tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cordillera Central (Dominikaaninen tasavalta)

Cordillera Central on vuoristo Dominikaanisen tasavallan länsiosassa.
Cordillera Central kohoaa Dominikaanisen tasavallan pääkaupunki Santo Domingon länsipuolelta, josta se jatkuu luoteeseen kohti maan Haitin vastaista rajaa. Vuoriston harjanne on enimmäkseen 1 500–2 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Vuoriston korkein kohta Pico Duarte kohoaa 3 087 metrin korkeuteen. Sen lähellä sijaitsee lähes yhtä korkea Loma La Pelona 3 070 metrin korkeudella. Cordillera Centralin vuorista pohjoiseen sijaitsevat Cordillera Septentrionalin vuoret ja idässä Cordillera Oriental. Kolmen vuoriston väliin jää Cibaon laakso. Cordillera Centralin vuoristosta saa alkunsa maan kolme suurinta jokea, Yuna, Yaque del Norte ja Yaque del Sur.
Vuorilla sijaitsee kansallispuistoja, kuten Armando Bermúdezin kansallispuisto ja Pico Duarten käsittävä José Carmen del Ramírezin kansallispuisto. Seutu on yleisesti ottaen harvaan asuttua. Vuorten rinteet ovat edelleen metsäisiä ja vaikeakulkuisia. Kovapuita kuten karibianaitomahonkia käsittävät metsät ovat aikanaan olleet nykyistä laajempia.
Gustav Tõnspoeg

Gustav Tõnspoeg (5. elokuuta 1929, Salla, Länsi-Virumaa, Viro – 7. toukokuuta 2006 Tallinna, Viro) oli Viron kommunistisen puolueen pitkäaikainen jäsen, pitkäaikainen Neuvosto-Viron valtion suunnittelukomitean puheenjohtaja ja Neuvosto-Viron varapääministeri. Hän kuului Virossa syntyneisiin ja eläneisiin kansallisiin kommunistijohtajiin.
Gustav Tõnspoeg syntyi maatilalliseen eli aikakauden kommunistisen kielenkäytön mukaan kulakin perheeseen Virumaalla vuonna 1929. Synnyinseudullaan Virumaalla käymänsä peruskoulun jälkeen vuonna 1945 hän opiskeli rahoitus- ja luottoalan teknillisestä koulussa valmistuen vuonna 1949 ja yleisliitollisesta rahoitustaloustieteen instituutista vuonna 1958.
Tõnspoeg liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1956. Hän valmistui Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean korkeammasta puoluekoulusta vuonna 1971. Hänestä tuli Neuvosto-Viron nomenklatuuran jäsen 1950-luvun lopulla, jolloin hän toimi Paiden piirin toimeenpanevan komitean puheenjohtajana ja vuonna 1965 Neuvosto-Viron liha- ja maitoteollisuusministerinä. 
Hän saavutti uransa huipun vuonna 1973, jolloin hänestä tuli Neuvosto-Viron valtion suunnittelukomitean puheenjohtaja ja tässä roolissa myös Neuvosto-Viron hallituksen varapääministeri ensin Valter Klausonin ja 1984 alkaen Bruno Saulin ja lopuksi Indrek Toomen johtamassa Neuvosto-Viron hallituksessa. Hän toimi varapääministerinä aina tammikuuhun 1990 asti, vaikka ura suunnittelukomitean puheenjohtajana päättyi vuoteen 1987. Neuvosto-Viron Korkeimmassa Neuvostossa hän toimi vuosina 1963-1967 ja 1971-1990. Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsenenä hän toimi vuosina 1984-1989. Keväällä 1989 käydyissä Neuvostoliiton kansanedustajien kongressin vaaleissa hänet valittiin virolaisedustajaksi Moskovaan. Neuvosto-Viron kommunistipuolueen keskuskomiteaan hänet valittiin vuonna 1986. Viron itsenäistymiseen liittyvien toimien alkaessa vuonna 1987 Tõnspoeg edusti siis vanhaa Neuvosto-Viron nomenklatuuraa, joka joutui luopumaan vallasta elokuuhun 1991 tultaessa ja Viron itsenäistyessä.
Neuvosto-Viron poliittisen uran jälkeen Viron itsenäistyessä hän jäi eläkkeelle.
Atwood

Atwood ja Attwood ovat muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimiä:
Siipipäähai

Siipipäähai ("Eusphyra blochii") on vasarahaihin kuuluva rustokalalaji. Lajia tavataan uhanalaisena indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö.
Siipipäähai voi kasvaa suurimmillaan 186 cm ja täysikasvuisina naaraat ovat usein koiraita suurempia. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen ja solakka. Kalan tunnusomaisin piirre on sen pään leveä ja kapeat ulokkeet, joiden päissä silmät sijaitsevat. Tämä antaa siipipäähaille hyvin laajan näkökentän. Siipipäähain sieraimet ovat suuret. Lajilla on kaksi kolmiomaista selkäevää ja myös rintaevät ovat kolmiomaiset. Pyrstön yläpuolisko on alapuoliskoa pidempi. Siipipäähai on selästään harmahtavan ruskea ja vatsastaan vaalea.
Levinneisyys ja elintavat.
Siipipäähain leveinneisyysalue ulottuu Persianlahdelta Kiinaan, Australiaan ja Papua-Uuteen-Guineaan. On mahdollista, että laji on hävinnyt Itä- ja Kaakkois-Aasiasta. Lajin elinympäristöä ovat suhteellisen matalat ja sameat vedet usein lähellä rannikkoja ja jokisuistoja. Siipipäähain ravintoa ovat erityisesti kalat, mutta myös äyriäiset ja pääjalkaiset. Kala synnyttää eläviä poikasia, joita syntyy kerrallaan 6–25.
Siipipäähaita kalastetaan kaupallisesti sen lihan ja useita vitamiineja sisältävän maksan vuoksi. Kalan evistä tehdään keittoa. Kalastukseen käytetään verkkoja. Siipipäähain kanta on monin paikoin vähentynyt erittäin voimakkaasti ylikalastukseen vuoksi. Kantaa uhkaa myös rannikkoalueiden elinympäristön laadun heikkeneminen. Näiden tekijöiden vuoksi siipipäähai luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi.
Valkoisen talon tilannehuone

Valkoisen talon tilannehuone on huonekompleksi, joka sijaitsee Valkoisessa talossa Washington DC:ssä Yhdysvalloissa. Tilannehuonetta käytetään usein muun muassa sotilaallisten operaatioiden seuraamiseen Yhdysvaltain presidentin johdollla. Nimestään huolimatta se kattaa useita eri huoneita Valkoisen talon sisällä. 
Tilannehuoneen rakentaminen aloitettiin alunperin John F. Kennedyn presidenttikaudella 1960-luvulla. Tilannehuoneeseen tehtiin mittava remontti viimeksi vuonna 2023.
Iowan piirikunta

Iowan piirikunta ("Iowa County") on kahden piirikunnan nimi Yhdysvalloissa:
Danny McGrain

Daniel Fergus McGrain (s. 1. toukokuuta 1950 Finnieston) on skotlantilainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi oikean laitapuolustajan pelipaikalla. Britannialaisen yleisradioyhtiö BBC:n lukijat äänestivät McGrainin vuonna 2020 Skotlannin jalkapallohistorian neljänneksi parhaaksi miespelaajaksi. Pelaajauransa jälkeen McGrain on luonut uraa valmentajana.
McGrain edusti pelaajana 20 vuotta Celticiä. Hän voitti joukkueessa seitsemästi Skotlannin liigamestaruuden, viidesti Skotlannin cupin ja kahdesti Skotlannin liigacupin. McGrain valittiin vuonna 1977 Skotlannin vuoden jalkapalloilijaksi. Celticin jälkeen hän edusti vuoden Hamilton Academicalia ja päätti uransa. Hän voitti joukkueessa Skotlannin mestaruussarjan.
McGrain pelasi 62 ottelua Skotlannin A-maajoukkueessa. Hän pelasi vuoden 1974 MM-kilpailuissa joukkueensa kaikki kolme ottelua. Lisäksi hän pelasi MM-kilpailuissa 1982 kaksi ottelua, joista toisen kapteenina.
Valmennusuransa McGrain aloitti vuonna 1992 Arbroathin joukkueessa, jossa hän oli kaksi vuotta. Sittemmin hän on toiminut Celticin apuvalmentajana ja seuran reservijoukkueen päävalmentajana.
Onerva Hannula

Onerva Hannula (s. 1993) on suomalainen käsikirjoittaja, dramaturgi ja ohjaaja. Hannula on valmistunut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2021 dramaturgian ja näytelmän kirjoittamisen koulutusohjelmasta.
Hannula on työskennellyt elokuva- ja TV-alalla, radiossa sekä teatterin ja tanssin kentällä. Hänen töitään on muun muassa "Mitä tapahtui Jasminille?" -podcast (2025), jossa Hannula toimi sarjan ohjaajana ja toisena käsikirjoittajana. Tämän lisäksi Hannula on työskennellyt Yle Draaman dramaturgina, kuten suositussa Aikuiset -komediasarjassa. Hän on myös kirjoittanut taiteellisena lopputyötään kokoillan näytelmän "Over her dead body", josta Yle Draama tuotti audiodraaman keväällä 2024.
Hannula on ollut yhtenä jäsenenä työryhmässä, joka on saanut Yöperhonen-kuunnelmasta Sokeain kuunnelmapalkinnon..
Edme-Armand-Gaston d’Audiffret-Pasquier

Edme-Armand-Gaston d’Audiffret-Pasquier, Audiffret-Pasquier’n herttua (1823–1905) oli ranskalainen poliitikko. Hän oli 1871–1876 kansalliskokouksen jäsen ja orleanistien johtajia. Hänestä tuli 1874 kansalliskokouksen varaesimies ja 1875 esimies. Vuosina 1876–1879 hän oli uuden senaatin ensimmäinen presidentti. Hän oli vuodesta 1878 Ranskan akatemian jäsen.
Haggard

Haggard tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Oer-Erkenschwick

Oer-Erkenschwick on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Recklinghausenin piirikunnan itäosassa ja Münsterin hallintopiirin eteläosassa.
Maantiede.
Oer-Erkenschwickin etäisyys Recklinghausenista on viisi kilometriä koilliseen, Dortmundista 20 kilometriä luoteeseen ja Kölnistä 81 kilometriä koilliseen. Maanteitse matka on Kölnistä 107 kilometriä.
Historia.
Rapen mainitaan ensi kerran vuonna 1140 ja Oer 1144. Oer-Erkenschwick perustettiin 1926 ja kaupunkioikeudet se sai maaliskuussa 1953. Kun kiivihiiltä louhiva Zeche Ewald suljettiin 1997, kaupungin talouselämä siirtyi lihanjalostuksen suuntaan.
Talous ja liikenne.
Oer-Erkenschwinkin yrityksiä on muun muassa erikoiskaapeleita valmistava Ernst &amp; Engbring ja vähittäismyymälöitä hoitava E-Center Anja Zierles. Vuosina 1899–1997 tärkeä teollisuudenala oli kivihiilen louhinta. Oer-Erkenschwickin läpi kulkevat Landesstraße 511, 610, 798 ja 889. Kaupungin julkinen liikenne hoituu busseilla.
Urheilu.
Oer-Erkenschwickin urheiluseuroihin kuuluu SpVgg Erkenschwick, joka pelaa jalkapalloa.
Juhani Ruohonen (museonjohtaja)

Juhani Kustaa Ruohonen (s. 4. marraskuuta 1961 Pori) on suomalainen museonjohtaja.
Ura.
Ruohonen työskenteli Porissa sijaitsevan Satakunnan Museon johtajana vuosina 2004–2020, ja se valittiin tuona aikana vuoden museoksi vuonn 2019. Hänet valittiin vuonna 2020 Turun museokeskuksen ja Turun kaupungin museopalvelujohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi vuoteen 2024 asti. Ruohonen oli Museoliiton hallituksen jäsen vuosina 2008–2014 ja 2017–2023. Hänen työlleen on ollut ominaista kehittäminen, ja hän on osallistunut aktiivisesti museoalan kehittämiseen paikallisesti, alueellisesti ja valtakunnallisesti. 
Koulutus.
Ruohonen valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1994 pääaineenaan kansatiede.
Tiina Raudaskoski

Tiina Raudaskoski (s. 10. lokakuuta 1977 Nivala) on suomalainen kirjailija. Hän asuu ja työskentelee Pariisissa, Ranskassa.
Raudaskoski opiskeli huoltajuuskiistansa aikana oikeustieteen maisterin tutkinnon Sorbonnen yliopistosta ja läpäisi asianajajotutkinnon. Hän ei kuitenkaan ole koskaan harjoittanut ammattia.
Huoltajuuskiista.
Helsingin Sanomat uutisoi vuonna 2011 Ranskassa asuvasta suomalaiskirjailijasta, joka kävi huoltajuuskiistaa lapsestaan.
Vuonna 2022 Raudaskoskelta ilmestyi omaelämänkerrallisiin kokemuksiin perustuva romaani "Kuudennen kerroksen nainen", joka kertoo Pariisissa asuvasta epäonnistuneesta suomalaiskirjailijasta, jonka aviomies kaappaa heidän yhteisen lapsensa. Raudaskoski on sanonut useissa lehtihaastatteluissa, että vain romaanin lähtötilanne on omaelämänkerrallinen.
Jouko Turkka.
Lokakuussa 2025 ilmestyi romaani "Ilmiantaja", joka kertoo Raudaskosken ajasta ohjaaja-kirjailija Jouko Turkan assistenttina vuosina 1999–2000. Apu-lehti kertoi Raudaskoskella olleen suhde Jouko Turkan kanssa.
Pyöreinen (Lapinlahti)

Pyöreinen on suurelta osin asutuksen rajaama järvi Pohjois-Savossa. Sen pohjoinen osa sijaitsee Lapinlahdella, lounainen osa Siilinjärvellä ja kaakkoinen osa Kuopiossa, jonka keskustasta etäisyys on 40 kilometriä pohjoiseen. Pyöreisen pinta-ala on 68,3 hehtaaria. Pyöreisen kylä on Pyöreisen rannalla.
Maantiede.
Pyöreisen ulottuvuus kaakosta luoteeseen on noin 1,4 kilometriä. Nimettyjä niemiä ovat etelän Lintuniemi ja pohjoisen Kierinniemi. Noin kahdeksan prosenttia Pyöreisestä on vähintään kymmenen metriä syvä. Järvi syvenee yhteentoista metriin, joten sen vesitilavuudesta noin 0,14 prosenttia on syvempänä kuin kymmenen metriä.
Pyöreisen ympäristö on laajalti asuttua. Järven länsipuolitse kulkuu seututie 576.
Pyöreisen koillisosaan laskee tulouoma pohjoisesta. Idästä virtaa Koivupuro järven kaakkoiskolkkaan. Etelästä laskee Leväpuro Leväseltä (123,1 metriä merenpinnan yläpuolella). Puro seuraa Siilinjärven ja Kuopion rajaa. Pyöreisen luusua sijaitsee lännessä, josta alkaa etelään Polvijärveen (122,1 metriä merenpinnan yläpuolella) runsaan kilometrin pituinen Kyläjoki. Joki seuraa Lapinlahden ja Siilinjärven rajaa.
Pyöreisen vesitilavuus on 3 296 000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on hyvä.
Pyöreinen (04.593.1.001) kuuluu Pyöreisen alueeseen (04.593), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Naarvanjoen valuma-alue (04.59) ja ensimmäinen jakovaihe on Iisalmen reitin valuma-alue (04.5). Pyöreinen on laajin Pyöreisen alueen seitsemästä järvestä. Toiseksi laajin on noin 17-hehtaarinen Lahnajärvi (04.593.1.005).
Suomessa on kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista Pyöreinen-nimistä järveä. Lapinlahden, Siilinjärven ja Kuopion Pyöreinen on laajin, sitä seuraa noin 50-hehtaarinen Nurmeksen Pyöreinen. Kaikkien Pyöreisten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 2,6 neliökilometriä.
Johan Hagströmer

 
Johan Vilhelm Hagströmer (1845–1910) oli ruotsalainen oikeustieteilijä ja professori. Hänet nimitettiin Ruotsin yleisen lainopin ja roomalaisen oikeuden dosentiksi Uppsalan yliopistoon 1872 sekä rikosoikeuden ylimääräiseksi professoriksi 1877. Hän tuli 1877 pidetyssä Uppsalan yliopiston riemujuhlassa sen lainopillisen tiedekunnan sekä 1895 filosofisen tiedekunnan kunniatohtoriksi.
Hilana Taarka

Hilana Taarka (oik. Darja Pisumaa, lempinimiä Darja Matrejeva ja Vasila Taarka; 22. maaliskuuta 1856, Hilana, Petseri, Pihkovan maakunta, Pihkovan kuvernementti – 27. joulukuuta 1933, Võmmorsk, Meremäen kunta, Petserimaa) oli setukaisten kansaan kuuluva lauluemo.
Etnomusikologi A. O. Väisänen tutustui setonkieliseltä nimeltään Taarkana tunnettuun kansanlaulajaan vuosina 1913–1914 ja 1921–1922 Viroon ja Setumaalle tekemillään keruumatkoillaan. Hilana Taarka vieraili Väisäsen luona Suomessa kesällä 1921. Vierailunsa aikana hän muun muassa esitti ylistyslaulun Suomen tasavallan presidentille ja kenraali Mannerheimille.
Hilana Taarka on haudattu Setumaalle Obinitsan hautausmaalle.
Vuonna 2008 ilmestyi Taarkan elämään pohjautuva draamaelokuva Taarka, jossa etnomusikologi A. O. Väisästä esittää suomalainen näyttelijä Mikko Nousiainen.
Erkki Salo (jalkapalloilija)

Erkki Salo (s. 23. helmikuuta 1953) on suomalainen, 1970-luvulla pääsarjatasolla pelannut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Salo siirtyi kauden 1971 jälkeen Käpylän Pallosta Helsingin Ponnistukseen, joka nousi kauden 1972 päätteeksi II divisioonasta SM-sarjaan. Salo pelasi kaudella 1973 SM-sarjassa 21 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Ponnistuksen pudottua SM-sarjasta Salo siirtyi Turun Palloseuraan, jossa hän SM-sarjakaudella 1974 pelasi 22 sarjaottelua ja oli 17 maalillaan koko sarjan paras maalintekijä. Kausilla 1975 ja 1976 Salo pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa yhteensä 27 SM-sarjaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kausilla 1977 ja 1978 Salo edusti Oulun Työväen Palloilijoita ja pelasi 38 SM-sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Sen jälkeen hän jatkoi pelaamista alemmilla sarjatasoilla Finnairin Palloilijoissa, Käpylän Pallossa, Pallo-Pojissa ja Helsingin IFK:ssä.
Salo pelasi viisi nuorten maaottelua.
Usko Kärki

Usko Kärki (2. maaliskuuta 1912 – 11. tammikuuta 1999) oli suomalainen sotatuomari, kihlakunnantuomari ja hovioikeudenneuvos. Hänen vanhempansa olivat Frans Kärki ja Ester o.s. Kurvinen, hänen nuorempia sisaruksiaan olivat Lahja (myöh. Lahja Oittinen), Armo, Toivo, Rauha (myöh. Esteri Carlenius) ja Ilo (myöh. Ilmari). 
Kärki vietti nuoruutensa ensin Töysässä, sitten Laihialla. Hän kävi koulunsa Tampereen Klassillisessa Lyseossa ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi vuonna 1931.
Ammattiura.
Kärki opiskeli oikeustiedettä Helsingin Yliopistossa ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1936 ja työskenteli sen jälkeen Vaasan Hovioikeudessa, sai varatuomarin arvon vuonna 1939. Talvisodassa Kärki toimi kenttätykistön patteriupseerina Lapin rintamalla Kemijärven suunnalla ja sodan viime päivinä Viipurinlahdella. Jatkosodassa hän palveli muun muassa KTR 10:ssä ja panssaridivisioonassa. Noin vuoden ajan Kärki toimi Itä-Karjalan sotilashallinnon sotatuomarina. Ainoa kuolemantuomio, jonka hän joutui julistamaan, oli eräälle venäläiselle sotavangille, joka oli tappanut vartiosotilaan ja karannut. Kesällä 1942 Kärki määrättiin kenraalimajuri Ruben Laguksen divisioonaan oikeudenhoito- ja hallintotoimiston päälliköksi ja samalla syyttäjäksi. Näistä vaiheista Kärki on kertonut seikkaperäisesti. Vuonna 1971 Kärki ylennettiin kapteeniksi.
Sotien jälkeen Kärki toimi kolme vuotta istuvana tuomarina sotasyyllisyysoikeudenkäynneissä Helsingissä ja Riihimäellä. Vuosina 1951–56 hän toimi Vaasan tarkastusoikeuden puheenjohtajana ja 1956–58 Vaasan maanjako-oikeuden puheenjohtajana. Vuonna 1957 hänelle myönnettiin hovioikeudenneuvoksen arvonimi. Vuodet 1958–75 hän toimi Lapuan tuomiokunnan kihlakunnantuomarina, josta virasta hän jäi eläkkeelle. Sivuvirka Kärjellä oli vuosina 1952–82 Vaasan sotaoikeuden puheenjohtajana. Hänellä oli myös lukuisia luottamustehtäviä: Suomen lakimiesyhdistyksen Vaasan osaston perustaja- ja kunniajäsenyys, jäsenyydet Laihian kunnan- ja kirkkovaltuustoissa sekä Ilkka Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtajuus. Hän oli myös Vaasan Suomalaisen Klubin kunniajäsen ja Lapuan rotarypresidentti 1965–66. Kärki oli perustamassa Keskustapuolueen Vaasan paikallisosastoa ja oli pitkään sen varapuheenjohtaja. Hän kuului useat vuodet Keskustan Etelä-Pohjanmaan piirin piiritoimikuntaan ja sai Keskustan kultaisen ansiomerkin.
Yksityiselämä.
Nuoruudessaan Usko soitti Kärjen kotiorkesterissa viulua, Armo selloa ja Toivo pianoa. Opiskeluaikana Usko soitti Ylioppilaskunnan Soittajissa sekä jatkosodan aikana Äänislinnan kaupunginorkesterissa.
Vuonna 1938 Usko avioitui laihialaisen Mirja Luhtalan (1909–1993) kanssa. Heille syntyivät lapset Mikko (1940–1965), Matti (1941–2015), Ilkka (1944–2009), Pirkka (1945–) ja Hannele (myöh. Eklund, 1947–). Perhe asui ensin Laihialla, vuonna 1954 muutti Vaasaan. Kihlakunnantuomarin virassa toimiessaan Usko asui osittain Lapualla.
Vuonna 1952 Usko Kärki oli perustamassa Kurvisen Sukuyhdistystä Ilomantsissa (hänen äidinisänsä Pietari Kurvinen oli lähtöisin Ilomantsista) ja osallistui aktiivisesti sen toimintaan.
Matti Aalto

Matti Aalto on seuraavien suomalaisten henkilöiden nimi:
Pohjois-Korean laittomat toimet

Pohjois-Korean valtion väitettyihin laittomiin toimiin kuuluvat laittomien huumeiden valmistus ja myynti, väärennettyjen kulutustavaroiden valmistus ja myynti, ihmiskauppa, aseiden kauppa, villieläinten kauppa, rahanväärennös (erityisesti Yhdysvaltain dollari ja Kiinan juan), terrorismi, pakkotyön hyväksikäyttö, tietotekniikkarikollisuus (esim. kryptovaluuttojen hakkerointi) ja muut toiminnat.
Bourdeaux

Bourdeaux () on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Roubionjoen varrella, noin 37 kilometriä Nyonsin kaupungista pohjoiseen.
Kylän yläpuolella olevalla kukkulalla on linnan rauniot, joka tunnetaan nimellä Château des Comtes de Poitiers. Sen rakennutti 1100-luvulla Valentinoisin kreivi Aymar de Poitiers. Linna ilmeisesti tuhottiin vuonna 1450. Linnan jäännökset ovat 2 000 neliömetrin kokoinen viisikulmio, jossa on nähtävissä kolme tornia pohjois-, koillis- ja luoteiskulmissa sekä suuri sisäpiha.
Väärennetty kulutustavara

Väärennös on sellaisten kulutustavaroiden valmistus, tuonti, vienti, jakelu ja myynti, jotka eivät ole aitoja, mutta jotka on suunniteltu ja merkitty näyttämään identtisiltä aitojen tuotteiden kanssa, jotta kuluttajat uskoisivat niiden olevan aitoja. Väärennös sisältää myös tunnetun kuluttajabrändin tavaramerkin tai logon kiinnittämisen tuotteeseen, vaikka tuote ei olekaan kyseisen brändin valmistama tai hyväksymä. Yksinkertaisesti sanottuna väärennökset ovat aitojen tuotteiden jäljennöksiä, jotka on valmistettu ilman tuotemerkin omistajan lupaa. Väärennökset ovat yleensä huomattavasti huonolaatuisempia kuin aidot tuotteet ja voivat jopa olla vaarallisia, koska ne on usein valmistettu huonosti ilman laatu- tai ympäristötarkastuksia tai vaarallisia tai myrkyllisiä kemikaaleja ja materiaaleja käyttäen. Valitettavasti monet tunnetut ja menestyvät yritykset lähes kaikilla toimialoilla joutuvat väärennösten uhreiksi.
Yhdysvalloissa.
Yhdysvaltain kauppakamari arvioi piratismista ja väärennöksistä aiheutuvan vahingon arvoksi 650 miljardia dollaria vuodessa. Lisäksi väärennettyjen kulutustavaroiden kauppa aiheuttaa vuosittain yli 750 000 työpaikan menetyksen Yhdysvalloissa.
Juha Halonen

Juha Halonen (s. 29. kesäkuuta 1963) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa kausina 1985–1992.
Halonen pelasi vuoteen 1984 saakka Salon Palloilijoissa ja siirtyi sitten Turun Palloseuraan. Hän pelasi TPS:n joukkueessa seitsemän kauden aikana SM-sarjassa 151 ottelua ja teki niissä 17 maalia, joista viisi kaudella 1987. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1986 ja 1989 sekä SM-pronssia vuonna 1987. Hän pelasi TPS:n avauskokoonpanossa lokakuussa 1987, kun turkulaiset yllättäen voittivat UEFA-cupin vierasottelussa Milanossa kotijoukkue Interin. Halonen pelasi SM-sarjauransa jälkeen vielä yli kymmenen kautta Salon Palloilijoissa ja välillä yhden kauden Åbo IFK:ssa.
Aseiden laiton kauppa

Aseiden laiton kauppa eli laittomien aseiden kauppa, tai tarkemmin kuljetuksesta puhuttaessa aseiden salakuljetus, on laittomien pienaseiden, räjähteiden ja ampumatarvikkeiden kauppa, joka on osa laajaa laittomien toimien kirjoa, joka liittyy usein kansainvälisiin rikollisjärjestöihin. Pienaseiden laiton kauppa, toisin kuin muut järjestäytyneen rikollisuuden hyödykkeet, liittyy läheisemmin vallan käyttämiseen yhteisöissä kuin taloudellisen hyödyn saavuttamiseen. Tutkijat arvioivat, että laittomien aseiden kauppa on vuosittain yli miljardi Yhdysvaltain dollaria.
Veronica Vitzthum Lindholm

Veronica Vitzthum Lindholm (s. 1970) on suomenruotsalainen yritysjohtaja.
Lindholm on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Svenska handelshögskolanista 1993. Opintojen jälkeen hän on toiminut aktiivisesti Hankenin alumnitoiminnassa. Lindholm nimettiin 2011 Hankenin vuoden alumniksi.
Ura.
Lindholm on työskennellyt useissa johtotehtävissä eri toimialoilla, kuten kulutustavarateollisuudessa, elokuva-, media- ja viihdealalla sekä vähittäiskaupassa. Hän on toiminut muun muassa Fazerilla pohjoismaisena brändipäällikkönä, The Walt Disney Company Nordicissa markkinointijohtajana sekä toimitusjohtajana Mondelez Finlandilla, Finnkinossa ja Indoor Groupissa.
Lokakuussa 2025 Lindholm valittiin Suomen Messut Oyj:n toimitusjohtajaksi. Tehtävä alkaa tammikuussa 2026. 
Luottamustehtävät.
Lindholm on toiminut useiden yritysten ja järjestöjen hallituksissa. Hän oli pitkään Nokian Renkaat Oyj:n hallituksen jäsen ja vuodesta 2023 alkaen Kojamo Oyj:n hallituksessa. Vuosina 2006–2014 hän kuului ruotsalaisen elokuvateatteriketjun Svenska Bion hallitukseen sekä vuosina 2017–2019 ruotsalaisen Electra Gruppen AB:n hallitukseen.
Lindholm on ollut myös Stiftelsen Svenska Teaternin ja Suomen Filmikamari ry:n hallitusten jäsen. Vuodesta 2025 hän on toiminut Suomen elokuvasäätiön hallituksen puheenjohtajana.
Yksityiselämä.
Veronica Lindholmin puoliso on useita suuryrityksiä johtanut Casimir Lindholm. Hänen veljensä on Fazerin konsernijohtaja Christoph Vitzthum. Lindholmin isä on diplomaatti Dieter Vitzthum von Eckstädt, joka toimi muun muassa Suomen ensimmäisenä suurlähettiläänä Euroopan neuvostossa 1989-1991.
Luonnonvaraisten eliöiden kauppa

Luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppa tarkoittaa sellaisten tuotteiden vaihtoa, jotka on saatu luonnonvaraisista eläimistä tai kasveista, jotka on yleensä kerätty niiden luonnollisesta ympäristöstä tai kasvatettu valvotuissa olosuhteissa. Se voi koskea elävien tai kuolleiden yksilöiden, kudosten, kuten nahkojen, luiden tai lihan, tai muiden tuotteiden kauppaa. Laillista luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa säännellään Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksella uhanalaisten villieläin- ja kasvilajien kansainvälisestä kaupasta (CITES), johon kuuluu tällä hetkellä 184 jäsenmaata, joita kutsutaan sopimuspuoliksi. Laiton luonnonvaraisten eliöiden kauppa on laajalle levinnyttä ja yksi merkittävimmistä laittomista taloudellisista toiminnoista, verrattavissa huumeiden ja aseiden salakuljetukseen.
Léon Halévy

Léon Halévy (14. tammikuuta 1802 Pariisi, Ranska – 2. syyskuuta 1883 Saint Germain-en-Laye, Ranska) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja historioitsija. Hän oli Henri de Saint-Simonin oppilas ja toimi tämän avustajana perustettaessa "Le Producteuria". Hän oli vuodesta 1831 Ranskan kirjallisuuden apulaisprofessori Ecole Polytechniquessa ja sen jälkeen opetusministeriössä vuoteen 1853, jolloin hän jäi eläkkeelle ja omistautui kirjalliselle töille.
Ølgod

Ølgod on taajama Varden kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 3 713 asukasta vuoden 2025 alussa.
Øster Vrøgum

Øster Vrøgum on taajama Varden kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 334 asukasta vuoden 2025 alussa.
Tinghøj

Tinghøj on entinen taajama Varden kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 201 asukasta vuoden 2021 alussa.
Askov

Askov on taajama Vejenin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 974 asukasta vuoden 2025 alussa.
Bække

Bække on taajama Vejenin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 1 034 asukasta vuoden 2025 alussa.
Brørup

Brørup on taajama Vejenin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 4 557 asukasta vuoden 2025 alussa.
Føvling

Føvling on entinen taajama Vejenin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 206 asukasta vuoden 2022 alussa.
Gesten

Gesten on taajama Vejenin kunnassa Tanskassa. Taajamassa oli 848 asukasta vuoden 2025 alussa.
Georg Reutter vanhempi

Georg Reutter vanhempi (kastettu 3. marraskuuta 1656 Wien – 29. elokuuta 1738 Wien) oli itävaltalainen urkuri, teorbin soittaja ja säveltäjä.
Reutter oli mahdollisesti Johann Caspar Kerllin oppilas. Hän sai aatelisarvon Roomassa 8. tammikuuta 1695, mutta ei käyttänyt aatelistitteliään. Hän soitti Wienin hovikappelissa teorbilla continuo-osuuksia vuosina 1696–1703. Kapellmeister Antonio Draghin mukaan Reutter soitti virtuoosina monia soittimia. Draghin seuraaja Johann Joseph Fux mainitsi hänet kokeneena oopperasäestäjänä. Reutter pääsi vara-Kapellmeisterin asemaan vuonna 1712 ja hänestä tuli ensimmäinen Kapellmeister vuonna 1715. Tässä asemassa hän toimi vuoteen 1728 saakka. Reutter oli hoviurkuri vuodesta 1700. Hänen poikansa Georg Reutter nuorempi seurasi häntä tuomiokirkon urkurina vuonna 1720. Reutter oli kolmesti naimisissa ja sai viisitoista lasta.
Reutter tunnetaan säveltäjänä parhaiten kokoelmastaan toccatoja. Hän sävelsi myös lyhyitä urkupreludeja. Osaa alun perin hänelle attribuoiduista teoksista on myöhemmin pidetty Georg Reutter nuoremman ja Nicolaus Adam Strungkin säveltäminä. Draghin mukaan Reutter sävelsi myös balettimusiikkia, joka ei kuitenkaan ole säilynyt.
Bonao

Bonao on kaupunki ja kunta Dominikaanisessa tasavallassa Monseñor Nouelin provinssissa. Paikkakunta kehittyi 1400-luvun lopussa paikallisten kultakaivosten varaan. Nykyisin kaupungin lähellä kaivetaan nikkeliä. Kaupungin asukasluku vuonna 2022 oli 144 923.
Maantiede.
Bonao sijaitsee Dominikaanisen tasavallan Monseñor Nouelin provinssissa Cibaon alueella noin 85 kilometriä maan pääkaupunki Santo Domingosta luoteeseen. Bonaon kuntaan kuuluu viisi kunnanosaa ("distritos municipales"), Arroyo Toro–Masipedro, Jayaco, Juma Bejucal, La Salvia–Los Quemados ja Sabana del Puerto.
Maantiede.
Bonaon nimi on johdettu nykyisen kaupungin alueella espanjalaisten saapuessa vaikuttaneen tainopäällikön nimestä. Seutu oli osa Maguán päällikkökuntaa ("cacicazgo"). Kristoffer Kolumbus perusti paikkakunnan vuonna 1494. Paikka oli alkujaan linnoitus, joka suojeli läheisiä kultakaivoksia. Kapinallinen espanjalainen Francisco Roldán ja hänen seuraajansa asettuivat paikalle vuonna 1497. Heidän sanotaan muodostaneen Bonaon kylän. Virallisesti Bonaosta tuli kaupunki vuonna 1508. Seudun kultakaivosten tyrehdyttyä alue kuitenkin hylättiin ja se hävisi asiakirjoista vuoden 1528 jälkeen.
Bonao perustettiin uudelleen 1800-luvun alkupuolella. Rafael Trujillon veli José Trujillolla oli Trujillon diktatuurin kaudella voimakas asema Bonaossa, jota hän kohteli monella tapaa omana läännityksenään. Vuonna 1942 hän rakennutti Bonaoon voimakkaan radiolähettimen, jonka kautta tehtiin hänen perustamansa radioasema La Voz del Yunan lähetyksiä. Sen kautta levitettiin propagandaa paitsi Dominikaanisessa tasavallassa, mutta myös muualle Karibian alueelle. Asema siirtyi myöhemmin Santo Domingoon. Falconbridge perusti vuonna 1968 kaupungin lähelle ferronikkelikaivoksen. 1980-luvulla kaivos oli omaa laatuaan maailman toiseksi suurin.
Talous.
Kaupungin lähellä sijaitsee nykyisin Falconbridge Dominicanan omistama Loma de Níquel La Pegueran nikkelikaivos.
Väestö.
Bonaon asukasluku oli vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 144 923.
Georg Reutter nuorempi

Johann Adam Joseph Karl Georg Reutter (6. huhtikuuta 1708 Wien – 11. maaliskuuta 1772 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja urkuri. David Wyn Jonesin mukaan hän oli aikansa vaikutusvaltaisin muusikko Wienissä.
Reutter sai opetusta isältään Georg Reutter vanhemmalta ja Antonio Caldaralta. Hän sävelsi oopperoita, oratorioita ja runsaasti kirkkomusiikkia. Reutter pääsi hovisäveltäjäksi vuonna 1731 ja oli Stephansdomin Kapellmeister vuodesta 1738. Hän opetti Joseph ja Michael Haydnia. Reutter toimi kuolemaansa saakka Maria Teresian hoviorkesterin johdossa.
Georg Reutter

Georg Reutter on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Eric Ruuth

Eric Ruuth (24. lokakuuta 1746 Tukholma – 25. toukokuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja virkamies. Hän toimi valtiosihteerinä vuodesta 1786 ja maamarsalkkana vuoden 1792 valtiopäivillä, missä hänet valittiin Pommerin kenraalikuvernööriksi. Vuonna 1795 Ruuth asetettiin syytteeseen julkisten varojen väärinkäytöstä, ja seuraavana vuonna hänet erotettiin kaikista viroistaan. Ruuth oli mukana perustamassa Höganäsin kivihiilikaivosta.
Betsiboka

Betsibokan alue () on alue Madagaskarissa, yksi aluehallinnon 24:stä alueesta. Vuoden 2018 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 393 278 ja pinta-ala 28 964,2 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli prosenttia eli 50 899 asukasta. 
Betsibokan alueen naapureina ovat Melakyn alue lännessä, Boenyn ja Sofian alueet pohjoisessa, Alaotra-Mangoro idässä sekä Analamangan ja Bongolavan alueet etelässä.
Aluekeskus on Maevatanana, joka sijaitsee 315 kilometriä Madagaskarin pääkaupunki Antananarivosta luoteeseen (valtatietä RN4). Aluehallinnon seuraavalla tasolla Betsibokan alue jakautuu kolmeen piiriin: Kandreho, Maevatanana ja Tsaratanana.
Uefa Super Cup 2025

Uefa Super Cup 2025 oli järjestykseltään 50. Uefa Super Cupin ottelu. Siinä kohtasivat kaksi hallitsevaa Euroopan seurajoukkueiden pääkilpailujen mestaria Mestarien liigan voittaja ja Eurooppa-liigan voittaja. Ottelu pelattiin 13. elokuuta 2025 Stadio Friulilla, Udinessa, Italiassa. Varsinainen peliaika päättyi 2–2 ja Paris Saint-Germain voitti rangaistuspotkukilpailun 4–3 ja saavutti seurahistoriansa ensimmäisen UEFA Super Cupin mestaruuden.
Tapahtumapaikka.
Stadio Friulin valitsemisesta ottelupaikaksi päätettiin 16. joulukuuta 2024 järjestetyssä Uefan järjestelykomitean kokouksessa Lausannessa, Sveitsissä.
Stadion isännöi vuoden 1990 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen kolme lohkovaiheen ottelua sekä se oli myös yksi vuoden 2019 jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailujen pelipaikoista.
Oscar Bernadotte

Oscar Carl August Bernadotte (15. marraskuuta 1859 Tukholma – 1953) oli ruotsalainen prinssi ja Gotlannin herttua. Hänen isänsä oli kuningas Oskar II ja äitinsä kuningatar Sofia. Hän meni vuonna 1888 naimisiin Ebba Munckin kanssa ja luopui samalla herttuan tittelistään sekä kruununperimysoikeudestaan. Bernadotte sai laivastoupseerin koulutuksen ja nimitettiin vuonna 1903 vara-amiraaliksi. Hänen poikansa oli Folke Bernadotte.
Emil Fjellström

Emil Fjellström (24. lokakuuta 1884 Jämtlanti – 14. heinäkuuta 1944) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän näytteli pääosin komedioissa niin teatterissa kuin valkokankaallakin. Fjellströmin tunnetuimpia rooleja ovat Gammel-Jerk Alf Sjöbergin elokuvassa "Himlaspelet" (1942) ja pastori Nordström Sigurd Wallénin elokuvassa "Hemsöborna" (1944).
Cordillera Central

Cordillera Central voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Fjellström

Fjellström on seuraavien ruotsalaisten henkilöiden sukunimi:
Lena Söderblom

Magda-Lena Elisabet Söderblom (s. 24. lokakuuta 1935 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hän tulee näyttelijäperheestä; hänen isänsä Åke Söderblom, äitinsä Ann Mari Ström ja äitinsä vanhemmat Anna Lisa ja Albin Lindahl olivat kaikki näyttelijöitä. Söderblom debytoi vuonna 1953 ja palkattiin kymmenen vuotta myöhemmin Tukholman kaupunginteatteriin, missä hän teki pääosan urastaan. Hän on näytellyt myös televisiossa ja elokuvissa.
Alalkomenés

Alalkomenés (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Livadeián kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 54 (2021).
Alalkomenésin kylä sijaitsee noin 14 kilometriä itäkaakkoon Livadeián kaupungista. Se on rakennettu noin 107 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on nimetty lähistöllä sijainneen antiikin ajan Alalkomenain kaupungin mukaan vuonna 1927. Kylän vanha nimi oli "Mamoúra" (Μαμούρα).
Alalkomenés muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αλαλκομενών, "Dimotikí Koinótita Alalkomenón"), johon kuuluu varsinaisen Alalkomenésin kylän lisäksi Ágios Athanásioksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 116 (2021).
Evangelístria (Boiotia)

Evangelístria () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Alíartos-Thespiésin kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 96 (2021).
Evangelístrian kylä sijaitsee noin 29 kilometriä kaakkoon Livadeiásta. Se on rakennettu Xerakióna- ja Elikónas-vuorten väliseen ylälaaksoon noin 586 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on nimetty sen lähellä sijaitsevan Evangelístrian luostarin ("Moní Evangelistrías") mukaan vuonna 1927. Kylän vanha nimi oli "Zagará" (Ζαγαρά), ja se tunnettiin myös nimimuodolla "Tovará" (Τοβαρά).
Evangelístria muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ευαγγελιστρίας, "Dimotikí Koinótita Evangelistrías"), johon kuuluu varsinaisen Evangelístrian kylän lisäksi Evangelístrian luostari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 108 (2021).
Evangelístria

Evangelístria (, ”Ilosanoman Neitsyt Maria”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Lafýstio (kylä)

Lafýstio (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Livadeián kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 272 (2021).
Lafýstion kylä sijaitsee noin kuusi kilometriä itään Livadeián kaupungista. Se on rakennettu noin 270 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on nimetty vuonna 1927 antiikin ajan Lafystion-vuoren mukaan, koska vuori yhdistetään heti kylän eteläpuolella olevaan nykyiseen Profítis Ilías -vuoreen. Kylän vanha nimi oli "Granítsa" (Γρανίτσα). Kraatterissa ylhäällä vuorella sijaitsee autioitunut kylä "Palaiá Granítsa" (Παλαιά Γρανίτσα, ”Vanha Granítsa”).
Lafýstio muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Λαφυστίου, "Dimotikí Koinótita Lafystíou"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Granítsa

Granítsa () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Lafýstio

Lafýstio (, ) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Solinári

Solinári (, ) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Alíartos-Thespiésin kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 283 (2021).
Solinárin kylä sijaitsee Kopaḯdan tasangon etelälaidalla Tilfoúsio-vuoren länsipuolella noin 17 kilometriä kaakkoon Livadeiásta. Se on rakennettu noin 256 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän vanha nimimuoto vuoteen 1912 saakka oli "Soulinári" (Σουληνάρι). Solinári muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Σωληναρίου, "Dimotikí Koinótita Solinaríou"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Nykyisen kylän lähellä sijaitsi antiikin aikana Alalkomenain kaupunki.
Ypsilántis (Boiotia)

Ypsilántis () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Alíartos-Thespiésin kuntaan, Boiotian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Kylän väkiluku on 292 (2021).
Ypsilántisin kylä sijaitsee Tilfoúsio- ja Palaiothíva-vuorten itäpuolella ja Xerakióna-vuoren pohjoispuolella noin 19 kilometriä kaakkoon Livadeiásta. Se on rakennettu noin 206 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ypsilántis muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Υψηλάντου, "Dimotikí Koinótita Ypsilántou"), johon ei kuulu muita asutuksia.
Kylä on nimetty vuonna 1953 Kreikan vapaussodan sankari Dimítrios Ypsilántisin mukaan lähellä vuonna 1829 käydyn Pétran taistelun vuoksi. Kylän aiempi nimi oli vuoteen 1912 "Vrastamítais" (Βρασταμήταις) ja vuosina 1912–1953 "Vrastamítes" (Βρασταμίτες).
Ypsilántis

Ypsilántis () tai Ypsilanti voi viitata seuraaviin:
Agoulinítsa

Agoulinítsa (, eli Λίμνη Αγουλινίτσας, "Límni Agoulinítsas") oli järvi Eliissä Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Pýrgoksen kunnan alueella. Nykyisin järvi on kuivattu ja sen alue on viljelyskäytössä.
Agoulinítsa-järvi sijaitsi Alfeiós-joen suussa lähellä Joonianmereen kuuluvan Kyparissiakóslahden rantaa, ja oli osa joen suistoaluetta. Se sai vettä myös merestä kanavien kautta, mikä teki siitä laguunimaisen. Järvi sai nimensä sen rannalla olleesta Agoulinítsan kylästä, nykyisestä Epitáliosta; toisaalta nimi viittaa järven ankeriaisiin, joiden kalastaminen oli (muiden kalojen ohella) paikallisille merkittävä elinkeino. Agoulinítsa oli yhdistetty kanavalla kaakonpuoleiseen Kaïáfas-järveen.
Järveä ei ollut olemassa vielä antiikin aikana. Silloin lähellä sijaitsi Samikonin kaupunki, ja osan sen alakaupungista arvellaan olleen myöhemmän järven alueella. Järvi muodostui paikalle keskiajalla.
Järven kuivaaminen aloitettiin vuonna 1967 ja se valmistui vuonna 1970. Kuivaus paljasti noin 20 neliökilometriä maata, josta maanviljelyksen käyttöön voitiin maanparannuksen jälkeen ottaa noin 80%. Samaan aikaan kuivattiin läheinen, luoteisenpuolinen Mouriá-järvi.
Mouriá

Mouriá (, eli Λίμνη Μουριάς, "Límni Mouriás") oli järvi Eliissä Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Pýrgoksen kunnan alueella. Nykyisin järvi on kuivattu ja sen alue on viljelyskäytössä.
Mouriá-järvi sijaitsi Alfeiós-joen suussa lähellä Joonianmereen kuuluvan Kyparissiakóslahden rantaa, ja oli osa joen suistoaluetta. Se sai vettä myös merestä kanavien kautta, mikä teki siitä laguunimaisen. Järven pinta-ala oli noin 6,5 neliökilometriä.
Antiikin aikana järven lähellä sijaitsi Letrinoin kaupunki. Pausanias mainitsee järven kaupungista kertoessaan. Järven kuivaaminen aloitettiin vuonna 1967 ja se valmistui vuonna 1970. Samaan aikaan kuivattiin läheinen, kaakkoisenpuoleinen Agoulinítsa-järvi.
Zerélia

Zerélia (, myös Λίμνες Ζηρέλια, "Límnes Zirélia") -järvet ovat kaksi kraatterijärveä, mahdollisesti meteoriittijärveä, Thessaliassa Kreikassa. Ne ovat lajissaan Kreikan ainoat. Järvet sijaitsevat Almyróksen kunnassa Magnesian alueyksikössä noin neljä kilometriä lounaaseen Almyróksen kaupungista.
Zerélian järvet sijaitsevat Almyróksen tasangolla Óthrys-vuoren pohjoispuolella noin 130 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Järvistä suurempi, läntisempi järvi tunnetaan nimellä "Megálo Zeréli" (Μεγάλο Ζερέλι, ”Suuri Zeréli”, ). Sen pinta-ala on noin 0,04 neliökilometriä, halkaisija noin 250 metriä ja syvyys noin 8 metriä. Pienempi, itäisempi järvi tunnetaan nimellä "Mikró Zeréli" (Μικρό Ζερέλι, ”Pieni Zeréli”, ). Sen pinta-ala on noin 0,02 neliökilometriä, halkaisija noin 150 metriä ja syvyys noin 6 metriä. 
Järvet ovat muodoltaan pyöreitä ja niiden välinen etäisyys on noin 250 metriä. Järvet saavat vetensä maanalaisista lähteistä ja sadevetenä. Järvien syntyhistoria on epäselvä. Yleisimmän teorian mukaan ne olisivat syntyneet meteoriittien iskusta, ja siksi niitä kutsutaan usein kraatterijärviksi. Toisen teorian mukaan ne olisivat kuitenkin doliineja, kuten Dídyman luolat. Kolmannen teorian mukaan ne olisivat muinaisia tulivuoren kraattereita. Järvien synty ajoitetaan pleistoseenikauden lopulle tai holoseenikauden alkuun noin – vuotta sitten.
Järvien lähellä on neoliittisen kauden asuinpaikka, joka tunnetaan nimellä Magoúla Zerélia. Arkeologi Dimítris Theocháris on väittänyt, että toisessa järvistä olisi antiikin aikaisen Athene Itonialle omistetun temppelin jäänteet, mutta näkemys on kyseenalaistettu.
Nicolaus Adam Strungk

Nicolaus Adam Strungk (marraskuu 1640 Celle – 23. syyskuuta 1700 Dresden) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja urkuri.
Strungk oli urkuri Delphin Strungkin poika. Hän sai opetusta isältään ja Nathanael Schnittelbachilta. Vuodesta 1660 Strungk toimi ensiviulistina Wolfenbüttelin hovikapellissa, josta hän siirtyi vastaavaan asemaan Celleen. Vuonna 1665 hän liittyi Hannoverin hovikapellin palvelukseen. Vuonna 1678 hän pääsi musiikkijohtajaksi Hampuriin, jossa tuotettiin monia hänen oopperoitaan. Strungk tapasi Roomassa vieraillessaan Arcangelo Corellin. Tammikuussa 1688 hän seurasi Carlo Pallavicinoa Dresdenin hovikapellin kamariurkurina ja varakapellimestarina. Hän viimeisteli Pallavicinolta kesken jääneen oopperaan "L’Antiope". Hänestä tuli Christoph Bernhardin kuoltua vuonna 1692 Dresdenin hovikapellin kapellimestari.
Strungk sai kesäkuussa 1692 luvan oopperateatterin perustamiseksi Leipzigiin. Se avattiin 8. toukokuuta 1693 Strungkin oman "Alceste"-oopperan esityksellä. Vuonna 1693 esitettiin hänen oopperansa "Nero" ja vuonna 1699 hänen oopperansa "Agrippina". Strungkin tyttäret Philippine ja Elisabeth kuuluivat teatterin laulajiin. Strungkille myönnettiin Dresdenistä eläke vuonna 1697. Hänen tuotantoonsa kuuluu oopperoiden lisäksi oratorio sekä kosketinsoitin- ja kamarimusiikkia. Carl Philipp Emanuel Bachin mukaan hänen isänsä Johann Sebastian Bach oli Strungkin ihailija. Strungkin musiikki on nykyään kuitenkin huonosti tunnettua.
Gavriás

Gavriás (, myös Γαυριάς) on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Vuori sijaitsee Korinthian alueyksikön alueella. Gavriákselta saa alkunsa Korinthian Asopós-joki.
Vuorella on keskiaikaisen, noin 1300-luvulle ajoitetun linnoituksen rauniot.
Kákavos (Chalkidikí)

Kákavos () on vuori Chalkidikín niemimaalla Makedoniassa Kreikassa. Sen korkeus on 623 metriä. Vuori sijaitsee niemimaan itäosassa Aristotélisin kunnassa.
Kákavos voidaan nähdä Cholomóntas-vuoren itäosana yhdessä sen pohjoispuolella sijaitsevan Stratonikó-vuoren kanssa. Kákavoksen ja Stratonikón erottaa toisistaan pienten tasankojen ketju Palaiochórin ja Stratónin kylien välillä.
Kákavos (Límnos)

Kákavos (, myös "Kákkavos", Κάκκαβος) on vuori Límnoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren lounaisosassa koilliseen Thánoksen kylästä. Vuoren korkeus on noin 280 metriä merenpinnasta laskettuna.
Vuorella olevassa luolassa sijaitsee katoton Panagía Kakaviótissan kirkko. Sille kulkee vaellusreitti vuoren pohjoispuolelta.
Kákavos

Kákavos (, myös "Kákkavos", Κάκκαβος) voi viitata seuraaviin vuoriin Kreikassa:
Kastaniá (vuori)

Kastaniá (), antiikin Knakalos (, ), on vuori Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Vuori sijaitsee Trípolin kunnassa Arkadian alueyksikön alueella.
Pausanias mainitsee Knakalos-vuoren, ja sanoo, että Kafyain asukkaat viettivät siellä vuotuista Artemis Knakalesialle omistettua juhlaa. Nykyisin vuorella sijaitsee Neitsyt Marian luostari ("Moní Panagías Vlachérnas").
Kokkinólakka

Kokkinólakka (, myös "Kokinólaka", Κοκινόλακα) on vuori Epeiroksessa Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Vuori kuuluu eteläíseen Píndokseen ja sijaitsee Ártan alueyksikön alueella itäkoilliseen Ártan kaupungista.
Huiput.
Kokkinólakka-vuoren huippuja ovat:
Kruunun ritarikunta (Preussi)

Kruunun ritarikunta, virallisesti Kuninkaallinen kruunun ritarikunta (), oli preussilainen ritarikunta, joka perustettiin 18. lokakuuta 1861 kuningas, myöhemmin keisari, Vilhelm I:n käskystä hänen kruunajaistensa muistoksi. 
Ritarikunnalla palkittiin sekä ansioituneita siviilejä että sotilaita. Ensimmäisen maailmansodan aikana saajat olivat lähtökohtaisesti vain preussilaisia, mutta se myönnettiin ulkomaalaiselle kahdesti: bulgarialaiselle vuonna 1918 ja itävaltalaiselle 1817. 
Ritarikunnassa oli viisi luokkaa (suurristi, luokat 1–4) ja mitali. Sen nauha oli väriltään sininen:
Koufospithári

Koufospithári () on vuori Keski-Kreikassa. Sen korkeus on metriä. Vuori sijaitsee Boiotian alueyksikön alueella lounaaseen Pétran kylästä.
Koufospithária on arveltu samaksi vuoreksi kuin antiikin ajan Leibethrion, joka on kuitenkin sijoitettu myös muihin paikkoihin.
Leibethrion

Leibethrion (, myös ; ) on antiikin aikainen nimi jollekin vuorelle Boiotiassa Kreikassa. Se oli osa Helikon (nyk. Elikónas) -vuorta ja sijaitsi Pausaniaan mukaan 40 stadioninmitan eli noin seitsemän kilometrin päässä Koroneiasta.
Leibethrion oli muun Helikonin tavoin pyhitetty muusille, ja siellä oli Pausaniaan mukaan näiden sekä leibethrionlaisten nymfien patsaat. Pausanias kertoo, että siellä oli myös kaksi lähdettä nimiltään Leibethrias ja Petra, jotka muistuttivat naisen rintoja, ja joista tuli vettä kuin maitoa. Vuorella oli myös nymfeille omistettu luola.
Leibethrionia on pidetty todennäköisimmin samana vuorena kuin nykyinen Koufospithári. Joskus Leibethrionin nimi liitetään koko harjanteeseen varsinaisen Koufospithárin ja Paliothíva-vuoren välillä, niin että nimen alle kuuluu myös nykyinen Xerakióna- eli Ágios Vasíleios -vuori. Näin sen on erottanut muusta Helikonista ylälaakso, jossa nykyisin sijaitsee Evangelístrian kylä (aiempi Zagará).
Toisaalta Leibethrioniksi on ehdotettu myös huippua, joka sijaitsee Elikónaksen lounaisosassa sen korkeimman huipun Paliovoúnan ja Megáli Loútsan välissä, tai Megáli Loútsan Tsámi-huippua. Edward Dodwell ja William Gell yhdistivät Leibethrionin Profítis Ilías Granítsas -vuoreen, joka on yleisemmin yhdistetty antiikin Lafystion-vuoreen.
Johann Caspar Kerll

Johann Caspar Kerll (9. huhtikuuta 1627 Adorf – 13. helmikuuta 1693 München) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri.
Kerll sai varhaisimman musiikkiopetuksensa isältään, joka oli urkuri. Hän aloitti säveltämisen viimeistään 14-vuotiaana. Kerll opiskeli 1640-luvulla Wienissä Giovanni Valentinin johdolla ja sai sitten Roomassa opetusta Giacomo Carissimilta. Hän sai paikan urkurina arkkiherttua Leopold Wilhelmin hovista Brysselistä ja vuonna 1656 varakapellimestarin aseman Ferdinand Marian hovista Münchenistä. Kuudessa kuukaudessa Kerll nousi kapellimestarin asemaan edeltäjänsä kuoltua. Ensimmäinen Münchenin uudessa oopperatalossa esitetty teos oli Kerllin "Oronte", joka on hänen kymmenen muun oopperansa tavoin kadonnut. Vuonna 1658 Kerll sai tehtäväksi messun säveltämisen Leopold I:n kruunajaisia varten. Hänelle annettiin aatelisarvo vuonna 1664.
Kerll jätti työnsä Münchenissä vuonna 1673 ja palasi Wieniin. Hän sai Leopoldilta eläkkeen vuonna 1675. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli yksi tämän hoviurkureista. Kerll asettui myöhemmin Müncheniin ja julkaisi siellä osan urkumusiikistaan sekä hengellisistä teoksistaan. Urkukontrapunktissa häntä on pidetty Johann Jakob Frobergerin seuraajana ja Johann Sebastian Bachin edeltäjänä.