsyt Maria) Kerán kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Kritsán kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
Kirkko sijaitsee noin kilometrin Kritsán kylästä itään paikassa, joka tunnetaan nimellä Logári. Kirkko on rakennettu alun perin 1200-luvulla Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella, ja sitä on laajennettu 1300-luvulla.
Kirkkorakennus on kolmilaivainen. Se on rakennettu vaiheittain niin, että se oli alun perin yksilaivainen kupolilla varustettu kirkko. Sivulaivat, joista etelänpuoleinen on omistettu Pyhälle Annalle ja pohjoisenpuoleinen Pyhälle Antoniokselle, lisättiin 1300-luvulla. Kirkon seinät on koristeltu seinämaalauksilla, joita on tehty useassa vaiheessa. Keskilaivan maalaukset ovat 1200- ja 1300-luvuilta, ja sivulaivojen maalaukset niiden rakentamisajalta 1300-luvulta.
Ikkunakärpäset

Ikkunakärpäset (Scenopinidae) on kärpästen heimo, johon kuuluu noin 420 lajia kolmessa alaheimossa. Heimo on levittäytynyt ympäri maailmaa, mutta se on monimuotoisimmillaan kuivilla alueilla. Heimon laajasta levinneisyydestä huolimatta mannertaosolla monet suvut ovat kotoperäisiä. Ikkunakärpäset ovat varsin pieniä, ja aikuiset yksilöt ovat vain harvoin viittä millimetriä pidempiä.
Heimon tieteellisen nimen pohjana oleva kreikan kielen sana "skenopinos" tarkoittaa näytteilleasettajaa ja viittaa aikuisten kärpästen tapaan hakeutua sisätiloissa ikkunoille.
Elintavat.
Ikkunakärpäset ovat pieniä, hidasliikkeisiä kärpäsiä, jotka eivät ole kovin innokkaita lentämään. Niitä tavataan harvoin luonnosta ja aikuinen kärpänen lieneekin lyhytikäinen. Matomaisen ohuet toukat ovat aktiivisesti liikkuvia petoja, jotka elävät lintujen ja nisäkkäiden pesissä saalistaen muiden siellä elävien hyönteisten, kuten kirppujen ja koiperhosten toukkia. Joitakin lajeja on saatu kasvatettua lahopuista, joissa toukat lienevät eläneet petoina.
Navettaikkunakärpänen ("Scenopinus fenestralis") on levinnyt ihmisen mukana kaikkialle maailmaan ja se on Suomessakin melko tavallinen ihmisasuntojen vieras. Koska ikkunakärpästoukat ovat muita hyönteisiä saalistavia petoja, ikkunakärpäsiä voitaneen pitää ihmisen kannalta hyödyllisinä asuntovieraina.
Lajit Suomessa.
Suomesta on tavattu kolme ikkunakärpäslajia.
Panagía Kerán kirkko

Panagía (Neitsyt Maria) Kerán kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Panagía Zerviótissan kirkko

Panagía (Neitsyt Maria) Zerviótissan kirkko () tai "Panagía Serviótissan kirkko" (Ναός Παναγίας Σερβιώτισσας, "Naós Panagías Serviótissas") eli "Monastíra" (Μοναστήρα) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Stýloksen kylän lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle.
Kirkko sijaitsee noin 1,5 kilometriä Stýloksesta pohjoiseen. Se on rakennettu 1100-luvulla Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella, ja se oli alun perin Neitsyt Maria Zerviótissan luostarin "katholikon" eli pääkirkko.
Kirkkorakennus edustaa Konstantinopolissa kehittynyttä kirkkotyyppiä. Se on pohjakaavaltaan ristinmuotoinen ja muistuttaa kolmilaivaista basilikaa. Katolla on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon seinämaalauksia on säilynyt vain huonosti.
Halijärvi (Juuka)

Halijärvi on pieni humusjärvi Juuan lounaisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 62 kilometriä luoteeseen.
Maantiede.
Halijärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 3,2 kilometriä. Järven eteläosa on jonkin verran pohjoisosaa kapeampi. Kaakkoisosan Kallioniemi ja luoteisosan Pitkäsaari jakavat järveä. Halijärvessä on pitkä ja kapea vähintään 10 metriä syvä alue, jonka sisällä aivan Kallioniemen pohjoispuolella sijaitsee järven syvin kohta. Pitkäsaaren itäpuolella on 13-metrinen syvänne. Noin seitsemäsosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä.
Halijärvessä sijaitsee neljä saarta, joista yksi on alle aarin laajuinen luoto. Suurin saari on noin kahdeksan hehtaarin laajuinen Pitkäsaari, joka on lähes kiinni mantereessa. Muut saaret ovat Kalmosaari, Nuottisaari ja Petäjäsaari. Saaret sijaitsevat järvet luoteispuoliskolla.
Halijärven rannoilla on joitakin maatalousalueita, pääosin rannat ovat metsämaata ja harvapuustoista aluetta. Järven luoteispuolella sijaitsee Halivaara. Maasto kohoaa järven koillispuolella ylängöksi, lounaispuoli on alavampaa. Halijärveen virtaa laskuojia kaakosta ja luoteesta. Järven länsirannalta lähtee Myllypuro Louhilampeen (136,9 metriä mpy). Vesireitti jatkuu luoteeseen Siikalampeen (121,3 metriä mpy) ja Saarvanjokeen, joka on Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon rajajoki.
Halijärvi (04.748.1.006) kuuluu Saarvanjoen valuma-alueeseen (04.748), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Saarijärven alue (04.74) ja ensimmäinen Juojärven reitin valuma-alue (04.7). Halijärvi on Saarvanjoen valuma-alueen laajin vakavesi; alueeseen kuuluu kaksitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Veden laatu.
Halijärveä tutkittiin kesällä 2005. Tuolloin järven käyttökelpoisuusluokitus määriteltiin hyväksi näkösyvyyden (2,0 metriä), kokonaisfosforin ja klorofyllipitoisuuden perusteella. Halijärven vesitilavuus on 13 468 000 kuutiometriä.
Pyhän Eutykhioksen kirkko

Pyhän Eutykhioksen kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Chromonastírin kylässä Kreetan saarella Kreikassa.
Kirkko on rakennettu keskisellä bysanttilaisella kaudella noin 1000-luvulla. Samalla paikalla on kuitenkin ollut rakennus jo 200-luvulla, ja kirkon rakentamisessa on käytetty tämän rakennuksen osia. Kirkko on pohjakaavaltaan risti suorakulmiossa ja siinä on kupoli. Kirkon seinämaalaukset ovat 1000-luvulta, mutta niistä on säilynyt vain vähän. Ne edustavat makedonialaista koulukuntaa. Osmanivallan aikana kirkko muutettiin asumukseksi, mistä on muistona muun muassa uuni.
Chromonastírissa sijaitsee myös bysanttilainen Panagía (Neitsyt Maria) Kerán kirkko.
Pyhän Myronin kirkko

Pyhän Myronin kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko sille nimen antaneessa Ágios Mýronaksen kylässä Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu paikalliselle Pyhälle Myronille.
Kirkko sijaitsee kylän keskellä. Sen paikalla on alun perin myöhäisantiikin aikana ollut Rhaukoksen kaupungin varhaiskristillinen basilikakirkko. Se muutettiin Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella 1000–1100-luvulla pohjakaavaltaan kolmilaivaiseksi ristinmuotoiseksi kirkoksi, jossa on ristin keskellä kupoli. Kirkon länsipäässä eli sisäänkäynnin päässä on myöhemmin lisätty korkea, hyvin eri tyyliä edustava kellotorni.
Kirkossa on 300-luvulla eläneen Pyhän Myronin hauta sekä tämän ihmeitätekevänä pidetty ikoni 1500-luvulta. Kirkko juhlii vuosittain 8. elokuuta.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Ágios Nikólaos)

Pyhän Nikolaoksen kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ágios Nikólaoksen kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos"), ja se on antanut nimensä koko kaupungille.
Kirkko on rakennettu 600-luvulla Kreetan ensimmäisellä bysanttilaisella kaudella, mikä tekee siitä yhden Kreetan vanhimmista säilyneistä kirkoista. Se on säilynyt nykyaikaan suhteellisen alkuperäisessä asussaan. Kirkko sijaitsee Nisín eli Mpouroúnin niemellä kaupungin koillispuolella. Sen viereinen lahti toimi keskiajalla satamana, ja tunnetaan venetsialaisaikaisissa kartoissa nimellä "Porto di San Nicolo". Kirkko suojeli merenkulkijoita, sillä Pyhää Nikolaosta pidetään merenkulkijoiden suojelijana.
Kirkossa on suuri kupoli, laaja apsis ja pienet ovet ja ikkunat. Sisältä kirkko on ollut alun perin koristeltu geometrisilla ja kasviaiheilla, minkä perusteella koristelu on tehty ikonoklasmin aikana 700- tai 800-luvulla. Kirkkorakennus kunnostettiin vuoden 1303 maanjäristyksen jälkeen ja koristeltiin tyypillisillä kirkon pyhiä esittävillä seinämaalauksilla.
Nykyisin kirkon lähellä on useita suuria hotelleja.
Edward Carpenter

Edward Carpenter (29. elokuuta 1844 Brighton, Sussex – 28. kesäkuuta 1929 Guildford, Surrey) oli englantilainen kirjailija, joka yhdistetään yhteiskunnalliseen ja seksuaalisuuteen liittyvään uudistamiseen.
Carpenter opiskeli Trinity Hallissa Cambridgen yliopistossa. Vuonna 1870 hänestä tuli teologi Frederick Denison Mauricen kappalainen.
Kirjoissaan ja runoissaan Carpenter sai paljon vaikutteita Walt Whitmanin töistä.
Yhteiskunnallisena ajattelijana Carpenter seurasi William Morrisin, John Ruskinin ja Henry David Thoreaun jalanjälkiä ja oli kiinnostuneempi yhteiskunnan uudistamisesta kuin poliittisesta vallankumouksesta. Carpenter oli merkittävä kasvissyönnin, avoimen homoseksuaalisuuden, teollistumisvastaisuuden, naisten oikeuksien ja puhtaan ilmaston puolestapuhuja.
Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko

Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko () on jälkibysanttilainen ortodoksinen kirkko Iraklionin kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Matteukselle.
Siinailaisten Pyhän Matteuksen kirkko on Iraklionin vanhimpia säilyneitä kirkkoja. Se on osa "metokhion"-luostaria, joka rakennettiin vuonna 1508 varhaisemman bysanttilaisaikaisen kirkon raunioille. Alkuperäinen kirkko oli rakennettu Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella. Luostarikokonaisuuteen kuuluvat uudempi kirkko, joka on vuodelta 1600, sekä kaksi uusklassista rakennusta ja uudempiakin rakennuksia.
Osmanivallan aikana kirkko oli Iraklionin tärkein. Se tuli Siinain Pyhän Katariinan luostarin alaisuuteen, mistä kirkko on saanut nykyisen nimensä. Noin vuosien 1669 ja 1697 välillä kirkkoon lisättiin etelänpuoleinen laiva, joka on omistettu Pyhälle Paraskevalle. Vuonna 1697 lisättiin Pyhälle Kharalampokselle omistettu kappeli.
Pyhän Matteuksen kirkko

Pyhän Matteuksen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Sulttaani Ibrahimin moskeija

Sulttaani Ibrahimin moskeija () on entinen moskeija Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Réthymnon linnoituksen eli Fortétzan keskellä.
Rakennus on tehty venetsialaisvallan aikana vuonna 1583 ja toimi alun perin Pyhälle Nikolaokselle ("San Nicolò", "Ágios Nikólaos") omistettuna kirkkona. Kirkko muutettiin moskeijaksi kaupungin osmanivalloituksen jälkeen vuonna 1646, ja omistettiin nimellään tuolloiselle sulttaanille, Ibrahimille.
Moskeija on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen. Siinä on suuri puolipallonmuotoinen ja halkaisijaltaan 11-metrinen kupoli, joka lisättiin moskeijaksi muuttamisen yhteydessä. Moskeijaan on kuulunut minareetti, joka purettiin osmaniajan jälkeen. Moskeijan vieressä on pieni Pyhälle Katariinalle ("Agía Aikateríni") omistettu kirkko.
Témenoksen linnoitus

Témenoksen linnoitus (), myös "Rókka" (Ρόκκα &lt; ), "Nikeforos Fokaksen linna" (Κάστρο Νικηφόρου Φωκά, "Kástro Nikifórou Foká") tai "Kanlí Kastéli" (Κανλί Καστέλι), on linnoitus Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kunnassa lähellä Profítis Ilíaksen kylää, noin 18 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Témenos on Kreetan merkittävin alkuperältään bysanttilaisaikainen linnoitus.
Historia.
Linnoituskukkulan arvellaan olleen antiikin aikana Lykastoksen kaupungin akropolis. Témenoksen linnoituksen rakennutti Nikeforos Fokas vallattuaan Kreetan saraseeniarabeilta takaisin Bysantille vuonna 961. Hänen tarkoituksenaan oli siirtää Khandakaksen kaupunki eli nykyinen Iraklion sinne turvallisempaan paikkaan. Kaupungin siirtoyritys kuitenkin epäonnistui kaupunkilaisten vastustuksen vuoksi, sillä sen satama oli kreetalaisille tärkeä. Niin kaupunki rakennettiin ja linnoitettiin uudelleen vanhalle paikalleen. Näin Témenoksen linnoitus jäi lähinnä vartioimaan lähiseutuaan.
Genovalainen Enrico Pescatore kunnostutti linnoituksen saatuaan Kreetan valtaansa vuonna 1204. Myös venetsialaiset vahvistivat linnoitusta saatuaan saaren haltuunsa vuonna 1209. Italialaisittain se tunnettiin muun muassa nimellä "Castello Temene". Venetsialaisella kaudella linnoituksen lähelle kehittyi kylä, nykyinen Profítis Ilías. Kreetalaisten kapinoidessa venetsialaiset käyttivät linnoitusta turvapaikkanaan.
Vuonna 1647, venetsialaisten ja kreetalaisten osmaniturkkilaisia vastaan käymän sodan aikaan, linnoitus oli osmanien hallussa. Venetsialaiset saivat vallattua sen Gil d'Hasin eli Gildasiksen johdolla, ja kaikki turkkilaiset surmattiin, mistä linnoitus sai turkkilaisperäisen nimen "Kanlí Kastéli", ”Verinen linna”. Osmanien vallattua Candian eli Iraklionin vuonna 1669 nämä luovuttivat Témenoksen linnoituksen kaupungin osmaneille pettäneelle venetsialaiselle Andrea Barozzille.
Iraklionin kunnan osa Témenoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä linnoituksesta.
Rakennelma.
Témenoksen linnoitus sijaitsee Profítis Ilíaksen kylän eteläpuolella olevalla ympäristöään hallitsevalla Rókkan kukkulalla, jolla on luonnonlähde. Näin se on ollut erinomainen paikka puolustautumiseen. Linnoitus on rakennettu saraseenien uhan vuoksi tarkoituksella niin, ettei se näy merelle.
Linnoitus kattaa noin 60 hehtaarin kokoisen alueen. Nykyisin paikalla on muurien ja tornien jäänteitä, suuria vesisäiliöitä sekä Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios"), Pyhälle Paraskevalle ("Agía Paraskeví"), Neitsyt Marialle ("Panagía") ja Pyhälle Antoniokselle ("Ágios Antónios") omistetut kirkot.