tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hendersoninkerttunen

Hendersoninkerttunen ("Acrocephalus taiti") on Hendersoninsaaren kotoperäinen varpuslintu. Sitä tavataan ainoastaan edellä mainitulla saarella, joka on yksi Pitcairnsaarista Etelä-Polynesiassa. William Robert Ogilvie-Grant kuvaili lajin holotyypin 1913.
Onni Vainio

Onni Valdemar Vainio (13. maaliskuuta 1916 – 16. heinäkuuta 1978) oli suomalainen pesäpalloilija.
Yhteiskuntatieteiden maisteri ja pankinjohtaja Onni Vainio pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1936–1943 ja 1945–1948 ulkopelipaikkanaan 2-vahti. Suomen mestaruuden Vainio saavutti v. 1938 ja pelasi urallaan neljä Itä-Länsi-ottelua. Vainio pelasi aiemmin TUL:n seurassa Helsingin Kullervossa, jolta ajalta hänellä on myös .
Peter Swärdh

Peter Swärdh (s. 27. helmikuuta 1965) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura.
Swärdh pelasi koko uransa ajan IFK Hässleholmissa puolustajana. Hän lopetti uransa 27-vuotiaana vuonna 1992 ja kerkesi juuri olla mukana nousujuhlissa ykkösdivisioonaan kaudella 1991. 
Pelaajauransa jälkeen Swärdh jatkoi IFK Hässleholmissa apulaisvalmentajana Anders Linderothin apuvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki 1999 Högaborgs BK:ssa, josta siirtyi myöhemmin samana vuonna Helsingborgs IF:n organisaatioon B-joukkueen valmentajaksi. Hän nousi seuran edustusmiehistön päävalmentajaksi elokuun lopulla 2002 Sören Cratzin potkujen jälkeen. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Allsvenskanissa neljänneksi ja sai jatkaa tehtävissään. Seuraavilla kausilla Helsingborg ei kuitenkaan onnistunut nousemaan kärkisijoille ollen huonoimmillaan 10:s kaudella 2004. Lopulta hän sai potkut tehtävistään toukokuussa 2006. 
Helsingborgista saatujen potkujen jälkeen Swärdh jatkoi uraansa Åtvidabergs FF:n päävalmentajana joulukuussa 2006. Hän luotsasi seuraa kaksi kautta Superettanissa sijoittuen molemmilla kausilla joukkueineen kuudenneksi.
Lokakuussa 2008 Swärdh jätti ÅFF:n ja siirtyi Mjällby AIF:n peräsimeen. Debyyttikausi Mjällbyssä päättyi komeasti Superettanin voittoon kahdeksan pisteen erolla Swärdhin entiseen seuraan Åtvidabergiin. Nousu Allsvenskaniin ratkesi neljä kierrosta ennen sarjan loppua. Swärdhin johdolla Mjällby vakiinnutti paikkansa Allsvenskanissa sijoittuen heti kaudella 2010 komeasti kuudenneksi. Seuraavilla kausilla seuran sijoitus painui ja kausi 2012 päättyi lopulta alle odotusten vasta sijalle 12. Kauden jälkeen Swärdh jätti seuran ja palasi kolmivuotisella sopimuksella Åtvidabergs FF:n päävalmentajaksi. 
Swärdhin johdolla ÅFF pelasi varmasti itsensä Allsvenskanin keskikastiin ja sijoittui kausina 2013–2014 liigassa kahdeksanneksi. Kauden 2014 jälkeen Swärdh jätti ÅFF:n ja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kalmar FF:n kanssa. Swärdhin debyyttikausi oli vaikea ja Kalmar sijoittui Allsvenskanissa vasta sijalle 13, mikä oli huonoin sijoitus sitten kauden 2002, jolloin Kalmar putosi Allsvenskanista. Kaudella 2016 joukkue paransi peliään ja oli kauden päätteeksi kuudes. Kaudella 2017 Kalmar vajosi jälleen putoamiskamppailuun ja kesäkuun puolivälissä 2017 Swärdh sai potkut seurasta.
Tammikuussa 2019 Swärdh palasi valmennustehtäviin Superettan-seura Trelleborgs FF:n päävalmentajana. Swärdh sai potkut seurasta lokakuussa 2019, vain kaksi kierrosta ennen Superettan-kauden päättymistä. Joukkueen sarjapaikka oli edelleen tuossa vaiheessa varmistumatta.
Ensio Vuorinen

Paavo Ensio Vuorinen (20. marraskuuta 1913 Helsinki – 22. kesäkuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen pesäpalloilija.
Ensio "Janne" Vuorinen pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1937–1943 ja 1945–1948. Ulkopelissä Vuorinen pelasi lukkarina ja voitti yhden Suomen mestaruuden vuonna 1938 ja pelasi yhdessä Itä-Länsi-ottelussa. Vuorinen kuului HPL:n johtokuntaan 1948. Vuorisen aiempia joukkueita olivat Helsingin Kisa-Toverit, jossa , ja Pallo-Toverit. Vuorinen siirtyi vuonna 1949 Vaasan Mailaan.
Vuorinen opiskeli 1930-luvulla Suomen teknillisen korkeakoulun maanmittausosastolla ja pelasi pesäpalloa menestyksellisesti jo koululaisena Kallion yhteiskoulun ja teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston joukkueessa. Hänellä oli useita akateemisia mestaruuksia pesäpallossa ja jääkiekossa. Vuorinen eteni sodan aikana sotilasarvoltaan luutnantiksi (1942) ja myöhemmin reservin yliluutnantiksi (1967). Hän voitti pesäpallossa armeijan mestaruuden vuosina 1934 ja 1935. Vuorinen pelasi menestyksellisesti myöhemmällä iällä bridgeä Vasa Bridgeklubbissa.
Vuorinen oli ammatiltaan Vaasan kaupungin topografi ja hänen puolisonsa oli ekonomi Ilma Tuulikki Vuorinen (o.s. Lähdesniemi).
Gustaf Hartala

Gustaf Hartala vuoteen 1935 Hedberg (3. huhtikuuta 1913 Viipuri – 11. tammikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija ja sotilas, joka haavoittui vakavasti talvisodassa.
Gösta Hartala valmistui ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta keväällä 1934. Sen jälkeen hän käytyään asevelvollisuuden siirtyi Kadettikouluun, josta hän valmistui 1938. Sen jälkeen hän palveli nuorempana upseerina Suomen valkoisessa kaartissa. Talvisodassa hän oli komppanianpäällikkönä Karjalankannaksella, jossa hän haavoittui vakavasti menettäen molemmat jalkansa. Jatkosodassa hän palveli Päämajassa. Ansioistaan sodissa Hartalalle myönnettiin Vapaudenristin 4. ja 3. luokka
Sotien jälkeen hän siirtyi armeijasta kapteenin arvoisena siviiliin ja opiskeli Kauppakorkeakoulussa valmistuen ekonomiksi vuonna 1948. Sen jälkeen hän siirtyi Sotevan palvelukseen, missä hän toimi toimistopäällikkönä apulaisena kuolemaansa asti.
"Gösta" tai "Juta" Hartala pelasi HPL:n edustusjoukkueessa vuosina 1938–1939 edustettuaan sitä ennen Viipurin Pallonlyöjiä 1928–1937. Hartala voitti kaksi Suomen mestaruutta 1928 (VPL) ja 1938 (HPL). Hartala on kaikkien aikojen nuorin pesäpallon miesten Suomen mestaruuden voittanut pelaaja. Hän oli vasta 15-vuotias, kun
voitti Viipurin Pallonlyöjien paidassa Suomen mestaruuden. Hartala pelasi takakentällä. Hartala pelasi kolme Itä-Länsi-ottelua VPL:n riveissä ja muun Suomen joukkueessa 1932 Lahden Mailaveikkoja vastaan.
Moez Ben Cherifia

Moez Ben Cherifia (, s. 24. kesäkuuta 1991 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.
Ura.
Ben Cherifia aloitti uransa Espérancen junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 2009-2010, edustusjoukkueen kärsittyä maalivahtiongelmista. Ben Cherifia pelasi ensimmäisen ottelunsa US Monastiria vastaan 3. maaliskuuta 2010. Ottelu päättyi Esperancen 2-0 voittoon. Kaudella 2010–2011 Ben Cherifia nousi joukkueensa ykkösvahdiksi pelattuaan kauden aikana 19 sarjaottelua. Joukkue juhli myös kauden päätteeksi triplamestaruutta, kun se voitti Tunisian mestaruuden lisäksi Tunisian cupin, sekä Afrikan Mestarien liigan. Myös seuraava kausi 2011–2012 oli Ben Cherifian kannalta menestys, sillä hän voittamassa uransa kolmatta Tunisian mestaruutta. Lisäksi Espérance eteni toisen kerran peräkkäin Afrikan Mestarien liigan loppuottelun, jossa se tällä kertaa hävisi Al-Ahlille maalein 3–2. Kauden päätteeksi Kawarji.com internetsivuston lukijat äänestivät Ben Cherifia kauden 2011–2012 Tunisian parhaaksi maalivahdiksi.
Maajoukkue.
Ben Cherifia aloitti maajoukkueuransa Tunisian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2010. Ben Cherifia valittiin myöhemmin vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuihin, jossa Tunisia selvisi puolivälieriin saakka.
Ben Cherifia pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Perua vastaan 29. helmikuuta 2012, tultuaan vaihdosta kentälle.
Ben Cherifia toimi maansa ykkösvahtina vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa hän pelasi kaikissa kolmessa ottelussa, kun Tunisia jäi kisojen alkulohkoon.
Roberta Williams

Roberta Williams (s. 16. helmikuuta 1953) on yhdysvaltalainen pelisuunnittelija ja kirjailija. Hän on tehnyt uranuurtajana työtä graafisissa seikkailupeleissä, kuten "King’s Questissä". Hän on toinen seikkailupeleihin erikoistuneen pelitalon Sierra Entertainmentin perustajista. 
Hän asuu Seattlessa ja Meksikossa aviopuolisonsa Ken Williamsin ja kahden lapsensa kanssa.
Ura.
1980- ja 1990-luvuilla Roberta ja hänen aviopuolisonsa Ken Williams olivat johtavia graafisten seikkailupelien alan hahmoja perustettuaan yhdessä tietokonepelejä suunnittelevan ja julkaisevan yhtiön Sierra On-Line Systemsin (joka myöhemmin uudelleennimettiin Sierra On-Lineksi). Roberta Williams käsikirjoitti ja suunnitteli useita Sierran suosituimpia pelejä kuten "King’s Quest" -pelisarjan, "The Colonel’s Bequest-" ja "Phantasmagoria"-pelit. Vaikka yhtiö myytiin Vivendille vuonna 1996, Williamsin työt jatkuivat vielä vuoden myynnin jälkeenkin.
Ensimmäinen Williamsin käsikirjoittama peli "Mystery House" julkaistiin vuonna Apple II:lle.
Roberta poseerasi yhtiönsä julkaisemassa pelissä, "Softporn Adventure by Chuck Benton", ja myöhemmin kahden lapsensa kanssa pelin "Mixed-Up Mother Goosen" kansikuvassa. Roberta esiintyy myös animoituna hahmona pelissä "Leisure Suit Larry 3". Sierran myynnin (ja lopulta sulkemisen) jälkeen Roberta Williams on pysynyt poissa julkisuudesta ja antaa harvoin haastatteluja menneisyydestään yhtiössä. Vuonna 2006 haastattelussa Williams sanoi pelisuunnittelijan uransa olevan menneisyyttä ja haluavansa kirjoittaa historiallisen romaanin.
Vuonna 2020 Williamsit päättivät palata pelisuunnittelijoiksi ja perustivat Cygnus Entertainment -nimisen peliyhtiön. Yhtiön ensimmäinen peli "Colossal Cave" on uudelleentulkinta vuonna 1975 julkaistusta tekstiseikkailusta Colossal Cave Adventure.
Jon Edward Ahlquist

Jon Edward Ahlquist (27. huhtikuuta 1944 – 7. toukokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja molekyylibiologi. Hän erikoistui molekyylien fylogeniaan eli polveutumishistoriaan.
Ahlquist työskenteli yhdessä Charles Sibleyn kanssa Yalen yliopistossa, josta molemmat lähtivät 1987. Vuonna 1988 Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia palkitsi heidät "Daniel Giraud Elliot" -mitalilla. Tammikuussa 1991 Sibley ja Ahlquist julkaisivat teoksen "Phylogeny and Classification of Birds", missä he esittelivät uuden lintujen polveutumishistorian, joka tunnetaan Sibley-Ahlquist-taksonomiana. Teoksen julkaisuaikaan Ahlquist toimi Ohion yliopiston apulaisprofessorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1999.
Salatsi

Salatsi (latviaksi "Salacgrīva") on kaupunki Vidzemen historiallisella alueella Latvian pohjoisosassa. Kaupungissa on satama Salatsijoen suulla. Kaupunki on 104 kilometrin päässä Riiasta ja 10 kilometrin päässä Viron rajasta. Asukkaita Salatsissa oli vuoden 2010 alussa 3 386.
Historia.
Kaupungin paikalla sijaitsi aikoinaan liiviläisten asutuskeskus. Nykyinen kaupunki syntyi Albert von Buxhövdenin perustamana 1226. Kaupunki oli melko pieni aina 1870-luvulle saakka, jolloin satama toi työläisiä kalastuksen pariin. Salatsi oli tiettävästi viimeinen alue Liivinmaalla, jossa puhuttiin liivin kieltä. 1900-luvulla kalastuselinkeino siirtyi paljolti pohjoiseen Ainažin kaupunkiin. Salatsi sai kaupungin oikeudet vuonna 1928 ja vuonna 1935 siellä asui vähän alle 1 000 asukasta. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian 1945 kalastusteollisuus siirtyi jälleen Salatsiin ja satama rakennettiin kokonaan uudestaan.
Kulttuuri.
Kaupungissa järjestetään Baltian suurin musiikki- ja taidefestivaali Positivus Festival. Festivaali järjestettiin vuonna 2013 seitsemättä kertaa.
Kaupungin tunnukset.
Salatsin kaupungilla on käytössään lippu ja vaakuna. Vaakuna otettiin käyttöön kaupungin saadessa kaupungin oikeudet vuonna 1928. Vaakunassa on kuvattu musta ankkuri jokea kuvaavan hopeisen alueen päällä. Taustaväri on punainen. Kaupungin lippu otettiin käyttöön vuonna 1997 ja siinä on kuvattu kaupungin vaakuna.
Maarukanmetsä

Maarukanmetsä on metsä- ja asuinalue Vantaalla Mikkolan kaupunginosan eteläosassa. Alue on esimerkki 2000-luvun lisärakentamista. Asuinalueella on kolmi- tai kuusikerroksisisia kerrostaloja rakennusten välisine viherkaistaleineen ja leikkipaikkoineen. Lisäksi alueella on kaksikerroksisia rivitaloja ja Maarukan päiväkoti (Uranuksentie 3).
Asuinalueen eteläpuolella on puutarhapalstoja sekä sähkönsiirtolinjojen eteläpuolella Sipoon Myyraksen (Myras) asuinalue Keravanjoen pohjoisrannalla. Asuinalueen länsi-, lounais- ja itäpuolella on metsää, pohjoisessa sijaitsee teollisuusalue. Lyhyen matkan päässä lounaassa Matarin kaupunginosassa on Matarinpuisto ja Keravanjoen Matarinkoski.
Jean Dorst

Jean Dorst (7. elokuuta 1924 Mulhouse - 8. elokuuta 2001 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Dorst opiskeli biologiaa ja paleontologiaa Pariisin yliopistossa. 1947 hän liittyi Ranskan kansallismuseon (Muséum national d'histoire naturelle) henkilökuntaan. 1964 hänet valittiin Jacques Berliozin seuraajaksi museon nisäkäs- ja lintuosaston johtajaksi. 1975 hänet nimitettiin museon johtajaksi. 1985 hän erosi virasta protestina hallituksen uudistustoimille museossa.
Dorst oli Ranskan Tiedeakatemian jäsen ja yksi Charles Darwin Foundationin perustajista. Hän oli Ranskan lintutieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 1966-1967, toimi Australian Canberrassa vuonna 1974 järjestetyn 16. kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana, ja oli Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) varapuheenjohtajana.
Dorst nimesi yhdessä Christian Jouaninin kanssa somalianmetsäfrankoliinin ("Francolinus ochropectus").
Rice-Eccles Stadium

Rice-Eccles Stadium on stadion Salt Lake Cityssä Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Stadionilla järjestettiin vuoden 2002 talviolympialaisten avajaiset ja päättäjäiset ja sen nimi oli olympialaisten ajan Rice-Eccles Olympic Stadium.
Rice-Eccles Stadium on nykyään käytössä pääasiassa Utah Utesin amerikkalaisen jalkapallojoukkuuen otteluissa.
Selim Rebai

Selim Rebai (s. 23. helmikuuta 1991 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Sfaxienia.
Ura.
Rebai aloitti uransa CS Sfaxienin junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 2009-2010. Rebai pelasi ensimmäisen ottelunsa CA Bizertinia vastaan 25. maaliskuuta 2010. Ottelu päättyi Sfaxienin 4-2 voittoon.
Joli OS

Joli OS (alun perin Jolicloud) on Ubuntuun perustuva, minikannettaville suunnattu Linux-jakelu, jonka kehitystyön aloitti Tariq Krim vuonna 2008. Käyttöjärjestelmästä oli pitkään saatavilla vain esijulkaisuversio (v. 0.9), joka päivittyi täyteen 1.0-versioon heinäkuussa 2010. Samalla vanha "Ubuntu Netbook Editioniin" perustunut käyttöliittymä vaihtui Joli OS:n omaan HTML5-sivunkuvauskielellä rakennettuun työpöytään, josta paikalliset ja verkkosovellukset käynnistetään.
Joli OS tukee valtaosaa markkinoiden minikannettavista useilta valmistajilta, kuten Acerilta, Asukselta, HP:ltä, Samsungilta ja Delliltä. Bluetooth, WLAN, 3G-sovittimet, Flash ja useimmat koodekit toimivat suoraan asennuksen valmistuttua. 
Joli OS:ssä yhteisöllinen media, kuten Twitter, Facebook ja Skype, ovat keskeisellä sijalla. Paikallisesti asentuvien ohjelmien lisäksi käyttöjärjestelmään on saatavilla useita Chromium-pohjaisia web-sovelluksia, joiden käyttämiseen luodaan tili ja tarvitaan verkkoyhteys.
Maaliskuussa 2011 julkaistun version 1.2 myötä käyttöjärjestelmästä alettiin käyttää nimeä "Joli OS". Alkuperäinen nimi "Jolicloud" jäi merkitsemään pilviverkkopalvelua, jota käytetään selaimella alustariippumattomasti.
Työvoitto

Työvoitto on suomalaisen rap-yhtye Trilogian ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen julkaisi Bonnier Amigo Music Group. Levyltä julkaistiin singlet "Hei!" sekä "Tämmöst tänään/Kädest suuhun".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28, ja putosi toisella listaviikollaan sijalle 37.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Wretch sekä sanoittaneet Aspekti, KT ja Wretch, ellei toisin mainittu.
Tuomo Tuormaa

Tuomo Uolevi Tuormaa (7. lokakuuta 1926 Sortavala – 25. helmikuuta 2010 Valkeakoski) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.
Tuormaa edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Yhdessä Matti Havulinnan kanssa hän karsiutui kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrin alkuerissä Suomen-ennätysajalla 4.54,0.
Seuratasolla "Tommi" Tuormaa edusti Kangasalan Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuonna 1950 ja 10 000 metrillä vuonna 1952. Hän voitti Helsingin ympärimelonnan vuonna 1952.
Tuormaa toimi Kangasalan Melojien johtokunnan jäsenenä vuosina 1946–1950.
EUVE

EUVE ("The Extreme Ultraviolet Explorer Mission") oli NASA:n tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka kartoitti maailmankaikkeuden kohteita ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla.
EUVE-satelliitti laukaistiin avaruuteen kesäkuun 7. päivänä 1992. Laukaisu tehtiin Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Delta II -kantoraketilla Maata kiertävälle radalle noin 430 km:n korkeuteen, jossa radan inklinaatiooli 28,4 astetta.
Ensimmäisen 6 kuukauden aikana satelliitti teki taivaan yleiskartoituksen ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla. Tämän jälkeen UV-kohteita tutkittiin tarkemmin. Satelliitin toiminta päättyi tammikuun 31. päivänä 2001. EUVE-satelliitti tuhoutui ilmakehässä vuotta myöhemmin tammikuun 30. päivänä 2002. Toimintansa aikana EUVE ehti tutkimaan 350 avaruuden kohdetta.
Mittalaitteet.
EUVE-satelliitin kartoitusaallonpituusalue oli 70–760 Å. Satelliitin mukana oli kolme ultraviolettikaukoputkea, jotka tarkkailivat avaruuden kohteita 80–900 Å:n alueella. Mittalaitteisiin kuului lisäksi EUV-spektrometri. Mittalaitteiden suunnittelun ja toteutuksen teki Space Sciences Laboratory Kalifornian yliopisto, Berkeleyssä.
Üsküdar

Üsküdar on Istanbulin esikaupunki, joka sijaitsee Bosporin itärannalla vastapäätä Galataa, Kadıköyn pohjoispuolella. 
Üsküdar on lauttayhteydessä Istanbulin keskustaan. Vuonna 1973 valmistuneen Bosporin sillan itäpää on hieman Üsküdarin pohjoispuolella. 
Üsküdar on alkujaan antiikin kreikkalaisten perustama siirtokuntakaupunki, jonka nimi oli "Khrysopolis" (kultainen kaupunki), (). Bysanttilaisena aikana se sai nimen "Skutari" tai "Skutarion" (). 
Üsküdar on pääasiassa asuinaluetta, ja monet sen asukkaista käyvät Istanbulin keskustassa töissä.
Khrysopolis

Khrysopolis (, myös ; ; ”Kultainen kaupunki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Pablo Amo

Pablo Amo Aguado (s. 15. tammikuuta 1978 Madrid, Espanja) on uransa lopettanut espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Amo aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Sporting Gijónissa, jota hän edusti kolme kautta. Joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Deportivo La Coruñaan, jossa hän kuitenkin jäi vähälle peliajalle. Vasta kaudella 2007–2008 hänen vastuunsa lisääntyi hyvien otteiden jälkeen, tätä ennen hän oli pelannut lainasopimuksilla Valladolidissa ja Recreativo Huelvassa, joukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotinan peluuttaessa viiden miehen puolustuslinjaa.
13. tammikuuta 2008 Amo pelasi Deportivossa ensimmäisen ottelunsa kolmeen vuoteen. Hän teki Villarrealia vastaan maalin sekä tuli ulosajetuksi, kun ottelu päättyi lopulta Deportivon 3–4-tappioon. Kolme kuukautta myöhemmin kotiottelussa Barcelonaa vastaan hän onnistui niin ikään maalinteossa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Amo ei juurikaan saanut vastuuta johtuen akillesjännevaivoista, joiden takia hän joutui olemaan sivussa pelikentiltä.
3. elokuuta 2009 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Zaragozan kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden ajan ja otteluita kertyi yhteensä 9.
Kesällä 2010 hän siirtyi kreikkalaisseura Panserraikosiin.
Hannu Jalonen

Hannu Jalonen (s. 15. toukokuuta 1958 Oulu) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Jalonen oli pelipaikaltaan puolustaja, ja edusti jääkiekon SM-liigassa Oulun Kärpät ja Jokereita Urallaan Jalonen pelasi 335 ottelua SM-liigassa, ja pelasi myös 49 pudotuspeliottelua. Jalonen voitti yhden kullan ( Kärpissä), kaksi hopeaa ( Jokereissa ja Kärpissä) sekä kolme pronssia SM-liigassa (, ja Kärpissä).
Jalonen pelasi ensi kerran SM-liigassa kaudella , seuranaan Oulun Kärpät. Jalonen edusti Kärppiä aina kauteen saakka, ja pelasi Helsingin Jokereissa kauden . Jalonen palasi Kärppiin kaudeksi , jonka jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, Division 1:een, seuranaan Frölunda HC. Kaudella Jalonen pelasi jälleen Kärpissä. SM-liiga ura päättyi kaudella , jolloin Kärpät putosi SM-liigasta. Jalonen pelasi vielä yhden kauden I-divisioonassa kunnes päätti uransa.
Jalonen on toiminut muun muassa Kärppien naisten joukkueen valmentajana ja joukkueenjohtajana.
Mantšuriankerttunen

Mantšuriankerttunen ("Acrocephalus tangorum") on aasialainen kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Mantšurian alueen Koillis-Kiinassa ja Kaakkois-Venäjällä. John David Digues La Touche kuvaili lajin holotyypin Chinwangtaosta, Kiinan Hebein koillisosasta vuonna 1912.
Mantšuriankerttusen pää, selkä ja siivet ovat punertavan ruskeat. Silmäkulmajuova on valkoinen. Rinta ja vatsa ovat valkoiset sekä kyljet punaruskeat. Lajin elinympäristöä ovat ruovikkoiset kosteikot, esimerkiksi suot. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Vox Aurea

Vox Aurea () on Jyväskylän perusopetuksen edustuskuoro (Aiemmin Jyväskylän musiikkiluokkien edustuskuoro). Kuorossa laulaa 56 11–19-vuotiasta laulajaa. Vox Aurea on palkittu niin kotimaisissa kuin ulkomaisis­sa kilpailuissa ja on tunnettu kansainvälisesti. 
Vox Aurea -kuoron perusti Torsten Lindfors Jyväskylän koulujen musiikkiluokkien oppilaista vuonna 1968. Hänen jälkeensä kuoroa johti Kari Ala-Pöllänen, joka vuonna 1994 siirtyi Tapiolan kuoron johtajaksi. Vuodesta 1994 vuoteen 2008 kuoroa johti myös säveltäjä, kuoronjohtaja Pekka Kostiainen. Vox Aurea on esittänyt monia Kostiaisen kuoroteoksia. Vuoden 2009 alusta kuoroa ryhtyi johtamaan Sanna Salminen. Hän on tehnyt kuoron kanssa yhteistyötä aiemmin kuoron pitkäaikaise­na ää­nenmuodostajana.
Vox Aurea -kuoro on konsertoinut eri puolilla Suomea sekä Yhdysvallois­sa, Kanadassa, Saksassa, Italiassa, Etelä-Afrikassa, Japanissa, Kreikassa ja Espanjassa. Kuoro on levyttä­nyt sekä klas­sista että modernia kuoromusiikkia.
Vox Aurea oli kauden 2016-2017 Ylen nuorisokuoro.
1288 Santa

1288 Santa on asteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. Delporte vuonna 1933. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1933 QM.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
Ville Saxman

Ville Saxman (s. 15. marraskuuta 1989 Ylivieska) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai oikea laitapuolustaja.
Saxman on ylivieskalaisen FC YPAn kasvatti ja kuului useita kausia seuran Kakkosessa pelanneeseen edustusjoukkueeseen. Kaudeksi 2010 Saxman siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän solmi yksivuotisen sopimuksen. Hän teki Veikkausliiga-ensiesiintymisensä 18. huhtikuuta 2010 kauden avausottelussa Honkaa vastaan. Saxman teki Veikkausliiga-uransa avausmaalin heinäkuun 4. päivä 2010 ottelussa FC Inter Turkua vastaan. Kaudella 2013 Saxman siirtyi sarjanousija Rovaniemen Palloseuran (RoPS) riveihin. Vuoden mittainen pelaajasopimus julkistettiin ystävänpäivänä. Saxmanin ura Rovaniemen Palloseurassa kesti neljä kautta, jossa paras saavutus oli SM-hopeaa kaudella 2015. 
Kaudesta 2017 lähtien Saxman edusti Kuopion Palloseuraa (KuPS). KuPS-kausi Saxmanilla on ollut menestyksekäs, sillä heti ensimmäisellä kaudella KuPS saavutti hopeaa, seuraavalla kaudella pronssia ja kaudella 2019 sitten tuli Suomen mestaruus. Syyskuussa 2019 hänet valittiin myös Veikkausliiga kuukauden pelaajaksi. Kaudesta 2020 tuli Saxmanille pelaajauransa viimeinen Veikkausliigassa. KuPS otti kaudella pronssia. Saxman palkittiin kauden viimeisessä ottelussa Turussa 4.11.2020. Valioerotuomarikerho VEK palkitsi hänet kauden 2020 Herrasmiespelaajana. Kaikkiaan Saxman pelasi 11 kautta Veikkausliigaa ja 251 ottelua tehden niissä 24 maalia.
Jalkapallon lisäksi Saxman on pelannut Futsal-liigassa Sievi Futsalissa ja Tervareissa sekä Suomen maajoukkueessa, jossa hän debytoi vuonna 2008. Hänet valittiin Suomen parhaaksi nuoreksi futsalpelaajaksi kahdesti peräkkäin kausina 2008–2010.
Z-Ro Tolerance

Z-Ro Tolerance on Z-Ron seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Slowed &amp; Chopped -versio ilmestyi 27. huhtikuuta 2004.
Mahavatar Babaji

Mahavatar Babaji on intialainen pyhimys, jonka Lahiri Mahasaya ja useat hänen seuraajistaan tapasivat 1861 ja 1935 välisenä aikana. Tapaamisia on kuvattu Paramahansa Yoganandan kirjassa "Joogin omaelämäkerta". Myös Sri Yuktesewar Giri kirjassaan "The Holy Science" kertoo omasta kohtaamisestaan Mahavatar Babajin kanssa. Sri Yuktesewar kertoo kirjassaan että kyseinen teos on saanut alkunsa Babajin pyynnöstä. 
Mahavatar Babajin alkuperäinen nimi ei näiden lähteiden mukaan ole tiedossa. He ketkä tapasivat Babajin alkoivat kutsua häntä nimellä jonka Lahiri Masaya oli Hänelle antanut. "Mahavatar" tarkoittaa suurta avataara ja "Babaji" tarkoittaa "kunnioitettua isää".
Tapaamisia Mahavatar Babajin kanssa, 1861-1966.
Lahiri Mahasaya.
Ensimmäinen dokumentoitu tapaaminen Mahavatar Babajin kanssa tapahtui 1861 kun Lahiri Mahasaya oli määrätty Ranikhetiin työskennellessään kirjanpitäjänä Britannian hallitukselle. Eräänä päivänä kävellessään Ranikhetin kukkuloilla hän kuuli äänen kutsuvan nimeään. Seuraten ääntä ylös vuorille hän tapasi "pitkän, jumalallisesti säteilevän sadhun". Hän oli ymmällään siitä että sadhu tiesi hänen nimensä.. Tämä sadhu oli Mahavatar Babaji.
Mahavatar Babaji kertoi olleensa Lahiri Mahasayan guru aikaisemmin ja vihki hänet Kriya Joogaan. Babaji ohjeisti Lahirin vihkimään myös muita. Lahiri olisi halunnut jäädä Mahavatar Babajin seuraan, joka kuitenkin halusi Lahirin palaamaan sivistyksen pariin ja opettamaan Kriya joogaa ja vihkimään muita siihen.
Jean-Philippe Paré

Jean-Philippe Paré (s. 19. lokakuuta 1979 Longueuil, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Paré on pelannut aiemmin kotimaansa lisäksi myös Suomessa, Sveitsissä, Itävallassa ja Sloveniassa.
Ura.
Paré pelasi vuodet 1995–2000 QMJHL-joukkue Shawinagan Cataractesissa, joka varasi hänet 39. pelaajana vuonna 1995. Paré teki siellä suhteellisen tehokasta jälkeä. Hän oli kolmannella kaudellaan 1997–1998 joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 31+41=72. Kaudella 1998–1999 Paré voitti Cataractesin sisäisen pistepörssin tehoilla 36+67=103, jotka olivat hänen yhden kauden piste-ennätyksensä QMJHL:ssä. Hän sijoittui liigan pistepörssissä 11:nneksi ja syöttöpörssissä seitsemänneksi. Paré oli Cataractesin paras maalintekijä sekä kevään 1998 että 1999 pudotuspeleissä kolmella osumallaan, joista jälkimmäisenä keväänä hän jakoi voiton Philippe Debloisin kanssa. Viimeisellä kaudellaan 1999–2000 Paré oli tehoilla 32+60=92 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Vuodet 2000–2003 hän kävi Québec-Trois-Rivièresin yliopistoa.
Elokuussa 2003 Paré siirtyi try-outille Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Paré sai sopimuksen ja hän pelasi täyden 45 ottelun kauden tehoin 11+26=37. Onnistuneen kauden pelannut Paré pelasi lähinnä samassa ketjussa Jani Tuppuraisen ja Tomi Mustosen kanssa. Hän voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi Mustosen jälkeen. Hokki palkitsi kevään 2004 päättäjäisissään Parén joukkueen parhaana hyökkääjänä.
Kaudella 2004–2005 Paré aloitti pääsarjauransa ja siirtyi Ranskan Ligue Magnusissa pelaavan Rouen Hockey Élite 76:n riveihin. Kauden 2005–2006 hän pelasi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä edustaen HC La Chaux-de-Fondsia ja SC Langenthalia. Kaudeksi 2006–2007 Paré siirtyi slovenialaisen HK Acroni Jesenicen joukkueeseen, joka pelasi Itävallan pääsarjaa Erste Bank Eishockey Ligaa. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 saman sarjan HC TWK Innsbruckiin ja palasi taas seuraavaksi kaudeksi Jeseniceen. Joukkue pelasi myös Slovenian liigan pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen.
Paré siirtyi kaudeksi 2009–2010 EC Graz 99ersiin. Hän teki runkosarjan 54 ottelussa tehot 18+36=54 ja sijoittui Erste Bank Eishockey Ligan pistepörssissä 12:nneksi. Paré oli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmas. Huhtikuussa 2010 hän teki Grazin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2011–2012 Paré palasi Rouen Hockey Élite 76:een vuoden mittaisella sopimuksella. Hän osallistui joukkueen kanssa kauden aikana myös Continental Cupiin, jonka Rouen voitti. Paré voitti Ranskan-mestaruuden keväällä 2012.
Bombalai

Bombalai on Malesian ainoa tulivuori. Se sijaitsee Sabahissa (). Sen korkeus on 531 metriä. Vuori on todennäköisesti purkautunut viimeksi holoseenikaudella noin 27 000 vuotta sitten.
Kunnes joet muuttaa suuntaa

Kunnes joet muuttaa suuntaa on Maija Vilkkumaan kuudes, 21. huhtikuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Albumin ensimmäinen single on ”Lottovoitto”. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan ykköseksi Suomen virallisella albumilistalla ja pysyi listalla 27 viikkoa. Levyä on myyty Suomessa 16 691 kappaletta eli kultalevyn verran.
Muffler

Muffler (oik. Konsta Mikkonen) on suomalainen drum'n'bass- ja breakbeat-DJ. Aikaisemmin hän on vaikuttanut myös demoskenemuusikkona.
BSG Empor Lauter

BSG Empor Lauter oli itäsaksalainen jalkapalloseura, joka toimi Lauterissa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1946, ja kaksi vuotta myöhemmin se aloitti pelaamisen Bezirksligassa. Kaudella 1949–1950 seura nousi Landesliga Sachseniin, josta se nousi edelleen karsintojen kautta DS-Ligaan. Joukkueen pelatessa sarjaa se tunnettiin nimellä BSG Freiheit Wismut Lauter. Ensimmäisen kauden päätteeksi seura sijoittui sarjan viidenneksi ja säilytti sarjapaikkansa. Seuraavan kauden seura pelasi nimellä BSG Empor Lauter ja nousi pääsarjaan voitettuaan DS-Ligan. Pääsarjassa seura pelasi kaksi täyttä kautta saavuttaen sijat kymmenen ja yhdeksän. Kesken kolmannen pelikauden valtio päätti siirtää seuran Rostockiin. Viimeinen peli pelattiin Lauterissa lokakuun lopulla 1954. Elokuussa 1990 seura perustettiin uudelleen nimellä Lauterer SV Viktoria 1913, mutta seura on pelannut Saksan alasarjoissa.
Henry Eeles Dresser

Henry Eeles Dresser (9. toukokuuta 1838 Thirsk, Englanti – 28. marraskuuta 1915 Monte Carlo) oli englantilainen liikemies ja lintutieteilijä.
Elämäkerta.
Henry Dresserin vanhemmat olivat pankinjohtaja ja liikemies Henry Dresser ja Eliza Ann Garbutt. Perhe muutti Leedsiin 1840–1841 ja sieltä Lontooseen 1846, missä Dresser vanhempi järjesteli Baltian sahatavarakauppoja yhdessä lankonsa Robert Garbuttin kanssa, joka teki kauppaa Hackmanin puutavaraliikkeen kanssa Viipurissa. Dresser vanhemmalla oli sahaliiketoimintaa myös Musquashin lähellä New Brunswickissä 1848. Isä halusi poikansa jatkavan suvun liiketoimia, ja lähetti hänet oppimaan saksaa Ahrensburgiin 1852 ja ruotsia Gävleen ja Uppsalaan 1854. Vuosina 1856–1858 Henry Eeles Dresser asui Viipurissa, viettäen aikaansa Hackmanin toimistossa opetellen suomea. Hän myös matkusteli Baltian rannikoilla useaan kertaan.
Dresser tarkkaili lintuja koko ikänsä, ja keräsi sekä linnunmunia että -nahkoja jo teini-iästä alkaen. Asuessaan Suomessa hän tarkkaili pesiviä tilhiä ja oli ensimmäinen englantilainen, joka keräsi tilhen munia kokoelmaansa. Tämä herätti suurta arvostusta englantilaisten lintutieteilijöiden keskuudessa. 1860-luvulla Dresser matkusteli Euroopassa ja kävi kahdesti isänsä sahalla New Brunswickissä. Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1863 hän toimi kauppamatkustajana Teksasissa, ja keräsi samalla 400 linnunnahkaa. Hän julkaisi retkestä artikkeleita Ibiksessä 1865–1866.
Dresser oli Britannian lintutieteen johtavia henkilöitä. Hänet valittiin British Ornithologists' Unionin jäseneksi 1865 ja hän toimi seuran sihteerinä 1882–1888. Hän oli myös Lontoon Linnean - ja Zoological Societyn jäsen, ja American Ornithologists' Unionin kunniajäsen. Dresser tunsi kaikki aikansa johtavat lintutieteilijät, ja oli hyvä ystävä Alfred Newtonin, Thomas Littleton Powysin ja Alfred Russel Wallacen kanssa. Liiketoiminnassaan hän keskittyi teräkseen vuosina 1870–1910.
Dresser julkaisi kaikkiaan yli sata lintutieteellistä kirjoitusta. Hänen "Manual of Palaearctic Birds" (1902) oli aikansa merkittävä teos. Hän myös kustansi joitakin viimeisistä laajoista folioteoksista, muun muassa "A History of the Birds of Europe" (1871–1881, täydennysosa 1895–1896), "The Eggs of the Birds of Europe" (1905-1910) sekä tutkielmat mehiläissyöjistä (1884-1886) ja sininärhistä (1893).
Dresser muutti Englannista Cannesiin 1912 ja kuoli Monte Carlossa 1915. Hänen lintukokoelmansa oli sijoitettu Manchesterin museoon 1899 ja 1912 museo hankki hänen munakokoelmansa. Museossa säilytetään myös osaa Dresserin kirjeenvaihdosta ja päiväkirjoista.
Dresser nimesi linnuista joitakin alalajeja sekä tiibetintimalin ("Babax waddelli").
Keltaisenjoen tulva 1938

Keltaisenjoen tulva 1938 oli Kiinan kansallispuolueen aiheuttama tulva Keltaisessajoessa Kiinan–Japanin sodan aikana. Näin yritettiin estää japanilaisten eteneminen, koska Keisarillisen Japanin armeija eteni nopeasti kohti Zhengzhouta. Saadakseen aikaa Wuhanin taisteluun valmistautumiseen Tšiang Kai-šek päätti avata tulvapadot.
Tulva vaati arviolta 500 000 ihmisen hengen, ja useita tuhansia jäi kodittomaksi.
Nagano Winter Olympics ’98

Nagano Winter Olympics ’98 on vuoden 1998 talviolympialaisten virallinen videopeli. Pelin kehitti ja julkaisi Konami.
Lajit.
Pelissä on pelattavana seuraavat olympialajit:
PlayStation-versiossa oli lisäksi vielä kolme lisälajia:
Maat.
Valittavana oli nämä maat:
1613 Smiley

1613 Smiley on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä pikkuplaneettavyöhykkeellä. Sen löysi S. Arend 16. syyskuuta 1950. Ennen nimeämistään pikkuplaneetta tunnettiin tunnuksella 1950 SD.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on Cgh-luokkaa (SMASSII).
Lielirbe

Lielirbe () on kylä Liivinrannan kulttuurinsuojelualueella Latvian Ventspilsin kunnan pohjoisnurkassa. Tässä Itämeren rannalla sijaitsevassa kylässä oli vielä vuonna 1935 noin 300 asukasta ja 80 taloa, mutta nykyisin se on hylätty. Kylästä meni pieni rautatie Ventspilsiin ja Riikaan.
Kylästä on maanteitse lähes 50 kilometrin matka Ventspilsiin.
Reine Almqvist

Reine Almqvist (s. 12. huhtikuuta 1949) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura.
Almqvist aloitti pelaajauransa IFK Göteborgissa 1967 ja nousi nopeasti joukkueen avainpelaajien joukkoon. IFK:n mestaruuteen päätyneellä kaudella 1969 hän voitti myös liigan maalikuninkuuden 15 osumallaan. Hän siirtyi kaudeksi 1973 Åtvidabergiin, josta edelleen IFK Sundsvalliin, kunnes palasi takaisin IFK Göteborgiin 1976. Toisella rupeamallaan IFK:ssa Almqvist oli jälleen hyvässä iskussa ja voitti kaudella 1977 uransa toisen maalikuninkuuden 15 osumalla. 
Kaudella 1980 Almqvist pelasi Yhdysvalloissa Seattle Soundersissa palaten tämän jälkeensä kotimaahansa pelaajavalmentajaksi. Hän toimi pelaajavalmentajana BK Häckenissä ja norjalaisessa Djervissä. 
Almqvist ripusti nappulat naulaan 1985 ja siirtyi kauden jälkeen Fredrikstadin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kolmen kauden ajan. Parhaimmillaan FFK sijoittui kausilla 1986 ja 1987 neljänneksi. Tämän jälkeen Almqvist palasi Häckeniin, jota oli luotsannut aiemmin kaudella 1983. Almqvist nosti Häckenin Allsvenskaniin ja kaudella 1993 tuloksena oli komeasti seurahistorian paras sijoitus, kuudes. 
Menestys Häckenissä poiki Almqvistille sopimuksen Helsingborgs IF:n valmentajaksi. Debyyttikauden pettymyksellisen yhdeksännen sijan jälkeen Almqvist nosti Helsingborgin taistelemaan mestaruudesta, mutta hävisi lopulta neljällä pisteellä IFK Göteborgille. Seuraava kausi toi kolmannen sijan ja Almqvist sai lopulta lähteä 1997 Helsingborgin jäätyä kuudenneksi.
Almqvistin ura jatkui Helsingborgin jälkeen IFK Göteborgissa, mutta tulokset jäivät vaatimattomiksi, vaikka 1999 seura etenikin Ruotsin cupin finaaliin. Tämä ei kuitenkaan pelastanut Almqvistia, joka sai lähteä kauden jälkeen. Kaudella 2000 hän valmensi Landskrona BoISia kunnes siirtyi norjalaisen Brynen peräsimeen. Hän johdatti seuran Norjan cupin finaaliin 2001, mutta tulokset Tippeligaenissa jäivät kehnoiksi ja hän sai potkut kesken kauden 2003.
Bryne-pestinsä jälkeen Almqvist luotsasi kaksi kautta FK Tønsbergiä, kunnes palasi kolmannen kerran Häckeniin kaudeksi 2006. Seura joutui kuitenkin karsimaan sarjapaikastaan Allsvenskanissa ja lopulta putosi, joten Almqvist joutui jättämään tehtävänsä. Kaudella 2007 hän valmensi pahoissa talousvaikeuksissa riutunutta Västra Frölundaa ilman palkkaa pelkillä kulukorvauksilla. Kaudella 2009 hän toimi IF Olsforsin päävalmentajana. 
Almqvist on 2010-luvulla työskennellyt Helsingborgs IF:n ja IF Elfsborgin apuvalmentajana sekä pelaajatarkkailijan ja valmentajan tehtävissä Helsingborgin ja Halmstadin organisaatioissa. Hän jätti tehtävänsä Halmstadin pääanalyytikkona joulukuussa 2020.
Melnsils

Melnsils () on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Se on Liivinrannan kylistä kaikkein itäisin. Kylä oli alun perin liiviläisten asuttama, mutta se latvialaistui jo varhain 1900-luvun alussa. Kylässä on edelleen pysyvää asutusta ja siellä toimii muun muassa posti, kauppa ja kahvila. Kylästä on myös hyvät yhteydet Riikaan.
Melnsils sijaitsee Riianlahden rannalla nykyisessä Rojan kunnassa (Rojas novads, 2009 kuntajako). Melnsils on Kolkasta kuntakeskus Rojaan johtavan P131 maantien varrella, etäisyys Rojaan on 33 kilometriä.
Vaide

Vaide () on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Vaide on Liivinrannan kylistä kaikkein pohjoisimpana. Vuonna 1935 kylässä asui 106 asukasta, mutta nykyisin siellä asuu vain noin 10 ympärivuotista asukasta. Useimmat talot ovat edelleen tallella, mutta ne ovat vain kesäkäytössä. Kylän lähellä on leiripaikka ja yli 350 peuran sarvea käsittävä kokoelma.
Viimeinen liivin kieltä äidinkielenään puhuva henkilö, Grizelda Kristiņa, syntyi Vaidessa.
Antoine Wiertz

Antoine Wiertz (22. helmikuuta 1806 Dinant, Alankomaiden yhdistynyt kuningaskunta – 18. kesäkuuta 1865 Bryssel, Belgia) oli belgialainen romantiikan ajan taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Elämä.
Wiertz oli räätälin poika. Hänen isänsä laittoi hänet opiskelemaan nuorena musiikkia, piirustusta ja kielioppia. Wiertzin taidot tunnustettiin jo nuorena, ja hänet lähetettiin Antwerpeniin taideakatemiaan, jossa hän opiskeli Willem Herreynsin ja Mathieu van Breen alaisuudessa. Wiertz asui Ranskassa 1829–1832. Hän voitti Prix de Romen 1832 ja pääsi sen turvin opiskelemaan Roomaan, Ranskan akatemiaan. Wiertz opiskeli Italiassa 1834–1836, ja häntä opetti Horace Vernet.
Italiassa Wiertz siirtyi pois maisemien ja roomalaisten elämän maalaamisesta. Hän jatkoi huomattavasti haastavimmilla projekteilla. Wiertzin maalaus "Les Grecs et les Troyens se disputant le corps de Patrocle" ("Kreikkalaiset ja troijalaiset taistelevat Patrokloksen ruumiista") sai hyvän vastaanoton Italiassa ja Belgiassa, ja Wiertz tarjosi maalausta myös Pariisin salonkiin. Pariisissa maalaus sai kuitenkin huonoa palautetta, ja Wiertz päätti pettymyksen jälkeen olla hakematta Ranskan kansalaisuutta.
Vuonna 1839 Wiertz muutti Liègeen äitinsä kanssa. Hän maalasi elääkseen muotokuvia, mutta samalla hän teki myös maalauksia mytologisista ja historiallisista aiheista. Wiertzin äiti kuoli 1844, mikä oli kova isku hänelle. Hän muutti tämän jälkeen Liègestä Brysseliin. Vuonna 1847 Wiertz maalasi ehkä kuuluisimman taulunsa "Deux jeunes filles—La Belle Rosine" ("Kaksi nuorta naista — Kaunis Rosine"). Vuonna 1850 Belgian hallitus rakensi Wiertzille studion vastineeksi muutaman työstä. Studio rakennettiin Paestumissa sijaitsevien kreikkalaisrakennusten mallin mukaan. Wiertz kuoli studiossaan 1865. Hänen ruumiinsa palsamoitiin muinaisegyptiläiseen tapaan, ja hänet haudattiin Ixellesin kunnalliselle hautausmaalle.
Anssi Stenberg

Anssi Stenberg (s. 31. joulukuuta 1961lähde?) on suomalainen laulaja. Hän on toiminut Mannerheim-yhtyeen solistina vuodesta 1988. Stenberg on myös vuosien varrella laulanut useiden yhtyeiden levytyksissä taustalaulajana. Näitä ovat esimerkiksi Stratovarius, Kotipelto, Tunnelvision, Leverage, Thunderstone, Wolftrap, Marenne sekä Jani Liimataisen luotsaama The Dark Element. Hän toimi myös 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa taustalaulajana Maukka Perusjätkä -yhtyeen livetilaisuuksissa. Hard Acoustic duo/triossa hän on myös mukana Kari Salmi -nimisen kitaristin säestämänä, toisinaan mukana myös Sami Virtanen slide-kitarassa.
Vuoden 2011 kesällä perustettu bändi NorthWinds koostuu seuraavista soittajista: Markus Vanhala (kitara), Ismo Laukkanen (basso), Matti Suhonen (rummut), Mikko Reinamo (koskettimet), Anssi Stenberg (laulu). NorthWinds soittaa lähinnä cover-biisejä, mutta mukaan mahtuu myös bändin omia sävellyksiä.
Vuodesta 2014 on toiminut myös Duo Vanhala &amp; Stenberg (kitara Markus Vanhala ja laulu Anssi Stenberg) niin ikään Cover-biiseistä kasatuista kappaleista.
Vuonna 2018 Mannerheim band koostui seuraavista soittajista: Kitara Sami Virtanen, koskettimet Antti Huopainen, rummut Teemu Niemelä, basso Ari Helin, laulu Anssi Stenberg. Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui muutoksia korona-vuosien jälkeen; Kitara Joni Sven, koskettimet Jasse Varpama, rummut Antti Tani, basso Ari Helin ja laulu Anssi Stenberg.
The Life of Joseph W. McVey

The Life of Joseph W. McVey on Z-Ron kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Levyltä ilmestyneen "I Hate U Bitch" -singlen paras listasijoitus Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs -listalla oli sija #75
Juhani Nuorvala

Juhani Aarne Kaleva Nuorvala (s. 5. joulukuuta 1961 Helsinki) on suomalainen säveltäjä. 
Henkilöhistoria.
Juhani Nuorvala syntyi Aarne Nuorvalan ja Helena Hintikan perheeseen. Ylioppilaaksi Nuorvala tuli 1980. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa valmistuen 1991 sävellyslinjalta opettajanaan Eero Hämeenniemi. Nuorvala on opiskellut sävellystä myös Pariisissa ja New Yorkissa. Hän on toiminut tuntiopettajana useissa korkeakouluissa Suomessa vuodesta 2008 alkaen. Tapiola Sinfoniettan nimikkosäveltäjä hän oli 1998.
Taiteellinen tuotanto.
Nuorvalan tunnistettavin pääpiirre on mikrotonaalisuus. Hän on tyylillisesti laaja-alainen säveltäjä, jonka musiikista löytyy kiihkeää rytmistä sykettä, mutta myös lempeästi leijailevaa ambient-henkeä.
Broken Note

Broken Note on Lontoosta, Isosta-Britanniasta kotoisin oleva dubstep-musiikkia tekevä kahden miehen kokoonpano.
Genre.
Broken Noten musiikki on vaihtelevaa; se nojautuu vahvoihin bassoraitoihin ja sino-rastafarisoundeihin. Broken Noten julkaisut on kategorisoitu dubstepiksi, mutta duon tiedetään rikkovan genrerajoja.
Broken Noten kappaleet ovat instrumentaalisia tai niissä on käytetty sampleja. Esimerkiksi Mortal Bass -kappaleessa käytetään Fight Club -elokuvasta otettua ääninäytettä.
Tuotanto.
Broken Note julkaisi ensimmäisen pitkäsoitto-cd:n Terminal Static marraskuussa vuonna 2009. Sitä ennen yhtye on julkaissut pelkästään vinyylilevylle. Pitkäsoitto sisältää Ruff-, Ad Noiseam- ja Damage-levy-yhtiöiden alaisuudessa julkaistuja kappaleita.
Fatbardhe Hetemaj

Fatbardhe ”Fade” Hetemaj (s. 20. elokuuta 1985 Skënderaj, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen kokoomuksen poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Helsingin kaupunginvaltuustoon kaudelle 2013–2016.
Tausta.
Hetemaj tuli perheensä mukana Suomeen pakolaisena vuonna 1992. He pakenivat Kosovon albaaneihin kohdistunutta sortoa. Saatuaan pysyvän oleskeluluvan perhe muutti Oulusta Heikinharjun vastaanottokeskuksesta Helsinkiin. Hetemaj sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2004.
Hetemaj kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin luonnontiedelukiosta, minkä jälkeen hän opiskeli kauppatieteitä ja valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi englantilaisesta Worcesterin yliopistosta. Hän on suorittanut maisteriopintoja Svenska handelshögskolanissa Helsingissä englanninkielisessä kansainvälisen johtamisen maisteriohjelmassa.
Hetemaj on työskennellyt muun muassa IT-alan yritys Logican henkilöstöyksikössä ja henkilöstöpalvelualan konserni VMP Groupissa kansainvälisen rekrytoinnin yhteyspäällikkönä.
Julkisuus.
Suomen Pakolaisapu valitsi Hetemaj’n maaliskuussa 2009 vuoden pakolaisnaiseksi tunnustuksena hänen rasismin ja muukalaispelon vastaisesta toiminnastaan.
Hetemaj on tullut tunnetuksi puheenvuoroistaan mediassa. Vuonna 2009 huomiota sai hänen esiintymisensä ”Muutosten Suomi” -aiheisessa presidenttifoorumissa. Myöhemmin hän on muun muassa ollut vakituisena keskustelijana Yle Radio Suomen Taustapeilin osiossa "Pyöreä pöytä" ja Yle TV1:n Aamu-TV:n urheiluun keskittyneessä osiossa Jälkihiki. Hän toimi myös Euroopan komission köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan teemavuoden 2010 lähettiläänä.
Koko Hetemaj'n perheestä (hän, hänen vanhempansa ja sisaruksensa) tehtiin Olli Laineen ohjaama dokumenttielokuva "Kotimaa Kosovo-Suomi", joka esitettiin ensimmäisen kerran Yleisradion TV1-kanavalla toukokuussa 2018; ohjelma uusittiin 15.6.2024, ja on myös Yle Areenassa.
Poliittinen ura.
Hetemaj oli kokoomuksen ehdokkaana ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, joissa hän sijoittui Helsingin vaalipiirissä toiselle varasijalle (4 719 ääntä) Laura Rädyn jälkeen. Hetemaj pyrki eduskuntaan jälleen vuoden 2015 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi 3 554 äänellä.
Kunnallisvaaleissa 2012 Hetemaj valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon. Hän sai 2 169 ääntä, kahdeksanneksi eniten kokoomuksen valtuutetuista.
Vuoden 2014 eurovaaleissa Hetemaj toimi Alexander Stubbin vaalipäällikkönä.
Yksityiselämä.
Hetemaj’lla on sisko ja kaksi veljeä. Hänen veljensä Perparim ja Mehmet ovat molemmat ammattilaisjalkapalloilijoita. Hän on itse harrastanut salibandya ja koripalloa. Lukioaikana hän oli voittamassa salibandyn tyttöjen Suomen mestaruuksia Tapanilan Erässä. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Hetemaj ilmoitti joulukuussa 2021 odottavansa lasta, jonka oli määrä syntyä vuoden 2022 keväällä.
HMS Legion (G74)

HMS Legion (viirinumero G74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1938 vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Hawthorn Leslie and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 1. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 26. joulukuuta 1939. Vuoden 1940 aikana tehtiin päätös vaihtaa aluksen pääaseet kaksiputkisiksi ilmatorjuntaan soveltuviksi neljän tuuman tykeiksi. Alus valmistui 19. joulukuuta 1940, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 445 684 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Alus joutui 23. maaliskuuta 1942 ilmahyökkäykseen, jolloin se vaurioitui pahoin lähelle osuneista pommeista. Alus kykeni omin voimin vain yhdellä koneella pääsemään Marsaloxxiin, jossa se ajettiin rantaan uppoamisen estämiseksi. Alus otettiin 25. maaliskuuta hinaukseen ja siirrettiin Maltan telakalle. Seuraavana päivänä alukseen osui kaksi pommia sen ollessa laiturissa, jolloin etummainen ammusvarasto räjähti upottaen aluksen.
Alus katkaistiin 1943 yritettäessä sen nostamista tuloksetta. Sodan päätyttyä aloitettiin aluksen romuttaminen paikallaan ja työ saatiin päätökseen 1946.
HMS Lightning (G55)

HMS Lightning (viirinumero G55) oli Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1938 osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa työnumerolla J4502 Hawthorn Leslie and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja valmistui vasta 28. toukokuuta 1941, koska sen pääaseiden toimittaminen viivästyi. Sen tarjoukseen perustunut hinta oli 440 807 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Alukseen osui 13. maaliskuuta 1943 Saksan laivaston moottoritorpedoveneen "S55:n" laukaisema torpedo, joka aiheutti suuret vauriot tehden aluksesta liikuntakyvyttömän. Alukseen osui hieman myöhemmin saman veneen toinen torpedo, joka katkaisi aluksen kölin. "Lightning" upposi Bizertan pohjoispuolelle, jolloin 45 miehistönjäsentä sai surmansa ja kahdeksan haavoittui.