tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keplerin yhtälö

Keplerin yhtälö on eräs taivaanmekaniikan perustavimmista yhtälöistä. Se ilmaisee yhteyden kahden taivaankappaleiden (planeetta, asteroidi, komeetta, tms.) liikkeiden laskemisessa tarvittavan suureen, keskianomalian formula_1 ja eksentrisen anomalian formula_2, välillä. Keplerin yhtälö on näennäisesti yksinkertainen:
formula_3,
missä formula_4 on taivaankappaleen radan eksentrisyys. Yhtälössä sekä formula_2 että formula_1 on lausuttu radiaaneina. Varsinainen ongelma on, että tyypillisesti formula_1 ja formula_4 tunnetaan, ja eksentrinen anomalia formula_2 täytyisi saada selville. Tämän ratkaiseminen ei ole mitenkään mahdollista analyyttisesti vaan ratkaisussa joudutaan aina turvautumaan numeerisiin menetelmiin.
Yllä oleva muoto Keplerin yhtälöstä on voimassa ellipsiradoille. Hyperbeliradoille se pätee myös, mutta tällöin kulma formula_2 on imaginäärinen. Paraabeliradalle yhtälöstä on olemassa oma erikoistapauksensa, jota kutsutaan "Barkerin yhtälöksi".
Ratkaisu.
Jos taivaankappaleen rata halutaan esittää ajan funktiona, lasku vaatii käytännössä eksentrisen anomalian ratkaisemista jokaista aika-askelta varten. Tästä syystä Keplerin yhtälön mahdollisimman tehokas ratkaisu on tärkeää. Yhtälön muoto tuottaa kuitenkin hankaluutta, sillä jos rata on hyvin soikea eli formula_4 on lähellä ykköstä ja etenkin jos tämän lisäksi formula_1 on pieni (lähellä nollaa), yhtälön iterointi suppenee varsin hitaasti ja voi olla numeerisesti epätarkka. Tästä syystä erilaisia menetelmiä yhtälön ratkaisemiseksi on esitetty satoja. 
Eräs kätevimpiä menetelmiä on seuraava. Merkitään formula_13, ja lasketaan tämän ensimmäinen ja toinen derivaatta formula_2:n suhteen eli formula_15 ja formula_16. Nyt yhtälö voidaan ratkaista valitsemalla alkuarvoksi formula_17 ja iteroimalla kaavasta
formula_18,
kunnes haluttu tarkkuus on saavutettu (eli kunnes formula_19, missä formula_20 on yleensä luokkaa 10−6 tai pienempi). Tämä menetelmä toimii aina ja suppenee hyvin nopeasti.
Sammon puolustus

Sammon puolustus on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1896 maalaama taideteos, joka on nykyisin esillä Turun taidemuseon kokoelmissa. Merkkiteoksen luonnos valmistui vuonna 1894. 
"Sammon puolustuksessa" on kuvattu Kalevalasta Sammon ryöstöä kuvaava tilanne, jossa Väinämöinen miehineen puolustaa Pohjolasta ryöstettyä Sampoa Louhelta ja hänen miehiltään. Temperamaalauksen mitat ovat 122 × 125 cm.
Tarinan mukaan "Sammon puolustus" oli rikkaan taiteiden suosijan Salomo Wuorion tilausteos. Maalauksen valmistuttua se sijoitettiin hänen kotinsa ruokasaliin, mutta palautettiin kuitenkin melko pian takaisin taiteilijalle. Syyksi kerrottiin, että talon emännän mielestä maalaus oli liian provosoiva, väkivaltainen ja värikäs katsottavaksi.
Akseli Gallen-Kallela laati samannimisen teoksen myös osana kattofreskoja Suomen paviljonkiinPariisin maailmannäyttelyssä 1900. Taiteilija palkittiin maailmannäyttelyssä ja esillä ollut teoskokonaisuus oli kansainvälisesti yksi taiteilijan uran kohokohtia. Kattofreskot kuitenkin tuhoutuivat paviljonkia purettaessa. Teoksen kokoa 146 × 152 cm oleva guassiluonnos paperille vuodelta 1899 on edelleen tallessa ja kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Uuden version Sammon puolustus -kattofreskostaan taiteilija maalasi vuonna 1928 Suomen kansallismuseoon.
Woodin metalli

Woodin metalli on metalliseos, joka sisältää 44,5 % vismuttia, 35,5 % lyijyä, 10,0 % kadmiumia ja 10,0 % tinaa. Woodin metallin sulamispiste on noin 71 °C. Woodin metallin tiheys vaihtelee koostumuksen mukaan. Lämmönjohtavuus on 12,8 W m-1K-1. Sitä kutsutaan myös nimellä Lipowitzin metalli. Woodin metalli on nimetty amerikkalaisen fyysikko William Woodin (1671-1730) mukaan.
Ominaisuudet ja käyttökohteet.
Woodin metallia käytetään alhaisen lämpötilan juote- ja valumetallina, tulessa sulavina venttiileinä sprinklerijärjestelmissä, korkean lämpötilan kytkentäaineena lämpöhauteissa. Isossa-Britanniassa Woodin metallia on käytetty lääketieteelliseen tarkoitukseen käytetyissä kaasupulloissa metallisinettinä, joka sulaa tulipalossa ja päästää sisällön ulos ehkäistääkseen räjähdyksen vaaraa. Metallia käytetään myös röntgenkuvauksessa säteilysuojina, joita on helppo valaa kovasta vaahtomuovista valmistettavien muottien avulla.
Woodin metallista on aiemmin tehty pilailulusikoita jotka sulavat kun niillä sekoittaa kuumaa kahvia, mutta niitä ei enää valmisteta lyijyn ja kadmiumin myrkyllisyyden vuoksi. Fieldin metalli on myrkytön vastaavanlainen sekoitus. 
Sähkötekniikassa Woodin seosta voidaan käyttää lämpösulakkeena, esimerkiksi pienen muuntajan ensiökäämissä. 
Elokuvateattereissa konehuoneen projektioaukkojen edessä oli aiemmin luukut, jotka oli tuettu ylös Woodin metallilla tai vastaavalla seoksella. Näin tehtiin koska alkuaikojen nitraattifilmi oli erittäin paloherkkää. Palon sattuessa kuumuus sulatti pidätinlangat jolloin luukut putosivat aukkojen eteen hidastaen palon leviämistä asiakastiloihin. Myöhemmillä verraten paloturvallisilla filmeillä sekä nykyisellä digitaalitekniikalla paloluukkuja ei enää tarvita ja monesta teatterista ne on otettu pois.
Woodin metallin sulamispistettä saadaan muutettua vaihtamalla seossuhteiden koostumuksia. Woodin metalli on eutektinen homogeeninen seos. Eutektinen seos koostuu kahdesta tai useammasta aineesta, jotka sulavat tai jähmettyvät samanaikaisesti lämpötilassa, joka on alhaisempi kuin puhtaiden komponenttien sulamispiste.
Woodin metalliseosta kuumennettaessa sen lämpötila nousee nopeasti. Seosta voidaan kuumentaa jopa 350 °C:een. Jos seosta pidetään pitkään yli 250 °C:ssa, siihen alkaa muodostua oksideja. Muodostuvat höyryt ovat hengitettyinä myrkyllisiä, koska seos sisältää kadmiumia ja lyijyä. Hyvästä ilmanvaihdosta on huolehdittava esimerkiksi käytettäessä Woodin metalliseosta juotosaineena. Woodin metalliseosta voidaan sulattaa ja kiinteyttää lukuisia kertoja ilman että koostumus muuttuu tai tapahtuisi merkittävää painon menetystä. Metalliseoksesta valmistetaan puikkoja, litteitä pellettejä sekä rakeita. Lämpötilassa &lt; 16 - 70 °C seosta voidaan käyttää kiinteänä. Woodin sulan metalliseoksen käyttölämpötila-alue on 70–350 °C.
Taisteluplaneetta Galactica (alus)

Taisteluplaneetta Galactica on fiktiivinen avaruusalus samannimisissä kahdessa televisiosarjassa. Tämä artikkeli käsittelee uuden sarjan Galacticaa.
Lyhyt historia.
Taisteluplaneetta Galactica rakennettiin yhtenä ensimmäisistä 12 taisteluplaneetasta ensimmäisen Cylon-sodan aikana. Uuden sarjan alussa se oli 50 vuotta vanha alus, mutta silti taistelukuntoinen. Galactica oli laivaston ainoa alus, jonka tietokoneita ei ollut linkitetty, joten se päätettiin poistaa palveluskäytöstä ja muuttaa museoksi kunnianosoitukseksi sen osasta ensimmäisessä sodassa.
Alus ja sen ominaisuudet.
Taisteluplaneetan koko ei selviä sarjassa, mutta se on arviolta 1500–2000 metrin mittainen. Galactican hangaarit sijaitsevat keskirungon molemmilla puolilla ja ne ovat noin 600 m pitkät. Hangaarit toimivat hävittäjien lähtö-, huolto-, korjaus-, rakennus- ja laskeutumisalueina. Niiden yläosat, joihin hävittäjät laskeutuvat, ovat koko hangaarin mittaisina. Niiden alapuolella on hävittäjien huolto- ja laukaisupaikat. Normaali Battlestar kuljettaa mukanaan 80 MK-VII Viperiä ja 10 Raptoria. Galacticalla vain toinen hangaari on toiminnassa, sillä vasemmanpuoleinen on muutettu museoksi. Galactican on vedettävä hangaarit rungon sisään ennen kuin se voi tehdä FTL-hypyn.
Moottorijärjestelmät.
Galactican pääasiallisen työntöjärjestelmän muodostavat 6 suurta alivalonnopeusmoottoria, joista neljä sijaitsee rungon ulkopuolella. Ohjausjärjestelmän muodostavat 40 ohjausmoottoria, jotka on sijoitettu neljän moottorin kimpuissa ympäri runkoa. FTL-hypyt taas ovat valoa nopeammin matkustamiseen.
Aseistus.
Galactica pääaseistuksen muodostavat 24 raskasta tykkitornia. Ohjus- ja hävittäjäpuolustuksen muodostavat 392 pientä sarjatulta ampuvaa tykkitornia, jotka on sijoiteltu ympäri runkoa. Näiden lisäksi Galacticalla on viisi ydinkärkeä.
Panssarointi on "uritettu". Pienet tykkitornit sijaitsevat sen syvennyksissä. Panssaroinnin tehosta saa käsityksen minisarjan toisessa jaksossa, kun Galacticaa ammutaan ydinkärjellä. 85 ihmistä kuolee, mutta tämä johtuu tulipalon sammuttamiseen käytetystä ilman poistosta (alokkailla ei ollut avaruuspukuja). Galactica tarvitsisi 5000 hengen miehistön, mutta sarjassa miehistön vahvuus on vain 2500.
Ilmavoimat.
Galactican ilmavoimat muodostaa noin 30-50 Viperiä ja 10 Raptoria.
Rabbe Enckell

Rabbe Arnfinn Enckell (3. maaliskuuta 1903 Tammela – 17. kesäkuuta 1974 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, runoilija, taidemaalari ja akateemikko. Hän kuului Edith Södergranin, Elmer Diktoniuksen ja Gunnar Björlingin ohella suomenruotsalaisen modernismin kärkinimiin. Hänen tuotantonsa heijastelee paitsi hänen elämänvaiheitaan myös yhteiskunnan murroksia.
Elämäkerta.
Rabbe Enckell valmistui ylioppilaaksi Svenska normallyceumista ja opiskeli taidehistoriaa Helsingin yliopistossa sekä maalaustaidetta Marcus Collinin maalauskoulussa sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1921. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Dikter" vuonna 1923 ja järjesti seuraavana vuonna ensimmäisen taidenäyttelynsä. Vuosikymmenen lopulla hän liittyi Quosego-ryhmittymään, joka oli kiinnostunut kansainvälisistä kirjallisista ilmiöistä sekä Sigmund Freudin kehittämästä psykoanalyysista. Hän matkusteli paljon, muun muassa Ranskassa ja Italiassa. Hänen tyylinsä alkoi kehittyä 1930-luvulla kokeellisuudesta kohti klassisempaa ilmaisua. Enckellin runot käsittelivät luontoa ja ihmiskohtaloa, ja hän tarkasteli näytelmissään myös antiikin myyttejä ("Orfeus ja Eurydike", 1938; "Agamemnon", 1949). 
Enckellin edustamaa ajatonta klassillisuutta ja yksilöllisyyttä alettiin vastustaa 1960-luvun lopulla mustavalkoisen politisoitumisen aikana. Vasemmistolaisnuorten arvosteluissa häntä pidettiin konservatiivisena ja porvarillisena jäänteenä, josta oli päästävä pian eroon. Enckell on osallistunut kotimaisiin taidenäyttelyihin 1920- ja 30-luvuilla sekä 40-luvun alussa. Enckellin teoksia on mm. Kansallisgallerian (ent. Ateneumin Taidemuseo), Amos Anderssonin, Hämeenlinnan, Mikkelin, Turun taidemuseon, Serlachiuksen kok. , Gyllenbergin säät., Helsingin kaup, Bäcksbackan kok. Stenmanin kok., Sv, kulturfonden kok. 
Osallistui Suomen taiteen näyttelyihin ulkomailla mm. Tukholma ja Oslo 1929, Moskova NL ja Riika, Latvia 1934-35, Berliini, Düsseldorf ja Hampuri ,Saksa 1935. Oslo 1936. Milano ja Rooma 1937. Göteborg ja Tukholma 1940. Tukholma 1944
Kaikkiaan Enckell julkaisi yli 40 kirjallista teosta, ja hän kirjoitti tutkielmia myös kirjallisuudenteoriasta. Hän sai kunniatohtorin arvon Helsingin yliopistosta vuonna 1960 ja Uppsalan yliopistosta 1963 ja taiteen akateemikon arvonimen vuonna 1972. Hän kuoli syöpään vuonna 1974.
Enckell sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1968 sekä Valtion kirjallisuuspalkinnon vuosina 1930, 1932, 1936, 1938, 1947, 1950, 1951 ja 1958.
Enckellin vanhemmat olivat professori Karl Enckell (1853-1937) ja Vesta Charlotta Edgren (k. 1947) ja hänen veljiään olivat kirjailija ja kirjallisuudentutkija Olof Enckell (1900–1989) sekä taidemaalari Torger Enckell (1901–1991). Rabbe Enckell oli kolmesti naimisissa (Heidi Runeberg, Alice Kaira, Aina Erikson). Hänen poikansa psykiatri ja kirjailija Mikael Enckell on julkaissut kolmiosaisen elämäkerran isästään Rabbe Enckellistä.
Teoksia.
Kuvataiteilijat 2004, Julkaisija Suomen Taiteilijaseura.
Nefroni

Nefroni () on munuaisen toiminnallinen yksikkö, joka suodattaa virtsaa verestä ja säätelee sen määrää sekä koostumusta. 
Nefronien määrä munuaisessa vaihtelee lajeittain. Ihmisen ja sian munuaisessa nefroneita on noin miljoona, koiralla 400 000, kissalla puoli miljoonaa, naudalla neljä miljoonaa ja hevosella 2,7 miljoonaa.
Nefronin rakenne.
Nefroni alkaa munuaiskeräsellä, joka sijaitsee munuaisen kuorikerroksessa. Munuaiskeräsessä on keräsenkotelon eli Bowmanin kotelon sisällä runsasmutkainen hiussuonikeränen eli glomerulus. Nefronin toinen pääosa on munuaistiehyt eli tubulus. Se on keräsen kotelosta alkava, yksinkertaisen epiteelin verhoama ohut, 2–6 cm pitkä putki. Tubuluksen ensimmäinen osa on glomeruluksen lähellä mutkitteleva proksimaalinen kiemuratiehyt. Seuraava osa on U:n muotoinen Henlen linko, joka suuntautuu munuaisydintä kohti ja nousee takaisin kohti glomerulusta. Henlen lingosta munuaistubulus jatkuu distaalisena tubuluksena kokoojaputkeen, johon useamman nefronin distaaliset tubulukset yhtyvät. Kokoojaputki laskee edelleen munuaisaltaan munuaispikariin. Proksimaalista munuaistiehyttä ja Henlen lingon paksua alkuosaa kutsutaan proksimaaliseksi tubulukseksi, Henlen lingon loppuosaa ja distaalista tiehyttä distaaliseksi tubulukseksi.
Säästöpossu

Säästöpossu tai säästöporsas on pääasiassa lapsille tarkoitettu säiliö kolikoiden säilyttämiseen. Säästöpossut muistuttavat muodoltaan porsasta, ja ne valmistetaan yleensä muovista, mutta myös keraamisia possuja on myynnissä. Nimitystä säästöpossu käytetään usein myös muiden eläinten muotoisista rahankeräyslippaista.
Etymologia.
Säästöpossun nimi ja muoto ovat syntyneet Keski-Englannissa. Sikäläisessä murteessa sana "pygg" tarkoittaa savilajia, josta valmistetaan kodin käyttöastioita. Lausuttuna sana "pygg" kuulostaa samalta kuin porsasta tarkoittava sana "pig". Ihmiset usein keräsivät rahaa saviruukkuihin. 
Säästöpossulle syötetyn rahan voidaan myös katsoa kuvaavan rehua, jota viljelijä syöttää sioilleen: rehu maksaa viljelijälle rahaa, mutta hän saa rahat moninkertaisena takaisin, kun porsas teurastetaan ja lihat myydään.
Useimmat säästöpossut ovat riittävän pieniä käsin kuljetettavaksi. Markkinoilla on myös suuria säästöpossuja, jopa lähes metrin korkuisia, joiden ulkomuoto muistuttaa tunnettuja sarjakuvahahmoja kuten Putte Possua.
Säästölipas Suomessa.
Suomessa eri pankeilla on ollut erilaisia säästölippaita. Aluksi ne olivat pienen lippaan muotoisia, mutta sitten muuttuivat muovisiksi ja eläinhahmoisiksi. Osuuskassoilla oli teräksinen lieriömuotoinen säästölipas. 1960-luvulla säästölippaista tuli muovisia ja ne valmisti usein sama yritys, Heikki Tavelan omistama MK-Tuote, mistä seurasi että kaikkien pankkien säästölippaat saattoi avata pankeissa samalla peltisellä avaimella.
Säästöporsas oli säästöpankkien ja Postipankin muovisen säästölippaan hahmo. Ne, jotka olivat säästäneet 25 markkaa ja saaneet Ahkeran Säästäjän Kunniakirja:n pääsivät jäseniksi Kultapossukerhoon ja saivat kullanvärisen muovisen säästöporsaan.
Osuuskassojen muuttuttua osuuspankeiksi niiden säästölipas sai virtahevon muodon, ja säästölipasta kutsuttiin Hippo-lippaaksi.
Suomen Yhdyspankissa ja Pohjoismaiden Yhdyspankissa säästölipas oli maapallon muotoinen. Myöhemmin Suomen Yhdyspankki kehitti lapsia ja nuoria vasten Postipankin Kultapossukerhoa vastaavan Maapallokerhon, joka julkaisi omaa lehteäkin.
Kansallis-Osake-Pankissa säästölippaan muoto oli raha-arkun päällä istuva Roope Ankka.
Sähköiset säästölippaat.
Sähköisten palveluiden yleistyessä myös säästölippaat ovat kokemassa uuden tulemisen virtuaalisessa muodossa. Maailman ensimmäisen sähköisen säästölippaan tarjosi vuonna 2003 suomalainen Ålandsbanken. Sähköisen palvelun etuna on mahdollisuus uudenlaisiin toiminnallisuuksiin kuten esimerkiksi säästötavoitteen asettamiseen ja seuraamiseen.
Sulkava-lehti

Sulkava-lehti (ISSN 0782-6583) on Sulkavalla ilmestyvä, Suursouduistaan paremmin tunnetun Sulkava-Seura ry:n julkaisema ja pääosin omistama tilauspohjainen paikallislehti. Lehden levikki on noin 2 000 kappaletta ja se ilmestyy kerran viikossa.
Lehden pitkäaikainen päätoimittaja Kalle Keränen sai vuonna 1999 Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon artikkelisarjastaan, joka keskittyi tapahtumiin kunnan omistamalla ja kloorifenolipäästöjen saastuttamalla entisellä saha-alueella sijaitsevan vedenottamon ympärillä Sulkavalla.
Lyngby-Taarbækin kunta

Lyngby-Taarbæk on pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 56 209 asukasta, ja sen pinta-ala oli 38,8 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Kongens Lyngby (osa Lyngby-Taarbækiä).
Kunta sijaitsee 12 kilometrin etäisyydellä Kööpenhaminasta.
Lyngby-Taarbækin tärkein asuinalue on Kongens Lyngby, jossa sijaitsee muun muassa kunnantalo. Muut asuinalueet ovat: Taarbæk, Virum, Sorgenfri, Lundtofte, Brede, Hjortekær ja Rådvad. Idässä kunta rajoittuu Juutinraumaan, joka erottaa Själlannin saaren Ruotsista.
Nähtävyyksinä kunnassa on kirkkoja, linnoja ja museoita.
Lidija Litvjak

Lidija Vladimirovna Litvjak (, 18. elokuuta 1921 Moskova – 1. elokuuta 1943) oli neuvostoliittolainen hävittäjä-ässä. Hän lensi muun muassa Jakovlev Jak-1 -hävittäjälentokoneita. Livtjakin pudotustiedot ovat epävarmoja; joidenkin lähteiden mukaan hän olisi saavuttanut 11 ilmavoittoa yksin ja ollut osallisena kolmessa muussa pudotuksessa. Litvjak on Jekaterina Budanovan ohella historian ainoa naispuolinen hävittäjä-ässä.
Livtjak oli saanut lentolupakirjan 1930-luvun lopulla. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hän pääsi hävittäjälentäjäkoulutukseen liioiteltuaan lentokokemustaan. Livtjak aloitti rintamapalveluksen kesällä 1942. Saman vuoden syksyllä hänet siirrettiin Stalingradiin. 13. syyskuuta hän saavutti ensimmäiset ilmavoittonsa: Litvjak osallistui Junkers Ju 88 -pommittajan pudotukseen ja ampui sitten alas Messerschmitt Bf 109 G-2 -hävittäjän, jota ohjasi saksalainen ässä Edwin Maier. Livtjak palveli useissa eri hävittäjäosastoissa. Niistä viimekseksi jäi 73. kaartinhävittäjärykmentti, johon hänet siirrettiin vuoden 1943 alussa. Livtjak haavoittui kahdesti, sai useita kunniamerkkejä ja yleni aliluutnantiksi. Neuvostoliiton lehdistö teki hänestä sankarihahmon antaen hänelle kutsumanimen "Stalingradin valkoinen ruusu". Livtjak rakastui hävittäjälentäjä Aleksei Solomatiniin. Tämä sai surmansa 21. toukokuuta 1943 koulutuslennolla tapahtuneessa maahansyöksyssä. 13. kesäkuuta murheen murtama, psyykkisesti ja fyysisesti uupunut Livtjak ylennettiin lentueenkomentajaksi. 
1. elokuuta 1943 Litvjak katosi taistelulennolla jouduttuaan taisteluun saksalaisten hävittäjien kanssa. Livtjakin kohtalo oli pitkään epäselvä: vasta vuonna 1989 Neuvostoliiton viranomaiset varmistuivat siitä, että hän oli saanut surmansa maahansyöksyssä. Vuonna 1990 Livtjakille myönnettiin postuumisti Neuvostoliiton sankarin kunniamitali.
Kettujoki

Kettujoki () on joki Inarin kunnassa Lapin maakunnassa. Sen alkulähde on Muddusjärvi, ja joki laskee Matkajokeen lähelle Paatarin laskukohtaa.
Nimi "Kettujoki" on väännös saamenkielisestä nimestä "Kiäptuvei", joka viittaa mahdollisesti joko joen mutkaisuuteen tai tummaan pohjaan.
VIVA World Cup

VIVA World Cup on jalkapalloturnaus sellaisille maajoukkueille, jotka eivät ole kansainvälisen jalkapalloliiton tai sen maanosaliittojen jäseniä. Turnauksen järjestää kyseisenkaltaisten liittojen kattojärjestö NF-Board.
Kilpailun palkintopokaalin on suunnitellut ranskalainen kuvanveistäjä Gérard Pigault ja se on nimetty Nelson Mandelan mukaan.
Vuoden 2006 turnaus.
Ensimmäinen VIVA World Cup järjestettiin 19.–25. marraskuuta 2006 Hyèresissä Ranskan Oksitaniassa. Turnauksen isäntäjoukkueena toimi Oksitania.
Turnaukseen vahvisti osallistuvansa Monaco, Saame, Etelä-Kamerun, Oksitania, romanit ja Länsi-Papua. Romanit ja Länsi-Papua jäivät kuitenkin pois. Lisäksi Ranska ei päästänyt Etelä-Kamerunin joukkuetta maahan, joten turnaukseen osallistui vain kolme joukkuetta. Turnauksen voitti Saame, joka kukisti loppuottelussa Monacon 21–1.
Alun perin turnaus oli määrä järjestää Pohjois-Kyproksella ja siihen piti osallistua 16 joukkuetta. NF-Boardin ja Pohjois-Kyproksen jalkapalloliiton kiistojen vuoksi turnaus kuitenkin myönnettiin Oksitanian järjestettäväksi. Pohjois-Kypros ei muun muassa halunnut poliittisista syistä pelata Kurdistania tai Tšetšeniaa vastaan. Eikä se halunnut myöntää televisiointilupaa Al-Jazeeralle. Pohjois-Kyproksen liitto ilmoitti järjestävänsä samaan aikaan oman vastaavanlaisen turnauksen ELF Cupin. Siihen osallistui kahdeksan joukkuetta, joista osa oli NF-Boardin jäseniä.
Vuoden 2008 turnaus.
Toinen VIVA World Cup järjestettiin 7.–13. heinäkuuta 2008 Jällivaarassa Ruotsin Lapissa. Isäntänä toimi edellisen turnauksen voittaja Saame. Miesten turnaukseen osallistuivat Saamen lisäksi mestaruuden voittanut pohjoisitalialainen Padania, Provence, Kurdistan ja Aramea. Naisten turnaukseen osallistuivat Saame ja Kurdistan.
Turnaukseen oli alun perin tulossa 20 joukkuetta, mutta monet joutuivat perumaan tulonsa esimerkiksi rahan puutteen vuoksi. Padanian joukkueessa pelasi Italian Serie B:n ja Serie C:n pelaajia, ja se voittikin kaikki ottelunsa turnauksessa. Saamen naisten joukkue voitti Kurdistanin kaksiosaisessa finaalissa.
Vuoden 2009 turnaus.
Kolmas VIVA World Cup pelattiin Padaniassa.
Vuoden 2010 turnaus.
Neljäs VIVA World Cup pidettiin Gozon saarella Maltassa.
Vuoden 2012 turnaus.
Viides VIVA World Cup pelattiin Irakin Kurdistanissa.
Asekauppasopimus

Asekauppasopimus (, ATT) on YK:n yleiskokouksen huhtikuussa 2013 äänin 154–3 hyväksymä sopimus maailman asekaupan rajoittamiseksi. Se on ensimmäinen maailmanlaajuinen tavanomaisten ja pienaseiden myyntiä rajoittava sopimus. Sopimus kieltää tavanomaisten aseiden myynnin sellaisille maille, joiden epäillään käyttävän niitä humanitaarisen oikeuden vastaisesti, ihmisoikeusrikoksiin tai kansanmurhaan. 
Tavanomaiset aseet tarkoittavat muita aseita kuin joukkotuhoaseita, eli yleisimmin konflikteissa ja rikollisissa kanssakäymisissä käytettyjä aseita. Asekauppasopimus koskee näistä aseista taisteluvaunuja, panssaroituja taisteluajoneuvoja, suurikaliiberisia tykistöjärjestelmiä, taistelulentokoneita, taisteluhelikoptereita, sotalaivoja, ohjuksia ja niiden laukaisulaitteita, pienaseita ja ammuksia. Joitain aseita ja niiden kauppaa rajoittavia sopimuksia ja rajoituksia on sovittu jo ennen Asekauppasopimuksen solmimista tai sen jälkeen, esimerkiksi jalkaväkimiinoja, rypäleaseita ja ampuma-aseita koskien (Eräitä tavanomaisia aseita koskeva yleissopimus, Jalkaväkimiinoja koskeva yleissopimus, Kansainvälinen rypäleasesopimus, Tuliasepöytäkirja). 
Suomi allekirjoitti Asekauppasopimuksen kesäkuussa ja ratifioi se joulukuussa 2013. Sopimus astui voimaan 24. joulukuuta 2014. Suurvalloista Kiina on hyväksynyt ja ratifioinut sopimuksen. Yhdysvallat on allekirjoittanut, mutta sittemmin ilmoittanut, ettei se aio liittyä sopimukseen (ratifioida sitä). Sopimusta vastustivat alkujaan Syyria, Iran ja Pohjois-Korea. 
Sopimusehdotus perustui kansalaisaloitteeseen. Control Arms (Stop aseet) -kampanjaa edistävät erityisesti Amnesty International, IANSA ja Oxfam ja Suomessa muun muassa Sadankomitea, Rauhanliitto ja kansalaisjärjestöjen konfliktinehkäisyverkosto Katu.
Onnen kerjäläinen

Onnen kerjäläinen on suomalaisen kuplettilaulaja Jaakko Tepon vuonna 1984 julkaistu albumi. Levyltä löytyy muun muassa Jaakko Tepon tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluva "Pamela".
Johann Carolus

Johann Carolus (1575–1634) oli strasbourgilaisen papin poika ja kirjansitoja, joka ansaitsi rahaa myymällä varakkaille käsin kirjoitettuja paperikopioita palkkaamansa kirjeenvaihtajaverkoston toimittamista uutisista. Kun Carolus havaitsi käsityön olevan liian hidasta, hän osti vuonna 1604 kirjapainon ja aloitti maailman ensimmäisenä painettuna sanomalehtenä pidetyn "Relation aller fürnemmen und gedenckwürdigen Historienin" ('Kokoelma arvokkaita ja muistettavia uutisia') julkaisun.
Lehteä julkaistiin silloisen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan, nykyään Ranskassa sijaitsevassa Strasbourgin vapaakaupungissa (vastasi suoraan Reichstagille) vuodesta 1605. Aiemmin luultiin, että lehden julkaiseminen oli aloitettu vuonna 1609, kuten Lucas Schülten luultavasti Wolfenbüttelin kaupungissa julkaisema "Aviso Relation oder Zeitung", kunnes vuonna 2005 Sanomalehtien maailmanjärjestö (World Association of Newspapers) hyväksyi uudet todisteet.
Kritiikki.
Osa kirjapainotaitoon perehtyneistä historioitsijoista, kuten Stanley Morrison, luokittelevat "Relationin" joko uutiskirjaksi tai -pamfletiksi, koska se painettiin kirjakokoon, siinä oli erillinen kansisivu ja teksti oli kirjoitettu yhteen koko sivun kokoiseen palstaan. Vastaavasti on myös useita esimerkkejä oppineista, jotka eivät tee eroa uutiskirjan/pamfletin ja sanomalehden välillä. Morrisonin määritelmän mukaan ensimmäinen sanomalehti olisi alankomaalainen "Courante uyt Italien, Duytslandt, &amp;c." (1618).
Wolandoo

Wolandoo on jyväskyläläinen etnoyhtye, joka esittää länsiafrikkalaisia rytmejä ja lauluja sovitettuina monipuolisiksi musiikillisiksi kokonaisuuksiksi. Käytössä ovat djembet, dundun, balafon, kantele, bassokitara, saksofoni ja donso ngoni. 
Esiintyvä kokoonpano vuonna 2008:
Vuosina 2002–2006 mukana ovat olleet myös:
Elina Räsänen, Jukka Majuri, Jorma Nieminen, Eeti Nieminen, Pia Niskanen, Jaana Virkkala, Sampo Laaksonen, Raija Hämynen, Sirkka Jolkkonen, Kati Karinharju sekä Jarmo Hovi, jonka rumputunneilta koko homma sai alkunsa v. 2001.
Pepi I Meryre

Pepi I Meryre ("Phiops I Merijra") oli Egyptin 6. dynastian kolmas kuningas. Hän hallitsi vuosina 2332–2283 eaa. Pepi I oli 6. dynastian ensimmäisen kuninkaan Tetin ja kuningatar Iputin poika. 
Kuningas oli vasta lapsi isänsä kuollessa, ja aluksi maata hallitsi hänen äitinsä Iput. Hallituskausien keskeinen virkamies oli tuomari Ueni, josta tuli myös 10 000 miehen vahvuisen armeijan johtaja. Kuninkaalla oli kaksi poikaa, Merenra ja Phiops.
HYY Ravintolat

HYY Ravintolat Oy (16. huhtikuuta 2012 saakka Oy UniCafe Ab) on osa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan omistamaa Ylva-konsernia. HYY Ravintolat toimii opiskelija- ja henkilöstöravintoloitsijana pääkaupunkiseudulla. 31. joulukuuta 2016 yritys sulautettiin osaksi Ylva Palvelut Oy:tä.
Historia.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan oma ravintolatoiminta alkoi vuonna 1953 Domus Academicalta. Ylioppilaskunnan oman ravintolan tarve oli selkeä ja yksinkertainen: jäsenistölle tuli tarjota hinnaltaan edullisia ja laadultaan hyviä lounaita. Tarpeeseen vastattiin aloittamalla oma ravintolatoiminta.
Ravintolat.
UniCafe-opiskelijaravintolat.
Helsingin yliopiston kampukset
sekä henkilöstöravintolat (avoinna ainoastaan sopimusasiakkaille)
IG-100 Magnadroidit

Magnadroidit (, suom. joskus magnakaartidroidit) ovat fiktiivisiä droideja George Lucasin Tähtien sota -elokuvassa ".
Ruumiinrakenne.
Magnadroidit ovat rakenteeltaan laihoja kuin taisteludroidit, mutta paljon jykevämpiä, ja sitkeämpiä. Aseinaan ne käyttävät elektronsauvoja, joiden molemmissa päissä on tappava sähkövaraus. Droideilla oli myös viitat jotka loivat korkean aseman vaikutelman sekä lisäsivät pelkovaikutusta. Niillä oli varsin korkea asema Itsenäisten aurinkokuntien konfederaatiossa. Magnadroideja käytettiin henkivartioina, erityisesti Kenraali Grievous kulki yleensä useita droideja takanaan. Taistelussa ne vetivät vertoja jopa jedeille, joskaan ne eivät pystyneet juoksemaan kovin nopeasti. Magnadroidit eivät luovuta, vaikka menettäisivät ruumiinosiaan: Obi-Wan Kenobi iski yhdeltä droidilta pään irti, mutta droidi jatkoi taistelua kuin mitään ei olisi tapahtunut, tämä johtuu siitä, että niillä on alempana ruumiissa varasensorit ja varasilmä siltä varalta, että niiden pää jostain syystä irtoaisi, lopulta Obi-wan kuitenkin löi sen maahan.
Historia.
Alun perin magnadroidit valmistettiin sen takia, että Kenraali Grievous joutui Separatistiarmeijan ylikomentajana tyytymään Kauppaliiton droideihin, joita ohjataan signaalilla, ja jotka eivät opi virheistään. Saatuaan tietää kenraali Grievousin inhosta näitä droideja kohtaan Darth Tyranus määräsi Holowan Mekaniikan valmistamaan magnakaarti-droideja, jotka tuli suunnitella Grievousin ohjeiden mukaisesti ja olla hänen kouluttamiaan. Magnadroidit pitävät yllään perinteistä kaleelaisten soturien viittaa. Viitat ovat kaleelaisen kenraali Grievousin itse valitsemia. Aluksi kenraali Grievous vihasi magnadroideja, mutta myöhemmin oppi hyväksymään ne, antaen niille oman kansansa perinteisen viitan.
Peleissä.
Pelissä " magnadroideja kutsutaan vain nimellä "Grievous Bodyguard", Grievouksen henkivartijat, ja niitä pystyy ohjaamaan minipelissä. Pelissä Battlefront droidit eivät käytä elektronsauvaa, vaan räjähdepanoksia laukovia aseita, minkä lisäksi ne juoksevat nopeasti. Droidit esiintyvät myös peleissä Republic Commando sekä .
Inka (nimi)

Inka on naisen etunimi. Inka on lyhentymä Inkeristä ja Ingridistä, mutta se voidaan yhdistää myös nimeen Inga. Inkan nimipäivää vietetään 5. lokakuuta. Kalenteriin se on otettu 1973. Suomessa nimen on vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 6 433 henkilöä, joista yli puolet on 2000-luvulla syntyneitä.
Tunnettuja Inka-nimisiä.
Henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Ylva (konserni)

Ylva (maaliskuuhun 2019 asti HYY Yhtymä) on Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan omistama monialainen palvelualan konserni, joka mahdollistaa tuotoillaan aktiivista opiskelijaelämää. Ylvan liiketoiminta keskittyi aiemmin kiinteistösijoituksiin, vuodesta 2025 lähinnä ravintola-alaan kiinteistöjen tultua myydyksi ylioppilaskunnan talouden pelastamiseksi. 
Ylvan liikevaihto vuonna 2021 oli 19,9 miljoonaa euroa (2020: 22,8 milj. euroa), liikevoitto 1,4 miljoonaa euroa (2020: 7,3 milj. euroa) ja tilikauden tulos –2,6 miljoonaa euroa (2020: 7,1 milj. euroa). Ylvan palveluksessa oli vuonna 2021 keskimäärin 96 henkilöä. Vuoden lopussa henkilöstömäärä oli 136 (2020: 153).
Ylioppilaskunta rahoittaa toimintansa yritystoimintansa eli Ylvan tuotoilla sekä jäsenmaksuilla. Viime vuosina jäsenmaksujen osuus on ollut noin kolmasosa toiminnan rahoituksesta.
Yritykset.
Kiinteistöt.
HYY Kiinteistöt omisti liike- ja toimistotiloja Helsingin ydinkeskustassa ja Kampissa. Lähes kaikki niistä myytiin marraskuussa 2025 Keva-eläkevakuutusyhtiölle 188 miljoonalla eurolla, kun vielä vuoden 2024 tilinpäätöksessä kiinteistöjen arvoksi oli arvioitu 331 miljoonaa euroa. Omistuksiin kuuluivat seuraavat rakennukset:
Historiaa.
1980-luvun lopulla HYY-yhtiöitä olivat:
Vuonna 1987 HYY-yhtiöt oli ostanut valtakunnallisten opiskelijajärjestöjen yhteistyöjärjestö Ylioppilaspalvelu ry:ltä sen Travela-matkatoimiston. Vuonna 1991 HYY-yhtiöiden ympäri Eurooppaa laajentunut matkatoimistobisnes yhdistettiin HYY Travel Group -nimiseksi konserniksi, jonka emoyhtiöksi tuli tanskalainen Scandinavian Student Travel Service (SSTS AS). Sen alaisuudessa toimivat suomalainen Oy Travela Ab, norjalainen Univers Rejser, espanjalainen SSTS Spain, saksalainen JSR/SRID ja Ruotsin valtiolta ostettu SFS Resebyrå. Kokonaisuuden sanottiin olleen maailman toiseksi suurin opiskelija- ja nuorisomatkailuun erikoistunut yritysryhmä, jonka toiminnasta vain kymmenesosa oli Suomessa.
Bakkanaalit

Bakkanaalit () olivat roomalaisten pitämiä, viininjumala Bacchukselle omistettuja villejä juhlia. Niiden vietto tuli Roomaan eteläisestä Italiasta etruskien kautta. Alkuperäiset bakkanaalit pidettiin salassa ja niihin osallistui vain naisia. Kolmipäiväiset juhlat pidettiin vuosittain maaliskuun puolivälissä Similan laaksossa lähellä Aventinus-kukkulaa. Myöhemmin riitistä pääsivät osalliseksi myös miehet ja sitä vietettiin useammin, lopulta viisi kertaa kuukaudessa. Liviuksen mukaan juhlinnan yleistyminen tapahtui Paculla Annian ollessa Bacchus-kultin johdossa.
Myöhemmin sanalla bakkanaalit on kuvattu mitä tahansa ylenpalttisia juominkeja, etenkin opiskelijajärjestöissä.
Guru guru Pon-chan

Guru guru Pon-chan () on japanilaisen mangataiteilija Satomi Ikezawan luoma manga-sarja. Huumoria ja romantiikkaa sisältävä sarja esitettiin ensimmäisen kerran Japanissa vuosina 1997–2000. Guru Guru Pon-chan on voittanut mm. vuoden Kodansha Manga -palkinnon. 
Guru guru Pon-chan kertoo Ponta-nimisestä koirasta, joka nuolaisee vahingossa perheen isoisän keksimää "guru guru" -luuta. Luu muuttaa Pontan koirasta tytöksi ja tytöstä koiraksi aina kun hän nuolaisee luuta. Pontan täytyy oppia käyttäytymään kuin ihminen: puhumaan, syömään siististi, olemaan sotkematta joka paikkaa. Rakastuttuaan Mirai Iwakiin Ponta pystyy paremmin keskittymään ihmisenä olemiseen. Rakkautta kuitenkin haittaa se, että Mirai on ihminen ja Ponta on koira. "Rakkaus ihmisen ja koiran välillä ei tule koskaan onnistumaan."
Kirjoja on yhteensä yhdeksän, joista viimeinen ilmestyi englanniksi käännettynä vuonna 2007.
Nikkei 225

Nikkei 225 eli Nikkei-indeksi, tai täsmällisemmin Nikkei osakekeskiarvo, () on Tokion pörssin osakeindeksi. Sen laskee 225:n runsaasti vaihdetun Tokion pörssissä noteeratun osakkeen pohjalta japanilainen lehtijulkaisija Nikkei Inc.. Indeksissä mukana olevat osakkeet valitaan eri teollisuusalojen painon perusteella. Vuodesta 1950 alkaneen historiansa johdosta indeksi on laajalti seurattu Japanin talouden mittari. Nikkei on Aasian seuratuimpia osakeindeksejä.
Nikkei saavutti kaikkien aikojen huippunsa Japanin talouskuplan aikaan 29. joulukuuta 1989, jolloin indeksin arvo kävi ylimmillään lukemassa 38 957 ja oli päivän päättyessä 38 916.
Vuonna 2013 Japanin pörssi (JPX) perusti uuden JPX-Nikkei400 -indeksin.
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 10. tammikuuta 2024:
VLM Airlines

VLM Airlines on belgialainen vuonna 1992 perustettu lentoyhtiö. Yhtiö lentää alueellisille lentokentille ja keskittyy liikematkustajien palvelemiseen.
Historia.
VLM oli CityJet-lentoyhtiön tytäryhtiö, kunnes saksalainen Intro Aviation osti vuonna 2014 CityJetin ja erotti VLM:n omaksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
Laivasto.
VLM:n laivasto joulukuussa 2015:
TNT (yritys)

TNT Express on alankomaalainen posti-, kuriiripalvelu- ja logistiikkayhtiö. Yhtiö käyttää kansainvälisillä kuriiri- ja logistiikkapalveluillaan TNT-tuotemerkkiä. 
TNT Express toimii maailmanlaajuisesti yli 200 maassa. 
Maaliskuussa 2012 yhdysvaltalainen UPS ilmoitti ostavansa TNT:n, mutta kauppa peruuntui, kun EU ei myöntänyt sille lupaa. Huhtikuussa 2015 amerikkalainen FedEx ilmoitti tehneensä TNT:stä 4,4 miljardin euron ostotarjouksen. Euroopan unionin kilpailuviranomainen hyväksyi kaupan, ja TNT Express siirtyi FedExin omistukseen.
TNT Suomi Oy:n emoyhtiö on TNT Express. Se toimittaa viikossa 4,4 miljoonaa lähetystä yli 200 maahan hyödyntäen omaa 2 409 toimipisteen ja lajittelukeskuksen verkostoa. Yhtiöllä on 26 310 ajoneuvoa, 49 lentokonetta ja Euroopan laajin ovelta ovelle –pikakuljetusverkosto. TNT Express –divisioonan palveluksessa on 78 000 työntekijää ympäri maailman. Se on ensimmäinen organisaatio, joka on saanut maailmanlaajuisen "Investor in People" -tunnustuksen. Divisioonan liikevaihto vuonna 2012 oli 7,3 miljardia euroa. 
TNT Express tekee yhteistyötä YK:n Maailman elintarvikeohjelman WFP:n sekä YK:n ympäristöohjelman UNEP:n kanssa.
TNT Suomi Oy perustettiin 1985 ja sen pääkonttori sijaitsee Helsinki-Vantaan lentoaseman välittömässä läheisyydessä. Lisäksi yhtiöllä on toimipisteet Turussa ja Tampereella.
Fokker 50

Fokker 50 on pieni matkustajalentokone, joka suunniteltiin seuraajaksi Fokker Friendship -koneelle tämän myynnin hidastuttua 1980-luvulla. Fokker 50 -lentokoneen tuotanto päättyi vuonna 1996 Fokkerin ajauduttua konkurssiin.
Historia.
Fokker julkisti Fokker 50- ja Fokker 100 -mallit 24. marraskuuta 1983. Fokker 50:stä tuli Fokker F.27 -koneen seuraaja. Fokker 50:ssä oli edeltäjäänsä verrattuna taloudellisemmat ja tehokkaammat moottorit, suurempi määrä komposiittimateriaaleja, digitaalinen avioniikka sekä matkustamoon liittyviä parannuksia.
Suomeen Fokkerilla lensi esimerkiksi Airbaltic, joka operoi lennot Lappeenrantaan kyseisellä koneella.
Nykyiset käyttäjät.
Seuraavat lentoyhtiöt ja asevoimat operoivat Fokker 50 -koneita:
Lissabonin fado

Lissabonin fado () on portugalilaisen fado-musiikin tyylilaji, joka syntyi todennäköisesti työväenasuinalueilla (Alfama, Castelo, Mouraria, Bairro Alto, Madragoa) Lissabonissa ja jota kuunneltiin esimerkiksi baareissa. Ensimmäinen tunnettu fadista oli Maria Severa. Lauletuin aihe fadossa on "saudade" (kaiho, kaipuu).
Salazarin diktatuurin aikana mm. sosiaalisia ongelmia ja politiikkaa käsittelevät sanoitukset sensuroitiin. "Klassisen" fadon (tunnetaan myös fado castiçona) tuoreimpia esittäjiä ovat mm Alfredo Marceneiro, Berta Cardoso, Hermínia Silva, Fernando Farinha sekä Fernando Maurício, kaikki mainitut ovat jo kuolleet.
Moderni fado syntyi Amália Rodriguesin vaikutuksella. Hän teki suosituiksi merkittävien runoilijoiden (mm. Luís de Camões, José Régio, Pedro Homem de Mello, Alexandre O’Neill, David Mourão-Ferreira, José Carlos Ary dos Santos) runoihin perustuvat fadot. 
Tunnetuimpia fado de Lisboan esittäjiä nykyään ovat mm. Dulce Pontes, Mariza, Joana Amendoeira, Mafalda Arnauth, Raquel Tavares, Kátia Guerreiro, Camané, Helder Moutinho, Mísia sekä Cristina Branco.
Pääjohtaja

Pääjohtaja on eräiden yritysten ja laitosten johtajasta käytetty nimitys.
Pääjohtaja-nimitystä on käytetty suuryritysten toimitusjohtajasta. Perinteisesti nimitystä pääjohtaja on käytetty joissakin suurissa yhtiöissä henkilöstä, joka hoitaa sekä hallituksen puheenjohtajan että toimitusjohtajan tehtäviä, tai henkilöstä, jonka alaisena toimii yksi tai useampi varsinainen toimitusjohtaja.
Eräissä laitoksissa on pääjohtaja. Tällaisia laitoksia ovat mm. Tulli, Metsähallitus ja Kansallisooppera, aiemmin myös Yle.
Johtokunnan puheenjohtajasta käytetään toisinaan nimitystä pääjohtaja. Näin on esimerkiksi Suomen Pankissa.
Leivonta

Leivonta on taikinan valmistamista, muotoilemista ja kypsentämistä leivonnaiseksi, kuten leiväksi, kakuksi tai pikkuleiväksi.
Leivonta-aineet.
Leivonnan tärkeimpiä perusraaka-aineita ovat erilaiset jauhot ja hiutaleet (vehnäjauho, sämpyläjauho, perunajauho, spelttijauho, hiivaleipäjauho, ruisjauho, ohrajauho, kaurajauho, kaurahiutaleet ym.), rasvat (voi, margariini), öljyt, maito, vesi, kananmunat, leivinjauhe, ruokasooda, leivinhiiva, sokeri, kardemumma, kaneli, suola sekä erilaiset pähkinät ja siemenet.
Kananmuna muun muassa saostaa, sitoo, kuohkeuttaa, kohottaa ja emulgoi taikinaa sekä tuo pintaan väriä. Kananmunaa voi käyttää leivonnassa joko kokonaisena tai eroteltuna valkuaiseksi ja keltuaiseksi. Kananmuna muodostaa sokerin kanssa vaahtoa, mikä tekee leivonnaisesta kuohkean.
Hiivana käytetään tuorehiivaa tai kuivahiivaa. Hiivan lisääminen taikinaan saa sen kohoamaan, mutta kohottamisen voi tehdä myös hapanjuurella, leivinjauheella tai ruokasoodalla. Kohottamattomasta taikinasta tehdään esimerkiksi rieskoja ja piirakoita. Muita taikinoita ovat esimerkiksi muna-sokerivaahtotaikina, josta leivotaan täytekakkuja ja kääretorttuja, murotaikinat, joista leivotaan piirakoita ja keksejä, voitaikinat, joista leivotaan esimerkiksi piirakkapohjia, sekä tuulihattujen ja marenkien taikinat.
Leipominen.
Ainekset mitataan ja sekoitetaan taikinaksi – joko kiinteämmäksi leipä- tai vetelämmäksi kakkutaikinaksi, piiraisiin ja paistoksiin tarkoitetuksi voitaikinaksi tai kekseihin ja jälkiruokiin sopivaksi murotaikinaksi. Usein hiivataikinan annetaan nousta tässä vaiheessa ensimmäisen kerran.
Taikinasta muotoillaan leivonnaisia, jotka asetellaan suoraan pellille tai leivinpaperin päälle tai kaadetaan erikokoisiin ja -muotoisiin leivontavuokiin. Hiivataikinan annetaan nousta uudelleen.
Leivonnaiset paistetaan kypsiksi uunissa. Leivonnaiset laitetaan uuniin vasta kun uuni on kuumentunut toivottuun lämpötilaan. Ohuet leivonnaiset paistetaan usein kotiuunin ylätasoilla ja paksuimmat alatasoilla. Kiertoilmatoiminnon käyttö nopeuttaa leivonnaisen kuumentumista.
Tapio Suominen (ohjaaja)

Mauri Erkki Tapio Suominen (2. marraskuuta 1946 Kajaani – 17. elokuuta 2023 Kuusamo) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Hän nousi maineeseen ohjaamallaan elokuvalla "Täältä tullaan elämä!" (1980).
Ura.
Suominen opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1966–1970 ja valmistui sieltä ohjaajaksi. Hänen esikoisohjauksensa oli "Narrien illat" (1970). Elokuvien ohella Suominen teki televisioelokuvia ja -sarjoja. Vuonna 2003 valmistunut "Mosku – lajinsa viimeinen" kertoo lappilaisesta poromiehestä Aleksanteri Hihnavaarasta.
Porvoossa syntynyt Suominen vietti lapsuutensa Kajaanissa. Hänen veljensä oli laulaja Markku Suominen. Tapio Suominen kuoli Kuusamossa lyhyesti sairastettuaan.
Eva Gyldén

Eva Kaarina Gyldén (8. huhtikuuta 1930, Viipuri – 30. lokakuuta 2006, Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hän valmistui näyttelijäksi Suomen Teatterikoulusta.
Valmistuttuaan Gyldén meni Lahden kaupunginteatteriin 1953, sieltä Kotkan kaupunginteatteriin ja sitten Tampereelle. Gyldén näytteli Tampereen Työväen Teatterissa 34 vuotta ja jäi sieltä eläkkeelle 1993. Hän näytteli paitsi näytelmissä, myös musikaaleissa, opereteissa ja oopperoissa päärooleissa. Operettirooleista merkittävin oli Elizan rooli "My Fair Ladyssa" (1985). Gyldén esiintyi myös Tampereen oopperassa ja työskenteli Tampereen konservatorion oopperaluokan opettajana ja ohjaajana 1974–1990.
Olli Tammi

Eino Olavi (Olli) Tammi (24. joulukuuta 1924 Helsinki – 22. marraskuuta 2022 Kauniainen) oli suomalainen matemaatikko, joka oli Helsingin yliopiston matematiikan professori 1970–1992. Hän tutki sileitä funktioita ja perspektiiviopin teoriaa. Hän teki väitöskirjansa Helsingin yliopistossa vuonna 1952. Sen otsikko oli "On the Minimalization of the Coefficients of Schlicht Functions". Hän kuvasi ensimmäisenä Sputnik 1 -satelliitin lentoa Suomesta käsin. Kuva julkaistiin sanomalehti Maakansassa 17. lokakuuta 1957.
Pekkaniska

Pekkaniska on henkilönostimia, ajoneuvonostureita ja trukkeja vuokraava ja myyvä yritys ja konserni.
Historia.
Pekkaniskan juuret juontavat 1950-luvun loppupuolelle, jolloin Pekka Niska (k. 2021) ryhtyi yrittäjäksi ja alkoi vähitellen harjoittaa nostureiden vuokraustoimintaa. Yritys alkoi 1980-luvulla toimia omistajansa mukaisesti nimellä Pekkaniska Oy. Samalla vuosikymmenellä nostotoiminta aloitettiin myös silloisen Neuvostoliiton alueella Moskovassa, Leningradissa ja Tallinnassa. 1980-luvulla perustettiin myös Pekkaniska Oy:n nykyinen pääkonttori Vantaan Petikkoon. 
Rakentaminen romahti Suomessa 1990-luvun alussa, jolloin edellisellä vuosikymmenellä aloitettu idän kauppa muodostui yrityksen kannalta erittäin tärkeäksi. 1990-luvun loppupuolella Pekkaniska Oy perusti tytäryritykset Baltiaan: Pekka Niska Eesti AS:n Viroon ja SIA Pekkaniskan Latviaan . Vuonna 1997 Pekkaniska sai Skandinavian ensimmäisen nostoalan yritykselle myönnetyn SFS-EN ISO 9001 -sertifikaatin. Sertifikaatti kattaa koko Pekkaniska Oy:n toiminnan. 
2000-luvulle tultaessa yritys perusti Liettuaan tytäryhtiön Pekkaniska UAB:n.. Yrityksen perustaja Pekka Niska vetäytyi vuonna 2009 yrityksen toiminnasta, ja yrityksen johtoon nousi Janne Niska. Janne Niska kuoli yllättäen helmikuussa 2014. Hän puolestaan testamenttasi Pekkaniska Oy:n osake-enemmistön yrityksen silloiselle johdolle. 
Liiketoiminta.
Nykyisin yrityksellä on yhteensä 15 toimipistettä ja 7 000 koneen kalusto. Suomen lisäksi Pekkaniskalla on toimintaa Ruotsissa ja Baltiassa. 
Pekkaniska on myös tunnettu kuntobonuksistaan ja terveellisiin elämäntapoihin kannustavasta henkilöstöpolitiikastaan. Kuntobonukset otettiin yrityksessä käyttöön jo vuonna 1989. Nykyään yritys maksaa vuosittaisia kuntobonuksia muun muassa tupakoimattomuudesta, raittiudesta ja kuntoilusta. Lisäksi bonusta maksetaan, mikäli työntekijällä ei ole vuoden aikana ollut sairaspoissaoloja tai mikäli työntekijä lopettaa tupakanpolton.
Pekka Niska

Pekka Niska (1939 Rautio – 5. toukokuuta 2021) oli suomalainen yrittäjä, joka perusti nosturiyritys Pekkaniska Oy:n.
Pohjois-Pohjanmaalta kotoisin ollut Niska ryhtyi yrittäjäksi 1950-luvun lopussa ja alkoi myöhemmin harjoittaa nostureiden vuokraustoimintaa. Hänen yrityksensä toiminta laajeni vähitellen koko Suomeen ja vuodesta 1983 alkaen myös silloiseen Neuvostoliittoon. Niska joutui 1990-luvun laman aikana velkasaneeraukseen ulkomaisten valuuttavelkojensa vuoksi. Hän sai velat maksettua laajentamalla toimintaansa Venäjälle.
Niska tunnettiin intohimoisena kuntoilijana. Hän pyrki kannustamaan yrityksensä henkilöstöä terveellisiin elämäntapoihin jakamalla 1980-luvulta alkaen lisäbonuksia kuntoilua harrastaville, raittiille tai tupakoimattomille työntekijöille.
Niska sai heinäkuussa 2009 aivoinfarktin, jonka seurauksena hän vajosi kolmeksi kuukaudeksi koomaan ja sokeutui kolmeksi vuodeksi. Hän kuitenkin toipui sittemmin. Niska sai julkisuutta anoessaan vuonna 2007 Helsingin kaupungilta rakennuslupaa suurelle tanssilavalle, jonka hän halusi rakentaa niin sanottujen paikalle. Helsingin kaupunginhallitus vastusti ajatusta. Hanke raukesi Niskan sairauskohtauksen jälkeen ja tontti luovutettiinkin Helsingin keskustakirjaston rakentamiseen.
Pekka Niskan poika Janne Niska perusti vuonna 1996 oman yrityksensä, nostolava-autoja vuokraavan Janneniskan. Pekka Niskan saatua vuonna 2009 infarktin Janne Niska otti molempien yritysten johdon käsiinsä. Janne Niskan kuoltua vuonna 2014 konsernien johto on jälleen erotettu toisistaan. Pekka Niska kuului kuolemaansa saakka Pekkaniskan suuromistajiin.
Jorge Icaza Coronel

Jorge Icaza Coronel (1906–1978) oli ecuadorilainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti romaanista Huasipungo (1934), joka kertoo Ecuadorin intiaanien riistosta. Hänen romaaninsa on yksi tunnetuimmista ingenismosuuntausta edustavista romaaneista.
Air Tahiti Nui

Air Tahiti Nui on ranskanpolynesialainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Tahitin pääkaupungissa Papeetessa. Yhtiö lentää Faa'an kansainväliseltä lentoasemalta.
Kohteet.
Air Tahiti Nuilla on viisi kohdetta:
Laivasto.
Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 3,5 vuotta.
Suomalaisia sosialisteja

Suomalaisia sosialisteja I – III on Työväen sivistysliiton vuosina 1943–1947 julkaisema kolmiosainen teossarja, jossa esitellään Suomen työväenliikkeen keskeisiä henkilöitä N. R. af Ursinista Väinö Vankkojaan. Kirjasarjan tarkoituksena oli ”sanomalehtikirjoitusta laajemmin arvioida vanhojen suomalaisten sosialistien työtä”. Teoksen toimitti Työväen Kirjarenkaan työvaliokunta.
Tarkoitus.
"Suomalaisten sosialistien" tarkoituksena oli esitellä edesmenneitä suomalaisia työväenjohtajia ja heidän työtään nuoremmalle polvelle. 
1960-luvun lopulla teos uusittiin Hannu Soikkasen johdolla. Uusi työväenjohtajia esittelevä teos sai nimekseen "Tiennäyttäjät".
Zanshin

Zanshin (), zan (jättää taakseen) shin (mieli). On tärkeä japanilaista budoa hahmollistava filosofinen käsite. Zanshin kuvastaa jatkuvaa, herkeämätöntä valppautta ja tilanteen tasalla olemista - yllättämättömyyttä. Zanshin rakentuu ja löytyy hellittämättömän harjoittelun avulla. Tällöin mieli on jatkuvasti läsnä hetkessä, ollen vapaa menneen ja tulevan käsittelemisestä, täydellisen valmiina kaikkeen . Zanshinin tulisi syntyä pakotta harjoittelijan mielestä ja ottaa haltuunsa budon harjoittelijan ympäröivän tilan. Budon harjoituksen tulisi kehittää budokassa zanshinia ja laajentaa se osaksi harjoittelijan olemusta 24 tuntia vuorokaudessa.
Zanshinin määrittelyä.
Zanshin on länsimaiselle yksi kiehtovimmista ja samalla helposti epämääräiseksi jäävistä japanilaisista budokäsitteistä. Koska zanshin on samalla sekä pakottamatonta valppautta että itse tahdolla tuotettua, se koetaan hyvin paradoksaaliseksi käsitteeksi. Paljolti zanshin määrittyy fyysisen budoharjoittelun avulla eikä se helpolla avaudu ihmiselle, joka ei harjoittele budolajienomaisesti. Sinänsä budolajit eivät zanshinia omista, vaan mikä tahansa ihmisen toiminta voi ilmentää vahvaa zanshinia tai olla sitä ilmentämättä.
Zanshin kyudossa.
Zanshin on kyudon ampumatekniikan kahdeksas ja viimeinen vaihe. Se on laukauksen jälkitila, jossa ampuja on ensin yhä jännittynyt, hänen asentonsa on laukauksessa vapautuneiden voimien seurausta. Zanshinissa ilmentyy suorituksen henkinen energia ja fyysinen muoto.
Lavametri

Lavametri on lähetyksen kuten rahdin tarvitsema tilan yksikkö. Yksi lavametri tarkoittaa metrin tilaa pituussuunnassa koko 2,4 metrin kuormatilan leveydeltä tilan kattoon asti. 
Laskukaava: 
leveys (mm) × pituus (mm) / 2 400 mm = lavametrit (lvm)
Jos lavan alle, päälle tai sivulle ei voi lastata muuta tavaraa, niin silloin käytetään rahditusperusteena lavametriä.
Esimerkkejä:
Lähteet.