tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asko Vuorjoki

Asko Vuorjoki (8. lokakuuta 1937 Helsinki – 11. lokakuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja valtiotieteen maisteri.
Asko Vuorjoki oli valtiotieteen maisteriksi valmistuttuaan "Uusi Suomi" -lehden ulkomaantoimittajana vuodesta 1963 aina lehden lopettamiseen saakka 1991. Tämän jälkeen hän oli "Iltalehdessä" ympäristötoimittajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Vuorjoki oli "Uuden Suomen" Bonnin kirjeenvaihtajana 1965–1969. Hän sai aivoinfarktin kesällä 2012 ja oli sitten viimeiset vuotensa sairaalassa halvautuneena ja miltei puhekyvyttömänä.
Vuorjoki toimi aktiivisesti vapaamuurarijärjestössä viiden vuosikymmenen ajan. Hän oli myös lintuharrastaja ja valokuvauksen harrastaja.
Kasuariiniot

Kasuariiniot ("Allocasuarina") on kasuariinakasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sen on erottanut australialainen Lawrence Johnson 1980-luvulla kasuariinojen ("Casuarina") suvusta. Kasuariinioihin sisältyy 61 lajia puita ja pensaita, jotka kaikki kasvavat Australiassa.
Bligny-lès-Beaune

Bligny-lès-Beaune on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Beaunen kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa on 900-luvulta peräisin oleva romaaninen Saint-Baldoux’n kirkko. Kirkko on rakennettu samalla paikalla olleen pakanallisen temppelin tilalle.
Nella Larsen

Nella Larsen (13. huhtikuuta 1891 Chicago, Illinois – 30. maaliskuuta 1964 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka vaikutti erityisesti Harlemin renessanssin aikaan.
Larsenin äiti oli tanskalainen ja isä kotoisin Tanskan Länsi-Intiasta. Hän opiskeli vuoden Fisk Universityssä ja myöhemmin Kööpenhaminan yliopistossa 1910–1912. Asetuttuaan New Yorkiin hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli myös kirjastossa.
Larsenin ensimmäinen novelli julkaistiin 1927 ja ensimmäinen romaani "Quicksand" vuonna 1928. Hänen toinen romaaninsa "Passing" ilmestyi 1929. Siitä ilmestyi vuonna 2021 Rebecca Hallin ohjaama samanniminen Netflix-elokuva. Teos ilmestyi suomeksi nimella "Irene ja Clare" vuonna 2025.
Duesme

Duesme on kunta Ranskassa Côte-d’Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Seinen varrella, noin 34 kilometriä Montbardin kaupungista itään.
Kunnan keskustassa oleva Saint-Philippen ja Saint-Jacquesin kirkko on rakennettu vuosina 1686–1705. Se korvasi aiemman kirkon, joka oli rakennettu linnan muurien sisäpuolella, ja joka oli tuhoutunut Ranskan uskonsodissa vuonna 1595. Lähistöllä on vanhan linnoitetun linnan rauniot. Se on alkujaan 1100-luvulla rakennettu linna, josta Burgundin herttuat tekivät yhden linnoituksistaan. Écorcheursit valloittivat linnan vuonna 1363. Ranskan kuningas Henrik IV purki linnan 1600-luvulla, ja lopullisesti se tuhottiin 1700-luvulla.
Lukkikämmekät

Lukkikämmekät ("Brassia") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Suvun lajeja esiintyy lähinnä Keski- ja Etelä-Amerikassa. Lajeihin kuuluu myös huonekasvina käytetty lukkikämmekkä ("Brassia caudata").
Lukkikämmekät kasvavat päällyskasveina. Niillä on suuret, valkoiset tai vaaleat kukat, joissa on kapeat kehälehdet.
Avdijivka

Avdijivka (; ) on Ukrainassa Donetskin alueen Pokrovskin piirin kaupunki, joka sijaitsee kymmenisen kilometriä Donetskista pohjoiseen. Avdijivka sijaitsee strategisesti vain viitisen kilometriä Donetskin lentokentän pohjoispuolella. Kaupungissa on rautatieasema ja kaupungin itäpuolelta kulkee Donetskista pohjoiseen johtava valtatie.
Historia.
Asutus on saanut alkunsa noin 1770 ja nimen Avdiivka se sai ensimmäisen uudisasukkaansa mukaan. Paikka valittiin Mariupolin ja Bah’mutin välisen postireitin varrelta. Kylä siitä tuli 1884; merkittävä kehitys tapahtui rautatien rakentamisen myötä. Paikkakunta toimi piirikeskuksena vuosina 1923–1931 ja 1938–1963. Kaupungin aseman asutus sai 1956. Vuosina 1960–1963 rakennettiin ajanmukainen koksitehdas. Avdijivkan koksitehtaasta kasvoi yksi Euroopan suurimmista, mikä edesauttoi kaupungin kehittymistä. Kaupungissa on ollut myös muuta teollisuutta, esimerkiksi 1900 valmistunut tiilitehdas tuotti parhaimmillaan 3 miljoonaa tiiltä vuodessa.
Toisessa maailmansodassa Avdijivka oli Natsi-Saksan miehittämä lokakuusta 1941 syyskuuhun 1943, jolloin Neuvostoliiton 40. ja 127. jalkaväkidivisioonat vapauttivat kaupungin. Vetäytyessään joukot tuhosivat rautatieaseman ja ryöstivät keramiikkatehtaan.
Venäjän-Ukrainan sota.
Kaupungin hallinnasta on taisteltu osana Venäjän laajamittaisia pyrkimyksiä horjuttaa Ukrainan suvereniteettiä. Tammi-helmikuun 2017 taitteessa seudulla käytiin Avdijivkan taistelu Venäjän tukemien kapinallisten ja maataan puolustaneiden Ukrainan asevoimien välillä.
Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen Ukrainaa vastaan alettua, myös Avdijivkan hallinnasta taisteltiin verisesti ja melkein kaikki asukkaat lähtivät pakolaisiksi. Venäläisjoukkojen taistelutaktiikkaa kuvattiin huonosti koulutettujen sotilaitten "ihmisaallon" käyttämiseksi. Raskaitten tappioitten vuoksi monet venäläiset kapinoivatkin hyökkäyskäskyjä vastaan. Ukrainan armeija vetäytyi kaupungista helmikuussa 2024 välttääkseen mottiin joutumisen.
Väestö.
Vuonna 2001 kaupungin väkiluku oli 37 237. Tuolloin 63,5 prosenttia asukkaista oli ukrainalaisia, 33,7 % venäläisiä, 0,9 % valkovenäläisiä ja 0,6 % kreikkalaisia. Vuonna 2021 Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 31 940 asukasta. Osana vuonna 2014 käynnistynyttä Itä-Ukrainan sotaa seudulla on taisteltu useiden vuosien aikana. Monet rakennukset ja kaupungin rakenteet ovat vaurioituneet pahoin. Kaupungin asukasluvusta on esitetty pienempiäkin arvioita ainakin sotaisempien vaiheiden aikana. Tällöin osa asukkaista voi kuulua Donetskin alueelta lähteneiden satojen tuhansien maan sisäisten evakkojen joukkoon, vaikka olisivatkin kirjoilla kaupungissa.
Kulttuuri.
Riisiin ja maitoon keitetty puuro on Avdijivkan pitäjänruoka, joka sisällytettiin vuonna 2019 kansalliseen aineettomaan kulttuuriperintöön.
Erkki Lehtonen (teollisuusneuvos)

Rauli Erkki Lehtonen (7. marraskuuta 1922 Hattula – 31. heinäkuuta 2004 Oulu) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lehtosen vanhemmat olivat maalarimestari Johannes Lehtonen ja Siiri Nylund ja puoliso vuodesta 1949 terveyssisar Eeva Karoliina Niskasaari. Lehtonen osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, jossa hän haavoittui, jääden pysyvästi sotainvalidiksi. Sotien jälkeen vuonna 1945 Lehtonen tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta ja valmistui sitten sähköinsinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta. Hän työskenteli vuodesta 1948 Kemissä, mutta ryhtyi vielä opiskelemaan Helsingin kauppakorkeakoulussa. 
Kun opinnot kuitenkin keskeytyivät, Lehtonen palasi Kemiin, sähköasennusliike Tekomaan toimitusjohtajaksi. Hän hankki yhtiön kokonaan omistukseensa 1956 ja osti sen sisaryhtiöiksi myöhemmin kaksi muuta yritystä, vuonna 1964 Tornion Sähköasennuksen Torniosta ja vuonna 1979 Tuiran Sähkön Oulusta. Takamaa-yhtiöstä kasvoi Lapin läänin suurin sähköasennusliike. Sille perustettiin myös metalliosasto, josta tuli vuonna 1967 konepajayhtiö Teräspiste. Teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1976 saanut Lehtonen johti konserniyhtiöidensä liiketoimintaa vuoteen 1981 asti. Hän osallistui alansa työmarkkinapolitiikkaan, toimien muun muassa Sähkötyönantajain liiton hallituksessa ja valtuuskunnassa. Liiton hallituksen puheenjohtaja hän oli 1980–1981.
Pino (täsmennyssivu)

Pino voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pino Torinese

Pino Torinese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 8 378 asukasta.
Pino d’Asti

Pino d’Asti () on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Astin maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 211 asukasta.
Vaidas Baumila

Vaidas Baumila (s. 28. toukokuuta 1987 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen laulaja ja näyttelijä. Baumila nousi julkisuuteen sijoituttuaan kolmanneksi liettualaisessa musiikkishow'ssa "Dangusissa". Vuonna 2014 Vaidas sijoittui kolmanneksi Liettuan euroviisukarsinnassa "Eurovizijos Atranka 2014" -laulukilpailussa.
25. helmikuuta 2015 Baumila voitti yhdessä Monika Linkytėn kanssa "Eurovizijos Atranka 2015" -laulukilpailun kappaleella This Time ja valikoitui näin Liettuan edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Duetto kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 21. toukokuuta ja pääsi finaaliin. 23. toukokuuta pidetyssä finaalissa duetto sijoittui 18:nneksi.
Lady Macbeth

Lady Macbeth on naispäähenkilö William Shakespearen tragediassa "Macbeth". 
Näytelmässä Lady Macbeth on skotlantilaisen aatelismiehen, Macbethin puoliso ja hän pakottaa miehensä murhaan, jonka jälkeen hänestä tulee Skotlannin kuningatar. Miehensä muuttuessa murhaavaksi tyranniksi, Lady Macbeth alkaa tuntea syyllisyyttä, joka ajaa hänet hulluksi ja hän päätyy tekemään itsemurhan. Lady Macbeth on yksi Shakespearen tunnetuimmista hahmoista ja häntä ovat näytelleet lukuisat kuuluisat näyttelijät niin valkokankaalla kuin teatterissa.
Ketojärvi

Ketojärvi on ylänköjärvi Enontekiön kuntakeskuksen Hetan kaakkoispuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 207 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Ketojärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 4,2 kilometriä. Järvi muodostuu laajasta selkävedestä sekä kahdesta koilliseen työntyvästä lahdesta, joita erottaa Keinoniemi. Runsas neljännes Ketojärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Järven länsiosa on itäosaa syvempi ja länsirannalla kohoaa Pikku Ketovaara ja Iso Ketovaara, jonka laki on lähes sata metriä järven pintaa korkeammalla. Järven ainoa saari on itärannan läheisyydessä sijaitseva Ketojärvensaari. Sen pinta-ala on noin kahdeksan hehtaaria.
Ketojärveen virtaa Vielmajoki kaakosta ja useita pienempiä laskuojia eri ilmansuunnista. Järven luusua on luoteiskolkan Jokipää, josta alkaa lyhyt ja mutkitteleva Ketojoki, joka virtaa Ounasjokeen. Ounasjoki virtaa Ketojärven länsipuolitse kohti etelää.
Ketojärven vesitilavuus on 22 011 000 kuutiometriä eli noin 22 kuutiohehtometriä.
Ketojärvi (65.626.1.001) kuuluu Ketojoen valuma-alueeseen (65.626), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Ounasjoen Raattaman alue (65.62) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6). Ketojärvi on laajin Ketojoen valuma-alueen 25:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Ylimmäinen Nikinjärvi. Suurella osalla alueen järvistä ei ole virallista nimeä.
Ketojärvi on kuudenneksi laajin Enontekiön yli 3 000 järvestä.
Piossasco

Piossasco () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 18 020 asukasta.
Suistamonjärvi

Suistamonjärvi () on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Ulmosenjoki laskee Jänisjärveen.
Maantietoa.
Suistamonjärvi on 4,6 kilometriä pitkä, 3,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 8,7 neliökilometriä eli 870 hehtaaria. Järvi sijaitsee Jänisjärven lähellä ja järviä erottaa lähes kaksi kilometriä leveä matala kannas. Suomalaisaikana järven ympäristössä eli maatalousvaltaista väestöä Ulmalahden, Suistamon ja Ahvenlammen pienissä kylissä. Järvi on selkeäpiirteisen pyöreä ja etelärannasta Pyhäniemi työntyy järvelle erottaen siitä suuremman itäisen ja pienemmän läntisen osan. Monet merkit vanhoissa kartoissa, kuten harjut ja supat, sekä satelliittivalokuvat rannoista, viittaavat siihen, että järven rannat ovat hiekkapohjaiset. Järvi on niemen kohdalta 750 metriä leveä. Järven ympäristön asutus on kutistunut alle sataan asukkaaseen. Alueen maantiet kiertävät järven sen pohjoispuolelta ja rautatie oikaisee järven eteläpuolelta. Vuonna 1924 valmistunut Matkaselkä–Suojärvi-rautatie viistää aivan järven rantoja ja siirtyy sitten sieltä pois Ahvelammen luokse.
Vesistösuhteita.
Suistamonjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Ulmosenjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Suistamonjärvi sijaitsee Sarkajoen alapuolella ja Ulmosenjoen yläpuolella ja on siten näiden jokien läpivirtausjärvi. Järven valuma-alueen pinta-ala on 245 neliökilometriä , josta suurin osa muodostuu Sarkajoen valuma-alueesta, jonka pinta-ala on 204 neliökilometriä . Suistamonjärven lähialueella on muutama puro tai oja, jotka laskevat järveen. Vanhoihin suomalaiskarttoihin on merkitty pohjoisrantaan laskevina Katajaoja sekä Papinoja, joka alkaa Tuomilammista ja virtaa Suistamon kylän läpi järveen. Vielä järven koillisrantaan laskee Pukkilansuolta alkava kuivatusoja. Itärannan tuntumassa sijaitsee kaksi suolampea, joista ei ole ojia järveen. Myös kaakkoisrannan tuntumassa on pieni laskuojaton lampi, jonka nimi on Sirkkalampi edellisten tapaan. Sen sijaan Liessuon läpi virtaa luonnollinen Liesoja (Лиесоя), jonka latva-alueilla sijaitsee viisi suolampea. Aivan järven lounaisrannassa sijaitsee kaksi lampea, Ryöttilampi ja Valkealampi (Валькеалампи), jotka on yhdistetty toisiinsa väliojalla, ja josta Valkealampi laskee Suistamonjärveen. Lammet erottaa Suistamonjärvestä lyhyt harjujakso, joiden nimet ovat Linnamäki ja Pyhäniemi. Lammista hieman kauempana sijaitsee Ahvenlampi (Ахвенлампи), jonka laskuoja laskee Suistamonjärven läntiseen osaan.
Pasmajärvi (Enontekiö)

Pasmajärvi ("Basmajávri") on soiden ympäröimä matala ylänköjärvi Enontekiön kuntakeskuksen Hetan itäpuolella Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 5,6 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 215 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Pasmajärven pituus etelästä pohjoiseen on noin 4,4 kilometriä. Järvi muodostuu laajasta selkävedestä sekä pohjoisosan Laattulahdesta ja Kovatuslahdesta, joita erottaa Lammasniemi. Kartan mukaan Pasmajärven syvin kohta on kaksi metriä. Järven pohjoisosassa sijaitsee useita saaria (Petsalmensaari, Kovatuslahdensaari), kaakkoisrannan läheisyydessä sijaitsee Ylijoensaari.
Pasmajärveen virtaa Ylijoki idästä ja useita pienempiä laskuojia eri ilmansuunnista. Pasmajärven luoteisrannalta alkaa Pasmajoki, joka virtaa noin kaksi kilometriä länteen sijaitsevan Peltovuoman kylän halki Angelijärveen (298,1 metriä mpy). Virta vie edelleen länteen Käkkälöjokeen, joka laskee Ounasjokeen.
Pasmajärvi (65.678.1.001) kuuluu Pasmajärven alueeseen (65.678), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kemijoen vesistössä (65). Toinen jakovaihe on Käkkälöjoen valuma-alue (65.67) ja ensimmäinen jakovaihe Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6). Pasmajärvi on laajin Pasmajärven alueen 71:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Toiseksi laajin on Sattajärvi. Suurella osalla alueen järvistä ei ole virallista nimeä.
Pasmajärvi on viidenneksi laajin Enontekiön yli 3 000 järvestä. Sitä seuraa Ketojärvi.
Norsunkorva

Norsunkorva ("Coccoloba uvifera") on tatarkasvien heimoon ja norsunkorvien sukuun kuuluva kukkiva kasvilaji, joka kasvaa trooppisen Amerikan ja Karibian rannikoilla.
Hedelmä.
Norsunkorva tuottaa loppukesästä vihreitä hedelmiä, joiden halkaisija on noin 2 cm. Hedelmät kasvavat suurina ryppäinä. Hedelmät kypsyvät vähitellen purppuranvärisiksi. Jokaisessa yksittäisessä hedelmässä on siemen, joka muodostaa suurimman osan hedelmän tilavuudesta.
Viljely ja leviäminen.
Norsunkorva pystyy selviytymään noin 2 °C:n lämpötilassa, mutta se ei kestä pakkasta. Keräämisen jälkeen norsunkorvan siemenet on kylvettävä välittömästi, sillä toisin kuin useimmilla kasveilla, ne eivät kestä varastointia. Norsunkorva kestää hyvin tuulta ja kohtalaisesti varjoa. Hyvän suolankestävyyden vuoksi sitä istutetaan usein vakauttamaan rantojen reunoja. Norsunkorvaa käytetään myös koristepensaana. Norsunkorva on kaksikotinen laji eli hede- ja emikukinnot ovat eri kasviyksilöissä ja ristipölytys on välttämätöntä hedelmän kehittymiselle. Hunajamehiläiset ja muut hyönteiset auttavat pölyttämään näitä kasveja. Hede- ja emikasvit voidaan erottaa kukkien ulkonäöstä, sillä hedekasveilla on yleensä kuolleita kukkavarsia.
Käyttö.
Norsunkorva on suosittu koristekasvi Etelä-Floridan pihoilla. Se stabiloi hiekkadyynejä ja tarjoaa suojaisan elinympäristön pienille eläimille. Hedelmästä saatavaa mehua on käytetty nahan värjäämiseen ja parkitsemiseen. Norsunkorvan puuta voidaan käyttää huonekaluissa, polttopuuna ja puuhiilen valmistuksessa. Norsunkorvan hedelmiä voidaan syödä raakana, keittää hyytelöiksi ja hilloiksi tai fermentoida viiniksi.
Vuontisjärvi (järvi, Käsivarren erämaa)

Vuontisjärvi ("Davit Vutnesjávri") on ylänköjärvi Käsivarren erämaa-alueella Enontekiön kunnassa Lapin maakunnan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Rovaniemeltä on 300 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Maantiede.
Vuontisjärven pituus kaakosta luoteeseen on noin 4,9 kilometriä. Järven leveimmät kohdat ovat joitakin satoja metrejä, järven keskivaiheilla on noin kymmenmetrinen kapeikko. Vuontisjärven rantaviivan pituus on 19 489 metriä. Niemet ovat hyvin kapeita ja järveen kuuluu erinäisiä pääaltaasta lähes erilleen kuroutuineita vesialueita. Vuontisjärven luodoilla ei ole karttanimiä, ei myöskään niemillä eikä lahdilla.
Vuontisjärveen laskee noin kilometrin mittainen vesiuoma etelästä Ylimmäiseltä Vuontisjärveltä (509,0 metriä mpy). Vuontisjärvi kääntyy alavirtaan luoteessa, josta alkaa pohjoiseen Torisenoon virtaava Vuontisjoki.
Vuontisjärvi (67.753.1.001) kuuluu Vuontisjärven valuma-alueeseen (67.753), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Tornionjoen vesistössä (67). Toinen jakovaihe on Torisenon valuma-alue (67.75) ja ensimmäinen jakovaihe Lätäsenon valuma-alue (67.7). Vuontisjärvi on toiseksi laajin Vuontisjärven valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Ylimmäinen Vuontisjärvi. Alueen 21 muuta vakavettä ovat pinta-alaltaan alle viisihehtaarisia ja monet niistä vailla karttanimeä.
Luettelo Yhdysvaltain varapresidenteistä

Tämä on luettelo Yhdysvaltain varapresidenteistä.
Suzanne (elokuva)

Suzanne on kanadalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Sen on ohjannut Robin Spry. Nimiroolin näyttelee Jennifer Dale.
Synopsis.
Suzanne on nuori nainen 1950-luvun Quebecissä. Hän joutuu tekemään valinnan kahden miehen välillä: toinen on turvallinen ja luotettava Georges, toinen puolestaan kovaotteinen Nicky, joka vie Suzannen neitsyyden. Tilanne mutkistuu edelleen, kun Suzanne tulee raskaaksi ja Nicky joutuu vankilaan.
Gassino Torinese

Gassino Torinese () on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 9 385 asukasta.
Jennifer Dale

Jennifer Dale (s. 16. tammikuuta 1956 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Shakespeare-näytelmistä ammattiuransa aloittanut Dale on näytellyt laaja-alaisesti teatterissa, elokuvissa ja televisiossa.
Ura.
Jennifer Dale opiskeli teatteritaiteita Montrealissa 1974–1977. Opintojensa jälkeen hän näytteli lyhyen aikaa Stratfordin festivaaleilla, joiden aiheena on William Shakespearen tuotanto. Dalen näyttämötyössä on korostunut selkeä artikulaatio, tunneresonanssi ja psykologinen syvyys.
Dalen ensimmäinen päärooli valkokankailla oli nimiosa draamassa "Suzanne" (1980). Hänen elokuva- ja televisioroolinsa ovat olleet monipuolisia, kuten ilolinnun ja countrylaulajan osat sarjassa "E.N.G.", lääkärin osa sarjassa "Side Effects" ja pääosat sarjoissa "Once a Thief", "Live Through This" ja "Rumours". Dale on vieraillut muun muassa komediasarjassa "Men With Brooms". Dalen elokuvista mainittakoon "Arviomies", "Cadillac Girls", "Love Come Down" ja "Gravy Train".
Jennifer Dalen sisko on näyttelijä Cynthia Dale.
Willard Ikola

Willard John ”Ike” Ikola (28. heinäkuuta 1932 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 2025) oli amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti Yhdysvaltoja. Kaudella 1950–1951 hän pelasi kolme ottelua IHL:ssä Detroit Auto Clubissa. Hän saavutti hopeaa vuoden 1956 talviolympialaisista. Ikolan torjuntaprosentti turnauksessa oli 93,0. Hän pelasi Yhdysvaltain maajoukkueessa myös vuosina 1957 ja 1958. Ikola osasi suomea, ja vuoden 1958 kisoissa hän opasti Suomen nuorta maalivahtia Juhani Lahtista. Ikola liitettiin vuonna 1990 U.S. Hockey Hall of Famen jäseneksi.
Syksyllä 1958 Ikola luopui urastaan Yhdysvaltain ilmavoimissa ja siirtyi jääkiekkovalmentajaksi. Hän teki pitkän uran jääkiekkovalmentajana ja työskenteli myös New York Islandersin pelaajatarkkailijana. Myös hänen veljensä Roy Ikola oli olympiamaalivahti.
Olli Penttala

Olli Penttala (s. 10. huhtikuuta 1995) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Freestyleseura Moebiusta.
Penttala saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia kumparelaskussa Jyväskylässä 2011 sekä sijoittui parikumpareissa neljänneksi ja kumparelaskussa yhdeksänneksi Chiesa in Valmalencossa 2015. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hän oli parikumpareissa 32:s ja kumparelaskussa 35:s. Almatyn MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui kumparelaskussa kahdeksanneksi ja parikumpareissa 13:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui kumparelaskussa 19:nneksi. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän oli kumparelaskussa 18:s ja parikumpareissa 22:s. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän oli parikumpareissa 27:s ja keskeytti kumparelaskun.
Penttala kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 25:s kumparelaskussa Calgaryssa tammikuussa 2016. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan seitsemäs Deer Valleyn parikumpareissa helmikuussa 2023. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Val St. Comen kumparelaskussa tammikuussa 2025.
Penttala on voittanut Euroopan cupin kilpailun Jyväskylässä parikumpareissa helmikuussa 2020 ja kumparelaskussa helmikuussa 2021. Hän on sijoittunut Euroopan cupin kilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Anthony Richard

Anthony Richard (s. 20. joulukuuta 1996 Trois-Rivières, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Boston Bruinsin organisaatiota. Hän on Nashville Predatorsin neljännen kierroksen varaus . Pelipaikaltaan Richard on vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Richard pelasi junioriurallaan vuodet 2012–2016 QMJHL-joukkue Val-d'Or Foreursissa, jossa voitti liigan mestaruuden kaudella 2013–2014. Pelaamissaan 232 runkosarjaottelussa hän teki tehopisteet 111+127=238. Richard varattiin 100. pelaajana Nashville Predatorsiin. Predators teki Richardin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen marraskuussa 2015. Tämän jälkeen hän pelasi Foreursissa kauden loppuun, jonka jälkeen teki ammattilaisdebyyttinsä edustaessaan Predatorsin AHL-farmiseura Milwaukee Admiralsia kolmessa pudotuspeliottelussa.
Kausi 2016–2017 oli Richardin ensimmäinen kokonainen ammattilaisjoukkueessa. Hän pelasi Admiralsissa 55 runkosarja- sekä kolme pudotuspeliottelua. Lisäksi hänet lainattiin myös ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesiin viideksi otteluksi. Richard pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 1. joulukuuta 2018 Predatorsin 5–2-voittoon päättyneessä ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän pelasi ottelussa 7.22 minuuttia.
Myös kaudella 2019–2020 Richard pelasi yhdessä NHL-ottelussa. Pääosin hän pelasi kuitenkin Admiralsissa, jossa teki 60 ottelussa tehopisteet 14+9=23. Heinäkuussa 2020 Predators ja Richard solmivat yhden vuoden mittaisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Seuraavan kauden Richard pelasi lainalla AHL-joukkue Chicago Wolvesissa. 28 ottelussa hän teki 11 maalia sekä seitsemän syöttöpistettä. Kauden päätteeksi hänen sopimustaan jatkettiin jälleen vuodella.
Helmikuussa 2022 Richard kaupattiin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa hyökkääjä Jimmy Huntingtoniin. Ennen tätä hän oli tehnyt alkukaudella AHL:ssä 31 pelaamassaan ottelussa tehopisteet 7+5=12.
Roy Ikola

Roy Ikola (9. helmikuuta 1927 Eveleth, Minnesota, Yhdysvallat – 10. joulukuuta 2007 Sun City West, Arizona, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edusti urallaan Yhdysvaltoja. Ikola pelasi vuonna 1948 St. Moritzin olympialaisissa Yhdysvaltain Amatööriurheiluliiton AAU:n joukkueessa. Joukkue tosin edusti Yhdysvaltoja virallisesti vain avajaisissa. Toinen joukkue, eli USAHA:n joukkue oli epävirallisesti neljäs. Sijoitusta varjostivat epäilyt siitä, että joukkueessa oli ammattilaispelaajia, mikä ei ollut sallittua. Turnauksen alla pelaajat kiersivät kummassakin joukkueessa. Vuonna 1950 Ikola pelasi maalivahtina Colorado Collegen Tigers-jääkiekkojoukkueessa, kun se voitti National Collegiate Athletic Association NCAA:n yliopistojen jääkiekkomestaruuden.
Yksityiselämä.
Roy Ikola syntyi John ja Sadie Nora Ikolan perheeseen. Hän liittyi laivastoon 18-vuotiaana ja pääsi pelaamaan Coloradon yliopistojoukkueeseen palattuaan takaisin siviiliin vuonna 1947.
Roy Ikolan veli Willard Ikola oli myös menestynyt jääkiekkomaalivahti. He ovat tiettävästi ainoat olympialaisissa maalivahteina pelanneet veljekset.
Jack Rathbone

Jack Rathbone (s. 20. toukokuuta 1999 West Roxbury, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsin organisaatiota. Vancouver Canucks varasi hänet neljännellä kierroksella . Pelipaikaltaan Rathbone on puolustaja.
Ura.
Vancouver Canucks varasi Rathbonen 95. pelaajana. Varauksen jälkeen Rathbone pelasi vuosina 2018-2020 Harvardin yliopiston jääkiekkojoukkueessa ennen kuin solmi heinäkuussa 2020 Canucksin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Rathbone aloitti ammattilaisuransa Canucksin AHL-farmiseura Utica Cometsissa, jossa hän teki kahdeksassa ottelussa yhdeksän tehopistettä. Toukokuussa hän sai kutsun tekemään NHL-debyyttiään ottelussa Edmonton Oilersia vastaan. Jääaikaa Rathbonelle kertyi 12.04 minuuttia. Loppukauden aikana hän pelasi yhteensä kahdeksan NHL-ottelua tehden yhden maalin sekä kaksi syöttöpistettä.
Lokakuussa 2023 Canucks kauppasi Rathbonen ja Karel Plasekin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Ty Gloveriin ja Mark Friedmaniin.
Severi Vierelä

Severi Vierelä (s. 25. lokakuuta 2001) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Ruka Slalomia.
Vierelä sijoittui nuorten MM-kilpailuissa kumparelaskussa viidenneksi ja parikumpareissa seitsemänneksi 2021. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui kumparelaskussa 28:nneksi. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän oli kumparelaskussa kahdeksas ja parikumpareissa kolmastoista.
Vierelä kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 26:s Idre Fjällin kumparelaskussa joulukuussa 2020. Ensimmäisen maailmancupin palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas Bakurianin kumparelaskussa joulukuussa 2024. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Beidahun parikumpareissa helmikuussa 2025. Hän sijoittui kaudella 2024–2025 parikumpareiden cupissa seitsemänneksi, kumparelaskujen kokonaiscupissa kahdeksanneksi ja kumparelaskucupissa yhdeksänneksi.
Vierelä on sijoittunut Euroopan cupin kilpailussa kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Janis Moser

Janis Jérôme Moser (s. 6. kesäkuuta 2000 Biel/Bienne) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Tampa Bay Lightningia. Arizona Coyotes varasi hänet toisella kierroksella . Pelipaikaltaan Moser on puolustaja.
Ura.
Seuraura.
Moser on EHC Bielin kasvatti. Joukkueen junioripolun läpi käytyään hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2017-2018. Hänet valittiin jo 20-vuotiaana joukkueen kapteeniksi kaudelle 2020-2021. 48 runkosarjaottelussa hän teki tehot 9+21=30. Kauden päätteeksi Arizona Coyotes valitsi Moserin toisella kierroksella . Moser teki Coyotesin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen ja siirtyi joukkueeseen heti varausta seuranneeksi kaudeksi.
Moser teki NHL-debyyttinsä 16. joulukuuta 2021 ottelussa New York Rangersia vastaan. Jääaikaa hänelle kertyi 18.56 minuuttia.
Kesäkuussa 2024 Utah Hockey Club kauppasi Moserin, Conor Geekien, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja seitsemännen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Mihail Sergatšoviin.
Heinäkuussa 2024 Moser teki Lightningin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,75 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Moser edusti Sveitsiä useissa nuorten maaotteluissa. Ensimmäiset arvokisat hän pelasi vuoden 2018 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Kuudessa pelaamassaan ottelussa Moser jäi pisteittä.
Vuonna 2019 Moser edusti Sveitsiä sekä alle 20-vuotiaiden että aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2020 Moser pelasi viimeisen kerran nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Turnauksen viidessä ottelussa hänelle kertyi neljä syöttöpistettä.
Vuonna 2021 Moser edusti toisen kerran aikuisten maajoukkuetta arvokisoissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän teki turnauksen seitsemässä pelaamassaan ottelussa kaksi syöttöpistettä.
The Cuphead Show

The Cuphead Show on vuonna 2022 alkanut animaatiosarja. Sarja perustuu vuoden 2017 videopeliin "Cuphead". Sarjan ensimmäinen kausi ilmestyi 18. helmikuuta 2022. Toinen kausi ilmestyi 19. elokuuta 2022. Kolmas kausi ilmestyi 18. marraskuuta 2022.
Juoni.
The Cuphead Show sijoittuu 1930-luvun Inkwell Islesiin, jossa Cuphead ja Mugman, antropomorfiset kuppiveljekset seikkailevat. He asuvat isoisänsä Isopannun kanssa teekannun muotoisessa mökissä. Veljesten seikkailut keskittyvät usein heidän ympärilleen yrittäessään löytää tiensä ulos erilaisista ongelmista, tapaamalla toisinaan videopelistä peräisin olevia hahmoja ja olemaan vuorovaikutuksessa heidän kanssaan. Vaikka sarja on pääosin episodinen, yksi toistuva juoni on se että Piru jahtaa Cupheadin sielua, koska hän uskoo sen olevan oikeutetusti hänen sen jälkeen, kun Cuphead hävisi sielunsa tivolipelissä nimeltä "Sielupallo".
Pilvimassimarja

Pilvimassimarja ("Apodytes dimidiata") on massimarjojen ("Apodytes") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta pensas tai puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi, mutta jää tavallisesti matalammaksi.
Pilvimassimarja kasvaa metsissä sekä pensastomailla trooppisessa ja subtrooppisessa Afrikassa sekä kaakkoisessa Aasiassa Intiasta ja Etelä-Kiinasta Myanmariin, Malesiaan ja edelleen Filippiineille ulottuvalla alueella. Eteläisessä Kiinassa lajia tavataan 500–1900 metrin korkeudella merenpinnasta. Afrikassa lajia tavataan laajalti pensastomailla, vuoristoniityillä sekä leimupuiden ja mnondopuiden muodostamien metsien reunoilla.
Pilvimassimarjaa kaadetaan usein luonnosta siitä saatavan hyvälaatuisen puutavaran vuoksi. Lajin puuaines on valkeaa sekä kestävää ja sitä käytetään muun muassa kärryjen pyöriin sekä talojen ylelliseen sisärakentamiseen.
Lords of Chaos (elokuva)

Lords of Chaos on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu kauhudraamaelokuva, jonka on ohjannut Jonas Åkerlund. Se perustuu vuoden 1998 samannimiseen kirjaan, ja kertoo black metalin toisesta aallosta Mayhem-yhtyeen jäsenen, Euronymouksen, näkökulmasta. Elokuvan pääosia esittävät Rory Culkin, Emory Cohen, Jack Kilmer ja Sky Ferreira.
"Lords of Chaos" sai maailmanensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 23. tammikuuta 2018. Se sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, mutta ristiriitaisen vastaanoton yleisöltä ja metalliyhteisöltä.
Music for Psychedelic Therapy

Music for Psychedelic Therapy on englantilaisen elektronista musiikkia tuottavan muusikko Jon Hopkinsin kuudes studioalbumi, jonka julkaisi Domino Records 12. marraskuuta 2021.
Ei tietä kotiin

Ei tietä kotiin on Markku Heikkisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva on henkilödokumentti Kongon demokraattisesta tasavallasta Suomeen pakolaisena tulleesta "Charles Nyakarashista". Charles matkustaa Suomesta Ruandaan, haaveenaan perustaa koulu Kongon Masisiin. Samalla hän kirjoittaa lapselleen "Nadinelle" kirjettä, jossa kertoo perheensä historiasta sekä pakolaisuudestaan.
G. J. Ramstedtin maailma

G. J. Ramstedtin maailma on Niklas Kullströmin ja Martti Kaartisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva on henkilödokumentti suomalaisesta tutkimusmatkailijasta, kielitieteilijästä ja diplomaatista G. J. Ramstedtista.
Joiun voima

Joiun voima on Paul-Anders Simman ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva käsittelee saamelaisten kulttuuria sekä Saanatunturin alueelle kaavailtua kansallispuistoa. Elokuvassa saamelaiskulttuuria tuodaan esille myös joikutaiteilija Ingá-Máret Gaup-Juuson taiteen kautta.
Amastris

Amastris () tai Amestris () voi viitata seuraaviin:
Farbelos

Farbelos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Farbeloksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä vuonna 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Farbelios" ().
Fegontioi

Fegontioi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Fegontioin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 451/450–433/432 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Fegetios" (), "Fegentios" () ja "Fegontios" (). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan se on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä.
Kampsa

Kampsa (, ) eli Kapsa (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Krusiksessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Kampsan mainitsevat Herodotos ja Stefanos Byzantionlainen. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se saattoi lyödä omaa hopearahaa jo arkaaisen kauden lopulla joskus ennen vuotta 480 eaa., mikäli tulkitaan, että seudulta peräisin olevat rahat, joissa esiintyvät kirjaimet , ovat sen lyömiä.
Joskus Kampsa on tulkittu nimen perusteella samaksi kaupungiksi kuin Skapsaioi, joka esiintyy Deloksen meriliiton verotusluetteloissa.
Kithas

Kithas (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Néa Propontídan kunnan alueelle lähelle nykyistä Lákkoman kylää.
Kithaksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on saattanut olla alkuperältään bottiaialaisten kaupunki. Kithas on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433 ja 425/424 eaa.
Joskus Kithas on tulkittu nimen perusteella samaksi kaupungiksi kuin Skithai, joka tunnetaan vielä huonommin, mutta jolta on säilynyt rahoja.
Kombreia

Kombreia (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Krusiksessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Kombreian historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen mainitsee vain Herodotos, joka sanoo kaupungin luovuttaneen joukkoja Kserkseelle persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa. Sen lisäksi kaupungin kansalaisesta käytetty etnonyymi "Kombreatēs" () tunnetaan eräästä piirtokirjoituksesta.
Kromna

Kromna (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Paflagoniassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen Bartınin maakunnan Hisarköyn kylän tienoilla.
Maantiede.
Kromnan kaupunki sijaitsi Vähän-Aasian pohjoisrannikolla Pontoksen eli Mustanmeren etelärannalla. Siitä noin 60 stadioninmittaa länteen sijaitsi Erythinoi, ja jonkin verran kauempana samassa suunnassa myöhemmin perustettu Amastris. Kromnasta 90 stadionia itään sijaitsi Kytoros. Kromnan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia.
Kromna oli miletoslaisten perustama kaupunki. Varhaisin maininta siitä on Homeroksen "Iliaassa". Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Krōmnitēs" (), "Krōmnaīos" () ja "Krōmnaieus" ().
Kromna löi omaa hopea- ja pronssirahaa klassisen kauden jälkimmäiseltä puoliskolta 300-luvulta eaa. lähtien. Herakleian tyranni Amastris yhdisti Kromnan "synoikismoksessa" uudeksi Amastriin kaupungiksi hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 300–290 eaa. yhdessä läheisten Kytoroksen, Sesamoksen ja Tieionin eli Tioksen kaupunkien kanssa.
Lete

Lete ( tai , "Lētē") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Mygdoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi nykyisen Oraiókastron kunnan alueella lähellä nykyistä Dervéniä.
Maantiede.
Lete sijaitsi noin 11 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Thessalonikista. Se oli rakennettu lähelle solaa, joka oli ainoa luonnollinen kulkutie Thermainlahden pohjukan tasangoilta Bolbe-järven alueelle. Samasta solasta nykyinen paikka on saanut nimen Dervéni, mikä on peräisin turkin kielen solaa tarkoittavasta sanasta.
Historia.
Lete sai Stefanos Byzantionlaisen mukaan nimensä siellä olleesta Letolle omistetusta temppelistä. Kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. Lete löi omaa babylonialaisen standardin mukaista hopearahaa arkaaisen kauden lopulla noin vuosina 530–480 eaa. Makedonian valtakunnan osaksi kaupunki on tullut aikaisintaan klassisen kauden alussa vuoden 480 eaa. jälkeen. Klassisen kauden lopulla leteläisiä tiedetään olleen Aleksanteri Suuren ratsuväessä.
Lete on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen ja klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Tärkein tähän viittaava seikka on rahan lyöminen. Erään noin vuodelle 119 eaa. ajoitetun piirtokirjoituksen mukaan kaupungilla oli tuohon aikaan oma neuvosto ja kansankokous.
Kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi seudun paikallisesta ei-kreikkalaisesta väestöstä eli barbaareista. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Lētaīos" ().
Rakennukset ja löydökset.
Leten paikalta on tehty raunio- ja muita löytöjä. Edellä mainittu politiikkaa käsittelevä piirtokirjoitus mainitsee Leten nimen, mikä on mahdollistanut kaupungin paikallistamisen. Eräs löytö ovat Demeterille ja Korelle omistetun temppelin rauniot, joista on löydetty reliefejä ja piirtokirjoituksia.
Muutoin merkittävimmät löydöt kaupungin paikalta ovat hautoja. Löydettyjä hautausmaita on kaksi; toisen löydöt ajoittuvat 300-luvulle eaa. ja toisen 300–200-luvuille eaa. 15. tammikuuta 1962 löydettiin kuusi koskematonta hautaa, joista löytyi paljon pronssi- ja hopeaesineitä, keraamisia, lasisia ja alabasterisia astioita sekä aseita, koruja, rahoja ja muita esineitä. Tunnetuimpia löytöjä ovat niin kutsuttu Dervénin krateeri, pronssinen krateeri, jonka koristelu liittyy Dionysoksen kulttiin, sekä hautaroviosta löydetty niin kutsuttu Dervénin papyrus, jonka teksti käsittelee orfilaista theogoniaa. Se on ainoa Kreikasta löydetty papyrus ja voi olla myös yksi vanhimmista tunnetuista, sillä se ajoitetaan 300-luvun eaa. puoliväliin.
Dervénistä tehdyt löydöt ovat esillä Thessalonikin arkeologisessa museossa.
Lipaksos

Lipaksos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Krusiksessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Lipaksoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen mainitsevat vain Herodotos sekä Hekataios, jota Stefanos Byzantionlainen lainaa. Herodotos sanoo kaupungin luovuttaneen joukkoja Kserkseelle persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa.
Milkoros

Milkoros (; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se saattoi sijaita Khalkidiken alueella, joka ei antiikin aikana kattanut koko niemimaata, mutta sen tarkempaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Milkoroksen historiasta ei tiedetä paljoakaan. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 435/434–433/432 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Milkorios" () ja "Miltorios" ().
Osbaioi

Osbaioi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla. Sitä on yritetty sijoittaa sekä niemimaan luoteis- että kaaksoisosaan.
Myöskään Osbaioin historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Osbaios" (). Kaupungin nimi ei esiinny sellaisenaan missään antiikin aikaisessa lähteessä, vaan se on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä, joka tunnetaan piirtokirjoituslähteistä.
Othoros

Othoros (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Othoroksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 448/447–434/433 eaa. sekä vielä vuonna 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Othorios" ().
Polikhnitai (Khalkidike)

Polikhnitai () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se vaikuttaa sijainneen lähellä Stolosta, ja se on sijoitettu alustavasti nykyisen Polýgyroksen kunnan Smíxin kylän tienoille.
Myöskään Polikhnitain historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453 ja 453/452 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Polikhnitēs" (). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan se on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä.
Posideion (Khalkidike)

Posideion () tai Poseideion () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Kaupunkia on yritetty nimen perusteella sijoittaa kahdelle niemelle nykyisellä Chalkidikílla. Ensimmäinen paikka on Mendestä länteen sijainnut nykyinen Poseídin niemi, jolla sijaitsi Poseidonin pyhäkkö. Toinen on niemi, joka sijaitsi 20 kilometriä pohjoiseen Akanthoksesta lähellä Stageiraa.
Myöskään Posideionin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu siihen, että kaupungin nimi esiintyy Deloksen meriliiton verotusluetteloissa vuonna 422/421 eaa., joten se on saattanut kuulua tuolloin Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin ateenalaiset ovat vaatineet siltä tästä veroa.
Matti Pikkarainen

Matti Abrahaminpoika Pikkarainen (24. maaliskuuta 1760 Oulujoki – 26. kesäkuuta 1811) oli suomalainen talollinen, maakäräjäkunnan lautamies, valtiopäivämies ja Suomen lähetyskunnan jäsen.
Työura ja perhe.
Pikkarainen oli varakas talonpoika ja lautamies, joka oli talonpoikaissäädyn edustajana vuoden 1800 Norrköpingin valtiopäivillä. Hänet valittiin Oulun läänin talonpoikien edustajana myös Pietarissa Suomen sodan aikana vuonna 1808 vierailleeseen Suomen lähetyskuntaan, tosin muiden Oulun läänin edustajien tavoin hän saapui Pietariin vasta 5. tammikuuta 1809, jolloin lähetyskunnan työ oli käytännössä jo päättynyt.
Pikkarainen oli tunnettu taitavana koskenlaskijana. Kirjailija Sara Wacklin kertoo teoksessaan "Sata muistelmaa Pohjanmaalta" Pikkaraisen laskeneen vuoden 1800 valtiopäivien aikaan Norrköpingissä Motalanvirran kosken rakentamassaan veneessä Ruotsin kuninkaallisen perheen ja suuren yleisön edessä. Wacklinin mukaan kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea todistivat Pikkaraisen koskenlaskutaitoja myös vieraillessaan Oulussa kesällä 1802.
Pikkaraisen vanhemmat: olivat Aapo Heikinpoika Pikkarainen ja Riitta Juhon tytär Pikkarainen (Isteri). Hänen puolisonsa oli Elisabeth Pikkarainen os. Tuohino (1744–1808). Heillä oli tytär Liisa Matitytär Toppinen (1788–1870).
Gontougon alue

Gontougon alue () on Zanzanin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon koillisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bondoukou. Alueen pinta-ala on 16 770 neliökilometriä. Asukkaita on 667 200 henkeä (vuonna 2014, väestönlaskenta).
Gontougon alue rajoittuu pohjoisessa Bounkanin, luoteessa Hambolin, lounaassa Iffoun ja etelässä Indénié-Djuablinin alueisiin sekä idässä Ghanaan. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa, jonka yläpuolella kohoavat Zanzanvuoret. Hyötykaivannaisia ovat mangaani, kulta ja bauksiitti.
Alue kuuluu Sahelin ilmastovyöhykkeeseen. Sadekausi kestää toukokuusta heinäkuuhun. Joulu-tammikuussa puhaltaa harmattan-tuuli. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on puu- ja pensassavannia sekä galleriametsiä.
Vuonna 2011 perustettu alue käsittää Bondoukoun, Koun-Faon, Sandeguén, Tandan ja Transuan departementit. Kuntia on seitsemän: Assuefry, Bondoukou, Kouassi-Datékro, Koun-Fao, Sandégué, Tanda ja Transua.
Asukkaat ovat etupäässä kulangoja ja abroneja sekä pienempiä paikallisia kansoja. Lisäksi on anjeja, lobeja, senufoja, ja mandinkoja.
Alueen pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat keittobanaani, jamssit, maissi, riisi, maniokki, vihannekset ja sitrushedelmät. Myytäväksi tuotetaan erityisesti cashew-pähkinöitä sekä etelässä jonkin verran kaakaota ja kahvia. Bondoukou on tärkeä liikenteen ja kaupankäynnin keskus. Teollisuutta ei ole juuri lainkaan.
Nähtävyyksiä ovat Comoén kansallispuisto, Bondoukoun historiallinen kaupunki moskeijoineen, Motiamon savenvalajat, Sokon pyhät apinat ja Sapian monnit. Alueen kansoilla on rikas juhla-, tanssi- ja musiikkiperintö.
Ripsukämmekät

Ripsukämmekät ("Habenaria") on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Ripsukämmekät kasvavat maassa. Niillä on mehevä varsi, jonka tyvelle lehdet asettuvat ruusukkeeksi. Kukinto on valkoinen, vihertävä tai kellertävä ja joillakin lajeilla tuoksuva.