tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dezerea Bryant

Dezerea Bryant (s. 27. huhtikuuta 1993) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Bryant oli mukana voittamassa maailmanmestaruuskilpailuista pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2019. Vuoden 2019 MM-kisoissa Dohassa hän sijoittui lisäksi 200 metrillä viidenneksi. Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui kahdesti, vuonna 2010 Monctonissa ja vuonna 2012 Barcelonassa. Vuoden 2010 kisoista Bryant saavutti pikaviestin MM-kultaa ja vuoden 2012 kisoista hänen saavutuksinaan olivat MM-kulta pikaviestistä sekä MM-pronssi 200 metriltä.
Ennätyksikseen Bryant on juossut 100 metrillä ajan 10,99 vuonna 2018, 200 metrillä ajan 22,18 vuonna 2015 ja 400 metrillä ajan 53,05 vuonna 2016.
Litolirubiini BK

Litolirubiini BK (C18H12SN2O6Ca) on atsoväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään esimerkiksi elintarvikkeiden, kosmetiikan ja musteiden värjäämiseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa litolirubiini BK on punaista ja hieman sinertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen.
Litolirubiini BK:n synteesin ensimmäinen vaihe on diatsoniumsuolan muodostaminen 2-amino-5-metyylibentseenisulfonihaposta. Diatsoniumsuola reagoi atsokytkennällä 3-hydroksi-2-naftoehapon kanssa ja reaktio kalsiumkloridin kanssa muodostaa litolirubiini BK:ta. 
Litolirubiini BK:ta voidaan käyttää juustonkuorten värjäämiseen, ja sen E-koodi on E180. Yhdistettä käytetään myös kosmetiikan ja muovien värjäykseen ja painomusteiden valmistuksessa.
Metsäkaniini

Metsäkaniini ("Sylvilagus brasiliensis") on Etelä-Amerikasta, Brasiliasta kotoisin oleva jänis. Se on pieni tai keskikokoinen ja sillä on pieni, tumma häntä, lyhyet takajalat ja lyhyet korvat. Perinteisen määritelmän mukaan sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Meksikosta Pohjois-Argentiinaan, mutta tähän kuuluu useita erillisiä populaatioita, jotka on sittemmin jaettu omiksi lajeiksi. Tämän suppeamman määritelmän mukaan todellista Metsäkaniinia esiintyy vain sademetsissä Koilis-Brasilian rannikolla, ja IUCN on luokitellut sen erittäin uhanalaiseksi.
Taksonomia.
Carl von Linné kuvasi lajin tieteellisesti ensimmäisen kerran vuonna 1753 julkaistussa Systema Naturaen 10. painoksessa.
Metsäkaniinin alalajeja on kuvattu peräti 37. Metsäkaniinia pidetään lajikompleksina ja jo vuonna 1990 todettiin, että lajin taksonominen tarkastelu on tarpeen. Tämän vuoksi viime aikoina eri tahot ovat ehdottaneet useiden taksonien erottamista toisistaan, joita tyypillisesti pidetään metsäkaniinin alalajeina, ja niiden tunnistamista omina erillisinä lajeinaan: "S. andinus" Andien ylängöillä Ecuadorissa (ehkä myös Kolumbian Andeilla, Venezuelassa ja Pohjois-Perussa). "S. gabbi" Panamasta Meksikoon, "S. sanctaemartae" Pohjois-Kolumbian alamailla ja "S. tapetillus" Kaakkois-Brasilian rannikolta.
Kuvaus.
Metsäkaniini on pieni tai keskikokoinen kani. Sen pituus on 320 mm, häntä on 21 mm, takajalat 71 mm, korvat 54 mm (mitattuna tyvestä kärkeen) ja se painaa keskimäärin 934 grammaa. Sen selkä on väriltään ruskea ja ulkonäöltään pilkullinen (johtuu mustista karvankärjeistä), ja sen kaulassa on punertava täplä. Sen vatsa ja hännän alapuoli ovat myös punertavia. Sillä on kuusi nisää.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Metsäkaniinia esiintyy trooppisissa sademetsissä, lehtimetsissä sekä metsiä ympäröivillä laitumilla. Sitä esiintyy Brasilian koilisrannikolla. Sen tunnetun levinneisyyden eteläkärki löytyy Tucumanin maakunnasta. Sitä esiintyy merenpinnasta 400 metrin korkeuteen saakka. Metsäkaniinin populaatio on pirstaloitunut ja populaation koko pienenee.
Teahna Daniels

Teahna Daniels (s. 25. maaliskuuta 1997) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Daniels oli mukana voittamassa maailmanmestaruuskilpailuista pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2019. Vuoden 2019 MM-kisoissa Dohassa hän sijoittui lisäksi 100 metrillä seitsemänneksi. Daniels edusti maataan Tokion olympialaisissa vuonna 2021 ja oli mukana hopeaa voittaneessa pikaviestijuokkueessa. Pikaviestin lisäksi hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi.
Ennätyksikseen Daniels on juossut 100 metrillä ajan 10,83 vuonna 2021 ja 200 metrillä ajan 22,51 vuonna 2019.
Kalantšak

Kalantšak (; ) on kaupunkityyppinen taajama Hersonin alueen Skadovskin piirissä Ukrainan eteläosassa. Taajaman asukasluvuksi arvioitiin 9 124 (2021). Kalantšakista on maanteitse noin 35 kilometriä piirikeskus Skadovskiin ja noin 85 kilometriä aluekeskus H’ersoniin. Noin 4 kilometriä Kalantšakin pohjoispuolitse kulkee eurooppatie , joka yhdistää (Venäjän 2014 miehittämän) Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan H’ersoniin. Lähin rautatieasema sijaitsee Myrnen kaupunkityyppisessä taajamassa noin 14 kilometriä itään.
Heinäkuun 2020 alueuudistukseen saakka Kalantšak oli Kalantšakin piirin hallintokeskus. Uudistuksessa taajamasta tuli osa laajentunutta Skadovskin piiriä.
Osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan, Venäjän armeijan sotilasosastot miehittivät Kalantšakin maaliskuussa 2022.
Banur

Banur on kaupunki Intian Punjabin osavaltiossa. Sen asukasluku oli vuonna 2011 18 775. Kaupungilla on pitkä historia ja se on ollut tunnettu jasmiinikukkien kasvatuksesta.
Maantiede.
Banur sijaitsee Intian Punjabin osavaltion itäosassa Mohalin piirikunnassa, noin 15 kilometrin matkan päässä Ambalan kaupungista ja noin 30 kilometriä Sirhindistä.
Historia.
Banurin kaupungilla on pitkä historia. Aikanaan se tunnettiin muinaisella sanskritinkielisellä nimellä Vahniyur, josta myös nykyinen nimi on ajan kanssa tapahtuneiden muutosten kanssa johdettu. Kansanperinteessä kaupunkiin viitattiin myös muilla vanhoilla nimillä, kuten Pushpa Nagari tai Pushpawati. Jälkimmäinen nimistä viittaa kukkien kaupunkiin. Muinaisen kaupungin raunioita on säilynyt nykypäiviin saakka.
Kaupungilla alkoi olla merkitystä ilmeisesti Delhin sulttaanikunnan kaudesta lähtien. Sen asukkaat olivat kansanperinteensä mukaan sajjideja ja he uskoivat polveutuvansa Bagdadin taistelun jälkeen Intiaan paenneesta Abu al-Farahista. Nimellä Banur kaupunki esiintyy ensi kertaa historiallisissa lähteissä timuridihallitsija Baburin kaudella. Babur mainitsee paikkakunnan olevan tunnettu etenkin jasmiinikukkien kasvatuksesta. Kukista valmistettiin puolestaan samaan tapaan tunnettua hajustetta ("otto"). Jasmiineja kasvatetaan alueella edelleen. Sikhiläinen soturi Banda Singh Bahadur valtasi Banurin 1700-luvun alussa. Vuonna 1763 se liitettiin Ala Singhin hallitsemaan Patialan ruhtinaskuntaan. Kaupungin muslimiasukkaat muuttivat joukoittain Pakistaniin Intian jaon ja itsenäisyyden yhteydessä vuonna 1947. Patialan ruhtinaskunta lakkautettiin vuonna 1956 ja alueesta tuli osa Itä-Punjabia.
Väestö.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Banurin asukasluku oli 18 775. Sen asukkaista hindulaisia oli 56,09 %, sikhejä 39,17 %, muslimeja 2,85 % ja jainalaisia 1,65 %.
Opanas Markovytš

Opanas Markovytš (8. helmikuuta 1822 Kulažyntsi, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. syyskuuta 1867 Tšernihiv, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen etnografi, säveltäjä ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hänen puolisonsa oli kirjailija Marko Vovtšok.
Markovytšin valmistuttua Kiovan yliopistosta 1846 hänet pidätettiin, koska hän kuului Kyrilloksen ja Metodioksen seuraan, ja hänet karkotettiin Orjoliin. Lukuun ottamatta lyhyttä vaihetta 1860–1861 Pietarissa, missä hän työskenteli ukrainankielisessä aikakauslehdessä "Osnovassa", hän asui vuodesta 1851 Ukrainassa ja kokosi kansanrunouteen liittyvää ja etnografista aineistoa. Niitä julkaistiin kokoelmissa, joita toimittivat Amvrosi Metlynskyi, Matvi Nomys, Volodymyr Antonovytš ja Myh’ailo Drahomanov, sekä aikakauskirjoissa ja kalentereissa.
Markovytš sävelsi musiikin Ivan Kotljarevskyin operettiin "Natalka Poltavka" (1857, ) ja K. Topoljan operettiin "Chary" (1866) ja ohjasi ne Tšernihivissä ja ja Novhorod-Siverskyissä. Markovytšin ja hänen vaimonsa keräämää folkloreaineistoa on julkaistu 1983.
Katarzyna Zdziebło

Katarzyna Zdziebło (s. 28. marraskuuta 1996) on puolalainen kilpakävelijä. Hän saavutti kaksi hopeaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022.
Zdziebło sijoittui 20 kilometrillä 21:nneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2019. Vuoden 2019 universiadeissa hän oli kahdeksas. Vuonna 2021 hän sijoittui Tokion olympialaisissa kymmenenneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa sekä 20 kilometrillä että 35 kilometrillä Puolan-ennätyksillä 1.27.31 ja 2.40.03. Hän hävisi kilpailut voittaneelle Kimberly Garcíalle lyhyemmällä matkalla 33 sekuntia ja pidemmällä 47 sekuntia. Hän saavutti saman kesän Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.20. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja Rooman EM-kilpailuissa 2024 hänet hylättiin 20 kilometrin kävelyssä. Pariisin olympialaisissa hän oli samalla matkalla 30:s.
Feng Bin

Feng Bin (s. 3. huhtikuuta 1994) on kiinalainen kiekonheittäjä. Hän voitti kultaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2022.
Feng sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 kiekonheitossa neljänneksi. Ensimmäisissä olympialaisissaan Rio de Janeirossa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi, ja samaan sijoitukseen hän ylsi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Vuonna 2018 hän saavutti Aasian kisoissa hopeaa. Vuonna 2019 hän voitti Dohassa Aasian-mestaruuden ja sijoittui samassa kaupungissa MM-kilpailuissa viidenneksi. Tokion olympialaisissa hän jäi karsintaan. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 69,12, millä hän paransi huhtikuussa 2022 heittämäänsä ennätystään 3,12 metrillä. Hän voitti kilpailun lopulta 67 senttimetrin erolla hopeamitalisti Sandra Perkovićiin.
Feng voitti Aasian-mestaruuden jälleen Bangkokissa 2023 tuloksella 66,42. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tuloksella 68,20. Lokakuussa hän voitti kultaa Aasian kisoissa tuloksella 67,93. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa tuloksella 67,51. Hän voitti Aasian-mestaruuden Gumissa 2025 tuloksella 61,90. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs.
Kiara Parker

Kiara Parker (s. 28. lokakuuta 1996) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Parker oli mukana voittamassa maailmanmestaruuskilpailuista pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2019 Dohassa. Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 11,02 vuonna 2019 ja 200 metrillä ajan 23,00 vuonna 2022.
Morolake Akinosun

Morolake Akinosun (s. 17. toukokuuta 1994) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Akinosun oli mukana voittamassa maailmanmestaruuskilpailuista 4 x 100 metrin viestijuoksun kultaa 2017 Lontoossa ja pronssia vuonna 2019 Dohassa. Hän edusti maataan Rio de Janeiron olympialaisissa vuonna 2016 ja oli mukana kultaa voittaneessa pikaviestijuokkueessa.
Ennätyksikseen Akinosun on juossut 100 metrillä ajan 10,95 vuonna 2016 ja 200 metrillä ajan 22,44 vuonna 2021.
Tampereen Puhelinosuuskunnan talo

Tampereen Puhelinosuuskunnan talo eli TPO:n talo on arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema liike- ja asuinrakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Hallituskadun ja Aleksis Kiven kadun kulmassa. Nelikerroksinen, alun perin vaalealla rappauksella päällystetty kivitalo on valmistunut vuonna 1933. Talo on 1960-luvulla pinnoitettu uusilla, Strömmerin tyyliin sopimattomilla materiaaleilla, minkä seurauksena se on menettänyt puhtaat funkispiirteensä.
TPO:n talon rakennutti Tampereen Puhelinosuuskunta, kun se tarvitsi käyttöönsä uudenaikaiset toimitilat Tampereen puhelinjärjestelmän automatisoinnin yhteydessä. Taloon sijoitettiin automaattijärjestelmän edellyttämät koneistot. Ne eivät olisi mahtuneet puhelinosuuskunnan edellisiin toimitiloihin, jotka sijaitsivat Hämeenkadun varrella Tuotannon talossa (ent. Tampereen Telefooni-Osakeyhtiön rakennus).
Uusi L. M. Ericssonin valmistama 3 500 puhelinnumeron automaattikeskus otettiin käyttöön 31. maaliskuuta 1934. Tampereella oli vuoden 1933 lopulla käytössä 2 858 puhelinta. Ensimmäinen käsivälitteinen puhelinkeskus oli otettu Tampereella käyttöön toisena Suomessa Turun jälkeen toukokuun lopulla 1882. Tämän 50 puhelinnumeron keskuksen rakensivat merikapteeni Frans Nordfors ja teknikko Juho Holmsten-Heiniö. Ensimmäisen puhelinnumeron 1 sai Aamulehti. Nordforsin yhtiö sulautui vuonna 1894 vuonna 1891 perustettuun Tampereen Telefooni Oy:hyn. Tämä yhtiö hoiti Tampereen puhelinliikennettä aina vuoteen 1920 saakka, jolloin Tampereen Puhelinosuuskunta perustettiin. Käsivälitteinen puhelinkeskusasema sijaitsi Sandbergin talossa vuoteen 1891 saakka ja sen jälkeen Kauppakatu 12:ssa vuoteen 1899 saakka ja Kuninkaankatu 2:ssä vuoteen 1914 saakka. Käsivälitteinen puhelinkeskus toimi Tampereen Telefooni Oy:n alunperin omistamassa Tuotannon talossa Hämeenkatu 26:ssa vuoteen 1934 saakka. Puhelimien määrä Tampereella kasvoi niin että vuonna 1890 niitä oli 200, 1897 500, 1906 1 000, 1914 1 500 ja 1920 2 000.
Vuonna 1979 TPO:lle valmistui uusi toimitalo osoitteeseen Näsilinnankatu 41.
Ella Van Kerkhoven

Ella Van Kerkhoven (s. 20. marraskuuta 1993) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 30 maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Van Kerkhoven on pelannut Belgian eri nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Belgian naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2018 Romaniaa vastaan ja teki ottelun ainoan maalin. Hän teki kolme maalia eli hattutempun kesäkuussa 2019 Thaimaata ja syyskuussa 2022 Armeniaa vastaan. Hän kuului Belgian joukkueeseen EM-kilpailuissa 2022 ja pääsi lyhyeksi ajaksi vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Islantia vastaan.
Van Kerkhoven edustaa alankomaalaista Feyenoordia, johon hän siirtyi helmikuussa 2024. Hän on aiemmin edustanut kotimaassaan OH Leuvenia, RSC Anderlechtiä, KAA Gentiä ja KRC Genkiä. Hän pelasi kaudella 2019–2020 italialaisseura Interissä yhdeksän Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Laura Deloose

Laura Deloose (s. 18. kesäkuuta 1993) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 105 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Deloose pelasi Belgian naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2015 Norjaa vastaan. Hän on tehnyt maalin syyskuussa 2016 Serbiaa, lokakuussa 2016 Venäjää, syyskuussa 2017 Moldovaa ja syyskuussa 2019 Kroatiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi täydet minuutit kahdessa Belgian kolmesta alkulohko-ottelusta, vastustajina Norja ja Alankomaat. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa tappiollisessa puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan.
Deloose edustaa kotimaassaan RSC Anderlechtia.
Paloniemen sairaala

Paloniemen sairaala () oli Lohjan Paloniemessä vuosina 1959–2018 toiminut psykiatrinen sairaala. Sairaalassa oli yhteensä neljä osastoa, ja se tarjosi perinteisen sairaalahoidon lisäksi esimerkiksi ratsastus-, liikunta- ja taideterapiaa.
Historia.
1950-luvun alusta lähtien Länsi-Uudenmaan suomenkieliset kunnat olivat halukkaita perustamaan psykiatrisen sairaalan alueelle. Kaksi vuotta myöhemmin Vihdissä pidetyssä, kuntien välisessä kokouksessa äänestettiin sairaalan perustamisesta Lohjan maalaiskunnan Paloniemeen. Kokouksen jälkeen Lohjan kauppala ja maalaiskunta, Vihti, Nummi, Pusula, Karjalohja ja Sammatti muodostivat myös Länsi-Uudenmaan B-mielisairaalan kuntainliiton. 
Uuteen sairaalaan varattiin yhteensä 110 potilaspaikkaa. Sairaalarakennus valmistui vuoden 1959 alussa, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Kai Blomstedt ja Birger Stenbäck. Alueeseen kuuluivat myös henkilökunnan asuinrakennus sekä asuinrivitalo. Kesällä 1959 sairaalassa oli yhteensä 72 potilasta, joihin kuului esimerkiksi kehitysvammaisia, muistisairaita vanhuksia sekä psykiatrisia potilaita. Tuolloin kaikki osastot olivat suljettuja. Vuoteen 1967 asti sairaalassa ei ollut täysiaikaista lääkäriä, vaan lääkäri kävi siellä pari kertaa viikossa. Vuonna 1975 sairaalassa oli 183 potilaspaikkaa; kolmella suljetulla osastolla sekä avo-osastolla. 1980-luvulla päärakennusta laajennettiin lisäosalla. Vuonna 1997 alettiin ensimmäisenä sairaalana Suomessa järjestää ratsastusterapiaa.
Sairaala lakkautettiin vuoden 2018 alussa, kun sen toiminnot siirtyivät Lohjan sairaalan yhteyteen rakennettuun aikuispsykiatrian siipeen. Tämän jälkeen alueelle suunniteltiin aasialaismatkailijoille suunnattua lomakylää, mutta hanke kaatui myöhemmin. Vuonna 2022 alueen rakennukset tulivat ensimmäisen kerran myyntiin, mutta korkein 46 500 euron tarjous hylättiin. Tämän jälkeen järjestettiin myös toinen myyntikierros, mutta edellistä pienempää, 14 000 euron korkeinta tarjousta ei edelleenkään hyväksytty. 
Joulukuussa 2023 Lohjan kaupunginhallitus päätti alueen rakennusten purkamisesta henkilökunnan rivitaloa lukuun ottamatta. Purkutyöt oli määrä aloittaa vuoden 2024 kevään aikana. Päätöksestä kuitenkin valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen huhtikuussa 2024, minkä johdosta urakan toteutus viivästyy. Sairaala-alueella sijaitseva rivitalo myytiin huutokaupalla Alfatek Oy:lle 85 700 euron hintaan. Lohjan kaupunginhallitus hyväksyi korkeimman tarjouksen kesäkuussa 2024.
USS Amick

USS Amick (runkonumero DE-168) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Se palveli toisen maailmansodan jälkeen myös Japanin meri-itsepuolustusvoimissa ja Filippiinien laivastossa.
Valmistus.
Alus tilattiin Newarkista New Jerseystä Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942. Se sai nimensä "USS Astorian" Savo-saaren taistelussa 9. elokuuta 1942 kaatuneen viestiupseerin Eugene Earle Amickin mukaan. Se laskettiin vesille 27. toukokuuta 1943 kumminaan rouva Mary R. Amick, aliluutnantti Amickin leski. Se otettiin palvelukseen 26. heinäkuuta New Yorkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Francis C. B. McCune.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin armeijan kenraaliluutnantti Sadae Inoue antautui 2. syyskuuta 1945 Palaulla olevine joukkoineen aluksella.
Alus poistettiin palveluksesta 16. toukokuuta 1947 ja siirrettiin reserviin. Alus lainattiin 14. kesäkuuta 1955 Japanille, joka liitti sen meri-itsepuolustusvoimiinsa nimellä "JDS Asahi" (runkonumero DDE-262). Se palautettiin 1975 Yhdysvaltain laivastolle, joka luokitteli sen fregatiksi runkonumerolla FF-168. Alus todettiin palveluskelvottomaksi ja poistettiin 15. kesäkuuta 1975 alusluettelosta.
Syyskuussa 1976 alus myytiin Filippiineille. Se romutettiin vuonna 1989.
Falkenswärdin mööpelit

Falkenswärdin mööpelit () on Yle FST:n ja Ruotsin televisioyhtiö SVT:n tuottama ruotsinkielinen tilannekomediasarja vuosilta 2000–2003. Se kertoo suomenruotsalaisesta perheestä, joka muuttaa Helsingin seudulta ruotsinkieliselle Pohjanmaalle saatuaan perinnöksi perheen äidin suvun puusepänverstaan, jonka toimintaa he haluavat jatkaa ja laajentaa. Verstasta vetää omapäinen vanha puuseppä Evert, jonka kanssa perheen äidin Stinan uudet huonekalusuunnitelmat eivät tahdo edetä. Perheen isä Herman haluaa perustaa aina haaveilemansa rockyhtyeen, kun taas teini-ikäiset pojat Markus ja Zacharias haluaisivat aluksi vain palata takaisin Kauniaisiin. Kuudes keskeinen henkilö on naapurinrouva Laura.
Sarjaa tehtiin kolme kymmenen jakson tuotantokautta Vaasan Mediahuset-studiossa, jossa se työllisti viitisenkymmentä ihmistä. Sen ovat käsikirjoittaneet ruotsalaiset Lasse Karlsson ja Anders Berggren, tuottaneet suomenruotsalainen Anders Engström ja ruotsalainen Jan-Olof Svarvar ja ohjanneet ruotsalaiset Leif Lindblom ja Walter Söderlund.
Ruotsissa tästä ensimmäisestä Suomessa tehdystä ruotsinkielisestä tilannekomediasta tuli melko suosittu, ja se sai hyviä arvosteluja.
Mikko Vehviläinen

Mikko Markus Vehviläinen (s. 27. helmikuuta 1979 Siilinjärvi) on suomalainen luokanopettaja, tietokirjailija ja vapaa toimittaja. 
Koulutukseltaan Vehviläinen on kasvatustieteen maisteri ja valmistunut Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2006.
Kirjallisessa tuotannossaan Vehviläinen keskittyy pääasiassa jalkapalloon, josta hänellä on taustaa pelaajana ja valmentajana. Kuopion Palloseuran kasvattina hän pelasi aikuisiällä Suomen ja Viron valtakunnallisissa sarjoissa. Valmentajana hän on suorittanut UEFA:n C-tason. 
Vapaana toimittajana työskentelevän Vehviläisen kirjoittajasura alkoi vuonna 2011. Hän on kirjoittanut yli kaksisataa artikkelia noin kahdellekymmenelle suomalaislehdelle. Vehviläisen artikkeleita on julkaistu valtakunnallisesta mediasta Iltalehdessä, Sunnuntaisuomalaisessa ja entisessä Urheilulehdessä. Lisäksi hänen artikkeleitaan on julkaistu kaikkiaan neljässätoista maakuntalehdessä.
Vehviläisen esikoisteos oli keväällä 2019 julkaistu "Palloluotsien kivinen tie" (Aviador), joka käsittelee ulkomailla valmentaneiden suomalaisten jalkapallovalmentajien tarinoita. Vuonna 2019 julkaistiin myös Vehviläisen kasvattajaseuran Kuopion Palloseuran vaikeimpia vuosia käsitellyt teos "Keltamustat kyyneleet", joka oli joukkorahoitteinen. Vuonna 2020 Vehviläinen toimi Jussi Kumpulaisen kanssa kirjoittajana niin ikään joukkorahoituksella kustannetussa kirjassa "Kunnian kentät", joka esittelee pohjoissavolaista jalkapallokulttuuria. Kirjan valokuvat ovat Miska Savolaisen ja Janne Pirisen.
Vuonna 2021 julkaistu "Kumpu-kirja" keikkapaikka Huvikummun tarinan, jonka Vehviläinen kokosi kirjaksi yhdessä Jussi Kumpulaisen, Jouko Roivaisen ja Seppo Turpeisen kanssa. Myös "Kumpu-kirja" oli joukkorahoitteinen.
Vehviläisen vanhempi veli Jussi Vehviläinen on motocross-kuljettaja.
Oikean rannan Ukraina

Oikean rannan Ukraina () on historiallinen, maantieteellinen ja hallinnollinen alue Ukrainassa. Se kattaa alueet, joita rajaavat idässä Dnepr, pohjoisessa Pripetjoen suot, etelässä arot ja lännessä ylemmät Etelä-Bug- ja Slutšjoet. Oikean rannan kasakkahallintoon kuului viisi keskeistä rykmenttiä ja neljä rintamarykmenttiä.
Kun alue kuului Puolaan, se muodosti Kiovan voivodikunnan (lukuun ottamatta kaupunkia ympäristöineen) ja Bracławin voivodikunnan sekä osia Volynian ja Podiljan voivodikunnista. Venäjän keisarikunnan aikana 1800-luvun alkupuolella Oikean rannan Ukraina oli nimeltään Lounaisalue. Nykyisin Oikean rannan Ukrainaan kuuluvat Vinnytsjan alue, Žytomyrin alue, pohjoisen Kirovohradin alue ja Dneprjoen länsipuoliset osat Kiovan ja Tšerkasyn alueista.
Kun alue Puolan kolmannen jaon jälkeen liitettiin Venäjään, sen mukana Venäjälle tuli huomattava määrä juutalaista väestöä. Venäjän viranomaiset muodostivat sinne erityisen Venäjän juutalaisten asuinalueen. Sillä oli vuoden 1917 vallankumoukseen asti muutamia ominaispiirteitä: ensinnäkin puolalaisten merkittävä vaikutusvalta, ja toiseksi sinne muodostui latifundia-suurtiloja, jotka estivät kaupunkien kasvun ja keskiluokan synnyn. Kaupungeissa asui pääasiassa juutalaisia kauppiaita ja käsityöläisiä.
Alueen puolalaistunutta ukrainalaista säätyläistöä alkoi vuoden 1863 tammikuun kansannousun edellä palata ukrainalaisille juurilleen ja edistää ukrainalaista kansallista heräämistä.
Antonivka

Antonivka () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Hersonin alueen H’ersonin piirissä. Antonivka sijaitsee Dneprin oikealla (luoteisella) rannalla, noin 8 kilometriä aluekeskus H’ersonista itäkoilliseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi taajaman väkiluvuksi 12 697 asukasta vuoden 2021 alussa.
Taajama sai kaupunkityyppisen taajaman aseman 1963.
Venäjän asevoimat miehitti Antonivkan taajaman maaliskuussa 2022 osana Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainassa. Sittemmin Ukrainan asevoimat vapautti taajaman, mutta Venäjän tykist- ja kranaattiulo taajaman on jatkunut. Taajaman mukaan nimetty, sen eteläpuolella sijaitseva Dneprin ylittävä, joulukuussa 1985 avattu, 1,3 kilometriä pitkä Antonivkan maantiesilta on liikenteellisesti ja strategisesti tärkeä liikenneyhteys joen toiselle puolelle.
Yoon Suk-yeol

Yoon Suk-yeol (; s. 18. joulukuuta 1960) on eteläkorealainen poliitikko ja Etelä-Korean 13. presidentti. Hän edustaa konservatiivista Korean kansanvaltapuoluetta. Vaalit olivat erittäin tiukat, sillä hän voitti Demokraattisen puolueen Lee Jae-myungin vain alle prosenttiyksillöllä.
Yoon syntyi Soulissa, ja opiskeli Soulin valtionyliopistossa. Hän on tehnyt pitkän uran oikeuslaitoksissa ja toimi viimeksi Etelä-Korean valtakunnansyyttäjänä. Yoon on konservatiivinen populisti. Hän asettui ehdolle vuoden 2022 Etelä-Korean presidentinvaaliin, ja voitti suuren demokraattisen puolueen Lee Jae-myungin. Lopulta vaalivoitto Yoon Suk-yeolille ratkesi alle 250 000 äänen erolla, joten voittomarginaali oli hyvin pieni. Yoon on saanut kritiikkiä hänen negatiivisesta suhtautumisestaan feminismiin.
Joulukuussa 2024 Yoon julisti maahan poikkeustilan. Yoonin mukaan oppositio toimii Pohjois-Korean kanssa, mutta hän ei esittänyt todisteita väitteille. Yoon on ollut otsikoissa vaimonsa väitettyjen toimien vuoksi. Yoon perui poikkeustilan muutamaa tuntia myöhemmin yksituumaisen vastustuksen johdosta. Etelä-Korean parlamentti äänesti 14. joulukuuta äänin 204–85 presidentin viraltapanon puolesta, minkä jälkeen maan perustuslaillisella tuomioistuimella on 180 päivää aikaa päättää, pannaanko Yoon viralta vai ei. Jos viraltapano menee läpi oikeudessa, uudet presidentinvaalit tulee järjestää 60 päivän kuluessa. Poliisi pidätti Yoon Suk-yeolin tammikuussa 2025 asunnoltaan.
Huhtikuussa 2025 Etelä-Korean perustuslakituomioistuin äänesti yksimielisesti Yoonin poistamisesta virasta ja uuden presidentin äänestyksestä.
Perustuslakituomioistuimen mukaan Yoonin poikkeustilajulistus rikkoi maan perustuslakia. Virkasyytteen lisäksi Yoonia vastaan on käynnissä rikostutkinta kapinoinnista. Tällaisesta rikoksesta maksimirangastus on kuolemantuomio tai elinkautinen vankeus.
Kesäkuussa 2025 pidettäviksi ilmoitettuihin presidentinvaaleihin asti virkaatekevänä presidenttinä toimii pääministeri Han Duck-soo.
Nelli Orell

Nelli Orell (s. 11. tammikuuta 2002 Helsinki) on videobloggaaja ja tubettaja, jolla on Youtubessa yli 130 000 tilaajaa. Hän aloitti tubettamisen 13-vuotiaana.
Orell valmistui ylioppilaaksi vuonna 2020 Helsingin normaalilyseosta. Hän harrastaa valokuvaamista ja piirtämistä. Orell on julkaissut myös kirjoja Otava-kustantamon kautta.
Orell käyttää myös Tiktok-sovellusta, jossa hänellä on yli 290 000 seuraajaa.
Orell osallistuu MTV3:lla syksyllä 2025 esitettävään Pirunpeli-realitypeliin.
Kassandra Missipo

Kassandra Missipo (s. 3. helmikuuta 1998) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 72 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Missipo pelasi Belgian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Belgian naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2016 Viroa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle muutamaksi minuutiksi kolmannessa alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan.
Missipo edustaa italialaista Sassuoloa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi sveitsiläisessä FC Baselissa, johon hän siirtyi kotimaansa RSC Anderlechtista.
Amber Tysiak

Amber Tysiak (s. 26. tammikuuta 2000) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 40 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Tysiak pelasi Belgian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Belgian naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2021 Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän tuli toisessa alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan 70. peliminuutilla vaihdosta kentälle mutta sai pelissä kaksi varoitusta ja joutui ulos kentältä ennen ottelun päättymistä.
Tysiak on edustanut tammikuusta 2023 alkaen englantilaisseura West Ham Unitedia.. Hän on pelannut Englannin Superliigassa 2,5 vuoden aikana 41 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän edusti kotimaassaan KRC Genkiä vuoteen 2020 ja sen jälkeen 2,5 vuoden ajan OH Leuvenia.
Verner Ljunggren

Gustav Verner Sigfrid Ljunggren (29. marraskuuta 1921 Forsheda – 7. toukokuuta 2006 Värnamo) oli ruotsalainen kilpakävelijä.
Elämä ja urheilu-ura.
Forshedassa 29. marraskuuta 1921 syntynyt Ljunggren voitti 50 kilometrin kävelyssä EM-pronssia Brysselissä 1950. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hän ei sairastuttuaan ilmestynyt lähtöviivalle. Ljungren kuoli Värnamossa 7. toukokuuta 2006. Hänen veljensä John Ljunggren voitti kävelijänä olympiakultaa ja Euroopan mestaruuden.
Tullins

Tullins on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Isèrejoen varrella, noin 29 kilometriä Grenoblen kaupungista luoteeseen.
Kunta tunnetaan myös nimellä Tullins-Fures. Se on ollut aikanaan kelttien asuttama. Seuraavaksi sen ottivat haltuunsa roomalaiset. Vuonna 1349 Dauphiné, johon Tullins kuului, liitettiin Ranskaan. 1600-luvulla Tullinsiin asettui varakkaita perheitä jotka kunnostivat keskiaikaisia taloja. Näiden talojen ovista monet ovat listattu historiallisten monumenttien luetteloon. 1800-luvun alusta lähtien Furesin kylässä alkoi teollinen kehitys. Vesivoiman ansiosta siellä alkoi kehittyä hampun, silkin, metallurgian ja paperin teollinen tuotanto. Tullinsin rinteillä viljeltiin viiniköynnöksiä. Viljelmien kiusana oli kuitenkin viinikirva, joten viiniviljelmillä alettiin kasvattaa saksanpähkinöitä. 
Kaupungintalo on entisessä kartusiaanien kiinteistössä. Kartusiaanit viljelivät rinteillä viiniä, ja 1200-luvulla he rakensivat tämän lepotalon, johon mahtui noin kaksikymmentä veljeä. Ranskan suuren vallankumouksen aikana kartusiaanit karkotettiin, ja vuonna 1861 kiinteistön osti varakas lyonilainen teollisuusmies Michel Perret. Hän muutti talon italialaistyyliseksi huvilaksi.
Grietje de Jongh

Grietje ”Gré” de Jongh (2. marraskuuta 1924 Oostzaan – 6. helmikuuta 2002 Amsterdam) oli alankomaalainen pikajuoksija.
Elämä ja urheilu-ura.
Oostzaanissa 2. marraskuuta 1924 syntynyt de Jongh saavutti 4×100 metrin viestissä EM-hopeaa Brysselissä 1950. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän kilpaili 100 ja 200 metrillä, Helsingin kesäolympialaisissa 1952 200 metrillä ja pikaviestissä sijoittuen jälkimmäisessä kuudenneksi. De Jongh kuoli Amsterdamissa 77-vuotiaana 6. helmikuuta 2002.
Suvilahden kasarmi

Suvilahden kasarmi oli Helsingissä Sörnäisten rantatie 31:ssä Suvilahden voimalaitoksen vieressä sijainnut vuonna 1899 rakennettu entinen teollisuusrakennus, joka toimi ensin venäläisen sotaväen kasarmina ja sitten tilapäisasuntoina häädetyille ja asunnottomille helsinkiläisperheille. Rakennus tuhoutui helmikuussa 1944 Helsingin pommituksissa.
Kolmikerroksinen tiilirakennus valmistui vuonna 1899 alun perin sähköalan konepajayritys "Finska Elektriska Ab":n käyttöön. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ricardo Björnberg. Yhtiö myi sähkövirtaa rakennuksessa sijainneesta sähkövoima-asemastaan, johon kuului 50 hevosvoiman turbogeneraattori ja akkumulaattoriparisto.
Suvilahden kasarmin nimen rakennus sai kun se oli vuosina 1910–1917 venäläisen sotaväen kasarmina. Tällöin rakennukseen oli majoitettuna ainakin kolme tarkk’ampujakomppaniaa, yhteensä noin 600 sotilasta. 1920-luvun alussa ensimmäisen maailmansodan jälkeisen asuntopulan vuoksi hätämajoitustilana toimineeseen rakennukseen sijoitettiin asumaan häädettyjä ja asunnottomia helsinkiläisperheitä, enimmillään rakennuksessa asui parisataa perhettä. 1930-luvulla rakennuksessa toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen korjauspaja.
Suvilahden kasarmin tuhouduttua 1944 pommituksessa, naapurissa sijainnut Oy Aga Ab osti rakennuksen tontin ja rakensi paikalle teräsrunkoisen kolmikerroksisen keltatiiliverhoillun pääkonttorirakennuksensa, joka valmistui vuonna 1951. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehtitoimisto Bertel Liljequist ja Arne Helander. Sama toimisto suunnitteli myös Suvilahdenkadun puolelle vuonna 1951 valmistuneen Agan happitehtaan.
Ernest Harper

Ernest ”Ernie” Harper (2. elokuuta 1902 Chesterfield – 9. lokakuuta 1979 Tullamarine, Melbourne, Australia) oli brittiläinen kestävyys- ja maastojuoksija. Hän saavutti maratonilla olympiahopeaa Berliinissä 1936.
Elämä ja urheilu-ura.
Chesterfieldissä 2. elokuuta 1902 syntynyt Harper saavutti maratonilla olympiahopeaa Berliinissä 1936. Ensimmäisiin olympiakisoihinsa Harper osallistui Pariisissa 1924, missä hän sijoittui 10 000 metrillä viidenneksi ja maastojuoksun yksilökilpailussa neljänneksi. Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 hän sijoittui maratonilla 22:nneksi. Harper teki urallaan maailmanennätyksen 25 000 metrin juoksussa ja kahden tunnin juoksussa. Hän muutti myöhemmin tyttärensä kanssa Australiaan missä myös kuoli 77-vuotiaana 9. lokakuuta 1979.
Kristjan Järvan

Kristjan Järvan (s. 10. lokakuuta 1990) on virolainen yrittäjä ja poliitikko. Hän oli Viron ulkomaankauppa- ja IT-ministeri 2022–2023. 
Järvan liittyi Isänmaa-puolueeseen heinäkuussa 2022 tultuaan ministeriksi.
Tytyrin seisake

Tytyrin seisake (lyh. Ttr, vuoteen 1969 Lohjan kauppala) oli Lohjalla, Lohjan satamaradan varrella sijainnut rautatieliikennepaikka.
Historia.
Seisake avattiin 21. joulukuuta 1928 ja se oli varustettuna laiturirakennuksella, varastorakennuksilla ja ratapihalla. 1940- ja 1950-luvun taitteessa seisakkeen viereen rakennettiin Oy Lohjan kalkkitehdas Ab:n (myöh. "Lohja Oy:n") kalkkitehdas, jolloin radalta johdettiin sivuraide tehtaalle. Vuonna 1969, kun Lohjan kauppalasta tuli kaupunki, seisakkeen nimi vaihdettiin.
Seisake sekä sen vieressä ollut ratapiha purettiin 1990-luvulla ja kalkkitehtaan raide uusien kerrostalojen tieltä. Liikennepaikka lakkautettiin 1. kesäkuuta 2003. 2020-luvulla myös satamarata purettiin ja sen paikalle rakennettiin pyöräilyn ja jalankulun väylä. Nykyisin ratapiha-alueella on enää tavaralaiturin jäänteitä jäljellä.
Vanhan aseman lähellä on yhä siihen ja rataan liittyviä kadunnimiä, kuten Asemakatu ja Rautatienkatu.
Frode Sørensen

Frode Sørensen (s. 21. tammikuuta 1946 Toftlund) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2007 ja toiminut Tanskan veroministerinä 2000–2001.
Mohamed Katir

Mohamed Katir El Haouzi (s. 17. helmikuuta 1998) on marokkolaissyntyinen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija, joka on edustanut Espanjaa vuoden 2020 alusta lähtien. Hän on 1 500 metrin ja 5 000 metrin juoksujen MM-mitalisti. Katir tuomittiin helmikuussa 2024 kahden vuoden urheilun toimintakieltoon dopingtestien välttelystä. Joulukuussa 2024 toimintakieltoa pidennettiin neljään vuoteen kun hänen todettiin yrittäneen huijata antidopingviranomaisia dopingtapauksensa tutkinnassa.
Katir sijoittui Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 neljänneksi 3 000 metrin juoksussa. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksas. Hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.29,90. Samana vuonna hän saautti 5 000 metrillä hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 13.22,98. Hän saavutti Venaria Realen maastojuoksun EM-kilpailuissa 2022 pronssia joukkuekilpailussa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa ajalla 13.11,44 sekä karsiutui 1 500 metrin välierissä.
Helmikuussa 2023 Katir juoksi sisäradoilla 3 000 metrin Euroopan-ennätyksen 7.24,68. Juoksun voitti Lamecha Girma maailmanennätysajalla 7.23,81 ja myös Katir alitti edellisen ME:n. Heinäkuussa 2023 hän juoksi Monacossa 5 000 metrin Euroopan ennätyksen 12.45,01. Kesällä 2021 Katir juoksi kolme Espanjan ennätystä: 5 000 metrillä 12.50,79 Firenzessä 10. kesäkuuta, 1 500 metrillä 3.28,76 Monacossa 9. heinäkuuta ja 3 000 metrillä 7.27,64 Gatesheadissa 13. heinäkuuta. Hän on voittanut Espanjan-mestaruuden ulkoradoilla 5 000 metrillä 2022 ja sisäradoilla 3 000 metrillä 2019.
Stanley Waithaka Mburu

Stanley Waithaka Mburu (s. 9. huhtikuuta 2000) on kenialainen kestävyysjuoksija, 10 000 metrin MM-mitalisti.
Mburu saavutti Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 pronssia 3 000 metrillä ajalla 7.50,64 ja Tampereen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2018 hopeaa 5 000 metrillä ajalla 13.20,57. Hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 27.27,90.
Christopher Street Day

Christopher Street Day (lyh. CSD) on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksien edistämiseksi järjestettävä vuosittainen tapahtuma. CSD-tapahtumia järjestetään lähinnä saksankielisissä maissa Saksassa ja Sveitsissä ja ne vastaavat Pride-tapahtumia. Itävallassa vastaavia tapahtumia kutsutaan kuitenkin nimityksellä "Rainbow Parade".
Nimitys Christopher Street Day juontaa juurensa New Yorkin Manhattanilla sijaitsevaan Christoper Streetiin, jonka varrella sijaitsevan Stonewall Inn -baarin edessä tapahtuneet levottomuudet antoivat alun seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajavalle liikkeelle.
Berliinissä CSD-tapahtumia on järjestetty vuodesta 1979 lähtien ja sittemmin ne ovat yleistyneet myös muissa Saksan kaupungeissa.
Europride

EuroPride on vuosittain järjestettävä HLBT-tapahtuma. Sillä tarkoitetaan Pride-tapahtumaa, jonka järjestää joka vuosi eri eurooppalainen kaupunki. Tapahtuman ohjelmaan sisältyy yleensä kulkue, ihmisoikeuksiin liittyviä tapahtumia, juhlia, musiikkia sekä AIDSiin menehtyneille osoitettu muistojuhla.
Järjestäjät.
Ensimmäinen EuroPride järjestettiin Lontoossa vuonna 1992. Tämän jälkeen tapahtuman isäntäkaupunkeja ovat olleet seuraavat kaupungit:
Once Upon a Time in Wonderland

Once Upon a Time in Wonderland on yhdysvaltalainen fantasia-draamasarja, jota esitettiin ABC:llä 10. lokakuuta 2013 - 3. huhtikuuta 2014. Sen loivat Edward Kitsis, Adam Horowitz, Zack Estrin ja Jane Espenson ABC Studiosille. Ohjelma on jatkoa aikaisemmasta ABC-sarjasta Olipa kerran ja se esitettiin ABC:ssä klo 20.00 Eastern/19.00 Central torstai-iltaisin televisiokaudella 2013–14 10.10.2013 alkavalla kaudella.
Sarja perustuu Lewis Carrollin romaaneihin Liisan seikkailut ihmemaassa (1865) ja Liisan seikkailut peilimaassa (1871), mutta se on erilainen kuin muut sovitukset ja sijoittuu samaan universumiin kuin Olipa kerran nykypäivänä. Ihmemaa, takamakuilla ihmemaahan ennen kuin se joutui synkän kirouksen uhriksi. Se noudattaa samaa asetusta kuin emosarja, mukaan lukien Disney- ja Lost-viittausten käyttö. Lisäksi sarjassa on satunnaisia ​​crossover-tapahtumia Olipa kerran kanssa, jotka liittyvät hahmoihin, jotka ovat loukussa Storybrookessa, Mainessa.
Sarja sai sekavia tai positiivisia arvosteluja kriitikoilta, jotka ylistivät sen näyttelijöitä, visuaalisuutta ja kerrontaa, mutta kritisoivat sekavaa juonetta. 27. maaliskuuta 2014 paljastettiin, että sarja päättyy yhden kauden jälkeen, ja sarjan finaali esitetään 3. huhtikuuta 2014. Huhtikuussa 2014 Michael Socha vahvistettiin esittävän roolinsa Will Scarletina / Knave of Hearts -sarjan vakiona Olipa kerran -sarjan neljännellä tuotantokaudella
Juoni.
Todellisen rakkautensa Cyrusin näennäisen kuoleman jälkeen Liisa palaa kotiin viktoriaaniseen Englantiin, missä hänet sijoitetaan turvapaikkaan, ja hänen lääkärinsä pyrkivät parantamaan hänet hoidolla, joka saa hänet unohtamaan kaiken Ihmemaassa esiintyvistä tarinoistaan. Sydänroisto ja Valkoinen Kani kuitenkin pelastavat hänet ja tuovat takaisin Ihmemaahan pelastamaan Cyrusin, joka havaitaan elossa. Nyt palattuaan Ihmemaahan Liisa joutuu kiertämään Jafarin ja Punaisen Kuningattaren juonet, samalla kun kohdataan Ihmemaan hassuja vaaroja, mukaan lukien pahamaineinen Jabberwocky, ja hullulla ja vaarallisella tavalla löytääkseen todellisen rakkautensa.
Patan (Gujarat)

Patan on kaupunki Intian Gujaratin osavaltiossa. Patan perustettiin perimätiedon mukaan 700-luvun vaihteessa ja oli aikanaan Chavda- ja Solanki-dynastian pääkaupunki. Kaudelta peräisin oleva hautamuistomerkki Rani-ki-Vav on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Myöhemmin kaupunki oli jonkin aikaa myös Gujaratin sulttaanikunnan pääkaupunki. Patanin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 125 497.
Maantiede.
Patan sijaitsee Intian Gujaratin osavaltion pohjoisosassa Patanin piirikunnassa Saraswatijoen varrella. Kaupunki on Aravallivuorten ja Khambatinlahden välissä.
Historia.
Hindulaisessa ja jainalaisessa perinteessä Patanin perustajana pidetään Chavda-dynastian hallitsija Vanarajaa ja perustamisvuotena joko vuotta 746, tai vuotta 765. Kaupunki toimi Chavda- ja myöhemmän Solanki-dynastian pääkaupunkina aina vuoteen 1242 saakka. Tältä kaudelta on peräisin esimerkiksi Rani-ki-Vav, jonka rakennutti kuningatar Udayamati kuolleen miehensä muistoksi suurin piirtein vuoden 1060 paikkeilla. Rani-ki-Vav on nykyisin Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Mahmud Ghaznilainen valtasi kaupungin vuonna 1025, mutta jäi vain lyhyeksi aikaa edeten edelleen kohti Sonmathia.
Islamilaiset hallitsijat olivat uhka myös myöhemmin. Delhin sulttaani Qutb al-Din Aibak ryösti kaupungin vuonna 1196 tai 1197. Kaupunkia ei kuitenkaan vielä tuolloin liitetty valtakuntaan. Sen sijaan vuonna 1299 tuolloin Solanki-dynastia haara Vaghela-dynastian hallitsemaan kaupunkiin iskivät Delhin sulttaani Ala al-Din Khaljin joukot ja kaupunki liitettiin Delhin sulttaanikuntaan. Delhin valtaa kesti vuoteen 1407, jolloin Muzaffar Khan perusti itsenäisen Gujaratin sulttaanikunnan pääkaupunkinaan Patan. Hänen pojanpoikansa Ahmad Šah siirsi pääkaupungin Ahmadabadiin vuonna 1413 tai 1414. Kun Akbar liitti Gujaratin Suurmogulien valtakuntaan vuonna 1572 Patanista tuli Gujaratin "suban" alainen "sarkar"-alue.
Talous.
Patanin perinteisiin tuotteisiin ovat lukeutuneet esimerkiksi puuvilla ja silkki. Patan on ollut erityisen tunnettu silkistään, johon on joskus viitattu Intian parhaana. Patanin silkkiä käytetään erityisesti kirkkaanväristen sarien valmistukseen. Muita paikallisia perinteisiä käsitöitä ovat olleet esimerkiksi kaiverretut puu- ja norsunluutuotteet.
Väestö.
Patanin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 125 497. Heistä hinduja oli 87,11 %, muslimeja 11,35 % ja jainalaisia 1,27 %. Lukutaitoisuus oli 85,99 %.
Kollaan risti

Kollaan risti (Koll. mr.) on suomalainen talvisodan muistomitali. Mitali annettiin niille rintamamiehille, jotka taistelivat talvisodassa Kollaan taistelussa. Tunnetuimpia Kollaan ristin saajia ovat Simo Häyhä, Aarne Juutilainen, Hannes Laamanen, Woldemar Hägglund ja Antero Svensson.
Kollaan ristin mitat ovat: risti 38,0 x 38,0 mm, ristin paksuus: 1,0 mm, nauhan leveys: 31,0 mm.
Kathrin Neimke

Kathrin Neimke (s. 18. heinäkuuta 1966 Magdeburg) on saksalainen, aikaisemmin Itä-Saksaa edustanut, kilpauransa päättänyt kuulantyöntäjä, olympiamitalisti ja sisäratojen maailmanmestari.
Elämä ja urheilu-ura.
Magdeburgissa 18. heinäkuuta 1966 syntynyt Neimke saavutti Itä-Saksan edustajana olympiahopeaa Soulissa 1988 ja MM-hopeaa Roomassa 1987 hävittyään kummassakin ainoastaan Neuvostoliiton Natalja Lisovskajalle. Itäsaksalaisena Neimken mitalitili karttui myös EM-pronssilla Splitissä 1990 ja sisäratojen EM-pronssilla Budapestissa 1988. Saksojen yhdistyttyä Neimke voitti olympiapronssia Barcelonassa 1992, MM-pronssia Stuttgartissa 1993 ja Larisa Pelešenkon dopingkäryn myötä sisäratojen maailmanmestaruuden Barcelonassa 1995. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 Neimke sijoittui seitsemänneksi. Ennätyksensä 21,21 metriä Neimke työnsi vuonna 1987. Hän on työskennellyt muun muassa poliisina.
Maryna Beh’-Romantšuk

Maryna Oleksandrivna Beh’-Romantšuk (o.s. Beh’, , s. 18. heinäkuuta 1995 Hmelnytskyin alue) on ukrainalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.
Pituushypyssä Beh’-Romantšuk on saavuttanut MM-hopeaa Dohassa 2019, EM-hopeaa Berliinissä 2018, sisäratojen Euroopan mestaruuden Toruńissa 2021 ja sisäratojen EM-pronssia Glasgow’ssa 2019. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän eteni loppukilpailuun, jossa jäi ilman tulosta, ja Tokion kesäolympialaisissa 2021 hän sijoittui viidenneksi, Eugenen MM-kilpailuissa 2022 kahdeksanneksi ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022 neljänneksi. Kolmiloikasta Beh’-Romantšukilla on Euroopan-mestaruus Münchenistä 2022 ennätyksellään 15,02, MM-hopea Budapestista 2023 tuloksella 15,00 sekä sisäratojen MM-hopea Belgradista 2022. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kolmiloikassa 11:nneksi hypättyään karsinnassa 14,54 mutta loppukilpailussa vain 13,91. Pituushyppyennätyksensä 696 cm hän hyppäsi Toruńin hallikilpailussa helmikuussa 2020. Hänen aviomiehensä on huippu-uimari Myh’ailo Romantšuk.
Dopingkäry.
Beh’-Romantšuk antoi positiivisen dopingnäytteen 7. joulukuuta 2024 ja Kansainvälisen yleisurheiluliiton (WA) antidopingtoimija Athletics Integrity Unit langetti hänelle neljän vuoden kilpailukiellon elokuussa 2025.
Swae Lee

Khalif Malik Ibn Shaman Brown (s. 7. kesäkuuta 1993), taiteilijanimeltään Swae Lee, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja laulaja. Hän tuli aluksi tunnetuksi veljensä Slim Jxmmin kanssa perustamansa yhtyeen Rae Sremmurdin kautta. Sen ohella Brown on kehittynyt soolouralla.
Brown varttui Tupelossa, alueella, jossa oli paljon rikollisuutta. Brown ja hänen veljensä aloittivat musiikkiuransa perustamalla Dem Outta St8 Boyzin Jemiah Middlebrooksin kanssa. Heidän vanhempansa erosivat, joka johti lopulta siihen, että he joutuivat asumaan alueen hylätyissä kodeissa. Myöhemmin veljekset alkoivat tekemään kahdestaan musiikkia nimellä Rae Sremmurd.
Veljekset julkaisivat yhdessä kolme albumia, joista muun muassa kappale "Black Beatles" nousi Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Soolourallaan Brown on ollut mukana useissa kappaleissa, kuten "Sunflowerissa".
Fiordaliza Cofil

Fiordaliza Cofil (s. 27. lokakuuta 2000) on dominikaanilainen pikajuoksija. Hän voitti maailmanmestaruuden sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä vuonna 2022.
Cofil voitti NACAC:n alle 23-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa kultaa 200 metrillä ja saavutti pronssia 400 metrillä vuonna 2021. Hän saavutti ensimmäiset yleisen sarjan kansainväliset menestyksensä toukokuussa 2022 Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa, kun hän voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä sekä saavutti hopeaa 400 metrillä ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Heinäkuussa 2022 hän voitti Eugenen MM-kilpailuissa kultaa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.09,82 ja sijoittui 400 metrillä kuudenneksi ajalla 50,57. Hän juoksi MM-kilpailujen välierissä 400 metrin ennätyksensä 50,14. Vuoden 2021 lopussa hänen ennätyksensä oli 52,10, ja toukokuussa 2022 hän alitti ensi kertaa 52 sekunnin rajan ja viikkoa myöhemmin 51 sekunnin rajan. Kesäkuussa 2022 hän juoksi 100 metrillä maansa ennätyksen 11,16.