tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Korsikannakkeli

Korsikannakkeli ("Sitta whiteheadi") on harvinainen Korsikan kotoperäinen varpuslintulaji. Laji on nimetty englantilaisen lintujenkeräilijän John Whiteheadin kunniaksi, joka keräsi ensimmäisen yksilön vuonna 1883.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 12 cm, siipien kärkiväli 21–22 cm ja paino noin 12–14 g. Korsikannakkeli muistuttaa suuresti punarintanakkelia, johon eroina ovat hyvin lyhyt pyrstö ja punaisen värin puuttuminen. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, naaraan päälaella ei ole juurikaan mustaa. Nuori lintu on kauttaaltaan vanhaa himmeämpi ja selkäpuolen harmaiden höyhenten kärjet ja reunat ovat ruskehtavat.
Esiintyminen.
Korskikannakkeli elää Korsikan keskiosan vuoristossa mustamännyn korsikalaisen alalajin "Pinus nigra laricio"n kasvualueella noin 210 neliökilometrin alalla. Pieni populaatio on myös Castagnicciassa ja mahdollisesti myös Cagnassa. Lajin kokonaisparimäärä on noin 2 000 ja yksilömäärä 3 000–9 000. Laji on paikkalintu, tosin osa pesimättömästä kannasta siirtyy talveksi alemmas vuorenrinteille. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Korsikannakkelit asuvat lähes yksinomaan vuortenrinteiden vanhoissa käsittelemättömissä männiköissä 1–1,5 kilometrin korkeudella. Puiden ikä on vähintään 300 vuotta.
Lisääntyminen.
Korsikannakkelin pesä on mustamännyssä, joko vanhassa käpytikan kolossa tai nakkeliparin itsensä lahoon puuhun kovertamassa kolossa. Pesä on usein korkealla, keskimäärin 10 metrin korkeudessa, joskus jopa 30 metrin korkeudella. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo yksin. Sekä naaras että koiras ruokkivat poikasia. Poikaset lähtevät pesästä 22–24 päivän ikäisinä. Laji pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.
Ravinto.
Kesäaikaan korsikannakkelit syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia. Syksyllä ja talvella ne syövät enimmäkseen mustamännyn siemeniä. Poikasia ruokitaan eläinravinnolla.
Henri Sorvali

Henri Antti Viljami ”Trollhorn” Sorvali (s. 19. lokakuuta 1978 Helsinki) on suomalainen multi-instrumentalisti, joka soittaa metallimusiikkiyhtyeissä Moonsorrow ja Finntroll. Sorvali soittaa näissä kokoonpanoissa päätoimisesti kitaraa, koskettimia ja laulaa, mutta on soittanut useille levytyksille myös muun muassa munniharppua, harmonikkaa, tinapilliä sekä nokkahuilua.
Sorvali perusti Moonsorrow’n serkkunsa Ville Sorvalin kanssa vuonna 1995 ja liittyi Finntrolliin kosketinsoittajaksi taiteilijanimellä Trollhorn vuonna 1998. Sorvali on molempien yhtyeiden pääasiallinen säveltäjä.
Sorvali on toiminut myös black metal -yhtye Barathrumin kosketinsoittajana. 1990-luvun lopulla hän soitti koskettimia myös muutamilla The Rasmuksen keikoilla. Sorvali on vieraillut myös Ensiferumin debyyttialbumilla ja osallistunut Moonsorrow’n humoristiseen sivuprojektiin Lakupaavi useimpien muiden sen jäsenten ohella.
Sorvalia inspiroivat Anthrax, Bal-Sagoth, Bathory, Cannibal Corpse, Darkthrone, Helheim, Maze of Torment, Merciless ja Thyrfing. Hänen idoleitaan ovat Frank Zappa, Danny Elfman ja Jeremy Soule. Folk- ja elokuvamusiikkivaikutteet ovat selvästi havaittavissa hänen sävellyksistään. Hänen isänsä on edesmennyt muusikko ja musiikinopettaja Urpo ”Upi” Sorvali.
Sorvali on taidekollektiivi Strong Scene Productionsin puhemies ja jäsen. Kollektiivi teki maaliskuussa 2015 vastamainoskampanjan ruotsalaisen H&amp;M-vaateketjun hevimallistolle.
Sorvali on osallistunut pääasiassa sävellystyöhön, mutta hän on tehnyt myös joitakin sanoituksia Moonsorrow’lle ja Wickedille. Hän kirjoittaa myös omaa musiikkiblogia.
Wang Manli

Wang Manli (, s. 18. maaliskuuta 1973 Mudanjiang, Heilongjiang, Kiina) on entinen kiinalainen pikaluistelija, joka oli erikoistunut sprinttimatkoille.
Wang saavutti Torinon olympialaisissa 2006 hopeaa 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 1.16,78. Kilpailun voittaneen Svetlana Žurovan aika oli 1.16,57. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Wang voitti kultaa 500 metrillä Soulissa 2004 ajalla 1.16,88 ja Inzellissä 2005 ajalla 1.17,21. Lisäksi hän sai MM-hopeaa Berliinissä 2003 yhteisajalla 1.17,29. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa Heerenveenissä 2006 yhteispistein 154,200. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Calgaryssä 2003 ja Naganossa 2004.
Wang voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2003–2004 ja 2004–2005. Lisäksi hän sijoittui kolmanneksi 100 metrin maailmancupissa kaudella 2003–2004. Aasian talvikisoissa Wang saavutti 500 metrillä kultaa Harbinissa 1996 ja Hachinohessa 2003 sekä pronssia Chuncheonissa 1999. Lisäksi hän sai hopeaa 1 000 metrillä 2003. Matkakohtaisissa Aasian mestaruuskilpailuissa hän sai 500 metrillä kultaa Harbinissa 2001 ja hopeaa Sapporossa 1994.
International Hockey League (2007–2010)

International Hockey League oli jääkiekon ammattilaisliiga, joka toimi Yhdysvalloissa. IHL yhdistyi CHL:n kanssa vuonna 2010.
IHL perustettiin vuonna 1991 nimellä Colonial Hockey League. Liiga nimettiin uudelleen vuonna 1997 United Hockey Leagueksi. Vuonna 2007 sarjan nimeksi tuli IHL. Se toimi AAHAn alaisuudessa.
Mestarit.
Turner Cup oli palkinto, joka jaettiin IHL:n pudotuspelien voittajalle. Nimi Turner Cup otettiin käyttöön 24. syyskuuta 2007 alkuperäisen IHL:n kunniaksi. Aikaisemmin palkintoa kutsuttiin nimellä Colonial Cup. Palkinnon voittivat seuraavat joukkueet:
John Whitehead (tutkimusmatkailija)

John Whitehead (30. kesäkuuta 1860 Muswell Hill, Lontoo, Britannia – 2. kesäkuuta 1899 Hainan Kiina) oli englantilainen tutkimusmatkailija, luonnontieteilijä ja ammattimainen lintujen keräilijä.
Whitehead matkusteli Borneossa vuosina 1885–1888 ja keräsi joukon uusia eläinlajeja, kuten smaragdiharlekiinin ("Calyptomena whiteheadi"). Palattuaan matkalta hän kirjoitti teoksen "The Explorations of Mount Kina-Balu" (1893). Vuosina 1893–1896 Whitehead tutki Filippiinejä ja löysi jälleen useita uusia lajeja, muun muassa erään maailman suurimmista linnuista, filippiinienkotkan ("Pithecophaga jefferyi"). Vuonna 1899 Whiteheadin piti palata Filippiineille, mutta Espanjan ja Yhdysvaltojen sota esti hänen aikeensa. Sen sijaan hän matkusti Hainaniin Kiinaan, jossa hän kuoli pian kuumetautiin.
Whitehead nimesi linnuista mindoronkeisarikyyhkyn ("Ducula mindorensis").
Whiteheadin kunniaksi on nimetty joukko lintulajeja, kuten korsikannakkeli ("Sitta whiteheadi")
Frost/Nixon

Frost/Nixon on Ron Howardin ohjaama yhdysvaltalainen poliittinen draamaelokuva vuodelta 2008. Se perustuu tositapahtumiin ja kertoo brittiläisen televisiojuontaja David Frostin vuonna 1977 tekemästä entisen Yhdysvaltain presidentin Richard Nixonin haastattelusta. Peter Morgan teki elokuvan käsikirjoituksen oman menestysnäytelmänsä pohjalta.
Haastattelut huipentuivat viimeisenä päivänä siihen, että Nixon tunnusti yllättäen syyllistyneensä väärinkäytöksiin ja pettäneensä amerikkalaisten luottamuksen Watergate-skandaalin yhteydessä.
Juoni.
David Frost, joka on tunnettu lähinnä keskusteluohjelmien isäntänä, saa idean pyytää haastattelua Yhdysvaltain entiseltä presidentiltä Richard Nixonilta. Nixon on joutunut jättämään tehtävänsä kolme vuotta aikaisemmin Watergate-skandaalin vuoksi.
Nixonin avustajat saavat päämiehensä vakuuttumaan siitä, että Frost ei pystyisi tarjoamaan kunnon vastusta kokeneelle poliitikolle. Ensimmäiset haastattelut menevätkin Nixonin suunnitelmien mukaan. Ennen viimeistä, Watergatea käsittelevää haastattelua Frost kuitenkin löytää heikon kohdan Nixonin puolustuksesta. Entisen presidentin kasvot ja kehonkieli kertovat kameroille selvästi hänen syyllisyydestään. Frostin ura lähtee uuteen nousuun ja hänestä tulee yksi englanninkielisen mediamaailman legendoista.
Alpenliga

Alpenliga oli kansainvälinen jääkiekkoliiga vuosina 1991–1999. Liigaan osallistui joukkueita Itävallasta, Italiasta ja Sloveniasta.
Vuoden 1999 jälkeen Alpenliga korvattiin Interligalla, joka pelattiin vuonna 1999–2000. Siihen osallistui kahdeksan joukkuetta Itävallasta, Unkarista ja Sloveniasta mukaan lukien HC Alba Volan, HK Acroni Jesenice, Dunaferr SE, VEU Feldkirch, EC Klagenfurter, HK Olimpija, VSV Villach ja WEV Wiener, jotka pelasivat ensimmäisellä kaudella. Liigan voittaja oli VSV Villach ja pudotuspelien mestari oli EC Klagenfurter.
Yhden kauden jälkeen joitain joukkueita siirtyi Österreichische Eishockey-Ligaan.
Alpenliga -mestarit.
¹
Sulo Malm

 Sulo Aate Malm (4. elokuuta 1895 Ropsu, Inkerinmaa – 4. huhtikuuta 1959) oli Suomen armeijan eversti, joka sodanaikana vastasi sotavangeista.
Malm kävi venäläistä jalkaväen upseerikoulua ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Venäjän 130. jalkaväkirykmentissä. Hän haavoittui ja joutui Itävaltaan sotavankeuteen vuosiksi 1915–1918. Malm astui Suomen armeijan palvelukseen 5. syyskuuta 1919 luutnanttina. Hän palveli Viipurin rykmentissä 1919–1921 ja osallistui myös Viron vapaussotaan sekä Aunuksen retkeen. kenttätykistörykmentti 3:ssa (KTR 3) hän oli nuorempana upseerina, patterinpäällikkönä, aliupseerikoulun johtajana sekä patteristonkomentajana 1921–1928. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän kävi 1927–1929. Tämän jälkeen hän toimi yleisesikuntaupseerina 1. divisioonassa 1929–1930. Puolustusministeriössä toimistopäällikkönä hän toimi 1930-1939. Vuodesta 1939 alkaen hän toimi Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä.
Talvisodan aikana Malm toimi Päämajan järjestelyosaston päällikkönä. Jatkosodassa Malm toimi aluksi Jalkaväkirykmentti 11 komentajana 9. lokakuuta 1941 saakka. Sen jälkeen hän toimi Päämajan järjestelyosaston päällikkönä, toukokuusta järjestelyosaston sotavankitoimiston päällikkönä, ja lokakuusta 1943 sotavankikomentajana. Näissä tehtävissä Malm vastasi käytännössä vuoden 1942 alusta ylimpänä päällikkönä suomalaisten hallussa olleiden sotavankien kohtelusta. Jatkosodan aikana suomalaisten hallussa olleista 67 000 sotavangista kuoli noin 30 prosenttia.
Malm tuomittiin sodan jälkeen sotaylioikeudessa sakkoihin asiakirjojen tuhoamisesta, sillä hän oli syys-lokakuun vaihteessa 1944 polttanut kenraaliluutnantti Lennart Oeschin käskystä sekä Yleisesikunnan että Päämajan kappaleet tutkimusasiakirjoista, jotka koskivat Oeschin ja hänen vävynsä, sotavankileirin komentajana toimineen Eero Neron vastuulla olevalla leirillä tapahtuneita surmia. Myöhempien tutkimusten perusteella Nero tuomittiin elinkautiseen 33 taposta ja Oesch sai kolme vuotta vankeutta 17 sotavangin kuolemantuottamuksesta.
Ylennykset: luutnantti 1919, kapteeni 1922, majuri 1926, everstiluutnantti 1930, eversti 1940.
Itä-Euroopan jääkiekkoliiga

Itä-Euroopan jääkiekkoliiga (, ) oli kansainvälinen Itä-Euroopassa pelattu jääkiekkosarja vuosina 1995-2005
Liigan perustivat vuonna 1995 Valko-Venäjä, Latvia, Liettua ja Ukraina viemään jääkiekkoa korkeammalle tasolle näissä maissa. Muutaman vuoden kuluttua siihen liittyi joukkueita myös Puolasta ja Venäjältä.
Liigan loppumisen jälkeen kolme sen joukkueista (Metalurgs Liepaja, HK Riga 2000 ja HK Sokol Kiova) liittyi Valko-Venäjän Ekstraligaan.
Tulokset.
Kausi 1999–2000.
Viidennellä kaudella pelattiin ensimmäisellä kierroksella alkusarja. Toisella kierroksella alkusarjan joka toinen joukkue paremmuusjärjestyksessä sijoitettiin Ryhmä A:han ja Ryhmä B:hen, joissa joukkueet kohtasivat vielä toisensa kolme kertaa. Ryhmien loppusijojen mukaan päätettiin pudotuspelien otteluparit: A1–B4, A2–B3, A3–B2 ja A4–B1.
Samalla pelattiin myös ensimmäistä kertaa EEHL:n b-sarjaa, jonka mestaruus ratkesi yksinkertaisella runkosarjalla. Sarjaan osallistuivat Legion Kiova, Dinamo'81 Riika, HK Sokol Kiova II, Essamika/Juniors Riga ja HK Junost Minsk II, joista Legion Kiova vei mestaruuden.
Kausi 1998–1999.
Neljänneksi kaudeksi kehitettiin uusi sarjasysteemi. Siinä kaikki joukkueet pelaavat alkusarjassa toisiaan vastaan. Viisi parasta joukkuetta saavat pudotuspelipaikan, ja pelaavat paremmuusjärjestyksestä, jossa kaksi parasta pääsee suoraan välieriin. Alkusarjan loput joukkueet menevit pudotuspelikarsintoihin, joihin osallistui seurojen kakkosjoukkueita ja SC Energija. Karsintojen ensimmäinen sai viimeisen pudotuspelipaikan. 
Kausi 1997–1998.
Kolmannella kaudella palattiin ensimmäisen kauden järjestelmään, jossa alkukierroksen kuusi parasta jatkaa mestaruuskierrokselle mittelöimään mestaruudesta, ja neljä huonointa jatka jälkikierrokselle selvittämään paremmuusjärjestyksen.
Kausi 1996–1997.
Toisella kaudella runkosarjan jälkeen pelattiin pudotuspelit.
Kausi 1995–1996.
Ensimmäisellä kaudella pelisysteemi oli sellainen, että ensin pelattiin alkukierros, jonka neljä parasta pääsivät mestaruuskierrokselle kilpailemaan mestaruudesta ja neljä huonointa pelasivat jälkikierroksen, jossa määriteltiin niiden paremmuusjärjestys.
Turkin 1. liga

Turkin 1. liga on Turkin jääkiekon toiseksi korkein sarjataso Superliigan jälkeen. Se toimii Turkin jääkiekkoliiton IIHF:n jäsenen alaisuudessa.
Revenge-luokka (taistelulaiva)

Revenge-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden taistelulaivan muodostama alusluokka. Vaikka useissa lähteissä tätä luokkaa kutsutaan Royal Sovereign -luokaksi, nimesi Amiraliteetti vuoden 1913 laivastosuunnitelmassa määritetyn luokan Revenge-luokaksi 1914-1918.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan luokkaan piti kuulua kahdeksan alusta, mutta "HMS Renownin" ja "HMS Repulsen" rakentaminen keskeytettiin 26. elokuuta 1914 ennen kölin laskua ja samalla "HMS Resistancen" tilaus peruutettiin kokonaan. Keskeytettyjen alusten muuttaminen Renown-luokan taisteluristeilijöiksi aloitettiin hieman myöhemmin.
Tausta.
Alukset tilattiin ensimmäisen maailmansodan aattona osana vuoden 1913 laivasto-ohjelmaa alkuperäisenä ideana ollessa Iron Duke -luokan parantaminen. Aluksella tuli olla 15 tuuman pääaseet ja nopeuden tuli ylittää 21 solmua, jonka nähtiin olevan riittävä operoitaessa Pohjanmerellä. Alusten tuli olla Queen Elizabeth -luokan aluksia halvempia.
Suunnitelma.
Suunnitelmien mukaan ainakin A- ja Y-tornit olisivat kolmitykkiset, mutta tästä luovuttiin riittämättömän kokemuksen vuoksi. Samoin luovuttiin keskellä olevasta Q-tornista, koska hyöty oli näennäinen suhteessa siihen, että se aiheutti runsaasti ongelmia aluksen sisätilojen suunnitteluun.
Keskimmäisen tornin poistaminen mahdollisti aluksen lyhentämisen ja kaventamisen, jolloin uppouma pieneni. Maaliskuussa 1913 hyväksyttiin suunnitelma, jonka mukaan aluksen uppouma olisi 25 750 tonnia ja pituus etriä, jolloin alus olisi noin 1 750 tonnia Queen Elizabeth-luokkaa kevyempi ja etriä lyhyempi.
Aseistus olisi sama kuin Queen Elizabeth -luokassa lukuun ottamatta kolmen tuuman ilmatorjuntatykkien lisääminen kolmesta neljään.
Revenge-luokassa palattiin sekapolttoaineeseen, koska kriisin alkaessa olisi mahdollista, ettei öljy riittäisi. Marraskuussa 1914 John Fisher otti yhteyttä Amiraliteettiin, jotta aluksessa käytettäisiin vain öljyä polttoaineena. Perusteena oli nopeuden nostaminen 23 solmuun.
N3-luokka (taistelulaiva)

N3-luokka oli Ison-Britannian Kuninkaalliselle laivastolle ensimmäisen maailmansodan jälkeen suunniteltu taistelulaivaluokka. Alukset olivat samankaltaisia kuin G3-luokan taisteluristeilijät, mutta raskaammin aseistettuja. Vuonna 1922 allekirjoitettu Washingtonin laivastosopimus esti alusten tilaamisen, koska siinä asetettiin rajoituksia alusten koolle ja aseistukselle. Lisäksi vaikutti laivastoille asetetut kokonaistonnistomäärät.
Aluksen pääaseina olisivat olleet kolme 18 tuuman kolmiputkista tykkitornia (18"/45 MkII). Tykkien piti olla uutta 45-kaliiperista tyyppiä ja niiden ammusten paino olisi ollut 2 837 naulaa ja nopeus etriä sekunnissa. Kokemukset 16 tuuman tykeistä kuitenkin osoittivat, että 18 tuuman suuliekin ja paineen vaikutukset kansirakenteisiin olisivat olleet liian suuret suhteessa vaikutukseen kohteessa.
Apuaseina olisivat olleet kuusitoista 6 tuuman 50 kaliiperin Mk XXII -tykkiä. Ilmatorjunta olisi muodostunut kuudesta 120 mm 43 kaliiperin ilmatorjuntatykistä ja kymmenestä neliputkisesta 2 naulan tykistä (pom-pom).
U20 Mestis

U20 Mestis on 20 joukkueesta koostuva Suomen Jääkiekkoliiton alainen sarja, joka on Suomen toiseksi korkein jääkiekon sarjataso U20-ikäluokassa. Sarjassa pelaavat pääasiassa miesten Mestiksessä pelaavien seurojen A-juniorijoukkueita sekä joidenkin seurojen U20-akatemiajoukkueita. Sarjassa pelaavat pääasiassa 18–20-vuotiaat pelaajat. Vuosina 2012–2020 sarja tunnettiin nimellä Nuorten Mestis. Ennen sitä sarjan nimi oli A-nuorten I-divisioona. Joukkueista TuTo Hockey ja Kiekko-Vantaa ovat voittaneet sarjan kaksi kertaa vuosien 2014–2025 välillä.
U20 Mestistä ylempi sarjataso on U20 SM-sarja, alempi U20 Suomi-sarja.
Sarjajärjestelmä.
Entiset sarjajärjestelmät.
Vuosina 2019–2023 U20 Mestiksessä ei pelattu pudotuspelejä. Runkosarjan ottelumäärä on vaihdellut 30–60 ottelun välillä. Sarjassa on vuosien aikana pelattu myös erikseen alku- ja jatkosarjaa, jolloin Mestiksen alkusarjan parhaiten sijoittuneet pelaavat jatkosarjassa U20 SM-alkusarjan heikoimmin sijoittuneita joukkueita vastaan. 
Ennen kautta 2024–2025 pudotuspelejä pelattiin viimeksi kaudella 2018–2019, jolloin Koovee voitti LeKin finaalisarjassa 2–0.
Nykyinen sarjajärjestelmä.
Kaudella 2025-2026 sarjassa pelaa 16 joukkuetta. Joukkueet pelaavat kaksinkertaisen sarjan, jonka lisäksi kahdessa 8 joukkueen lohkossa yksinkertaiset välisarjat, yhteensä 37 ottelua. Runkosarjan päätteeksi sarjan 8 parasta joukkuetta etenevät pudotuspeleihin.
Pudotuspelien kaikki vaiheet pelataan paras kolmesta -järjestelmällä, jolloin ottelusarjassa kaksi peliä voittanut etenee seuraavalle kierrokselle. Pois lukien välierien hävinneiden joukkueiden välinen pronssiottelu, jossa pelataan yksi ottelu.
Puolivälierissä kohtaavat runkosarjan 1.–8., 2.–7., 3.–6. ja 4.–5. Puolivälierien voittajat etenevät välieriin, joissa parhaiten runkosarjassa sijoittunut kohtaa huonoiten runkosarjassa sijoittuneen ja toisessa välieräparissa kohtaavat 2. parhaiten runkosarjassa sijoittunut sekä 3. parhaiten sijoittunut. Kotiedut ovat paremmin runkosarjassa sijoittuneilla joukkueilla.
Välierien voittajat kohtaavat finaalissa, jossa kotietu on parhaimmin runkosarjassa sijoittuneella joukkueella. Finaalisarjan voittanut joukkue julistetaan U20 Mestiksen mestariksi.
Sarjanousu.
SM-sarjan viimeiseksi sijoittunut joukkue kohtaa SM-karsinnassa U20 Mestiksen mestarin. Karsinta pelataan paras viidestä -järjestelmällä (3 voittoa). Ottelusarjan voittaja pelaa seuraavalla kaudella U20 SM-sarjassa ja häviäjä U20 Mestiksessä.
Karsinta.
Sarjan neljä (4) viimeistä joukkuetta joutuvat U20 Mestiksen karsintasarjaan vastakkain U20 Suomi-sarjan lohkovoittajien kanssa. Karsinta pelataan yhdessä kuuden (6) joukkueen lohkossa yksinkertaisena sarjana. Karsinnan kaksi parhaiten sijoittunutta joukkuetta pelaavat seuraavalla kaudella U20 Mestiksessä, loput U20 Suomi-sarjassa.
Bulgarian jääkiekkoliiga

Bulgarian jääkiekkoliiga () on jääkiekon korkein sarjataso Bulgariassa. Liigassa pelaa kaudella 2024–2025 viisi joukkuetta, joista jokainen on Bulgarian pääkaupungista, Sofiasta.
Kazakstanin mestaruussarja

Kazakstanin mestaruussarja (, ) on jääkiekon korkein sarjataso Kazakstanissa. Sarja perustettiin vuonna 1992 Neuvostoliiton hajottua.
Joukkueet kaudella 2024–2025.
"Lähde: EliteProspects"
Lönnströmin taidemuseo

Lönnströmin taidemuseo on taidemuseo Raumalla. Lönnströmin taidemuseo on toteuttanut vuodesta 2016 alkaen nykytaiteen projekteja tiiviissä yhteistyössä kuvataiteilijoiden kanssa. Kuvataiteilijat voivat lähettää vuosittain avoimen haun kautta projektiehdotuksiaan museolle. Lönnströmin taidemuseo oli ehdolla Vuoden museoksi 2019.
Lönnströmin taidemuseo toimi vuosina 1993–2014 kaupungin keskustassa Valtakadulla. Teresia ja Rafael Lönnströmin Säätiö luopui Valtakadun kiinteistöstä vuonna 2015. Nykyisin Lönnströmin taidemuseo toimii ns. seinättömänä museona ja toteuttaa nykytaiteen projekteja yhteistyössä kuvataiteilijoiden kanssa.
Lönnströmin taidemuseon ensimmäisessä projektihaussa vuonna 2015 valittiin toteutettavaksi taiteilijaryhmä IC-98:n projekti Khronoksen talo. Toisessa projektihaussa 2016 valittiin kuvataiteilija Jani Ruscican projekti Flatlands ja kolmannessa haussa 2017 Tellervo Kalleisen ja Oliver Kochta-Kalleisen projekti Keskustelupuisto. Neljännessä projektihaussa 2018 toteutettavaksi projektiksi valittiin kuvataiteilija ja kuvanveistäjä Raimo Saarisen Kelluva saari. Viidenneksi toteutettavaksi projektiksi valittiin 2020 kuvataiteilija Nastja Säde Rönkön projekti Survival Guide for a Post-Apocalyptic Child eli Selviytymisopas maailmanlopun lapselle. Kuudenneksi Lönnström-projektiksi valittiin 2021 mediataiteilija Milja Viidan kokeellinen elokuva "Fata Morgana". Seitsemänneksi Lönnström-projektiksi valittiin 2023 kuvanveistäjä Pia Sirénin "Big Botanic". 
Teresia Lönnströmin testamentissaan 1987 perustama säätiö toimi aikaisemmin nimellä Teresia ja Rafael Lönnströmin säätiö. Vuodesta 2020 säätiön nimi on ollut Lönnströmin taidemuseo sr. Säätiö ylläpitää Lönnströmin taidemuseota sekä Teresia ja Rafael Lönnströmin kotimuseota.
Teresia ja Rafael Lönnströmin kotimuseo esittelee säätiön perustajien Teresia ja Rafael Lönnströmin kodin ja taidekokoelman. Kotimuseo sijaitsee Syväraumanlahden rannalla osoitteessa Syväraumankatu 41.
Mindcrime at the Moore

Mindcrime at the Moore on Queensrÿche-yhtyeen konserttitallenne, joka ilmestyi CD- ja DVD-muodossa 3. heinäkuuta 2007.
"Mindcrime at the Moore" taltioitiin "" -albumin (2006) kiertueelta yhtyeen kolmi-iltaisesta esiintymisestä Seattlen The Moore -teatterissa lokakuussa 2006. Yhtye esitti kiertueella kokonaisuudessaan kyseisen albumin ja sen ensimmäisen osan "n" (1988).
RIAA palkitsi yhtyeen kultalevyllä DVD:n ylitettyä 50 000 kappaleen myynnin maaliskuussa 2008.
Psametik I

Psametik I oli faarao, joka hallitsi Egyptiä vuosina 664–610 eaa. ja aloitti Egyptin 26. dynastian.
Psametik I oli Saisin prinssi Nekau I:n poika. Assyrialaisten vetäydyttyä hän otti Egyptissä vallan ja onnistui Joonian ja Karyan palkkasotilaiden tuella saamaan Niilin suiston herruuden. Psametikin joukot etenivät Palestiinaan asti ja piirittivät Ashdodia. Psametik onnistui liittämään valtakuntaansa myös Keski-Egyptin, jota hallitsivat tuolloin Herakleopoliteksen regentit Padiiset ja Sematauiefankh. 
Vuonna 656 eaa. Psametik valloitti Theban ja sai diplomaattisten ponnistelujen ansiosta myös Ylä-Egyptin hallintaansa. Psametikin sotilaallinen toiminta keskittyi sen jälkeen pääasiassa Libyaan ja Aasiaan. Vastauksena Median ja Babylonian kasvavaan valtaan Psametik alkoi tukea Assyriaa. Valtakautensa aikana Psametik laajensi Serapeionia ja rakensi lukuisia muistomerkkejä lähinnä suistoalueella. Hän kuoli pitkän valtakauden jälkeen ja haudattiin Saisiin.
Kreikkalainen historioitsija Herodotos kertoo, että Psametik valitsi kansan keskuudesta kaksi vastasyntynyttä poikaa, antoi ne eräälle paimenelle ja määräsi, että lapset piti kasvattaa täydessä eristyksessä, eikä kukaan saanut puhua heidän läsnä ollessaan. Psametik halusi selvittää, mitä kieltä lapset puhuisivat, jos kukaan ei puhuisi heidän lähellään, koska hän uskoi sen olevan maailman alkukieli.
Herodotos kertoo, että lasten ollessa kaksivuotiaita paimen kuuli heidän toistavan sanaa "bekos". Sana samaistettiin Anatoliassa (nyk. Turkki) asuvien fryygialaisten leipää tarkoittavaan sanaan. Testin perusteella Psametik uskoi, että fryygialaisten kieli oli ensimmäinen puhuttu kieli. Nykypäivinä ei kukaan kuitenkaan usko Psametiksen ajatukseen.
Take Cover

Take Cover on Queensrÿche-yhtyeen cover-albumi vuodelta 2007.
Queensrÿche tunnetaan yhtyeenä, joka soittaa covereita vain harvoin livenä. Laulaja Geoff Tate kertoi idean cover-albumin äänittämisestä syntyneen vuoden 2006 kiertueella, jolla yhtye esitti kaksiosaista "Operation: Mindcrime" -konseptialbumiaan. Yhtyeellä oli tapana soittaa soundcheckissä suosikkikappaleitaan muilta yhtyeiltä, mikä tarjosi mahdollisuuden rentoutua ja vaihtelua muutoin joka ilta toistuvaan kappalelistaan.
Albumi ylsi The Billboard 200 -listalla sijalle 173.
Mynämäen Suunnistajat -52

Mynämäen Suunnistajat-52 ry (MS-52) on vuonna 1952 perustettu mynämäkeläinen suunnistusseura. Seuralla on noin kolmesataa jäsentä. Eija Koskivaara ja Vesa Mäkipää ovat seuran kasvatteja.
Liedon Parmalla ja Mynämäen Suunnistajat -52:lla on yhteinen edustusseura, MS Parma.
Hippopus porcellanus

Hippopus porcellanus on harvinainen jättiläissimpukkalaji.
Ulkonäkö ja koko.
"Hippopus porcellanus" kasvaa halkaisijaltaan korkeintaan 45 cm pitkäksi. Nuoren simpukan saranapuolella on kapea aukko, josta työntyy esille tarttumaelimiä, joilla simpukka takertuu alustaansa. Simpukan kasvaessa suuremmaksi aukko sulkeutuu, tarttumaelin surkastuu ja simpukka pysyy paikallaan massansa avulla.
Kuoren ulkopinta on harmaa, sisäpinta posliininen valkoinen. Vaippa on sävyltään oliivinvihreä
Se muistuttaa sukulaistaan "Hippopus hippopus" -lajia sekä "Tridacna derasa"-lajia, mutta "porcellanus"-lajin kuori on vähemmän poimuinen ja suhteessa kevyempi.
Alkuperä.
"Hippopus porcellanus" -simpukoita on tavattu Indonesiassa, Palaulla ja Filippiineillä. Se elää melko matalassa vedessä koralliriuttojen hiekka- tai sorapohjaisilla tasanteilla.
Sitä on viljelty simpukkaviljelmillä, mutta laji on edelleen harvinainen.
Hepokulta

Hepokulta on lähiö Turun Vätin kaupunginosassa. Se on rakennettu 1969–1974 . Hepokulta on tyypillinen 1970-luvun pääasiassa betonielementtitaloista koostuva lähiö, jossa on noin 2 000 asukasta. Alun perin asukkaista oli 1970-luvulla noin 3 500. Huomattava osa asukkaista on nyt eläkeläisiä, vaikka alueelle on viime vuosina muuttanut useita lapsiperheitä.
Hepokultaan kuuluu 34 asuinkerrostaloa yhdeksässä yhtiössä. Taloista 12 on nelikerroksisia ja loput 7–8-kerroksisia tornitaloja. Taloja palvelee 13 autokatosta ja neljä betonirakenteista autohallia. Kaikki talot on suunnitellut Olli Vahteran arkkitehtitoimisto.
Lämpökeskusrakennuksessa sijaitsi alun perin uimahalli, saunatilat ja pesula. Kaukolämpöön siirtymisen jälkeen lämpökeskuksen entisiin tiloihin remontoitiin 1990-luvulla myös Hepokulta-sali. Lisäksi Hepokullan alueeseen kuuluu neljä rivitaloyhtiötä (Taalinrivit), vaikka maantieteelliseltä kannalta tarkasteltuna rivitaloyhtiöt eivät Hepokullan alueeseen näytäkään kuuluvan.
Hepokullassa on lisäksi seurakuntatalo ja liikekeskus, jotka sijaitsevat Varkkavuorenkadun varrella lähiön ytimessä. Liikekeskuksessa (os. Varkkavuorenkatu 34) toimii pubi, parturikampaamo, K-market sekä kebab-pizzeria. Varkkavuorenkadun lisäksi lähiötä halkovat poikkikatu Jahtilähteenkatu ja kävelytie Ruohomäenpolku. Lähiön luoteiskärjessä sijaitsee Hepokullan alakoulu sekä koilliskärjessä kaupungin ylläpitämä talvisin luistelukentäksi muunnettava urheilukenttä.
Rahalöytö 1915.
Vuonna 1915 Hepokullan nykyisen liikekeskuksen läheistä kalliota louhiessaan kivimiehet löysivät ison lohkareen taakse piilotetun suuren rahakätkön, johon kuului 2 847 hopeakolikkoa 1500-luvulta. He aikoivat aluksi pitää rahat itse, mutta tieto kantautui viranomaisille, ja kolikot päätyivät Kansallismuseolle. Kivimiehet saivat kuitenkin sadan markan löytöpalkkion kukin. Palkkio vastasi tuohon aikaan suunnilleen rengin vuosipalkkaa.
Trattenbach

Trattenbach on kunta Itävallassa, Ala-Itävallan osavaltion Neuenkirchenin piirikunnassa. Vuoden 2019 arvion mukaan kunnassa oli 539 asukasta ja väestötiheys oli noin 17 asukasta neliökilometriä kohden. Pinta-alaa Trattenbachilla on 31 neliökilometriä.
Trattenbachin naapurikunnat pohjoisesta myötäpäivään ovat: Schottwien, Raach am Hochgebirge, Otterthal, Kirchberg am Wechsel ja Aspangberg-St. Peter Ala-Itävallassa sekä Rettenegg ja Spital am Semmering Steiermarkissa.
Antiikin aikana Trattenbachin seutu oli osa Roomaan kuuluvaa Noricumin provinssia.
Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein asui vuosina 1920–1922 Trattenbachissa sekä työskenteli opettajana paikallisessa koulussa. Trattenbachissa toimii nykyisin Wittgenstein-museo. Muita nähtävyyksiä ovat muun muassa kirkko ja Naturdenkmal Moorwiese -luonnonsuojelualue.
Jamie Zawinski

Jamie W. Zawinski (s. 3. marraskuuta 1968 Pittsburgh, Pennsylvania), joka tunnetaan myös nimellä jwz, on yhdysvaltalainen ohjelmoija ja hakkeri. Hän on ollut merkittävä sovelluskehittäjä vapaiden ohjelmistojen – kuten XEmacsin ja Mozillan – parissa, sekä myös vanhempien Netscape Navigator -selainversioiden kanssa.
Zawinski ylläpitää edelleen XScreenSaver-projektia, joka on käytössä useimmissa Unix-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä huolehtimassa näytönsäästäjätoiminnallisuudesta.
Nykyään Zawinski omistaa DNA Lounge -yökerhon San Franciscossa.
Elämäkerta.
Zawinski palkattiin ensin Scott Fahlmanin Lisp-ohjelmointikielen tutkimusryhmään Carnegie Mellon -yliopistoon, Pittsburghiin. Hän työskenteli myös Expert Technologies, Inc. -yrityksessä ennen muuttoa Kaliforniaan, jossa hän toimi Robert Wilenskyn ja Peter Norvigin ryhmässä Berkeleyssä. 1990-luvun alussa Zawinski palkattiin Richard P. Gabrielin Lucid Inc. -yritykseen, jossa hän työskenteli Energize C++ -ohjelmointiympäristön parissa. Lucid päätti käyttää GNU Emacsia tekstieditorina johtuen sen ilmaisesta lisenssistä, suosiosta ja laajennettavuudesta. Zawinski ja muut ohjelmoijat alkoivat tekemään keskeisiä muutoksia GNU Emacsiin uusien ominaisuuksien lisäämiseksi; jännitteet liittyen näiden muutosten liittämiseksi alkuperäiseen Emacs-koodikantaan johti kuuluisaan haaraumaan ("forkkaus") GNU Emacsiksi ja XEmacsiksi.
Zawinski teki töitä Netscape Navigator -selaimen parissa, pääasiassa Unixille tehdyn 1.0-julkaisun kanssa. Internetin alkuaikoina hän tuli varsin tunnetuksi Netscape-selaimessa olleesta pääsiäismunasta: kirjoittamalla "about:jwz" osoitekenttään vei käyttäjän hänen omalle kotisivulleen. Hän oli myös vastuussa Unix- ja Macintosh-käyttäjien näkemän Netscape-ikonin muuttumisesta laivan kompassiksi selaimen ladatessa verkkosivua. Lisäksi Zawinski sanoo keksineensä Mozilla-nimen.
Zawinski oli merkittävä henkilö Mozilla-selaimen lähdekoodin saattamisessa julkiseksi, mutta hän pettyi projektiin, kun koodi päätettiin uudelleenkirjoittaa. Hän irtisanoutui Netscape Communications Corporationista 1. huhtikuuta 1999. Nykyään hän johtaa omaa DNA Lounge -yökerhoa San Franciscossa.
Tridacna costata

Tridacna costata on jättiläissimpukkalaji. Se elää luonnossa Punaisellamerellä. Fossiililööytöjen perusteella se oli aiemmin yleisempi, mutta alkoi vähentyä noin 125 000 vuotta sitten. Vähenemisen syynä pidetään ihmisen voimakasta keräilyä ravinnoksi.
Laji on voimakkaasti poimullinen eikä kovin pullea - kuori suljettuna se muistuttaa siksak-kuviota.
Järvikylä (Nivala)

Järvikylä on kylä ja taajama Nivalan kaupungissa. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 843 ja pinta-ala 2,7 km². Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 404 asukasta.
Kyläkeskuksessa toimii Aittolan ala-aste ja Järvikylän koulu. Järvikylällä on myös oma kappeli ja hautausmaa. Kyläkeskuksessa toimi myös Järvikylän Osuuspankin sivukonttori, joka oli auki kerran viikossa, mutta se suljettiin vuonna 2011 pienen konttoripalveluja tarvitsevan asiakaskunnan vuoksi. Järvikylän maisemaa koristaa laajat peltoaukeat varsinkin Kalajoen rantamilla.
Ušguli

Ušguli () on kyläryhmä Enguri-joen laakson yläpäässä Mestian maakunnassa Svanetian alueella Georgiassa. Se koostuu 5 kylästä:
Ušgulin kylissä on rakennuksia, jotka on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon osana ylemmän Svanetian kohdetta.
Kylien sanotaan sijaitsevan 2086–2200 metrin korkeudella ja Ušgulia pidetäänkin joskus Euroopan korkeimpana kylänä. Se sijaitsee Suureen Kaukasukseen kuuluvan Škharan juurella. Alueella asuu noin 70 perhettä (200 henkeä) ja siellä on pieni koulu. Lumi peittää alueen kuusi kuukautta vuodesta ja Mestian kaupunkiin johtava tie on usein suljettu. Koko kylän alueella on tyypillisiä svanetialaisia vartiotorneja. Ušgulin kappeli kukkulan huipulla kylän lähellä on rakennettu 1100-luvulla.
Steven M. Bellovin

Steven M. Bellovin on yhdysvaltalainen tiedonsiirtoverkkojen ja tietoturvallisuuden tutkija. Hän on nykyään professorina Columbia Universityssä, aikaisemmin hän oli pitkäaikainen AT&amp;T Labs:in työntekijä New Jerseyssä.
Opiskeluaikanaan Bellovin oli yksi USENETin perustajista. Hän myöhemmin ehdotti, että Gene Spaffordin tulisi perustaa "Phage"-sähköpostilista Morris-haittaohjelman (yksi ensimmäisistä Internetin madoista) tunnistamiseksi ja tuhoamiseksi.
Bellovin on ollut aktiivinen IETF:ssä. Hän oli IETF:n työryhmien toimintaa valvovassa "Internet Architecture Boardissa" (IAB) jäsenenä vuosina 1996–2002. Myöhemmin hän oli turvallisuusalueen johtajana ja "Internet Engineering Steering Groupin" (IESG) jäsen 2002–2004. Hän tunnisti joitakin olennaisia turvallisuuspuutteita nimipalvelusta (DNS); nämä ja muut heikkoudet lopulta johtivat DNSSEC:n kehittämiseen.
Hän otti vuonna 2007 vastaan kansallisen tietokonejärjestemien turvallisuuspalkinnon ("National Computer Systems Security Award"), jonka hänelle myönsivät yhdysvaltalaiset NIST ja NSA.
Bellovin on aktiivinen NetBSD:n käyttäjä ja hän on ollut NetBSD-kehittäjänä keskittyen arkkitehtuurisiin, operationaalisiin ja turvallisuusasioihin.
Julkaisut.
Bellovin on kirjoittanut useita kirjoja, RFC-dokumentteja ja teknisiä julkaisuita, mm.:
CableACE-palkinto

CableACE-palkinto (ACE oli akronyymi sanoista "Award for Cable Excellence") oli palkinto, jota jaettiin aina vuodesta 1978 vuoteen 1997 asti yhdysvaltalaisen kaapelitelevision ohjelmantekijöille. Palkinnon laati "National Cable &amp; Telecommunications Association" ("NCTA") kaapelitelevisiolle vastineeksi Emmy-palkinnolle, jota ei ennen kautta 1987–1988 jaettu kaapelitv-ohjelmille. Vuoden 1997 jälkeen Emmy-gaala sisälsi myös tämän palkinnon ja CableACE-palkinnon jakaminen lopetettiin.
Alppilan lukio

Alppilan lukio on päivälukio Helsingissä. Se sijaitsee Alppilan Viipurinkadulla. Vuonna 2023 lukiossa oli noin 800 opiskelijaa. Vuonna 2025 lukion keskiarvoraja oli 8,62.
Historia.
Vuonna 1959 perustettiin Alppilan yhteislyseo valtion kokeilukouluksi. Lukiosta tuli luokaton jo 1970-luvulla. Yhteislyseo jaettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1970-luvulla yläasteeksi ja lukioksi.
Joulukuussa 2016 Alppilan lukio siirtyi väistötiloihin Haagaan peruskorjauksen vuoksi. Uudet peruskorjatut tilat otettiin käyttöön elokuussa 2019.
Henkilökunta.
Koulun rehtorina toimii Susanna Kalmari. Koulun opetustehtävissä työskentelee lisäksi noin 50 opettajaa.
Koulun johtokunnan puheenjohtajana toimii Niina Ketonen-Mustakorpi.
Niilo Hersalo

Niilo Viktor Hersalo (vuoteen 1935 "Sigell", 14. maaliskuuta 1895 Hollola – 13. helmikuuta 1979 Hollola) oli suomalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana. 
Suomen sisällissodan kynnyksellä ylioppilaaksi valmistunut Hersalo pani alulle Lappeenrannan suojeluskunnan, jonka jälkeen hän toimi sen kouluttajana. Myöhemmin hän palveli Hans Kalmin johtamassa Pohjois-Hämeen I pataljoonassa. Sisällissodan jälkeen Hersalo oli yksi kahdeksasta suomalaisesta upseerista, jotka koulutettiin esikuntaupseeriksi Weimarin tasavallan ajan Saksassa. Yleisesikuntaupseeriksi hänet nimitettiin 1931. Turun suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän toimi 1921–1924. Suojeluskuntien päällystökoulua hän johti 1925–1927. Hän loi pitkän uran suojeluskunnan yliesikunnassa 1928–1939. 
Sisällissodan jälkeen Hersalo avioitui 1922 Hollolan kirkkoherran Nestor Seijeksen (ent. Nordling) tyttären Aili Seijeksen kanssa. Hersalon vanhemmat olivat vuokraviljelijä Kalle Viktor Sigell ja Amanda (o.s. Hakala) Hollolasta. Hersalon isoisä oli Hans Viktor Sigell, joka toimi vuosina 1861–1914 Hollolan kirkon suntiona. 
Talvisodan aikana Hersalo johti Karjalan kannakselle sijoitettua 21. divisioonaa, joka kävi jatkuvaa ja raskasta puolustustaistelua puna-armeijaa vastaan. Välirauhan ajan Hersalo vietti Satakunnan sotilasläänin komentajana. Tässä tehtävässä hän toimi myös jatkosodan jälkeen 1944-1946. 
Kuukautta ennen jatkosodan alkamista, 18. kesäkuuta 1941, Hersalo nimitettiin Kannakselle sijoitetun 15. divisioonan komentajaksi. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 26. huhtikuuta 1942. Myös hänen poikansa luutnantti Mauri Hersalo osallistui Kannaksen taisteluihin, joissa hän kuoli 4. marraskuuta 1943. Hersalo toimi 15. divisioonan komentajana 27. marraskuuta 1944 saakka. Sodan aikana Hersaloa ehdotettiin Vapaudenristin ritarikunnan 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi, mutta ylipäällikkö ei hyväksynyt ehdotusta. 
Sodan jälkeen Hersalo kirjoitti useisiin lehtiin ja osallistui suojeluskuntien historian kirjoittamiseen.
Ylennykset: reservin luutnantti 1918, reservin kapteeni 1920, kapteeni 1925, majuri 1925, everstiluutnantti 1928, eversti 1934, kenraalimajuri 1942.
Jussi Hautamäki (kenraali)

Jussi Hautamäki (s. 15. huhtikuuta 1941 Kylmäkoski) on Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti evp.
Hautamäki kirjoitti ylioppilaaksi Toijalan yhteislyseosta vuonna 1960. Hän valmistui kadettikoulusta 1963 ja suoritti yleisesikuntaupseeritutkinnon Sotakorkeakoulussa vuonna 1975, jossa hän toimi myös opettajana 1970-luvulla. 
Hautamäki toimi vuonna 1970 Kadettikoulun Toimituskomppanian päällikkönä.
Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonan komentajana vuosina 1983–1985 ja Panssarivaunupataljoonan komentajana 1985–1988, jonka jälkeen hän oli operaatiopäällikkönä YK:n UNIFIL-rauhanturvaoperaatiossa Libanonissa. Vuosina 1990–1991 Hautamäki toimi valtakunnallisten maanpuolustuskurssien johtajana. 1990-luvulla hän palveli pääesikunnassa eri tehtävissä ja 1998 hänet nimitettiin Läntisen Maanpuolustusalueen komentajaksi.
Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista Hautamäki on osallistunut kunnallispolitiikkaan Keravalla Kokoomuksessa.
Jorma Järventaus

Jorma Johannes Järventaus (1. heinäkuuta 1911 Enontekiö − 22. lokakuuta 2005) oli Suomen puolustusvoimien kenraaliluutnantti.
Jorma Järventaus syntyi heinäkuussa 1911 Enontekiöllä kirkkoherra ja kirjailija Arvi Järventauksen ja tämän vaimon Jenny o.s. Visurin perheeseen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta vuonna 1932 ja suoritti varusmiespalveluksensa Helsingissä Suomen valkoisessa kaartissa vuosina 1932–1933. Vuosina 1932–1934 Järventaus toimi nuorempana upseerina eli niin sanottuna kesä-vänrikkinä Viestirykmentissä ja jatkoi sen jälkeen Kadettikouluun 18. kadettikurssille. Kadettikoulun jälkeen vuonna 1938 hän avioitui Annikki o.s. Estolan kanssa.
Kadettikoulun jälkeen hän toimi valkoisessa kaartissa koulutusupseerina ja komppanianpäällikkönä. Talvisodassa hän oli luutnanttina Kannaksella ja jatkosodassa muun muassa pataljoonankomentajana jalkaväkirykmentti 44:ssä ja Jalkaväkirykmentti 1:ssä. Hänet ylennettiin jatkosodan aikana kapteeniksi ja vuonna 1942 majuriksi. 
Sodan jälkeen Järventaus jatkoi sotilasuraa ja käyden sotakorkeakoulun 1947. Myöhemmin hän oli sotakorkeakoulussa sotahistorian ja taktiikan opettajana vuosina 1947−1954. Vuosina 1954−1956 hän oli Jääkäripataljoona 5:n komentajana ja tämän jälkeen osastopäällikkönä Pääesikunnan koulutusosastolla 1956−1957 sekä koulutus- ja komentopäällikkönä 1957−1960. Viimeiset palvelusvuotensa 1960–1966 hän oli 3. divisioonan komentajana Kouvolassa.
Järventaus oli Helsingin Sanomien sotilaspoliittinen asiantuntijana 15 vuoden ajan. Tässä ominaisuudessa hän vieraili seuraamassa YK:n UNFICYP-rauhanturvaoperaatiota Kyproksella vuonna 1966. Hän oli vuonna 1960 perustetun Suomen ampumahiihtoliiton perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.
Järventaus ylennettiin everstiluutnantiksi 1952, everstiksi 1956, kenraalimajuriksi 29. elokuuta 1958 ja kenraaliluutnantiksi 14. heinäkuuta 1961. Keväällä 1965 Järventaus oli ehdolla puolustusvoimain komentajaksi Sakari Simeliuksen seuraajaksi tämän tuella, mutta hävisi kilpailun Yrjö Keinoselle, jonka tukiryhmässä olivat muun muassa Arvo Korsimo, Arvo Pentti ja Adolf Ehrnrooth.
Margaret Hamilton (näyttelijä)

Margaret Hamilton (9. joulukuuta 1902 Cleveland, Ohio – 16. toukokuuta 1985) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Lännen paha noita vuoden 1939 elokuvassa "Ihmemaa Oz".
Ennen näyttelijänuraansa Hamilton toimi lastentarhanopettajana. Läpimurtonsa näyttelijänä hän teki vuonna 1932 Broadway-näytelmässä "Another Language" ja siitä tehdyssä elokuvaversiossa, jonka jälkeen Hamilton esiintyi useissa elokuvasivuosissa. "Ihmemaa Ozin" jälkeen hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Veijari Villissä lännessä", "George White's Scandals", "Ratkaisun edessä" ja "Poika joka halusi siivet".
Kreatiinikinaasi

Kreatiinikinaasi eli kreatiinifosfokinaasi eli CK on entsyymi, jota on erityisesti lihaksissa ja keskushermostossa. Entsyymi katalysoi kreatiinin ja adenosiinitrifosfaatin reaktiota fosfokreatiiniksi ja adenosiinidifosfaatiksi. Se katalysoi niin ikään tälle käänteistä reaktiota.
Olosuhteet.
Kreatiinikinaasin massa vaihtelee eliöstä riippuen 42–371 kilodaltonin välillä. Toimiakseen kunnolla entsyymiin täytyy olla kiinnittyneenä magnesiumioneja ja ihmisellä lisäksi myös mangaania. Entsyymin toimintaa haittaavat halogeenien anionit, tiettyjen metallien kuten kuparin ionit ja useat orgaaniset molekyylit kuten 4-hydroksinonenaali, etyylimalonihappo ja jodiasetamidi. Parhaiten kreatiinikinaasi toimii lämpötilan ollessa eliöstä riippuen 0,5–45 °C ja pH:n ollessa 6–9.
Kreatiinikinaasi ja sairaudet.
Kreatiinikinaasitaso on korkealla fyysisten suoritusten jälkeen. Korkeita kreatiinikinaasipitoisuuksia tavataan myös lihasdystrofiaa, myosiittia ja sydänlihastulehdusta sairastavilla. Korkea entsyymitaso voi olla myös merkki tukoksesta sepelvaltimossa.
Matala kreatiinikinaasitaso voi olla merkki alkoholin aiheuttamasta maksasairaudesta tai nivelreumasta.
Anastasija Baburova

Anastasija Eduardivna Baburova (; myös Anastasija Eduardovna Baburova ) (30. marraskuuta 1983 Sevastopol – 19. tammikuuta 2009 Moskova) oli ukrainalainen Venäjällä vaikuttanut toimittaja, antifasisti ja anarkisti, joka kirjoitti muun muassa "Novaja Gazeta" -lehdelle. Hänet ammuttiin kadulle Moskovassa ihmisoikeusjuristi Stanislav Markelovin murhan yhteydessä.
Elämä.
Baburova asui lapsuutensa Krimillä Sevastopolissa, jossa hän myös kävi koulunsa ja päätti sen mallioppilaana. Vuonna 2000 Baburova aloitti hallintotieteen opinnot Moskovan valtionyliopiston Tšernomorskojen osastossa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa jo seuraavana vuonna ja muutti Moskovaan, jossa pääsi opiskelemaan kansainvälistä oikeutta Moskovan valtiolliseen kansain­välisten suhteiden instituuttiin.. Vuonna 2003 Baburova vaihtoi jälleen opintosuuntaa ja aloitti opiskelun Moskovan valtionyliopiston journalistiikan tiedekunnan iltalinjalla. Hän työskenteli jo tuolloin toimittajana moskovalaisessa paikallislehdessä "Vetšernaja Moskvassa". Baburovan kirjoituksia julkaistiin pian myös "Izvestijassa" ja "Vetšernaja Gazetassa". Hän aloitti työnsä "Novaja Gazetan" kirjeenvaihtajana lokakuussa 2008. Baburovan viimeiseksi jäänyt artikkeli ilmestyi 17. tammikuuta 2009. Se käsitteli venäläisiä fasistiryhmiä.
Baburova osallistui myös yhteiskunnalliseen toimintaan, muun muassa opposition mielenosoituksiin, ja toimi fasismin vastaisissa ja anarkistisissa liikkeissä, jotka usein kritisoivat Putin-nuoriksi kutsuttua isänmaallista Naši-liikettä. Baburova osallistui Venäjällä ja Euroopassa erilaisiin vaihtoehto-, solidaarisuus- ja ympäristötempauksiin. Hänet tunnettiin ystäväpiirissä myös runouden, itsepuolustuslajien ja laskuvarjohypyn harrastajana. Muun muassa verkkokirjoituksissa hän käytti myös nimimerkkejä ”Nastja” ja ”Skat”.
Murha.
Baburova kuoli tajuihinsa tulematta tammikuun 19. päivän iltana 2009 moskovalaisessa sairaalassa päivällä tapahtuneessa ampumisessa saamansa vakavan päävamman seurauksena. Baburova oli neljäs vuoden 2000 jälkeen ammuttu "Novaja Gazetan" toimittaja. Hänen ampumiseensa johtaneista tapahtumista on liikkeellä kaksi versiota. Yhden mukaan Baburova ammuttiin yhdessä Markelovin kanssa, ja toisen mukaan hänet ammuttiin sen jälkeen kun hän yritti pidätellä Markelovin ampujaa. Baburova haudattiin kotikaupunkiinsa Sevastopoliin.
Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko esitti viralliset surunvalittelut Baburovan kuoleman johdosta. Hieman myöhemmin myös Venäjän presidentti Dmitri Medvedev esitti omat surunvalittelunsa tavatessaan "Novaja Gazetan" edustajia keskustellakseen toimittajien työturvallisuudesta.
Marraskuussa 2009 murhan rikostutkinta saatiin päätökseen. Baburovan ja Markelovin murhasta pidätettiin ja myöhemmin tuomittiin vankeuteen erään kansallismielisen uusnatsiryhmittymän jäseniä. Nikita Tihonov tuomittiin murhasta ja hänen tyttöystävänsä Jevgenija Hasis avunannosta siihen.
Maakiitäjäiset

Maakiitäjäiset (Carabidae) on kovakuoriaisiin ("Coleoptera"), petokuoriaisten ("Adephaga") alalahkoon kuuluva heimo.
Heimon kuoriaisilla on yleensä pitkät ja hoikat raajat, ja ne ovat melko nopealiikkeisiä. Väriltään ne ovat useimmin mustia tai metallinkiiltoisia. Maakiitäjäisiä tunnetaan Suomesta noin 330 lajia, joista suurin osa on petoja. Maailmanlaajuisesti maakiitäjäisten heimoon kuuluu yli 200 sukua.
Selvästi erillisen ryhmän muodostavat heimoon kuuluvan hietakiitäjäisten alaheimon ("Cicindelinae") kuoriaiset. Ne tunnetaan muun muassa uurteettomista peitinsiivistä, joissa ei ole säännöllisiä pisterivejä. Tunnusomaisia hietakiitäjäisille on suuri ja voimakasleukainen pää sekä suuret verkkosilmät. Hietakiitäjäiset liikkuvat yleensä auringonpaisteessa, ja muista maakiitäjäisistä poiketen, pyrähtävät herkästi lentoon. Aikuisen kuoriaisen lailla myös hietakiitäjäisen toukka on peto. Toukka kaivaa maahan pystysuoran käytävän, josta se vaanii saalista. Suomessa tunnetaan elävän neljä hietakiitäjäislajia. Näistä yleisin on kenttäkiitäjäinen ("Cicindela campestris").
Alaheimoja.
Carabidae Conjunctae -kladi:
Skunk Works

Skunk Works on Lockheed Martin -suunnitteluyhtiö "Advanced Development Programs"in (ADP) aiempi peitenimi, nykyään virallinen aputoiminimi. 
Skunk Works on suunnitellut useita kuuluisia lentokoneita, mm. U-2-tiedustelukoneen, SR-71 Blackbirdin, F-117-häivekoneen ja F-22 Raptorin. Suurin sen nykyisistä tiedossa olevista projekteista on F-35 Lightning II. 
Myös mystistä ja huippusalaista uuden sukupolven tiedustelukone SR-91 Auroraa epäillään Skunk Worksin suunittelemaksi, jos konetta ylipäänsä on olemassa. 
Termiä ”Skunk works” tai ”skunkworks” käytetään yleisesti liike-elämässä ja suunnittelussa sekä muissa teknisissä yhteyksissä tarkoittamaan yksikköä, jolla on suuri autonomia ja jota ei rajoiteta byrokratialla. Tämänkaltaisen yksikön tehtävät ovat yleensä vaativia tai salaisia.
Skunk Works-osaston aloittajana ja vetäjänä toimi Lockheedilla Clarence L. ”Kelly” Johnson. Boeingin vastaava yksikkö on nimeltään Phantom Works.
UCI World Ranking 2009

UCI World Ranking 2009 oli ensimmäinen kausi, jolloin Kansainvälisen pyöräilyliiton kehittämä maantiepyöräilyn UCI World Ranking -pisteytys oli käytössä. Rankingpisteet määräytyivät UCI ProTour -sarjan kilpailujen sekä sarjasta pois jääneiden suurten ympäriajojen ja klassikkokilpailujen tulosten perusteella. Kausi alkoi Tour Down Under -etappikilpailulla tammikuussa ja päättyi Lombardian ympäriajoon lokakuussa.
UCI World Ranking.
"Lopulliset pisteet"
Peer Gynt (baletti)

Peer Gynt on baletti, jonka koreografian loi John Neumeier. Libretto perustuu löyhästi Henrik Ibsenin näytelmään, mutta Neumeier ei käyttänyt Edvard Griegin tunnettua näyttämömusiikkia, vaan musiikin balettiin sävelsi Alfred Schnittke. Baletissa on kolme näytöstä. Teos kantaesitettiin sen tilanneessa Hampurin valtionoopperassa vuonna 1989.