tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kasab

Kasab (, ) on pääosin armenialaisten asuttama pikkukaupunki Syyrian Latakian maakunnassa lähellä Turkin vastaista rajaa. Armenialaisten historia paikalla ulottuu tuhannen vuoden päähän. Vuoden 2004 väetönlaskennan mukaan Kasabin asukasluku oli 1 754.
Historia.
Armenialaisten historia Jabal Musan eli Musa Daghin alueella ulottuu 1 000 vuoden päähän ja Kasabissa mahdollisesti jo vuosisadoille ennen Kilikian armenialaiskuningaskunnan olemassaoloa vuosina 1198-1375. Vain harvat seudun armenialaisista selviytyivät Armenialaisten kansanmurhasta Osmanien valtakunnan kaudella. Kasab huomioitiin joskus "viimeisenä" säilyneenä osana Länsi-Armeniaa, eli armenialaisten historiallista asuinaluetta Itä-Turkissa.
Kaupunki kärsi Syyrian sisällissodan taisteluista. Maaliskuussa 2014 sen valtasivat turkmeenien ja salafistien asejoukot. Tilanne herätti huomiota armenialaisten laajassa diasporasa ulkomailla esimerkiksi "#SaveKesab"-hashtagin kautta. Sen noteerasivat myös Yhdysvaltojen ja Venäjän ulkoministeriöt. Samaan aikaan mediassa levisi perättömiä huhuja paikkallisten joukkosurmista. Syyrian asevoimat valtasi sen takaisin kapinallisilta muutamaa kuukautta myöhemmin.
Väestö.
Kasabin asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 1 754. Heistä lähes kaikki olivat armenialaisia. Paikalliset armenialaiset puhuvat omaa armenian kielen länsimurteisiin kuuluvaa Jabal Musan murretta, jota puhutaan Kasabin ohella nykyisin vain Anjarin kaupungissa Libanonissa ja Vakiflin kylässä Turkissa.
Qardaha

Qardaha () on pikkukaupunki Syyriassa Latakian maakunnassa. Se tunnetaan Syyriassa erityisesti al-Assadien suvun kotipaikkakuntana. Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 8 671 ja sen asukkaat ovat alaviitteja.
Maantiede.
Qardaha sijaitsee Syyrian Latakian maakunnassa Qardahan piirikunnassa Latakian kaupungin itäpuolella Jabal Ansariyan vuorilla. Kaupunki on rakentunut tasanteelle vuoriston länsirinteellä. 
Historia.
Qardaha on rakennettu helposti puolustettavalle paikalle. Sen asukkaat on tunnettu historiansa aikana sotaisuudestaan. Osmanien valtakunnanhallitsessa aluetta he tekivät hyökkäyksiä alueen rannikolle. Vuonna 1854 käydyssä yhteenotossa he surmasivat latakia osmanikuvernöörin, mikä lietsoi suurempaa kapinaa alueella. 
Myöhemmin paikka on tullut tunnetuksi al-Assadien suvun kotipaikkakuntana. Leijonaan viittavan sukunimen otti presidentti Hafiz al-Assadin isä Ali Sulayman vuonna 1927. Hafiz al-Assadista tuli presidentti vallankaappauksessa vuonna 1970 ja myöhemmin vallan peri hänen poikansa Bašar al-Assad. Assadien sukuun liittyen paikalle on rakennettu useita monumentteja, kuten Basil al-Assadin ja Hafiz al-Assadin mausoleumit, sekä suuri moskeija, jonne Bašar al-Assadin äiti Anisa Makluf on haudattu.
Syyrian sisällissodan aikana kaupungissa on tehty itsemurhaiskuja ja Syyrian kapinalliset ovat tulittaneet sitä hallitsemiltaan alueilta käsin. Elokuussa 2013 kapinalliset etenivät yllätyshyökkäyksessä noin 20 kilometrin päähän Qardahasta, mutta heidät työnnettiin myöhemmin takaisin. Assadin hallinto romahti joulukuussa 2024 ja kapinalliset valtasivat Qardahan. Kapinalliset polittivat Hafiz al-Assadin haudan.
Väestö.
Qardahan asukasluku oli Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 8 671. Paikalliset ovat alaviitteja.
Peter Ericson

John Peter Ericson (s. 11. syyskuuta 1964 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen diplomaatti ja Ruotsin suurlähettiläs Suomessa.
Ericson suoritti asepalveluksensa Tolkskolanissa. Hän valmistui vuonna 1989 ekonomiksi Tukholman kauppakorkeakoulusta. Hän tuli töihin Ruotsin ulkoministeriöön vuonna 1989, ja on työskennellyt Ruotsin suurlähetystöissä Washington D.C:ssä, Brysselissä ja Moskovassa, Ruotsin YK:n edustustossa New Yorkissa sekä osastoneuvoksena ja ulkoministeriön turvallisuuspoliittisen yksikön päällikkönä Tukholmassa. Vuosina 2015–2019 hän toimi Ruotsin suurlähettiläänä Moskovassa. 1. syyskuuta 2019 hänet nimitettiin pääkonsuliksi Istanbuliin.
Moskovassa Ericson on asunut kolmasti, ensin vuodesta 1984 lähtien, jolloin hän pääsi todistamaan Mihail Gorbatšovin nousua valtaan, sitten vuosina 1990–1994, jolloin Neuvostoliitto lakkasi olemasta, ja viimeisen kerran 2015–2019, pian sen jälkeen, kun Venäjä oli vallannut Krimin niemimaan ja aloittanut sotatoimet Itä-Ukrainassa.
Ruotsin hallitus nimitti 30. toukokuuta 2024 Peter Ericsonin suurlähettilääksi Helsinkiin. Sitä ennen hän toimi Ruotsin ulkoministeriön Itä-Euroopan ja Keski-Aasian yksikön päällikkönä.
"Helsingin Sanomien" haastattelussa marraskuussa 2024 Ericson sanoi, että “Putinin Venäjän kanssa ei voi keskustella… kuinka käydä keskustelua, kun tietää, että toinen osapuoli ei puhu totta. … Mitä järkeä on puhua Lavrovin kanssa, kun tietää hänen valehtelevan. … Miksi tuhlaisin aikaani sellaisen ihmisen kanssa keskustelemiseen?” Hän toteaa, että Venäjään ei voi juurikaan vaikuttaa. Hän ei myöskään usko, että Ukrainan konfliktiin on olemassa neuvotteluratkaisua. Suomelle ja Ruotsille Venäjä on hänen mielestään suurin turvallisuusongelma, ja se tulee olemaan sitä vielä pitkään.
Ericson on naimisissa kirjailija Stina Stoorin kanssa.
Seaton Delaval Hall

Seaton Delaval Hall on kartano Englannin Northumberlandissa Newcastle upon Tynen pohjoispuolella. Sen suunnitteli 1700-luvulla kuuluisa arkkitehti John Vanbrugh. Seaton on läheinen pikkukaupunki, Delaval taas kartanon omistaneen suvun nimi. Nykyisin sitä hallinnoi National Trust.
Kartanoa ympäröivä puisto ja puutarha on listattu merkittövien historiallisten kohteiden joukkoon.
Hugo Huttunen

Hugo Hjalmar Huttunen (27. maaliskuuta 1900 Helsinki – 16. elokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen viulisti ja konserttimestari.
Huttusen vanhemmat olivat kivityömies Otto Wilhelm Huttunen ja Wilhelmiina Laitinen ja puoliso vuodesta 1929 Aili Lemmikki Luoto. Huttunen harjoitti musiikkiopintoja Helsingin filharmonisen orkesterin orkesterikoulussa 1911–1914 ja Helsingin musiikkiopistossa Léon Nauwinckin johdolla. Huttunen oli Suomen yleisradion orkesterin 2. konserttimestari 1929–1958 ja Sibelius-kvartetin 2. viulun soittaja 1927–1958. Hän esiintyi myös kamarimuusikkona Skandinaviassa ja Keski-Euroopassa. Huttunen sai Director musices -arvonimen 1951.
Suzuki Alto

Suzuki Alto on japanilaisen Suzukin vuodesta 1979 valmistama A-segmentin pieni henkilöauto. Vuoteen 2023 mennessä sitä oli valmistettu noin 16 miljoonaa kappaletta, joka oli noin viidesosa Suzukin siihenastisesta autotuotannosta. Erityisen suuren suosion Alto on saavuttanut Intiassa, jossa sitä on vuodesta 2000 valmistanut Maruti Suzuki.
Suomeen Suzuki Altoa alettiin tuoda vuonna 1982, mutta tuonti oli keskeytyneenä viitisen vuotta 2000-vuosikymmenellä kunnes se alkoi uudestaan vuonna 2009 seitsemännen mallisukupolven myötä. Tuolloin Alto oli Suomen markkinoiden halvin henkilöauto, ja sen eri sukupolvet ovat kuuluneet halvimpien joukkoon muillakin markkinoilla. Vuonna 2014 Alton korvasi Euroopassa Suzuki Celerio.
Kalevala Tarot

Kalevala tarot on Kalervo Aaltosen kirjoittama ja Taina Pailoksen kuvittama tarot -pakka. Aaltonen on sisällyttänyt pakkaan useimmat keskeiset hahmot ja tarinat Kalevalasta, ja yhdistänyt ne tarot-symboliikkaan. Esimerkiksi Lemminkäinen on narri, Seppä Ilmarinen on taikuri, ja Väinämöinen on ylipappi.
Aurajoen ratasilta

Aurajoen ratasilta tai Aurajoen rautatiesilta voi tarkoittaa seuraavia Aurajoen ylittäviä rautatiesiltoja:
Heta-Linnea Kovanen

Heta-Linnea Kovanen (s. 5. maaliskuuta 1990) on suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija ja suunnittelija. Hän on kotoisin Pohjois-Savosta Vesannolta, mutta asuu nykyään Helsingissä 
Heta-Linnea Kovanen on työskennellyt kuvataidekentällä vuodesta 2013 asti.Hänen kuvitustaan on nähty muun muassa Into-kustannuksen julkaisemassa, Sara Kärpäsen kirjoittamassa Naisten kaupunki -kirjassa. Kovanen oli mukana Kulta Ry:n ja SKR:n yhteisessä Taiteiden kesä -hankkeessa vuonna 2021, jonka lisäksi hänet valittiin kuuden kuvataiteilijan ryhmään mukaan Suomen valtioneuvoston kanslian Suomi toimii -kokonaisuuden tilaamaan Nykytunteen Museoon, joka noteerattiin myös Suomen merkittävimmässä luovan alan Vuoden Huiput -kilpailussa
Kovasen teoksia on nähty muun muassa Taiteilijayhdistys YÖ ry:n ja Savonlinnan Luontoelokuvafestivaalin yhteisessä videotaiteen esityssarjassa vuonna 2021 sekä Linea d'Ombra -festivaalilla Italiassa
Kirsti Kaarakainen

Kirsti Kaarakainen (ent. Kirsti Lehtonen-Salo, myös Kirsti Lehtonen, s. 16. toukokuuta 1946) on suomalainen näyttelijä. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Kaarakaisen merkittävin näyttelijäntyö lienee Hiltun nimirooli TV-elokuvassa "Hiltu ja Ragnar" vuodelta 1988. Sen jälkeen hän on ollut kiinnityksellä Kajaanin kaupunginteatterissa vuosina 1989–1999. Hän on tehnyt myös muutamia kuunnelmarooleja sekä toiminut eri ikäisille suunnattujen ilmaisutaidon kurssien ohjaajana tai opettajana. Hänet on palkittu myös Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä. Suuri yleisö tuntee hänet kenties parhaiten Anneli Mansikan roolista "Salatut elämät" -sarjassa vuosina 2007–2008.
European Center for Law and Justice

European Center for Law and Justice (lyh. ECLJ) on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka on erikoistunut ihmisoikeuskysymyksiin Euroopassa. ECLJ:llä on ollut neuvoa-antava asema Yhdistyneissä Kansakunnissa vuodesta 2007 lähtien. ECLJ käsittelee oikeudellisia, lainsäädännöllisiä ja kulttuurisia kysymyksiä, jotka liittyvät erityisesti uskonnonvapauteen ja ihmisarvon suojeluun Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa sekä muissa YK:n, Euroopan neuvoston, Euroopan parlamentin ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön päätöksentekoelimissä. ECLJ on toiminut aktiivisena eurooppalaisena ajatushautomona.
ECLJ:n näkemyksen mukaan Euroopan kansojen yhteinen perintö henkisissä ja moraalisissa arvoisa ovat yksilönvapauden, poliittisen vapauden ja oikeusvaltion lähde sekä periaate, joka muodostaa aidon demokratian perustan. Järjestön perustajia ovat Jay Sekulow ja Thomas Monoghan. Järjestön toimisto avattiin Strasbourgissa 2. heinäkuuta 1998.
ECLJ harjoittaa oikeudellista neuvontaa ja edunvalvontaa. ECLJ on yksi oikeutta ja perhettä koskevan yleissopimuksen allekirjoittajista. ECLJ on julkaissut useita "Amicus curiae"-lausuntoja. ECLJ:n tunnetuin muistio liittyy Lautsi vastaan Italia-tapaukseen. ECLJ on pitänyt esillä myös "kansalaisperiaatetta", jonka mukaan ihmisoikeudet ovat kaikille yhtäläinen oikeus.
Barbara Aland

Barbara Aland (12. huhtikuuta 1937 – 10. marraskuuta 2024) oli saksalainen teologi, joka toimi kirkkohistorian ja Uuden testamentin tekstitutkimuksen professorina Münsterin yliopistossa vuodesta 1980. Hän toimi myös yliopistonsa Uuden testamentin tekstitutkimusinstituutin ja sen hallinnoiman Raamattumuseon johtajana vuosina 1983–2004. 
Aland opiskeli klassista filologiaa ja väitteli tohtoriksi Frankfurtin yliopistosta vuonna 1964, aiheenaan Aiskhineen "Aspasia"-dialogi. Hän suuntautui Uuden testamentin tutkimukseen avioiduttuaan Münsterin yliopiston Uuden testamentin tekstitutkimusinstituutin perustaja Kurt Alandin kanssa. Vuonna 1983 Barbara Aland aloitti saman tutkimuslaitoksen johtajana, toimien virassa vuoteen 2004. Tutkimuslaitoksen johtajana hän muun muassa vastasi Uuden testamentin kreikankielisen tieteellisen laitoksen "Novum Testamentum Graecen", joka tunnetaan myös epävirallisemmalla nimellä ”Nestle-Aland”, 27. painoksen julkaisusta. Novum Testamentum Graece on nykyisellään Uuden testamentin yleisimmin käytetty kreikankielinen tieteellinen laitos, jonka aiempiin painoksiin myös vuoden 1992 Raamatun suomennos perustuu. Barbara Alandin toimiessa tutkimuslaitoksen johtajana toimitettiin myös Uuden testamentin kriittisen laitoksen "Editio Critica Maiorin" ensimmäinen täydennysosuus Jaakobin kirjeellä vuonna 1997. 
Alandille myönnettiin Bundesverdienstkreuz vuonna 2011. British Academy myönsi hänelle Burkitt Medal for Biblical Studies -palkinnon vuonna 2016 ansioista Uuden testamentin tekstitutkimuksessa.
Maaza Mengiste

Maaza Mengiste (s.1973/1974) on yhdysvaltalais-etiopialainen kirjailija. Mengisten teos "Varjokuningas" (2019) oli ehdolla Booker-palkinnon saajaksi vuonna 2020.
Alliance Defending Freedom International

Alliance Defending Freedom International (lyh. ADFI) on kansainvälinen kristillinen oikeusapujärjestö. ADF International on erikoistunut uskonnonvapauteen ja sananvapauteen sekä perhepolitiikkaan ja vanhempien oikeuksiin liittyviin kysymyksiin. Järjestöllä on toimistot Wienissä, Brysselissä, Genevessä ja Lontoossa, ja se ylläpitää yhteyksiä kansainvälisiin instituutioihin.
ADFI perustettin vuonna 2008. Euroopan lisäksi järjestöllä on ollut toimistot myös Mexico Cityssa ja New Delhissä. Järjestö on keskittynyt maihin, joissa noudatetaan oikeusvaltioperiaatetta. Järjestön tehtävänä on ylläpitää edellytyksiä evankeliumin julistamiselle puolustamalla uskonnonvapautta.
ADFI:llä on ollut tapauksia erityisesti Intiassa ja Aasiassa. Järjestöllä on Etelä-Aasiassa 50 työntekijää, ja järjestöllä on ollut runsasti tapauksia erityisesti Intiassa. Oikeudenkäyntien ohella järjestön asianajat ovat johtaneet väkivaltaisuuksien tutkintaa. ADF International on tukenut useita oikeustapauksia Euroopassa. Suomessa järjestö on tarjonnut oikeusapua muun muassa ulkoministeri Timo Soinille vuonna 2018 sekä kerännyt varoja kansanedustaja Päivi Räsäselle vuonna 2023 Räsäsen ja Pohjolan oikeudenkäyntitapauksessa.
Lapinlahden Lintujen tieteellinen koe

Lapinlahden Lintujen tieteellinen koe oli Lapinlahden Lintujen jäsenten Timo Erängön ja Heikki ”Hiski” Salomaan sekä toimittaja Peter Norrbyn radio-ohjelma, jota Radiomafia esitti vuosina 1999–2002 yhteensä 158 jaksoa. Muutaman minuutin mittaisia sketsejä esitettiin kerran viikossa lauantaiöisin Norrbyn "Norppa"-ohjelmassa.
Sketsiohjelman toistuvat hahmot olivat Herra Tohtori (Eränkö) sekä avustaja Kalervo (Norrby) ja Untamo (Salomaa). Tyypillisessä jaksossa ”tieteellinen testiryhmä” tutki ajankohtaista poliitikkoa, liikemiestä tai julkisuuden henkilöä, mikä käytännössä tarkoitti mustan huumorin sävyttämää raakaa väkivaltaa. Samantapaisia sketsejä oli kuultu jo Lapinlahden Lintujen ensimmäisessä radio-ohjelmassa "Radio Top One". Sarjassa kidutettuja hahmoja olivat muiden muassa George W. Bush, Kimmo Sasi ja Pekka Korpinen.
Lapinlahden Linnut -historiikissaan "Miksei asioista puhuta" (2023) Timo Rossi kirjoittaa Erängön käsikirjoittaneen ”usein riemukastakin sisältöä”, mutta ”heikoimpina hetkinään hän sortui löysään pieruhuumoriin ja ideapulasta kertoviin matalaotsaisiin tylytyksiin”.
Keltanorsukala

 
Keltanorsukala ("Campylomormyrus tamandua") on norsukaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan makeista vesistä Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Keltanorsukala voi kasvaa suurimmillaan 40–43 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on hyvin pitkänomainen ja hoikka ja sen kuono on pitkä ja alaspäinkaartuva. Suu on kuonon kärjessä Kalan selkä- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa ja koiraan ja naaraan peräevät eroavat mudoltaan. Keltanorsukalan pyrstöevä on haarautunut. Keltanorsukala on tumman harmahtavan ruskea ja ruumiissa on vaaleita tai kellertäviä juovia, jotka haalistuvat kalan kasvaessa.
Levinneisyys ja elintavat.
Keltanorsukalaa tavaan Guineasta ja Malista Kongon demokraattiseen tasavaltaan, mutta levinneisyysalue ei ole yhtenäinen. Laji on yöaktiivinen ja liikkuu parvina tummissa ja sameissa vesissä, joissa on runsaasti vesikasveja ja uponnutta puuta. Keltanorsukalan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet.
Keltanorsukalaa kalastetaan ravinnoksi ja se on suosittu akvaariokala.
Bozatawin piiri

Bozatawin piiri (karakalpakiksi "Bozataw rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan keskiosassa. Sen pinta-ala on 2 040 neliökilometriä ja asukasmäärä 21 900 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Bozatawin taajama (entinen Qazanketken).
Bozatawin piiri rajoittuu pohjoisessa Moynaqin, idässä Shımbayn ja Kegeylin, etelässä Nukusin sekä lännessä Qanlıkólin ja Qońıratin piireihin. Se on osa Amudarjan suistoaluetta, mutta käsittää myös paljon viljelyskelvotonta maata ja metsää.
Piiri on perustettu ensimmäisen kerran vuonna 1979 ja sen jälkeen lakkautettu ja perustettu uudelleen useaan kertaan. Se muodostettiin jälleen vuonna 2019 osista Keygeylin ja Shımbayn piirejä. Piiriin kuuluu yksi taajama, neljä maaseudun itsehallintoaluetta ja 25 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 26 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja, uzbekkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous on keskittynyt karjanhoitoon ja puuvillaan viljelyyn.
GRU (1918–1992)

GRU (, ”Tiedustelupäähallinto”) oli vuosina 1918–1992 toiminut Neuvostoliiton asevoimien yleisesikunnan sotilastiedusteluosasto.
Historia.
GRU perustettiin Neuvosto-Venäjällä lokakussa 1918 puna-armeijan tiedusteluosastoksi. Siitä käytettiin aluksi lyhennettä RU (Registrupravlenije). Vuonna 1946 tapahtuneen armeijan uudelleenorganisoinnin jälkeen se toimi Neuvostoliiton asevoimien sotilastiedusteluna. Neuvostoliiton hajottua joulukuussa 1991 GRU jatkoi Venäjän asevoimien tiedustelupalveluna toukokuuhun 1992 saakka, jolloin sen seuraajaksi perustettiin nykyinen GRU.
Neuvostoliiton aikana GRU:n olemassaolo kiistettiin ja se myönnettiin Venäjällä vasta presidentti Boris Jeltsinin valtaannousun jälkeen. Lännessä GRU kuitenkin tunnettiin ja esimerkiksi Neuvostoliiton suurlähetystöjen sotilasasiamiehiä pidettiin yleisesti sen työntekijöinä.
Omenavarkaat

Omenavarkaat on suomalainen draamakomediaelokuva vuodelta 2024. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut ja kuvannut Samppa Batal.
Elokuva kertoo bileyöstä, jossa juuri eronnut Sebastian (Joel Hirvonen) ja rikkinäisessä suhteessa elävä Satu (Satu Tuuli Karhu) kohtaavat.
"Omenavarkaat" kuvattiin syksyllä 2021. Sen budjetti oli 285 000 euroa. Elokuva tehtiin omalla rahalla ilman julkista tukea. Kuvaajana toimi Samppa Batal nimimerkillä Hamdi Batal. Elokuva on mustavalkoinen.
Elokuvan ovat tuottaneet Cinerain ja Grade One tuottajinaan Batal ja Tuomas Kohtamäki. Sen levittää elokuvateattereihin Kuusan Kino.
KAVI on luokitellut elokuvan sallituksi yli 12-vuotiaille.
Elokuva sai Parhaan sivuosan Jussi -palkinnon (Karhu) ja Parhaan ensemblen Jussi -palkinnon.
Vastaanotto.
Omenavarkaat sai kuusi Jussi-ehdokkuutta. Elokuva päätyi ehdokkaaksi vuoden elokuvan Jussiin, vuoden ohjauksen Jussiin ja vuoden käsikirjoituksen Jussiin. Elokuvan kymmenen näyttelijää saivat ehdokkuuden vuoden ensamble-Jussiin. Tästä huolimatta Joel Hirvonen sai vuoden pääosa-Jussi-ehdokkuuden ja Satu Tuuli Karhu vuoden sivuosaehdokkuuden. Ehdokkaat valitsee Filmiauran hallitus ja asiantuntijaraati. Filmiauran hallituksen jäsen Samppa Batal ei osallistunut valintaan.
Ehdokkuuksille lankesi jääviyiden varjo, kun Elokuvauutiset.fi-kertoi, että Omenavarkaiden lopputeksteissä kiitetään Filmiauran hallituksen jäsentä Fabian Munsterhjelmiä, joka oli hallituksen jäsenenä asettamassa Omenavarasta ehdolle viiteen Jussiin. Hän ei osallistunut ensamble-Jussi-ehdokkaan valintaan Elokuvauutiset.fi-sivuston mukaan jääviyssyistä. 
Arvosteluja.
 Tero Kartastenpää, "Helsingin Sanomat:" "Itseoppineen ohjaajan halpiselokuvasta tuli yksi vuoden parhaista kotimaisista"
 Rolf Bamberg, "Demokraatti:" "Raikasvauhtinen ratakierros Helsingin yössä"
 Niko Ikonen, "Episodi:" "Omenavarkaat esittää nuorten hipstereiden ilot ja surut niin rouheasti ja maanläheisesti, että välillä tuntuu kuin olisi itsekin tämän remmin matkassa"
 Kaija Kääntä, "Kulttuuritoimitus:" "Entisen nuorison elämä on juhlia, juopottelua ja toisen etsintää"
 Leevi Ikonen, "Hämeen Sanomat:" "Kännääminen ruokkii romantiikkaa Samppa Batalin draamakomediassa Omenavarkaat"
 Rami Nummi, "Film-o-holic:" "Nuori Sebastian etsii onneaan rosoisessa mustavalkoelokuvassa"
World Youth Alliance

World Youth Alliance (lyh. WYA) on vuonna 1999 New Yorkissa sijaitseva kansainvälinen nuorten kansalaisjärjestö, joka pyrkii edistämään yksilön oikeuksiin, perheen yhteenkuuluvuuteen sekä henkilökohtaiseen kehitykseen perustuvaa elämäntapaa. Järjestön jäseneksi voi liittyä 10–30-vuotiaat nuoret. 2000-luvun alussa järjestöllä oli yli miljoona jäsentä yli sadassa maassa.
WYA työskentelee kansainvälisissä instituutioissa, kuten YK:ssa, Euroopan unionissa ja Amerikan valtioiden järjestöissä. World Youth Alliance kouluttaa nuoria ihmisoikeuksiin ja diplomatiaan liittyvissä kysymyksissä sekä tukee alueellisia koulutustapahtumia sekä vuosittaista kansainvälistä solidaarisuusfoorumia. Järjestö julkaisee myös "Esperanza!"-lehteä.
Historia.
World Youth Alliance perustettiin vuonna 1999 kanadalaisen musiikinopiskelija Anna Halpinen toimesta. Halpine ja muutamat muut jakoivat vaaleanpunaisia lentolehtisiä YK:ssa ja Halpine piti puheen kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa. Halpinen mielestä YK:n erityisistuntoa hallitsivat aktivistit, jotka pyrkivät heikentämään vanhempien oikeutta ohjata lastensa koulutusta sekä heidän moraalista ja uskonnollista kehitystään. WYA avasi Euroopan toimiston vuonna 2001.
Harald Haarmann

Harald Haarmann (s. 16. huhtikuuta 1946) on saksalainen kielitieteilijä, kulttuuritutkija ja tietokirjailija, joka asuu ja työskentelee Suomessa. Haarmann opiskeli yleistä kielitiedettä, erilaisia ​​filologisia tieteenaloja ja esihistoriaa Hampurin, Bonnin, Coimbran ja Bangorin yliopistoissa. Hän suoritti tohtorin tutkinnon Bonnissa (1970) ja habilitaationsa (professuuritason pätevyys) Trierissä (1979). Hän on opettanut ja tehnyt tutkimusta useissa Saksan ja Japanin yliopistoissa.Vuodesta 2003 Haarmann on toiminut Arkeomytologisen instituutin (pääkonttori Sebastopol, Kalifornia) varapuheenjohtajana ja sen Suomessa, Luumäellä sijaitsevan Euroopan haaran johtajana. Hän on myös Association Pro Old Europe-yhdistyksen puheenjohtaja. Harald Haarmannin edesmennyt puoliso on Pirkko-Liisa Haarmann.
Haarmannin erikoisaloihinsa kuuluvat kulttuurihistoria, arkeomytologia, kirjoituksen historia, kielen evoluutio, kontaktikielitiede ja uskonnon historia. Haarmann on kirjoittanut yli 80 kirjaa, yli 450 artikkelia ja esseetä. Hän on myös toimittanut tai osatoimittanut noin 20 antologiaa. Haarmann kirjoittaa kirjoja pääasiassa englanniksi ja saksaksi sekä artikkeleita useilla eri kielillä. Akateemisella urallaan Haarmann on julkaissut tutkimuksia laajasti eri kielialueilta, muun muassa germanistiikasta ja romanistiikasta, balkanin pienistä kielistä ja englannista japanin kielessä sekä kolmiosaisen tutkimuksen venäjän kielen vaikutuksista inkerin murteisiin. Useampien eurooppalaisten suurten ja pienten (baski, kymri, suomi) kielten lisäksi Haarmann hallitsee myös klassiset kielet, useat muinaiskielet ja joukon itämäisiä kieliä. Hän on tutkinut muinaisia kirjoitusjärjestelmiä ja niiden kulttuurillisia merkityksiä. Haarmann on väittänyt teoksessaan "Universalgeschichte der Schrift (1990)," että ensimmäinen kirjoitus ei syntynyt sumerissa vaan " "Tonavan alueella Vinčan kulttuurin aikana jo tuhat vuotta aiemmin.
Haarmannin teoksia on käännetty useille kielille, kuten esimerkiksi englanniksi, espanjaksi, unkariksi, bulgariaksi, italiaksi, tšekkiksi, japaniksi, kiinaksi ja koreaksi. 
Aiheesta muualla.
https://www.haraldhaarmann.com/
Donald Trumpin hallitus

Donald Trumpin hallitus voi viitata seuraaviin hallituksiin, joissa Donald Trump on ollut presidenttinä:
Józef Pisarski

Józef Pisarski (15. kesäkuuta 1913 Łódź – 8. joulukuuta 1986 Łódź) oli puolalainen keskisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1933–1953.
Józef Pisarski varttui itäisen Puolan Łódźissa, jossa hän koulut käytyään työskenteli mekaaniikkatehtaan palveluksessa. Vuonna 1932 hän muutti Varsovaan, jossa hän suoritti asevelvollisuuden ja työnsä ohessa teollisuuskoulun iltakurssit. Sen jälkeen hän 1930-luvulla palasi Łódźiin työskennnellen puuvillatehtaan palveluksessa.
Nyrkkeilyura.
Józef Pisarski liittyi vuonna 1927 Puolan paikalliseen voimisteluyhdistys "Sokół"in alueosastoon Łódźissa. Siellä hän aloitti nyrkkeilyharrastuksensa. Lisäksi hän harrasti yleisurheilua, erityisesti keskimatkojen juoksua. 
Ensimmäisen nyrkkeilymestaruusmitalin hän saavutti sijoittuessaan vuonna 1930 hopealle. Hän voitti nyrkkeilyuransa aikana Puolan mestaruuden kolme kertaa eli vuosina 1933, 1937 ja 1938 keskisarjassa. Vuonna 1936 hän sijoittui pronssille. Maailmansodan jälkeen hän sijoittui vielä toiseksi keskisarjassa vuonna 1948.
Pisarski valittiin edustamaan Puolaa vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin nyrkkeilyn välisarjassa eli normaalia sarjaansa alempana. Hän hävisi ensimäisen ottelunsa Australian Arthur L. Cook, joka puolestaan hävisi seuraavassa ottelussa sarjan lopulliselle mestarille eli Suomen Sten Suviolle. Kotimaassaan Pisarski joutui taistelemaan välisarjan ykköspaikasta Puolassa Henryk Chmielewskin kanssa. Hän kilpaili keväällä 1938 Suomessa maaottelussa Viljo Suhosta vastaan, mutta hävisi pistein suomalaiselle. Seuraavana vuonna maaliskuussa 1939 Suomi ja Puola ottelivat maaottelun Łódźissa. Puola oli ylivoimainen maaottelussa, mutta Pisarski jälleen Suhoselle. Seuraavana vuonna huhtikuussa 1939 hän osallistui EM-kisoihin Dublinissa, jossa hän voitti hopeamitalin keskisarjassa. Voitettuaan ensimmäisessä ottelussa italialaisen hän kukisti toisessa Ruotsin Oscar Ågrenin, mutta koki loppuottelussa selvän tappion Viron Anton Raadikille. Pikarski nimettiin vuoden 1939 saavutusten perusteella puolalaisedustajaksi vuoden 1940 Helsingin olympialaisiin. 
Kaikkiaan Pisarski nyrkkeili Puolan maajoukkueessa 18 kertaa; ensimmäisen kerran vuonna 1933 ja viimeisen kerran vuonna 1948. Hänen nyrkkeilyuransa päättyi vuonna 1953.
Hän nyrkkeili pääasiassa Łódźin seurojen väreissä (Sokół, KS Geyer ja sodan jälkeen Militia Sports Club ja Łódź Sports Club. Lisäksi hän edusti varsovalaisseuroja Skoda ja Okęcie.
Nyrkkeilyuransa päätyttyä hän toimi valmentajana.
Saksalaisten sotavankina.
Pisarski oli mukana Puolan armeijassa Saksan hyökätessä Puolaan syyskuun alussa 1939. Hän haavoittui, ja saksalaiset vangitsivat hänet. Hänet lähetettiin ensin sotavankileirille Starogardiin ja sen jälkeen pakkotyöhön Preussiin. Vuonna 1943 hänet siirrettiin Buchenwaldin keskitysleirille Saksaan ja myöhemmin sieltä Fuldan ja Nowogardin leireille. 
Toisen maailmansodan päätyttyä toukokuussa 1945 hän palasi Łódźiin ja aloitti lukkosepän työn L. Geyerin puuvillatehtaalla.
17. sotasairaala

17. sotasairaala (17. SotaS) toimi talvi- ja jatkosodan aikana Mikkelissä. Mikkeliä pommitettiin talvisodan aikana. Lääninsairaalaan osui useita pommeja. Maaliskuun 5. päivänä 1940 pommi tunkeutui läpi rakennuksen kellarikerroksessa sijainneeseen väestösuojaan ja surmasi siellä yli 20 ihmistä. Lisäksi useita loukkaantui. 
Talvisota.
17. sotasairaalan toiminta käynnistyi 13. lokakuuta 1939. Lääkintämajuri K. R. Ignatius toimi sairaalan päällikkölääkärinä. Ylihoitajatajana toimi Siiri Naukkarinen. Talouspäällikkönä toimi kauppaneuvos Aarne Jordan 31. joulukuuta 1939 asti. Tehtävässä seurasi lääninsairaalan taloudenhoitaja Yrjö Lehtinen, joka menehtyi 5. maaliskuuta 1940 tapahtuneessa pommituksessa. Tehtävässä siirtyi lääninsairaalan vt. taloudehoitaja Kalle Mattilalle. Apteekkarina toimi P.J Porthan, joka määrättiin 17. lokakuuta 1939 jo muualle. Tehtävässä seurasi apteekkari Kalle Lehtonen, joka aloitti tehtävässä 8. joulukuta 1939. Hänet vapautettiin tehtäästä 24. huhtikuuta 1940. Sairaanhoitajia sairaalassa työskenteli 68 ja lääkintälottia 7. Viipurin lääninsairaalan evakuoinnin yhteydessä Mikkellin lähetettiin 43 nuoremman kurssin sairaanhoitajaopiskelijaa. Potilaat saapuivat sairasjunalla Mikkeliin. Junan tyhjentämiseen meni aikaa 1 ½-1 1/4 tuntia ja käytössä oli kaksi paareilla vaustettua linja-autoa ja kaksi tavallista linja-autoa istuville potilaille. Piiriesikunta lähetti tarvittavan määrän paarin kantajia juna-asemalle ja sairaaloille. Sairaalaan saapuneet kylvetettiin. Sairaala joutui pommitusten kohteeksi ja ensimmäinen sairaanhoitaja kuoli pommituksessa 5. tammikuuta 1940. Maaliskuun 5. päivä 1940 tapahtuneessa pommituksessa kuoli talouspäällikkö, vahtimestari, puhelinkeskuksen hoitaja, siivojaa, keittäjä ja lotta. Sairaalan potilaita kuoli yhteensä viisi ja myös poiliklinikan potilaita kuoli viisi. 
Jatkosota.
17. sotasairaalan toiminta käynnistyi 20. kesäkuuta 1941 Mikkelissä. Päällikkölääkärinä toimi lääkintämajuri Paavo Noponen, joka siirtyi 31. maaliskuuta 1942 Helsinkiin. Hänen tilalle tuli lääkintämajuri Arvo A. Männistö. Ylihoitajana toimi Siiri Naukkarinen myös jatkosodan aikana.
A-osastot ja sairaalat oli tarkoitettu kirurgisille potilaille, joiden hoitoon tarvittiin leikkaussalia, röntgeniä ja laboratoriota. B-osastoilla hoidettiin lievemmin haavoittuneita ja järjestettiin kirurgisten potilaiden kuntoutus. Lisäksi siellä hoidettiin sisätautien potilaita ja tartuntatauteja sairastavia.
Jatkosodan suurhyökkäys kuormitti haavoittuneiden kuljetuskapasitettia ja sotasairaaloita. Haavoittuneita kuljetettiin heinäkuusta syyskuuhun Saimaata pitkin proomuilla Mikkelin satamaan. Surin osa osa proomulla saapuneista siirrettiin junilla edelleen muihin sotasairaaloihin.
Sairaalan toiminta määrättin lopetettavaksi 20. marraskuuta 1944. Sitä ennen potilaat tuli siirtää toisiin sotasairaaloihin. Lääninsairaalan jäi hoidettavaksi 11 potilasta, joita ei voitu siirtää muualle. Henkilökunta kotiutettiin, paitsi päällikkölääkäri, kommendantti, talouspäällikkö ja joitakin avustavia henkilöitä. Heidät koiutettiin 30. marraskuuta 1944. Sairaalan lopettamistilaisuus järjestettiin 25. marraskuta 1944.
Miku Kuuskorpi

Miku Juhani Kuuskorpi (s. 24. marraskuuta 2000, Turku) on turkulainen sosialidemokraattien poliitikko, joka toimii Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden puheenjohtajana . Hän toimii myös SDP:n puoluevaltuutettuna kaudella 2023-2026 .
Kuuskorpi opiskelee Turun yliopistossa biotekniikan ja Lappeenrannan yliopistossa tuotantotalouden diplomi-insinööriksi. Koulutukseltaan hän on biotekniikan kandidaatti Turun yliopistosta (2024). 
Kuuskorpi on toiminut entisessä kotikaupungissaan Raisiossa varavaltuutettuna sekä kaupunginhallituksen varajäsenenä ennen siirtymistään vuonna 2023 työskentelemään harjoittelijaksi Brysseliin entisen europarlamentaarikko Miapetra Kumpula-Natrin kabinettiin Euroopan parlamentissa .
Tausta.
Kuuskorpi on syntynyt vuonna 2000 Turussa. Kuuskorpi on kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 2019 Turun Suomalaisen Yhteiskoulun luonnontiedepainotteisesta lukiosta .
Kuuskorpi opiskelee Turun yliopistossa biotekniikkaa ja Lappeenrannan yliopistossa tuotantotaloutta. Hän on lisäksi työskennellyt aiemmin muun muassa myymälätyöntekijänä Alkossa sekä Suomalaisessa Kirjakaupassa sekä lukio-opettajan sijaisena Turussa sekä Raisiossa. 
Kuuskorven vanhemmat ovat kirjailija ja psykologi Taina Kuuskorpi (s. 1972) sekä rehtori Marko Kuuskorpi (s. 1970). Kuuskorven sisar on Miira Kuuskorpi (s. 2003).
Politiikka.
Kuuskorpi kutsuu itseään vihreäksi sosialidemokraatiksi . Hän on nostanut vaaleissa esille muun muassa koulutukseen, talouteen ja vihreään siirtymään liittyviä kysymyksiä . Hän on puhunut yhteiskunnallisten uudistusten puolesta yhteiskunnan palveluiden turvaamiseksi .
Kuuskorpi ehdolla kuntavaaleissa aikaisemmassa kotikaupungissaan Raisiossa vuonna 2021, jossa tuli valituksi varavaltuutetuksi . Kuuskorpi toimi vaalien jälkeen Raisiossa kaupunginhallituksen varajäsenenä sekä lupalautakunnassa kaupunginhallituksen seuraajana .
Kuuskorpi oli ehdolla eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomessa vuonna 2023.
Kuuskorpi valittiin syyskuussa 2024 Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden (Demariopiskelijat) puheenjohtajaksi . Tehtävässään Kuuskorpi edustaa Demariopiskelijoita Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puoluevaltuustossa, puoluehallituksessa sekä eduskuntaryhmässä.
Kuuskorpi on toiminut aikaisemmin Lounais-Suomen Sosialidemokraattisten Nuorten puheenjohtaja vuosina 2022-2023 sekä Sosialidemokraattisten Nuorten (Demarinuoret) liittohallituksessa kaudella 2022-2024 . Kuuskorpi on toiminut aikaisemmin myös Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden liittohallituksessa .
Ramappan temppeli

Ramappan temppeli eli Rudreshwara on Shivan temppeli Intiassa Telanganan osavaltiossa, Palampetin kylässä noin 200 kilometriä Hyderabadista koilliseen. Se rakennettiin Kakatiya-dynastian valtakaudella (1123–1323 jaa.) Rudradevan ja Recharla Rudran hallituskaudella. Hiekkakivitemppelin rakentaminen aloitettiin vuonna 1213 ja sen uskotaan jatkuneen noin 40 vuotta. Rakennuksessa on koristeellisia graniitista ja diabaasista veistettyjä palkkeja ja pylväitä sekä pyramidimainen Vimana (vaakasuora porrastettu torni), joka on tehty kevyistä huokoisista tiilistä. Temppelin veistokset esittävät alueen tanssityylejä ja kakatiyan kulttuuria. Temppeli sijaitsee metsänreunassa viljelypeltojen keskellä, lähellä Kakatiyan rakentaman tekojärven rantaa. Se on rakennettu dharman periaatteiden mukaisesti osaksi luonnonmaisemaa. Temppeli on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2021.
Temppeli on erinomainen esimerkki Kakatiya-kauden arkkitehtonisesta tyylistä, joka tunnetaan monimutkaisista kaiverruksistaan ja hienosta käsityöstään. Se on saanut nimen Ramappa temppelissä työskennelleen kuvanveistäjän mukaan. Arkkitehtooniseen tyyliin kuuluu tähden muotoinen pohjaratkaisu. Ramappa-temppelikompleksi koostuu useista rakennuksista, mukaan lukien päätemppeli, massiivinen tekoallas ja lukuisia pienempiä pyhäkköjä.
Temppeli on tunnetu kyvystään kestää maanjäristyksiä ja muita luonnonmullistuksia. Sen kattotiilet ovat kevyitä ja huokoisia, ja aiheuttavat siksi vähemmän rasitusta tukirakenteille. Muurauksessaa ja rappauksessa käytettyyn laastiiin on perimätiedon mukaan sekoitettu kkananmunan valkuaisia, mikä tekee siitä joustavaa. 2020-luvulla temppelissä on kuitenkin havaittu rakenteellisia vikoja, jotka liittyvät kosteuteen, kulumiseen ja rakenteissa kasvavaan jäkälään ja muihin kasvustoihin.
Shımbayn piiri

Shımbayn piiri (karakalpakiksi "Shımbay rayonı", ) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan keskiosassa. Sen pinta-ala on 1 440 neliökilometriä ja asukasmäärä 115 700 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Shımbayn kaupunki.
Shımbayn piiri rajoittuu pohjoisessa Moynaqin, idässä Qaraózekin, etelässä Kegeylin ja lännessä Bozatawin piireihin. Alue on etupäässä Amudarjan oikean rannan tasankoa, jossa on paljon kastelukanavia ja järviä. Lännessä ja pohjoisessa on soistuneita metsiä ja luoteessa hiekkadyynejä ja Qusxanatawin matalat vuoret.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, yksi taajama, kymmenen maaseudun itsehallintoaluetta ja 115 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 51 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja.
Piirin maatalous tuottaa puuvillaa, vehnää, riisiä, vihanneksia, perunaa, meloneja, hedelmiä, öljykasveja, lihaa, maitoa ja vuotia. Shımbayssa on puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirissä toimii opettajaopisto ja maatalouden tutkimuslaitos.
Eli Lilly

Eli Lilly (8. heinäkuuta 1838 Baltimore, Maryland – 6. kesäkuuta 1898) oli yhdysvaltalainen kemisti ja apteekkari.
Lilly syntyi vanhimpana yhdestätoista lapsesta. Hän kiinnostui kemiasta teini-ikäisenä Indianassa ja pääsi farmaseuttiharjoittelijaksi. Hän työskenteli sitten omissa apteekeissaan ja lääkkeiden tukkuliikkeiden kemistinä. Lilly meni 1860-luvun alussa naimisiin Emilyn (k. 1866) kanssa. Hän palveli Yhdysvaltain sisällissodan aikana Unionin armeijassa ja oli sotilasarvoltaan eversti. Lilly avasi 10. toukokuuta 1876 kemistin liikkeensä, josta myöhemmin tuli lääkeyhtiö Eli Lilly and Company. Lillyn kuoltua se tuli tunnetuksi ensimmäisenä lääkeyhtiönä, joka aloitti kehon ulkopuolelta pistettävän insuliinin massatuotannon diabeteksen hoitoon.
Lilly perusti Commercial Clubin, josta myöhemmin tuli Indianapolisin kauppakamari. Hän kuoli 59-vuotiaana lyhyesti sairastettuaan.
Wilma Ruohisto

Wilma Ruohisto (s. 1995) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Ruohisto julkaisi Otavan kautta teoksen "Selvin päin: erään bilettäjän tarina" (2022). Vuonna 2024 häneltä ilmestyi Sara Siepin elämäkertateos "Sara Sieppi: Oliks sulla vielä jotain?" (2024). Ruohisto on työskennellyt "Me Naisten" toimittajana. Hän on toipunut syömishäiriöstä ja käsitellyt myös kirjoittajana syömishäiriöitä, kehonkuvaa sekä mielenterveyttä.
Keski-Suomen Puhelin

Keski-Suomen Puhelin (myös KSP Yhtiöt, Yomi) oli keskisuomalainen teleoperaattori.
Keski-Suomen puhelin perustettiin Jyväskylässä yhdistyksenä vuonna 1885. Osakeyhtiöksi se muuttui vuonna 1929. Yhtiön nimeksi tuli "Keski-Suomen Puhelin Oy". Yhtiön toimialue oli Jyväskylä, Jyväskylän maalaiskunta, Korpilahti, Laukaa, Muurame, Säynätsalo ja Vaajakoski.
Vuonna 1998 Keski-Suomen Puhelin fuusioitiin uuteen yhtiöön, Sisä-Suomen Puhelin Oyj:hin, jonka nimeksi vaihdettiin "Keski-Suomen Puhelin Oyj".
Vuonna 2000 yhtiön nimeksi vaihdettiin "KSP Yhtiöt Oyj" ja vuonna 2002 "Yomi Oyj".
Yomi Oyj fuusioitiin Elisaan vuoden 2004 lopussa.
Yhtiön osake noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1998–2004.
Brumunddalin kirkko

Brumunddalin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1965.
Mesnalin kirkko

Mesnalin kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1933.
Stavsjøn kirkko

Stavsjøn kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1880.
Veldren kirkko

Veldren kirkko () on Ringsakerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 2000. Sen edeltäjä tuhoutui tulipalossa vuonna 1996.
Hitterdalin kappeli

Hitterdalin kappeli () on Rørosin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1959.
Skedala

Skedala on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 436 asukasta vuonna 2021.
Vidöåsen

Vidöåsen on taajama Hammarön kunnassa Värmlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 290 asukasta vuonna 2021.
Jordbro

Jordbro on taajama Haningen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 11 607 asukasta vuonna 2021. Jordbro sijaitsee noin 20 kilometriä Tukholman eteläpuolella ja siellä on paljon teollisuutta.
Dalarö

Dalarö on taajama Haningen kunnassa Tukholman läänissä Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 905 asukasta vuonna 2021. Dalaröstä tuli 1800-luvun lopulla tukholmalaisten suosima vapaa-ajanviettokohde, jonne rakennettiin kesämökkejä. Muun muassa taidemaalari Anders Zorn viihtyi Dalarössä.
ADS-B

ADS-B (Automatic Dependent Surveillance–Broadcast, suom. "automatiikkaan perustuvan valvonnan lähetykset") on ilmailuun liittyvä valvonta- ja seurantaradioteknologia, jonka avulla lentokoneet ja maa-asemat voivat seurata reaaliajassa toistensa sijaintia, nopeutta ja muita tietoja. ADS-B: stä on tulossa määräystasolla pakollinen ilmatilan valvontatekniikka kaikkialla maailmassa, ja sen tarkoitus on parantaa turvallisuutta, tehokkuutta ja yhteensopivuutta ilmailutoiminnassa. ADS-B:n avulla muut ilma-alukset ja lennonjohto voivat seurata ilma-aluksen sijaintia ja korkeutta ilman tutkaa. Teknologia täydentää ja tulevaisuudessa osin korvaa tutkaan perustuvia valvontajärjestelmiä. Järjestelmä perustuu yksinkertaistaen siihen, että siihen osallistuvat ilma-alukset jakavat GPS- ja muita paikkatietojaan siten, että muut osallistuvat tahot näkevät ne. Erityisesti tulevaisuudessa ADS-B:tä täydentää ADS-C (automatic dependent surveillance contract, suom. "automatiikkaan perustuvan valvonnan toimintaehdot"), joka antaa lennonjohtajalle pääsyn osaan lasiohjaamon näyttölaitteiden esittämistä tiedoista turvallisuuden lisäämiseksi. Tulevaisuudessa sen kautta voidaan myös lähettää lennonjohtoselvityksiä suoraan koneen automaattiohjausjärjestelmään, mikä on jo nyt jossain määrin mahdollista CPDLC:n avulla joissakin konetyypeissä. Lisäksi ADS-C lähettää samat paikka-, suunta-, korkeus- sekä nopeustiedot kuin ADS-B:kin. Päin vastoin kuin ADS-B-lähetteet, ADS-C-lähetteet eivät ole julkisia, vaan perustuvat toimintaehtosopimukseen ("contract)" lennonjohtoyksikön ja ilma-aluksen välillä. Pisimpään tekniikka on ollut käytössä Australiassa, joka otti sen käyttöön jo vuonna 1999.
ADS-B yhdistää ilma-aluksen paikannustiedot, lentolaitteiston ja maainfrastruktuurin muodostaen tarkan yhteyden ilma-alusten ja lennonvalvonnan välille. ADS-B on suorituskykyyn perustuva järjestelmä, joka tarjoaa tutkaa tarkempaa valvontaa ja koostuu kahdesta osapalvelusta: ADS-B Out ja ADS-B In. Flightradarin kaltaiset julkisesti saatavilla olevat lentoliikenteen seurantapalvelut perustuvat valtaosin ADS-B:hen ja sen julkiseen luonteeseen.
ADS-B Out lähettää tietoja, kuten ilma-aluksen GPS-sijainnin, korkeuden ja maanopeuden maa-asemille ja muille ilma-aluksille sekunnin välein.
ADS-B In puolestaan mahdollistaa varustetuille ilma-aluksille sää- ja liikennetiedon näkymisen suoraan ohjaamossa lisäten lentäjien tietoisuutta ympäröivästä liikenteestä ja sääolosuhteista.
Kaválloi

Kaválloi () eli Kaváloi (Καβάλοι) on kolmen pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Kreetan saariin ja jonka saaret sijaitsevat Kreetan kaakkoskulman edustalla lähellä Xerókampoksen kylää. Saarten yhteispinta-ala on noin 0,038 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia. Hallinnollisesti Kaválloin saaret kuuluvat Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Kaválloin saarista suurin on Kavállos (Καβάλλος, ), jonka pinta-ala on noin 0,018 neliökilometriä. Muut saaret ovat Anavátis (Αναβάτης) ja Kefalí (Κεφαλή). Saaret ovat osa Natura-aluetta, johon kuuluu myös Koufonísin saari.
Limáni Iéraka

Limáni Iéraka (, myös Λιμάνι Γέρακα, "Limáni Géraka", Λιμάνι Ιέρακος, "Limáni Iérakos"; ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Monemvasián kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 51 (2021).
Limáni Iérakan kylä, suomeksi ”Iérakasin satama”, sijaitsee Lakonian itärannikolla olevan pienen Gérakaksenlahden pohjoisrannalla noin 96 kilometriä kaakkoon Spártista. Se on osa Iérakasin eli Gérakasin kyläyhdyskuntaa ja toimii nimensä mukaisesti sen satamana. Antiikin ajan Zaraksin kaupunki sijaitsi nykyisen kylän lähellä, ja siitä on periytynyt myös nykyisen Iérakasin nimi. Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee niemenkärjessä nykyisen kylän itäpuolella.
August Hagborg

Vilhelm Nikolaus August Hagborg (26. toukokuuta 1852 Göteborg – 30. huhtikuuta 1921 Pariisi) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän opiskeli Göteborgin museon piirustuskoulussa ja Kuninkaallisessa taidekatemiassa. Vuosina 1875–1909 hän asui Ranskassa. Hagborgin maisemamaalaukset ovat saaneet innoitusta Düsseldorfin koulukunnasta.
Paránymfoi

Paránymfoi () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 122 (2021).
Paránymfoin kylä sijaitsee Asteroúsia-vuorten keskellä noin 50 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 520 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Paránymfoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Παρανύμφων, "Dimotikí Koinótita Paranýmfon"), johon kuuluvat varsinaisen Paránymfoin kylän lisäksi kylät Amýgdalos, Plataniás ja Treis Ekklisiés. Koko yhdyskunnan väkiluku on 176 (2021).
Pigadákia

Pigadákia () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 31 (2021).
Pigadákian kylä sijaitsee Arkadian eteläosassa lähellä Lakonian alueyksikön rajaa noin 24 kilometriä etelään Trípolista. Pigadákia muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Πηγαδακίων, "Dimotikí Koinótita Pigadakíon"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Antiikin ajan Karyain kaupunki, jonka on joskus ehdotettu olleen sama kuin Iasos, sijaitsi nykyisen kylän lähellä. Nykyisen kylän katsotaan syntyneen joskus 1300- ja 1600-lukujen välisenä aikana. Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ("Koímisi tis Theotókou").
Visjon Norge

Visjon Norge on vuonna 2003 perustettu norjalainen kristillinen televisiokanava. Kanavan perustaja on saarnaaja Jan Hanvold. Kanava on ensimmäinen pohjoismainen kristillinen televisiokanava, joka lähettää lähetyksiä ympäri vuorokauden. Kanava aloitti lähetykset 24. maaliskuuta 2003.
Visjon Norge lähettää erilaisia kristillisiä ohjelmia kuten puheita, opetusta, keskusteluja, uutisia, teemoja, rukouksia, lauluja ja musiikkiohjelmia. Osa lähetysajasta on vuokrattu muille järjestöille, kuten Livets Ordille, Hillsongille ja Youth of Europelle. Televisiokanavan on katsettu ottaneen mallia yhdysvaltalaisista kristillisistä televisiolähetyksistä.
Treis Ekklisiés

Treis Ekklisiés () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 34 (2021).
Treis Ekklisiésin kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla Asteroúsia-vuorten juurella noin 64 kilometriä etelään Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu Ampáksen rotkon päähän Kolovréchtis- ja Bouroúni-vuorten väliin. Treis Ekklisiés on osa Paránymfoin kyläyhdyskuntaa.
Kylä on saanut nimensä, suomeksi ”Kolme kirkkoa”, sen kirkoista, jotka on omistettu Kristukselle ("Aféntis Christós"), Neitsyt Marialle ("Panagía") ja Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios"). Kylässä on Treis Ekklisiésin ranta. Lähellä sijaitsevat muun muassa rannat Krygiá Vlycháda, Tragopiástis, Vouïdómato ja Órnios.
Lotta Lotass

Lotta Lotass (s. 28. helmikuuta 1964) on ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuustieteilijä. Hänen esikoisromaaninsa "Kallkällan" ilmestyi vuonna 2000. Lotass valittiin vuonna 2009 Ruotsin akatemian jäseneksi, mutta hän erosi siitä vuonna 2018. Syyksi hän kertoi, ettei kokenut kuuluvansa joukkoon. Tunnetta oli vahvistanut hänen saamansa palaute, sillä monien mielestä tuolille numero 1 olisi pitänyt perinteiden mukaisesti valita juristi.
Vafeió

Vafeió (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Spártin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 70 (2021).
Vafeión kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometriä eteläkaakkoon Spártista. Se on rakennettu noin 175 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on osa Amýklesin kyläyhdyskuntaa.
Antiikin ajan Farain (myös Faris, Fare) kaupunki sijoitetaan usein nykyisen kylän lähelle. Kylän läheltä on löydetty mykeneläisaikainen niin kutsuttu Vafeión tholos-hauta, mikä kertoo paikan olleen jonkinlainen keskus jo pronssikaudella.
Vryonísi (Lasíthi)

Vryonísi () eli Prasonísi (Πρασονήσι) eli Ávato (Άβατο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Mirampéllonlahdessa Vryonísin rannan edustalla lähellä Ístron kylää. Saaren pinta-ala on noin 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Vryonísi kuuluu Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
MicroStrategy

MicroStrategy on yhdysvaltalainen pörssiin listattu ohjelmisto- ja sijoitusyhtiö.
MicroStrategyn perustivat vuonna 1989 Michael Saylor, Sanju Bansal ja Thomas Spahr. Se oli pitkään huonosti tunnettu ohjelmistoyhtiö, jonka toiminta rakentui liiketoimintatiedon hallinnan ratkaisujen ympärille. MicroStrategysta tuli kuitenkin merkittävä suurten bitcoiniin tekemiensä sijoitusten myötä. MicroStrategy otti bitcoinin käyttöön alun perin vararahastona elokuussa 2020. Vuonna 2021 yhtiö ilmoitti ensimmäisen kerran alkavansa hankkia bitcoineja myös velkakirjarahoituksella. Vuoden 2023 lopussa MicroStrategyn arvosta 90 % oli sidottu bitcoinin arvoon. Siitä olikin tullut bitcoinien suurin yritysomistaja.
Yhtiöllä oli kesäkuussa 2022 noin 129 218 bitcoinia. Lukuun laskettiin mukaan MicroStrategyn tytäryhtiöidensä kautta omistamat bitcoinit. Marraskuussa 2024 MicroStrategy omisti 252 220 bitcoinia, jossa sen kassavarat olivat lähes kokonaisuudessaan.
Allan Höijer

Allan Henrik Höijer (9. heinäkuuta 1867 Helsinki – 22. toukokuuta 1938 Espoo) oli suomalainen eläinlääkäri ja vakuutusjohtaja.
Henkilöhistoria.
Höijerin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Otto Höijer ja Adèle Alfonsine Uggla. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1892 oli Dagmar Ungern (k. 1926) ja toinen vuodesta 1929 Gunnel Ragnhild Wallén. Höijer tuli ylioppilaaksi 1886 ja valmistui eläinlääkäriksi Kööpenhaminassa 1890 ja Dresdenissä 1913. Eläinlääketieteen tohtoriksi hän väitteli Leipzigissä 1913. 
Höijer oli Mustialan maanviljelysopiston eläinlääketieteen ja kotieläinhoidon opettaja 1897–1902 ja Pitkäjärven maanviljelys- ja karjakkokoulun opettaja 1897–1902. Helsingin kengityskoulun johtajana hän toimi 1902–1916, Suomen eläinvakuutusyhdistyksen toimitusjohtajana 1917–1938 ja "Suomen eläinlääkärilehden" toimittajana 1901–1904. Höijer oli myös Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen sihteeri 1896–1898, 1911–1918 ja 1923–1924 ja yhdistyksen puheenjohtaja 1925–1926. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Höijer myös julkaisi useita tietoteoksia ja laajasti käytetyn oppikirjan.