tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ferroiini

Ferroiini on raudan ja kolmen fenantroliinimolekyylin muodostama kompleksi-ioni, jota käytetään useimmiten sulfaatti- tai perkloraattisuolana. Tällöin sen kaava kirjoitetaan usein muodossa [Fe(o-phen)3]SO4 tai [Fe(o-phen)3](ClO4)2. Ferroiinia käytetään redox-indikaattorina hapetus-pelkistystitrauksissa.
Valmistus.
Ferroiinia valmistetaan yhdistämällä fenantroliiniliuos ja rauta(II)-ioneja sisältävä liuos, esimerkiksi rauta(II)sulfaattiliuos. 
3 o-phen + FeSO4 → [Fe("o"-phen)3]SO4
Käyttö.
Ferroiini on yksi yleisimpiä redox-indikaattoreita. Ferroiinia käytetään erityisesti niin sanotussa cerimetrisessä titrauksessa, jossa hapettimena toimii cerium(IV)-ioni. Ferroiini on hyvä indikaattori, koska se reagoi nopeasti ja voidaan myös pelkistää uudelleen käytettäväksi. Feroiini on pelkistyneessä muodossaan väriltään punainen ja muuttuu hapettimen vaikutuksesta siniseksi ferriiniksi. Ferriinissä ferroiinin Fe2+-ionit ovat hapettuneet Fe3+-ioneiksi. Ferroiinin elektrodipotentiaali on 1,06 V yksimolaarisessa rikkihappoliuoksessa.
Émile Fisseux

Émile Fisseux oli ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja Lontoon kisoihin 1908. Fisseux voitti Pariisissa pronssia 50 metrin Au Cordon Doré-kilpailussa ja sijoittui Lontoossa kahdeksan vuotta myöhemmin kolmanneksitoista Continental Style-kilpailussa. 
Lähteet.
Felicia Tang

Felicia Tang (22. lokakuuta 1977 – 11. syyskuuta 2009) oli pornotähti, joka löydettiin tapettuna Kalifornian Monroviasta 11. syyskuuta 2009. Tangin kidutusmurhasta syytetään hänen miesystäväänsä, entistä tosi-TV-esiintyjää, pastori Brian Lee Randonea.
Elämä ja ura.
Tang oli Felicia Leen taiteilijanimi. Hän syntyi Singaporessa, josta muutti opintoja varten Australiaan. Lopulta hänen tiensä johti eteläiseen Kaliforniaan. Hän loi uran aikuisviihdenäyttelijänä ja -mallina, mutta hänet nähtiin myös valtavirran elokuvissa, kuten "Rush Hour 2:ssa" (2001) ja "Hurjapäissä" (2001). Hän ilmeisesti lopetti uransa vuonna 2008, jolloin hän poisti nettisivunsa.
Etnisesti Tang oli kiinalaistaustainen.
Pornonäyttelijänä Tang tuli tunnetuksi muun muassa elokuvasta "Hotel Decadence" (2004).
Surma.
Tangia hakattiin ja tukehdutettiin. Hän oli kuollessaan 31-vuotias. Rikoksesta syytetty pastori oli 45-vuotias. Rikoksen jälkeen pastori soitti hätänumeroon ja kertoi Tangin menettäneen tajunsa. Randonea uhkasi jopa elinkautinen vankeus. Tang ja Randone asuivat yhdessä. Oikeus totesi Randonen syyttömäksi.
Everybody (Backstreet’s Back)

"Everybody (Backstreet's Back)" on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin ensimmäinen single vuonna 1997 ilmestyneeltä albumilta "Backstreet's Back".
Zomban työntekijä Clive Calder ehdotti kappaletta singleksi, mutta Jiven edustaja Barry Weiss ajatteli olevan outoa, jos USA:n debyyttialbumin singlessä on nimi "Backstreet's Back". Bändi ehdotti, että nimi voisi tarkoittaa vain, että he ovat takaisin kotona. Kanadan markkinoiden alettua soittaa kappaletta USA:n markkinat valitsivat kappaleen myös soittolistoilleen. Bändi tapasi Weissin kanssa, ja he kysyivät voisiko kappaleen laittaa USA:n albumille, kun ensimmäinen miljoona levyä oli tuotettu.
Max Martinin ja Denniz PoPin kirjoittama "Everybody" on yksi Backstreet Boysin menestyksekkäimmistä singleistä sen saavutettua sijan neljä Billboard Hot 100 -listalla ja pysyttyä siellä 22 listaviikon ajan. Britannian singlelistalla kappale nousi kolmannelle sijalle. Kappale myi kolminkertaista platinaa USA:ssa myytyään 2,1 miljoonaa kopiota.
Vuonna 2024 Blind Channel julkaisi oman versionsa kappaleesta nimellä "Everybody (Bloodbro’s Back)". Yhtyeen ei tarvinut maksaa kappaleen tekijänoikeuksien omistajille mitään, sillä he pitivät yhtyeen versiosta.
Kappaleet.
US CD3
US CD5
Euroopan osa 1
Euroopan osa 2
Hollanti
Kanada
USA:n mainosvinyyli
Remix- tuplavinyyli
Musiikkivideo.
Joseph Kahnin ”Everybody”-kappaleelle ohjaama musiikkivideo on kauhuelokuva-aiheinen parodia samalla tavoin kuin Michael Jacksonin ”Thriller”. Video kuvattiin kesäkuussa 1997 Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Musiikkivideon idea tuli itse yhtyeeltä. Levy-yhtiö ei suurentanut budjettia eikä uskonut MTV:n hyväksyvän videota. Yhtyeen täytyi lopulta laittaa omia rahojaan likoon, jotta video saatiin kuvattua.
Musiikkivideo sijoittui 76. sijalle "MuchMusic's 100 Best Videos" -listalla ja Backstreet Boys esitti kappaleen vuoden 1998 MTV Video Music Awards -palkintogaalassa.
Juoni.
Musiikkivideossa yhtyeen linja-auto rikkoutuu ja autonkuljettaja (Antonio Fargas) vaatii, että ryhmä viettää yönsä läheisessä kummitustalossa hänen itsensä hakiessa apua. Videon musiikillisessa osassa yhtyeen jäsenet muuttuvat yöllä erilaisiksi elokuvahirviöiksi: Brian ihmissudeksi, Howie draculaksi, Nick muumioksi, A. J. Oopperan kummituksen Erikiksi ja Kevin Kaksinaamaksi.
Kappaleen loputtua bändin jäsenet tapaavat aulassa ja jokainen heistä on nähnyt unta, jossa he esiintyivät hirviöinä. He valmistautuvat lähtemään, mutta pelästyvät autonkuljettajan seistessä ovella Frankensteinin hirviöltä näyttäen.
Itsenäisyyden Liitto

Itsenäisyyden Liitto oli Suomessa vuosina 1924–1946 toiminut järjestö, joka ilmoitti toimintansa tarkoitukseksi Suomen itsenäisyyden lujittamisen. Liiton keskeinen henkilö oli Akateemisesta Karjala-Seurasta eronnut kirjailija Erkki Räikkönen.
Historia.
Itsenäisyyden Liitto perustettiin syyskuussa 1924. Perustamisen vaikuttimena oli Akateemisen Karjala-Seuran jyrkkä suhtautuminen Suomen ruotsinkieliseen kansanosaan. Niinpä Itsenäisyyden Liitto pyrkikin saamaan jäsenikseen ruotsinkielisiä aktivisteja sekä myös maltillisia vasemmistolaisia. Itsenäisyyden liiton 25-jäseniseen valtuuskuntaan kuului useita Suomen politiikan ja yhteiskuntaelämän huomattavia vaikuttajia. Kunniajäsenikseen Itsenäisyyden Liitto kutsui presidentti P. E. Svinhufvudin, taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan ja säveltäjä Jean Sibeliuksen. Liitto järjesti maanpuolustus-, lippu- ja itsenäisyysjuhlia ja levitti Suomen lippuja. "Suur-Suomen" asemesta liitto kannatti enemmänkin pohjoismaista yhteistyötä Neuvostoliiton taholta Suomen itsenäisyyttä kohtaan odotettua uhkaa vastaan. 
Itsenäisyyden liiton pää-äänenkannattaja oli vuodesta 1926 alkaen ilmestynyt lehti "Itsenäinen Suomi".
Liiton jäsenverkoston järjestelijänä ja valistussihteerinä toimi vuonna 1928 lyhyen aikaa majuri (evp.) Into Auer, joka monien muiden tavoin ajautui välirikkoon Räikkösen kanssa. 
Itsenäisyyden Liitto keräsi 1930-luvulla rahaa marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsaan pystyttämiseksi Helsingin keskustaan. Hanke kuitenkin keskeytyi talvisodan sytyttyä. 
Lapuan liikkeen voimakkaimpana aikana 1930-luvun alussa Itsenäisyyden Liitto asettui julkisesti vastustamaan kommunismia ja suuntautui myöhemmin lähelle Isänmaallista Kansanliikettä. Näin järjestöstä tuli jopa oikeistolaisempi kuin AKS. Erkki Räikkönen itse asettui kannattamaan kansallissosialismia Adolf Hitlerin noustua valtaan Saksassa. Tässä vaiheessa Itsenäisyyden liiton vasemmistolaiset jäsenet ja suuri joukko maltillisia porvarillisia jäseniä jättäytyivät pois liitosta. Eronneisiin kuului mm. "Helsingin Sanomien" päätoimittaja Eljas Erkko, joka näki äärioikeistolaisen liikehdinnän vakavana uhkana Suomen sisäiselle järjestykselle ja turvallisuudelle ja hyökkäsi voimakkaasti sitä vastaan.
Jatkosodan aikana liitossa koettiin tarpeelliseksi korostaa Suomen ja Saksan kohtalonyhteyttä. Tammikuussa 1943 tehtiin sääntömuutos, jonka myötä liiton päämääräksi mainittiin Suomen itsenäisyyden lujittamisen ohella asevelihengen elähdyttämän Suomen luominen ja tärkeimmäksi keinoksi "uuden Euroopan luominen, johon Suomi kuuluu kansallisesti valveutuneena ja omasta tahdostaan". Sodan jälkeen viimeksi mainittu kohta poistettiin. Räikkösen kannattajien epäonnistuttua vuonna 1943 liiton täydellisessä valtaamisessa sen puheenjohtajana toimi vuoden ajan V. A. M. Karikoski. Vuonna 1944 puheenjohtajaksi tuli lehtori Veikko Kerkkonen, joka oli ollut myös liiton ensimmäinen puheenjohtaja 1920-luvulla.
Pekkalan hallitus lakkautti Itsenäisyyden Liiton Valpon esityksestä toukokuussa 1946 välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla "fasistisena" järjestönä.
Albrecht Kossel

Ludwig Karl Martin Leonhard Albrecht Kossel (1853–1927) oli saksalainen lääkäri, joka sai Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon vuonna 1910 solubiologian, etenkin proteiinien ja nukleiinihappojen tutkimuksesta.
Kossel syntyi Rostockissa ja meni vastaperustettuun Strassburgin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Osan opinnoistaan hän suoritti kotikaupunkinsa Rostockin yliopistossa, missä hän sai valmiiksi lääketieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1878. Hän työskenteli useissa Saksan yliopistoissa: Berliinissä, Freiburgissa, Marburgissa ja Heidelbergissä.
Suomen Fed Cup -joukkue

Suomen Fed Cup -joukkue edustaa Suomea Fed Cupissa. Se toimii Suomen Tennisliiton alaisuudessa. Suomi osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968 ja on osallistunut 40 vuonna. Sinä aikana Suomi on pelannut 133 maaottelua, voittanut niistä 64 ja hävinnyt 69. Joukkueen paras saavutus on sijoittuminen kahdeksan parhaan joukkoon vuonna 1993.
"Päivitetty 9. marraskuuta 2019"
Bret Iwan

Bret Iwan (s. 10. syyskuuta 1982 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kuvittaja ja ääninäyttelijä, joka valittiin vuonna 2009 Wayne Allwinen seuraajaksi Mikki Hiiren viralliseksi ääneksi.
Elämäkerta.
Iwan valmistui Floridan Ringling College of Art and Designista vuonna 2004 ja työskenteli sittemmin kuvittajana muun muassa Hallmarkissa. Hän sai kutsun Mikki Hiiren koe-esiintymiseen pian Allwinen kuoltua toukokuussa 2009. Sittemmin Iwan on tehnyt piirroksia Mikki Hiirestä, sekä äänittänyt muutamia Disneyn projekteja.
Villieläin (yhtye)

Villieläin on suomalainen yhtye. Yhtyeen musiikkia on kuvattu sinfoniseksi metalliksi ja power metaliksi. __notoc__
Raimo Vahtera

Raimo Vahtera (s. 1942) on "Turun Sanomien" pitkäaikainen päätoimittaja. Vahtera toimi "Turun Sanomien" päätoimittajana vuodesta 1982 lähtien ja vuodesta 2006 lähtien vastaavana päätoimittajana, eläkkeelle jäädessään vuoteen 2007 saakka. "Turun Sanomien" päätoimittajan paikalta eläkkeelle jäätyään Vahtera on kirjoittanut useita kirjoja sekä kolumneja muun muassa "Rannikkoseutuun".
Koulutukseltaan Vahtera on valtiotieteen maisteri.
Vahtera on kirjoittanut Turun murteella juttuja "Turun Sanomiin" sekä kirjoihin.
XpanD 3D

XpanD 3D on yksi digitaalisten 3D-elokuvien esitysstandardi. Suomessa sitä käyttää muun muassa Finnkino ja Bio Rex. 
Järjestelmän lasit perustuvat LCD-sulkijoihin, jotka tahdistetaan infrapunasignaalilla.
Arkhelokhos

Arkhelokhos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Antenorin poika, joka yhdessä veljensä Akamaan, Aineiaan ja Theanoksen kanssa johti dardanialaisten sotajoukot Troijan sotaan taistelemaan Troijan rinnalla. Kun Troijan sotajoukot jaettiin viiteen osastoon, Arkhelokhos oli yksi kolmesta osastonsa komentajasta yhdessä kahden muun dardanialaisen päällikön kanssa.
Arkhelokhos sai surmansa Aiaan, Telamonin pojan keihäästä.
Frank Heinemann

Frank Heinemann (s. 8. tammikuuta 1965) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja-keskikenttäpelaaja. Hän toimii KFC Uerdingenin apuvalmentajana.
Ura.
Heinemann aloitti peliuransa VfL Bochumin kakkosjoukkueessa 1983 ja onnistui murtautumaan seuran edustusmiehistöön 1986. Hän pelasi koko uransa seurassa edustaen sitä 195 Bundesliigaottelussa ja 21 2. Bundesliigaottelussa. Heinemannin uran suurin saavutus Bochumissa oli Saksan cupin finaaliesiintyminen kaudella 1987/88. Eintracht Frankfurt oli tuolloin vahvempi Lajos Détárin maalilla 1–0. Heinemann lopetti pelaajauransa 31-vuotiaana 1996.
Pelaajauransa jälkeen Heinemann on jatkanut jalkapallon parissa toimien VfL Bochumin organisaatiossa apulaisvalmentajana. Hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri päävalmentajien kanssa vuodesta 1996 lähtien. Parhaimmillaan Heinemann on ollut mukana luotsaamassa seuraa UEFA Cupiin kahteen otteeseen, 1997 Klaus Toppmöllerin ja 2004 Peter Neururerin kanssa.
33 VfL Bochumissa vietetyn vuoden jälkeen Heinemann nousi syyskuussa 2009, ainakin väliaikaisesti, seuran päävalmentajaksi, kun huonosti alkanut bundesliigakausi toi potkut sveitsiläiselle Marcel Kollerille. Debyyttiottelussaan Heinemann johdatti Bochumin 0–1 vierasvoittoon 1. FC Nürnbergistä. Heinemannin pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Heiko Herrlichistä tuli lokakuun lopussa Bochumin uusi päävalmentaja. 
Maaliskuusta 2010 lähtien Heinemann on toiminut VfL Bochumin organisaatiossa nuorisovalmennuksen koordinaattorina. Toukokuussa 2011 hän allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Hamburger SV:n apulaisvalmentajan tehtävästä. Heinemann toimi HSV:ssä apuvalmentajana Michael Oenningin ja Thorsten Finkin alaisuudessa. Kauden 2012/13 jälkeen hän palasi VfL Bochumiin Peter Neururerin apuvalmentajaksi. Neururerin saatua potkut joulukuun alussa 2014 nousi Heinemann Bochumin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa toisella päävalmentajapostillaan kuukauden ajan neljässä 2. Bundesliigan ottelussa. Vuoden lopussa hänet korvasi Gertjan Verbeek. Kevätkauden Heinemann toimi Bochumin kykyjenetsijänä, kunnes hänen sopimuksensa seuran kanssa päättyi kesällä 2015.
Kaudeksi 2016/17 Heinemann palasi valmennustehtäviin SV Darmstadtiin Norbert Meierin apuvalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo joulukuussa 2016. Tammikuussa 2017 hänen uransa jatkui Meierin aisaparina 1. FC Kaiserslauternissa. Kaiserslauternista kaksikko sai potkut syyskuussa 2017.
Helmikuussa 2019 Heinemannin yhteistyö Meierin kanssa jatkui 3. Ligassa KFC Uerdingenissä. Uerdingenin valuttua sarjataulukossa kohti alempaa keskikastia seitsemän voitottoman ottelun myötä, seurajohto päätyi erottamaan Meierin maaliskuun lopussa ja nosti Heinemannin seuran päävalmentajaksi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Huhtikuussa Heinemann palasi apuvalmentajan tehtävään Heiko Vogelin tultua seuran päävalmentajaksi.
Dzjaržynsk

Dzjaržynsk () eli Dzeržinsk (; , ) on noin 25 164 asukkaan pienehkö kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella, 38 kilometriä Minskistä lounaaseen. Kaupunki on samannimisen hallinnollisen piirin (rajon) keskus. Koko piirin väkiluku on 61 252, mikä luku sisältää myös Fanipalin pikkukaupungin (12 718 as.) ja pikkuruisen Neharelajen kaupunkimaisen taajaman (982 as.) asukkaat.
Liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat Minskistä saapuva ja eteläpuolitse Dzjaržynskin keskustan ohittava Varsova-Brest-Baranavitšy-Dzjaržynsk-Minsk-Orša-Moskova moottoritie M1 (eurooppatie E30) sekä samansuuntainen rautatie. Kaupungin rautatieaseman nimenä on Koidanovo.
Piiri sijaitsee Itämeren ja Mustanmeren vesistöjen vedenjakaja-alueella. Valko-Venäjän korkein kohta Dzjaržynskin mäki (, ) nousee 345 metrin korkeudelle merenpinnasta Dzjaržynskin piirin alueella, linnuntietä vajaa 20 kilometriä kaupungista pohjoisluoteeseen.
Historiaa.
Alueella sijaitsi jo 1100-luvulla Polatskin ruhtinaskuntaan ja myöhemmin Minskin ruhtinaskuntaan kuulunutta asutusta. Kylän nimenä oli aluksi Krutogorja (). 
1300-luvulla alue siirtyi Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen, josta ajasta lähtien alue tunnetaan nimellä Koidanovo (, , , tai Koidanau). Erään nimitarinan mukaan osa mongoliarmeijaa lyötiin juuri Krutogorjan alueella. Armeijaa johtanut Batu-kaanin lapsenlapsi Koidanom olisi saanut surmansa taistelussa ja tullut haudatuksi Krutogorjaan, ja alue saanut tästä nimen Koidanovo. Toisenkin version mukaan nimi viittaa mongolisoturiin, mutta tämä olisi toiminut sotapäällikkönä Liettuan suuriruhtinaskunnan palveluksessa. 
Neuvostoliiton aikana vuonna 1932 kaupungin nimeksi vaihdettiin Dzeržinsk puolalaissyntyisen bolševikkivallankumouksellisen ja Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan. Tuolloin Neuvostoliiton länsirajan pinnassa sijainnut kaupunki oli lyhytikäisen Puolalaisten autonomisen piirin (1932–1935) keskus. Stalinin vainojen alkuvaiheessa suuri osa piirin johdosta teloitettiin ja enemmistö puolalaistaustaisesta väestöstä karkotettiin Kazahstaniin. 
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittivät alueen. Kuten monin paikoin Valko-Venäjällä, myös Dzjaržynskin alueella toimeenpantiin juutalaisvainoja. Neuvostojoukot vapauttivat kaupungin heinäkuussa 1944.
I Still...

"I Still..." oli yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin neljäs ja viimeinen single bändin viidenneltä studioalbumilta "Never Gone", eikä sitä julkaistu Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa julkaistiin sen sijaan "Crawling Back To You". Single debytoi Japanin kansainvälisen singlelistan sijalla yksi.
Musiikkivideo.
Musiikkivideossa Backstreet Boys on pimeällä urbaanilla asuinalueella, jossa jokaista vainoaa muisto samasta naisesta. Jokaista Backstreet Boysin jäsentä kuvataan erilaisessa ympäristössä; Kevin on baarissa, Howie taksissa, Nick linja-autoasemalla, Brian tiellä ja A.J. kujalla. Musiikkivideon ohjasi Matt McDermitt, jonka "Boston Globe" raportoi olleen vain 19-vuotias musiikkivideon kuvaamisen aikaan. Videon on kuvattu olevan erinomainen näyte 'slow-motion' -tekniikan käytöstä; video olikin TRL:än ehdokkaana parhaasta videosta.
Kappaleet.
Vakiopainos
Eurooppa osa 2
Japani
Karhulan vaakuna

Karhulan vaakuna oli Karhulan kauppalan tunnus, joka oli saanut aiheensa kauppalan nimestä viitaten samalla sen teollisuuteen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä selätysten kaksi mustaa, punavaruksista karhua, kummallakin etukäpälässä musta vasara”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 10. marraskuuta 1955. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977 Karhulan liityttyä yhdessä Kymin kanssa Kotkan kaupunkiin.
Mustan kotkan ritarikunta

Mustan kotkan ritarikunta () oli Preussin kuningaskunnan korkea-arvoisin ritarikunta. Sen perusti Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik III (sittemmin Fredrik I) 17. tammikuuta 1701. Seuraavana päivänä hän kruunasi itsensä Preussin ensimmäiseksi kuninkaaksi. Ritarikunnan motto oli "Suum Cuique" ().
Ritarikunnan arvomerkki oli rintatähti, jossa oli kuvattuna Preussin vaakunan musta kotka ja ritarikunnan motto. Kaiken kaikkiaan ritarikunnan jäseneksi otettiin 407 henkilöä vuosina 1701–1918. Monarkian romahdettua Vilhelm II jatkoi kuitenkin ritarikunnan jakamista maanpaossa Alankomaissa. Kunnianosoitusta myönnettiin lähinnä vain kuninkaallisille, niin saksalaisille kuin ulkomaalaisillekin, sekä saksalaisille korkea-arvoisille virkamiehille ja upseereille.
Ritarikunnassa oli vain yksi luokka, vaikka Preussin kuningas saattoikin myöntää kunnianosoituksen joko ketjuilla tai ilman:
Dr. Rockfinger &amp; Outlaw Boys

Dr. Rockfinger &amp; Outlaw Boys on Kari Peitsamon ja Aku Ankkulin ensimmäinen yhteisalbumi. Vaikka Peitsamo on sanoittanut "Kiirastulen Kerubit" -kappaletta lukuun ottamatta kaikki kappaleet, hän on säveltänyt ja esiintyy vain noin puolella levyn kappaleista. Aku Ankkuli -yhtye esittää kaikki itse säveltämänsä kappaleet sekä toimii Peitsamon taustayhtyeenä suurimmalla osalla Peitsamon sävellyksistä.
World Painted Blood

World Painted Blood on thrash metal -yhtye Slayerin 11. studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 3. marraskuuta 2009 ja muualla maailmassa 2. marraskuuta 2009. 
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 12. Suomessa se nousi niin ikään Suomen virallisen listan sijalle 12.
Joël Muller

Joël Muller (s. 2. tammikuuta 1952) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura.
Pelaajana.
Muller ei pelaajana koskaan noussut suurten ranskalaislegendojen joukkoon. Hän aloitti puolustajana FC Metzin takalinjoilla 1971. Hän edusti seuraa seitsemän kautta kunnes siirtyi OGC Niceen 1978. Muller pelasi myös kaksi kautta Olympique Lyonnais'ssa ja uransa viimeiset kolme kautta USL Dunkerquessä. Hän lopetti pelaajana 32-vuotiaana 1984.
Valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Muller jatkoi FC Metzin organisaatiossa juniorivalmentajana. Joulukuussa 1989 Muller sai mahdollisuuden näyttää taitonsa päävalmentajana, kun hänestä tuli Division 1:ssä vaikeuksiin ajautuneen Metzin päävalmentaja. Muller pelasti seuran putoamiselta ja tästä alkoi pitkä päävalmentajapesti, joka päättyi vasta 11 vuotta myöhemmin, joulukuussa 2000. Mullerin johdolla Metz säilyi pääsarjassa läpi 1990-luvun ja oli parhaimmillaan hopealla kaudella 1997/98. Coupe de la Liguessä Muller johdatti Metzin voittajaksi 1996 ja finaaliin 1999. Mullerin johdolla Metz esiintyi myös eurokentillä. Suomalaiset muistanevat Metzin parhaiten 1998/99 Mestarien liigan karsinnoista, joissa HJK pudotti Mullerin suojatit yhteismaalein 2–1.
Metz-potkujensa jälkeen Muller oli puolisenvuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi kesällä 2001 RC Lensin peräsimeen. Debyyttikaudellaan Muller luotsasi seuran heti upeasti liigassa hopealle ja moni uskoi ruusuiseen tulevaisuuteen. Seuraavina kausina kirkkaimmat kruunut jäivät kuitenkin saavuttamatta, vaikka Lens olikin säännöllisesti Liguen ylemmässä keskikastissa. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Muller sai potkut tammikuussa 2005. 
Kesällä 2005 Muller palasi Metzin päävalmentajaksi. Uusi yritys seurassa sujui kuitenkin kaikkea muuta kuin hyvin Metzin jäädessä liigajumboksi ja pudoten kauden jälkeen Ligue 2:een. Muller jätti kauden jälkeen tehtävänsä siirtyen seuran tekniseksi johtajaksi. Valmentajaksi Muller palasi jälleen huhtikuussa 2010, kun hän korvasi Yvon Pouliquen'n Ligue 2:ssa neljäntenä majailevan FC Metzin peräsimessä. Hän jätti tehtävnsä kauden jälkeen, kun Metz ei onnistunut nousemaan pääsarjaan. 
Toukokuussa 2012 Muller jätti tehtävänsä Metzin puheenjohtajan Bernard Serinin neuvonantajana keskittyäkseen UNECATEF:n johtamiseen. Lokakuussa 2016 hänen seuraajakseen valittiin Raymond Domenech.
I’ll Never Break Your Heart

"I’ll Never Break Your Heart" on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin toinen single heidän albumiltaan "Backstreet Boys". Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1995 Saksassa ja vuonna 1996 kansainvälisesti. Single nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 35, mutta pärjäsi paremmin "Hot Adult Contemporary" -listalla, jossa kappale nousi ensimmäiseksi. Yhdysvaltojen ulkopuolella kappale nousi Britannian singlelistalla sijalle kahdeksan ja nousi Top 10:een myös Australiassa, Saksassa, Hollannissa, Ruotsissa ja Sveitsissä.
"I’ll Never Break Your Heart" singleä nauhoitettiin yli kahden viikon ajan sillä Brian Littrell ja A.J. McLean, kaksi kappaleen päävokalistia, kärsivät flunssasta. Espanjankieliset sanat kappaleeseen "Nunca Te Haré Llorar" nauhoitettiin myöhemmin Zürichissa yhdessä "Anywhere for You" kappaleen espanjankielisen version kanssa.
Kappalelista.
1996 single
USA:n osa 1
USA:n osa 2
1998 USA:n Single
Euroopan osa 1
Euroopan osa 2
Remix-versio (tuplavinyyli)
Musiikkivideo.
"I'll Never Break Your Heart" singlelle julkaistiin kaksi musiikkivideota. Ensimmäinen video seyraa ryhmää tyttöjä, joista yksi on juuri eronnut poikaystävästää, kuten videon alkutekstissä kerrotaan. Bändin jäsenet ovat hiihtolomalla ja jokainen saa parin kustakin tytöstä. Brian Littrell yrittää parittautua tytön kanssa, joka on juuri eronnut. Tämä kyseinen alkuperäisvideo kuvattiin marraskuussa 1995 Kalliovuorilla.
14. syyskuuta 1998 toinen video julkaistiin (kuvattiin huhtikuussa 1998). Videossa jokainen yhtyeen jäsen laulaa oman tyylisessään asunnossa, jotka on pinottu päällekkäin korkeaksi rakennukseksi. Myöhemmin videossa nähdään jokaisen jäsenen huoneessa yksi tyttö. Ryhmä nähdään laulamassa yhdessä sylinterin muotoisessa tunnelissa.
E. J. Warén

Eliel Jonathan Warén (28. marraskuuta 1854 Pielisjärvi, Lieksa – 24. maaliskuuta 1928 Salo) oli suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Warénin isänisä oli talollinen Iisakki Varis Rautalammilta ja vanhemmat pastori Johannes Warén ja Adolfina Maria Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1874 ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1878, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1881 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1886. Hän toimitti Savo-Karjalaisen osakunnan lehteä. Poliittiselta kannaltaan Warén oli fennomaani. Valmistuttuaan hän toimi lääkärinä Viitasaarella ja Keuruulla. Vuonna 1892 hän siirtyi Jyväskylän piirilääkäriksi ja hoiti virkaansa Saarijärveltä käsin. 1906 hän sai piirilääkärin viran Salosta, ja hän pysyi tässä virassa eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Warén julkaisi kaksi ruotsinkielistä lintutieteellistä tiedonantoa ("Ägg af Charadrius apricarius från Suonenjoki", 1874, ja "Tringa canutus från Suonenjoki", 1876) sekä julkaisun Suonenjoen lintu- ja nisäkäsfaunasta (1881). Hän julkaisi useita lääktetieteellisiä artikkeleita ja käännöksiä.
Warén oli perustamassa Duodecim-seuraa 1881. Hän oli Finska Läkaresällskapet -seuran, Societas pro Fauna et Flora Fennican ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen. 
Perhe.
Warén avioitui 1888 Elina Amanda Ignatiuksen (1867–1926) kanssa, ja heille syntyi viisi poikaa. Perheeseen kuului myös kasvattitytär.
Obvodnyi-kanava

Obvodnyi-kanava () on Nevan ja Suomenlahteen laskevan Jekateringofka-joen yhdistävä kanava Pietarin keskustan eteläosassa Venäjällä. Sen pituus on 8,08 kilometriä, leveys 21,3 metriä (itäpäässä enimmillään 42,6 metriä) ja suurin syvyys kolme metriä. Kanavaan laskevat Monastyrka ja Sutelanjoki (ven. "Volkovka").
Kaupungin etelärajan muodostaneen kanavan rakentaminen alkoi vuosina 1769–1776. Lännestä päin kaivettu osuus yhdistettiin vuosina 1803–1804 Fontankaan Vvedenski-kanavalla, joka peitettiin vuosina 1967–1969. Obvodnyi-kanavan rakentamista jatkettiin vuosina 1804–1812, 1816–1821 ja 1829–1833. Vuonna 1821 nykyisen Ligovski-prospektin paikalle rakennettiin akvedukti, joka johti Liihan kanavan vedet Obvodnyi-kanavan yli kaupungin keskustaan. Valmis kanava avattiin laivaliikenteelle 25. lokakuuta 1833.
1900-luvun alkuun saakka Obvodnyi-kanava toimi laivaliikenteen väylänä, jonka rannoille rakennettiin suuri teollisuuslaitoksia. 1800-luvun loppupuolella kanavasta muodostui avoviemäri, johon tehtaat laskivat jätevetensä. Monet teollisuuslaitokset liittyvät Venäjän työväenliikkeen historiaan. Vuonna 1904 kanavan rannalla murhattiin sisäministeri Vjatšeslav Pleve. Obvodnyi-kanavan puhdistus ja syventäminen aloitettiin 1930-luvulla. Rantapenkereet saatiin valmiiksi 1960-luvulla.
Nykyään Obvodnyi-kanavan rantakatu on tärkeä liikenneväylä. Sen varrella sijaitsevat Pietarin linja-autoasema, Baltian ja Varsovan rautatieasemat sekä metroasema Baltijskaja. Kanavan ylittävät Moskovan ja Vitebskin asemien rautatielinjat sekä Obuhovskoi Oborony, Ligovski, Moskovski, Izmailovski, Lermontovski ja Staro-Petergofski -prospektit. Klassistisen arkkitehtuurin muistomerkkejä ovat Aleksanteri Nevskin luostarin akatemiarakennus (arkkitehti Luigi Rusca, 1817–1819) ja Izmailovon rykmentin elintarvikevarastot (Vasili Stasov, 1819–1821). Kanavan varrella on lukuisia 1800–1900-luvun alun teollisuusarkkitehtuurin muistomerkkejä: kehräämöitä, rautatievarikoita, viinatehtaita, Treugolnik-kumitehdas, kaasulaitos, sähkölaitos, viljavarasto ym. Konstruktivistisen arkkitehtuurin ja Stalinin ajan klassismin siirtymävaihetta edustaa Moskovan valtakadun kulmassa sijaitseva Frunzenski-tavaratalon rakennus (1934–1938).
Lilly Reich

Lilly Reich (16. kesäkuuta 1885 Berliini, Saksan keisarikunta – 14. joulukuuta 1947 Berliini, Saksa) oli saksalainen muotoilija. Hän teki yli kymmenen vuoden ajan läheistä yhteistyötä arkkitehti Ludwig Mies van der Rohen kanssa.
Reich muutti 23-vuotiaana Wieniin, jossa työskenteli Joseph Hoffmanin studiolla. Reich palasi Berliiniin vuonna 1911, ja seuraavana vuonna hän liittyi Deutscher Werkbundiin, joka oli saksalainen taiteilijayhteisö. Reich suunnitteli vielä samana vuonna työväenluokan esimerkkiasunnon, joka sai kehuja selkeydestä ja huonekalujen funktionalismista.
Reich avasi oman studionsa 1914. Hänen maineensa kasvoi 1910-luvulla, ja vuonna 1920 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Deutscher Werkbundin johtokuntaan. Reich tapasi yhteisön tehtävissä myös Mies van der Rohen, jonka kanssa hän teki yhteistyötä 1925–1938. Reich oli mukana suunnittelemessa monia Miesin tunnetuimmista huonekaluista, kuten Barcelona-paviljonkiin valmistettua Barcelona-tuolia ja Brno-tuolia. Miesin noustua Bauhaus-koulun johtoon 1930 Reich liittyi koulun opettajiin. Hän opetti koulussa 1930-luvun loppupuolelle asti sisustusarkkitehtuuria ja huonekalusuunnittelua.
Vuonna 1939 Reich vieraili Yhdysvalloissa, mutta palasi pian Saksaan. Hänen studionsa pommitettiin 1943. Hän oli perustamassa epävirallisesti Deutscher Werkbundia uudestaan hieman ennen kuolemaansa 1947.
Siimahäntäiset

 
Siimahäntäiset (Archaeognatha tai Microcoryphia) on pieni ja hyvin alkeellinen hyönteislahko. Siihen kuuluu noin 500 lajia koko maailmassa, joista kahta tavataan myös Suomessa. Lahko on verraten vähän tutkittu.
Siimahäntäisistä on vain vähän fossiiliaineistoa, joka sekin koostuu pääasiassa eläinten kappaleista. Ryhmä lienee peräisin devonikauden keskivaiheilta ja jäänteitä on säilynyt permi- ja triaskausilta saakka, mutta parhaiten materiaalia on liitukaudelta sekä sen jälkeisistä meripihkaesiintymistä.
Rakenne.
Siimahäntäisten ruumis on lieriömäinen, taaksepäin kapeneva, 7–15 mm pitkä ja kokonaisuudessaan suomujen peittämä. Väritys vaihtelee rusehtavasta kellertävään ja eläintä peittää epäsäännöllinen kuviointi. Siipiä ei ole. Takaruumiin kärjessä on kolme selvästi erottuvaa perälisäkettä, joista keskimmäinen on pisin. Tuntosarvet ovat pitkät. Verkkosilmät ovat suuret ja koskettavat toisiaan pään etuosassa. Pistesilmiä on kolme. Suuosat ovat purevat, mutta niiden anatominen rakenne, jossa leuat kiinnittyvät vain yhdellä niveltymiskohdalla pääkapseliin, on alkeellisempi kuin millään muulla hyönteisryhmällä. Tästä piirteestä on peräisin ”alkusuuta” tarkoittava tieteellinen nimi Archaeognatha. Takaruumiin alapinnalla on liikkuvia ulokkeita, jotka saattavat olla jäänteitä aikaisemmista raajoista. Raajojen nilkoissa on 2–4 jaoketta.
Kehitys ja elintavat.
Siimahäntäisillä on hyvin huomaamaton, olematon muodonvaihdos. Toukat (oikeastaan nymfit) muistuttavat aikuisia yksilöitä, ja toukkavaiheita on useita, ehkä jopa kymmenen. Myös aikuiset yksilöt luovat nahkansa useita kertoja muutaman vuoden pituisen elämänsä aikana. Siimahäntäiset elävät metsien karikkeessa, kaarnan alla ja kivenkoloissa mutta myös usein rannoilla, missä ne viihtyvät maalle ajautuneiden leväkasautumien alla. Ravinnoksi kelpaa eloperäinen jäte, sammalet, jäkälät ja levät. Siimahäntäiset ovat yleensä yöaktiivisia. Ne liikkuvat vilkkaasti ja kykenevät hyppäämään noin kymmenen senttimetrin matkoja taivuttamalla takaruumistaan nopeasti alaspäin.
Lisääntyminen tapahtuu epäsuoran hedelmöityksen kautta. Koiras laskee maahan spermapaketin eli spermatoforin, jonka naaras poimii sukuaukkoonsa. Siimahäntäisillä naaralta puuttuu erillinen kammio sperman varastointiin, joten jokaista munintakertaa varten tarvitaan uusi paketti. Munat naaras laskee noin 30 kappaleen ryhmiksi. Osalla lajeista esiintyy monimutkaisia kosiorituaaleja, joilla koiras saa naaraan asettumaan spermapaketin päälle.
Lajit Suomessa.
Suomessa siimahäntäisten lahkoon kuuluvista lajeista tavataan rantasiimahäntää ("Petrobius brevistylis") ja kivikkosiimahäntää ("Dilta hibernica"). Näistä rantasiimahäntä luokiteltiin vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa silmälläpidettäväksi.
Ravennan kosmografia

Ravennan kosmografia on oletettavasti alun perin 600-luvulla tehty maailmankuvaus silloin tunnetuista paikoista Rooman valtakunnan alueella, kuten kaupungeista, saarista ja joista. Sen on tehnyt tuntematon ravennalainen pappi. Tekstin perusteella on päätelty, että tekijä käytti runsaasti erilaisia lähteitä Raamatusta alkaen, ja osittain nykyisin tuntemattomia lähteitä, ehkä myös kartoista.
Säilyneet tekstit ovat sangen ongelmallisia. Olemassa olevat kolme käsikirjoitusta on kopioitu alkuperäisestä käsikirjoituksesta kolmessa tai neljässä käsikirjoitussukupolvessa. Niinpä niissä on kirjoitusvirheitä, sanajakovirheitä, pois jääneitä kohtia ja kohtia jotka ilmeisesti ovat kuulovirheitä, minkä perustella oletetaan, että teksti on jossain vaiheessa saneltu. Erot teksteissä eivät koske vain paikannimiä vaan myös niiden kommentointia, eikä virheistä siksi voi syyttää pelkästään alkuperäistä tekijää.
Versioista paras on "Codex Vaticanis (Urb. Lat. 961)". Kolmen käsikirjoituksen kriittinen laitos on Joseph Schnetzin "Itineraria Romana, osa II: Ravennatis Anonymi Cosmographia et Guidonis Geographica", 1942 (uusintapainos 1990), B. G. Teubner, Stuttgart.
Dirceu

Dirceu José Guimarães, lyhyemmin Dirceu, (15. kesäkuuta 1952 Curitiba, Brasilia – 15. syyskuuta 1995 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja pelasi urallaan Brasilian, Meksikon, Espanjan, Italian ja Turkin pääsarjoissa.
Dirceu aloitti ammattilaisuransa vuonna 1970 kotikaupungissaan Coritiban joukkueessa. Hän edusti kaikkiaan neljää brasilialaisseuraa ennen siirtymistään ulkomailla. Yhden Meksikossa vietetyn kauden jälkeen Dirceu liittyi vuonna 1979 espanjalaiseen Atlético Madridiin, jonka riveissä hän pelasi kolmen kauden ajan. Tänä aikana kymppipaitaa kantaneen pelintekijän tilille kertyi 18 maalia 84 pelatussa ottelussa. Espanjan pelivuosista ikimuistoisimmat osunevat kaudelle 1980–1981. Pahojen talousvaikeuksien kanssa kamppaileva seura oli tuolloin menettänyt aiempia tähtipelaajiaan, muiden muassa brassilibero Luís Pereiran ja ykkösmaalivahti Miguel Reinan, eikä nuorisopelaajia vilisevältä kokoonpanolta odotettu minkäänlaista menestystä. Dirceun johdolla kokematon joukkue nousi kuitenkin liigan kärkitaistoihin ja sijoittui lopulta kolmanneksi menetettyään pitkään säilyneen sarjajohtonsa vasta kolmanneksi viimeisellä pelikierroksella. Vuonna 1982 Dirceu kaupattiin Napoliin tuntuvalla siirtosummalla, jonka espanjalaisseura tarvitsi kipeästi suurten velkojensa lyhentämiseen. Dirceu edusti Italiassa peräti viittä eri seuraa vuosien 1982 ja 1987 välillä.
Dirceu pelasi Brasilian maajoukkueessa yhteensä 44 kertaa tehden seitsemän maalia. Hän edusti maataan MM-tasolla kolmasti. Paras saavutus oli Argentiinan kisoissa vuonna 1978 voitettu pronssimitali. Dirceu maalasi turnauksessa kolmasti ja hänet valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen. Hänet valittiin alun pitäen myös vuoden 1986 kisoihin Meksikossa, mutta loukkaantuminen esti osallistumisen lopputurnaukseen.
Dirceu kuoli 43-vuotiaana auto-onnettomuudessa. Kuolema katkaisi hänen jo 25 vuotta kestäneen aktiiviuransa.
Frédèric Petit

Frédèric Adolphe Petit (6. toukokuuta 1857 Carnières, Nord – 19. helmikuuta 1947 Caudry, Nord) oli ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti pronssia sekä 33 metrin Au Cordon Dorésta että saman matkan Au Chapelet -kilpailusta.
Preussin optinen lennätinlinja

Preussin optinen lennätinlinja oli optinen lennätinverkko, joka välitti tietoliikennettä Preussin pääkaupungin Berliinin ja Reinin provinssin välillä. Linjan pituus oli lähes 550 kilometriä ja se käsitti enimmillään 62 välitysasemaa, joukossa observatorio ja kolme kirkkoa. Lennätin oli viranomaiskäytössä vuosina 1832-1849, kunnes sähköinen lennätin teki siitä tarpeettoman. 
Optinen lennätin oli verrattain nopea, mutta erittäin kallis ja haavoittuva viestijärjestelmä. Viestin välittäjät olivat kaukoputken varassa, eikä siipiopastimia voinut käyttää pimeällä. Koko linjan saattoi lamaannuttaa valtaamalla vain yhden lennätinaseman; näin tapahtui ainakin kerran, hullun vuoden 1848 toukokuussa.
Mandy

Mandy on englanninkielinen kutsumanimi, joka on voitu lyhentää naisen etunimestä Amanda mutta myös muista miehen tai naisen etunimistä. Suomessa Mandy oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimeksi noin 80 henkilölle.
Tunnettuja nimellä Mandy kutsuttuja.
Tunnettuja nimellä Mandy kutsuttuja naisia tai miehiä ovat:
Helsingin telakka (täsmennyssivu)

Helsingin telakka voi tarkoittaa seuraavia nykyisiä ja entisiä telakka-alueita Helsingissä:
Geiranger

Geiranger on pieni Geirangerinvuonon perukassa, Strandan kunnassa Norjassa sijaitseva kylä. Lähinnä Geirangeria sijaitseva kaupunki on Ålesund. Geiranger on Norjan kolmanneksi vilkkain risteilyalusten satama. Nelikuukautisen turistikauden aikana siellä käy 140–180 laivaa. Kylässä asuu vakituisesti 250 asukasta, joiden pääasiallinen työllistäjä ovat jokakesäiset useat sadat tuhannet turistit. Laivaliikenteen aktiivisessa käytössä oleva Geirangerinvuono otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2005.
Liikenneyhteydet.
Riksvei 63 -tie kulkee Geirangerin läpi.
Lauttayhteydet.
Geirangerista on autolauttayhteydet Hellesyltiin ja Valldalin Sylteen ja niistä vastaa norjalainen kuljetuksiin keskittynyt monialayhtiö Fjord1 Nordvestlandske AS.
Valldal (Sylte) - Geiranger.
M/F Kvernes -lautta kulkee 20.6.– 20.8. päivittäin. Lähdöt ovat Valldalista (Sylte) klo 9.30 ja 14.45 ja Geirangerista klo 12.00 ja 17.15.
Geiranger - Hellesylt.
M/F Bolsøy- ja M/F Veøy -lautat kulkevat 1.6.–2.9. päivittäin. Lähdöt tapahtuvat 1½ tunnin välein klo 8.00–18.30 kummastakin satamasta.
Nähtävyyksiä.
Geiranger lähiympäristöineen tarjoaa monenlaisia nähtävyyksiä.
THK Tver

THK Tver () oli venäläinen jääkiekkoseura Tveristä, Tverin alueelta. Seuran edustusjoukkue pelasi Venäjän toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla vuosina 2005–2017.
Historia.
Tverissä on ollut jääkiekkojoukkue vuodesta 1949 asti. Useilla eri nimillä kulkenut joukkue tunnettiin 1999–2004 THK Tverinä. Rahoitusvaikeuksissa ollut joukkue siirtyi Venäjän sisäministeriön hallintaan huhtikuussa 2004 ja se nimettiin HK MVD:ksi ja siirrettiin myöhemmin muualle Balašihaan.
Vuonna 2005 perustettiin Tveriin uusi THK Tver, joka liittyi kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Kaudeksi 2009–2010 seura nousi Vysšaja Ligaan mutta palasi sitten Pervajaan. Pervaja Ligan lakkauttamisen jälkeen THK Tver liittyi uudelle kolmannelle sarjatasolle Venäjän jääkiekkoliigaan 2011–2012, josta seuraavana vuonna seura nousi VHL:ään.
THK Tver ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja seura lopetti toimintansa kauden 2016–2017 jälkeen.
Hunajamelonit

Hunajamelonit on 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen ohjelmisto koostui aluksi 1960–1970-lukujen käännöskappaleista. Yhtyeen esiintymisasut olivat myös noiden vuosikymmenten tyylisiä diskokimalluksineen. Hunajamelonit osallistui rockin SM-kilpailuihin lokakuussa 1994 sijoittuen neljänneksi. Yhtyeen solisteina toimivat alun perin Satu Mattlar, Terhi Väisänen ja Nina Tapio. Vuonna 1996 yhtyeen jäseninä olivat Satu Mattlar (laulu), Satu Eronen (koskettimet), Satu Taalikainen (rummut), Paula Ojajärvi (basso), Katja Aakkula (laulu), Terhi Väisänen (laulu) ja Hannele Voutilainen (kitara).
Yhtyeen historia.
Ennen rockin SM-kilpailuihin osallistumista 1994 rumpaliksi oli vaihtunut Satu Taalikainen ja kosketinsoittajaksi Satu Eronen. Hanna-Riikka Siitonen oli välillä tuuraamassa laulaja Satu Mattlaria. Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen perustettua Taikapeili-yhtyeen Hunajameloneihin tarvittiin taas uusia jäsenia. Satu palasi yhtyeeseen ja uutena jäsenenä mukaan tuli Katja Aakkula. 
Satu Mattlar alkoi kirjoittaa Hunajameloneille omia kappaleita, ja ensimmäinen single, ”Sankaripoika” /” Kotimies”, ilmestyi Kaos-levymerkillä 1995. Tämän jälkeen yhtye sai radiosoittoa ja alkoi kiertää esiintymässä myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Ensimmäisen albumin, "Hedelmälihaa", julkaisi Kaktus Records vuoden 1996 alussa. Levy sisälsi yhtyeen omaa materiaalia sekä cover-kappaleen ”Aina vaan sexii” (käännös kappaleesta ”I'm So Excited”). "Ei haittaa" -single (säv. Maija Vilkkumaa, san. Maija Vilkkumaa &amp; Paula Herkman) julkaistiin omakustanteena vasta vuonna 2000.
Elokuussa 1997 Hunajamelonit olivat viikon kiertueella Libanonissa esiintymässä suomalaisille rauhanturvaajille.
Satu Taalikaisen lähdettyä yhtyeestä opintojen takia rumpaliksi tuli Johanna Haapiainen. Satu Eronen päätti jäädä lomalle, ja hän kutsui sijaisekseen Maija Vilkkumaan. Myöhemmin Vilkkumaa siirtyi laulajaksi, ja hänen tilalleen koskettimiin tuli Susanna Eronen. Satu Mattlarin jäätyä äitiyslomalle uudeksi laulajaksi tuli Anu Vesterinen. Vuonna 2000 kitaristi Voutilaisen tilalle tuli Reetta Karppinen.
Soolokitaristiksi kiinnitettiin Tuula Mäkiniemi muutamaa vuotta myöhemmin, ja sen jälkeen kokoonpano on pysynyt samana.
Yhtye juhli 25-vuotista taivaltaan Tavastialla 27. lokakuuta 2016.
Dear Agony

Dear Agony on Breaking Benjaminin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännellä sijalla ja myi kultaa.
Albumin esikoissingle ”I Will Not Bow” kuullaan elokuvassa "Surrogates"
Albumin kuva on yhtyeen laulaja-kitaristin Benjamin Burnleyn MRI-kuva päästä. Albumi on kitaristi Aaron Finkin ja basisti Mark Jamesin viimeinen, koska heidät erotettiin yhtyeestä vuonna 2011.
Brandenburg-Preussi

Brandenburg-Preussiksi () kutsutaan Hohenzollernin suvun vaaliruhtinaiden personaaliunionina hallitsemaa ruhtinaskuntaa vuosina 1618–1701. Personaaliunioniin päädyttiin, kun Preussin herttua Albrekt Fredrik kuoli vuonna 1618. Tuolloin Brandenburgin kreivikunnan rajakreivi ja vaaliruhtinas Juhana Sigismund peri Preussin herttuakunnan. Brandenburg-Preussin seuraaja oli Preussin kuningaskunta, joka syntyi vuonna 1701, kun vaaliruhtinas Fredrik III kruunasi itsensä Preussin kuninkaaksi.
Pohjanharmoyökkönen

Pohjanharmoyökkönen ("Xestia borealis") on maayökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.
Koko ja ulkonäkö.
Pohjanharmoyökkönen on vaalea, harmaan ja valkean kirjava keskikokoinen yökköslaji. Etusiipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja hieman kellertävä. Siipien pinta on tummakehnäinen ja tummina erottuvien sisemmän- ja ulomman poikkiviirun väliin jäävä alue on voimakkaasti tummanharmaalla ja ruskehtavalla värillä sävyttynyt. Poikkiviirut ovat voimakkaasti aaltoilevia. Sekä rengastäplä että munuaistäplä ovat vaaleat ja erottuvat hyvin. Takasiivet ovat tasaisen vaaleat, vain aivan siiven reunassa on tumma viiru. Siipiväli on noin 30–40 mm.
Laji muistuttaa ulkonäöltään muutamia muita pohjoisia yökköslajeja.
Levinneisyys.
Pohjanharmoyökköstä tavataan pohjoisella havumetsäalueella Ruotsista ainakin keskiseen Siperiaan asti. Suomessa lajia tavataan ainoastaan vyöhykkeellä, joka ulottuu pohjois-eteläsuunnassa Sallasta Inariin ja lännessä Muonioon. Ruotsissa laji esiintyy muutamissa pohjoisissa maakunnissa. Laji havaittiin Suomessa ensi kertaa 1950-luvulla, mutta useimmat havainnot on tehty vasta 1980-luvulta alkaen.
Elinympäristö.
Pohjanharmoyökkönen vaikuttaa olevan paksusammaleisten kuusikkojen laji. Suomessa Keski-Lapin vanhojen kuusikkojen hakkuut uhkaavat lajin säilymistä.
Lentoaika ja elintavat.
Aikuiset yksilöt lentävät kesäkuun lopulta heinäkuun loppuun noin iltayhdeksän ja aamukahden välisenä aikana. Lämpimällä ilmalla lento tapahtuu lähellä metsänpohjaa, viileällä säällä puiden latvustoissa. Monien muiden samaan sukuun kuuluvien yökkösten tapaan myös pohjanharmoyökkönen esiintyy vuorovuosina siten, että Länsi-Lapissa lento ajoittuu parillisille, Itä-Lapissa parittomille vuosille. Laji talvehtii toukkana kaksi kertaa.
Ravintokasvi.
Toukan luontaista ravintokasvia ei tunneta, mutta kasvatusoloissa se syö ainakin haapaa, kuusen neulasia sekä naavaa. Ruotsissa ravintokasviksi on ilmoitettu mustikka.
Lähteet.
Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 116–118.
A Camp

A Camp on ruotsalaisen The Cardigans -yhtyeen laulajan, Nina Perssonin sooloprojekti. Yhtye perustettiin vuonna 2001, The Cardigansin ollessa tauolla "Gran Turismo" -albumin jälkeen.
A Camp.
A Campin debyyttialbumi, "A Camp", nauhoitettiin alun perin Niclas Friskin kanssa. Myöhemmin mukaan tuli myös Mark Linkous Sparklehorse-yhtyeestä, joka teki levylle vielä muutamia uusia kappaleita. Nina Persson oli ollut jo pitkään Sparklehorsen fani ja sanonut heitä "parhaaksi, mitä on ikinä kuullut". Erään keikan jälkeen Lundissa, Ruotsissa, Persson antoi Linkousille kasetillisen A Campin lauluja. Kun he tapasivat uudelleen, pyysi Persson häntä tuottamaan tulevan albuminsa. Linkous suostui kuunneltuaan joitakin lauluja. Albumilta julkaistiin singleinä "I Can Buy You" ja "Song for the Leftovers". Nämä country-henkiset laulut näyttivät olleen inspiraationa The Cardigansin seuraavalle albumille, "Long Gone Before Daylightille".
Colonia.
Persson ilmoitti seuraavasta A Camp -albumista "Dagens Nyheter" -lehdessä toukokuussa 2007. Vaikutteiksi Persson mainitsi "60-luvun tyttö-popin, 80-luvun punkin ja David Bowien". Toisen albumin, "Colonian" Persson tuotti yhdessä Nathan Larsonin kanssa, mukana oli myös ex-Smashing Pumpkins -kitaristi James Iha, Joan As Policewoman ja Guided by Voices -rumpali Kevin March. Ensimmäinen single "Colonia"-albumilta, "Stronger Than Jesus", julkaistiin Ruotsin iTunesissa 17. marraskuuta 2008. Koko albumi julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2009.
Rusoharmoyökkönen

Rusoharmoyökkönen ("Xestia brunneopicta") on maayökkösiin kuuluva, erittäin huonosti tunnettu yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja on rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.
Koko ja ulkonäkö.
Rusoharmoyökkönen on keskikokoinen yökköslaji, jonka siipiväli on noin 40 mm. Siivet ovat väritykseltään rusehtavan harmaat ja etusiiven keskellä on punaruskeaa väriä. Rengastäplä on muuta siipeä vaaleamman ruskea. Etusiivissä on mustaa kuviointia, joka muodostaa yhdestä kahteen epäselvää, siivensuuntaista juovaa. Siiven kärkiosassa aaltoviiru on tumma ja siiven kärkiosassa on mustia, kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat vaaleat, harmaanruskeat ja niiden väri tummenee ulkoreunaa kohti.
Levinneisyys ja lentoaika.
Rusoharmoyökkönen tunnettiin alun perin vain Keski-Siperiasta, Jenisei-joen alueelta, kunnes yksi yksilö löytyi Suomesta vuonna 1983. Sittemmin lajista on tehty lisää havaintoja, mutta kaikki havainnot ovat pieneltä alueelta Kuusamosta. ja ne on tehty aina parittomina vuosina. Yleisesti ottaen rusoharmoyökkösen levinneisyys tunnetaan huonosti. Laji saattaa olla yleinen Pohjois-Venäjällä, mutta muualta Euroopasta sitä ei, Suomessa tehtyjä havaintoja lukuun ottamatta, tunneta. Myös todellinen levinneisyysalue Suomessa on tuntematon.
Suomessa rusoharmoyökköstä on tavattu heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Elinympäristöä ovat mahdollisesti vanhat, mäntyvaltaiset metsät. Yksilöitä on kuitenkin tavattu myös rämeiltä ja rinnekuusikoista. Lajin uhanalaisuus tunnetaan puutteellisesti.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasvia ei tunneta.
Lähteet.
Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 118–119.
99 frangia

99 frangia ("99 francs") on ranskalaisen elokuvaohjaajan Jan Kounenin 2007 ohjaama elokuva mainosmaailmasta. Se perustuu Frédéric Beigbederin samannimiseen avainromaaniin, joka on ilmestynyt Ville Keynään suomentamana nimellä "24,99 €".
Juoni.
Elokuva on satiiri nykyaikaisesta mainosbisneksestä. Juoni keskittyy enimmäkseen kaupallisten mainosten suunnittelija Octave Parangoon (Dujardin), jolla on helppo, korkeapalkkainen työ ja toimintaköyhä elämä, joka on täynnä huumeita ja monia yhden yön suhteita.
Kuitenkin Octave alkaa kyllästyä työhönsä, ja kun hänen ensimmäinen pitkäaikainen suhteensa työkaveri Sophieen (Giocante) epäonnistuu onnettomasti, hän alkaa sotia mainosbisnestä vastaan.
Mongolien hyökkäykset Palestiinaan

Mongolien hyökkäykset Palestiinaan tapahtuivat ristiretkien loppupuolella sen jälkeen kun mongolit olivat onnistuneet valtaamaan Syyrian. Hyökkäykset tapahtuivat pääasiassa vuosien 1260 ja 1300 välillä. Hyökkäyksistä kaksi oli suurempaa sotaretkeä syvälle Palestiinaan, joiden välissä oli useita pienempiä ryöstöretkiä. Mongolit toteuttivat hyökkäykset suhteellisen pieninä joukkoina, joiden päätarkoituksena oli ryöstää, tappaa ja tuhota. Mongolit eivät osoittaneet aikomusta liittää Palestiinaa osaksi Mongolivaltakuntaa.
Mongolien ensimmäinen sotaretki päättyi Ain Jalutin taisteluun vuonna 1260, jossa mamelukit voittivat mongolit. Viimeinen suuri sotaretki eteni Gazaan saakka, mutta mongoliarmeija perääntyi mamelukkien joukkojen edestä ja mamelukit palauttivat koko Levantin hallintaansa vuoteen 1300 menneessä.
Lieksan vaakuna

Lieksan vaakuna on Lieksan kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa vuodelta 1669 peräisin olevasta vanhan Brahean kaupungin sinetistä. Lieksa sijaitsee lyhytikäiseksi jääneen kaupungin paikalla.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä tyvestä nouseva käsijousella ampuva mies, karvalakki päässä, kirves vyöllä; kaikki hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953.
The Sweet (albumi)

The Sweet on Sweet-yhtyeen vuonna 1978 Isossa-Britanniassa julkaistu kokoelma-albumi. Materiaali koostuu vuosien 1971–1972 väliltä. Levyn kansikuva on kuitenkin samoilta ajoilta kuin albumin julkaisu.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli