Seulontatutkimus

Seulontatutkimus tarkoittaa lääketieteessä strategiaa, jonka avulla löydetään oireettomasta väestöstä tiettyjä sairauksia. Seulonnan toteuttamiseksi järjestetään joukkotarkastuksia, joihin kutsutaan tietty seulottava ihmisryhmä. Seulontatutkimuksiin osallistuminen on kuitenkin vapaaehtoista. Väestön seulontojen tavoitteena on sairauksien varhainen löytäminen ja hoitaminen ja siten kuolleisuuden alentaminen.
Seulonnan edellytykset.
Seulottavan taudin tulee olla kansanterveydellisesti merkittävä ja sellainen, että se on löytövaiheessa hoidettavissa. Seulontatestin tulisi tunnistaa sairaudesta kärsivät oireettomat henkilöt riittävän suurella herkkyydellä ja tarkkuudella. Seulonnan hinnan täytyy myös pysytellä kohtuullisella tasolla.
Seulontojen hyödyt ja haitat.
Syöpäseulontojen hyötyjen ja haittojen suhde on toisinaan pidett kiistanalaisena. Seulonnat pitäisi rajoittaa niihin, joille niistä on enemmän hyötyä kuin haittaa. Kuolleisuus seulottuun syöpään voi vähentyä, mutta elämänlaatu saattaa kärsiä.
Monen tutkimuksen mukaan seulonta vähentää kuolleisuutta seulottuun syöpään mutta näyttää lisäävän muuta kuolleisuutta niin, että useimpien syöpien seulontojen ei havaita vähentävän kokonaiskuolleisuutta. Esimerkiksi Jama Internal Medicine -lehdessä julkaistu tutkimus totesi, että ainoastaan paksusuolen loppuosan tähystys eli sigmoidoskopia vähensi kuolleisuutta. Elinikä piteni kolme kuukautta. Tehoa ei havaittu mammografialla (rintasyöpä) eikä suolistosyövän seulonnalla ulostenäytteillä, paksusuolen tähystyksellä, tupakoitsijoiden keuhkojen tietokonetomografialla eikä eturauhassyöpää seulovalla psa-verikokeella.
Professori Kari Tikkinen vahvisti, että tutkimusten perusteella seulonnat eivät lisää elinikää. Moni löydetty syöpä ei koskaan ehtisi haitata potilasta, mutta lisätutkimukset, raskaat hoidot ja turhat leikkaukset saattavat olla syy siihen, että kuolleisuus laskee tutkimattomien tasolle ylidiagnosoinnista huolimatta. Tikkisen mukaan tosin Suomen seulonnoista papa-koe saattaa olla hyödyllistä, mutta sekin hyöty vähenee hpv-rokotusten myötä. Tikkisen mukaan saattaisi olla parempi käyttää resursseja terveydenhoidon hoitojonoihin seulontojen sijaan.
Syöpäseulonnat.
Rintasyöpä.
Rintasyöpää seulotaan mammografiakuvauksella. Mammografia on rinnan röntgenkuvaus. Mammografiaseulonnan tavoitteena on rintasyöpien varhainen löytäminen ja hoitaminen ja siten väestön rintasyöpäkuolleisuuden alentaminen. Mammografiaseulonnan on todettu vähentävän rintasyövästä johtuvia kuolemia 40–74-vuotiailla naisilla
Seulontamammografian herkkyys rintasyövän löytämisessä on noin 71–96 prosenttia ja tarkkuus 94–97 prosenttia. Luvut vaihtelevat jonkin verran eri aikoina ja eri maissa tehtyjen tutkimusten välillä. Alle 35-vuotiailla naisilla kuvauksen herkkyys on jonkin verran pienempi, ja heille rinnan ultraäänitutkimus voi olla mammografiaa parempi vaihtoehto. Niistä naisista, joiden seulontamammografiakuvissa näkyy poikkeavia löydöksiä, lopulta ainoastaan viidellä prosentilla todetaan rintasyöpä. Syöpien havaitsemistodennäköisyyden suhteen ei ole huomattu merkittäviä eroja perinteisen filmiä käyttävän kuvauksen ja uudemman digitaalimammografian välillä. Isossa-Britanniassa seulonnan piiriin kuuluvat kaikki 50–64-vuotiaat naiset, ja seulonta tapahtuu kolmen vuoden välein. Nuorille naisille ultraäänitutkimus on turvallisempi ensimmäiseksi tutkimukseksi, sillä ultraääneen ei liity säderasitusta.
Kohdunkaulan syöpä.
Kohdunkaulan syöpää seulotaan kohdunkaulasta otettavalla irtosolunäytteellä eli papa-kokeella. Suomessa naiset kutsutaan seulontakokeisiin viiden vuoden välein, tavallisimmin 30 vuoden iästä alkaen. Seulonnan on osoitettu selvästi vähentävän kuolleisuutta kohdunkaulan syöpään.
Eturauhasen syöpä.
Eturauhasen syöpää voidaan seuloa PSA-verikokeen avulla. PSA-testin avulla on mahdollista löytää eturauhasen syövät varhain ennen taudin etenemistä. Ongelmaksi saattaisi muodostua kuitenkin ylidiagnostiikka, jonka voi aiheuttaa mahdollisten pienten, kliinisesti merkityksettömien syöpien löytymisen. Tämä puolestaan voisi johtaa myös ylihoitoon. Seulontamenetelminä käytetään rektaalista eturauhasen tunnustelua ja ultraäänitutkimusta sekä PSA-pitoisuuden määritystä verikokeista. Viimeksi mainittu erilaisine muunnelmineen on tällä hetkellä eniten käytetty ensisijainen seulontamenetelmä.
Laajassa eurooppalaisessa seulontatutkimuksessa (European Randomized Study of Screening for Prostate Cancer, ERSPC) seurattiin miehiä yhdeksän vuoden ajan. Tutkimuksessa havaittiin, että seulonnalla voidaan vähentää eturauhassyöpäkuolleisuutta 20–30 prosenttia ja että parantumattomien syöpien osuus vähenee kolmanneksella. Teho on rintasyövässä käytetyn mammografiaseulonnan tasoa. PSA-seulonnan avulla voidaan löytää 41 % luustoon metastoituvaa tautia ennen leviämisvaihetta. Myös paikallisten levinneiden syöpien määrä väheni seulonnan avulla.
Oireettoman miehen PSA-testauksen keskeinen ongelma on ylidiagnostiikka ja siitä johtuva ylihoitaminen. Kliinisesti merkityksettömän syövän hoitaminen saattaa vain huonontaa potilaan elämänlaatua. Yksilön kannalta PSA-testaus merkitsee epäilyä vakavaksi mielletystä sairaudesta ja elämänlaadun heikkenemistä, kun terveestä miehestä tulee sairas. Suurin osa PSA-seulonnoissa löydetyistä eturauhasen syövistä on pieniä ja hitaasti eteneviä "kilttejä" syöpiä. Piilevänä tautina se on hyvin yleinen. Tavallinen ihminen arvostaa seulontaa, ja siksi syöpäseulontojen tehoa yliarvioidaan helposti. Työterveyshuollossa PSA-testejä otetaan joskus jopa mieheltä kysymättä. Tämä on epäeettistä, sillä tutkittavalta tulisi aina kysyä, haluaako hän tulla PSA-testatuksi. Seulontatutkimuksen perusteella tiedetään nyt, että yhden miehen pelastamiseksi eturauhassyöpäkuolemalta pitää seuloa tuhat miestä yhdeksän vuoden ajan.
Sikiöseulonta.
Sikiöllä olevien sairauksien tai kehityshäiriöiden seulonta suoritetaan raskauden aikana esimerkiksi ultraäänitutkimuksella, äidiltä otetulla verikokeella tai lapsivesinäytteen avulla.